tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hertzböle

Hertzböle on suomalainen dokumenttisarja, jonka on luonut Eero Wallén. "Hertzböle" esitettiin Yle Fem -kanavalla ensimmäisen kerran touko-kesäkuussa 2011 ja uusintana ajalla joulukuu 2012 – tammikuu 2013.
Sarja kertoo Kemiönsaarella asuvan Holmströmin yrittäjäperheen kiireisestä arjesta. Eero Wallén on seurannut perheen elämää vuodesta 2005 lähtien. Sarjan ensimmäisessä jaksossa eletään tammikuuta 2010.
Perheen isä Magnus on koneyrittäjä, joka muun muassa tekee kaivutöitä ja talvisin auraa lunta. Perheen äiti Petra on töissä Taalintehtaan päiväkodissa. Perheeseen kuuluu kolme lasta, esikoinen Ronny, René ja kuopus Robin, jotka vuonna 2010 ovat noin 10–20-vuotiaita. René on juuri saanut traktoriajokortin ja auttaa isäänsä lumen aurauksessa.
Sarja on saanut nimensä Hertzbölen tilasta, jolla Holmströmien perhe on asunut 13 vuoden ajan.
Hertzbölen asukkaiden lisäksi sarjassa esiintyvät muun muassa viiden kilometrin päässä Hertzbölestä asuvat Magnuksen vanhemmat Lasse ja Maj-Lis Holmström sekä Petran veli Pedro Karlsson. Poikansa tavoin Lasse tekee talvisin lumitöitä vaikka onkin jo eläkeläinen. Pedro puolestaan on voimailija, joka voitti Suomen vahvin mies -tittelin vuonna 2010.
Sarjassa on kuusi jaksoa:
Príncipenkerttu

Príncipenkerttu ("Sylvia dohrni") eli aiemmalta nimeltään príncipentimali on kerttujen heimoon kuuluva varpuslintu. Se elää nimensä mukaisesti São Tomé ja Príncipen saarivaltioon kuuluvalla Príncipen saarella yleisenä kaakaoviljelmillä ja nuorissa metsissä, harvinaisempana kookosviljelmillä. Aiemmin laji luettiin kuuluvaksi timalien heimoon.
100% No Modern Talking

100% No Modern Talking on brittien-australialaisen elekronista musiikkia tekevän Knife Partyn ensimmäinen EP, joka julkaistiin loppuvuonna 2011. EP julkaistiin ilmaisena latauksena Knife Partyn kotisivuilla, Facebookissa ja SoundCloudissa.
Albumista julkaistiin uusintapainos 20. elokuuta 2012.
Erik Almqvist

Erik Almqvist (s. 24. toukokuuta 1982 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen poliitikko, joka valtiopäivillä edusti Ruotsidemokraatteja ja oli puoluehallituksessa ja puolueen talouspoliittinen asiantuntija. Muista tehtävistä hänet oli erotettu jo aikaisemmin rasistisesta käytöksestä vuonna 2010 syntyneen kohun jälkeen, mutta valtiopäiviltä ja puolueesta hän erosi vasta joulukuussa 2012. Hän on ollut puolueen nuorisojärjestön Sverigedemokratisk Ungdom puheenjohtaja vuosina 2007–2010.
Almqvist muutti vuonna 2013 Unkariin. Hän on toiminut "Exakt24"-verkkolehden päätoimittajana.
Jääpallon I-divisioona 1989–1990

Kaudella 1989–1990 jääpallon I-divisioona pelattiin kahdentoista joukkueen kaksilohkoisena sarjana. Etelälohkosta eteni kaksi, ja pohjoislohkosta yksi joukkue SM-sarjan karsintaan, johon osallistui myös SM-sarjan toiseksi viimeiseksi sijoittunut joukkue. Karsintasarjan kaksi parasta joukkuetta pelasivat seuraavana kautena SM-sarjassa.
Sarjataulukko.
Karsintasarja.
Kampparit nousi SM-sarjaan. Narukerä säilyi.
Metsän tarina

Metsän tarina on Ville Suhosen ja Kim Saarniluodon ohjaama, vuoden 2012 lopussa ensi-iltansa saanut suomalainen dokumenttielokuva. Elokuva esittelee suomalaista metsäluontoa eläimineen. Kehyskertomuksena on kertojaääni-isän (Turkka Mastomäki) pojalleen (Christian Ruotanen) kertoma tarina metsään liittyvästä suomalaiskansallisesta mytologiasta. Vuodenkiertoa seuraava tarina alkaa syksystä ja päättyy kesään.
Taustaa.
Suomalaista luontodokumenttia ei useinkaan nähdä elokuvateatterissa: tuottaja Marko Röhrin mukaan ennen "Metsän tarinaa" kotimainen luontodokumentti oli ollut teatterilevityksessä viimeksi lähes 50 vuotta sitten. Kyseessä oli vuonna 1963 ensi-iltansa saanut Suomi-Filmin tuottama "Luonnon kätköissä".
Ohjaaja Ville Suhosen mukaan metsän valintaa luontodokumentin aiheeksi puoltaa se, että suomalaisessa luonnossa suuria aiheita on kohtuullisen vähän. Vanhojen metsien katoaminen huolestuttaa tekijöitä, ja he haluavat elokuvallaan saada ihmiset näkemään luonnon arvon.
"Metsän tarinaa" kuvattiin neljä vuotta. Materiaalia kerättiin aluksi löyhän käsikirjoituksen pohjalta, kunnes pari vuotta myöhemmin elokuvalle saatiin ohjaaja. Esileikkauksen jälkeen leikkaajalla oli vielä käytettävissään kaksikymmentä tuntia kuvamateriaalia.
Elokuvassa ei käytetty kesyjä eläimiä eivätkä kuvaajat houkutelleet villieläimiä ruoalla. Kuvaaja Hannu Siitosen mukaan toinen kuvaaja Mikko Pöllänen joutui muun muassa viettämään vaikeasti lähestyttäviä hirviä kuvatakseen jonkin aikaa hirvilaumassa hirveksi pukeutuneena. Toisinaan onnikin potkaisi: kalliolla leikkineet ilveksenpoikaset löytyivät sattumalta marjaretken yhteydessä.
"Metsän tarina" on kolmas Pölläsen ja Siitosen yhteinen luontodokumentti.
Vastaanotto.
Kriitikoiden näkemyksiä.
"Helsingin Sanomien" "Nyt"-liitteen Leena Virtanen antoi "Metsän tarinalle" kolme tähteä. Virtasen mukaan elokuvan kuvat ovat ”parhaimmillaan sykähdyttäviä”. Hän epäili kuitenkin pitkän kuvausajan näkyvän kuvan teknisen laadun vaihtelevuudessa. Virtanen harmitteli myös ”Hollywood-romanttisen” musiikin peittävän metsän äänet ja hiljaisuuden. 
Film-O-Holic.comin Lumi Tirronen arvosteli kerronnan pieniä epätarkkuuksia, joista esimerkkinä hän mainitsi käärmeen, jonka väitetään heräävän talviunilta. Hän kritisoi myös kerronnan määrää; parhaimmillaan elokuva on hänen mukaansa silloin, kun kuvia säestää vain musiikki. Tirronen antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä (”hyvä, katsomisen arvoinen”), mikä on myös Film-O-Holic.comin kolmen henkilön toimituskunnan elokuvalle antama keskiarvo.
Myös "Iltalehden" Tuomas Riskala antoi "Metsän tarinalle" kolme tähteä viidestä (”tyydyttävä”). Riskala piti elokuvan kertojanääntä turhana ja jopa rasittavana elementtinä ”muuten onnistuneessa dokumentissa”.
Katsojat.
Elokuva sai ensi-iltansa 28. joulukuuta 2012 ja nousi neljässä kuukaudessa Suomen tuolloin katsotuimmaksi kotimaiseksi dokumenttielokuvaksi. Elokuva keräsi lopulta elokuvateattereissa 90 544 katsojaa ja on Suomen kolmanneksi katsotuin kotimainen dokumenttielokuva – edellä ovat "Järven tarina" (190 000 katsojaa) ja "Sel8nne" (130 000 katsojaa).
Principenloistokottarainen

Príncipenloistokottarainen ("Lamprotornis ornatus") on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu. Se elää São Tomé ja Príncipellä.
Jääpallon I-divisioona 1991–1992

Kaudella 1991–1992 jääpallon I-divisioona pelattiin yksilohkoisena yhdeksän joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja nousi suoraan seuraavaksi kaudeksi Bandyliigaan, toiseksi sijoittunut karsi liigapaikasta Bandyliigan toiseksi heikoimman kanssa. 
Sarjataulukko.
ToPV nousi Bandyliigaan, josta putosi Kampparit. PaSa Bandy karsintaan OPS:aa vastaan.
Parhaat maalintekijät.
Pistepörssin voitti Juha Auno 74 pisteellä.
Karsinnat.
OPS säilyi Bandyliigassa.
Uimahypyt kesäolympialaisissa 2008 – naisten 3 metrin ponnahduslauta

Naisten 3 metrin ponnahduslautakilpailu käytiin 15. – 17. elokuuta Pekingin kansallisessa vesiurheilukeskuksessa. Kilpailijoita oli yhteensä 30.
Tulokset.
Karsinta.
Karsinnoissa kilpailijat hyppäsivät viisi hyppyä ja 18 parasta pääsi välierään.
Välierä.
Kilpailijat hyppäsivät viisi hyppyä ja 12 parasta pääsi loppukilpailuun.
Loppukilpailu.
Kilpailijat hyppäsivät kukin viisi hyppyä.
Whitsongs

Whitsongs on suomalaisen metalliyhtyeen Soulgrindin kolmas studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 1997 levymerkillä Icarus Music.
Kaikki sanoitukset perustuvat Eino Leinon runoihin, jotka on käännetty englanniksi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Lord Heikkinen, ellei toisin mainittu.
Hopman Cup 2013

Hopman Cup 2013 oli 25:s Hopman Cup -turnaus, jossa naiset ja miehet pelaavat joukkueina. Turnaus järjestettiin 29. joulukuuta 2012 – 5. tammikuuta 2013 Perth Arenalla Perthissä, Australiassa. Turnaus pelattiin ensimmäistä kertaa hiljattain valmistuneessa Perth Arenassa.
Kahdeksan joukkuetta kilpaili voitosta kahdessa eri neljän joukkueen lohkossa. Molempien lohkojen voittajajoukkue selviytyi loppuotteluun.
Espanja voitti turnauksen päihittämällä loppuottelussa Serbian 2–1.
Turnaus.
Hyundai Hopman Cup 2013 on tenniksen kutsuturnaus ja se tunnetaan myös ITF:n virallisena sekajoukkueiden maailmanmestaruuskisana. Palkintorahaa turnauksessa jaetaan miljoona Yhdysvaltain dollaria. Molempien lohkovaiheen lohkojen paras joukkue selviytyy loppuotteluun. Kaikissa maiden kohtaamisissa pelataan ensin naisten kaksinpeli, sitten miesten kaksinpeli ja lopuksi sekanelinpeli.
Kilpailijat.
Sijoitetut.
Sijoitetut pelaajat turnaukseen päättivät Steve Ayles, Paul Kilderry, Kim Hames ja Terry Waldron.
Rizhaon satama

Rizhaon satama (, LOCODE: CN RZH) on Kiinan itäosassa sijaitsevan Shandongin maakunnan miljoonakaupunki Rizhaon suursatama Keltaisenmeren rannalla. Satama on verrattain nuori – sen rakentaminen aloitettiin 1982 ja toiminta käynnistettiin vuonna 1986. Sataman toimintaa valvoo maakunnan alainen Rizhaon satamahallinto. Satama-alueiden operatiivisesta ahtaustoiminnasta on useimmilla laiturialueilla vastannut vuodesta 2003 lähtien Shanghain pörssissä noteerattu pörssiyritys Rizhao Port Co., Ltd.
Maailmanluokan rahtisatama.
Rotterdamin sataman laatimalla satamalistalla Rizhao oli listattu 252,6 miljoonan tonnin rahtimäärällään vuonna 2011 maailman 14. suurimmaksi satamaksi. 
Rizhaon sataman käsittelee erityisesti irtotavaraa, kuten malmia, hiiltä ja viljaa. Vuonna 2010 kuivan irtotavaran ja yleisrahdin osuus sataman rahtimäärästä arvioitiin olevan 92 % ja nestebulkin 3 %. Konttiliikenne muodosti vain 5 % osuuden tavaravirrasta.
Kanarianmänty

Kanarianmänty ("Pinus canariensis") on mäntylaji, joka kasvaa vain Espanjassa Kanariansaarilla. Sitä esiintyy usealla saarella ja yleisimpänä Teneriffalla, missä sitä tavataan Pico del Teide -vuoren rinteillä laajalla mäntymetsävyöhykkeellä.
Kanarianmänty voi kasvaa satoja vuosia vanhaksi. Siitä voi tulla jopa 60 metriä korkea, mutta yleensä puut ovat 25–40 metriä korkeita. Neulaset ovat 15–30 senttimetriä pitkiä. Ne keräävät vettä tiivistyvästä ilman kosteudesta. Yksittäiset neulaset pysyvät puissa useita vuosia. Kävyt ovat 10–20 senttimetriä pitkiä. Siemenet ovat 11–15 millimetriä pitkiä ja niillä on noin kahden senttimetrin mittainen siipi.
Genga

Genga on Italiassa, Anconan maakunnassa sijaitseva kunta, jossa on vajaat 2 000 asukasta.
Kunnan alueelta löydettiin vuonna 1971 luolasto, Grotte di Frasassi. Tämä kilometrien pituinen luolasto on maailmanlaajuisestikin huomattavan laaja. Sen suurimpaan luolaan mahtuisi Milanon tuomiokirkko. Frasassin luolat ovat suosittu turistikohde.
Linnansilta (Pori)

Linnansilta () on Porin keskustassa Kokemäenjoen ylittävä silta. Se valmistui vuonna 1974 ja se rakennettiin Freivorbau-menetelmällä. Teräsbetonirakenteinen silta sijaitsee kaupungin ydinkeskustan ja Aittaluodon kaupunginosan välissä. Se on liikennemääriltään suurin joen pohjoispuolelle johtava silta Porissa. 
Sillan valmistuttua sille johdettiin keskustan halki Yrjönkatua ja Porinsiltaa pitkin kulkenut valtatie 8:n liikenne. Linnansilta sekä Vähälinnankatu olivat osa valtatietä aina vuoteen 1986 saakka, jolloin valmistui Porin läntinen ohitustie eli Länsitie.
Linnansilta sijaitsee kohdassa, jossa joen etelärannalla toimi vuosisatojen ajan Porin laivaveistämö. Se oli perustettu jo vuonna 1572 ja jatkoi toimintaansa 1900-luvun alkuun saakka. Sillan kupeessa joen eteläpuolella on myös vuonna 1863 valmistunut Keski-Porin kirkko puistoineen. Sillan pohjoispuolella puolestaan sijaitsee historiallisesti arvokas Porin konepajan vanha teollisuusmiljöö. Nimensä Linnansilta on saanut linnasta, jonka kaupungin perustaja Juhana Herttua suunnitteli rakentavansa nykyisen kirkon läheisyyteen. Linnan rakennustöitä ei kuitenkaan milloinkaan aloitettu.
Länsitie

Länsitie eli Porin läntinen ohikulkutie on vuonna 1986 valmistunut noin 5,3 kilometrin pituinen Valtatie 8:n ja E8-tien osuus. Ohitustie kulkee Porin keskustan länsipuolella Kokemäenjoen suiston halki. Kaksikaistaisen Länsitien liikennemäärä on noin 10 200 ajoneuvoa vuorokaudessa (2010). 
Historia.
Turun ja Oulun välinen reitti nimettiin valtatie 8:ksi vuonna 1938. Porin kohdalla se kulki kaupungin ydinkeskustan kautta aina Länsitien valmistumiseen saakka. Valtatie 8 halkoi kaupungin muun muassa kauppatorin ohitse kulkevaa Yrjönkatua pitkin, jonka jälkeen se ylitti Kokemäenjoen kapeaa Porinsiltaa myöden. Tämän jälkeen valtatie jatkoi kohti pohjoista Isosannan ja Toejoen kaupunginosien kautta. Vuonna 1974 avattiin moderni ja leveämpi Linnansilta, jolle valtatie 8:n liikenne ohjattiin. Samalla sen reitti siirrettiin Yrjönkadulta pari korttelia idempänä kulkevalle Vähälinnankadulle. 
Porin ohitustien suunnittelu aloitettiin 1970-luvun jälkipuoliskolla. Varsinaiset rakennustyöt pääsivät käyntiin 1980-luvun alkuvuosina ja tie valmistui lopulta vuonna 1986.
Reitti.
Rauman suunnasta tuleva valtatie 8 yhtyy Isomäen kaupunginosassa Mäntyluotoon johtavaan Valtatie 2:een. Vajaan parin kilometrin kuluttua siitä erkanee Tikkulassa varsinainen Länsitie, joka kulkee aluksi taajama-alueella ja sen jälkeen Kokemäenjoen suistoalueen halki. Länsitie ylittää neljä Kokemäenjoen sivuhaaraa sekä Hevosluodon, Kvistiluodon ja Hanhiluodon saaret. Suiston ohitettuaan Länsitie päättyy Hyvelän kaupunginosassa keskustasta tulevaan Valajankadun eli Vanhan Vaasantien (yhdystie 2660) risteykseen, johon myös entinen keskustan halkonut valtatie 8:n osuus päättyi.
Pohjoinen satamatie

Pohjoinen satamatie (seututie 272) on vuonna 1993 valmistunut seututie. Sen virallinen tiennimi on "Porin saaristotie". Noin 16 kilometrin pituinen seututie kulkee Porin pohjoisosissa ja yhdistää valtatiet 8 ja 23 Meri-Poriin.
Tie rakennettiin alun perin Pohjanmaalta sekä Keski-Suomesta Porin satamiin suuntautuvaa raskasta liikennettä varten. Tarkoituksena oli vähentää ruuhkaisten valtateiden 2 ja 8 liikennemääriä Porin keskustan ja Mäntyluodon sekä Söörmarkun ja Hyvelän välillä.
Pohjoisen satamatien liikennemäärä on nykyään noin 120 raskasta ajoneuvoa vuorokaudessa, valtatie 2:lla niitä kulkee Meri-Poriin parhaimmillaan lähes 900.
Reitti.
Pohjoinen satamatie alkaa valtatie 8:n Poikeljärveltä noin 15 kilometrin päästä Porin keskustasta. Jyväskylästä tulevan valtatie 23:n yhdistää Pohjoiseen satamatiehen reilun 6 kilometrin mittainen yhdystie 2701. Tielle asetettiin kuitenkin vuonna 1999 läpiajokielto ajoneuvoyhdistelmille ja vaarallisten aineiden
kuljetuksille, joiden kokonaispaino on yli 12 tonnia.
Tie kulkee Ahlaisten eteläpuolella 10 kilometrin matkan ennen saapumistaan meren rantaan Ämttööseen, josta alkaa varsinainen saaristotien osuus. Viimeisen kuuden kilometrin matkalla Pohjoinen satamatie ylittää Pihlavanlahden suuosan.
Se kulkee muun muassa Oodeen, Revaskerin, Lynaskerin ja Kuuttokarin saarien kautta ennen saapumistaan Lampaluotoon, jossa tie ylittää Tahkoluodon satamaradan tasoristeyksen sekä yhtyy Tahkoluodon ja Mäntyluodon satamiin johtavaan Reposaaren maantiehen. Matkan varrella on kaikkiaan kahdeksan siltaa, mukaan lukien mantereen puolella olevan Eteläjoen ylittävä silta. Niiden yhteispituus on vajaat 700 metriä.
Frans Nässling

Frans Reinhold Nässling (23. marraskuuta 1868, Turku – 7. toukokuuta 1933, Turku) oli suomalainen ampuja, joka osallistui olympialaisiin 1908 ja 1920.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Nässling oli mukana ainakin Viborgissa 1914, jolloin Suomi sijoittui vapaakiväärin joukkuekilpailussa viidenneksi.
Vapaakiväärin Suomen-mestaruuden Nässling voitti 1908, jolloin ammuttiin vain pystykilpailu, sekä 1914 ja 1918 3 × 20 laukauksen ottelussa. Hänen voittotuloksensa oli vuonna 1914 483 ja 1918 430 pistettä. Vuonna 1914 hän ampui 3 x 40 laukauksella Suomen ennätyksen 1005, joka paransi Voitto V. Kolhon edellistä ennätystä 54 pisteellä. Veli Nieminen rikkoi ennätyksen vasta 1927. Ammatiltaan Nässling oli postivirkailija.
Emil Nässling

Emil Michael Nässling (1. lokakuuta 1864, Turku – 20. toukokuuta 1924, Turku) oli suomalainen ampuja, joka osallistui olympialaisiin 1908.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Nässling oli mukana ainakin Viborgissa 1914, jolloin Suomi sijoittui vapaakiväärin joukkuekilpailussa viidenneksi.
Vapaakiväärin Suomen-mestaruuden Nässling voitti 1911. Hänen voittotuloksensa 3 × 20 laukauksen kilpailussa oli 455.
Benjamin Mitchell

Benjamin Mitchell (s. 30. marraskuuta 1992 Gold Coast) on australialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 204 maaliskuussa 2015. Hänen veljensä on näyttelijä Luke Mitchell.
Vuonna 2010 Mitchell oli Wimbledonin poikien kaksinpelin loppuottelussa.
Heikki Hallamaa

Heikki Hallamaa (7. lokakuuta 1867 Käkisalmi – 1. maaliskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen ampuja, joka osallistui olympialaisiin 1908. 
Hallamaa sijoittui vapaakiväärin täysottelussa sijalle 46 tuloksella 576 (pysty 165 + polvi 181 + makuu 230). Joukkuekilpailussa Suomi oli kahdeksas.
Alexander Uexküll-Gyllenband

Alexander Uexküll-Gyllenband (4. huhtikuuta 1864 Pietari – 15. joulukuuta 1923 Helsinki) oli venäjänsaksalainen filosofi, vapaaherra ja todellinen valtioneuvos. Lisäksi hän toimi teatterivaikuttajana Suomessa 1910-luvulla. Hänen ensimmäinen aviopuolisonsa oli suomalainen näyttelijä Ida Aalberg.
Elämä.
Uexküll-Gyllenbandtin suku oli muuttanut Venäjälle Saksasta ja Baltiasta 1600-luvulla. Sen jäsenet olivat korkeita virkamiehiä ja melko varakkaita, pari sukuun kuulunutta perhettä oli jopa rikkaita tehtaineen ja kaivoksineen. Alexander Uexküll-Gyllenbandin isä vapaaherra Alexander Uexküll-Gyllenbandt vanhempi oli senaattori, hänen äitinsä Line von Adelson oli dresdeniläisen lääkärin tytär. Uexküll-Gyllenband – hän pudotti sukunimensä lopusta t-kirjaimen pois – opiskeli Saksan yliopistoissa ja valmistui lakimieheksi, mutta oli kiinnostunut myös filosofiasta.
Uexküll-Gyllenband avioitui suomalaisen näyttelijän Ida Aalbergin kanssa Lontoossa 24. heinäkuuta 1894. Aalberg oli aikansa tunnetuimpia suomenkielisiä teatteriprimadonnia. Liitto oli Uexküll-Gyllenbandin ensimmäinen ja Aalbergin toinen – näyttelijätär oli asianajaja Lauri Kivekkään leski. Pariskunta Aalberg–Uexküll-Gyllenband asettui Pietariin, ja heillä oli asunto myös Helsingissä Vironkadulla. Avioparin kolmantena asuntona toimi kartanomainen huvila Augustenhof Pikiruukissa lähellä Viipuria Suomenlahden rannalla.
Uexküll-Gyllenband alkoi vähitellen kiinnostua teatteritaiteesta ja otti osaa niin sanottuun teatterisotaan, joka johtui Aalbergin ja Suomen Kansallisteatterin johtajien huonoista väleistä. Teatteritaiteessa hänen esikuvinaan olivat Konstantin Stanislavski ja Moskovan Taiteellinen Teatteri. Uexküll-Gyllenband jäi leskeksi tammikuussa 1915. Liitto Aalbergin kanssa oli lapseton. Uexküll-Gyllenbandin pitkäaikainen tavoite oli oman ammattiteatterin perustaminen. Toive toteutui vuonna 1919, jolloin Helsingin Uudessa ylioppilastalossa aloitti Ida Aalberg -teatteri, joka tosin jäi lyhytikäiseksi. Lisäksi Uexküll-Gyllenband kaavaili museota puolisonsa muistoksi, mutta projekti kariutui.
Vuonna 1919 Uexküll-Gyllenband avioitui Ida Aalberg -teatteriin näyttelijäksi tulleen Irja Nordbergin kanssa. Pariskunnan vanhimmasta tyttärestä, Sole Uexküllista tuli aikanaan merkittävä teatterikriitikko. Kahdesta tyttärestä nuorempi, Petra Uexküll, teki pitkän uran kuvataidekriitikkona ja taidetoimittajana.
Klassinen elektronin säde

Klassinen elektronin säde, joka tunnetaan myös "Lorentzin säteenä" tai "Thomsonin sironnan" pituutena, on klassiseen fysiikkaan ja suhteellisuusteoriaan, mutta ei kvanttimekaniikkaan perustuva arvio elektronin säteelle. Sen suuruus on 
formula_1
missä formula_2 on elektronin varaus eli alkeisvaraus, formula_3 elektronin massa, formula_4 valonnopeus ja formula_5 tyhjiön permittiivisyys eli sähkövakio.
CGS-järjestelmän Gaussin yksiköissä, elektronin säde voidaan laskea yksinkertaisemmin
formula_6
sillä näissä yksiköissä on kolmen merkitsevän numeron tarkkuudella
formula_7.
Klassisen elektro­statiikan mukaan energia, joka tarvitaan keräämään palloon, jonka säde on formula_8, varaus formula_2 siten, että varaustiheys pallon sisällä on vakio, on 
formula_10.
Jos taas varaus on pallon pinnalla, tarvittava energia on
formula_11.
Jos näistä jätetään pois kerron 3/5 tai 1/2 ja jos oletetaan, että tämä vastaa elektronin suhteellisuusteorian mukaista massa­energiaa (E=mc²) ja jos yhtälöstä ratkaistaan säde formula_8, saadaan elektronin massalle edellä oleva arvio.
Toisin sanoen klassinen elektronin säde on suunnilleen se säde, joka elektronilla pitäisi olla, jos sen massan oletetaan johtuvan kokonaan sen elektro­staattisesta potentiaalienergiasta eikä kvanttimekaniikkaa oteta huomioon. Nykyisin tiedetään, että näin pienillä etäisyyksillä elektronin käyttäytymistä ei voida ymmärtää muutoin kuin kvantti­mekaniikan ja kvanttikenttäteorian avulla, minkä vuoksi klassisen elektronin säteen ei enää katsota vastaavan elektronin todellista sädettä. Kuitenkin klassista elektronin sädettä käytetään yhä liki­arvona klassisella rajalla toimivissa teorioissa kuten Thomsonin sironnan epä­relati­vistisessa teoriassa ja relativistisessa Klein-Nishinan kaavassa. Klassinen elektronin säde ilmaisee myös suunnilleen sen etäisyyden, jolla renormalisointi tulee tärkeäksi kvantti­elektro­dynamiikassa.
Klassinen elektronin säde on yksi kolmesta atomi­fysiikassa tärkeästä pituus­yksiköistä, joista kaksi muuta ovat Bohrin säde formula_13 ja elektronin Comptonin aallonpituus formula_14. Klassinen elektronin säde on muodostettu elektronin massan formula_15, valonnopeuden formula_4 ja elektronin varauksen formula_2 avulla. Bohrin säde on muodostettu elektronin massan ja varauksen sekä Planckin vakion formula_18 avulla, Comptonin aallon­pituus taas elektronin massan, Planckin vakion ja valon­nopeuden avulla. Jokainen näistä kolmesta pituudesta voidaan muodostaa toisistaan kertomalla tai jakamalla muut hienorakennevakiolla formula_19:
formula_20
Samaan tapaan kuin klassinen elektronin säde määritellään, voidaan millä tahansa massalla formula_21 ajatella olevan "sähkömagneettinen säde"
formula_22
missä formula_23 on Coulombin vakio, formula_19 hienorakennevakio ja formula_25 redusoitu Planckin vakio.
Uimahypyt kesäolympialaisissa 2004 – miesten 10 metrin kerroksen parihypyt

Miesten 10 metrin kerroksen parihypyt kilpailtiin 14. elokuuta Olympic Aquatic Centressä. Joukkueita oli yhteensä kahdeksan.
Tulokset.
Joukkueet hyppäsivät kukin viisi hyppyä.
Sole Uexküll

Solveig Johanna Irja von Uexküll-Gyllenband (4. syyskuuta 1920 Helsinki – 7. elokuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen teatterikriitikko. Hän teki vuosikymmenien mittaisen uran "Helsingin Sanomissa". Uexküllin kirjoitustyylille oli ominaista sisällöllinen asiantuntevuus yhdistettynä tyylilliseen lennokkuuteen.
Elämä ja ura.
Sole Uexküllin isä oli vapaaherra Alexander Uexküll-Gyllenband, hänen äitinsä oli näyttelijä Irja Nordberg. Hän oli vanhempiensa esikoinen. Vapaaherra Uexküll-Gyllenband oli näyttelijä Ida Aalbergin leski ja osallistui 1900-luvun alkukymmenien aikana suomalaiseen teatterielämään. Alexander Uexküll-Gyllenband kuoli 1923, minkä jälkeen Irja Nordberg elätti perheensä kieltenopettajana. Sole Uexküll opiskeli yliopistossa psykologiaa, filosofiaa ja draamaa. Hän oli innokas teatterin harrastaja ja näytteli Elannon Näyttämöllä 1940-luvun loppuun asti.
Uexküllin arvostelijan ura alkoi vuonna 1945 "Elanto"-lehdessä, lisäksi hän kirjoitti muun muassa "Suomalaiseen Suomeen". "Helsingin Sanomien" kriitikkona Uexküll aloitti vuonna 1949. Seuraavalla vuosikymmenellä hänen mielenkiintonsa kohdistui uuteen eurooppalaiseen teatteriin, jota saattoi seurata Helsingissäkin korkealaatuisten eurooppalaisteattereiden vieraillessa kaupungissa 1950- ja 1960-luvulla.
1960- ja 1970-luvulla Uexküll suhtautui myönteisesti Kalle Holmbergin ja Jouko Turkan kaltaisiin teatterivaikuttajiin, joita omana aikanaan pidettiin radikaaleina "uudistajina". Turkan ohjaamalle teokselle "Hyvästi Mansikki" (Joensuun kaupunginteatteri, 1969) hän antoi jopa "valtakunnallisen merkityksen". Uexküllin ura katkesi vuonna 1977, samaan aikaan kun "radikaali" teatterisukupolvi alkoi saada nuoria haastajia.
Diana Sorbello

Diana Sorbello (s. 27. kesäkuuta 1979 Bocholt, Nordrhein-Westfalen) on saksalainen iskelmälaulaja. Hän on toiminut myös mallina.
Ura.
Sorbello opiskeli vuosina 1998–2003 Westfälische Wilhelms-Universität -yliopistossa Münsterissä sosiologiaa, pedagogiikkaa ja siviilioikeutta.
Vuonna 1996 eräs Wind-yhtyeen laulaja ”löysi” Diana Sorbellon. Ensimmäisen levytyssopimuksensa Sorbello teki vuonna 1997 Koch Internationalin kanssa nimellä Diana. Debyyttikappaleen nimi oli ”Ich will zurück zu dir”. Vuodesta 2001 hänellä on ollut vuosittain 30–40 live-esiintymistä erilaisissa gaaloissa ja karnevaaleissa. Esiintymiset ovat olleet 20–30-minuuttisia ja koostuneet hänen omista lauluistaan sekä tunnetuista popklassikoista. 
Sorbellon esikoisalbumi "Bittersüß" ilmestyi 2006. Sen avausraitana oli uusi versio Monica Morellin 1970-luvun menestyssävellyksestä ”Ich fange nie mehr was an einem Sonntag an”. Samana vuonna julkaistiin jalkapallo-single "Wir schwenken die Fahnen...(schwarz, rot, gold)", jota myytiin yli 150 000 kappaletta. Vuonna 2008 Sorbello tulkitsi Ricchi e Poverin 1980-luvun alun hitin ”Sarà perché ti amo” saksankielisenä versiona ”Das ist, weil ich Dich liebe”. Sorbello on työskennellyt vuodesta 2010 lähtien saksalaisen musiikkituottajan Hermann Niesigin kanssa.
Vuonna 2006 Diana Sorbello suunnitteli saksalaiselle KiK Textilien und Non-Food GmbH -yhtiölle ensimmäisen oman mallistonsa ”Fußball-Fan-Kollektion”, johon kuului muun muassa ”Fußball-Bikini” (jalkapallo-bikini).
Yingkoun satama

Yingkoun satama (, LOCODE: CN YIK tai CN BAQ ) on Kiinan koillisosassa sijaitsevan Liaoningn maakunnan Yingkoun kaupungin suursatama Keltaisenmeren Bohainmereksi kutsutun lahden rannalla. Vahvasti laajentuneen sataman uudemmat osat sijoittuvat linnuntietä noin 30–60 kilometriä Yingkoun kaupungin eteläpuolelle ("Bayuquanin satama" tai "Yingkoun uusi satama"). Sataman vanhempi osa sijoittuu Yinkoun läpi laskevan joen alajuoksulle. Sataman keskeisin operaattori on Shanghain pörssissä noteerattu, Kiinan palvelualan yritysten top-500:aan kuuluva "Yingkou Port Group Co., Ltd".
Rotterdamin sataman keräämien tilastojen mukaan Yingkoun satama kuului vuonna 2011 maailman viidentoista suurimman rahtisataman joukkoon 261 miljoonan tonnin kokonaisrahtimäärällään. Sataman kasvu on ollut nopeaa, sillä vuonna 2010 sen kautta kulki 225 miljoonaa tonnia ja vuonna 2009 yhteensä 176 miljoonaa tonnia rahtia. 100 miljoonan rahtitonnin rajan satama ylitti vuonna 2007.
Hilda Valkama-Mantsinen

Hilda Lyyli Valkama-Mantsinen (14. helmikuuta 1899 – 1. toukokuuta 1991) oli suomalainen Tuupovaaran Hoilolassa asunut runoilija.
Did I Let You Know

Did I Let You Know on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Red Hot Chili Peppersin vuonna 2012 julkaistu single. ”Did I Let You Know” julkaistiin Red Hot Chili Peppersin uusimman, vuonna 2011 julkaistun "I'm with Youn" -albumin neljäntenä singlenä.
Tuotanto ja vastaanotto.
”Did I Let You Knowin” tekoon osallistuivat kaikki yhtyeen jäsenet, laulaja Anthony Kiedis, basisti Flea, kitaristi Josh Klinghoffer ja rumpali Chad Smith. Yhtye päätti julkaistu ”Did I Let You Known” yhtenä uuden albuminsa singleistä ja julkaistiinkin albumin neljäntenä singlenä, ”The Adventures of Raindance Maggien”, ”Monarchy of Rosesin” ja ”Look Aroundin” jälkeen. "Did I Let You Know" julkaistiin muista albumin singleistä poiketen vain Brasiliassa ja Japanissa, joten se ei saavuttanut yhtä suurta suosiota maailman laajuisesti, kuin albumin aiemmat singlet.
Anja Vitikka

Anja Betty Rakel Kuivalainen, kirjailijanimi Anja Vitikka (o.s. Vitikka; 17. joulukuuta 1921 Viipuri – 6. huhtikuuta 2021 Joensuu) oli suomalainen nuortenkirjailija.
Gustaf Gadolin

Gustaf Gadolin (22. heinäkuuta 1769 Turku – 22. elokuuta 1843 Turku) oli professori, pappi ja valtiopäivämies ja valtiopäivien Siviili- ja talousvalokunnan ja konseljikomitean jäsen.
Gadolin Turun Akatemian itämaisten kielten kreikan professori vuodesta 1795, jumaluusopin professori vuodesta 1805 ja yliopiston rehtori 1809–1810 ja 1812–1813. Hän oli Turun tuomiorovasti vuodesta 1812. Kun yliopisto siirtyi Helsinkiin, hän jäi Turkuun. Hän oli edustaja valtiopäivillä Norrköpingissä 1800 ja Porvoossa 1809. Gadolin toimi myös, vt. johtajana Suomen vaihto-, laina- ja talletuskonttorissa 1812–1817.
Gadolinin vanhemmat olivat piispa Jakob Gadolin ja Elisabet Browallius ja puoliso vuodesta 1799 Agata Sofia Barck (k. 1833).
Kunnianosoitukset.
Arvonimet.
Professori (jumaluusoppi) vuodesta 1805
Under My Thumb

Under My Thumb on brittiläisen rockyhtyeen The Rolling Stonesin vuonna 1966 julkaistu rockkappale. Sen ovat tehneet yhtyeen solisti Mick Jagger ja kitaristi Keith Richards, ja se on albumilta "Aftermath" (1966).
Altamontin konsertin tragedia.
Vuoden 1969 joulukuussa The Rolling Stones esiintyi Altamontin konsertissa lähellä Oaklandia. Konsertti oli ilmaiskonsertti ja paikalla oli runsaasti ihmisiä. Yleisön on väitetty pyrkineen lavalle koko konsertin ajan ja katsomoväkivallan uhka oli koko ajan läsnä. Kun The Rolling Stones soitti kappaleensa ”Sympathy for the Devil”, alkoi yleisö villiintyä ja Mick Jaggerin täytyi rauhoitella ihmisiä. Kun yhtye alkoi soittaa ”Under My Thumbia”, yleisö sekosi täysin ja kesken kappaleen 18-vuotias katsoja veti taskustaan aseen. Tällöin järjestysmiehinä olleet Helvetin enkelit, joita oli mahdollisesti heitelty pulloilla koko konsertin ajan, puukottivat miehen kuoliaaksi. Konsertti keskeytettiin ja The Rolling Stones poisti ”Under My Thumbin” ohjelmistostaan vuosiksi tragedian takia.
Nick Diaz

Nicholas Robert "Nick" Diaz (s. 2. elokuuta 1983) on yhdysvaltalainen vapaaottelija, joka otteli uransa viimeiset ottelut Ultimate Fighting Championshipissa. Hän on entinen Strikeforce-, WEC- ja IFC-mestari, ja hän on myös otellut Pride Fighting Championshipsissa ja Elite Xtreme Combatissa. Sherdog on listannut Diazin maailman tämän hetken kolmanneksi parhaaksi välisarjan ottelijaksi.
Nick Diazin dopingnäyte näytti hänen käyttäneen kannabista 9. tammikuuta 2015 kun hän otteli Anderson Silvaa vastaan.
Håkan Robert Gadolin

Håkan Robert Gadolin (27. helmikuuta 1895 Riihimäki – 6. elokuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen korva-, nenä- ja kurkkutautien lääkäri. 
Gadolinin vanhemmat olivat kenraalimajuri Guido Gadolin ja Aina Helena Savander ja puoliso vuodesta 1925 Lina Margareta Johansson. Hän tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1913 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1923. Lääketieteen tohtoriksi hän väitteli 1934.
Gadolin oli Viipurin Sotilassairaalan korva-, nenä- ja kurkkutautien lääkäri 1928–1939, Helsingin yliopiston dosentti 1938–1960 ja Kivelän sairaalan korvatautien osaston ylilääkäri vuodesta 1946. Hän sai professorin arvonimen 1951. Gadolin oli taiteenkeräilijä, joka julkaisi elämäkerran taiteilija Einar Ilmonista (1952).
Glenn Howerton

Glenn Franklin Howerton III (s. 13. huhtikuuta 1976) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan sarjasta "Elämää Philadelphiassa", jossa hän esittää yhtä pääosaa ja on myös yksi sarjan käsikirjoittajista ja tuottajista. Hän on esiintynyt myös muun muassa "The Strangers" -elokuvassa.
Demaryius Thomas

Demaryius Antwon Thomas (25. joulukuuta 1987 Montrose, Georgia – 9. joulukuuta 2021) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Georgia Tech -yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelannut Thomas oli NFL:n varaustilaisuuden ykköskierroksen varaus vuonna 2010. Hän pelasi kymmenen kautta NFL-liigassa vuosina 2010–2019 ja uransa aikana hänet valittiin neljästi liigan tähdistöotteluun Pro Bowliin. Thomas voitti Denver Broncosissa pelatessaan Super Bowlin kaudella 2015.
Pimelot

Pimelot (Heptapteridae) on monnikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Etelä-Amerikasta. Eräitä heimon lajeja pidetään akvaariokaloina.
Lajit ja anatomia.
Pimeloiden heimoon kuuluu lähteestä riippuen 24–25 sukua ja 175–189 lajia. Monien pimelolajien katsottiin aikaisemmin kuuluvan antennimonnien (Pimelodidae) heimoon. Heimon kalat ovat tyypillisesti pienikokoisia ja suurimmatkaan lajit ylittävät vain harvoin 20 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia ja suomuttomia kaloja. Tyypillisiä piirteitä ovat kuonon 3 viiksisäieparia, pitkä rasvaevä ja usein voimakkaasti haarautunut pyrstöevä.
Levinneisyys ja elintavat.
Pimelolajeja tavataan Meksikosta Etelä-Amerikkaan ulottuvalta alueelta kirkkaista, ja usein voimakkaastikin virtaavista vesistä. Ne ovat melko tarkkoja veden puhtaudesta, joten toimivat veden laatua indikoivina indikaattorilajeina. Osa heimon kaloista elää luolissa. Monet pimeloista ovat yöaktiivisia kaloja.
Eurajoensalmi

Eurajoensalmi on pitkä ja kapea Selkämereen työntyvä merenlahti Eurajoen kunnassa. Se on noin kahdeksan kilometrin pituinen ja hieman yli kilometrin levyinen lahti, johon laskevat Säkylän Pyhäjärvestä alkunsa saava Eurajoki ja Koskeljärvestä alkunsa saava Lapinjoki.
Eurajoensalmen eteläpuoleisen rannan muodostavat ydinvoimaloistaan tunnettu Olkiluodon saari sekä "Orjansaari"-niminen niemi. Ne erottaa toisistaan kapea salmi, "Karhunkarinrauma", johon myös Lapinjoki laskee. Ydinvoimalaitokset ovat saaren eteläpuolella, Eurajoensalmen rannalla puolestaan sijaitsee Olkiluodon satama.
Eurajoki laskee vetensä Eurajoensalmen pohjukkaan. Myös Lapinjoken suu sijaitsi aikoinaan lahden pohjukassa, mutta se on sittemmin muokannut itselleen uuden uoman. Jokisuiden välissä oli aikoinaan saari, joka on nykyään maatunut kiinni mantereeseen. Saarella sijaitsi 1400-luvulla hylätty Liinmaan linna, josta pysyttiin valvomaan molemmille joille suuntautuvaa liikennettä.
Port Hedland

Port Hedland on Australian Länsi-Australian osavaltiossa sijaitseva satamakaupunki. Satamakaupunki on nimetty vuonna 1863 paikkakunnan edustalle ankkurinsa laskeneen "Mystery"-laivan kapteenin "Peter Hedland"in mukaan. Kaupungissa oli noin 13 800 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa.
Port Hedlandin satama on rahtimäärältään Australian suurin satama ja yksi maailman kahdestakymmenestä suurimmasta rahtisatamasta. Mitei kaikki liikenne koostuu rautamalmin viennistä; malmia viedään jalostettavaksi esimerkiksi Kiinaan.
Tobias Rieder

Tobias Rieder (s. 10. tammikuuta 1993 Landshut) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän edustaa DEL-liigajoukkue EHC Müncheniä.
Rieder on NHL-joukkue Edmonton Oilersin neljännen kierroksen varaus vuoden .
Kaudeksi 2014–2015 Rieder siirtyi Arizona Coyotesiin. Siirtotakarajalla helmikuussa 2018 Rieder siirtyi yhdessä Scott Wedgewoodin kanssa Los Angeles Kingsiin vaihdossa Darcy Kuemperiin. 
Lokakuussa 2020 Rieder teki vapaana agenttina Buffalo Sabresin kanssa yksivuotisen ja 700 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Uimahypyt kesäolympialaisissa 2004 – naisten 10 metrin kerroksen parihypyt

Naisten 10 metrin kerroksen parihypyt kilpailtiin 16. elokuuta Olympic Aquatic Centressä. Joukkueita oli yhteensä kahdeksan.
Tulokset.
Joukkueet hyppäsivät kukin viisi hyppyä.
Jääkiekon nuorten naisten maailmanmestaruuskilpailut 2013

Jääkiekon nuorten naisten maailmanmestaruuskilpailut 2013 pelattiin Suomessa ja pelipaikkakuntana toimi Heinola. Maailmanmestaruuden voitti Kanada, joka voitti loppuottelussa Yhdysvallat.
Lopputulokset.
Pääsarja
1. divisioona
Karsiutuneet
Emil Holm

Emil Holm (2. syyskuuta 1877 Larsmo – 1. tammikuuta 1968) oli suomalainen ampuja ja olympiaedustaja. Hän kilpaili olympialaisissa vapaakiväärin 300 metrin henkilökohtaisessa ja joukkuekilpailuissa Tukholmassa 1912.
Holm julistettiin kuolleeksi 27.11.1968 ja kuolinpäiväksi määrättiin 1.1.1968.
Peter Kotilainen

Peter Kotilainen (s. 7. syyskuuta 1994) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa F-liigassa pelaavaa Seinäjoen Peliveljiä Suomen pääsarjassa hän on edustanut Happeeta, Classicia ja Seinäjoen Peliveljiä.
Suuren yleisön tietoisuuten Kotilainen nousi maailmanmestaruuskilpailuissa 2016, jolloin hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi voitettuaan pistepörssin sekä maailmanmestaruuden Suomen maajoukkueessa.
Ruotsalainen salibandylehti "Innebandymagazinet" valitsi Kotilaisen maailman neljänneksi parhaaksi miespelaajaksi vuonna 2018.
Ura.
Kotilainen siirtyi keväällä 2013 kasvattajaseurastaan Happeesta Classiciin 1+1-vuotisella sopimuksella. Kotilainen pystyi Tampereella omien sanojensa mukaan keskittymään täysipainoisesti salibandyyn. Tästä huolimatta Kotilainen pelasi Classicissa ainoastaan yhden kauden ajan, kunnes siirtyi kauden loputtua takaisin vanhaan seuraansa.
"Keskisuomalaisen" Tommi Roimelan mukaan Kotilainen pelasi kaudella 2015–2016 siihenastisen uransa parhaan kauden. Hänelle annettiin enemmän vastuuta, mikä osaltaan johti myös virheisiin. Joulukuuhun mennessä Kotilainen oli joutunut jättämään ottelun kesken jo kahteen kertaan punaisen kortin seurauksena. Ensimmäinen ulosajo Kotilaiselle tuomittiin, kun hän kritisoi tuomareiden päätöstä kiroilemalla. Toisen kerran hänet suljettiin ottelusta päähän kohdistuneen poikittaisen mailan seurauksena.
Kauden 2016–2017 aikana Kotilainen ilmaisi Suomen Salibandyliiton toimittajalle halustaan työskennellä täysipäiväisenä ammattilaisurheilijana Ruotsin Superliigassa tai Nationalliga A:ssa.
Helmikuussa 2021 Kotilainen solmi kahden vuoden jatkosopimuksen Happeen kanssa. Tätä sopimusta Kotilainen ei kuitenkaan pelannut loppuun, vaan kesäkuussa 2022 Seinäjoen Peliveljet solmi hänen kanssaan 1+1-vuotisen sopimuksen.
Yksityiselämä.
Kotilainen työskentelee hoiva-alalla Laukaassa sijaitsevassa päiväkodissa. Hän valmistui lastenohjaajaksi kesällä 2017.
Joulukuussa 2015 Kotilainen kertoi Keskisuomalaiselle antamassaan haastattelussa kärsineensä ongelmista siviilielämässään. Hänen mukaansa ongelmat olivat vaikuttaneet pitkällä aikavälillä myös hänen pelaamiseensa negatiivisesti. Samassa haastattelussa Kotilainen paljasti kokeneensa nuoruudessaan pahoinvointia, mikä johtui hänen isänsä alkoholiongelmasta. Peter Kotilainen on kertonut, että hänellä on ollut iso rahapeliongelma 8-vuotiaasta saakka ja hän on yrittänyt korjata ongelmaa jo pitkään. Kotilainen on onnistunut maksamaan jo suurimman osan veloistaan.
Myös Kotilaisen veljet Paul ja Panu pelaavat Salibandyliigassa. Vanhin veli Pasi on lopettanut uransa. Veljesten lisäksi perheeseen kuuluu yksi sisko.
Michael Hopkins

Michael Hopkins- tai Mike Hopkins -nimisiä henkilöitä ovat:
Harald Gallen

Arthur Harald Gallen, taiteilijanimi "Harald-Gallen", kirjoitti nimensä "Gallen i Finland" (21. toukokuuta 1880 Tallinna – 2. toukokuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja graafikko.
Gallenin vanhemmat olivat kuvernementin eläinlääkäri, maisteri Peter Wilhelm Gallen ja Augusta Ottiliana Dahlström. Gallen muutti jo lapsena Tallinnasta Helsinkiin ja opiskeli Helsingissä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1900–1902, Helsingin yliopiston piirustussalissa sekä Pariisissa, jossa hän asui vuosina 1902–1919. Gallen harjoitti taideopintoja 1902–1906 Ecole des Beaux-Artsissa, Académie Colarossissa ja Académie Julianissa. Hänen opettajinaan olivat William-Adolphe Bouguereau, Jules Février, Christian Krohg, etsaustekniikkassa Fernand Desmoulin ja maisemamaalauksessa Frits Thaulow. Vuosina 1902–1906 hän opiskeli taidehistoriaa, estetiikkaa ja kirjallisuutta Sorbonnen yliopistossa. Ranskassa asuessaan Gallen oli 1908–1911 taiteellisena lähettiläänä ("chargé de mission") Algerian ja Marokon kenraalikuvernöörinvirastoissa. Vuosina 1919–1921 Gallen asui Barcelonassa. Hän toimi Suomen lähetystöattaseana Madridissa Espanjassa 1919–1921.
Gallen piti näyttelyitä Suomen suurimmissa kaupungeissa, Kööpenhaminassa, Berliinissä, Lontoossa, Pariisissa, Douaissa, Algerissa ja Oranissa. Hänellä oli taidenäyttely muun muassa Galérie d'Art décoratifissa Pariisissa 1909, Musée Municipalissa Algerissa 1909 ja Galerie Bernheimissa Pariisissa 1911. Gallen myi seitsemän teostaan Ranskan valtiolle, joista kolme Algerissa sijainneelle museolle. Tunnetuin Gallenin töistä oli "Tie Betlehemiin", joka levisi runsaina painoksina kautta koko Suomen.
Gallen teki maisemamaalauksia, öljy- ja vesivärimaalauksia sekä etsauksia. Hän asetti ensimmäisenä Suomessa näytteille monivärisiä etsauksia, joiden painatustekniikkaan hän oli perehtynyt Pariisissa. Viime vuosinaan Gallen keskittyi vesivärimaalausten ohella pääasiassa yksivärisiin etsauksiin. Gallenin teokset syntyivät pääasiassa matkoilla, joita hän teki elämänsä loppuun saakka. Matkat ulottuivat Afrikasta Lappiin, Espanjasta ja Italiasta Intiaan, Kiinaan ja Japaniin. Hän saikin leikillisen matkataiteilijan nimen. Vuosina 1913–1914 ja 1929–1930 hän matkusti Intiaan ja edelleen Kiinaan, Japaniin, Tiibetiin ja Etelä-Afrikkaan. 1929–1930 Gallen teki 10 kuukautta kestäneen matkan Ceyloniin ja Intiaan. Ceylonilla hän vietti muutamia viikkoja Kakkapallya-nimisessä buddhalaisessa luostarissa Dodanduwassa. Intiassa hän kävi muun muassa Peshawarissa, Benaresissa ja Kalkutassa. Hän toi matkaltaan 150 esinettä käsittäneen kokoelman hindulaisia jumalankuvia sekä erilaisia hopea-, kulta- ja jalokiviteoksia. Pohjois-Afrikan maihin Gallen teki useita matkoja. Hän oli Société Nationale des Beaux-Artsin ja useiden muiden taideyhteisöjen jäsenenä Ranskassa. 
Gallenin setä oli taiteilija Akseli Gallen-Kallela. Gallen kuoli toukokuussa 1931 Helsingissä viikon kestäneen keuhkotulehduksen jälkeen.
Minkkiturkki

Minkkiturkki on Aarne Tarkaksen ohjaama kevyesti yhteiskuntakriittinen komediaelokuva vuodelta 1961. Tarkas oli kypsytellyt aihetta pitkään, ja tuottaja T. J. Särkkä huomasi sen mahdollisuudet. Kepeää viihdetarinaa kehiteltiin yhteiskuntasatiirin suuntaan.
Juoni.
Elokuva kertoo ihmiskohtaloista, joita yhdistää omistajalta toiselle kiertävä minkkiturkki. Vaatekappaleen ehtii sattumusten kautta saada hoteisiinsa toistakymmentä tahoa, syinä niin rikos, rakkaus kuin ystävyyskin.
Tuotanto.
"Minkkiturkki" kuvattiin marras-joulukuussa 1960. 
Vastaanotto.
Elokuvan yleisömenestys oli Helsingissä hyvä ja kaikkiaan hieman vuoden keskitasoa parempi.
Aikalaiskritiikissä arvioitiin elokuvan olevan ”paikoin notkeasti etenevä, luontevantuntuistakin ilonpitoa, paikoin groteskein keinoin toteutettua ja kärjettömänä tarkoitustaan vastaamatonta satiiria.” Sama arvostelija olisi kaivannut elokuvaan enemmän komediallisia linjoja. ”Nyt jo Suomen komedian ovat haudanneet alleen ensin lapselliset sarjafilmit ja sen jälkeen juonitetut iskelmät.” Toinen kriitikko oli kuitenkin arviossaan valmis toteamaan: ”"Minkkiturkki" on viimeaikaisen kotimaisen tuotannon huomioonottaen näppärä, miellyttävä ja hauska elokuva.” Ruotsinkielisten päivälehtien arvostelijat pitivät elokuvan aihevalintaa ulkomaisten esikuvien matkimisena.
Myöhemmin elokuva on nähty helmenä, suomalaisen viihde-elokuvan parhaimmistoon kuuluvana niin käsikirjoituksen, ohjauksen kuin näyttelijätyönkin osalta.
Jääpallon ykkösdivisioona 1993–1994

Jääpallon Ykkösdivisioona kaudella 1993–1994 pelattiin kaksilohkoisena. Lohkojen kaksi parasta selviytyivät jatkosarjaan, jonka kaksi parasta jatkoivat liigakarsintaan. Narukerä voitti etelälohkon hävittyään vain yhden ottelun Kulosaaren Vestalle. Pohjoislohkossa ToPV oli ylivoimainen voittaen kaikki ottelunsa. Lohkovoittajat pitivät pintansa myös jatkosarjassa ja etenivät Bandyliigan karsintasarjaan.
I-divisioona.
Pohjoislohko.
Lohkojen kaksi parasta jatkosarjaan.
Jatkosarja.
ToPV ja Narukerä karsintasarjaan Bandyliigan neljän heikoimman kanssa.
Karsintasarja.
Narukerä nousi Bandyliigaan. Seuraavaksi kaudeksi sarjaa kuitenkin laajennettiin 12 joukkueen sarjaksi, jolloin myös ToPV nostettiin, ja PaSa Bandy sai pitää sarjapaikkansa.
Lapinjoki

Lapinjoki on Lapinjoen vesistössä Satakunnassa virtaava noin 55 kilometrin pituinen joki. Ensimmäiset 17 kilometriä se tunnetaan "Hinnerjoki" -nimisenä. Joen nimi vaihtuu sen saapuessa entisen Lapin kunnan alueelle.
Joen kulku.
Lapinjoen vesistöön kuuluva joki saa alkunsa Eurassa sijaitsevasta Koskeljärvestä. Euran alueella se virtaa Hinnerjokena entisten Honkilahden ja Hinnerjoen kuntien lävitse. 
Nykyisin Rauman kaupunkiin kuuluvassa Lapissa se jatkaa matkaansa Lapinjoki-nimisenä 38 kilometrin matkan ja laskee Selkämereen Eurajoensalmessa. 
1950-luvulla valmistunut Lapinjoen kanava yhdistää joen Rauman Äyhönjärveen ja Pitkäjärveen, jotka toimivat Rauman kaupungin ja paikallisen metsäteollisuuden raakavesilähteinä. Lapinjokeen puolestaan johdetaan vettä Eurajoen Pappilankoskesta 1960- ja 1990-luvuilla rakennetuilla raakavesiputkilla.
Nähtävyyksiä ja historiaa.
Lapinjoki virtaa useiden pienten järvien kautta. Niistä suurin on Lapin kirkonkylän tuntumassa sijaitseva Saarnijärvi, jonka vieressä sijaitsee Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva Sammallahdenmäki. Toinen kuuluisa paikka löytyy joen yläjuoksulta Kolmahaarassa, missä Vaaljoki yhtyy Hinnerjokeen. Kolmhaarassa on kuuluisa kivikautinen Kolmhaaran asuinpaikka, mistä on löydetty muun muassa kalmisto ja asumusten pohjia.
Lapinjoki on ollut ikivanha kulkureitti Satakunnan rannikolta sisämaahan. Eurajoensalmen pohjukassa oli aikoinaan Liinmaan linna, joka sijaitsi Eurajoen ja Lapinjoen suiden välissä olleella saarella. Linnasta pystyttiin tehokkaasti valvomaan kummankin joen liikennettä. 
Lapinjoessa on yksi pienvesivoimalaitos. Lapinkosken voimalaitos sijaitsee samannimisessä koskessa Lapin kirkonkylässä. Eurajoen Lapijoen kylässä on vuonna 1883 valmistunut Lapijoen kiviholvisilta, joka on nykyään museosiltana. 
Lapinjokilaakson yläjuoksun kylä- ja viljelymaisema kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Siihen lukeutuvia kyliä ovat Kaukola, Kodiksami, Sukkala ja Kuolimaa Rauman Lapin puolella sekä Korven kylä Euran puolella.
Australian avoin tennisturnaus 2013

Vuoden 2013 Australian avoin tennisturnaus pelattiin 14.–27. tammikuuta 2013 Melbournessa. Se oli kaikkiaan 101:s Australian avoin tennisturnaus ja vuoden ensimmäinen Grand Slam -turnaus.
Miesten kaksinpelin voitti Novak Đoković ja naisten Viktoryja Azarenka. He olivat myös turnauksen puolustavat kaksinpelin mestarit.
Poisjäännit.
Miehistä turnauksen jättivät väliin Rafael Nadal, joka kärsi vatsaviruksesta. Hän pelasi viimeksi Wimbledonissa 2012 kärsittyään sen jälkeen polvivammasta. Myös maailmanlistan sijalla 13 ollut John Isner (polvivamma) sekä sydänongelmista kärsivä Mardy Fish jättivät turnauksen väliin. Naisista Andrea Petkovic jätti turnauksen väliin loukattuaan polvensa Hopman Cupissa joulukuussa.
Andy McCoy (patsas)

Andy McCoyn patsas on Pelkosenniemellä sijaitseva Andy McCoyta esittävä patsas, joka paljastettiin kesällä 2009. Patsaan on veistänyt McCoyn setä Matti Hulkko. Se on veistetty sydänpuusta ja on 3,6 metriä korkea.
Luettelo Guns N’ Rosesin jäsenistä

Guns N’ Roses on vuonna 1985 perustettu yhdysvaltalainen rockmusiikkia esittävä yhtye.
Yhtyeen maineikkaimmasta kokoonpanosta mukana ovat nykyään laulaja W. Axl Rose, pääkitaristi Slash ja basisti Duff McKagan. Maineikkaimpana kokoonpanona voitaneen pitää yhtyeen debyyttialbumilla "Appetite for Destruction" (1987) toiminutta kokoonpanoa, jonka Rosen ohella muodostivat soolokitaristi Saul "Slash" Hudson, rytmikitaristi Izzy Stradlin, basisti Duff McKagan ja rumpali Steven Adler. Kyseinen kokoonpano ei ole noussut samanaikaisesti lavalle sitten vuoden 1990, jolloin Steven Adler erotettiin yhtyeestä vakavien huumeongelmien vuoksi. Adlerin korvasi Matt Sorum, ja kesken "Use Your Illusion Tour"-maailmankiertueen eronneen Izzy Stradlinin Gilby Clarke. Rosen, Slashin, McKaganin, Clarken ja Sorumin sekä vuonna 1990 yhtyeeseen liittyneen kosketinsoittaja Dizzy Reedin muodostama kokoonpano jäi viimeiseksi Guns N’ Rosesin kokoonpanoksi yhtyeen huippusuosion aikana. 
Yhtyeessä on soittanut sen historian aikana peräti 21 muusikkoa, mutta useat yhtyeen vanhoista faneista mieltävät noiden kokoonpanojen olleen Rosen oma sooloprojekti. Sen voimin syntyi toistaiseksi tuorein studioalbumi, vuoden 2008 "Chinese Democracya", jota pidetään kaikkien aikojen kalleimpana albumia, sillä sen työstäminen kesti peräti 14 vuotta. Vuonna 2012 Slash, Rose, McKagan, Stradlin, Sorum, Adler ja Reed nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen, ja "Appetite for Destructionin" levyttänyt kokoonpano, lukuun ottamatta Rosea ja Stradlinia, nousi yhdessä lavalle sitten 1990-luvun alun tapahtuman seremoniassa. 
Vuonna 2016 Axl Rosen rinnalle kokoonpanoon palasivat huippuvuosien jäsenet basisti Duff McKagan ja soolokitaristi Slash. Mukana on yhä myös vuonna 1990 yhtyeeseen liittynyt kosketinsoittaja Dizzy Reed. Nykyisessä kokoonpanossa ovat mukana myös kitaristi Richard Fortus, kosketinsoittaja Melissa Reese ja rumpali Isaac Carpenter.