Vapaaehtoinen lapsettomuus

Vapaaehtoinen lapsettomuus tarkoittaa tietoista päätöstä olla hankkimatta lapsia. Vapaaehtoisesti lapseton henkilö kokee elämäntapansa olevan tärkeä osa omaa identiteettiään ja minäkuvaansa. Vapaaehtoisesti lapsettomat eivät useinkaan koe valintaansa valinnaksi, vaan pitävät sitä synnynnäisenä ominaisuutena ja itsestäänselvyytenä. 
Osa vapaaehtoisesti lapsettomista hankkii sterilisaation. Vapaaehtoinen lapsettomuus on melko harvinaista, mutta on yleistynyt viime aikoina. Vapaaehtoisesti lapsettomat ovat vähemmistöryhmä.
Kansainvälistä vapaaehtoisesti lapsettomien päivää () vietetään vuosittain 1. elokuuta.
Määritelmä.
Vapaaehtoisesti lapsettomalla tarkoitetaan henkilöä, jolla ei ole lapsia eikä hän halua lapsia. Vapaaehtoinen lapsettomuus liitetään helposti pariskuntien toiveeksi jäädä ilman lapsia, mutta vapaaehtoisesti lapsettomaksi voi kutsua itseään myös yksineläjä, joka ei toivo lapsia tulevaisuuteensa ja huolehtii ehkäisystään.
Eräässä tutkimuksessa vapaaehtoisesti lapsettomaksi määriteltiin henkilö, joka täyttää seuraavat kolme kriteeriä:
Vapaaehtoisesti lapsettomasta käytetään myös nimitystä "vela"; lyhenne tulee sanoista vapaaehtoisesti lapseton. Vapaaehtoinen lapsettomuus ei ole synonyymi antinatalismille, vaikka jotkut lapsivapaat henkilöt voivat olla antinatalisteja.
Historia.
Vapaaehtoinen lapsettomuus ei ole uusi trendi. Yleisin syy lapsettomuuteen on ollut olosuhdelapsettomuus. 1500-luvulle tultaessa Iso-Britanniassa, Ranskassa ja Alankomaissa jopa 20 % naisista ei koskaan avioitunut eikä saanut lapsia. Lasten hankkimatta jättämisen syitä olivat esimerkiksi köyhyyden välttäminen ja sopivan kumppanin puute, mutta toisaalta myös halu elää itsenäisesti. On esimerkiksi olemassa päiväkirjamerkintä 1660-luvulta, jossa nainen kyseenalaistaa lastenhoidon lasten itkemisen takia. 1800-luvun lopulla lapsettomat avioliitot yleistyivät ja niiden osuus oli yli 14 % Uuden Englannin alueella. Menneisyyden osalta vapaaehtoisen lapsettomuuden osuutta kaikista lapsettomista ei tunneta, koska lapsettomuus on ollut tabu ennen 1900-lukua.
Turun yliopistossa tehdyn tutkimuksen mukaan Suomessa 1880–1890-luvuilla syntyneistä miehistä noin 21 prosenttia ja naisista noin 25 prosenttia jäi kokonaan lapsettomiksi. 1940-luvulla syntyneiden kohorteissa lapsettomia oli sekä miehistä että naisista noin 19 prosenttia. Tutkimus ei kuitenkaan antanut vastausta siihen, kuinka suuri osuus lapsettomista oli vapaaehtoisesti lapsettomia.
1800-luvulla naisten äänioikeutta vaatineet suffragetit pitivät esillä vapaaehtoisen äitiyden teemaa, jonka tarkoituksena oli korostaa naisen oikeutta päättää omasta kehostaan.
Kansainvälisesti katsottuna vapaaehtoista lapsettomuutta käsittelevää tutkimusta löytyy 1970-luvulta alkaen.
Ensimmäinen vapaaehtoisesti lapsettomien järjestö, National Organization for Non-Parents, perustettiin vuonna 1972 Yhdysvalloissa. Järjestön perustajina olivat aktivistit Ellen Peck ja Shirley Radl. Peck oli julkaissut vuonna 1971 kirjan "Baby Trap", joka toimi ponnahduslautana järjestön perustamiselle. Järjestön tarkoituksena oli edistää lapsivapaata elämäntapaa sosiaalisesti arvostettavana valintana ja vastuullisena lisääntymispäätöksenä. Järjestö kritisoi natalismia ja piti sitä yksilönvapauksia rajoittavana ideologiana. Aluksi järjestön jäsenkuntaan kuului enimmäkseen naisia, mutta miesten määrä alkoi nopeasti kasvaa. Järjestöön kuului myös lapsen saaneita. Samoihin aikoihin Yhdysvalloissa vaikutti myös Zero Population Growth -järjestö (vaihtoi myöhemmin nimeksi Population Connection). Vuonna 1982 järjestö lakkautettiin. Lopettamishetkellä järjestöllä oli yli 2000 jäsentä sekä 61 paikallisjärjestöä ulkomailla. Varhaiset lapsivapaan elämäntavan kirjoitukset saivat enemmän vaikutteita seksuaalisesta vallankumouksesta kuin feminismistä.
Vapaaehtoinen lapsettomuus ihmisoikeutena.
Vuonna 1975 Yhdistyneet Kansakunnat vahvisti päätöslauselmassaan, että oikeus olla lisääntymättä on ihmisoikeus. Oikeus päättää lasten lukumäärästä on tunnustettu myös YK:n yleissopimuksessa vuonna 1979 ("Kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskeva yleissopimus"). Suomi ratifioi naisten oikeuksien sopimuksen vuonna 1986.16 artikla
1. Sopimusvaltioiden tulee ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin poistaakseen naisten syrjinnän kaikissa avioliittoon ja perhesuhteisiin liittyvissä asioissa ja erityisesti turvata miesten ja naisten tasa-arvon pohjalta:
e) yhtäläiset oikeudet vapaasti ja vastuuntuntoisesti päättää lastensa lukumäärästä ja syntymisajoista sekä mahdollisuus tämän oikeuden harjoittamisen edellyttämään tietoon, opetukseen ja välineisiin;
YK vahvisti vuonna 2012 Kairon väestö- ja kehityskonferenssin (1994) sitoumukset, jotka koskivat muun muassa lisääntymisoikeuksia. Asiakirjan mukaan valtioiden perhepolitiikan tulee perustua periaatteeseen, että ihmiset saavat itse vapaaehtoisesti valita lapsiluvun.
Naisten asemaa käsittelevässä maailmankonferenssissa 15. syyskuuta 1995 hyväksytty Pekingin julistus ja toimintaohjelma sisältävät maininnan lisääntymisoikeudesta. Kokoukseen osallistui edustajia 189 maasta ja asiakirjat hyväksyttiin yksimielisesti.95. Suvunjatkamisoikeudet (reproductive rights) sisältävät edellä esitetyn määritelmän mukaisesti tiettyjä ihmisoikeuksia, jotka on jo tunnustettu kansallisessa lainsäädännössä, kansainvälisissä ihmisoikeusasiakirjoissa ja muissa yksimielisesti hyväksytyissä asiakirjoissa. Nämä oikeudet pohjautuvat siihen, että tunnustetaan kaikkien pariskuntien ja yksilöiden perusoikeus päättää vapaasti ja vastuullisesti lastensa lukumäärästä ja siitä, milloin ja millaisin välein he ne hankkivat, sekä oikeus saada tietoa ja keinoja päätöksensä toteuttamiseksi sekä oikeus parhaaseen mahdolliseen seksuaaliterveyteen. Ihmisoikeusasiakirjojen mukaan tämä sisältää myös oikeuden päättää suvunjatkamisesta joutumatta syrjinnän, pakkokeinojen tai väkivallan uhreiksi.
96. Naisten ihmisoikeuksiin kuuluu oikeus hallita omaa seksuaalisuuttaan ja päättää itse vapaasti ja vastuullisesti - ilman pakkoa, syrjintää tai väkivaltaa - siihen liittyvistä asioista, mukaan lukien terve sukupuolielämä ja suvunjatkaminen. Naisten ja miesten tasavertaiset suhteet sukupuolielämässä ja suvunjatkamisessa - mukaan lukien täysi henkilökohtaisen koskemattomuuden suoja - edellyttävät keskinäistä kunnioitusta ja suostumusta sekä molempien vastuullisuutta sukupuolikäyttäytymisestä ja sen seurauksista.Euroopan unioni on sitoutunut lisääntymisterveyden ja -oikeuksien puolustamiseen. EU:n Gender Action Plan III -asiakirjassa todetaan, että jokaisella ihmisellä on oikeus päättää omasta seksuaalisuudesta ja lisääntymisestä.
Vuoden 2021 valtioneuvoston ihmisoikeuspoliittisessa selonteossa todetaan, että Suomen tavoitteena on toimia siten, että lisääntymisterveyden ja -oikeuksien toteutumiselle saadaan mahdollisimman vahva kansainvälinen tuki.
Vapaaehtoisen lapsettomuuden yleisyys.
Länsimaissa aikuisväestössä vapaaehtoisesti lapsettomia voi olla jopa 20–25 prosenttia.
Suomi.
Lapsettomuus (vapaaehtoinen tai tahaton) on ollut pitkään kasvussa Suomessa, ja trendi näyttää kiihtyvän entisestään. Vuoden 2022 Väestöliiton perhebarometrin mukaan nollaa lasta piti ihanteena 17 prosenttia vastanneista. Vuoden 2018 perhebarometrissä nollaa lasta ihanteinaan pitävien luku oli 12,3 prosenttia. Saman tutkimuksen mukaan 20-29-vuotiaista lapsettomista 24 prosenttia piti ihanteenaan nollaa lasta. Vuonna 2015 tehdyn tutkimuksen mukaan luku oli 14 prosenttia 20–34-vuotiaista. Vuonna 2014 Väestöliiton mukaan vapaaehtoisesti lapsettomina itseään pitää noin 3–5 prosenttia suomalaisista, miehistä hiukan useampi kuin naisista. Vuoden 2008 Perhebarometrissa 20–29-vuotiaista 5,5 prosenttia piti ihanteenaan nollaa lasta.
Vapaaehtoinen lapsettomuus on yleisempää ei-parisuhteessa elävien keskuudessa, mutta parisuhteessa elävistä kahdeksan prosenttia ei aio tehdä lapsia. Nuoremmat ikäluokat ovat vanhempia useammin vapaaehtoisesti lapsettomia. Tutkimuksen mukaan vuosina 1975–1984 syntyneistä miehistä 4–5 % ja naisista 2–9 % halusi elää lapsivapaina. Vuosina 1985–1994 syntyneistä miehistä 25 % ja naisista 22 % halusi elää lapsivapaina.
Vuonna 2022 julkaistussa Nuorten hyvä elämä -tutkimuksessa havaittiin, että 20–29 -vuotiaista 63 % ei aseta lasten saamista tärkeimpien tavoitteidensa joukkoon.
Vuonna 2024 tehdyssä tutkimuksessa korkeakouluopiskelijoista noin 40 prosenttia ei halunnut saada lasta tulevaisuudessa. Vähiten (lisää) lapsia toivoivat 30–34-vuotiaat (naiset 45 %, miehet 52 %). Lapsitoiveiden yleisyys ei eronnut korkeakoulusektorien välillä. Opiskelijoista 44 prosenttia ilmoitti haluttomuuden sitoutua pieniin lapsiin merkittäväksi esteeksi hankkia lapsia. Haluttomuus sitoutua pieniin lapsiin oli naisilla (48 %) yleisempi lasten hankinnan este kuin miehillä (40 %).
Vuonna 2025 Suomen Yrittäjien tekemässä kyselyssä 18 % yrittäjistä oli lapsettomia, joista 43 prosenttia ilmoitti toivotun lapsilukunsa täyttyneen (vapaaehtoisesti lapsettomat), ja joka kolmannella lapsitoiveet eivät olleet täyttyneet (tahattomasti lapsettomat). Näin ollen kaikista yrittäjistä vapaaehtoisesti lapsettomia oli arviolta 8 prosenttia. Vähiten lapsettomia oli yli kymmenen työllistävissä yrityksissä, joiden yrittäjistä 7 prosentilla ei ollut lapsia. Yksinyrittäjistä 23 prosenttia oli lapsettomia.
Vapaaehtoinen lapsettomuus on yleisempää kaupungeissa ja pääkaupunkiseudulla.
Alankomaat.
Vuonna 2004 lapsettomista alankomaalaisista naisista 60 % kertoi olevansa vapaaehtoisesti lapsettomia.
Yhdysvallat.
Vuonna 2024 Pew Research Centerin tutkimuksen mukaan 47 prosenttia lapsettomista 18-49 vuotiaista "ei ollenkaan halua" tai "ei kovin todennäköisesti halua" hankkia lapsia jonain päivänä, mikä on 10 prosenttiyksikön kasvu vuoden 2018 kyselyn tuloksiin. Milleniaalien ja Z-sukupolven keskuudessa vapaaehtoisesti lapsettomia on 30 %.
Michiganin osavaltionyliopistossa vapaaehtoista lapsettomuutta tutkineiden Zachary Nealin ja Jennifer Waitling Nealin mukaan vapaaehtoinen lapsettomuus on luultua yleisempää. Tutkijoiden mukaan tutkimustuloksia on aiemmin vääristänyt se, että vapaaehtoista lapsettomuutta ei tutkita koko väestön tasolla, vaan ainoastaan tietyissä ikäryhmissä. Tutkijoiden mukaan kyselytutkimusten ongelmana on, että ihmiset saattavat salata lapsettomuuden oikean syyn, koska he kokevat painetta kulttuurin tai perheen suunnalta. Sen vuoksi ihmiset saattavat kertoa lapsettomuuden syyksi terveydellisen syyn, vaikka se ei olisi oikea syy.
Iäkkäät lapsivapaat aikuiset katuvat vähemmän elämänvalintojaan verrattuna lapsia hankkineisiin aikuisiin. Saman tutkimuksen mukaan miehet ovat naisia useammin vapaaehtoisesti lapsettomia.
Vapaaehtoisesti lapsettomien osuus kaikista lapsettomista.
Suomi.
Vuonna 2025 Suomen Yrittäjien tekemästä kyselystä kävi ilmi, että vapaaehtoisesti lapsettomia oli enemmän kuin tahattomasti lapsettomia.
Saksa.
Vuonna 2014 saksalaisista 20–50 -vuotiaista kaikista lapsettomista miehistä ja naisista 13 % ilmoitti, että lapsettomuus on heille perustavanlaatuinen elämäntapa. Toisaalta 75 % kaikista lapsettomista ilmoitti olevansa lapsettomia omasta valinnastaan "tällä hetkellä".
Alankomaat.
Hollantilaisessa tutkimuksessa vuonna 2011 havaittiin, että hollantilaisista 45-vuotiaista lapsettomista naisista 55 % oli vapaaehtoisesti lapsettomia ja 45 % oli tahattomasti lapsettomia.
Yhdysvallat.
Vuonna 2021 Pew Research Centerin tutkimuksessa todettiin, että 18–49 -vuotiaista yhdysvaltalaisista lapsettomista yhteensä 56 prosenttia oli vapaaehtoisesti lapsettomia.
Vuonna 2023 julkaistussa michiganilaisessa tutkimuksessa eroteltiin erilaiset lapsettomuuden muodot: vapaaehtoinen lapsettomuus, ei vielä vanhempi (sisältäen esim. raskaana olevat), päättämätön, tahaton lapsettomuus ja ambivalentti. Mittaustavasta riippuen (eli huomioidaanko esimerkiksi raskaana olevat lapsettomiksi, koska heillä ei ole vielä syntynyttä lasta) vapaaehtoisesti lapsettomien osuus lapsettomista oli seuraava:
Vapaaehtoisen lapsettomuuden syitä.
Vapaaehtoinen lapsettomuus on monipuolinen ilmiö ja päätöksen teon taustalla olevien tekijöiden kirjo on laaja.
Suurin osa vapaaehtoisesti lapsettomista tietää jo nuorena varmaksi, ettei koskaan tule haluamaan lasta. Saksalaisen tutkimuksen mukaan puolet lapsettomista on päättänyt vapaaehtoisen lapsettomuuden viimeistään 21-vuotiaana, ja 80 % on päättänyt viimeistään 30-vuotiaana. Alle 18-vuotiaista vastaava luku on 42 %.
Vapaaehtoisesti lapsettomien on havaittu perustelevan lapsettomuuden valintaansa kahdesta näkökulmasta: joko lapsettomuus nähtiin vetovoimaisena tai äitiys luotaantyöntävänä.
Elämäntapa ja maailmankatsomus.
Vapaaehtoinen lapsettomuus voi kuulua individualistiseen elämäntapaan. Henkilökohtainen vapaus ja itsenäisyys koetaan tärkeiksi, eikä vapaaehtoisesti lapseton välttämättä koe tarvitsevansa lasta tullakseen onnelliseksi. Osa vapaaehtoisesti lapsettomista kokee tarvitsevansa paljon omaa aikaa, rauhaa, hiljaisuutta ja viihtyvänsä paremmin itsekseen, mutta toiset haluavat matkustaa ja katsovat, että lapsi estäisi sen. 
Vapaaehtoisesti lapseton voi kokea lapsiperhe-elämän vastenmieliseksi. Osa voi kokea ajatuksen lapsen hoidosta liian raskaaksi. Hän voi kokea tiedossaan olevien perheellisten parisuhteet onnettomiksi ja kammoksua lapsiin liittyviä huolen tunteita. Taustalla voi olla myös haluttomuus ottaa riskiä, että katuisi lasten hankkimista. Tutkimusten perusteella 5-14 % vanhemmista katuu lapsen hankkimista ja toivoisi pysyneen lapsettomana. Toisaalta Yhdysvalloissa ja Saksassa tehdyt tutkimukset osoittavat, että katuvien vanhempien osuus voi olla jopa 17 %. Saksalaisessa "Regretting Parenthood" -tutkimuksessa todettiin, että 19 prosenttia äideistä ja 20 prosenttia isistä katuu lasten hankkimista. Katumisen todennäköisyydessä ei ollut juurikaan eroavaisuuksia, vaikka oma lapsi olisi "unelmalapsi" tai vaikka vanhemmat rakastivat lastaan. 77 prosenttia vanhemmista koki, että vanhemmuus tuo tyytyväisyyttä.
Vapaaehtoisen lapsettomuuden taustalla ei yleensä ole lapsiin kohdistuva viha, vaan monet ovat tekemisissä lasten kanssa joko työn, sukulaisten tai ystävien perheen kautta. Vapaaehtoisesti lapseton voi kokea lapsen enemmänkin uhkana sekä rajoitteena elämälleen, ja erityisesti naiset voivat kokea lapsen uhkaksi identiteetilleen; miehet taas ajattelevat lapsen olevan taakka, joka pitää elättää ja joka sitouttaa kielteisessä mielessä kotiin. Osa sanoo syyksi sen, etteivät ole keksineet syytä sille miksi lapsia kannattaisi hankkia. Ihminen voi katsoa, ettei itse sovi vanhemmaksi. 
Vapaaehtoisesti lapseton voi myös katsoa lisääntymisen olevan itsekästä, ja he voivat kokea vanhemmuuden sosiaalisesti ja emotionaalisesti rajoittavana tekijänä.
Vapaaehtoisesti lapseton voi kokea niin sanotun vauvakuumeen täysin itselleen vieraaksi asiaksi. Vapaaehtoisesti lapseton ei välttämättä koe minkäänlaista hoivaviettiä vauvoja ja lapsia kohtaan, eikä pidä niitä söpöinä. Osa vapaaehtoisesti lapsettomista suuntaa hoivaviettinsä lemmikkeihin ja monet ovatkin eläinrakkaita.
Talous ja työelämä.
Valintaan voi vaikuttaa työttömyys tai sen uhka. Urasuuntautuminen voi olla yksi syy. Merkityksellistä saattaa olla myös henkilön matala koulutustaso tai huono palkka. Suomessa vuonna 2013 tehdyn tutkimuksen mukaan yhden lapsen kasvattamisen täysi-ikäiseksi maksaa 130 000 euroa. Vuonna 2007 kustannus oli 105 600 euroa. Yhdysvalloissa vuonna 2024 julkaistun tutkimuksen mukaan yhden lapsen kasvattaminen täysi-ikäiseksi maksaa 312 202 dollaria. Vuonna 2015 hinta oli 233 610 dollaria. Osa nuorista aikuisista voi kokea, ettei ole valmis vanhemmuuteen vaikka omistusasunto, vakituinen työ ja parisuhde olisikin. Yhdysvalloissa vuonna 2005 julkaistun haastattelututkimuksen mukaan miehet mainitsivat naisia useammin lapsettomuuden syyksi myös lasten hankkimisen vaatimat taloudelliset ja muut uhraukset. Vanhemmat usein jatkavat taloudellista tukeaan myös täysi-ikäisille lapsilleen; Pew Research Center uutisoi vuonna 2024, että 18-34 -vuotiaista yhdysvaltalaisista 55 % on joko täysin tai osin taloudellisesti riippuvainen vanhemmistaan. Yhdysvalloissa noin joka kolmas 18-34 -vuotias asuu vanhempiensa luona. 
Terveys.
Muita syitä lapsettomuuteen voivat olla perinnölliset terveysongelmat. Feminististen näkemysten on todettu laskevan syntyvyyttä. Vastenmielisyyden tunne lapsia kohtaan ja raskauden pelko voivat olla syynä vapaaehtoiseen lapsettomuuteen.
Michiganin osavaltionyliopiston apulaisprofessori Zachary Nealin mukaan abortin ja ehkäisyn saamisen rajoittaminen voivat vaikuttaa kielteisesti ihmisten halukkuuteen hankkia lapsia.
Ympäristö.
Ihminen voi valita lapsettomuuden esimerkiksi, koska ei tahdo parisuhdetta, lasta, ekologisista syistä, tai koska vastustaa ydinperhemallia. Kun kyseessä on ekologiset syyt, syitä voivat olla epävarmuus tulevasta tuhoutuvan maapallon uhkakuvien edessä. Vapaaehtoista lapsettomuutta voidaan perustella ympäristön hyvinvoinnilla ja yhteisen hyvän ajamisella. Ekologisten syitten kohdalla kyse voi olla myös vetoaminen ihmisen ja muun luonnon väliseen epätasapainoiseen suhteeseen. 
Lundin yliopistossa tehdyssä tutkimuksessa vuodelta 2017 todetaan lapsen tekemättä jättämisen olevan merkittävin yksilötason ekoteko erityisesti suuren hiilijalanjäljen maissa. Erään tutkimuksen mukaan yhden lapsen synnyttäminen aiheuttaa 9 441 kilotonnin hiilidioksidipäästöt.
Aiemmin koettu trauma.
Lapsuudessa koettu perheväkivalta voi olla myös yksi syy. Koulukiusaaminen voi myös vaikuttaa. Taustalla voi myös olla joutuminen uskonnon uhriksi. 
Uskonto.
Vapaaehtoisesti lapsettoman oma uskonnollisuus voi olla vähäinen. Joissain tapauksissa kyse on kuitenkin vahvasta uskonnollisuudesta, jolle omistaudutaan uskonnollisesti suuntautuneen työn kautta ja vahvistusta lapsettomuuteen haetaan uskonnollisista teksteistä.
Vapaaehtoisen lapsettomuuden syyt Suomessa.
Suomessa vapaaehtoista lapsettomuutta on tutkittu vähän. Tutkimuksessa on yleensä kiinnitetty huomiota vain joihinkin vapaaehtoisen lapsettomuuden puoliin, ja se on keskittynyt suurimmalta osin lääketieteeseen, jossa lapsettomuus on perinteisesti nähty vain hoitoa vaativana ongelmana.
Suomalaisessa aikuisuutta koskeneessa tutkimuksessa vapaaehtoista lapsettomuutta on hiukan käsitelty yhtenä aikuisuuden piirteenä vuonna 2015. Suomalaisten tutkimusten mukaan lapsettomuuden on todettu olevan yleisempää pienituloisten keskuudessa.
Väestöliiton vuoden 2022 perhebarometrissä käsiteltiin 20–45-vuotiaiden lapsettomien, ihannelapsiluvukseen nolla lasta maininneiden naisten ja miesten nimeämät 10 yleisintä syytä.
Useiden tutkijoiden ja myös Väestöliiton kanta on se, että valtio ei voi eikä sen pidä puuttua ihmisten perhesuunnitelmiin. Väestöliitosta on arveltu, että ympäristösyyt toimivat ikään kuin hyvänä selityksenä vapaaehtoiselle lapsettomuudelle.
Vuonna 2018 Ilta-Sanomat toteutti verkkokyselyn, jossa kysyttiin suurinta syytä vapaaehtoiseen lapsettomuuteen. Kyselyyn vastasi 15 325 vastaajaa. Vastaukset olivat suuruusjärjestyksessä seuraavat:
Vuonna 2019 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin, että yli 15-vuotiaassa väestössä ilmastonmuutos on vaikuttanut 9 prosentilla päätökseen hankkia lapsia. 16–25-vuotiaista suomalaisista 42 prosenttia epäroi lasten hankintaa ilmastonmuutoksen vuoksi.
Vapaaehtoisesti lapsettomien piirteitä.
Persoonallisuus.
Tutkittaessa vapaaehtoisesti lapsettomien persoonallisuutta, he saivat sovinnollisuudessa ja ulospäinsuuntautuneisuudessa matalammat pisteet kuin ne, jotka halusivat tai joilla oli jo lapsia. Itsenäisyyden piirteissä vapaaehtoisesti lapsettomat saivat korkeammat pisteet kuin vertailuryhmä. Vapaaehtoista lapsettomuutta on perusteltu persoonallisuuden piirteillä, kuten ahdistuneisuudella, introversiolla, herkkyydellä ja perfektionismilla sekä kärsimättömyydellä, joita ei ole pidetty vanhemmille sopivina piirteinä. Myös vapaaehtoisesti lapsettomat itse ovat perustelleet valintaansa persoonallisuuden piirteillä, joihin ovat laskeneet itsekeskeisyyden, älykkyyden, nautinnonhaluisuuden ja mukavuudenhalun.
Sosiaaliset suhteet.
Vapaaehtoisesti lapsettomat ovat tavallista useammin perheen esikoisia tai ainoita lapsia. Saksassa vuonna 2016 tehdyssä tutkimuksessa todetaan, että keski-ikäisillä lapsettomilla on enemmän ystäviä, kuin samanikäisillä lapsia saaneilla henkilöillä ja lapsettomien ystävyyssuhteet myös säilyvät paremmin iän karttuessa.
Romanttisissa suhteissa vapaaehtoisesti lapsettomien kumppanipreferenssit ovat liki samoja kuin muulla väestöllä – ainoa ero on, että vapaaehtoisesti lapsettomat eivät ole kiinnostuneet perheorientoituneesta kumppanista. 
Onnellisuus.
Norjalaistutkimus vuodelta 2012 toteaa, että lapseton on usein varsin onnellinen yksilö. Myös vuonna 2023 julkaistu systemaattinen katsaus aiempiin tutkimuksiin totesi, että lapsivapaalla elämäntavalla on positiivinen yhteys elämän tyytyväisyyteen. Yhdysvaltalaistutkimuksen mukaan naimattomat lapsivapaat naiset ovat äitejä onnellisempia ja terveempiä. Erään tutkimuksen mukaan ihmisten elämänlaatu on parempaa ilman lapsia - erityisesti naisilla, sinkuilla, alemmissa sosiaaliluokissa ja vähemmän natalistisissa yhteisöissä.
Älykkyys.
Ulkomaisissa tutkimuksissa korkean koulutuksen ja lapsettomuuden välillä on todettu olevan yhteys. Psykologi Satoshi Kanazawa London School of Economicsista esitti vuonna 2013, että vähäinen äidinvaisto on yhteydessä korkeaan älykkyysosamäärään. Tutkimuksen mukaan äidinvaisto vähenee 25 prosenttia jokaista 15 älykkyysosamääräpistettä kohti.
Talous.
Saksassa tehdyn tutkimuksen mukaan äideillä on vähemmän varallisuutta kuin lapsivapailla naisilla.
Arvomaailma.
Tutkimuksen mukaan vapaaehtoisesti lapsettomien ja lapsen tehneiden arvomaailmalla ei ole juurikaan eroa ja ajatus vapaaehtoisesti lapsettomasta itsekkäänä uraohjuksena on myytti. 
Vapaaehtoisesti lapsettomat ovat usein arvomaailmaltaan liberaaleja ja pitävät ympäristö- sekä eläinoikeusasioita tärkeinä. Maailmanlaajuisessa arvotutkimuksessa havaittiin, että halu pysyä lapsivapaana korreloi jälkimaterialististen arvojen, kuten ympäristönsuojelun, sekä liberaalien seksuaali- ja lisääntymisoikeuksien kanssa. Tutkimuksen mukaan vanhemmat suosivat toisia vanhempia, kun taas lapsivapaat kohtelevat muita ihmisiä tasa-arvoisemmin lapsiluvusta välittämättä.
Muut asiat.
Vuonna 2024 tehdyssä vapaaehtoisesti lapsettomien Reddit-yhteisön kyselytutkimuksessa tutkittiin vapaaehtoisesti lapsettomien taustoja. Kyselyyn vastasi 3769, joista huomioitiin 2946 vastausta, koska kontrollikysymysten avulla saatiin karsittua vastauksista ei-vapaaehtoisesti lapsettomat. Suurin osa vastauksista tuli Yhdysvalloista. Vastausten perusteella "tavanomaisin" yhteisön jäsen oli 30-34 -vuotias heteroseksuaalinen sinkkunainen, jolla on alempi korkeakoulututkinto, vakaumukseltaan ateisti, ja joka haluaisi saada sterilisaation.
Eräät vapaaehtoisesti lapsettomat voivat kokea, että vapaaehtoisesta lapsettomuudesta kertominen ääneen muistuttaa kaapista ulos tulemista.
Ehkäisy.
Vapaaehtoisesti lapsettoman tiedot ehkäisystä ovat usein hyvät. Osa vapaaehtoisesti lapsettomista on kokenut abortin, osa suhtautuu aborttiin kielteisesti uskonnollisin perustein, ja osalle abortin tekeminen olisi itsestäänselvyys, mikäli tulisi raskaaksi.
Sterilisaatio.
Osa vapaaehtoisesti lapsettomista hankkii sterilisaation. Vapaaehtoisesti lapsettomien syyt sterilisaation hankintaan ovat yleensä vahva sitoutuminen päätökseen tai tunteeseen, että henkilö ei tule haluamaan lapsia. Sterilisaatio voidaan nähdä ratkaisuna vuosia jatkuneeseen ja elämänlaatua heikentäneeseen raskauden pelkoon. Vapaaehtoisesti lapsettomat ovat tuoneet esille, että sterilisaatio voidaan nähdä kansanterveydellisenä kysymyksenä, jolla parannetaan ihmisten elämänlaatua. Osa kokee sterilisaation myös eräänlaisena kehoa korjaavana toimenpiteenä, jota vertaa sukupuolen korjaamiseen. Syynä saattaa olla myös uskonnollinen vakaumus.
Ison kyselytutkimuksen mukaan vasektomian saaneet vapaaehtoisesti lapsettomat miehet ovat merkittävästi varakkaampia kuin lapsia hankkineet vasektomian saaneet miehet. Vasektomian saaneet lapsivapaat miehet ovat myös merkittävästi useammin ateisteja tai agnostikkoja verrattuna lapsia omaaviin. Vapaaehtoisesti lapsettomat vasektomian saaneet ovat keskimäärin myös muutaman vuoden nuorempia ja heillä on pienempi painoindeksi. Yhdysvaltalaistutkimuksesta on havaittu, että vapaaehtoisesti lapsettomat miehet käyttävät keskimäärin noin kaksi kertaa enemmän aikaa vasektomiapäätöksen harkitsemiseen verrattuna lapsiperheellisiin. Maailman suurin ja tunnetuin sterilisaation katumista käsittelevä Collaborative Review of Sterilization (CREST) -tutkimus osoitti, että lapsettomat naiset katuvat sterilisaatiota vähemmän verrattuna lapsia hankkineisiin naisiin.
Suomessa steriloinnin ikäraja on kolmekymmentä vuotta, toisin kuin muissa Pohjoismaissa, joissa se on 25 vuotta, paitsi Tanskassa voi saada sterilisaation 18-24-vuotiaana kuuden kuukauden harkinta-ajan jälkeen. Vapaaehtoisesti lapsettomat katsovat Suomen lainsäädännön sterilisaatiota kohtaan olevan vanhanaikaista ja itsemääräämisoikeutta rajoittavaa. Vapaaehtoisesti lapsettomat ovat kokeneet vaikeuksia saada lähetettä sterilisaatioon lääkärin haluttomuudesta johtuen. 
Syrjintä ja tasa-arvokysymykset.
Syrjinnän kielto Suomessa.
Suomessa syrjintä on laissa kielletty perhesuhteiden, vanhemmuuden tai perheenhuoltovelvollisuuden perusteella.Yhdenvertaisuuslaki, 8 §: Ketään ei saa syrjiä [...] perhesuhteiden [...] tai muun henkilöön liittyvän syyn perusteella."Laki naisten ja miesten välisestä tasa-arvosta, 7 §": Välitön ja välillinen syrjintä sukupuolen perusteella on kielletty. [...] Välillisellä sukupuoleen perustuvalla syrjinnällä tarkoitetaan tässä laissa: [...] eri asemaan asettamista vanhemmuuden tai perheenhuoltovelvollisuuden perusteella.
Työelämä.
Suomessa vapaaehtoisesti lapsettomille tehdyssä kyselyssä havaittiin, että 42,9 % oli kokenut syrjintää työelämässä viimeisen viiden vuoden aikana. Iso-Britanniassa PwC:n tekemän tutkimuksen mukaan 28-40 -vuotiaista lapsettomista naisista 65 prosenttia koki, että lapsettomien naisten odotetaan tekevän enemmän työtunteja kuin lapsellisten työntekijöiden. Ongelmaksi on koettu, että joillakin työpaikoilla äidit ja isät saavat valita loma-aikansa ensin ja lapsettomia pyydetään jäämään ylitöihin. Päivähoitoalalla on esiintynyt suoranaista syrjintää työnantajan pitäessä saman koulutuksen omaavia perheellisiä työntekijöitä pätevämpinä kuin lapsettomia. Lastensuojelutyössä on tullut vastaan tilanteita, joissa perhe on kyseenalaistanut työntekijän ammattitaidon lapsettomuuden perusteella huostaanoton yhteydessä. Lapsettomiin on kohdistunut syrjintää siltä osin, ettei aikataulutus jousta heidän vuokseen.
Sterilisaatio.
Lääkärit suhtautuvat joskus kielteisesti vapaaehtoisesti lapsettomien sterilisaatioaikeisiin. Joissain tapauksissa lääkäri on ollut asiaton tai kieltäytynyt kirjoittamasta lähetettä. Jotkut lääkärit ovat vaatineet sterilisaatiota haluavalta naiselta aviomiehen suostumusta toimenpiteeseen, joskus jopa kirjallisena. Toisinaan siviilisäädylläkään ei ole ollut lääkäreille niin väliä, vaan lääkärit ovat vaatineet miehen suostumusta silloinkin, kun kyseessä ei ole ollut aviopuolisot, vaikka laissa puhutaan nimenomaan aviopuolisoista. Vuonna 2013 Vapaaehtoisesti Lapsettomat ry vaati julkisessa kannanotossa steriloimislain ikärajan laskemista 25 vuoteen, kuten muissa Pohjoismaissa.
Perhepolitiikka.
Journalisti ja kirjailija Elinor Burkett on kritisoinut Yhdysvalloissa harjoitettua "perheystävällistä politiikkaa" ja todennut, että se on syrjivää ja naisvastaista. Burkettin mukaan "perheystävällisellä politiikalla" vanhemmuuden velvollisuudet ulkoistetaan muille ihmisille, vaikka vastuu olisi vanhemmilla. Burkettin mukaan epäoikeudenmukaisia tukia ovat esimerkiksi vain lapsiperheille suunnatut rahalliset tuet, eläke-etuudet, verotuskäytännöt ja palkattomat vapaat. Burkett kritisoi myös työnantajia siitä, että työnantajat suosivat työvuoroissa lapsiperheellisiä, ja huonommat työvuorot määrätään lapsivapaille työntekijöille. 
Rakennuspolitiikka.
Myös rakennuspolitiikan kohdalla on nähty ongelmia, mikä on käytännössä tarkoittanut sitä, että perheasuntoja väitetään rakennettavan liikaa.
Sananvapaus.
Kesäkuussa 2024 uutisoitiin, että Venäjä valmistautuu julistamaan vapaaehtoisen lapsettomuuden "ääri-ideologiaksi". Maassa tehtiin jo vuotta aikaisemmin lakialoite, jonka nojalla vapaaehtoisesta lapsettomuudesta puhuminen alaikäisten kuullen kiellettiin. Lokakuussa 2024 Venäjän duuma hyväksyi yksimielisesti lain, joka kieltää "childfree-propagandan" levittämisen. Lainsäätämisen aikaan syntyvyys on ollut Venäjällä matalinta 25 vuoteen ja lisäksi Venäjän hyökkäys Ukrainaan on nostanut kuolleisuutta.
Asenteista.
Asenteet vapaaehtoiseen lapsettomuuteen.
Lasten hankinta näyttäytyy useimmille ihmisille asiana, jota ei edes osata kyseenalaistaa ja tämän vuoksi lapsettomaksi jäämistä ei edes ymmärretä ajatella vaihtoehtona. Tästä johtuu, että vapaaehtoinen lapsettomuus aiheuttaa toistuvasti ihmettelyä: muut voivat stigmatisoida vapaaehtoisen lapsettomuuden, sillä tätä valintaa ei pidetä sosiaalisen normin mukaisena.
Vapaaehtoisesti lapsettomat ovat kohdanneet vähättelyä elämäntapansa vuoksi. Yleensä se on ilmennyt siinä, että heidän oletetaan muuttavan mielensä. Usein viitataan siihen, että sopivan puolison löytyessä voi muuttua mieli myös lastenteon suhteen.
Vapaaehtoisesti lapsettomat joutuvat muita useammin perustelemaan omaa valintaansa. Vapaaehtoisen lapsettomuuden on katsottu olevan enemmän naisia koskeva kysymys, koska äitiys ja naiseus liitetään mielikuvissa voimakkaasti toisiinsa. Vapaaehtoisesti lapsettomien naiseus on kiistetty ja on syytetty, että he eivät ole oikeita naisia. Vapaaehtoisesti lapseton nainen saa usein osakseen enemmän vihaa, kuin vapaaehtoisesti lapseton mies. Vapaaehtoisesti lapsettomat joutuvat joskus myös häirinnän, syyllistämisen, painostuksen ja vihapuheen kohteeksi. Yhdysvaltalaisessa tutkimuksessa vuonna 2017 vapaaehtoisen lapsettomuuden on todettu herättävän amerikkalaisissa voimakkaita ennakkoluuloja.
Vapaaehtoinen lapsettomuus voi vaikeuttaa parisuhteen muodostamista. Vapaaehtoinen lapsettomuus voi johtaa etääntymiseen sukulaisista, jos sukulaiset eivät ymmärrä ottaa valintaa tosissaan. Joskus vanhemmat kuvittelevat tyttärensä lapsettomuuden johtuvan huonosta kasvatuksesta ja epäonnistumisestaan äitinä, mutta omien vanhempien suhtautuminen saattaa olla kuitenkin myönteisempää, kuin muiden sukulaisten. Vapaaehtoinen lapsettomuus voi vaikeuttaa ystävyyssuhteita tai katkaista niitä. 
Yleisin vapaaehtoisesti lapsettomia vastaan esitetyn kritiikin sisältö on se, että he eivät tuota lisää veronmaksajia, heidän väitetään vihaavan lapsia ja olevan itsekkäitä. Vapaaehtoista lapsettomuutta pidetään luonnottomuutena, tunteettomuutena, outona tai kypsymättömyytenä. Heidän väitetään katuvan valintaansa myöhemmin. Suhtautuminen on joissain tapauksissa ollut ihailevaa tai kadehtivaa silloin, kun vapaaehtoiseen lapsettomuuteen on liitetty huolettomuus, ja päätös vapaaehtoisesta lapsettomuudesta hyväksytään herkemmin, jos vapaaehtoisesti lapsettoman katsotaan olevan hieman erilainen ihminen, jonka elämä on tavallisesta poikkeavampaa tai merkityksellisempää. Suomessa yksittäiset poliitikot ovat satunnaisesti painostaneet ihmisiä lapsentekoon. Heitä ovat olleet keskustan Matti Vanhanen, Eeva-Maria Maijala ja Liisa Hyssälä sekä SDP:n Antti Rinne. Vapaaehtoisesti lapsettomat ovat pitäneet lastentekoon kehottamista loukkaavana.
Vapaaehtoisesti lapsettomia on leimattu myös mielenhäiriöisiksi. Heitä on pidetty myös kylminä ja oletetaan, että he viettävät holtitonta bile-elämää. Yleinen kysymys on myös se, kuka heitä hoitaa, kun he ovat vanhoja. Vapaaehtoisesti lapsettoman syliin saatetaan nostaa väkisin lapsi, tai selityksiä lapsettomuuteen voidaan tivata aggressiivisesti. Vapaaehtoisesti lapsettomien seksuaalisuudesta ja seksielämästä kysellään ja sitä arvostellaan.
Vapaaehtoisesti lapsettomille tarjotaan erään mielipidekirjoittajan mielestä yhteiskunnan suunnalta vain kahta roolia, surijan ja itsekkään. Sen on todettu ärsyttävän myös ihan tuntemattomia.
Tutkimuksissä on havaittu, että vähemmän traditionaaliset, nuoret, työllistetyt, naiset, ja sinkut suvaitsevat paremmin vapaaehtoista lapsettomuutta kuin traditionaaliset, vanhukset, työttömät, miehet sekä pariskunnat.
Toisaalta tutkimusten mukaan näyttää siltä, että suomalaiset suhtautuvat suvaitsevaisesti vapaaehtoiseen lapsettomuuteen. Tutkimuksen mukaan noin puolet suomalaisista hyväksyy vapaaehtoisen lapsettomuuden. Kuitenkin noin 70 prosenttia pitää vapaaehtoisesti lapsettomien parien yleistymistä huonona asiana.
Vuonna 2022 julkaistussa kielitieteellisessä väitöstutkimuksessa todetaan, että lisääntymisnormi näyttää olevan heikentymässä hitaasti ja yhteiskunnan vaikuttamismahdollisuudet siihen, hankitaanko lapsia vai ei, vaikuttavat pieniltä, koska syntyvyys nähdään henkilökohtaisena valintana, joka ratkaistaan kodeissa, eikä julkisilla foorumeilla.
Vapaaehtoista lapsettomuutta tutkineen Jean Veeversin mukaan vapaaehtoinen lapsettomuus rikkoo sosiaalisia normeja viidessä eri ulottuvuudessa:
Asenteet työpaikoilla.
Työpaikoilla suhtautuminen vapaaehtoiseen lapsettomuuteen on usein myönteistä ja vapaaehtoisesti lapsettomia pidetään joustavina ja ahkerina työntekijöinä, jotka ovat vähän poissa. Työnantajat ovat joissakin tapauksissa kyselleet mahdollisesta lastenteosta ja kun vastaus on ollut kielteinen, siihen on suhtauduttu epäuskoisesti.
Työpaikan ilmapiiri voidaan kokea lapsettomia syrjiväksi erityisesti silloin, kun työpaikan enemmistöllä on lapsia. Tällöin työkaverit saattavat olla hyökkääviä, syyllistäviä tai ylenkatsovia lapsettomia kohtaan silloin, kun lapsettomuudessa on kyse vapaaehtoisuudesta. Lapsettomia on jätetty ulos kahvipöytäkeskusteluista, ja heistä on tuntunut siltä, ettei heitä oteta työyhteisöissä vakavasti.
Iso-Britanniassa Bristolin yliopisto on tuonut vapaaehtoisen lapsettomuuden osaksi inkluusiokoulutusta.
Lääkäreiden asenteet.
Yhteiskunnallinen näkemys naisten luontaisesta taipumuksesta äitiyteen on muotoutunut pitkälti lääketieteellisten käsitysten pohjalta. 
Osa lääkäreistä nostaisi sterilisaation 30 vuoden ikärajaa ylemmäksi ja vetoaa vaatimuksessaan katumisriskiin. Jotkut lääkärit vastustavat sterilisaatiolain ikärajan laskua. Toisinaan lääkäri ainoastaan kysyy, että ymmärtääkö potilas toimenpiteen lopullisuuden.
Vapaaehtoisesti lapsettomien kohtaamisesta ei ole tehty selkeitä linjauksia sosiaali- ja terveydenhuollon alalla. Tällöin kohtaaminen jää työntekijän henkilökohtaisen suhtautumisen varaan.
Kansainväliset asenteet.
Lisääntyminen määrittyy monissa kulttuureissa naisen kunniaksi ja velvollisuudeksi. Esimerkiksi kehitysmaissa naisen asema on niin heikko, että mahdollisuutta lapsettomuuteen ei oikeastaan edes ole.
Suhtautumisen vapaaehtoiseen lapsettomuuteen on todettu olevan myönteisintä Skandinaviassa sekä Länsi-Euroopassa, mutta kielteisintä se on Itä-Euroopassa. EU-maissa keskimäärin neljä prosenttia miehistä ja kolme prosenttia naisista piti lapsettomuutta ihanteenaan. Vapaaehtoinen lapsettomuus on melko harvinaista ympäri Eurooppaa, mutta maakohtaisia erojakin löytyy. Itä-Euroopan maista Bulgariassa, Latviassa ja Liettuassa vapaaehtoinen lapsettomuus näyttää olevan hyvin harvinainen ilmiö, sillä sen esiintyvyys on 18-40-vuotiaiden keskuudessa noin yhden prosentin luokkaa. Virossa lasten hankintaan kannustetaan valtion perhepolitiikalla, ja perinteisiä sukupuolirooleja pidetään arvossa. Lasten hankkimattomuutta paheksutaan. 
Britanniassa syntyi pääministerikilpailun loppuvaiheilla poliittinen kohu pääministeri Theresa Mayn lapsettomuudesta. Alankomaalaisen tutkimuksen mukaan 1960-luvulta 1990-luvulle vapaaehtoisen lapsettomuuden hyväksyntä nousi Hollannissa 20 prosentista 90 prosenttiin. Kiinassa vapaaehtoinen lapsettomuus on harvinaista ja perheen ydin muodostuu lapsista.
Vuonna 2024 Yhdysvalloissa republikaanien varapresidenttiehdokas J. D. Vance sai laajasti julkisuutta kritisoituaan lapsettomia naisia.
Vapaaehtoisesti lapsettomien oma asennoituminen.
Vapaaehtoisesti lapsettomat kokevat ympäristön asenteet ja toistuvat kyselyt lapsista usein kielteisesti. Vapaaehtoisesti lapsettomat ovat usein väsyneitä toistuviin kyselyihin, joutumiseensa selittelemään valintaansa, kyllästyneitä lapsenteon luonnollistamiseen ja siihen, että joutuivat jatkuvasti painottamaan päätöksensä pysyvyyttä. He kokevat kyselyt valintojensa väheksymisenä ja aliarvioimisena.
Vapaaehtoisesti lapsettomilla itsellään on todettu olevan kaksi strategiaa selviytyä ihmisten suhtautumisesta johtuvista tilanteista, jotka ovat erilaisuuden kieltäminen ja erilaisuuden hyväksyminen. Erilaisuutensa kieltäjät voivat lykätä lastenhankintaa antaen toisten kuvitella, että he joskus hankkivat lapsia. He voivat myös kieltää ympäristöstä heijastuvat syytökset itsekkyydestä ja siitä, että he eivät pidä lapsista. Erilaisuutensa hyväksyjät taas näkevät oman erilaisuutensa etuna suhteessa niihin, joilla on lapsia. Lastenhankinta voi heidän näkemyksensä mukaan näyttäytyä alistumisena sosiaalisille normeille. He saattavat myös pitää vanhempia onnettomina ja ajatella heidän kielteisen suhtautumisen vapaaehtoista lapsettomuutta kohtaan johtuvan kateudesta.
Heillä on todettu myös kolme strategiaa, joilla he ylläpitävät myönteistä identiteettiä: stigmojen vastustus, minimointi ja välttely. Vastustus viittaa vapaaehtoisesti lapsettoman statuksen esittämisen ihailtavana, minimointi viittaa selityksiin, joilla kavennetaan poikkeamista ja välttely ilmenee selittelyä vaativien tilanteiden karttamisena.
Asenteet synnytykseen.
Sukupuolesta riippumatta vapaaehtoisesti lapsettomat voivat nähdä synnytyksen hyvin negatiivisena asiana. Molemmat sukupuolet käyttävät siitä sanaa kivulias ja vaarallinen sekä likainen ja sotkuinen. Miehet voivat nähdä sen luonnollisena tapahtumana, mutta naisten mielestä synnytyksellä ei välttämättä ole mitään tekemistä luonnon kanssa. Kumpaankin sukupuoleen vaikutti se, että he olivat kuulleet vastentahtoisesti kauhutarinoita synnytyksestä lähipiiriltään. 
Miehet osaavat asennoitua myös vanhemman asemaan, jolloin synnytys näyttäytyy positiivisena. Naiset näkevät synnytyksen enemmän oman ruumiillisuutensa näkökulmasta, muiden ihmisten synnytysten sijaan. Miehille synnytys on etäisempi tapahtuma, koska he eivät voi sitä itse suorittaa.
Median vaikutus asenteisiin.
Vapaaehtoinen lapsettomuus on saanut mediassa näkyvyyttä, mutta media välittää perhe-elämästä edelleenkin kuvaa sosiaalisena normina. Media on keskittynyt tuomaan vapaaehtoista lapsettomuutta esiin erilaisuutena sen sijaan, että se nähtäisiin vain yhtenä ihmisen ominaisuutena. TV-sarjoissa ja elokuvissa nähdään usein juoni, jossa nuoren naisen on mahdollista poiketa yhteiskunnan normeista, kunhan hän lopulta palaa valtavirtaan eli menee naimisiin ja saa lapsia. 
Paine lasten tekoon on suurempi median ja yhteiskunnan, kuin oman perheen puolelta. Journalismi, jossa ollaan huolissaan syntyvyyden laskusta ja kansantaloudesta, on ollut nousussa. Kärjistämällä saa vetäviä otsikoita, mutta samalla sen on todettu lisäävän syyttelyä lapsettomia kohtaan. 
Tutkimusten perusteella erilaiset mediat vaikuttavat tuovan vapaaehtoisen lapsettomuuden esiin ristiriitaisin tavoin. Toisaalta vapaaehtoisesti lapsettomien oma ääni pääsee kuuluviin ja he pääsevät kertomaan omista kokemuksistaan, mutta toisaalta vapaaehtoinen lapsettomuus näyttäytyy ongelmallisena ja vapaaehtoisesti lapsettomiin kohdistuva puhe on kriittistä sekä tuomitsevaa. Yleisesti ottaen vapaaehtoiseen lapsettomuuteen liittyvät julkaisut ovat usein epävirallista materiaalia, kuten blogeja tai tarinajournalismia.
Median katsotaan kertovan yhä perinteisen ydinperheen ja kaikkivoipaisen superäidin tarinaa. Se kertoo tarinaa naisista ja pariskunnista, kun taas miesten kokemus mediassa jää vähemmälle huomiolle. Toisaalta pääosin vapaaehtoiseen lapsettomuuteen suhtaudutaan mediassa myönteisesti.
Uskonnollisten yhteisöjen asenteet.
Evankelis-luterilaisen kirkon materiaalit eivät sisällä juuri mitään vapaaehtoisesta lapsettomuudesta, mikä on herättänyt myös kritiikkiä.
Nuorisoliikkeiden asennoituminen.
Suomen partio kehitti ympäristöpelin, jossa vapaaehtoinen lapsettomuus on yksi vaihtoehto. Asiasta nousi kohu, koska sen koettiin kannustavan vapaaehtoiseen lapsettomuuteen.
Yhteisöt ja järjestöt.
Internet.
Vapaaehtoisesti lapsettomien Reddit-yhteisö (r/childfree) on ollut yksi nopeimmin kasvavia yhteisöjä verkkopalvelussa. Vuonna 2024 yhteisöön oli liittynyt 1,53 miljoonaa jäsentä. Vuonna 2020 yhteisössä oli 760 000 jäsentä.
Suomi.
Vapaaehtoisesti lapsettomille on perustettu vuonna 2012 oma yhdistys, Vapaaehtoisesti Lapsettomat ry.
Yhdistyksen tarkoituksena on antaa vertaistukea toisille veloille, lisätä julkista keskustelua asiasta, edistää vapaaehtoisesti lapsettomien asemaa ja tasa-arvoa yhteiskunnassa ja laajentaa käsitystä perinteisestä perhemallista. Yhdistys haluaa tehdä asiastaan hyväksytyn ja julkisen, väheksymättä perinteisiä perhemalleja, vihaamatta tai arvostelematta ketään. 
Yhdistys on koettu vapaaehtoisesti lapsettomien keskuudessa tärkeäksi. Yhdistyksen jäsenluku on kuitenkin aika pieni, sillä vapaaehtoisesti lapsettomat kokevat valintansa henkilökohtaiseksi eivätkä näe tarvetta järjestäytyä sen takia.
Steriloimislain muuttamisesta aloitettiin keväällä 2017 kansalaisaloite "Steriloimislain ikäraja pohjoismaiseksi eli 25 vuotta ja lapsiluvuksi kaksi lasta", jossa edustajina oli Vapaaehtoisesti Lapsettomat ry:n jäseniä. Kannatusilmoituksia kertyi vain 2 723 puolen vuoden aikana.
Yhdistys ajaa lapsettomien etua asuntopolitiikassa. Se on kiinnittänyt huomiota myös lapsettomien kohteluun sosiaaliturvan piirissä. Vuonna 2021 yhdistys teetti yhdessä tahattomasti lapsettomien yhdistyksen, Simpukan, kanssa työelämäkyselyn, jonka tuloksien mukaan lapsettomia todellakin syrjitään työelämässä.
Vapaaehtoisesti Lapsettomat ry toteutti vuonna 2012 Tunti vanhukselle -kampanjan, joka sai jonkin verran huomiota mediassa. Kampanjalla pyrittiin vähentämään vapaaehtoisesti lapsettomiin kohdistuvia ennakkoluuloja, mutta sillä haluttiin myös kannustaa viettämään aikaa yksinäisten vanhusten luona.
Vuonna 2024 yhdistys kritisoi hallituksen kehysriihen linjausta, jonka mukaan sterilisaatioiden on tarkoitus poistua julkisen puolen terveyspalveluista vuodesta 2026 alkaen.
Kansainvälinen vapaaehtoisesti lapsettomien päivä.
Kansainvälistä vapaaehtoisesti lapsettomien päivää (engl. "International Childfree Day") vietetään vuosittain 1. elokuuta. Päivänä nostetaan esille ihmisiä, jotka ovat vapaaehtoisesti päättäneet olla hankkimatta lapsia eli elävät lapsivapaata elämää. Merkkipäivän tarkoituksena on myös lisätä tietoisuutta vapaaehtoisesta lapsettomuudesta.
Yhdysvaltalainen National Organization for Non-Parents -järjestö juhlisti päivää ensimmäisen kerran 1. elokuuta 1973 nimellä "Non-Parents Day". Vuonna 2013 kirjailija Laura Carroll ehdotti merkkipäivän uudeksi nimeksi "International Childfree Day".
Slangi.
Vapaaehtoisesti lapsettomien yhteisöissä on syntynyt yhteisön sisäistä slangia.
Vaikutukset kulttuurissa.
Musiikki.
Muusikko Dolly Parton on tuonut esiin, ettei hän halua lapsia. Hänen on perustellut valintaansa muun muassa sillä, että hän olisi joutunut luopumaan urastaan ja monista muista asioista lapsen takia.
Elokuvat.
Vuonna 2006 julkistu komediallinen tieteiselokuva "Idiocracy" (suom. Idioluutio) käsittelee satiirisesti vapaaehtoista lapsettomuutta. Elokuvassa älykkäät ihmiset lopettavat lisääntymisen, minkä seurauksena älykkyys laskee globaalisti ja maailma vajoaa sekasortoon liikakansoittumisen ohella.
Ohjaaja Maxine Trumpin dokumentissa To Kid or Not to Kid (2018) käsitellään naisten oikeutta olla hankkimatta lapsia.
Näyttämötaiteessa.
Nukketeatteriesitys Sukupuuttoparatiisi sai ensi-iltansa 2021 Tehdas Teatterissa Turussa.
Kuvataiteessa.
Vapaaehtoista lapsettomuutta käsittelevän kuvallisen kulttuurin on todettu olevan pääosin sarjakuvaa.