tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nicolas Gilsoul

Nicolas Gilsoul (s. 5. helmikuuta 1982) on belgialainen kartanlukija, joka on kilpaillut rallin MM-sarjassa Thierry Neuvillen ja Pierre-Louis Loubetin kanssa.
Ura.
Gilsoulin ensimmäinen kansainvälinen rallikilpailu oli vuonna 2003 rallin EM-sarjassa ja toimi seuraavana vuonna Bruno Thiryn kartanlukijana.
Gilsoulin ensimmäinen MM-ralli oli Monte Carlo -ralli 2007 ja hän toimi kartanlukijana useille belgialaisille kuljettajille. Vuonna 2011 hän aloitti Thierry Neuvillen kanssa ja he voittivat kaksi kilpailua Intercontinental Rally Challenge -sarjassa. Gilsoul ja Neuville kilpailivat M-Sportille ennen siirtymistä Hyundai Motorsportille kaudelle 2014.
Vuoden 2014 Saksan rallissa Gilsoul ja Neuville saavuttivat ensimmäisen voittonsa rallin MM-sarjassa. Vuoden 2021 alussa Neuvillen ja Gilsoulin yhteistyö päättyi.
Kaudella 2023 Gilsoul toimi Pierre-Louis Loubetin kartanlukijana. Lokakuussa 2023 Loubet ilmoitti yhteistyön päättymisestä.
Miika Hosio

Miika Hosio (s. 27. kesäkuuta 1989) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Mantova Calcio a5 seuraa. Hosio siirtyi Italiaan Futsal-liigassa pelaavasta espoolaisesta Golden Futsal Teamista joulukuussa 2018. 
Uransa alussa Hosio edusti FTK:ta ja Sievi Futsalia. Kaudet 2011–2015 Hosio pelasi Kampuksen Dynamossa iskien tuona aikana tehot 117+63 pelaamissaan 102:ssa ottelussa. Hosio myös voitti Dynamon paidassa Futsal-liigan pistepörssin kaudella 2014-2015 (35+22=57). Kauden 2015-2016 Hosio pelasi espoolaisen Golden Futsal Teamin paidassa. Kauden 2016-2017 alkupuoliskon Hosio pelasi Italiassa Serie B:n G.S. Giovinazzo C5 -joukkueessa. Joulukuussa 2017 Hosio allekirjoitti loppukauden mittaisen sopimuksen Kampuksen Dynamon kanssa.
Hosio pelaa myös Suomen futsalmaajoukkueessa, jossa on kertynyt 60 ottelua ja 26 maalia. 
Hosio on pelannut myös jalkapalloa. Viimeksi hän edusti Kakkosessa pelannutta Jämsänkosken Ilvestä. Jalkapallossa Hosion pelipaikka on keskikenttäpelaaja.
Matthew Kennedy

Matthew L. Kennedy (s. 14. maaliskuuta 1957 Redding, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kirjailija, elokuvahistorioitsija ja antropologi.
Kennedy kävi Shasta High Schoolia ja opiskeli teatteritaidetta Los Angelesin Kalifornian yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1979. San Franciscossa hän jatkoi opiskelua ja esiintyi koreografi Margaret Jenkinsin Dance Companyssa, jonka jälkeen Kennedy muutti New Yorkiin opiskelemaan ja esiintymään "Jonathon Apples + Companyn" kanssa. Vuonna 1992 Kennedy valmistui Davisin Kalifornian yliopistosta, jossa hän kävi antropologian tutkinnon. Kennedy opettaa antropologiaa ja elokuvan historiaa San Franciscon collegessa ja San Franciscon konservatoriossa. Hän aloitti collegessa vuonna 1993 ja konservatoriossa vuonna 2004.
Kennedyn teoksiin lukeutuvat muun muassa "Marie Dressler: A Biography" (1999), "Edmund Goulding’s Dark Victory: Hollywood’s Genius Bad Boy" (2004), "Joan Blondell: A Life Between Takes" (2007) ja "Roadshow! The Fall of Film Musicals in the 1960s" (2014). Kennedyn elokuvan historiaa koskevat kirjat ovat saaneet paljon kehuja. Kennedy on kirjoittanut myös artikkeleita lukuisiin sanoma- ja aikakauslehtiin. Hän on saanut myös palkintoja kirjoituksistaan ja opetuksestaan. Kennedy asuu nykyään San Franciscossa.
Paavo Lehtonen

Paavo Olavi Lehtonen (14. kesäkuuta 1935 Tampere – 1. toukokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen filosofian lisensiaatti, arvostelija ja suomentaja.
Lehtonen suomensi erityisesti englanninkielistä kaunokirjallisuutta, ja hän toimi myös televisio-ohjelmien suomentajana. Hän kirjoitti esseitä ja arvosteluja sekä opetti kirjallisuutta Helsingin yliopistossa.
Lehtonen esiintyi pienessä sivuosassa juhlissa melonia syövänä miehenä Maunu Kurkvaaran 1963 ohjaamassa elokuvassa "Meren juhlat".
Selangorin sulttaani

Selangorin sulttaani on Malesian Selangorin osavaltion hallitsija. Sulttaani toimii myös vuorollaan Malesian kuninkaana. Selangorin kuningashuoneen sulttaanit polveutuvat 1700-luvulla maan perustaneista bugislaisista.
Historia.
Selangorin sulttaanikunta perustettiin 1700-luvulla, kun Malakan niemimaalle tulleet bugislaiset perustivat Selangorin sulttaanikunnan vuonna 1745. Vuonna 1766 Perakin sulttaani tunnusti Selangorin olemassaolon. Selangorin ensimmäinen hallitsija oli sulttaani Salahuddin Shah (Raja Lumu). Selangoria ovat hänen jälkeensä hallinneet hänen jälkeläisensä.
Maan historian alkuaikoina Malaijien saaristoa hallinneiden hollantilaisten ja malaijihallitsijoiden edut olivat usein ristiriidassa keskenään, ja maan toinen sulttaani Ibrahim karkotettiin Selangorista vuonna 1786. Hänen sallittiin palata kaksi vuotta myöhemmin.
Britannian siirtomaavallan aikana Selangorin rikkaat tinavarannot houkuttelivat maahan kiinalaisia työskentelemään tinakaivoksille. Tämä johti lopulta bugislaisten ja kiinalaisten välillä käytäviin taisteluihin, jotka johtivat siihen että britit puuttuivat alueen hallintaan, ja Selangor liittyi Britannian perustamaan Liittoutuneisiin malaijivaltioihin 1874, jolloin sulttaanin neuvonantajaksi tuli brittiläiset edustajat.
Toisen maailmansodan aikana Japani valloitti Malakan niemimaan ja japanilaiset puuttuivat myös Selangorin hallintoon. Japanilaismiehityksen aikana sulttaani Hisamuddinin tilalle nimitettiin hänen veljensä Musa Ghiatuddin Riayat Shah. Sodan jälkeen Hisamuddin palautettiin valtaan.
Ristimäen hautausmaa (Viipuri)

Ristimäen hautausmaa sijaitsee Viipurin keskustan itäpuolella entisen Ristimäen kaupunginosan alueella. Vuonna 1798 perustettu hautausmaa jäi pois käytöstä, kun kaupunki menetettiin Neuvostoliitolle jatkosodan jälkeen. Nykyään siitä on jäljellä enää pieni alue hautausmaan läntisimmästä osasta, joka sekin on hoidon puutteessa villiintynyt. Lisäksi lukuisia muistomerkkejä on vuosikymmenten kuluessa vaurioitunut ja hävitetty.
Historia.
Ristimäen hautausmaa sijaitsee pari kilometriä Viipurin keskustan itäpuolella Pietariin johtavan maantien A125 varrella. Se syntyi Sorvalin hautausmaan tapaan, kun Venäjän senaatti oli 1772 kieltänyt kirkkoihin hautaamisen. Molemmat uudet hautausmaat otettiin käyttöön vuonna 1798, mutta joidenkin lähteiden mukaan ensimmäiset hautaukset olisi Ristimäelle tehty jo yhdeksän vuotta aikaisemmin.
Sekä Sorvalissa että Ristimäellä oli katolisia lukuun ottamatta omat alueet kaikille Viipurin eri kansallisuuksia ja uskontokuntia edustaneille asukkaille. Lähimpänä kaupunkia oli ruotsalais-saksalaisen seurakunnan alue ja sen jälkeen tulivat ortodoksien sekä maaseurakunnan hautausmaat. Itäisimpänä oli kaupunkiseurakunnan alue. Myös juutalaisella seurakunnalla ja islaminuskoisilla oli Ristimäessä omat pienemmät hautausmaansa. Vuonna 1936 hautausmaalle valmistui ortodoksinen Kaikkien pyhien kirkko, jonka olivat suunnitelleet arkkitehdit Uno Ullberg ja N. A. Nikulin. Se tuhoutui talvisodan aikana vuonna 1940 neuvostojoukkojen tykistötulessa.
Viipurin taistelun yhteydessä 20. kesäkuuta 1944 hautausmaan ympäristössä käytiin taisteluja kaupunkiin tunkeutuvia neuvostojoukkoja vastaan. Karjalan kannakselle rakennettu sisin puolustuslinja eli VKT-linja kulki Ristimäen hautausmaan keskiosan kautta läheiselle Kelkkalan raviradalle.
Ristimäen hautausmaan läheisyydessä sijaitsee Suomalaisten punakaartilaisten muistomerkki, joka on pystytetty sisällissodan aikana teloitettujen punaisten hautapaikalle.
Ristimäkeen haudattuja.
Ristimäen hautausmaalle on haudattu lukuisia tunnettuja viipurilaisia, kuten suomenkielisen kirjallisuuden isänä pidetty Jaakko Juteini, suurliikemies Juho Lallukka, kirjojenkeräilijä Matti Pohto, keksijä Kyösti Kylälä, aktivisti Artturi Salovaara sekä kauppaneuvos Feodor Sergejeff. Hautausmaalla oli myös useiden varakkaiden kauppiassukujen, kuten Alenevien, Zhavaronkovien, Moskvinien ja Tshusovien, näyttävät sukuhaudat. Monet Ristimäen haudoista ovat aikojen kuluessa hävinneet, eikä esimerkiksi Juteinin hautaa ole etsinnöistä huolimatta löydetty. Joitakin hautamuistomerkkejä on siirretty Suomeen, kuvanveistäjä Emil Wikströmin tekemä Juho ja Maria Lallukan muistomerkki siirretiin Lappeenrannan Vanhalle hautausmaalle vuonna 1986 ja Matti Pohdon hautamuistomerkki Kansalliskirjaston puistikkoon Helsinkiin vuonna 1988.
Chiloglanis fasciatus

Chiloglanis fasciatus on ripsimonneihin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan eteläisen Afrikan joissa, ja se käyttää ravinnokseen selkärangattomia ja levää kivien ja kasvien pinnalta.
Ulkonäkö ja koko.
"C. fasciatus" -lajin vartalo on hoikka ja peräpäähän kapeneva. Pää on voimakkaan kaareva, ja suu on hartiavyön alapuolella. Leuan alapuolella olevat viiksisäikeet ovat melko pitkät, ja suussa on korkeintaan kahdeksan hammasta. Vartalo on väritykseltään läpikuultavan valkoinen, ja siinä on tummanruskeita kuviontia. Lisäksi evissä on tummanruskeita raitoja. Suurimmillaan laji kasvaa 6,4 senttimetriä pitkäksi.
Levinneisyys ja ekologia.
"C. fasciatus" elää Sambesin yläjuoksulla sekä Okavango- ja Cuandojoissa Angolan, Namibia, Sambian ja Botswanan alueilla.
Lajia on tavattu kivisistä koskista, jokitörmien kallioilta ja päävirran reunakasvillisuuden joukosta. Se syö pieniä selkärangattomia ja levää kivien ja kasvien pinnalta.
Suolakkokasvi

Suolakkokasvi eli halofyytti on kasvilaji, joka pystyy kestämään suolaisia elinympäristöjä. Suolakkokasvit voivat erittää ylimääräisen suolan suolarauhasten tai takkokarvojen avulla tai laimentaa solujen suolapitoisuutta korkealla vesipitoisuudella. Suolakkokasvit voidaan jakaa kahteen ryhmään; ehdolliset suolakkokasvit vain sietävät suolaisuutta, mutta ehdottomat suolakkokasvit vaativat suolan tietyn vähimmäispitoisuuden.
Suolakkokasvien lajimäärää on vaikea arvioida, koska varsinaista rajanvetoa suolapitoisuudelle, jonka jälkeen kasvi luokitellaan suolakkokasviksi, on vaikea tehdä. Lajeja kuitenkin on suhteellisen vähän, ehkä noin 5 000–6 000, eli kaksi prosenttia kaikista koppisiemenisistä. Eniten suolakkokasveja löytyy savikkakasveista. Lisäksi heinä-, herne- ja asterikasveissa on runsaasti suolakkokasvilajeja. Suomen rannikoiden suolakkokasvoja ovat esimerkiksi meriratamo, suola-arho ja merisuolake.
Pauli Kojo

Pauli Kojo (s. 14. elokuuta 1935 Simpele) on suomalainen kirjallisuustoimittaja, kääntäjä ja kirjailija. 
Kojo toimi Otavan julkaiseman Mitä Missä Milloin -vuosikirjan päätoimittajana 1971–1984.
Liiketoimintakielto

Liiketoimintakielto on turvaamistoimi, jonka avulla pyritään estämään epätervettä liiketoimintaa harjoittavan luonnollisen henkilön toiminta yrityselämässä. Henkilö voidaan määrätä liiketoimintakieltoon, jos hän on liiketoiminnassa olennaisesti laiminlyönyt siihen liittyviä lakisääteisiä velvollisuuksia, tai jos hän on liiketoiminnassa syyllistynyt rikolliseen menettelyyn, jota ei voida pitää vähäisenä, ja hänen toimintaansa on kokonaisuutena arvioiden pidettävä velkojien, sopimuskumppaneiden, julkisen talouden taikka terveen ja toimivan taloudellisen kilpailun kannalta vahingollisena.
Liiketoimintakielto määrätään käytännössä miltei yksinomaan rikoksen tai rikokseksi luokiteltavan
teon perusteella. Liiketoimintakielto määrätään talousrikoksissa rikoksesta saadun tuomion lisäksi. Yleisimmät liiketoimintakiellon perusteena olevat talousrikokset ovat velallisen rikokset (RL 39 luku), verorikokset (RL 29 luku) ja kirjanpitorikokset (RL 39 luku). Liiketoimintakiellon määräämisen perusteena on pääsääntöisesti useampi kuin yksi rikos.
Liiketoimintakieltoon voidaan määrätä vähintään kolmeksi ja enintään seitsemäksi vuodeksi. Tuomioistuimet määräävät Suomessa vuosittain noin 200 kieltoa. Kielto voi estää aiemmin harjoitetun ammatin jatkamisen ja aiheuttaa siten työttömyyttä.
Suomessa määrätty liiketoimintakielto on voimassa vain Suomessa. Suomessa määrätty liiketoimintakielto ei koske muita EU-maita. Esimerkiksi Suomessa liiketoimintakieltoon määrätty voi perustaa yrityksen Viroon. Kauppalehden vuoden 2014 uutisen mukaan 50 henkilöllä, jolla on yhteys virolaisyritykseen, on Suomessa voimassa oleva liiketoimintakielto. 1.1.2007 lukien Suomessa liiketoimintakieltoon määrätty ei saa ulkomaille perustettua yhteisöä välikätenä käyttäen tai tällaisen yhteisön toimintaa tosiasiallisesti johtaen harjoittaa liiketoimintaa Suomessa.
Kyösti Kylälä

Kyösti Kylälä (vuoteen 1906 Gustaf Georg Adrian Byström, 16. elokuuta 1868 Salmi – 15. syyskuuta 1936 Viipuri) oli suomalainen veturinkuljettaja ja itseoppinut keksijä. Hänet tunnetaan vuonna 1919 patentoimastaan "Kylälä spreader" -suuttimesta, jota ranskalainen insinööri André Chapelon käytti myöhemmin hyväkseen 1920-luvulla kehittämässään Kylchap-tekniikassa. Se puolestaan mahdollisti muun muassa Mallard-nimisen veturin vuonna 1938 tekemän höyryveturien nopeusennätyksen.
Elämä.
Viipurin läänin Salmen pitäjässä syntynyt Kylälä kävi Joensuun lyseota, jonka jälkeen hän työskenteli Pietarsaaren ja Helsingin konepajoilla. Kylälä tui rautateiden palvelukseen 1893 kun hänet nimitettiin veturinlämmittäjäksi Viipurin varikolle. Vanhemmaksi veturinkuljettajaksi hän tuli 1905. Vuonna 1911 Kylälä teki opintomatkan Keski-Eurooppaan ja ryhtyi Suomeen palattuaan tekemään erilaisia kokeita höyrykoneilla. Vuonna 1922 hän erosi Valtion rautateiden palveluksesta ja matkusti ulkomaille soveltamaan keksimäänsä patenttia muun muassa Englannin, Ranskan ja Espanjan rautateille. Vuonna 1932 Kylälä palasi kotimaahan ja toimi kuolemaansa asti Viipurin Sementtivalimo Oy:n sementtivalimon johtajana Viipurissa. 
Kyösti Kylälä oli myös yksi Suomen veturimiesten järjestötoiminnan alullepanijoista. Vuonna 1898 hän oli mukana perustamassa Suomen kuljettaja- ja lämmittäjäyhdistystä, joka nykyään tunnetaan Veturimiesten liittona.
Muhammed Zafrulla Khan

Muhammed Zafrulla Khan (; 6. helmikuuta 1893 – 1. syyskuuta 1985) oli yksi Pakistanin valtion perustajiin (ns. "Founding Fathers") kuulunut diplomaatti, lakimies, poliitikko ja islamin tuntija. Hän oli Pakistanin ensimmäinen ulkoministeri ja toimi puheenjohtajana YK:n yleiskokouksessa ja Haagin kansainvälisessä tuomioistuimessa.
Zafrulla opiskeli lakia Intiassa ja Lontoossa. Ennen Pakistanin itsenäistymistä hän työskenteli erilaisissa oikeudellisissa ja hallinnollisissa tehtävissä ja valittiin Intian islamilaisen liiton ("All-India Muslim League") johtoon 1931. Vuonna 1939 hän johti Intian valtuuskuntaa Kansainliitossa ja 1941–1947 toimi tuomarina Intian liittovaltion tuomioistuimessa. Vuonna 1947 Zafrullasta tuli itsenäisen Pakistanin ensimmäinen ulkoministeri vuoteen 1954 saakka, jolloin hän siirtyi Kansainvälisen tuomioistuimen jäseneksi Haagiin vuoteen 1961 asti. Vuosina 1962–1963 Zafrulla johti puhetta YK:n 17. yleiskokouksessa. Jo ulkoministerintoimensa ohessa hän oli johtanut Pakistanin valtuuskuntaa YK:ssa, ja palasi tehtävään vuosiksi 1961–1964. Sen jälkeen hän palasi Haagiin 1964 ja toimi kansainvälisen tuomioistuimen presidenttinä 1970–1973.
Vladislav Kamenev

Vladislav Dmitrjevitš Kamenev (; s. 12. elokuuta 1996 Orsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue SKA Pietarissa. Kamenev on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa. Kamenevin vahvuuksiin kuuluu koko, fyysinen peli, kiekonsuojaaminen, kaksinkamppailut, pelisilmä, kädet ja laukaus. Hänen heikkouksiinsa kuuluu ajoittainen hermokontrollin pettäminen, joka näkyy turhina jäähyinä.
Seuraura.
Kamenev on Južnyi Ural Orskin kasvatti. Hän pelasi kauden 2012–2013 MHL-joukkue Stalnyje Lisy Magnitogorskissa, jonka jälkeen Metallurg Magnitogorsk varasi Kamenevin koko KHL:n varaustilaisuuden kolmantena pelaajana vuonna . Hän pelasi kaudella 2013–2014 sekä MHL:ää Stalnyje Lisy Magnitogorskissa, Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL:ää kasvattajaseurassaan Južnyi Ural Orskissa että KHL:ää Metallurg Magnitogorskissa. Kamenev teki KHL:ssä 16 runkosarjaottelussa yhden syöttöpisteen.
Nashville Predators varasi Kamenevin toisella kierroksella 42. pelaajana . Samana kesänä myös QMJHL-joukkue Québec Remparts varasi hänet koko toisena pelaajana edellään vain Pavel Zacha. Kamenev kuitenkin jatkoi kaudella 2014–2015 uraansa Metallurg Magnitogorskin KHL-joukkueessa. Hänet valittiin liigan syyskuun 2014 kuukauden tulokaspelaajaksi.
Heinäkuussa 2015 Kamenev teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hän aloitti kauden 2015–2016 AHL-joukkue Milwaukee Admiralsin vahvuudessa.
Maajoukkueura.
Kamenev pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista molemmat turnaukset päättyivät hopeaan. Kamenev toimi jälkimmäisessä turnauksessa Venäjän kapteenina ja oli joukkueen paras maalintekijä viidellä osumallaan. Puolivälieräottelussa Tanskaa vastaan hän toimi Venäjän ratkaisijana tehtyä sekä ottelun 3–3-tasoitusmaalin ajassa 59.16 että 4–3-voittomaalin jatkoerässä ajassa 65.00. Finaaliottelussa Suomea vastaan Kamenev hankki itselleen 10+20-minuutin rangaistuksen ajassa 57.51 kiukuteltuaan ensin tuomareille Suomen 2–3-johtomaalin jälkeen ja tämän jälkeen hän huitoi mailansa poikki kaukalon laitaan ja sitten huitoi katkenneella mailanpätkällään jäähyaitiossa ollutta toimitsijaa käteen. Toimitsija sai käteensä vertavuotaneen haavan ja Kamenev pahoitteli tapausta myöhemmin venäläismedialle. Hän voitti lopulta turnauksen jäähypörssin 32 minuutillaan. Kamenev voitti hopeaa ja hänet valittiin Venäjän top-3-pelaajaksi.
Kamenev pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän toimi Venäjän kapteenina ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Kirill Pilipenkon ja Jevgeni Svetšnikovin kanssa tehoilla 2+5=7. Kamenev pelasi myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013, samana vuonna World U-17 Hockey Challengessa ja World Junior A Challengessa, joista kaksi jälkimmäisenä mainittua turnausta päättyi hopeaan.
Venäjän A-maajoukkueessa Kamenev on pelannut kolme ottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä vain 18-vuotiaana Karjala-turnauksen avausottelussa 6. marraskuuta 2014 Helsingissä Ruotsia vastaan.
Leveraged buyout

Leveraged buyout (lyhenne LBO) tarkoittaa rahoitusalalla "velkarahoitteista yritysostoa", eli yrityskauppaa, joka on rahoitettu suureksi osaksi velalla. Lainan vakuutena käytetään ostettavan yrityksen varallisuutta. Laina on tarkoitus maksaa yhtiön tulevilla tuotoilla.
Velkarahoitteisia yritysostoja on käytetty mm. tapauksissa, joissa kaksi yritystä sulautetaan eli fuusioidaan yhteen.
FS Rapière (L9061)

Rapière (runkonumero L9061) oli Ranskan laivaston CDIC-luokan maihinnousualus ().
Valmistus.
Alus tilattiin Villeneuve la Garennesta Société finistérienne de construction navalelta (SFCN), missä köli laskettiin 11. syyskuuta 1987. Se laskettiin vesille 25. helmikuuta 1988 nimellä "CDIC 9061" ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 19. lokakuuta.
Palvelus.
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Touloniin sijoitettuun Force d'Action Navaleen. Se nimettiin "Rapièreksi" 21. heinäkuuta 1997. Alus myytiin Chilelle yhdessä "Foudren", "CTM 19:n" ja "CTM 24:n" kanssa 43 miljoonalla eurolla ja luovutettiin 23. joulukuuta 2011 uudelle omistajalle Toulonissa. Chile liitti aluksen laivastoonsa nimellä "Soldado Canave"'.
Bruno Uvini

Bruno Uvini Bortolança (s. 3. kesäkuuta 1991 Capivari, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa kaudella 2014 brasilialaista Santosia.
Uvini on edustanut seuratasolla myös brasilialaista São Pauloa, englantilaista Tottenham Hotspuria sekä italialaisia Napolia ja Sienaa.
Brasilian maajoukkueessa Uvini on pelannut kolme A-maaottelua vuonna 2012. Hän oli mukana maajoukkueessa kesäolympialaisissa 2012, jossa Brasilia saavutti hopeaa. Uvinilla on myös alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruus vuodelta 2011.
Ares (yritys)

Moottoritehdas Oy Ares Ab oli 1922 perustettu helsinkiläinen moottorivalmistaja. Se aloitti toimintansa Sirpalesaaressa, jossa sen vuokra-aika päättyi 1948. Yritys valmisti vene- ja maatalousmoottoreita ja moottoriveneitä. Yritys toimi nimellä Ares vuodesta 1928 alkaen. Yrityksen toiminta päättyi 1951.
Yrityksen perustaja oli keksijä, insinööri Ernst Pohjanpalo (1888–1983), joka osti Erkko &amp; Markoffin 1904 perustaman tehtaan, joka oli toiminut välillä nimellä Helsingin Moottoritehdas. Pohjanpalo myi Areksen 1941, jolloin hän meni Valtionrautateiden palvelukseen. Toimitusjohtaja oli vuosina 1945–1950 Gustaf Wrede.
Yrityksen liikevaihto vuonna 1939 oli 5,5 miljoonaa markkaa ja henkilökuntaa oli 60.
Yeredon Saniona

Yeredon Saniona on maalaiskunta Ségoun alueen Nionon piirissä. Sen keskuskylä Werekela 8 sijaitsee kymmenen kilometriä Nionosta pohjoiseen. Kunnassa on 17 300 asukasta (vuonna 2009).
Yeredon Saniona rajoittuu pohjoisessa Nionon piirin Sirifila-Boundyn ja Toridaga-kon, etelässä Nionon ja idässä Macinan piirin Monimpebougoun kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kunta sijaitsee Office du Nigerin keinokastelualueella.
Kuntaan kuuluu 15 kylää ja kolme pikkukylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, miniankoja, fulbeja, maureja, tuaregeja, songhaita ja bozoja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Kunnassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnasta on maantieyhteys Nionoon. Palveluihin kuuluvat yhdeksän alakoulua, yksi yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED), kulttuuritalo ja terveysasema.
Sirifila-Boundy

Sirifila-Boundy on maalaiskunta Ségoun alueen Nionon piirissä Malissa. Sen keskuskylä N’Débougou sijaitsee Nigerjoesta lähtevän Sahelin kanavan varrella 15 kilometriä Nionosta pohjoiseen. Kunnassa on 35 300 asukasta (vuonna 2009).
Sirifila-Boundyn kunta rajoittuu pohjoisessa Nionon piirin Diabalyn, idässä Toridaga-kon, etelässä Yeredon Sanionan ja lännessä Marikon kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kunta sijaitsee Office du Nigerin keinokastelualueella.
Kuntaan kuuluu 17 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, songhaita, soninkeja, moseja, miniankoja, fulbeja ja bozoja. Vallitsevat uskonnot ovat islam ja kristinusko.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, sipuli ja vihannekset. Siengon kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
N’Débougoun kautta kulkee Ségousta Timbuktuun johtava maantie RN33. Palveluihin kuuluvat alakoulut, yksi yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED), kirjasto ja kaksi terveysasemaa.
Aika kultainen

”Aika kultainen” on Jonna Tervomaan kappale hänen yhdeksänneltä, "Eläköön"-studioalbumilta. Johanna Kustannus julkaisi kappaleen albumin kolmantena singlenä 3. tammikuuta 2014. Kappaleen on säveltänyt Tervomaa yhdessä Eppu Kososen kanssa, joka on myös tuottanut kappaleen. Sanoituksen on tehnyt myös artisti itse.
Kappaleesta julkaistiin 8. tammikuuta 2014 Niko Hataran ja Iiro Hokkasen ohjaama musiikkivideo.
”Aika kultainen” -kappaleen ainoaksi listasijoitukseksi jäi radiolistan 22. sija.
Toridaga-ko

Toridaga-ko on maalaiskunta Ségoun alueen Nionon piirissä Malissa. Sen keskuskylä Bolibana B6 sijaitsee 20 kilometriä Nionosta pohjoiseen. Kunnassa on 26 900 asukasta (vuonna 2009).
Toridaga-kon kunta rajoittuu etelässä Nionon piirin Yeredon Sanionan, lännessä Sirifila-Boundyn ja pohjoisessa Diabalyn sekä idässä Macinan piirin Monimpebougoun ja Moptin alueen Ténenkoun piirin Karérin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kunta sijaitsee Office du Nigerin keinokastelualueella.
Kuntaan kuuluu 19 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, miniankoja, songhaita, maureja, bozoja ja dogoneja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra ja vihannekset. Bolibanassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnasta on maantieyhteydet Nionoon. Palveluihin kuuluvat 12 koulua ja terveysasema.
Extant

Extant on yhdysvaltalainen scifi-draamasarja, jonka on luonut Mickey Fisher. Sarjan yhtenä tuottajana toimii Steven Spielberg, ja Spielbergin Amblin-yhtiö myös tuottaa televisiosarjaa.
Sarjaa alettiin esittää Yhdysvalloissa CBS-televisiokanavalla 9. heinäkuuta 2014. Kanava tilasi sarjasta suoraan 13-jaksoisen ensimmäisen tuotantokauden ilman yleensä pakollista pilottijaksoa. Toinen tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 1. heinäkuuta 2015 ja päättyi 9. syyskuuta 2015. 9. lokakuuta 2015 CBS julisti "Extantin" lopetetuksi.
Suomessa ensimmäinen tuotantokausi esitettiin 20. marraskuuta 2014 – 12. helmikuuta 2015. Toinen tuotantokausi alkoi Suomessa 14. lokakuuta 2015 ja päättyi 6. tammikuuta 2016.
Juoni.
Sarja kertoo astronautti Molly Woodsista (Halle Berry), joka on ollut 13 kuukauden mittaisella komennuksella Seraphim-avaruusasemalla. Hän palaa takaisin Maahan miehensä Johnin (Goran Višnjić) ja poikansa Ethanin (Pierce Gagnon), joka on Johnin suunnittelema "humanikoksi" kutsuttu prototyyppiandroidi, luokse. Kun Molly huomaa olevansa salaperäisesti raskaana, hän päättää alkaa tutkia asiaa.
Fabio Rossitto

Fabio Rossitto (s. 21. syyskuuta 1977 Aviano, Italia) on italialainen uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Peliuransa jälkeen Rossitto on toiminut valmentajana.
Rossitto pelasi urallaan yhteensä 223 ottelua Italian pääsarjassa Serie A:ssa edustaen Udinesea, Napolia ja Fiorentinaa. Parhaimmillaan hänen joukkueensa ylsi pääsarjassa viidenneksi (Udinese 1996–1997). Italian cupin Rossitto voitti Fiorentinassa kaudella 2000–2001. Hän pelasi myös 97 ottelua toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie B:ssä edustaen Udinesea, Napolia ja Veneziaa. Udinesessa Rossitto saavutti kaksi nousua pääsarjaan: kausina 1991–1992 ja 1994–1995. Lisäksi Rossitto pelasi kauden 2004–2005 Belgian liigan Germinal Beerschotissa. Hän voitti seurassa Belgian cupin.
Italian maajoukkueessa Rossitto pelasi yhden A-maaottelun vuonna 1996.
Mårten

Mårten on ruotsalainen miehen etunimi, muunnelma nimestä Martinus tai Martin. 
Suomessa nimi Mårten on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 562 henkilölle. Suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Mårtenin nimipäivä on martinpäivänä, 10. marraskuuta.
Martina

Martina on naisen etunimi, Martinus- tai Martin -nimen naispuolinen vastine. 
Suomessa nimi Martina on 1900-luvun alusta marraskuuhun 2025 mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan noin 2070 naiselle ja ainakin kahdelle miehelle. Nimestä on harvinaisena käytössä myös suomalaistettu kirjoitus­asu "Martiina", mutta sen nimisiä henkilöitä on ollut vain noin 60–70. Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Martinan nimipäivä on martinpäivänä, 10. marraskuuta.
Saku Savolainen

Saku Savolainen (s. 13. elokuuta 1996 Iisalmi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, mutta kykenee pelaavaan myös puolustuksessa ja hyökkäyksessä.
Iisalmelaisen PK-37:n kasvatti siirtyi Kuopioon Kuopioon ja Kuopion Palloseuran edustusjoukkueeseen kaudella 2013. Pitkän Veikkausliigauransa aikana Saku on pelannut kentän jokaista pelipaikkaa – jopa maalivahtina. Tämä tapahtui syyskuussa 2016 KuPS:n pelatessa Ilvestä vastaan. Silloisen KuPS:n maalivahdin Johannes Kreidlin ulosajon myötä Savolainen komennettiin tolppien väliin viimeiseksi viideksi minuutiksi ja onnistui pitämään maalinsa puhtaana. Viimeiset kaksi kautta Savolainen on vakiinnuttanut paikkansa KuPS:n oikeana laitapuolustajana. KuPS teki kauden 2020 jälkeen Savolaisen kanssa jatkosopimuksen. Syksyllä 2022 sopimusta KuPS:n kanssa jatkettiin vielä kahdella vuodella eli vuoden 2024 loppuun.
Hän on pelannut vuoteen 2024 mennessä 11 Veikkausliigakautta ja 238 ottelua KuPS:ssa tehden 23 maalia. Pelikausi 2021 jäi Sakulta pelaamatta pitkäaikaisen loukkaantumisen johdosta. Hän on pelannut uransa aikana myös kolme ottelua Kakkosessa yhteistyöseura SC KuFu-98:ssa.
Saku Savolainen on ollut mukana U17-, U18-, U19- ja U21-vuotiaiden maajoukkueissa kaikkiaan 31 ottelussa.
Saavutukset.
Veikkausliiga:
Suomen Cup:
Bariumtitanaatti

Bariumtitanaatti (BaTiO3) on epäorgaaninen perovskiitteihin kuuluva keraaminen materiaali. Yhdistettä käytetään laajasti elektroniikka- ja ultraäänisovellutuksissa sen ferrosähköisten ja pietsosähköisten ominaisuuksien vuoksi.
Rakenne ja ominaisuudet.
Rakenteeltaan bariumtitanaatti kuuluu niin kutsutun perovskiittirakenteen omaaviin yhdisteisiin. Yhdisteen Curie-lämpötila on 130 °C, missä lämpötilassa yhdisteen kiderakenne muuttuu alkeiskopiltaan pintakeskeiseksi kuutiolliseksi rakenteeksi. Barium- ja oksidi-ionit muodostavat kuutiollisen rakenteen perustan ja titaani-ionit sijoittuvat kidehilassa barium- ja oksidi-ionien välisiin oktaedrimäisiin välitiloihin. Yhdisteellä on korkea dielektrinen vakio ja sillä on sekä pietsosähköisiä,että ferrosähköisiä ominaisuuksia. Materiaalin ominaisuuksia, kuten Curie-lämpötilaa, voidaan muuttaa korvaamalla osa bariumioneista lyijy-, strontium-, kalsium- tai kadmiumioneilla tai korvaamalla osa titaani-ioneista tina-, zirkonium-, hafnium-, cerium- tai toriumioneilla.
Valmistus ja käyttö.
Bariumtitanaattia voidaan valmistaa sintraamalla eli kuumentamalla bariumkarbonaatin ja titaanidioksidin seosta noin 1 200 °C:n lämpötilaan. Muita tapoja ovat esimerkiksi bariumin ja titaanin kaksoissuolojen kuten bariumtitaanioksalaatin tai -sitraatin hajottaminen termisesti.
Bariumtitanaattia käytetään elektroniikassa muun muassa kondensaattorien valmistamiseen. Sitä käytetään myös sen pietsosähköisten ominaisuuksien vuoksi mikrofoneissa sekä ultraääntä hyödyntävissä sovellutuksissa ultraääniantureissa muun muassa nestepinnan korkeuden tarkkailuun säiliöissä, tutkissa, ultaraäänipuhdistuslaitteissa sekä sotilassovellutuksissa.
Sergei Kalinin

Sergei Pavlovitš Kalinin (; s. 17. maaliskuuta 1991 Omsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija ja maailmanmestari. Hän on pelannut urallaan KHL:ssä, NHL:ssä ja AHL:ssä. Kalinin on ollut voittamassa myös MM-kultaa 2014. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa.
Ura.
Seuraura.
Kalinin on Avangard Omskin kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä seuran kakkosjoukkueessa Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa kaudella 2008–2009. Kauden 2009–2010 Kalinin vietti lähinnä MHL-junioriliigassa Omskije Jastrebyn joukkueessa, jonka sisäisen piste- ja syöttöpörssin hän voitti tehoilla 14+22=36. Kalinin pelasi kauden aikana MHL:n tähdistöottelussa ja pelasi myös ensimmäisen KHL-ottelunsa Avangardissa.
Kaudella 2010–2011 Kalinin pelasi KHL:ssä 24 runkosarja- ja kahdeksan playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Ensimmäisellä kokonaisella KHL-kaudellaan 2011–2012 hän teki 53 runkosarjaottelussa tehot 9+9=18 sekä 19 playoff-ottelussa tehot 2+1=3. Omsk eteni kauden päätteeksi Gagarin Cup -finaaleihin, jotka vei kuitenkin Dinamo Moskova seitsemännessä ottelussa voitoin 4–3. Kaudella 2013–2014 joukkue jäi pudotuspelien ulkopuolelle, mutta voitti Nadežda Cupin. Kaudella 2014–2015 Kalinin nousi Omskin kapteeniksi.
Toukokuussa 2015 Kalinin teki vuoden mittaisen tulokassopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Hän sai harjoitusleirin päätteeksi pelipaikan NHL:stä ja teki NHL-debyyttinsä näin ollen kauden 2015–2016 avauskierroksella 9. lokakuuta 2015 Winnipeg Jetsia vastaan. Kalinin sai ottelussa jääaikaa 11.38 minuuttia. NHL-uransa avausmaalin hän teki 8. marraskuuta Vancouver Canucksia vastaan.
Kalinin pelasi kahden kauden aikana 121 NHL-ottelua Devilsissä. Toisella kaudellaan hän ehti edustaa joukkuetta 43 ottelussa, kun hänet kaupattiin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Viktor Lööviin. Devils oli lähettämässä hänet farmijoukkue Albany Devilsiin, kun tuli mahdollisuus kauppaan. Torontossa Kalinin puolestaan lainattiin suoraan AHL-sarjan Toronto Marliesiin. Kalinin edustikin loppukauden Marliesia. Kauden jälkeen hänen KHL-oikeutensa omistanut Avangard Omsk myi oikeudet SKA Pietarille 1,3 miljoolla eurolla. SKA Pietari teki heinäkuun 2017 alussa kolmivuotisen sopimuksen Kalinin kanssa.
Maajoukkueura.
Kalinin oli voittamassa olympiakultaa venäläisten olympiaurheilijoiden joukkueessa 2018. Hän edusti Venäjää MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Yhteensä Kalinin on pelannut 24 A-maaottelua tehopistein 2+3=5. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin Kalinin voitti maailmanmestaruuden.
Jegor Jakovlev

Jegor Konstantinovitš Jakovlev (; s. 17. syyskuuta 1991 Magnitogorsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari, joka pelaa KHL-joukkue Metallurg Magnitogorskissa.
Ura.
Seuraura.
Jakovlev on Metallurg Magnitogorskin kasvatti. Hän debytoi miesten peleissä kuitenkin AK Bars Kazanin kakkosjoukkueessa Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa kaudella 2008–2009. Kauden 2009–2010 Jakovlev pelasi MHL-junioriliigan JHC Barsissa. Kauden 2010–2011 hän pelasi siellä suurimmaksi osaksi ja Jakovlev valittiin MHL:n lokakuun 2010 kuukauden puolustajaksi. Hän sijoittui tehoilla 7+25=32 koko liigan puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Aleksei Martšenko. Jakovlev voitti myös Barsin sisäisen tehotilaston lukemalla +26. Hän pelasi myös miesten pelejä VHL-joukkue Neftjanik Almetjevskissa ja debytoi Ak Bars Kazanin KHL-joukkueessa.
Alkukauden 2011–2012 Jakovlev pelasi JHC Barsissa ja Almetjevskissa, mutta hän siirtyi kuitenkin kesken kauden pelaamaan VHL:ää Lokomotiv Jaroslavliin, jonka KHL-kausi peruuntui ennen kaudenavausta kohtalokkaan lento-onnettomuuden vuoksi. Jakovlev pelasi noin puolet Jaroslavlissa viettämästään loppukaudesta MHL:ssä MHC Lokossa, jonka sisäisen tehotilaston hän voitti lukemalla +26. Jakovlev valittiin liigan marraskuun 2011 kuukauden puolustajaksi.
Kaudeksi 2012–2013 Lokomotiv Jaroslavl palasi KHL:ään, jossa Jakovlevin varsinainen tulokaskausi toi 49 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 2+5=7. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi kolmivuotisella sopimuksella SKA Pietarin riveihin.
Maajoukkueura.
Jakovlev oli voittamassa olympiakultaa venäläisten olympiaurheilijoiden joukkueessa Pyeongchangissa 2018 ja olympiahopeaa Venäjän olympiakomitean joukkueessa Pekingissä 2022. Jakovlev edusti Venäjää MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2015, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja jälkimmäinen hopeaan. Yhteensä Jakovlev on pelannut 41 A-maaottelua tehopistein 3+2=5. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 29. elokuuta 2013 Czech Hockey Gamesin Pietarissa pelatussa avausottelussa Ruotsia vastaan.
Tommi Tuominen (koomikko)

Tommi Tuominen on suomalainen stand up -koomikko. Hänet on valittu vuoden 2008 stand up -koomikkotulokkaaksi. Suuremman yleisön tietoisuuteen Tuominen nousi sijoituttuaan toiseksi Yle TV2:lla esitetyn "Naurun tasapaino" -ohjelman ensimmäisellä tuotantokaudella.
"Naurun tasapainon" toisella tuotantokaudella Tuominen juonsi "Naurun tasapaino Extra" -lisäohjelmaa. Hän on myös juontanut radio-ohjelmia Iskelmä- ja Yle Puhe -kanavilla, jossa jälkimmäisellä hän juonsi ohjelmaa Ismo Leikolan kanssa.
Marraskuusta 2014 alkaen Tuominen on käsikirjoittanut ja esiintynyt vakiokasvona Yle TV2:lla esitettävässä "Noin viikon uutiset" -ajankohtaissatiirissa.
Miroslav Hroch

Miroslav Hroch (s. 14. kesäkuuta 1932 Praha) on tšekkiläinen historiantutkija ja professori, joka tunnetaan kansainvälisesti parhaiten kansallisten liikkeiden kehitystä koskevasta teoriastaan.
Hroch opiskeli vuodesta 1951 Kaarlen yliopistossa Prahassa, valmistui maisteriksi 1956 ja väitteli tohtoriksi 1962. Hän on ollut Kaarlen yliopistossa yleisen historian apulaisprofessorina 1956–1968, dosenttina 1968–1989 ja professorina vuodesta 1989. Vuosina 1989–1991 hän oli myös yliopiston yleisen historian laitoksen johtaja. Hroch on ollut vierailevana luennoitsijana monissa ulkomaisissa yliopistoissa. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian ulkomaiseksi jäseneksi vuonna 1996. Hrochin puoliso oli historiantutkija Věra Hrochová (1933–1996).
Hrochin tärkeimmät nationalismia ja kansakuntien syntyä koskeneet tutkimukset ilmestyivät jo 1960-luvulla saksan ja tšekin kielellä, mutta englanninkielisen lukijakunnan ulottuville ne tulivat vasta 1980-luvulla tehtyjen käännösten myötä. Hroch tutki varsinkin kansallisten liikkeiden syntyä Itä- ja Kaakkois-Euroopassa 1800-luvun lopulla. Parhaiten Hrochin analyysista tunnetaan hänen teoriansa kansallisten liikkeiden kolmesta kehitysvaiheesta. Vaiheessa A pieni joukko aktivisteja ryhtyy tekemään akateemista tutkimusta oman etnisen ryhmänsä kielellisistä, historiallisista ja kulttuurisista ominaisuuksista. Vaiheessa B aktivistien seuraava sukupolvi pyrkii houkuttelemaan mahdollisimman paljon etnisen ryhmänsä jäseniä mukaan kansakunnan rakentamiseen. Vaiheessa C kansallinen tietoisuus leviää suurten joukkojen keskuuteen ja kansallinen liike muuttuu todelliseksi joukkoliikkeeksi. Hrochin mallin avulla voidaan luokitella eurooppalaisia kansallisia liikkeitä ja vertailla niiden kehitysvaiheita. Hroch esitteli mallin vuonna 1968 julkaistussa tutkimuksessaan "Die Vorkämpfer der nationalen Bewegung bei den kleinen Völkern Europas", jossa hän käytti yhtenä esimerkkimaana myös Suomea. Suomalaisen Osmo Jussilan mukaan Hrochin malli sopii kuvaamaan myös Suomen historiaa, mutta Hroch sijoitti Suomen tapauksessa kaikki vaiheet liian aikaisiksi, esimerkiksi vaiheen C jo 1860-luvulle, kun Jussilan mukaan oikea ajankohta olisi vasta 1900-luvun alussa.
Jukka Lindström (koomikko)

Jukka Lindström (s. 1977 Lappeenranta) on suomalainen tv-esiintyjä, stand up -koomikko ja toimittaja.
Ura.
Koulutukseltaan Lindström on valtiotieteen maisteri.
Lindström juonsi ja toimi pääkäsikirjoittajana Yle TV2 -kanavalla esitettyä "Noin viikon uutiset" -ajankohtaissatiiria vuosina 2014–2017. Ohjelma palkittiin Kultaisella Venla -palkinnolla sekä vuonna 2016 että vuonna 2017. Ohjelman lopettamisen syynä oli muutto pariksi vuodeksi Belgiaan. Huhtikuussa 2022 Yle TV1:llä alkoi Lindströmin juontama ja käsikirjoittama "Jukka Lindströmin Sivuhistoria" -niminen satiiri. Huhtikuussa 2023 Yle TV1:llä alkoi Lindströmin juontama "Kovan viikon ilta" -niminen satiirisarja. 
Televisiotyön lisäksi Lindström esiintyy stand up -koomikkona. Hän on yksi "Paukutusjengi"-nimisen stand up -ryhmän perustajajäsenistä, ja syksyllä 2006 suomalaiset koomikot valitsivat hänet vuoden nousevaksi kyvyksi. 
Aiemmin Lindström työskenteli Yleisradiossa muun muassa YleX-radiokanavan "Etusivu"-ohjelmassa toimittajana ja tuottajana. Syksyllä 2014 hän esiintyi kymmenen jakson ajan Ylen "YleLeaks"-sarjassa.
Terengganun sulttaani

Terengganun sulttaani on Malesian Terengganun osavaltion hallitsija. Sulttaani toimii myös vuorollaan Malesian kuninkaana.
Historia.
Terengganun kuningashuoneen hallitsijat polveutuvat Johorin sulttaanien Bendahara-dynastiasta. Terengganun ensimmäinen hallitsija Zainal Abidin oli Johoren sulttaanin Abdul Jalil IV:n nuorempi veli. Zainal Abidin tuli Terengganun hallitsijaksi valvomaan maan itäisiä alueita, ja vuonna 1725 Johoren sulttaani Badrul Alam Shah tunnusti Terengganun sulttaanikunnan.
Jack Cork

Jack Frank Porteous Cork (s. 25. kesäkuuta 1989 Carshalton, Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka on edustanut Englannin Valioliigassa Southamptonia, Burnleyä ja Swansea Cityä. Oikeajalkainen Cork on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on 183 senttimetriä pitkä.
Seurajoukkueura.
Cork aloitti uransa Chelsean junioriakatemioissa, mutta hän ei kuitenkaan noussut seuran ykkösjoukkueeseen. Pääosan Chelsea-ajastaan Cork vietti lainalla Bournemouthissa, Scunthorpe Unitedissa, Southamptonissa, Watfordissa, Coventry Cityssä ja Burnleyssä, joista viimeksi mainitussa Cork teki myös valioliigadebyyttinsä. Kesällä 2011 Cork siirtyi Chelseasta entiseen lainaseuraansa Southamptoniin, joka pelasi tuolloin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Cork oli kauden 2011–2012 aikana ainoa "Pyhimysten" pelaaja, joka pelasi kauden kaikki ottelut, kun Southampton nousi Valioliigaan. Ensimmäisen liigamaalinsa Cork teki syyskuussa 2014 Newcastle Unitedia vastaan. Tammikuun 2015 siirtoikkunassa Cork siirtyi Valioliigan Swansea Cityyn ja vuonna 2017 Burnleyhin. Hän on kauden 2023–2024 loppuun mennessä pelannut Valioliigassa 304 ottelua, joissa hän on tehnyt yhdeksän maalia, ja mestaruussarjassa 222 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia.
Maajoukkueura.
Cork on pelannut monissa Englannin nuorten maajoukkueissa, kaikissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Vuonna 2012 hän kuului Ison-Britannian jalkapallomaajoukkueeseen vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa. Cork pelasi turnauksessa kolmessa ottelussa, kun Iso-Britannia sijoittui viidenneksi. Englannin A-maajoukkueessa hän pääsi muutamaksi minuutiksi kentälle marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Saksaa vastaan.
Ice Cream Drop

Ice Cream Drop on peliyhtiö Retro Dreamerin vuonna 2014 julkaisema videopeli. Se on saatavilla iOSille ja Androidille. 
Pelin tarkoituksena on pudota turvallisesti alaspäin mahdollisimman pitkälle väistellen kärpäsiä ja pujotellen laitureiden välistä. Pelihahmona toimii jäätelo, joita voi ostaa erilaisina pelin omasta kaupasta. Pelissä voi kuolla joko törmäämällä kärpäseen tai liiskautumalla näytön yläreunaan. Pelin kaupassa voi myös kehittää omaa jäätelöä, jolloin siitä voi tulla nopeampi tai se voi kestää törmäämisen kärpäseen. Pelissä voi myös kerätä kentässä olevia kirjaimia. Kun kirjaimista on muodostunut sana SHINY (), pelaaja saa hetkeksi kuolemattomuuden. Peli on hieman samankaltainen yhtiön toisen pelin Ice Cream Jumpin kanssa.
Anders Helenius

Anders Helenius (s. 1981 Parainen) on suomenruotsalainen stand up -koomikko. Helenius on yksi "Paukutusjengi"-stand up -ryhmän perustajajäsenistä. Helenius oli käsikirjoittajana Yle TV2:lla 2014–2017 esitetyssä "Noin viikon uutiset" -ajankohtaissatiirissa.
Huhtikuussa 2018 hän aloitti toisena juontajana Eeva Vekin kanssa "Noin viikon studio" -nimisessä ohjelmassa.
Heleniuksen stand up -keikka helsinkiläisestä Manala-ravintolasta huhtikuulta 2011 on julkaistu DVD:llä syksyllä 2011.
Jyri Järvinen

Jyri Järvinen (s. 12. kesäkuuta 1993 Tampere) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa Sveitsin salibandyliigassa pelaavaa UHC Usteria. Hän laukoo oikealta.
Järvisen lähtökohtainen pelipaikka on puolustaja, mutta hän on pelannut myös hyökkääjänä. Tamperelaisen Classicin kasvatti Järvinen debytoi Salibandyliigassa kasvattajaseuransa paidassa kaudella 2011–2012. Aikaisemmin hän oli pelannut otteluita Divarissa farmisopimuksen turvin Tampereen Ilveksessä. Maaliskuussa 2013 hän teki uransa ensimmäisen Salibandyliigamaalin NST:tä vastaan. Vuonna 2014 Järvinen siirtyi niin ikään liigassa pelanneeseen Kooveen joukkueeseen. Hän ei kuitenkaan pelannut seurassa kauaa, vaan siirtyi jo syksyllä 2014 Divarin SB Vaasaan saatuaan kaupungista opiskelupaikan. Kaudeksi 2015–2016 Järvinen teki sopimuksen sveitsiläisen UHC Usterin kanssa.
Associação Fonográfica Portuguesa

Associação Fonográfica Portuguesa (AFP) on Portugalin ainoa äänilevyteollisuuden etujärjestö, joka on perustettu vuonna 1989.
AFP:n organisaatio vastaa International Federation of the Phonographic Industryn (IFPI) tavoitteista Portugalin alueella. AFP:n jäsenyritykset edustavat yli 95 prosenttia Portugalin musiikkimarkkinoista.
RTP1:n lähettämä "Top+" oli viikoittainen listaohjelma, jota tehtiin yhteistyössä AFP:n kanssa. Se oli Portugalin vanhin televisiosta näytetty ohjelma.
Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeriö

Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeriö (, lyhyemmin "HM Treasury") on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan ministeriöistä. Se on vastuussa Yhdistyneen kuningaskunnan talouspolitiikasta. Ministeriö sijaitsee Westminsterissä, Lontoossa.
Historia.
Englannin valtiovarainministerön historia juontaa Henry the Treasureriksi nimitettyyn henkilöön, joka oli Englannin kuningas Vilhelm Valloittajan alainen.
Nykyinen Britannian valtiovarainministeriö onkin Englannin kuningaskunnan valtiovarainministeriön seuraaja. Englannin valtiovarainministerö muodostui Englannin hovista Henrik I:n aikakaudella vuonna 1126. Kuninkaan rahastonhoitajan roolista on muodostunut Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin (virallisesti First Lord of the Treasury), valtiovarainministerin (Chancellor of the Exchequer, Second Lord of the Treasury), sekä toisen ja kolmannen valtiovarainministerin roolit. Pääministeri on valtiovarainministeriön virallinen pää ja ylin ministeri, mutta käytännössä ministeriöstä vastaa valtio­varain­ministeri.
Ministeriön nimi vaihdetaan Her Majesty's Treasuryksi, jos vallassa oleva monarkki on nainen.
Jean Giraudoux

Hippolyte Jean Giraudoux [ʒiʁodu] (29. lokakuuta 1882 Bellac, Haute-Vienne, Ranska – 31. tammikuuta 1944 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja diplomaatti. Hän kuuluu Ranskan maailmansotien välisen ajan tärkeimpiin näytelmäkirjailijoihin ja esseisteihin.
Giraudoux syntyi Bellacissa Haute-Viennen departementissa, jossa hänen isänsä Léger Giraudoux toimi Ranskan liikenneministeriön palveluksessa. Oppikoulun jälkeen Giraudoux matkusteli vuosia ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja, usein jalkapatikassa, ja opetti Harvardin yliopistossa 1906–1907. Hän astui ulkoministeriön palvelukseen 1911. Ensimmäisessä maailmansodassa hänestä tuli ensimmäinen kirjailija, jolle myönnettiin Kunnialegioonan jäsenyys. Hän oli tiedotusministeri 1939–1940.
Valtaosa Giraudoux’n tuotannosta syntyi maailmansotien välisenä aikana. Hän saavutti alkuun menestystä romaaneillaan "Siegfried et le Limousin" (1922) ja "L’Églantine" (1927). Kansainvälisen maineensa Giraudoux saavutti näytelmillään erityisesti englanninkielisissä maissa, joissa hänen teostensa näyttämösovitukset saivat useita palkintoja.
Giraudoux oli tuomariston jäsen vuosina 1919–1954 jaettaessa Prix Blumenthal -palkintoja kuvataiteilijoille, kirjailijoille ja muusikoille.
Break Free

Break Free on yhdysvaltalaisartisti Ariana Granden kappale, jolla myös vierailee saksalainen muusikko ja tuottaja Zedd. Se on toinen single Granden toiselta, My Everything-studioalbumilta. Kappaleen ensiesitys oli 2. heinäkuuta 2014 "Total Ariana Livessä", MTVn versio ohjelmasta Total Request Live ja se julkaistiin myöhemmin tuona päivänä. Musikaalisesti kappale sijoittuu elektronisen tanssimusiikin ja electropopin välimaastoon, joka eroaa Grandelle tyypillisestä popin sekä R&amp;Bn sekoituksesta.
Kappale saavutti "Billboard Hot 100"-listan neljännen sijan, muodostuen Granden neljännen kymmenen parhaan joukkoon sekä kolmannen viiden parhaan joukkoon päässeen hitin Yhdysvalloissa. Syyskuuhun 2014 mennessä singleä oli myyty Yhdysvalloissa yli miljoona kopiota, muodostuen Granden neljänneksi vastaavan saavuttaneeksi singleksi. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo saavutti 6. lokakuuta 2014 100 miljoonaa näyttökertaa.
Diego Klimowicz

Diego Fernando Klimowicz (s. 6. heinäkuuta 1974 Quilmes, Buenos Aires) on argentiinalainen uransa jo päättänyt jalkapalloilija. Molempijalkaisen Klimowiczin pelipaikka oli hyökkääjä. Hän on 191 senttimetriä pitkä. Klimowiczin isoisä syntyi Puolassa, nykyisen Ukrainan alueella. Klimowiczin veli Javier Klimowicz on pelannut Ecuadorin jalkapallomaajoukkueessa.
Ura.
Klimowicz aloitti uransa argentiinalaisessa Institutossa. Vuonna 1996 hän siirtyi Espanjan Primera Divisiónin Rayo Vallecanoon, jossa hän pelasi kauden ajan. Seuraavana vuonna hän siirtyi saman sarjan Real Valladolidiin. Puolentoista Valladolid-kauden jälkeen Klimowicz palasi Argentiinaan ja Club Atlético Lanúsiin. Lanúsissa Klimowicz vietti kaksi vuotta, ennen kuin palasi takaisin Eurooppaan ja Bundesliigan VfL Wolfsburgiin. Wolfsburgissa Klimowicz pelasi kuusi vuotta tehden 149 liigapelissä 57 maalia, joilla hän on seuran historian paras maalintekijä. Vuonna 2007 hän siirtyi toiseen saksalaisseuraan, Borussia Dortmundiin, jota hän edusti vain kauden ajan tehden 38 pelissä kuusi maalia. Seuraava kausi kului jälleen Bundesliigassa, nyt VfL Bochumin riveissä. Maaliskuussa 2010 Klimowicz ilmoitti lopettavansa uransa, mutta saman vuoden joulukuussa hän kuitenkin palasi kentille kasvattajaseuransa Instituton paidassa Argentiinan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Klimowicz lopetti lopullisesti vuonna 2011.