tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Flumatseniili

Flumatseniili (Suomessa kauppanimillä "Flumazenil B. Braun, Flumazenil Fresenius Kabi, Flumazenil-hameln") on gamma-aminovoihappo (GABA) -reseptorin antagonisti, joka vaikuttaa bentsodiatsepiinien vaikutuskohtaan ja estää niiden sitoutumisen. Sen takia sillä voidaan poistaa bentsodiatsepiinien (esim. diatsepaamin, klonatsepaamin ja midatsolaamin) vaikutus ja hoitaa myrkytyspotilaita.
Roman Skuhravý

Roman Skhuravý (s. 6. tammikuuta 1975) on tšekkiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Kesäkuusta 2015 lähtien hän on toiminut FK Varnsdorfin päävalmentajana.
Ura.
Skuhravý edusti lähes koko pelaajauransa ajan FK Jablonecia. Hän debytoi seuran paidassa vuonna 1993 ja oli mukana juhlimassa ensimmäisellä kaudellaan nousua Gambrinus ligaan. Jablonecissa Skuhravý voitti Tšekin cupin mestaruuden kaudella 1997/98. Vuonna 2000 hän pelasi lainalla FK Baník Ostravassa. Skuhravý jätti Jablonecin kesällä 2003 ja pelasi uransa viimeisen kauden 2003/04 FK Viktoria Plzeňissä. 
Valmennusuransa Skuhravý aloitti kesällä 2012 FK Baumit Jablonecin juniorivalmentajana. Toukokuussa 2013 hän nousi seuran edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Hän johdatti Jablonecin Tšekin cupin mestariksi viikko valmentajaksi tulonsa jälkeen, kun joukkue voitti FK Mladá Boleslavin rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Kaudella 2013/14 Jablonec romahti liigassa sijalle 11, mikä oli joukkueen huonoin sijoitus 12 vuoteen. Kauden jälkeen Skuhravý lähti seurasta. 
Kesäkuussa 2015 Skuhravýsta tuli Tšekin 1. divisioonassa pelaavan FK Varnsdorfin päävalmentaja.
Erja Hirvi

Erja Hirvi (s. 1968) on suomalainen, Helsingissä asuva ja työskentelevä tekstiilitaiteilija. Hän on opiskellut Helsingin Taideteollisessa korkeakoulussa ja työskennellyt Marimekossa vuodesta 1995 lähinnä kuviosuunnittelijana.
Hirven tunnetuimpia kuoseja ovat Lumimarja, Keisarinna, Purnukka ja Kaakaopuu. Kesällä 2014 Hirvi on mukana Kiasman ja Marimekon yhteisnäyttelyssä, joka kantaa nimeä Kimpassa.
Tekstiilitaiteilijat TEXO ry myönsi Hirvelle Vuoden tekstiilitaiteilija -tunnustuksen palkinnon vuonna 2021.
Tiina Mielonen

Tiina Mielonen (s. 1974) on suomalainen taidemaalari.
Mielonen valmistui Kuvataideakatemiasta 2003. Hänen töitään on AMC Collectionissa Hollannissa sekä lähes kaikissa tärkeimmissä suomalaiskokoelmissa, kuten Helsingin taidemuseossa, Kiasmassa, Emmassa, Saastamoisen kokoelmassa ja Tampereen taidemuseossa.
Mielosen töissä näkyy hänen kiinnostuksensa matkailukuvastoon. Postikorteista ja matkailuesitteistä aiheensa valitsevan Mielosen teokset ovat väreiltään kirkkaita ja keskittyvät usein tiettyyn yksityiskohtaan. Ihmiset on yleensä karsittu kuvista pois. 
Mielonen maalaa Öljyvärillä pleksille ja viimeistelee teokset kerralla. Jälki on suoraa ja luonnosmaista. Lopputuloksen taiteilija haluaa näyttävän helpolta, vaikka taustalla olisi monta aiempaa versiota.
Mielonen oli kesällä 2014 mukana Kiasman ja Marimekon yhteisnäyttelyssä nimeltä Kimpassa. Hänelle myönnettiin valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2021.
Vaikka minä muutuin

Vaikka minä muutuin on suomalaisartisti Jesse Kaikurannan toinen studioalbumi. Universal Music julkaisi sen digitaalisesti ennakkoon iTunes-palvelussa 30. lokakuuta 2013. Muissa digitaalissa kaupoissa sekä CD:nä albumi julkaistiin 1. marraskuuta 2013.
"Vaikka minä muutuin" nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan 7:nneksi, joka on sen paras sijoitus listalla. Yhteensä albumi oli listalla 12 viikkoa.
Klaritromysiini

Klaritromysiini (C38H69NO13) on puolisynteettinen makrolideihin kuuluva antibiootti ja erytromysiinin johdannainen. Klaritromysiini on laajakirjoinen antibiootti ja sitä käytetään useiden infektioiden hoidossa.
Vaikutusmekanismi.
Klaritromysiini sitoutuu muiden makrolidiantibioottien tavoin bakteerien ribosomien suureen 50S-alayksikköön. Sitoutumisen seurauksena ribosomin toiminta ja proteiinisynteesi inhiboituu. Tämän vuoksi bakteerisolut eivät kykene tuottamaan tarvitsemiaan polypeptideja ja kuolevat. Ihmisen elimistössä klaritromysiini metaboloituu maksassa. Metaboliittina muodostuva (R)-14-hydroksiklaritromysiini on myös tehokas antibiootti. Klaritromysiini on muiden makrolidien tavoin CYP3A4-entsyymin inhibiittori.
Klaritromysiiniä käytetään bakteerien aiheuttamien hengitystieinfektioiden kuten korvatulehduksen, keuhkoputkentulehduksen ja keuhkokuumeen hoitamiseen. Se tehoaa grampositiivisten bakteerien lisäksi gramnegatiivisista bakteereista "Legionella pneumophilaan", "Haemophilus influenzaeen", "Helicobacter pyloriin" ja "Chlamydia"-suvun lajeihin.
Klaritromysiinin mahdollisia haittavaikutuksia ovat mahaoireet, kuulon heikentyminen ja vaikutukset keskushermostossa.
Kehä (kappale)

Kehä on suomalaisartisti Jesse Kaikurannan kappale hänen järjestyksessään toiselta, vuonna 2013 ilmestyneeltä "Vaikka minä muutuin" -nimiseltä studioalbumilta. Universal Music julkaisi kappaleen albumin toisena singlenä tammikuussa 2014. Kappaleen on säveltänyt Eppu Kosonen, Matti Mikkola sekä Aku Rannila ja sanoittanut Saara Törmä ja Heidi Maria Paalanen. Kappaleen sanoitus kertoo parisuhteen rankasta riitatilanteesta.
Kappaleen toistaiseksi ainoa listamerkintä on radiolistan 87. sija.
Aditya Roy Kapur

Aditya Roy Kapur (s. 16. marraskuuta 1985 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisissä elokuvissa. Hän teki näyttelijändebyyttinsä vuoden 2009 musikaalielokuvassa "London Dreams", ja myöhemmin sai näkyvyyttä rooleillaan vuoden 2010 elokuvissa "Action Replayy" ja "Guzaarish". Vuonna 2013 hän nousi kuuluisuuteen ja sai positiivista palautetta kriitikoilta suorituksestaan menestyselokuvassa "Aashiqui 2". Samana vuonna hän näytteli sivuroolia toisessa peräkkäisessä menestyselokuvassaan "Yeh Jawaani Hai Deewani".
Perhe.
Aditya Roy Kapur syntyi Bombayssa punjabilaiselle hinduisälle ja juutalaisäidille nuorimpana kolmesta veljeksestä. Vanhin veli Siddharth Roy Kapur on elokuvatuottaja ja liikemies, joka on naimisissa näyttelijä Vidya Balanin kanssa, ja toinen veli Kunaal Roy Kapur on myös näyttelijä.
Superliga (Serbia)

Superliga () on amerikkalaisen jalkapallon korkein sarjataso Serbiassa. Nykymuodossaan sarjaa on pelattu vuodesta 2011 lähtien.
Historia.
Ensimmäiset amerikkalaisen jalkapallon seurat perustettiin Serbiaan vuonna 2002. Maan lajiliitto SAFS perustettiin seuraavana vuonna ja ensimmäisestä Serbian mestaruudesta pelattiin 2004. Vuonna 2008 syntyi kilpaileva lajiliitto SAAF ja maassa pelattiin kahta eri sarjaa vuoteen 2011 saakka, jolloin lajiliitot yhdistyivät ja virallisen mestaruussarjan nimeksi tuli Superliga.
Serbian mestarit.
¹= 2009–2010 oli kaksi Serbian mestaruussarjaa
Kellomesikko

Kellomesikko ("Manorina melanophrys") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kellomesikkoa tavataan Australian itäosissa. Lajia on kuvattu runsaslukuiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltanokkamesikko

Keltanokkamesikko ("Manorina flavigula") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltanokkamesikkoa tavataan suuressa osassa Australiaa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tasmanianisomesikko

Tasmanianisomesikko ("Melithreptus validirostris") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tasmanianisomesikkoa tavataan Australiassa Tasmanian osavaltiossa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Ruskolakkimesikko

Ruskolakkimesikko ("Melithreptus brevirostris") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruskolakkimesikkoa tavataan Australiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lakkimesikko

Lakkimesikko ("Melithreptus albogularis") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Lakkimesikkoa tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineasa. LajiN on kuvattu olevan yleinen Australiassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punakulmamesikko

Punakulmamesikko ("Melithreptus lunatus") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punakulmamesikkoa tavataan Australiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tasmanianpikkumesikko

Tasmanianpikkumesikko ("Melithreptus affinis") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tasmanianpikkumesikkoa tavataan Australiassa Tasmanian osavaltiossa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Where Them Girls At

Where Them Girls At (alun perin "Where Dem Girls At?") on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan kappale, joka sisältää myös amerikkalaisräppäri Flo Ridan sekä Trinidadianlais-syntyisen amerikkalaisräppäri Nicki Minajin esittämiä lauluosuuksia. Kappaleen julkaisi Virgin Records Guettan viidennen, Nothing but the Beat-studioalbumin johdantosinglenä 2. toukokuuta 2011. Kappaleen sanoittivat Mike Caren, Jared Cotter, Rida, Guetta, Minaj, Juan ja Oscar Silinas, Giorgio Tuinfort ja Sandy Vee. "Where Them Girls At" nauhoitettiin vuonna 2010 ja se sisälsi alun perin vain Ridan, mutta päästyään juttelemaan kappaleesta Minajin kanssa, Guetta soitti Minajille nauhoituksen ja Minaj päätti nauhoittaa siihen omat vokaaliosuutensa. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo kuvattiin Los Angelesissä toukokuussa 2011 ja se julkaistiin 28. kesäkuuta 2011.
Liga Nacional de Fútbol Americano

Liga Nacional de Fútbol Americano, LNFA, on amerikkalaisen jalkapallon korkein kilpasarja Espanjassa. Sarjassa on kaksi tasoa "Serie A" ja "Serie B". Sarjaa hallinnoi Espanjan amerikkalaisen jalkapallon liitto.
Historia.
Vuonna 1988 perustettiin Espanjan ensimmäinen amerikkalaisen jalkapallon sarja, Katalonian mestaruussarja Liga Catalana de Fútbol Americano, jota pelataan edelleen. Seuraavina vuosina maahan syntyi useita kilpasarjoja, jotka yhdistyvät vuonna 1995 muodostaen LNFA:n. Vuonna 2012 perustettiin LNFA:n toinen sarjataso, ja vuonna 2014 sarjatasot saivat nykyiset nimensä.
Virvatuli (elokuva)

Virvatuli ("Le Feu follet") on italialais-ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1963. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Louis Malle. Tarina perustuu Pierre Drieu La Rochellen romaaniin vuodelta 1931. Elokuvassa näyttelevät Mallen esikoispitkän "Hissillä mestauslavalle" tavoin Maurice Ronet ja Jeanne Moreau. Heidän lisäkseen rooleissa nähdään Alexandra Stewart, Bernard Noel, Lena Skerla, Hubert Deschamps ja Yvonne Clech. Elokuvassa käytetään Erik Satien Gymnopédies-pianosarjan musiikkia.
Juoni.
Alain Leroy on palannut Yhdysvalloista Ranskaan ja kirjautunut versaillesilaiseen alkoholistiparantolaan. Hoitojakso on ohi, mutta hän on masentunut ja harkitsee itsemurhaa. Leroyn amerikkalainen vaimo lähettää ystävättärensä Lydian parantolaan tapaamaan Leroyta. Vaimostaan etääntynyt Leroy haluaisi Lydian jäävän, mutta tämän täytyy matkustaa takaisin Yhdysvaltoihin seuraavana päivänä. Keskusteltuaan lääkärinsä kanssa Leroy päättää vielä kerran käydä Pariisissa tapaamassa ystäviään. Tapaamisetkaan eivät kuitenkaan paranna hänen mielialaansa. Hänestä monet ystävät ovat menettäneet nuoruuden idealisminsa ja vaihtaneet sen turvalliseen porvarilliseen elämään. Leroy sortuu taas juomaan ja käyttäytyy erikoisesti. Aamulla hän palaa parantolaan ja ampuu itsensä.
Vastaanotto.
"Virvatuli" sai tuomariston erikoispalkinnon vuoden 1963 Venetsian elokuvajuhlilla.
Mr Selfridge

Mr Selfridge on brittiläinen draamasarja, joka kertoo Harry Gordon Selfridgestä ja hänen vuonna 1909 perustamastaan lontoolaisesta tavaratalosta. Sarjaa on tehty neljä kymmenjaksoista tuotantokautta. Ensimmäinen jakso esitettiin Britanniassa 6. tammikuuta 2013. Neljättä tuotantokautta aloitetaan näyttämään keväällä 2016.
Sarjan kohtauksia on kuvattu muun muassa Kentissä historiallisella Chathamin telakalla, joka esittää sarjassa tavaratalon julkisivua. Kolmannella tuotantokaudella kuvauspaikkana toimi myös South Forelandin majakka Doverissa.
Lumikki ja metsästäjä

Lumikki ja metsästäjä () on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen fantasiaelokuva, jonka on ohjannut Rupert Sanders. Elokuvan pääosissa esiintyvät Kristen Stewart, Charlize Theron ja Chris Hemsworth.
"Lumikki ja metsästäjä" menestyi taloudellisesti hyvin ja sai Oscar-ehdokkuudet erikoistehosteista ja puvustuksesta.
Jatko-osa.
Ohjaaja Rupert Sandersin mukaan oli alun perin suunnitteilla jatko-osa, mutta elokuussa 2012 ilmoitettiin, että jatko-osa olisi spin-off, joka keskittyisi Chris Hemsworthin esittämään Metsästäjää ilman Lumikkia ja näyttelijä Kristen Stewartia. Pian Universal Pictures ilmoitti, ettei alkuperäisestä jatko-osasuunnitelmasta ja Stewartin roolista ole luovuttu. Sen sijaan ohjaaja Rupert Sanders vedettiin pois projektista mahdollisesti Sandersin ja Stewartin suhdeskandaalin vuoksi. 31. heinäkuuta 2014 varmistettiin, että uudesta elokuvasta tehtäisiinkin jatko-osan sijasta esiosa.
Elokuvan ohjaajaksi oli kesäkuun 2014 tietojen mukaan ehdolla kolme: Frank Darabont, Gavin O’Connor ja Andres Muschietti, ja pian tuli tieto, että Darabontin ohjaajan paikka on viimeisiä neuvotteluja vaille sovittu. Ohjaajaksi valittiin kuitenkin tammikuussa 2015 Cedric Nicolas-Troyan. 
"Metsästäjä ja talvinen taistelu" -esiosa sai ensi-iltansa 22. huhtikuuta 2016. Chris Hemsworthin lisäksi elokuvassa jatkavat "Lumikki ja metsästäjä" -näyttelijät Charlize Theron, Sam Claflin ja Nick Frost. Uusissa rooleissa esiintyvät Emily Blunt, Jessica Chastain, Rob Brydon, Alexandra Roach ja Sheridan Smith.
Stevan Jakoba

Stevan Jakoba (, s. 25. elokuuta 1971 Inđija, Serbia, Jugoslavia) on entinen serbialainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä. Korkeimmillaan Jakoba pelasi urallaan Jugoslavian ja Unkarin pääsarjoissa.
Ura.
Jakoba oli FK Inđijan kasvatti. Hän oli osana seuran yhden menestyksekkäimmistä ikäluokista, kun FK Agrounijan nimellä toiminut joukkue pelasi Jugoslavian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 90-luvulla, saavuttaen kerran playoff-paikan ylempään sarjaan pääsystä. Kaudeksi 1996–1997 Jakoba siirtyi Winner Broker Niška Banjaan, jossa hän pelasi kahden vuoden ajan. Toinen kausi päättyi Jakoban osalta menestyksekkäästi hänen tehdessä 21 maalia, kun joukkue nousi kauden päätteeksi toiselle sarjaportaalle.
Onnistuneen kauden jälkeen Jakoba siirtyi Jugoslavian pääsarjaan nousseen Milicionar Belgradin riveihin. Peliaika Milicionarissa jäi kuitenkin vähiin Jakoban päästessä kentälle vain kahdesti, joten talvella hän liittyi Unkarin pääsarjassa pelanneeseen Haladás-Milos VFC:hen. Haladásissa Jakoba pelasi yksitoista ottelua ja onnistui maalinteossa kahdesti. Hän ei kuitenkaan jatkanut unkarilaisjoukkueessa ja liittyi Ykköseen nousseen Kuopion Palloseuran joukkueeseen.
Ensimmäisellä kaudellaan Jakoba oli KuPS:n paras maalintekijä kolmellatoista maalillaan. Talvikauden hän vietti Jugoslavian toisen sarjatason FK Bečejssä ennen paluutaan Suomen sarjakauden alkuun. Vuosi ei ollut tilastollisesti yhtä tehokas kuin Jakoban edellinen, mutta sarjamenestyksellisesti parempi kuopiolaisjoukkueen voittaessa sarjan ja ansaiten paikan Veikkausliigaan. Jakoba ei kuitenkaan jatkanut KuPS:ssa, vaan palasi takaisin kotimaahansa kasvattajaseuraansa Inđijaan, jossa hän pelasi uransa loppuun asti. Viimeisellä kaudellaan Jakoba onnistui viimein nousemaan Inđijan kanssa Serbian toiseksi korkeimmalle sarjatasolle.
Zauberberg

Zauberberg on saksalaisen minimal techno -artisti Gasin toinen studioalbumi, joka julkaistiin loppuvuodesta 1997. Kuten kaikissa Gasin studioalbumeissa, myös "Zauberbergissa" kaikki kappaleet ovat nimettömiä.
Albumi julkaistiin kokonaisuudessaan vuonna 2008 kokoelma-albumilla "Nah und Fern", yhdessä muiden Gasin studioalbumien kanssa.
Peter Geitel

Lars Peter Geitel (20. heinäkuuta 1945 Helsinki – 18. elokuuta 2018 Lahti) oli suomalainen rallikuljettaja ja toimittaja. Geitel voitti vuonna 1957 mäkiautoilun epävirallisen SM-kilpailun. Peter Geitelin isä oli 1950-luvulla tunnettu ratakuljettaja Fred Geitel ja isoisä 1920-luvulla Helsinki–Haaparanta–Tukholma–Helsinki-ajoon osallistunut Fred Geitel.
Ralliura.
Urallaan Geitel ajoi lähinnä kotimaassa saavuttaen mitalisijoja. MM-tasolla Geitel osallistui useana vuonna Jyväskylän Suurajoihin sekä RAC-ralliin. Vuosina 1984 ja 1985 Geitel osallistui B-ryhmän Nissan 240RS:llä Erkki Vanhasen kanssa Islannissa Ljoma-ralliin. Molemmilla kerroilla kisa päättyi keskeytykseen. 
Toimittaja.
Peter Geitel työskenteli Tekniikan Maailman toimittajana vuosina 1971–1977 ja Vauhdin Maailman päätoimittajana vuosina 1978–2007. Sittemmin Geitel toimi koeajajana Nelosen automakasiinissa vuosina 2007-2016.
Buffalo Bisons

Buffalo Bisons oli yhdysvaltalainen baseballjoukkue, joka pelasi National Leaguessa 1879–1885. Vielä nykyisinkin pelaa samanniminen minor league joukkue, joka pitää NL:n joukkuetta edeltäjänään. Ennen liittymistään NL:een Bisons voitti International Associationin liigamestaruuden. Kauden 1885 jälkeen joukkue pudotettiin Major Leaguesta, jolloin se liittyi International Leagueen. Players Leaguessa pelasi kaudella 1890 myös Buffalo Bisons -niminen joukkue, jonka ei kuitenkaan katsota olevan sama joukkue.
Bisons liittyi Western Leagueen kaudeksi 1899 ja pelasi siinä vielä vuonna 1900, jolloin liiga vaihtoi nimekseen American League. Kun AL kauden 1901 aluksi julisti itselleen Major League aseman, Bisons joutui antamaan tilaa Boston Americansille. Bisons jatkoi International Leaguessa (1884-1912 Eastern League). Heinäkuussa 1970 joukkue siirtyi Winnipegiin, Manitobaan, jossa se nimellä Winnipeg Whips toimi Montreal Exposin farmijoukkueena. Vuonna 1971 joukkueen nimeksi vaihtui Peninsula Whips ja vuonna 1973 Expos lakkautti joukkueen.
Uuden Double-A luokan Eastern Leaguen joukkue Jersey City A's muutti Buffaloon 1979. Tämä seura katsoo olevansa alkuperäisen Bisonsin jatkaja. Kuuden kauden jälkeen Bisons liittyi Triple-A tason American Associationiin, kun Wichita Aerosin liigaoikeudet siirrettiin Buffaloon. AA:n tultua lakkautetuksi 1997 siirtyi Bisons edelleen International Leagueen. Vuodesta 2013 alkaen joukkue on ollut Toronto Blue Jaysin farmijoukkue. Sopimus on voimassa kauteen 2018 saakka.
Filmfare Awards South 2002

Filmfare Awards South 2002 oli 24. toukokuuta 2003 Hyderabadissa pidetty tilaisuus, jossa palkittiin vuoden 2002 parhaat eteläintialaiset elokuvat. Se oli 50:s Filmfare Awards South -tilaisuus. Palkinnot jaettiin kieliryhmittäin erikseen kannadan-, malajalamin-, tamilin- ja telugunkielisille elokuville ja niiden tekijöille.
Tämä oli ensimmäinen kerta, kun tamili- ja telugukategorioissa jaettiin palkinnot parhaasta koomisesta roolista, parhaasta antagonistisesta roolista sekä parhaasta mies- ja naissivuosasta.
Filmfare Awards South 2003

Filmfare Awards South 2003 oli 12. kesäkuuta 2004 Chennaissa pidetty tilaisuus, jossa palkittiin vuoden 2003 parhaat eteläintialaiset elokuvat. Se oli 51:s Filmfare Awards South -tilaisuus. Palkinnot jaettiin kieliryhmittäin erikseen kannadan-, malajalamin-, tamilin- ja telugunkielisille elokuville ja niiden tekijöille.
Mothers Against Drunk Driving

Mothers Against Drunk Driving ("MADD" tai "M.A.D.D.", aiemmin "Mothers Against Drunk Drivers") on yhdysvaltalainen vuonna 1980 perustettu voittoa tavoittelematon järjestö, jonka tavoitteena on ehkäistä rattijuopumuksia sekä tarjota tukea rattijuoppojen uhreille ja heidän omaisilleen. MADD oli yksi niistä järjestöistä 1980-luvun alkupuolella, jotka toivoivat voimakkaasti alkoholijuomien ikärajan nostoa 18 vuodesta 21 vuoteen Yhdysvalloissa, mikä lopulta toteutuikin vuonna 1984. Alkoholijuomien ikärajan pitäminen 21 vuodessa Yhdysvalloissa onkin ollut järjestön keskeisiä vaatimuksia koko sen toiminnan ajan. Järjestö on alallaan maansa suurin. Järjestö toimii myös Kanadassa.
Barbi Benton

Barbi Benton (alun perin Barbara Lynn Klein; s. 28. tammikuuta 1950 New York City, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tummatukkainen malli, näyttelijä ja laulaja. Hän oli 70-luvulla tunnettu Playboy-lehden mallina ja kansikuvatyttönä, sekä Hugh Hefnerin piireihin kuuluvana.
Benton syntyi New Yorkissa 1950, mutta perhe muutti ja 2-vuotiaasta asti hän asui Sacramentossa, Kaliforniassa. Opiskellessaan Kalifornian yliopistossa, hän 18-vuotiaana otti vastaan filmaustyön Hugh Hefnerin Playboy-juhlien filmauksesta, jossa Benton tutustui Hefneriin, jonka kanssa työskenteli kuvauksissa. Kuvausten jälkeen Hefner pyysi Bentonia treffeille. Bentonin vastauksen 42-vuotiaalle Hefnerille ollen:" En ole koskaan ollut treffeillä kenenkään yli 24-vuotiaan kanssa.", johon Hefner vastasi: "Mitäs siitä, en ole minäkään." He aloittivat suhteen, joka kesti monia vuosia. Hefner sai hänet vaihtamaan nimensä Barbara Kleinista myyvemmäksi Barbi Bentoniksi. Benton oli neljä kertaa Playboyn kansikuvatyttönä.
Benton on näytellyt monissa tv-sarjoissa, näytellyt elokuvissa ja laulanut muun muassa kantri-musiikkia.
Benton tuli tunnetuksi Suomessa 1976, kun hän esiintyi tv-sarjassa Sheriffi McCloud, jossa lauloi kappaleensa "Ain't That Just the Way." Laulusta tuli erittäin suosittu Suomessa, vaikka sen suosio tuli niin yllättäen, että levyä oli aluksi vaikea saada myyntiin. Virve Vicky Rosti julkaisi levyn suomeksi nimellä ”Näinkö meille tässä aina käy” ja Ruotsissa Bentonin levy oli single-listan ykkösenä peräti viisi viikkoa. 
Hän on julkaissut viisi pitkäsoittoäänilevyä.
Raili Rusto

Raili Annikki Rusto (s. 9. toukokuuta 1929 Rauma) on suomalainen televisio-ohjaaja, joka tunnetaan pitkästä urastaan Yleisradion lastenohjelmien parissa. Rusto tuli Yle TV1:n lasten- ja nuortentoimituksen palvelukseen vuonna 1965.
Nuorena Raili Rusto harrasti maalaamista ja lausuntaa ja kiinnostui sitten teatterista opettajansa Kastehelmi Karjalaisen innostamana. Amatöörituotannoista hänet otettiin töihin ammattiteattereihin ilman alan koulutusta. Rusto näytteli Turussa, Jyväskylässä ja Vaasassa ja siirtyi sitten miehensã Timo Tihosen mukana Helsinkiin, jossa hän jäi freelanceriksi. Pian hän sai töitä alkuvaiheessa olleen television lastenohjelmien parista.
Roza Hutor Alpine Center

Roza Hutor Alpine Center () on laskettelukeskus Roza Hutorin talviurheilukeskuksessa Krasnaja Poljanan taajamassa Sotšissa Venäjällä.
Keskus toimi vuoden 2014 talviolympialaisten alppihiihtotapahtumien kilpailupaikkana. Roza Hutor Alpine Centerin olympiarinteet valmistuivat vuonna 2011, ja siellä käytiin ensimmäiset maailmancupin kilpailut vuonna 2012. Siellä järjestettiin myös alppihiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2016.
Olympiabakken

Olympiabakken on laskettelurinne Kvitfjell Alpinanleggissa Ringebussa Norjassa.
Olympiabakken raivattiin vuoden 1994 talviolympialaisten vauhtilajikilpailuja varten. Rinteen reitin suunnitteli sveitsiläinen Bernhard Russi. Nykyisin se tunnetaan maailmancupin miesten vauhtilajikilpailujen isäntäpaikkana.
Reitti.
Olympiabakkenin yläasema sijaitsee 1 027 metriä merenpinnan yläpuolella hieman Kvitfjell Expressin vuoriaseman alapuolella, paikan nimi on "Kvitfjelleggen" (Kvitfjellin reuna). Miesten syöksylaskuradan lähtopaikka sijaitsee 1 020 metriä merenpinnan yläpuolella. Lähdön jälkeen tulee lyhyt liukuosuus "Gaupereksla" (Ilveksen polku) ennen ensimmäistä S-mutkaa. Sen jälkeen tulee "Orresvingen" (Teeri), jossa sijaitsee naisten syöksylaskuradan lähtö ja miesten syöksyn 1. varalähtöpaikka. Kohta sai nimensä sen takia, koska teeret tarkkailivat siinä kohtaa rinteen rakennustöitä useaan kertaan.
Sitten tulee "Wintherhogget" (Wintherin leikkaus). Se on radan kapein ja jyrkin kohta 64 %. Nimi kuvaastaakin hyvin Ringebun silloisen kaupunginjohtajan Erik S. Wintheriä, joka uhmasi Norjan kulttuurimininsteriön päätöstä säästää Kvitfjellin rinteet hakkuilta. Winther halusi saada Lillehammerin olympialaisten alppihiihtokilpailuja Kvitfjelliin, samalla edistäen alueen turismia. Sitten tulee "Sletten" (Tasanko, 23 %), joka on nimensä mukaisesti loiva liukuosuus, sitä kutsutaan myös nimellä "The Final Rest". Osuus on saanut nimensä Arild Slettenin mukaan, joka ensimmäisenä ehdotti miesten syöksylaskuradan tekemistä Kvitfjellin rinteelle. Sletten päättyy radan pisimpään hyppyriin "Russispranget" (Russihyppyri, 52 %), josta lennetään pisimmillään jopa 70–80 metriä.
Russihyppyrin jälkeen tulee liukuosuus, jota seuraa maaliskuussa 2022 nimettty "Jansrudhoppet" (Jansrudhyppyri, 40 %), jota seuraa liukuosuus "Myrlihalsen" (Myrlin kurkku, 25 %), se sijaitsee metsässä jota paikalliset kutsuvat Myrliksi. Se loppuu kapeampaan kohtaan, josta alkaa "Elgtraversen" (Hirven kallistus, 23 %). Siinä kohtaa menee hirvien ja muiden nisäkkäiden polku radan poikki. Sitten tulee "S-Svingen" (S-mutka, 27 %), joka myötäilee paikalla sijainnutta metsäpolkua. Sitten tulee "Bukkerittet" (Pukkiajelu, 30 %) ja "Bøygen", laaja vasemmalle kääntyvä mutka, jossa sijaitsee rinteen toiseksi jyrkin kohta 60 %. Sitten tulee S-mutka "Tommy Moe-Kanalen" (Tommy Moe -kanaali, 40 %) ja radan viimeinen jyrkänne "Løftet" (Hissi, 45 %) sekä "Klemma" (Puristus, 32 %), jossa on kompressio.
Kompressionin jälkeen avautuu maalisuora "Mæhlumsgeilen" (Mæhlumin pihatie), jossa on "Tunnelhoppet" (Tunnelihyppyri, 35 %) ja "Målhoppet" (Maalihyppyri, 30 %). Tunnelihypyn alla menee maantie ja maalihypyn alla rautatie. Mæhlumsgeilen on saanut nimensä siitä että, Mæhlum on lähimmän maalaistalon nimi ja sanalla geile paikalliset tarkoittavat molemmin puolin aidattua tietä.
Aprepitantti

Aprepitantti (C23H21F7N4O3) on antiemeettinen eli oksentelua ja pahoinvointia ehkäisevä lääkeaine. Yhdistettä käytetään erityisesti syöpälääkkeinä käytettävien sytostaattien aiheuttaman pahoinvoinnin hoitoon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Aprepitantti on huoneenlämpötilassa kiteinen valkoinen tai kellertävä aine. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, isopropyyliasetaattiin ja asetonitriiliin.
Aprepitantin vaikutus perustuu substanssi P/neurokiniini 1 -reseptorien toiminnan estämiseen. Reseptorien eston seurauksena pahoinvointia ja oksentamista aiheuttavien signaalien kulku aivoissa estyy. Toisin kuin monet muut antiemeetit, aprepitantti ei vaikuta serotoniini-, dopamiini- tai kortikosteroidireseptorien toimintaan. Aprepitantilla on kuitenkin näihin reseptoreihin vaikuttavien lääkeaineiden deksametasonin ja ondansetronin toimintaa vahvistava ominaisuus. Aprepitanttia käytetään sytostaattihoitojen kuten sisplatiinin aiheuttaman pahoinvoinnin hoidossa. Sen käyttöä leikkausten jälkeisen pahoinvoinnin hoitoon on myös tutkittu, joskin käyttöä rajoittaa lääkkeen kalleus.. Aprepitantti on CYP3A4-entsyymin inhibiittori ja tällä on vaikutusta muiden lääkeaineiden metaboliaan.
Synteesi.
Aprepitantti on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen syntetisoimiseksi on kehitetty tehokas asymmetrinen synteesi. Synteesi soveltuu usean kilogramman mittakaavaan ja sisältää muun muassa stereoselektiivisen asymmetrisen vedytyksen.
Alex Pastoor

Alex Pastoor (s. 26. lokakuuta 1966) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. 
Ura pelaajana.
Pastoor aloitti ammattilaisuransa FC Volendamissa vuonna 1989. Hän edusti seuraa kuuden vuoden ajan ja kuului Volendamin keskikentän johtaviin pelaajiin. Pastoorin aikana Volendam pelasi Alankomaiden pääsarjassa ja sijoittui parhaimmillaan kuudenneksi. Hänen viimeisellä kaudellaan Volendam eteni Alankomaiden cupin finaaliin, jossa se kuitenkin hävisi Feyenoordille 2–1.
Hän siirtyi kesällä 1995 SC Heerenveeniin, jossa pelasi kaksi hyvää kautta ja oli jälleen keväällä 1997 häviämässä cupin loppuottelua. Toisella kerralla Roda JC oli parempi maalein 4–2. Finaalitappiokauden jälkeen Pastoor siirtyi Heerenveenistä KRC Harelbekeen, jossa pelasi yhden kauden. Hän lopetti uransa itävaltalaisseura SC Austria Lustenaussa vuonna 2001. 
Ura valmentajana.
Valmennusuransa Pastoor aloitti AZ Alkmaarin juniorivalmentajana kesällä 2001. Hän valmensi syksyn ajan seuran U19-joukkuetta, kunnes marraskuussa siirtyi amatööriseura AFC Amsterdamin päävalmentajaksi. Elokuussa 2005 Gertjan Verbeek nosti hänet apuvalmentajakseen SC Heerenveenin edustusjoukkueeseen. Pastoor jatkoi AFC:n päävalmentajana elokuuhun 2006 saakka. 
AZ:n apuvalmentajan tehtävät Pastoor jätti kesällä 2008 ja siirtyi Feyenoordin organisaatioon juniorivalmentajaksi. Yhden kauden jälkeen hän jätti tehtävät siirtyen SBV Excelsiorin päävalmentajaksi. Pastoorin johdolla Excelsior sijoittui kaudella 2009/10 Eerste Divisien kolmanneksi ja nousi pääsarjaan. Ensimmäinen kausi liigassa päättyi sijalle 16. Hyvä menestys piskuisessa Excelsiorissa vei Pastoorin NEC Nijmegenin päävalmentajaksi kesällä 2011.
NECissä ensimmäinen kausi päättyi sijalle 8, mutta europelipaikkaa ei karsintojen kautta irronnut. Kausi 2012/13 oli vaikea ja Pastoorin suojatit jäivät liigassa vasta sijalle 15. Kun kausi 2013/14 alkoi sekin heikosti, NEC erotti Pastoorin elokuussa 2013. 
Maaliskuussa 2014 Pastoor palasi valmennustehtäviin SK Slavia Prahan päävalmentajana. Seura ei kuitenkaan uusinut Pastoorin sopimusta kauden jälkeen. Hän jatkoi uraansa AZ Alkmaarissa Marco van Bastenin apuvalmentajana. Syyskuussa 2014 hän nousi AZ:n päävalmentajaksi, kun van Basten jätti terveyssyistä tehtävänsä. Pastoor ei kuitenkaan kerennyt luotsata AZ:n joukkuetta yhdessäkään ottelussa, sillä vain pari päivää nimitysuutisen jälkeen hän erosi tehtävästään. Seuran mukaan Pastoor ei päässyt yhteisymmärrykseen uuden sopimuksen ehdoista. 
Tammikuussa 2015 Pastoor aloitti Sparta Rotterdamin päävalmentajana. Kausi päättyi Spartan osalta kahdeksanteen sijaan Eerste Divisiessä. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan 2015/16 Pastoor luotsasi Spartan Eerste Divisien mestaruuteen ja seura nousi kuuden kauden jälkeen takaisin pääsarjaan. Kaudella 2016/17 Sparta säilytti sarjapaikkansa Eredivisiessä sijoituttuaan sijalle 15. Kaudella 2017/18 putoamiskamppailuun juuttunut Sparta erotti Pastoorin joulukuussa 2017, kun joukkue oli hävinnyt paikalliskamppailun Feyenoordille murskaavasti 7–0.
Maaliskuun puolivälissä 2019 Pastoorista tuli Itävallan Bundesliigassa sijalla 11 majailleen SCR Altachin päävalmentaja.
Piste Mont Lachaux

Piste Mont Lachaux on laskettelurinne Crans Montanan talviurheilukeskuksessa Lensin ja Crans-Montanan kunnissa Sveitsissä.
Piste Mont Lachaux on yhdistelmärinne ja se muodostuu Bouby Rombaldi ja Bouby Rombaldi Slalom -rinteistä.
Piste Mont Lachaux’ssa järjestettiin vuoden 1987 alppihiihdon MM-kilpailujen naisten syöksylaskukilpailut, muut kilpailut järjestettiin viereisessä Piste Nationale -rinteessä ja hieman kauempana olevassa Chetseron-rinteessä. Piste Mont Lachaux tunnetaan myös alppihiihdon maailmancupin kilpailujen isäntäpaikkana ja siinä järjestetään vuoden 2027 alppihiihdon MM-kilpailujen naisten syöksylasku-, super-g-, pujottelu- ja joukkuealppihdistettykilpailut sekä miesten pujottelukilpailu.
Reitti.
Piste Mont Lachaux’n yläasema ja syöksylaskuradan lähtöpaikka sijaitsee 2 210 metriä merenpinnan yläpuolella hyvin lähellä Mont Lachaux -vuoren huippua.
Lähdön jälkeen alkaa lyhyt liukuosuus "Mont­ Lachaux". Sen jälkeen tulee super-g:n lähtöpaikka. Super-G:n lähdön jälkeen tulee jyrkänne "La Face" (Kasvo) ja "Le Trou du Renard" (Ketunreikä), jossa rinne kääntyy jyrkästi vasemmalle kapeassa kohdassa. Sen jälkeen tulee hyppy ja jyrkänne, jonka jälkeen rinne kääntyy jyrkästi oikealle lyhyelle liukuosuudelle, jossa sijaitsee radan toinen hyppy "La Bosse du Président" (Presidentin hyppy).
Liukuosuuden jälkeen rinne kääntyy vasemmalle "Le Mur de Montanin"iin (Montanin seinä). Se on radan toiseksi jyrkin kohta 49 %:n jyrkkyydellä. Sitten tulee "La Traverse de Clavan" (Clavanin kallistus) ja tiukka oikealle kääntyvä mutka "Le Toboggan" (Kelkka).
Le Tobogganin jälkeen alkaa loppujyrkänne ja heti sen alussa on pujottelun lähtöpaikka. Loppujyrkänteellä on "Le Reck de Vermala" ja koko rinteen jyrkin kohta 53 % sekä rakennettu maalihyppyri. Loppujyrkänteellä rinne yhtyy Piste Nationale -rinteeseen ja syöksylaskuratojen maalit sijaitsevat 1 545 metriä merenpinnan yläpuolella yhteisellä maalialueella. Siitä rinne jatkuu Nationalena 1 509 metriä merenpinnan yläpuolelle Violettes Express -gondolihissin ala-asemalle.
Olympia (laskettelurinne)

Olympia eli Störtloppet on laskettelurinne SkiStar Åren talviurheilukeskuksessa Åressa Ruotsissa.
Olympia-rinteen erikoisuus on sen loppujyrkänne, jota ennen olevan tasanteen alla on vuonna 2005 rakennettu Eurooppatie 14:n 130 metriä pitkä tunneli, joka korvasi aiemman 30 metrisen sillan.
Olympia tunnetaan alppihiihdon maailmancupin ja maailmanmestaruuskilpailujen isäntäpaikkana. Rinteellä on kilpailtu miesten maailmanmestaruuksista vuosina 1954, 2007 ja 2019, naisten kilpailut on käyty viereisillä WM-Strecke ja Gästrappet rinteillä.
Reitti.
Syöksylaskun lähtö sijaitsee 1 267 metriä merenpinnan yläpuolella lähellä Gondolen-gondolihissin yläasemaa ja super-g:n lähtöpaikka alempana 1 034 metriä merenpinnan yläpuolella.
Olympia alkaa pitkällä mutkittelevalla kapeahkolla liukuosuudella. Liukuosuudella sijaitsevat "Gropen" (Kuiluun), "Bäckfallet" (Puro pudotus), "Lillbranten" (Pikkujyrkänne) ja "Myren" (Suo).
Liukuosuus päättyy ulospäin kaltevaan oikealle jyrkästi kääntyvään mutkaan "Olympiaflyget" (Olympialento), jonka jälkeen on suurpujottelun lähtöpaikka. Suurpujottelu alkaa suoraan "Stövelbranten" (Lähtöjyrkänne) -jyrkänteellä, kun syöksyrinne tulee siihen jyrkästi vasemmalle kääntyvän mutkan jälkeen. Stövelbranten loppuu tiukkaan ulospäin kaltevaan vasen-oikea S-mutkaan. S-mutkan jälkeen tulee "Bringsbranten"-jyrkänne, jyrkänteen jälkeen tulee "Russisprung" (Russihyppy) ja "Varggropen" (Susikuoppa). Varggropenin jälkeen sijaitsee pujottelun lähtöpaikka.
Varggropenia seuraa "Kanonröret" (Tykinputki), joka on muodoltaan puoliympyrämäinen. Sen jälkeen tulee hyppy "Galgbacken"-jyrkänteelle. Sitä seuraa laajat S-mutkat ennen "Målhoppet"ia (Maalihyppy).
Målhoppetin jälkeen tulee lyhyt loppujyrkänne "Målbranten" ennen maalia, joka sijaitsee 396 metriä merenpinnan yläpuolella Åren taajamassa.
Lundsrappet.
Lundsrappet sijaitsee Olympia-rinteen vieressä ja rinteet yhtyvät lopputasanteella. Lundsrappetissa on järjestetty alppihiihdon maailmacupin naisten tekniikkalajiosakilpailuja sekä joulukuussa 2014 Val d’Isèresta siirretyt miesten tekniikkalajiosakilpailut.
St. Louis Maroons / Indianapolis Hoosiers

St. Louis Maroons oli ammattilaisbaseball joukkue St. Louisissa 1884-1886. Ensimmäisellä kaudellaan se voitti Union Association -liigan mestaruuden. Kun liiga välittömästi tämän jälkeen lakkautettiin, siirtyi joukkue National Leagueen. Kaudelle 1887 joukkue sijoitettiin Indianapolisiin ja se vaihtoi nimekseen Indianapolis Hoosiers pelaten vielä kolme kautta ennen lakkauttamistaan.
American Association -liigassa pelasi 1884 Indianapolis Hoosiers -niminen joukkue (myös nimellä "Blues"), joka ei liity tähän seuraan. Federal Leaguessa 1914-1915 pelannut Newark Peppers tunnettiin ensimmäisellä kaudellaan nimellä Indianapolis Hoosiers.
Akhilleus – voittamaton soturi

Akhilleus – voittamaton soturi (, ”Akhilleuksen viha”) on vuonna 1962 valmistunut italialainen elokuva. Lajityypiltään mytologia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Marino Girolami. Sen pääosaa Akhilleusta esittää yhdysvaltalainen Gordon Mitchell.
Juoni.
Elokuva perustuu Homeroksen "Iliaan" kertomukseen Troijan sodasta. Fthian myrmidoneja johtava Akhilleus taistelee troijalaisia vastaan tietäen, ettei selviydy sodasta hengissä. Kreikkalaisten johtaja, Mykenen kuningas Agamemnon riistää Akhilleukselta tämän orjattaren Briseiksen, minkä seurauksena Akhilleus joukkoineen kieltäytyy jatkamasta sotimista. Troijalaisten hyökätessä Akhilleuksen ystävä Patroklos johtaa myrmidonit taisteluun, jossa Troijan prinssi Hektor surmaa Akhilleukseksi pukeutuneen Patrokloksen. Lopuksi Akhilleus kostaa ystävänsä kuoleman tappamalla Hektorin kaksintaistelussa.
Tuotanto ja teemat.
"Akhilleus – voittamaton soturi" on kuvattu Ultrascope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä Tor Caldaran ja Caldara di Manzianan luonnosuojelualueilla. Osa joukkokohtauksista on lainattu Giorgio Ferronin "Troijan urhoista".
Hyvin keskinkertaisena ohjaajana tunnetun Marino Girolamin elokuvaa on pidetty yhtenä peplum-tyylilajin ”pienistä helmistä”. Se on mytologiseen aiheeseensa vakavasti suhtautuva draamaelokuva, joka väkivaltaisista toimintajaksoistaan huolimatta perustuu pitkälti dialogiin. Elokuvan ehdoton tähti on Gordon Mitchell, yksi tyylilajin harvoista voimamiehistä, joka osaa oikeasti myös näytellä. Hänen esittämänsä Akhilleus on voimakas ja synkkä sankarihahmo, jonka raivo lähentelee uskottavasti hulluuden rajoja. Elokuva oli aikanaan kohtalainen yleisömenestys ja sai osakseen myös hyviä arvosteluja.
Teresa Moorhouse

Teresa Moorhouse (s. 1981) on Helsingissä asuva ja työskentelevä tekstiilitaiteilija. Hän valmistui pariisilaisesta muotikoulusta ja suoritti maisterintutkinnon Taidekorkeakoulussa Helsingissä. Hän aloitti neuleiden ja graafisen suunnittelun parissa, mutta innostui pian tekstiileistä ja näytti luonnoksiaan Marimekon silloiselle toimitusjohtajalle, Kirsti Paakkaselle. Tämä innostui, ja Moorhouse on suunnitellut kuoseja Marimekolle vuodesta 2004 lähtien.
Kesällä 2014 Moorhouse oli mukana Kiasman ja Marimekon yhteisnäyttelyssä ”Kimpassa”.
Moorhousen vanhemmat ovat Suomeen asettunut englantilaissyntyinen arkkitehti Jonathan Moorhouse ja taidehistorioitsija Leena Ahtola-Moorhouse.
Open Handset Alliance

Open Handset Alliance on 84 yrityksen yhteenliittymä (konsortio), joka kehittää mobiililaitealan avoimia standardeja ja koordinoi Android-käyttöjärjestelmän kehitystä. Yhteenliittymä perustettiin vuonna 2007.
Yhteenliittymän jäseniä ovat muun muassa Google, Samsung Electronics, LG Electronics, HTC, Sony, Dell, Motorola, Intel, Qualcomm, Texas Instruments, Nvidia, Vodafone, NTT DoCoMo, T-Mobile ja Sprint Nextel.
Ode to the Bouncer

Ode to the Bouncer on kappale englantilais-tanskalais-suomalaisyhtye Studio Killersin esikoisalbumilta "Studio Killers". Se julkaistiin digitaalisesti albumin ensimmäisenä singlenä 9. toukokuuta 2011. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 7. huhtikuuta 2011.
Kappale menestyi kaikista parhaiten Alankomaissa, jossa se pääsi virallisen singlelistan kärkeen. Kahdenkymmenen parhaan joukkoon se pääsi myös Tanskassa ja Suomessa.
American Association

American Association voi tarkoittaa muun muassa seuraavia ammattilaisbaseball liigoja:
American Association voi tarkoittaa myös:
Paroni von Münchhausenin seikkailut (vuoden 1988 elokuva)

Paroni von Münchhausenin seikkailut on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut Terry Gilliamin ohjaama seikkailuelokuva.
Se oli "U.S. News &amp; World Report" -lehden arvion mukaan koko 1980-luvun toiseksi suurimmat tappiot tuottanut Hollywood-elokuva sotadraama "Inchonin" jälkeen. Kriitikot suhtautuivat siihen melko suopeasti, ja elokuva sai neljä Oscar-ehdokkuutta: lavastuksesta, puvustuksesta, maskeerauksesta ja erikoistehosteista.
Juoni.
Perustuu Paroni von Münchhausenin henkilöön.
Bilal Philips

Abu Ameenah Bilal Philips (1. heinäkuuta, 1947, Kingston, Jamaika) on jamaikalaissyntyinen kanadalainen islamilainen opettaja ja saarnaaja.
Dennis Bradley Philips syntyi Kingstonissa kristittyyn perheeseen. Hän kertoo kääntyneensä islaminuskoon vuonna 1972 petyttyään kristinuskoon. Hän opiskeli teologiaa Medinan yliopistossa, suoritti maisterin tutkinnon islamilaisessa teologiassa Riadin kuningas Saudin yliopistossa 1985 ja tohtorin tutkinnon Walesin yliopistossa 1994. Hänen väitöskirjansa käsittelee islamin eksorkistista perinnettä. Philips opetti kymmenen vuotta islamia ja arabian kieltä Dubain amerikkalaisessa yliopistossa. Hän on myöhemmin luennoinut ja opettanut Arabiemiirikunnissa, Dohassa Qatarissa, Sudanissa ja Chennaissa Intiassa.
Vuonna 2001 Philips perusti Islamic Online Universityn, joka tarjoaa ilmaista islamin opetusta internetin välityksellä. Hänen mukaansa opistolla on 150 000 oppilasta, joista 44 Suomessa. Philipsillä on myös oma ohjelma dubailaisella Peace TV -satelliittikanavalla.
Philipsiltä on estetty pääsy moniin maihin kuten Britanniaan ja Australiaan, koska hänen radikalisminsa on katsottu haitalliseksi. Saksa määräsi Philipsin poistumaan maasta vuonna 2011, kun Philips oli todennut, että homoseksuaalit pitää islamin mukaan tuomita kuolemaan. Maahantulokielto kumottiin vuonna 2013. Yhdysvalloissa Philips on mustalla listalla, koska hänellä epäillään olevan yhteyksiä terrorismista epäiltyihin.
Mielipiteet.
Philipsin mielestä raiskausta avioliiton sisällä ei ole olemassa. Kuolemanrangaistus on hänen mielestään vaihtoehto homoseksuaalien tai aviorikkojien rankaisemiseen. Philipsin mukaan itsemurhapommituksiin ei pidä suhtautua samoin kuin muihin itsemurhiin vaan sotatoimina, koska hänen mielestään itsemurhapommittajien tavoitteena on suojella omia tovereitaan. Itsemurhaa pidetään usein islamilaisen lain vastaisena. Philips on sanonut vastustavansa al-Qaidaa.
Suomen-vierailu.
Suomessa Philipsin maahantulosta heräsi keskustelua ja muun muassa perussuomalaisten kansanedustaja Olli Immonen vaati maahantulon estämistä. Philips piti kuitenkin maaliskuun lopussa 2014 Suomessa tiedotustilaisuuden medialle, jonka jälkeen hän luennoi vieraille. Seminaariin osallistui lauantaina vajaat 200 kuuntelijaa, mutta lisää väkeä virtasi paikalle koko ajan tilaisuuden edetessä. Seminaarin tarkkaa paikkaa ei kerrottu julki, sillä järjestäjät pelkäsivät äärioikeistolaisten tahojen ilmaantuvan paikalle häiriköimään. Philipsin viesti Suomen muslimeille oli, että kouluttautukaa ja menkää töihin. Philips kertoi myös, että islam on keskitien polku, jota kulkiessa ihmisten tulee välttää ääriaineksia oikealla ja vasemmalla. Philips lisäksi korosti ettei terrorismi kuulu islamiin, vaan se on nimenomaan islamin vastaista. Philipsin mukaan Suomen muslimeilla on velvollisuus osallistua yhteiskunnan kehittämiseen. Muslimien on noudatettava kyseisen maan lakeja, jossa asuvat.
PCI-SIG

PCI-SIG (Peripheral Component Interconnect Special Interest Group) on tietotekniikkayhtiöiden konsortio, joka määrittelee Peripheral Component Interconnect (PCI), PCI-X ja PCI Express (PCIe) -liitäntöjen standardit. Se perustettiin aluksi auttamaan jäsenyrityksiä uuden PCI-liitännän toteutuksessa ja siihen liittyvien ongelmien ratkomisessa. Yhdistyksestä tuli voittoa tavoittelematon ja se nimettiin virallisesti PCI-SIG:ksi vuonna 2000.
PCI-SIG:in tekemät määritelmät ovat ilmaiseksi saatavilla sen jäsenyrityksille. Muille niitä myydään paperimuodossa 1000-3500 dollarilla ja kokonaisuudessaan CD:llä 5000 dollarin hintaan.
Filmfare Awards South 2004

Filmfare Awards South 2004 oli 23. heinäkuuta 2005 Hyderabadissa pidetty tilaisuus, jossa palkittiin vuoden 2004 parhaat eteläintialaiset elokuvat. Se oli 52:s Filmfare Awards South -tilaisuus. Palkinnot jaettiin kieliryhmittäin erikseen kannadan-, malajalamin-, tamilin- ja telugunkielisille elokuville ja niiden tekijöille.
Maailma sanojen vankina

Maailma sanojen vankina oli Yle TV2 -kanavalla vuosina 1992–1998 esitetty mediakriittinen ajankohtaisohjelma, jossa käsiteltiin tiedotusvälineiden tapaa uutisoida politiikan ja yhteiskuntaelämän ilmiöitä. Ohjelma kehittyi journalismikritiikin kautta yleisen mediakritiikin suuntaan. Se sisälsi itseironiaa sekä keksittyjä asiantuntijoita, kuten ranskalainen filosofi Albert France de North. Ohjelman katsojaluvut olivat parhaimmillaan yli 700 000.
Ohjelman vetäjinä olivat toimittajat Erkki Saksa ja Risto Eronen. Muita keskeisiä tekijöitä Jyrki Lehtola, Reeta Kivihalme, Kimmo Norokorpi, Kari Kontio ja Anu Kantola sekä ohjaajina Tiina Roisko ja Päivi Ojala.
"Maailma sanojen vankina" -työryhmä sai Vuoden Kiila -palkinnon vuonna 1994.
Makomako

Makomako ("Anthornis melanura") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Makomakoa tavataan Uudessa-Seelannissa. Sen kannaksi arvioidaan vähintään 12 000 yksilöä, mutta kanta on todennäköisesti suurempi. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ruskomesikko

Ruskomesikko ("Pycnopygius ixoides") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruskomesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan pääasiassa harvinainen, vaikkakin se jää helposti huomaamatta. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Bette-serkku

Bette-serkku (myös kirjoitusmuotona Bette serkku; ) on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Des McAnuffin ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Jessica Lange nimiroolissa, Elisabeth Shue ja Bob Hoskins. Sivurooleissa ovat muun muassa Hugh Laurie, Toby Stephens ja Geraldine Chaplin.
"Bette-serkku" perustuu löyhästi Honoré de Balzacin samannimiseen romaaniin (1846), jonka pohjalta Lynn Siefert ja Susan Tarr laativat käsikirjoituksen. Philippe Guez ja Sarah Radclyffe toimivat elokuvan tuottajina. "Bette-serkku" on ohjaaja McAnuffin esikoisohjaus pitkässä elokuvassa.
Juoni.
"Bette-serkku" sijoittuu 1840-luvun Pariisiin. Näkyvän ja varakkaan sisarensa kuoleman jälkeen köyhä ja yksinäinen ompelijatar mademoiselle Elisabeth "Bette" Fisher (Jessica Lange) yrittää mielistellä itsensä lankonsa paroni Hulotin (Hugh Laurie) ja sisarentyttärensä Hortense Hulotin (Kelly Macdonald) elämään. Kuitenkaan tämä ei onnistu, ja niin Bette sen sijaan löytää lohtua ja seuraa komeasta nuoresta kuvanveistäjästä, kreivi Wenceslas Steinbachista (Aden Young), jonka Bette pelastaa nälkiintymiseltä ja antaa hänelle voimaa jaksamaan. Kuitenkin työlleen taas motivoitunut taiteilija löytää pian uuden rakkauden toisesta naisesta, Hortensesta, ja jättää Betten. Katkeroitunut Bette päättää kostaa perheelle, joka käänsi hänelle selkänsä ja varasti hänen ainoan rakkautensa. Ystävänsä ja kuuluisan kurtisaani Jenny Cadinen (Elisabeth Shue) avulla ilkeämieliseksi muuttunut Bette alkaa juonitella sukunsa pään menoksi, ja alkaa hitaasti tuhota häntä halveksuvien sukulaistensa elämät.
Tuotanto.
Melanie Lynskeya harkittiin Hortense Hulotin rooliin, mutta Kelly Macdonald sai sen lopulta.
"Bette-serkku" kuvattiin kokonaisuudessaan Ranskassa. Kuvauspaikkoina olivat Bordeaux ja Rochefort. "Bette-serkun" kuvaukset alkoivat 1. heinäkuuta vuonna 1996 ja päättyivät 30. elokuuta 1996. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli Fox Searchlight Pictures.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Bette-serkku" sai ensimmäisen ensi-iltansa Yhdysvalloissa Seattlen elokuvajuhlilla 14. toukokuuta vuonna 1998. 
"Bette-serkku" sai oman ensi-iltansa Yhdysvalloissa 12. kesäkuuta vuonna 1998. Laajempaan teatterilevitykseen elokuva pääsi 26. kesäkuuta 1998. Isossa-Britanniassa elokuva esitettiin Edinburghin elokuvajuhlilla 16. elokuuta 1998, jonka jälkeen "Bette-serkku" sai oman ensi-iltansa 11. syyskuuta 1998. Levittäjänä toimi 20th Century Fox.
"Bette-serkku" sai kriitikoilta kohtalaiset arvostelut, mutta ei menestynyt kaupallisesti lippuluukuilla. Kriitikot ylistivät erityisesti Jessica Langen roolisuoritusta. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa ilmestymisvuonnaan 1998 noin 1,3 miljoonaa dollaria. "Bette-serkku" oli ehdolla vuonna 1999 Golden Trailer -palkintoon. Rotten Tomatoes -sivustolla elokuvalla on 41 prosentin "mätä" arvosana, joka perustuu kahteenkymmeneenkahteen arvosteluun. Arvosteluista yhdeksän ovat positiivisia ja kolmetoista negatiivisia.
"Bette-serkku" julkaistiin ensimmäisen kerran DVD:lle Yhdysvalloissa 22. joulukuuta vuonna 1998.
Marmorimesikko

Marmorimesikko ("Pycnopygius cinereus") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Marmorimesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan laikuttaisesti melko yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viirupäämesikko

Viirupäämesikko ("Pycnopygius stictocephalus") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Viirupäämesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu pääasiassa harvinaiseksi. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Annuli Jährn

Hagar Valborg Annuli Jährn (o.s. Lagerstam, 29. maaliskuuta 1905 Tornio – 20. joulukuuta 1991) oli suomalainen kuvittaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija. Annuli Jährn oli myös postikorttitaiteilija, joka käytti korteissaan signeerausta "A. J."
Jährnin vanhemmat olivat asematarkastaja Fredrik Lagerstam ja Signe Hildegard Montell. Hän oli naimisissa vuodesta 1926 helsinkiläisen myyntipäällikkö Rafael Jährnin kanssa.
Marino Girolami

Marino Girolami (1. helmikuuta 1914 Rooma – 20. helmikuuta 1994 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Girolami opiskeli Rooman Kokeellisessa elokuvakeskuksessa ja työskenteli Mario Soldatin ja Renato Castellanin apuohjaajana. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli "Pakeneva nainen" ("La strada buia") vuonna 1949. Girolami teki kymmenittäin komedioita ja muita viihde-elokuvia kunnes vetäytyi alalta 1980-luvun puolivälissä. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimillä Frank Martin, Jean Bastide, Fred Wilson ja Franco Martinelli.
Girolami on ohjaaja Romolo Guerrierin veli sekä ohjaaja Enzo G. Castellarin ja näyttelijä Ennio Girolamin isä.