Polkupyörävarkaus

Polkupyörävarkaus tarkoittaa yleensä polkupyörän anastamista. Sillä tarkoitetaan usein myös polkupyörän luvatonta käyttöä.
Polkupyörävarkaus on rikos muun muassa Suomessa, jossa se on yksi yleisimmistä omaisuusrikoksista.
Pyörävarkaudet Suomessa.
Polkupyörä on Suomessa varkausrikoksen yleisin kohde. Vuosittain varastetaan arviolta 70 000—100 000 polkupyörää. Vakuutusyhtiöille ilmoitettiin yli 16 000 pyörävarkautta vuonna 2013. Varastettuja pyöriä korvataan vakuutuksista useiden miljoonien eurojen arvosta vuodessa. Poliisille varkauksista ilmoitetaan vain osa; varastetuiksi ilmoitettujen pyörien määrä oli vuonna 2011 noin 15 000. Pyörävarkaudet vähenivät 2000-luvulla, lähtivät kasvuun 2010-luvun taitteessa ja alkoivat jälleen vähetä 2010-luvun keskivaiheilta alkaen. Syiksi vähenemiseen arveltiin uudenlaisten pyörätelineiden mahdollistamaa runkolukintaa, arvopyörien huolellisempaa säilytystä ja päivittäisen asioinnin hoitamista halvemmilla kakkospyörillä.
Vain murto-osassa tapauksista varastettu pyörä saadaan takaisin tai rikos selviää. Esimerkiksi Helsingin poliisissa pyörävarkauksia ei käytännössä tutkita lainkaan, vaan tutkinta merkitään lopetetuksi heti rikosilmoituksen saavuttua. Löydettyjen pyörien määrä vastaa vajaata kymmentä prosenttia varastetuiksi ilmoitetuista. Ilmoitetuista polkupyörävarkauksista selviää alle kolme prosenttia, yleensä muun rikostutkinnan ohessa.
Varkaiden motiivit ottaa toisen pyörä vaihtelevat. Pyörä voidaan anastaa suunnitelmallisesti jälleenmyyntiä varten, tai pyörästä voidaan irrottaa osia omaan pyörään ja hylätä loppuosa siitä. Pyörä voidaan varastaa kotimatkaa varten (luvaton käyttö), jonka jälkeen se hylätään maastoon tai heitetään sillalta jokeen. Vakuutusyhtiö Ifin mukaan pyörävarkaudet jakautuvat kahteen pääryhmään. Ammattivarkaat suosivat arvokkaita pyöriä, joita he anastavat valikoidusti ja usein tilausten perusteella. Toinen ääripää on hetken mielijohteesta tehty pyörän ”lainaaminen” vaikkapa ravintolaillan jälkeen. Silloin pyörä voi olla melkein millainen vain kunhan sen saa helposti käyttöönsä. 
2010-luvun lopulla yleistyi anastettujen pyörien nopea myynti sosiaalisessa mediassa tai Tori.fi-palvelussa valokuvin ja tekaistulla myyjännimellä. Uhreiksi joutuneet ja vapaaehtoiset alkoivat seurata ilmoituksia, verrata niitä sosiaalisessa mediassa tehtyihin pyörien katoamisilmoituksiin (niille on erityisiä Facebook-ryhmiä) ja järjestää ilmoittajien kanssa valetapaamisia, joihin saattoivat saada poliisin mukaansa tekijän vastuuseen saamiseksi. Poliisilla ei välttämättä ole resursseja tällaiseenkaan apuun, vaikka se kannustaakin kansalaisia omatoimiseen tutkintaan lain sallimissa puitteissa. Aktiivijäljittäjien mielestä on väärin, etteivät kansalaiset saa poliisilta apua rikostapauksissa, joissa sitä yleisimmin tarvitsisivat.
Varkauksista suurin osa kohdistuu hinnaltaan alle tuhannen euron pyöriin. Arvokkaiden pyörien varastaminen on harvinaisempaa, sillä ne lukitaan paremmin ja säilytetään turvallisemmissa paikoissa. Noin puolet varkauksista tapahtuu kotipihalta. Syyksi varkauksien korkeaan määrään on esitetty muun muassa kunnollisten lukitusmahdollisuuksien puute.
Poliisin haltuun päätyy Suomessa vuosittain satoja polkupyöriä, joiden omistajaa ei onnistuta löytämään, koska kansalaiset eivät vaivaudu tekemään katoamisista rikosilmoituksia tarkkoine tuntomerkkeineen, kuten rungonnumeroineen. Poliisi myy varastossaan olevat löytöpyörät huutokaupalla.
Pelko polkupyörävarkauden kohteeksi joutumisesta on arvioitu erääksi keskeisimmistä syistä, jotka vähentävät polkupyörän käyttöä Suomessa. Erään suomalaisen opinnäytekyselyn mukaan yleisin uuden polkupyörän hankinnan syy oli edellisen pyörän menetys varkaalle. Pelko pyörävarkauksista saa monet ajamaan huonokuntoisilla polkupyörillä, mikä lisää jopa kuolemaan johtavien tapaturmien riskiä.
Pyörävarkaudet muissa maissa.
Belgialaisen tutkimuksen mukaan polkupyörävarkaus on levinnein rikollisuuden muoto Euroopassa. Se on myös kansainvälisesti järjestäytynyttä: Suomessa kadonneita pyöriä on löydetty ulkomailta varastohalleista muun varastetun tavaran joukosta.
Vuonna 2004 julkaistun raportin mukaan Britanniassa varastettiin 439 000 polkupyörää vuodessa eli lähes yksi joka minuutti. Siellä 17 % pyöräilijöistä sanoi 1990-luvun lopun tutkimuksessa joutuneensa varkauden kohteeksi. Heistä neljännes lopetti pyöräilyn kokonaan sen takia ja kaksi kolmannesta sanoivat vähentäneensä pyöräilyä varkaustapauksen jälkeen. 
Varkauksien ennaltaehkäisy.
Polkupyörävarkauksia voidaan turvallisen säilytyksen ja lukituksen tehostamisen lisäksi ehkäistä mm. vartioiduilla pyöräparkeilla ja merkitsemällä pyöriä kaiverruksin ja mikrosiruin. Kotona polkupyörää suositellaan säilytettäväksi lukitussa pyörävajassa tai autotallissa. Arvopyöriä säilytetään usein jopa asuintiloissa. Lainattavien tai vuokrattavien kaupunkipyörien on myös arveltu vähentävän varkauksia tai ainakin polkupyörän luvattomia käyttöönottoja ja kaupunkilaisten tarvetta omistaa oma pyörä.
Polkupyörän lukitsemiseen on syytä käyttää yhtä tai useampaa kunnollista pyörälukkoa, kuten vankkaa U-lukkoa. Kahden erilaisen lukon käyttö vähentää varkauksia, sillä monet pyörävarkaat ovat erikoistuneet tietyn tyyppisiin lukkoihin ja pitävät mukanaan vain niihin sopivaa työkalua. Polkupyörä kannattaa kiinnittää rungostaan johonkin kiinteään rakenteeseen. Kiinnitys pitäisi tehdä mahdollisimman ylhäältä, jotta varas ei saa voimapihdeilleen tukea maasta eikä lisävoimaa oman kehonsa painosta. Sähköpyörävarkauksissa tukea pihdeille on havaittu saatavan pyörän moottorista.. Lukitukseen käytettävä rakenne on syytä tutkia, sillä ammattivarkaat saattavat kyhätä vilkkaille paikoille tukevasti alustaan ankkuroidun näköisiä, mutta irtonaisia putkia, liikennemerkkejä tms., englanniksi "sucker poles" eli ”hölmöntolpat”, jotka mahdollistavat pyörän varastamisen sekunneissa. Rungon lisäksi on suositeltavaa lukita sekä etu- että varsinkin takapyörä. Perinteisten etupyörää hyödyntävien pyörätelineiden sijaan pyritään kehittämään telineitä, joihin pyörän voisi lukita rungostaan, mutta jotka eivät veisi perinteisiä telineitä enempää tilaa.
Turvamerkintänä on Suomen poliisi käyttänyt henkilötunnuksen kaivertamista keskiön alle. Merkinnöistä on nyttemmin ainakin osittain luovuttu. On esitetty vaatimuksia polkupyörien pakollisesta rekisteröinnistä moottoriajoneuvojen tapaan, tai Ruotsin Larmtjänstin kaltaisesta avoimesta verkkosivustosta, jonne voisi panna julkisesti näkyviin tiedot varastetuksi ilmoitetusta omaisuudesta.
Newcastlen yliopistossa tehdyn tutkimuksen mukaan niinkin yksinkertainen keino kuin tarkkailevaa silmäparia esittävän kuvan ripustaminen pyöräpysäköintipaikan ylle vähentää pyörävarkauksia.
Kuluttajajärjestöt ja Euroopan pyöräilyliitto ovat pyytäneet alan teollisuutta kehittämään suunnitelmia sarjanumeroiden, tunnistesirujen ja pakollisten varmuuslukkojen yhdenmukaistamiseksi. Tämä ei kuitenkaan ole toteutunut.