tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lea (joki)

Lea (myös Lee) on 68 kilometriä pitkä Thamesin sivujoki Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se saa alkunsa Leagravesta Lutonin liepeiltä ja laskee Thamesiin Itä-Lontoossa. Joen loppuosa ennen Thamesia tunnetaan nimellä Bow Creek. Leajoen muodostama laakso oli pitkään merkittävä Lontoon alueen teollisuuden keskittymä. Leajoesta 1600-luvulla erotettua keinotekoista New River -sivujokea on käytetty puhtaan juomaveden tuottamiseksi Lontoon asukkaille. Nykyisin jokea ympäröi Lee Valley Park -puisto ja se virtaa myös kesäolympialaisten 2012 kisapuiston läpi.
Friedrich Schlemm

Friedrich Schlemm (11. joulukuuta 1795 – 27. toukokuuta 1858) oli saksalainen anatomi, joka toimi professorina Berliinin yliopistossa.
Schlemm syntyi Salzgitterissä. Koska hänen perheellään ei ollut varaa korkeakoulutukseen, hän meni oppipojaksi kirurgille Braunschweigiin. Tämä antoi hänelle mahdollisuuden opiskella anatomiaa ja kirurgiaa paikallisessa Anatomico-Surgical-instituutissa. Vuonna 1821 hän sai lääketieteen tohtorin arvon Berliinin yliopistosta, ja hänestä tuli prosektori vuonna 1823. Vuonna 1829 hänestä tuli ”ylimääräinen professori” anatomiassa ja hän saavutti professuurin arvon vuonna 1833.
Silmässä sijaitsevat Schlemmin kanavat on nimetty Friedrich Schlemmin mukaan.
Cássio Gabus Mendes

Cássio Gabus Mendes (s. 29. elokuuta 1961 São Paulo) on brasilialainen näyttelijä. Hän on kirjailija Cassiano Gabus Mendesin poika ja näyttelijä Tato Gabus Mendesin veli.
Hän on naimisissa entisen näyttelijän Lídia Brondin kanssa.
Tom Rachman

Tom Rachman (s. 1974 Lontoo, Britannia) on brittiläis-kanadalainen kirjailija.
Rachman vietti lapsuutensa Vancouverissa. Hän on opiskellut elokuva-alaa Toronton yliopistossa ja suorittanut journalismin maisterin tutkinnon Columbian yliopistossa. Hän on työskennellyt uutistoimisto Associated Pressllä ja International Herald Tribunen Pariisin-toimituksessa. Hän asuu Lontoossa, ja hänellä on tekeillä toinen romaani. Hänen veljensä on Financial Timesin kolumnisti Gideon Rachman.
Rachmanin esikoisromaani "Keskeneräiset" kertoo Roomassa ilmestyvän, 1950-luvulla perustetun englanninkielisen sanomalehden työntekijöistä. Kunkin luvun kertoja on eri henkilö.
Teoksen "The Italian Teacher" päähenkilö on maineikkaan taiteilijan poika Charles, joka palvoo isäänsä ja janoaa tämän huomiota. Taidemaailman keskipisteenä säteilevä isä ei kuitenkaan juuri ehdi kiinnittää huomiota poikaansa. Poika haaveilee taiteilijanurasta, mutta isä murskaa haaveet: “Pakko sanoa poika, ettet sinä ole taiteilija. Eikä sinusta koskaan tulekaan.”
Two for the Show

Two for the Show on yhdysvaltalaisen Kansas-yhtyeen ensimmäinen, vuonna 1978 julkaistu livealbumi. Äänitykset ovat peräisin Kansasin kolmelta konserttikiertueelta vuosina 1977 ja 1978. Konsertit äänitti Davie Moire apunaan Brad Aaron. Albumin julkaisi alun perin Kirshner-yhtiö.
Kansikuvan on ideoinut Kansas perustuen Norman Rockwellin maalaukseen "The Charwomen", joka on ollut Saturday Evening Postin kannessa 6. huhtikuuta 1946.
Taiteellisesta johdosta ja suunnittelusta on vastannut Tom Drennon Design, valokuvista Raúl Vega, kuvituksesta Jim Barrett ja tilannevalokuvista Terry Ehart, Neal Preston sekä Darryl Pitt/Andy Freeberg-Encore.
Albumi on omistettu Texasin El Pasosta kotoisin olevalle John Hoffertille, joka sokeutui 14-vuotiaana autokolarissa 14. elokuuta 1978 ollessaan palaamassa Kansasin konsertista.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet ovat Kansas-yhtyeen jäsenten tekemiä. Julkaisija on Don Kirshner Music Inc.
Alkuperäisen LP-levyn kappale ”Closet Chronicles” ei ole mukana CD-levyllä teknisistä syistä.
Kokoonpano.
Kansas
Kiertuehenkilöstö
Ääni ja valot
Soitinvalmistajat
Somewhere to Elsewhere

Somewhere to Elsewhere on yhdysvaltalaisen Kansas-yhtyeen studioalbumi vuodelta 2000. Levyn julkaisi Magna Carta -levy-yhtiö, ja tuotti yhtyeen jäsenet Kerry Livgren, Phil Ehart ja Richard Williams. 
Euroopan markkinoille CD-levyjä on valmistanut Saksassa Hyper Records.
(4953) 1990 MU

(4953) 1990 MU on Maan lähelle tuleva asteroidi, joka luokitellaan Apollo-asteroideihin ja mahdollisesti vaarallisiin asteroideihin. Sen löysi R. H. McNaught vuonna 1990. Sen kiertorata tuo sen lähimmillään astronomisen yksikön päähän Maasta ja leikkaa Maan kiertoradan. Asteroidi ohittaa Maan alle viiden miljoonan kilometrin päästä vuonna 2027. Asteroidin kiertoradalla se on lähimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella se on läpimitaltaan todennäköisesti – . Asteroidin pyörähdysaika akselin ympäri on .
My Racing Career

My Racing Career on selainpohjainen Formula-aiheinen manageripeli, jonka beetaversio julkaistiin kesäkuussa 2011. Täysversioon siirryttiin syyskuussa 2012. Pelin on kehittänyt ja ohjelmoinut slovakialainen František Debnár, joka sitä ennen työskenteli PowerPlay Managerin kehittäjätiimissä. 
Pelaajien määrä.
Käyttäjien eli managerien määrä on kasvanut tasaisesti alusta asti. Määrä oli vuonna 2018 jo yli 70 000. Suomessa on noin 890 käyttäjää, ja pelin suurimmassa maassa Britanniassa on runsas 1 600 käyttäjää. Täysversion julkaisun jälkeen managerien määrä on ollut kovassa nousussa.
Pelikaudet.
Täysversiossa ajetaan erilaisissa kausisarjoissa. Pelin ensimmäinen kausi alkoi täysversion julkaisun yhtydessä ja toinen kausi alkoi 3. joulukuuta 2012. Se sujui ilman suurempia ongelmia ja kaikki toimi kohtalaisen moitteettomasti. Kauden pituus on aina 77 päivää. 
Ensimmäisellä kaudella kuljettajat pystyivät ajamaan Formula 3 -autoilla sarjoissa, mutta kaudella 2 tulivat mukaan Formula 2 -autot. Formula 3 -autoilla voi ajaa maailmansarjaa, maanosien sarjoja, alueellisia sarjoja sekä maansarjoja. Uudet kuljettajat liitetään automaattisesti tulokassarjoihin, jotka ajetaan Formula 3 -autoilla. Formula 2 -autoilla voi ajaa maailmansarjaa sekä maanosien sarjoja.
Xàbia

Xàbia (; , ) on rannikkokaupunki Marina Altan "comarcassa" Alicanten maakunnassa Espanjassa. Kaupunki sijaitsee Välimeren rannikolla lahdessa ja sitä suojaa kaksi kallioniemeä. Kaupunki on suosittu lomapaikkakunta.
Vakituisia asukkaita kaupungissa on 31 100, mutta kesäaikaan määrä voi ylittää sadantuhannen.
Säästäväisyyspäivä

 
Kansainvälinen säästäväisyyspäivä on 31. lokakuuta vietettävä kansainvälinen vuosipäivä. Sai alkunsa vuonna 1924 Milanossa, kun ensimmäinen säästöpankkikongressi lausui toivomuksen siitä, että kokouksen päättymispäivä 31.10. julistettaisiin kaikkialla säästämisen päiväksi. Säästäväisyyspäivän tavoitteena on kertoa erityisesti lapsille ja nuorille säästämisen tärkeydestä. Suomessa Säästöpankit ovat viettäneet säästäväisyysviikkoa vuodesta 1926 lähtien.
Hackney Downsin rautatieasema

Hackney Downsin rautatieasema on National Express East Anglian ylläpitämä lähiliikenteen asema Hackneyn alueella Lontoossa. Asema on Lontoon matkakortin maksualueella 2.
Hackney Downsin asemalta on liikennettä Lontoon Cityyn Liverpool Streetin rautatieasemalle sekä pohjoiseen ja koilliseen Chingfordin, Cheshuntin, Hertford Eastin ja Enfield Townin suuntiin.
Mediverkko

Mediverkko on suomalainen sosiaali- ja terveyspalveluyritys, joka toimii yhteistyössä julkisen sektorin kanssa. Mediverkon palvelut kattavat perusterveydenhuollon, suun terveydenhuollon, vanhusten hoivan ja lastensuojelun. Henkilöstöpalveluiden ja ulkoistusten lisäksi Mediverkko toimii kuluttajamarkkinoilla hoivan ja suun terveydenhuollon alalla.
Mediverkko on toimialallaan yksi nopeimmin kasvaneista yrityksistä Suomessa, ja se työllistää lähes 2 000 sosiaali- ja terveydenhuollon ammattilaista. Liikevaihto vuonna 2013 oli lähes 100 miljoonaa euroa.
Mediverkon suurimmat omistajat ovat yrityksen johto, perustajalääkärit, avainhenkilöstö, Keskinäinen Eläkeyhtiö Varma, Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen sekä joukko yksityishenkilöitä.
Osaksi Mehiläistä.
Mediverkko ja Mehiläinen yhdistyivät tammikuussa 2015. Uuden yhtiön toimitusjohtaja on Mediverkon perustajaosakas ja toimitusjohtaja Janne-Olli Järvenpää.
Justo Rufino Barrios

Justo Rufino Barrios Auyón (19. heinäkuuta 1835 San Lorenzo, Guatemala – 2. huhtikuuta 1885 Chalchuapa, El Salvador) oli guatemalalainen sotilas ja poliitikko, joka toimi maan presidenttinä 1873–1885. Hänet tunnettiin liberaaleista uudistuksistaan ja tavoitteestaan yhdistää Keski-Amerikka uudelleen.
Barrios ja Miguel García Granados yrittivät kahdesti vallankumousta, ja he onnistuivat toisella yrittämällä 1871. García Granados nousi ensin presidentiksi, mutta Barrios korvasi hänet 1873.
Barriosin hallinto teki monia uudistuksia ja pienenski kirkon valtaa. Hänet valittiin toiselle kaudelle 1879, ja hän johti käytännössä diktaattorina.
Barriosin aikana valtio painosti kahvin, banaanin, kumin ja kaakaon vientiin, jolloin konservatiivieliitti menetti asemansa, sillä sen vauraus perustui kokkinellin vientiin ja karjatalouteen. Kahvi ohittikin kokkinellin maan tärkeimpänä vientituotteena. Kahvintuotannin selkeä lisäys johti myös moniin tiehankkeisiin ja pankkien perustamiseen.
Barriosin haaveena oli herättää eloon Keski-Amerikan liittovaltio. Naapurimaat eivät kuitenkaan tukeneet Barriosin hanketta, vain Honduras osoitti lievää kiinnostusta. Barrios yritti luoda liittovaltion ensin rauhanomaisesti, mutta sitten päätyi voimakeinoihin. Hän julisti 1885 liittovaltion perustetuksi ja vaati muiden Keski-Amerikan valtioiden edustajia Guatemalassa kokoontuvaan kansalliskokoukseen. Barrios kuoli El Salvadoria vastaan käydyssä Chalchuapan taistelussa.
Worcesterin linna

Worcesterin linna oli normanni Urse d'Abetotin Worcesteriin rakennuttama linnoitus, joka on nykyisin täysin raunioitunut.
Normannivalloituksen jälkeen Vilhelm Valloittaja antoi käskyn rakentaa linnoja anglosaksien suuriin kaupunkeihin. Vuosien 1068 ja 1069 välisenä aikana rakennettu Worcesterin linna sijaitsi eräässä tällaisessa kaupungissa. Linna sijaitsi Severnjoen varrella ja hyödynsi vanhoja anglosaksien aikaisia puolustusvalleja. Urse d'Abetot nimitettiin Worcesterin sheriffiksi. Ulompi suojavalli kulki tuomiokirkon hautausmaan lävitse, minkä vuoksi Yorkin arkkipiispa Ealdred kirosi d'Abetotin.
Vuonna 1113 walesilaiset hyökkäsivät Worcesteriin ja murtautuivat ulkomuurin sisäpuolelle, jossa sytyttivät rakennuksia tuleen. Juhana Maaton käski vuonna 1204 sheriffiä rakentamaan linnan portin hyvälaatuisesta kivestä.
Idols (6. tuotantokausi)

Idolsin kuudes tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla keväällä 2012. Koelaulut järjestettiin loka-joulukuussa 2011, poikkeuksellisesti viidellä paikkakunnalla: Oulussa, Joensuussa, Vaasassa, Tampereella ja Helsingissä. Ensimmäinen jakso esitettiin 1. tammikuuta 2012. Tuotantokauden voittajaksi selviytyi hyvinkääläinen Diandra Flores.
Edellisen kauden tuomareista ohjelmassa jatkoi ainoastaan Jone Nikula, joka toimi tällä kaudella tuomariston puheenjohtajana. Uusina jäseninä Nina Tapion ja Sami Pitkämön tilalle tulivat laulaja Laura Voutilainen ja manageri Tommi Liimatainen. Koelauluissa nähtiin lisäksi vierailevia tuomareita, muun muassa Anna Abreu ja Herra Ylppö.
Ohjelman juontajina jatkoivat Heikki Paasonen ja Niina Backman, jonka sukunimi oli naimisiinmenon myötä vaihtunut Heralasta edellisen kauden jälkeen. Edellisellä kaudella nähtyä Janne Katajan juontamaa "Idols Studio" -ohjelmaa ei enää esitetty.
"Idols tekee hyvää" -hyväntekeväisyyskonsertti järjestettiin toista kertaa. Konsertti järjestettiin 30. maaliskuuta 2012.
Ohjelmaa uudistettiin tällä kaudella myös rakenteellisesti, sillä semifinaalivaihe poistettiin kilpailusta kokonaan. Semifinaalien tilalle tuli TOP 15 -lähetys, jossa jokainen kilpailija lauloi yhden kappaleen. Katsojilla oli viikko aikaa äänestää suosikkiaan, joista viisi eniten saanutta pääsi suoraan jatkoon. Loput viisi jatkoon pääsijää päätti kisan tuomarit.
Koelaulut.
Koelaulut järjestettiin yhteensä viidellä paikkakunnalla loka-joulukuussa 2011. 
Finalistit Idolsin jälkeen.
Voittaja Diandra Floresin esikoisalbumi "Outta My Head" ilmestyi heinäkuussa 2012, nousi listaykköseksi ja saavutti kultalevyn. Toiseksi tullut Susanna Erkinheimo on keikkaillut yhtyeineen nimellä Sussu. Kolmanneksi tulleen Torsten Borgin debyyttilevyn "Junebug" tuotti Markus Nordenstreng ja se ilmestyi lokakuussa 2012. Ina Forsman on levyttänyt Helge Tallqvist Bandin kanssa ja he ovat kiertäneet keikoilla muun muassa Keski-Euroopassa.
PostEurop

PostEurop (Association of European Public Postal Operators) on Euroopan julkisten postioperaattorien yhdistys. Se on yksi Maailman postiliiton (UPU) jäsenyhdistyksistä. PostEurop perustettiin vuonna 1993 yksinkertaistamaan postien vaihtoa Euroopassa CEPTin (posti- ja telehallintojen eurooppalaisen konferenssin) keskittyessä teleliikenteeseen.
PostEuropin pääkonttori sijaitsee Brysselissä, Belgiassa.
Vuodesta 1993 PostEurop on koordinoinut EUROPA-postimerkkien julkaisua.
Lily (verkkoyhteisö)

Lily on Trendin verkkoyhteisö. Muodin ja kauneuden lisäksi yhteisössä keskustellaan monenlaisista lifestyle-aiheista, kuten matkailusta, kulttuurista, sisustuksesta, ruoasta ja hyvinvoinnista.
Joka toinen viikko Trendi &amp; Lily lähettävät tilaajien sähköpostiin uutiskirjeen.
Tekijät.
Palvelun sisällön tuottavat yhdessä Trendin toimitus, bloggaajat ja tubettajat, yli 10 000 bloginpitäjää sekä lukijat. Kuka tahansa voi perustaa Lilyyn yhden tai useamman palstan. Lilyn päätoimittaja on Mari Karsikas.
Knorri

Knorri on vanha 2—6 pelaajan korttipeli. 
Yleistä.
2 on alin kortti, A ylin. 
Ruutu on valttimaa, sitä voi pelata hertan tai padan päälle.
Risti on kova maa, sen päälle ei voi laittaa ruutua.
Pelin tavoite.
Tavoitteena on päästä käsikorteista eroon. Kukin pelaaja laittaa vuorollaan tikkiin yhden kortin, jonka täytyy olla samaa maata ja suurempi tai valttia. Jos edellinen kortti on valttia, täytyy laittaa isompi valtti. 
Jos pelaaja ei pysty laittamaan tikkiin korttia, ottaa hän tikin alimman kortin itselleen. 
Se, joka otti viimeksi pöydästä, aloittaa ensimmäisen tikin haluamallaan kortilla. 
Tikki kaatuu, kun siinä on yhtä monta korttia kuin sillä hetkellä on pelaajia mukana.
Pelin kulku.
Yhdeksän korttia asetetaan pöydälle kuvapuoli alaspäin ja pakka näiden viereen. Pelaajat nostavat vuorotellen pakasta kortin, näyttävät sen muille pelaajille ja ottavat samaa maata pienemmän kortin. Ellei pienempää korttia löydy, kortti laitetaan muiden sekaan. Tätä jatketaan niin kauan, että kortteja on saman verran kuin pelaajia.
Zhang Zizhong

Zhāng Zìzhōng (11. elokuuta 1891 – 16. toukokuuta 1940) oli kiinalainen kenraali. Hän syntyi Shandongin provinssissa Kiinassa Linqingin maalaiskaupungissa. Hän kaatui taistelussa Japania vastaan. Zhāng oli yksi korkea-arvoisimmista toisessa maailmansodassa kaatuneista kenraaleista. Hän oli Kiinan armeijan palveluksessa vuodesta 1914 kuolemaansa.
Poliitikkona.
Zhāng opiskeli lakia Tianjinissa 1910-luvulla. Hän oli Tianjinin pormestari vuodesta 1937 kuolemaansa asti.
Esteban Guerrieri

Esteban Guerrieri (s. 19. tammikuuta 1985 Ramos Mejia, Buenos Aires) on argentiinalainen moottoriurheilija. 
Ura.
Guerriri aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2000 hän voitti Argentiinan Formula Renault -sarjan mestaruuden. Seuraavana vuonna hän kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa sijoittuen kymmenenneksi. Vuonna 2002 Guerrieri sijoittui kolmanneksi Saksan Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2003 Guerrieri voitti Eurocup Formula Renault -sarjan mestaruuden. Hän myös sijoittui toiseksi Italian Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2004 Guerrieri sijoittui seitsemänneksi International Formula 3000 -sarjassa. Vuonna 2005 Guerrieri sijoittui 16:nneksi Formula 3 Euroseries -sarjassa. Seuraavana vuonna hän oli sarjan neljäs. 
Vuonna 2007 Guerrieri kilpaili Britannian F3-sarjassa sijoittuen 13:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui 12:nneksi ja oli kahdeksas Formula Renault 3.5 -sarjassa yhdellä voitollaan. Vuonna 2009 Guerrieri kilpaili Superleague Formula -sarjassa edustaen Al Ain, Sevilla FC:n ja Olympiacos CFP:n joukkueita. Hän voitti kaksi kilpailua kaudella sijoittuen yhteispisteissä kuudenneksi. Vuonna 2010 Guerrieri sijoittui kolmanneksi FR 3.5 -luokassa. Vuonna 2011 Guerrieri sijoittui toiseksi Indy Lights -sarjassa. Hän toisti saman vuonna 2012.
Justimusfilms

Justimusfilms (puhekielessä pelkkä Justimus) on vuonna 2009 Youtube-palvelussa toimintansa aloittanut komediaryhmä Haapavedeltä. Sittemmin he ovat tehneet myös muun muassa Ylen esittämiä tuotantoja. Helmikuussa 2025 heillä oli Youtubessa yli 583 000 tilaajaa ja videoilla yli 206 miljoonaa katselukertaa.
Historia.
Justimusfilmsin perustivat 14-vuotiaat Sami Harmaala ja Juho Nummela vuonna 2009. Ryhmään liittyi myöhemmin myös Joose Kääriäinen. Nimi Justimusfilms on peräisin vaha-animaatiosarjan "Lohikäärme Justus" päähahmosta. He alkoivat julkaista Youtubeen videoita, joita he olivat tehneet edullisella videokameralla ja Windows Movie Maker -ohjelmalla. Ryhmän jäsenet ovat kotoisin Haapavedeltä, jonka paikallinen murre on kuulunut heidän videoillaan.
Ryhmä alkoi kehittämään videoidensa tasoa ja hankkimaan parempaa välineistöä. Justimusfilmsin vuonna 2011 julkaistu humoristinen muusikkivideo "Masa&amp;Teurastaja - Lanit" herätti suuren suosion, ja lokakuussa 2011 Justimusfilmsin videoita oli katseltu yli 10 miljoonaa kertaa. Yle esitteli ilmiötä muun muassa Ajankohtaisessa kakkosessa. Seuraavan vuoden aikana Justimusfilms esiintyi "Biisonimafia"-televisiosarjan kolmannella tuotantokaudella ja teki ensimmäisen live-esiintymisensä Haapavedellä. He järjestivät pian Nost3 &amp; Protro -yhtyeen kanssa kaksi kiertuetta.
Suosionsa ansioista Justimusfilms pääsi tekemään ensimmäistä televisiosarjaansa. TV5-kanava esitti "Justimus"-sketsisarjan vuonna 2012. Vuoden 2019 haastattelussa Harmaala totesi, että sarjan tekeminen oli heidän uransa kannalta eduksi, mutta ryhmän olleen vielä liian kypsymätön sellaisen toteuttamiseen kiireisellä aikataululla.
Justimusfilms julkaisi kesällä 2013 EP:n nimeltä "Kesälätty". Seuraavana vuonna he julkaisivat studioalbumin "Wunderboy", joka nousi ensimmäisellä viikollaan Suomen albumilistan ykköseksi. Levyn musiikki oli huumoripitoista. Justimus on sittemmin jatkanut musiikin yhdistämistä tuotantoonsa, mutta ryhmä ei aio tehdä enää perinteisiä albumeja.
Vuonna 2014 Yle esitti Justimuksen minisarjana ja lyhytelokuvana julkaistun "Fuck the Police" -komedian, joka parodisoi suomalaisia gangsta rap -artisteja. Vuodenvaihteessa 2016–2017 Justimusfilms julkaisi yhdessä Sonera Viihteen kanssa viisiosaisen "Rakkauden aikakaudet" -lyhytelokuvasarjan. Yhteistyötuotantojen ohella he jatkoivat Youtube-sketsien julkaisemista.
Ryhmän ensimmäinen täysmittainen komediasarja oli Yle Areenassa julkaistu "". Siitä julkaistiin kolme tuotantokautta vuosina 2019, 2020 ja 2022. Sittemmin he ovat tehneet Ylen esittämänä kaksi tuotantokautta saaneen sketsisarjan "Kuuma peruna" (2022–2023) ja kauhukomediasarjan "Henki Vex" (2025).
Justimus on esiintynyt myös komediasarjassa "" ja .
Ludlowintuonensiipi

Ludlowintuonensiipi ("Bhutanitis ludlowi") on harvinainen perhoslaji, joka elää Bhutanissa ja Intian Arunachal Pradeshin osavaltiossa.
Ludlowintuonensiipi löydettiin Bhutanista vuonna 1934, ja seuraavan kerran se tavattiin vuonna 2011, kun Bhutanin viranomaiset päästivät tutkijat etsimään sitä. Kummallakin kerralla se on nähty Himalajan vuoriston laaksossa 2 200 metrin korkeudessa. Japanilainen tutkijaryhmä oli kuullut huhuja, että perhonen oli nähty, mutta joutui odottamaan maahanpääsyä puoli vuotta. 2010-luvulla ludlowintuonensiipeä on löydetty myös Intian puolelta Arunachal Pradeshista. Viisi näyteyksilöä on säilössä Lontoon luonnonhistoriallisessa museossa.
Ludlowintuonensiiven tärkein ruokakasvi on piippuköynnöksiin kuuluva "Aristolochia griffithii". Lajin elinkierto kestää noin vuoden. Tiedot lajista ja sen käyttäytymisestä ovat kuitenkin lähes olemattomat.
Ludlowintuonensiipi on nimetty Bhutanin kansallisperhoseksi.
Herman Päätalo

Lauri Herman Päätalo, Hermanni, Herkko tai Hemma Päätalo (30. toukokuuta 1889 Taivalkoski – 28. huhtikuuta 1964) oli kirjailija Kalle Päätalon isä. Herman Päätalo oli naimisissa Priita-Stiina ("Riitu") o.s. Neulikon kanssa vuodesta 1913 alkaen. Heille syntyi kahdeksan lasta, joista yksi kuoli muutaman kuukauden ikäisenä. 
Herman Päätalo oli kotoisin Jokijärven kylän Päätalosta, josta joutui nuorena maailmalle talon palamisen jälkeen. Naimisiin mentyään he asuivat vaimonsa kanssa huonemiehenä eli vuokralaisena Mäkelän talossa, josta 1920-luvun alussa perustivat tilan Kallioniemelle ja siirsivät sinne vanhan meijerirakennuksen taloksi. Ammatiltaan Päätalo oli maatilastaan huolimatta metsätyömies ja ansiot olivat hänelle kaikki kaikessa. Tätä hän koitti painottaa lapsilleenkin, erityisesti Kallelle.
Herman Päätalo oli heikkohermoinen, ja keuhkokuumeen rasituksen jälkeen joutui mielisairauden takia Oulun piirimielisairaalaan, "piirille", ja sieltä myöhemmin Pelson pakkotyölaitokseen 1930-luvulla. Vuosikymmenen loppua kohden Herkon mielitauti antoi myöten ja perheen isä palasi terveen kirjoihin ja kotiinsa. Hänen kielenkäyttönsä on antanut Kalle Päätalolle paljon kirjoitettavaa. Kirjoittamiseen ja yleensäkin poikansa lukuhaluihin isä suhtautui ynseästi.
Tulkitsijat.
Herman Päätaloa on esittänyt Mikko Niskasen elokuvissa Elämän vonkamies ja Nuoruuteni savotat näyttelijä Martti Kainulainen, sekä Hannu Kahakorven elokuvassa Päätalo näyttelijä Eero Schroderus.
Pahlman

Pahlman on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Ristikon varjossa

Ristikon varjossa on Edvin Laineen ohjaama mustavalkoinen elokuva vuodelta 1945 ja hänen toinen ohjaustyönsä. Hän näyttelee siinä myös pääosaa.
Yhteiskunnallisessa elokuvassa vankilasta siviiliin palaava metallityöläinen Lauri Haapa (Edvin Laine) ei onnistu järjestämään elämäänsä vaan sortuu laitapuolelle. Hänen rakastettunsa on Anna (Mervi Järventaus).
Tuotanto.
Elokuvan vankilaosuus kuvattiin kesällä 1944 Sörnäisten ja Katajanokan vankiloissa. Sörnäisissä oli säilössä poliittisia vankeja, kuvausryhmän siellä työskennellessä myös Hella Wuolijoki, joka liikkui pihamaalla kuvauksia tehtäessä.
Vastaanotto.
Aikalaisarvioissa Toini Aaltonen ("Suomen Sosialidemokraatti") kiitti uutta aluevaltausta, kipeiden yhteiskunnallisten kysymysten ottamista käsittelyyn valkokankaalla: ”Yhteiskunnan kehittyneisyydestä riippuu, miten kohdellaan vapaaksi päässyttä vankia.” Usea kriitikko kiinnitti myönteisesti huomiota kriitikkokollegan Olavi Vesistön käsikirjoitukseen. Esimerkiksi Salama Simonen ("Uusi Suomi") totesi: ”Käsikirjoitus on kiinteä ja johdonmukainen, ja vaikka loppuratkaisu – – vaikuttaa hieman yllättävältä, on se kuitenkin psykologisesti perusteltu.” Laine sai kiitosta sekä ohjaajana että näyttelijänä. Heikki Aaltoilan musiikki mainittiin useassa arviossa: ”Parasta on filmin taustamusiikki juonen 'jännitysmomenteissa', joissa Aaltoila väläyttelee omaperäisiä soinnillisia ja soittimellisia keksintöjä”, kirjoitti esimerkiksi "Uuden Suomen" nimimerkki T. P.
Kriitikko Arto Pajukallio totesi "Helsingin Sanomien" arviossaan Marius Raichin kuvauksen korostavan synkkyyttä voimakkailla kontrasteilla, erityisillä kuvakulmilla ja symboliikkaa sisältävillä varjokuvilla. Laineen näyttelijäntyö sai "Tv-maailman" kriitikolta erityistä kiitosta.
Elokuva voitti 1945 kaksi Jussi-palkintoa. Yrjö Tuominen sai roolisuorituksestaan parhaan miessivuosan Jussin ja Olavi Vesistö Jussin parhaasta käsikirjoituksesta.
Pahalta piilossa

Pahalta piilossa on Suvi Teräsniskan neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 26. lokakuuta 2011. Albumi oli korkeimmillaan Suomen virallinen listan sijalla 3.
Kaarle Ekholm

Kaarle Väinö ”Kalle” Ekholm (7. joulukuuta 1884 Viipuri, Suomen suuriruhtinaskunta – 13. toukokuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Viipurin Reipasta.
Ekholm voimisteli Suomen joukkueessa sen saavuttaessa joukkuevoimistelun vapaan järjestelmän olympiahopeaa Tukholmasta 1912. Moniottelussa hän keskeytti.
Sean S. Cunningham

Sean S. Cunningham (s. 31. joulukuuta 1941 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja, joka aloitti uransa vuonna 1972. Hänen tunnetuin ohjaustyönsä lienee vuoden 1980 slasher-elokuva "Perjantai 13.", jonka hän myös tuotti. Elokuva menestyi hyvin ja aloitti samalla yhden kaikkien aikojen tunnetuimmista kauhuelokuvasarjoista. Elokuvaa tehdessään hän oli myös mukana luomassa Tom Savinin, Victor Millerin ja Ron Kurzin kanssa Jason Voorheesia.
Cunningham on myös tehnyt yhteistyötä ohjaaja Wes Cravenin kanssa ja oli vuonna 1972 tuottamassa Cravenin debyyttielokuvaa "The Last House on the Left", sekä vuonna 2009 saman elokuvan uudelleenfilmatisointia.
Emilio Echevarría

Emilio Antonio Echevarría Noriega (3. heinäkuuta 1944 México, Meksiko − 4. tammikuuta 2025 México, Meksiko) oli meksikolainen näyttelijä. Kansainvälisesti hänet tunnetaan elokuvista "Amores perros" (El Chivo), "Ja äitiäs kans" ja "Babel".
Echevarría on myös esiintynyt pienissä rooleissa kahdessa yhdysvaltalaisessa elokuvassa. Ensin hän näytteli kuubalaista agenttia, Raoul Cubanoa, James Bond -elokuvassa "Kuolema saa odottaa" ja sen jälkeen Antonio Lopez de Santa Annaa elokuvassa "Alamo".
Pure nenääs!

Pure nenääs! on vuonna 2002 julkaistu tupla-CD. Sille on koottu kaikki 29 säilynyttä Spede Pasasen ja Leo Jokelan G. Pula-aho -sketsiä.
Levyjen sketsit.
CD 1:
CD 2:
Eero Hyvärinen (voimistelija)

Eero Juho Hyvärinen (27. huhtikuuta 1890 Kontiolahti, Suomen suuriruhtinaskunta – 27. toukokuuta 1973 Lahti) oli suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Kuopion Reipasta ja Ylioppilasvoimistelijoita.
Hyvärinen voimisteli Suomen joukkueessa sen saavuttaessa joukkuevoimistelun vapaan järjestelmän olympiahopeaa Tukholmasta 1912.
Mikko Hyvärinen (voimistelija)

Johannes Mikael ”Mikko” Hyvärinen (8. tammikuuta 1889 Kontiolahti, Suomen suuriruhtinaskunta – 6. kesäkuuta 1973 Kuopio) oli suomalainen voimistelija, voimistelunopettaja ja olympiamitalisti.
Hyvärinen pääsi ylioppilaaksi 1909 ja valmistui voimistelunopettajaksi 1914. Hän oli vuodesta 1917 Kuopion suomalaisen yhteiskoulun voimistelun ja terveysopin opettajana sekä sokeainkoulun ja kuuromykkäin koulun opettajana. Vuodesta 1929 alkaen Hyvärinen toimi Lappeenrannan yhteislyseon poikien voimistelun ja terveysopin opettajana.
Hyvärinen voimisteli Suomen joukkueessa sen saavuttaessa joukkuevoimistelun vapaan järjestelmän olympiahopeaa Tukholmasta 1912.
Ilmari Keinänen

Ilmari Keinänen (5. marraskuuta 1887 Kuopio, Suomen suuriruhtinaskunta – 8. marraskuuta 1934 Joensuu) oli suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti.
Keinänen voimisteli Suomen joukkueessa sen saavuttaessa joukkuevoimistelun vapaan järjestelmän olympiahopeaa Tukholmasta 1912.
Nanjingin metro

Nanjingin metro on metrojärjestelmä, joka palvelee Nanjingin kaupunkia Jiangsun maakunnassa Kiinassa. Metron ensimmäinen osa avattiin vuonna 2005, nykyään se sisältää kaksi linjaa, 55 metroasemaa ja 87,0 raidekilometriä.
Verkosto.
Linja 1.
Linja 1 on 46,2 kilometriä pitkä ja sillä on 31 asemaa. Linja kulkee pääosin pohjois–etelä-suuntaisesti, pohjoisessa pääteasema on Maigaoqiaon metroasema, josta se kulkee etelään Andemenin metroasemalle, jossa linja haarautuu kahteen suuntaan. Päälinja suuntaa länteen kohti Olympic Stadiumin metroasemaa ja toinen haara suuntaa etelään kohti CPU Station -asemaa (China Pharmaceutical University).
Linja 2.
Linja 2 on 40,8 kilometriä ja sillä on 26 asemaa. Linja kulkee pääosin itä–länsi-suuntaisesti, lounaasta Youfangqiaon metroasemalta koilliseen Jingtianlun metroasemalle.
6-monoasetyylikodeiini

6-Monoasetyylikodeiini (6-MAC) on myrkyllinen kodeiinin asetaattiesteri. Sen kaava on C20H23NO4. Siinä hydroksyyli kohdassa 6 on asetyloitunut. Ainetta esiintyy toisinaan epäpuhtautena huumekäyttöön tehdyssä heroiinissa. Sitä syntyy tavallisimmin kun morfiinista yritetään tehdä heroiinia ja seokseen on jäänyt vähän kodeiinia. Ainetta muodostuu joko etikkahappoanhydridin lisäämisellä, joka lisää asetaatin kodeiinin 6-kohtaan; tai etikkahapon lisäämisellä katalyytin kera pyrkimyksenä tehdä 6-Monoasetyylimorfiinia, morfiinin esteriä joka on hiukan heroiinia vahvempaa.
Toksisuus.
Elimistöön joutuessaan 6-monoasetyylikodeiini aiheuttaa välittömästi histamiinin vapautumisen verenkiertoon, joka voi johtaa hengenvaaralliseen "anafylaktiseen šokkiin". 6-MAC metabolisoituu kodeiiniksi ja edelleen morfiiniksi. Koska laittomasti valmistettu heroiini todennäköisesti sisältää myös 6-MAC:ia, sen läsnäolo virtsanäytteessä todistaa melko luotettavasti laittoman huumeen käyttämisen.
Hilkka Ruuska

Hilkka Marjatta Visuri (o.s. Ruuska; 23. elokuuta 1932 Oulu – 28. heinäkuuta 1982 Trollhättan, Ruotsi) oli Miss Suomi vuosina 1950 ja 1951. Hän syntyi Oulussa vuonna 1932, mutta vietti osan nuoruudestaan Ruotsissa sodan takia. Ruuska valittiin Miss Suomeksi 17-vuotiaana joulukuussa 1949 Helsingissä, ja hän edusti Suomea Miss Eurooppa -kilpailuissa Italian Riminissä, jossa sijoittui viidenneksi.
Missivuotensa aikana Ruuska meni naimisiin Jouko Ilmari Visurin kanssa, mutta he erosivat myöhemmin. Myös Ruuskan toinen avioliitto päätyi eroon, minkä jälkeen hän avioitui jälleen Visurin kanssa. Ruuska muutti myöhemmin Ruotsiin, missä hän kuoli.
Ville Rannikko

Ville Rannikko (s. 24. tammikuuta 1994) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Kakkosessa pelaavaa SalPaa.
Rannikko teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa 17. heinäkuuta 2011, kun hänen edustamansa TPS voitti IFK Mariehamnin kotonaan 2–0. Ottelu oli hänen ainoansa pääsarjatasolla kaudella 2011. Kaudella 2012 Rannikko ei pelannut TPS:n liigajoukkueessa lainkaan, vaan pelasi pääosan kaudesta Ykkösessä HIFK:ssa, jota hän edusti kahden eri lainapestin aikana 16 sarjaottelussa. Kaudella 2013 Rannikko pelasi neljä ja kaudella 2014 kahdeksan ottelua Veikkausliigassa. Hän pelasi vuosina 2011–2014 lisäksi 34 Kakkosen ottelua TPS:n yhteistyöseura ÅIFK:ssa.
Rannikko on pelannut Suomen alle 17- ja alle 18-vuotiaiden maajoukkueissa.
Saavutukset.
TPS
Olli Lehtilä

Olli Lehtilä (s. 19. maaliskuuta 1991) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Kakkosen Salon Palloilijoita.
Lehtilä on Salon Palloilijoiden kasvatti. Hän pelasi pääosan kaudesta 2011 Turun Palloseuran farmijoukkueessa, Kakkosen Åbo IFK:ssa, mutta syyskuussa hän edusti myös TPS:aa kahdessa Veikkausliigan ottelussa Jukka Lehtovaaran loukkaantumisen ja Henrik Moisanderin pelikiellon aikana. Kaudeksi 2013 Lehtilä palasi Salon Palloilijoihin.
Koivusaaren metroasema

Koivusaaren metroasema () on Helsingin metron tunneliasema Lauttasaaren kaupunginosan länsipuolella Helsingin Koivu­saaressa. Se on vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron asemista toiseksi itäisin, ja läntisin Helsingin kaupungin alueella sijaitseva metroasema. Asema on rakennettu palvelemaan erityisesti suunniteltua Koivusaaren asuinaluetta.
Koivusaaren metroasema on maailman ainoa merenalainen metroasema. Asemalla on Suomen toiseksi pisimmät liukuportaat: ne ovat 76,2 metriä pitkät ja niiden nostokorkeus on 33,5 metriä. Suomen pisimmät liukuportaat sijaitsevat Finnoon metroasemalla ja ne ovat pituudeltaan 78 metriä. Aseman itäinen sisäänkäynti sijaitsee Sotkatiellä Lauttasaaren puolella. Läntistä, Koivusaaren saarella olevaa sisäänkäyntiä ei otettu käyttöön Länsimetron avautuessa, vaan se jää odottamaan alueen maankäytön kehittymistä.
Koivusaaren metroasemaa käyttää keskimääräisesti arkisin 2 200 matkustajaa, joka on Finnoon jälkeen toiseksi vähiten Länsimetron ja koko Helsingin metron asemista. Asema sijoittui Helsingin seudun liikenteen vuoden 2019 maksuvyöhykeuudistuksessa Helsingin kantakaupungin kattavalle A-maksuvyöhykkeelle.
Historia.
Koivusaaren metroaseman avaaminen muun Länsimetron kanssa oli aluksi kiistelty aihe Helsingin kaupunginhallituksessa. Kriitikoiden mukaan kallista asemaa ei olisi tullut avata ennen kuin Koivusaaren alue on kehittynyt, ja ylimääräisen aseman nähtiin hidastavan metromatkaa. Koivusaaren matkustajamäärän arvioitiin jäävän aluksi hyvin pieneksi. Apulaiskaupunginjohtaja Pekka Sauri kuitenkin ajoi aseman avaamista yhtä aikaa muiden kanssa, ja hän sanoi aseman rakentamisen jo metroliikenteen kulkiessa tulevan jopa 15 miljoonaa euroa kalliimmaksi. Kaupunginhallituksen puheenjohtaja yhtyi näkemykseen.
Länsimetro ja SRV tekivät urakointisopimuksen tammikuussa 2014, ja aseman hinnaksi paljastettiin 29 miljoonaa euroa. Koivusaaren metroasema sai "Rakennuslehden" myöntämän Vuoden Työmaa -palkinnon vuonna 2015.
Koivusaaren metroasema avattiin matkustajaliikenteelle yhdessä muun Länsimetron kanssa 18. marraskuuta 2017. Laituritason lattia alkoi halkeilemaan jo pian avaamisensa jälkeen, ja koko metroasema suljettiin lattiaremontin vuoksi 1. kesäkuuta 2020. Remontin ajan junat ajoivat aseman ohi, ja Koivusaari avattiin taas matkustajille 6. elokuuta.
Arkkitehtuuri.
Koivusaaren metroaseman on suunnitellut Pekka Helinin arkkitehtitoimisto Helin &amp; Co. Aseman visuaalisena teemana on meri ja vesi, joten se toimii vastinkappaleena saman toimiston suunnittelemalle Lauttasaaren asemalle, jota puolestaan on inspiroinut lumi ja jää.
Koivusaaren sisäänkäyntirakennuksen muoto on ottanut vaikutteita kumollaan olevasta puuveneestä. Sen julkisivua ja kattoa koristavat teräs, patinoitu sinkki, lasi ja graniitti. Laituritasolla raiteiden yläpuoliset seinät on koristeltu aaltomaisilla valaistuilla elementeillä, jotka parantavat myös akustiikkaa. Lattialaatoitus on hiottua valkoista betonia.
Valmir Seferi

Valmir Seferi (s. 18. helmikuuta 1993 Karkkila) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seferi on pelannut Veikkausliigassa yhden ottelun kaudella 2010. Hän on taustaltaan Kosovon albaani.
Filippiinienpöllönen

Filippiinienpöllönen ("Otus megalotis") on pieni pöllöihin kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Filippiineillä, ja se on yksi Filippiinien kuudestatoista pöllölajista..
Tämän pöllön pituus on 20 cm, ja se painaa 180–310 g. Sen isot eteenpäin suuntautuvat silmät ovat tummat, ja niissä on oranssi reunus. Kruunu, korvatupsut ja höyhenpeite ovat tummanruskeat tummin raidoin. Naamakiehkurassa on tumma reunus. Otsa on lähes valkoinen. Korvat ovat suuret ja pystyt, ja siitä nimi ”megalotis”.
Filippiinienpöllönen elää yksin tai monogaamisina pareina. Se pesii ympäri vuoden, ja pesässä on 1–2 munaa. Pesä on puun kolossa. Se saalistaa yöaikaan hyönteisiä. Ääni on ”oik oik oik”.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alangot ja vuoristoseudut.
Alalajit.
Sillä on kolme alalajia:
Keilaniemen metroasema

Keilaniemen metroasema () on yksi vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron metroasemista. Se sijaitsee Espoon Keila­niemessä Fortumin pääkonttorin kohdalla osoitteessa Keilaniementie 3.
Metroaseman ovat suunnitelleet arkkitehtitoimistot ALA ja Esa Piironen. Asemalla on kaksi eri sisäänkäyntirakennusta, joiden molempien alla on lippuhalli. Laiturialueen katossa on taiteilijapari Grönlund–Nisusen valoputkista koostuva taideteos.
Asema sijoittui Helsingin seudun liikenteen vuoden 2019 maksuvyöhykeuudistuksessa Etelä-Espoon itäosat kattavalle B-maksuvyöhykkeelle.
Aalto-yliopiston metroasema

Aalto-yliopiston metroasema (, ) on yksi vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron metroasemista. Se sijaitsee Aalto-yliopiston kampuksella Espoon Ota­niemen kaupunginosassa. Aseman pääsisäänkäynti sijaitsee Aalto-yliopiston päärakennuksen lounaispuolella, Otaniementien toisella puolella. Toinen sisäänkäynti sijaitsee VTT:n rakennuksen yhteydessä osoitteessa Tietotie 4. Asemaa käyttää keskimääräisesti arkisin 13 700 matkustajaa. Metroaseman yhteyteen on rakenteilla myös Aalto-yliopiston uusi Väre-rakennus, johon tulee yliopiston omien tilojen lisäksi liiketiloja käsittävä metrokeskus.
Aalto-yliopiston metroasemalla on 160 liityntäpysäköintipaikkaa polkupyörille, mistä puolet on runkolukittavia. Pyöräpaikkojen määrä kasvaa Väre-rakennuksen valmistuessa. Autojen liityntäpysäköintiä ei ole metroaseman yhteydessä, eikä sellaisen toteuttaminen ole suunnitteilla.
Asema sijoittui Helsingin seudun liikenteen vuoden 2019 maksuvyöhykeuudistuksessa Etelä-Espoon itäosat kattavalle B-maksuvyöhykkeelle.
Arkkitehtuuri.
Aseman suunnittelusta vastasivat arkkitehtitoimistot ALA Oy ja Esa Piironen Oy.
Aalto-yliopiston metroaseman pääsisäänkäynnin julkisivua hallitsi Väre-rakennuksen rakentamisen aikana Aalto-yliopistosta taiteen maisteriksi valmistuneen Emilia Ahosen suunnittelema Skill Shapes -teos, jonka teemana on opiskelijoiden taitojen yhdistyminen Otaniemen kampuksella. Teos koostui kolmella pastellivärillä toteuteuista hahmoista ja muodoista. Skill Shapes voitti Aalto-yliopiston graafisen suunnittelun opiskelijoille järjestetyn kutsukilpailun vuonna 2015, ja se toteutettiin yhteistyössä Verstas Arkkitehtien kanssa. Aseman sisätiloja hallitsee Otaniemen punatiilisen kampusalueen tyyliin istuva esipatinoitu corten-teräksinen alakatto.
Tapiolan metroasema

Tapiolan metroasema () on Helsingin metron asema Tapiolan keskuksessa Espoossa. Se on linjan M2 läntinen pääteasema ja merkittävä itäisen Espoon joukkoliikenteen solmukohta. Asema avattiin Länsimetron ensimmäisen vaiheen valmistuttua vuonna 2017. Asema sijoittuu Helsingin seudun liikenteen vyöhykejärjestelmän B-maksuvyöhykkeelle.Tapiolan metroasema on länteen päin mentäessä Helsingin metron runko-osuuden viimeinen asema eli viimeinen asema, jonne pääsee kaikilla metrojunien vuoroilla. Itään päin mentäessä runko-osuuden viimeinen asema on Itäkeskus.
Tapiolan metroasema sijoittuu Merituulentien pohjoisreunalle siten, että sisäänkäynnit ovat tien molemmin puolin. Asema on kauppakeskus Ainoan alapuolella. Aseman eteläinen sisäänkäynti otettiin käyttöön uuden bussiterminaalin valmistuessa 4. maaliskuuta 2019.
Tapiolan metroaseman on suunnitellut APRT Arkkitehtityöhuone Artto Palo Rossi Tikka Oy. Muista Helsingin metron tunneliasemista poiketen Tapiolan metroaseman lippuhalli sijaitsee paljon lähempänä laituritasoa kuin katutasoa. Lippuhallitasolla laituritilaa kiertää tasanne, joka palvelee Tapiola Parkin ja Merituulentien eteläpuolen välistä jalankulkuyhteyttä. Pohjoisessa lippuhallissa toimii R-kioski.
Laiturialueen katossa on 108 valaisinkupua, joissa on led-valaisinnauha, akustinen vaimennin, sprinklerisuutin ja osassa myös kaiutin. Laiturilla on Kim Simonssonin veistos "Emma jättää jäljen".
Teppo Sillantaus

Teppo Sillantaus (s. 1962) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri.
Sillantaus on "Helsingin Sanomien" Kuukausiliitteen toimitussihteeri. Hän on toiminut lehdessä teatterikriitikkona 1988–1993 ja työskennellyt vakituisesti eri osastoilla vuodesta 1994. Hän on kirjoittanut salanimellä "Teuvo Nisonius" romaanin "Axel Tulikiven traagillinen kohtalo". Teosta markkinoitiin opetusneuvos Teuvo Nisoniuksen 1930-luvulla kirjoittamana kirjana. Kritiikeissä esitettiin jo heti tuoreeltaan epäilyksiä aitoudesta, ja kirjamessujen yhteydessä paljastettiin kirjoittajaksi Sillantaus.
Sillantaus on "Helsingin Sanomien" Nyt-liitteessä ilmestyneen "Naisen kanssa" -sarjakuvan käsikirjoittaja.
Sillantaus käyttää nimimerkkiä "Kuukautinen" kirjoittaessaan Kuukausiliitteeseen.
Ukrainan pääministeri

Ukrainan pääministeri on Ukrainan hallituksen johtaja. Voimassa olevan, presidentin valtaa korostavan perustuslain mukaan pääministerin nimittää presidentti, joka voi myös erottaa pääministerin tai minkä tahansa muun ministerin.
Pääministerillä on oikeus ehdottaa hallituksen ministerit, lukuun ottamatta ulko- ja puolustusministeriä, jotka ehdottaa presidentti.
Nykyinen, Ukrainan 18. pääministeri Julija Svyrydenko on ollut virassa 17. heinäkuuta 2025 lähtien. Hänen edeltäjänsä Denys Šmyhal toimi pääministerinä yli viiden vuoden ajan 16. heinäkuuta 2025 saakka, mutta jätti hallituksensa erohakemuksen, koska parlamentin enemmistöpuoluetta edustava presidentti nimitti uuden pääminisyterin paria päivää aiemmin.
Pääministerit.
Ukrainan sisäpolitiikka on maan itsenäistymisen jälkeen ollut melko sekava. Sisäpoliittinen sekavuus, presidentin valtaoikeudet ja kehittymätön oikeusjärjestelmä sekä poliitikkojen kytkökset talouselämään ovat osaltaan näkyneet Ukrainan pääministerien suurena vaihtuvuutena. Kukaan pääministereistä ei ole saanut toimia koko parlamenttikautta.
Alla oleva kaavio esittää pääministerien toimikaudet aika-akselilla. Kuvassa esitettyjen toimikausien taitteissa on lisäksi ollut joitain lyhyitä virkaatekevän pääministerin toimikausia.
Entiset pääministerit.
Oheisssa taulukossa ei ole mukana kaikkia virkaa lyhytaikaisesti hoitaneita.
Roman Horák (jääkiekkoilija, 1991)

Roman Horák (s. 21. toukokuuta 1991 České Budějovice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-seura Vityaz Podolskia. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Pelaajaura.
Horák on kotikaupunkinsa HC České Budějovicen kasvatti. Hän edusti kasvattajaseuraansa vain yhdeksässä Extraligan ottelussa ennen vuoden 2009 NHL:n varaustilaisuutta, jossa New York Rangers varasi hänet vuorolla 127. Horák siirtyi seuraavaksi kaudeksi Kanadan WHL-juniorisarjan Chilliwack Bruinsiin. Hän pelasi WHL:ssä kaksi kautta ennen sopimusta Rangersin kanssa.
Rangers kuitenkin kauppasi Horákin Calgary Flamesiin vaihdossa puolustaja Tim Erixoniin ennen kauden , eikä Horák koskaan edustanut Rangersia. Tulokaskaudestaan Horák vietti osan ajasta Calgaryn farmijoukkueessa AHL-liigassa Abbotsford Heatissa. Hän sai kuitenkin peliaikaa myös NHL:n puolella 61 ottelun verran.
Endre Gyulay

Endre Gyulay (17. syyskuuta 1930 – 3. elokuuta 2024) oli unkarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. kesäkuuta 1953 ja nimitettiin Szeged-Csanádin hiippakunnan piispaksi 5. kesäkuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi László Paskai, jota avustivat László Dankó ja József Udvardy. Gyulay jäi eläkkeelle 20. kesäkuuta 2006.
Jodietikkahappo

Jodietikkahappo eli jodietaanihappo (C2H3IO2) on etikkahapon jodijohdannainen. Yhdistettä käytetään pääasiallisesti biokemiallisissa tutkimuksissa. 
Valmistus.
Jodietikkahappoa tuotetaan jodaamalla etikkahappoanhydridiä jodilla typpi- tai rikkihapon kanssa. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on kloori- tai bromietikkahapon asetoniliuoksen reaktio jodidien, esimerkiksi natrium- tai kaliumjodidin kanssa.
Käyttö.
Jodietikkahappoa käytetään biokemiassa tutkittaessa proteiinien ja peptidien aminohappokoostumusta. Jodietikkahappo reagoi kysteiiniaminohapon tioliryhmän kanssa SN2-reaktiolla, jolloin muodostuu S-karboksimetyylikysteiinijohdannainen. Tämän tarkoituksena on estää disulfidisiltojen muodostuminen. Jodietikkahapon sijasta tähän tarkoitukseen voidaan käyttää myös jodiasetamidia.. Sitä käytetään myös entsyymien inhibiittorina.
K. U. Pihkala

Kaarlo Uolevi (Olli) Pihkala (vuoteen 1906 "Gummerus", 30. kesäkuuta 1905 Jyväskylä − 17. joulukuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen maataloustieteilijä, joka toimi Helsingin yliopiston maatalouspolitiikan professorina vuosina 1948−1970. Hänen isänsä oli johtaja Martti Pihkala ja setiään Tampereen hiippakunnan piispa Jaakko Gummerus, maanviljelystalouden professori Rurik Pihkala ja urheilumies Lauri Pihkala. Pihkalan puoliso oli agronomi Elisabeth Beaurain.
Teoksia.
Nimellä "K. U. Pihkala":
Nimellä "Olli Pihkala":
Nimimerkillä "Juryman":
Urheilupuiston metroasema

Urheilupuiston metroasema () on yksi vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron metroasemista. Asema sijaitsee Espoossa läntisessä Tapiolassa Jousenpuiston pohjoisreunassa Tapiolan urheilupuiston laidalla. Aseman viereen on rakennettu 790 paikan pysäköintilaitos, josta on hissiyhteys metroasemalle.
Urheilupuiston metroaseman on suunnitellut arkkitehtitoimisto HKP. Muista Länsimetron asemista poiketen Urheilupuiston asema ei ole kallioasema. Aseman laituri sijaitsee noin 27 metrin syvyydessä katutasosta. Asemarakennuksen muoto mahdollistaa luonnonvalon pääsyn liukuportaiden kautta laituritasolle asti. Asema tunnettiin suunnitteluvaiheessa nimellä "Jousenpuisto".
Asema sijoittui Helsingin seudun liikenteen vuoden 2019 maksuvyöhykeuudistuksessa Etelä-Espoon itäosat kattavalle B-maksuvyöhykkeelle.
Fashion (elokuva)

Fashion () on Madhur Bhandarkarin ohjaama intialainen Bollywood-elokuva vuodelta 2008. Elokuvan tuotto jäi keskinkertaiseksi, mutta kriitikot kehuivat Priyanka Chopran ja Kangana Ranautin roolisuorituksia. Molemmat voittivat rooleistaan sekä National Film Awards -palkinnon että Filmfare Awards -palkinnon.
Musiikki.
Elokuvan musiikin sävelsi säveltäjäduo Salim-Sulaiman. Sanoittajina toimivat Sandeep Nath ja Irfan Siddique.
Länsimaisen filosofian historia huipulta huipulle

Länsimaisen filosofian historia huipulta huipulle Sokrateesta Marxiin on Esa Saarisen vuonna 1985 ilmestynyt johdantoteos länsimaisen filosofian historiaan. Kirjassa käsitellään omina lukuinaan kuuttatoista keskeistä filosofia.
Sisällys.
Osa I: Antiikki
Osa II: Keskiaika
Osa III: Uuden ajan rationalismi
Osa IV: Uuden ajan empirismi
Osa V: Kant ja idealismi
Osa VI: Reaktio Hegeliä vastaan
Epilogi: Nietzsche
Arvioita.
"Helsingin Sanomien" kriitikko Pekka Wahlstedt pitää Saarisen teosta parhaana lukemanaan filosofian historiana. Hänen mukaansa teos esittää filosofiset ongelmat selkeästi ja lennokkaasti ja onnistuu porautumaan niiden ytimeen. Wahlstedtin mukaan teoksen esitystapa on myös persoonallinen ja innostava.
Bolšaja Višera

Bolšaja Višera () on kaupunkikunta ja sen keskustaajama Novgorodin alueen Malaja Višeran piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee Moskovan ja Pietarin välisen pääradan varrella kymmenen kilometriä Malaja Višerasta luoteeseen. Kunnan pinta-ala on 844 neliökilometriä. Taajamassa on 1600 ja kunnassa 2100 asukasta (vuonna 2009).
Kunta rajoittuu pohjoisessa Leningradin alueeseen, idässä Novgorodin alueen Ljubytinon piiriin, kaakossa Krasnaja Višeran piirin Burgan ja etelässä Malaja Višeran kuntiin sekä lounaassa Novgorodin ja lännessä Tšudovon piireihin. Pinta-alasta 82 % on metsää ja 15 % vesistöjä. Suurimmat joet ovat Oskuja ja Višeran alkujoki Bolšaja Višera. Varsinkin pohjoisessa on laajoja suoalueita.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Grjadyn aseman ja Datšnyin taajamat sekä neljä kylää: Gornešno, Grjady, Luga ja Paporotno. Bolšaja Višeran taajama on syntynyt 1800-luvun loppupuolella rautatieaseman yhteyteen. Aluksi sen nimenä oli Kontsy läheisen kylän mukaan. Vuonna 1874 asema nimettiin Bolšaja Višeraksi seudulla virtaavan joen mukaan. Vuonna 1938 paikkakunta sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Neuvostoaikana siellä toimi lasitehdas. Vuonna 2009 Bolšaja Višeran status muutettiin maaseututaajamaksi.
Taajamasta on linja-autoyhteydet Malaja Višeraan ja Novgorodiin. Kunnassa toimii kolme puunjalostusyritystä ja kaksi yksityistä sahalaitosta. Merkittäviä työnantajia ovat myös koulutus ja muut julkiset palvelut. Yli puolet työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella.
Bolšaja Višerassa on lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja lääkärin vastaanotto, Grjadyssa keskikoulu, kirjasto ja ensiapuasema. Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset hautapaikat, Gornešnon kylän kirkko, 1900-luvun alussa pystytetyt Bolšaja Višeran tehdasrakennukset sekä toisen maailmansodan muistomerkit.
Dolgoje (maalaiskunta)

Dolgoje () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Mošenskojen piirissä Venäjällä. Kunnan pinta-ala on 405 neliökilometriä. Kylässä on 80 ja kunnassa vajaat 800 asukasta (vuonna 2009).
Kunta rajoittuu etelässä Mošenskojen piirin Orehovnon, lännessä Kirovskojen ja pohjoisessa Kalininskojen kuntiin sekä idässä Novgorodin alueen Pestovon piiriin. Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 31 kylää: Ananjevskoje, Anaškino, Andrjušino, Bazarovo, Belkovo, Berežok, Bezgodkovo, Brodi, Droblino, Filippkovo, Ignatjevskoje, Jermolkino, Jefremovo, Koltšigino, Koništševo, Krasnaja Gora, Krepužiha, Krivtsovo, Krjukovo, Krutets, Novoje Dolgoje, Polutino, Raha, Ramenje, Selo, Staroje Dolgoje, Sutoki, Tuhani, Ugol, Vorotovo ja Vystavka. Brodin ja Krasnaja Goran maalaiskunnat liitettiin Dolgojen kuntaan vuonna 2010.
Kylistä on linja-autoyhteydet Mošenskojeen, Borovitšiin ja Pestovoon. Kunnan alueella toimii kaksi maatalousyritystä ja kaksi yksityistä sahalaitosta. Tärkeitä työnantajia ovat myös julkiset palvelut. Suurin osa työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella.
Dolgojessa ja Brodissa on lastentarhat, keskikoulut, kulttuuritalot, kirjastot ja ensiapuasemat, Krasnaja Gorassa kulttuuritalo, kirjasto ja ensiapuasema. Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuin- ja hautapaikat, 1800-luvun alussa rakennettu Krasnaja Goran kirkko, Dolgojen kartanorakennus puistoineen sekä Sutokin vanhat talousrakennukset.