tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Akizuki-luokka

Akizuki-luokka () oli keisarillisen Japanin laivaston hävittäjäluokka. Alukset olivat niin kutsuttuja B-tyypin hävittäjiä, jotka oli suunniteltu ilmatorjuntaan sekä sukellusveneiden torjuntatehtäviin. Ne voidaan jakaa kolmeen alaluokkaan eli Akitsuki-, Fuyutsuki- ja Michitsuki-luokkiin, joista kahden viimeisen alaluokan muutostyöt helpottivat ja nopeuttivat uusien alusten valmistusta.
Suunnittelu.
Alusten aseistuksena oli 100 millimetrin tyypin 98 ilma- ja merimaalientorjuntaan soveltuvia tykkejä, jotka oli asennettu neljään kaksiputkiseen torniin. Alukset olivat ensimmäisiä japanilaisia sotalaivoja, jotka oli varustettu tutkilla. Niiden torpedoaseistus oli merkittävästi heikompi kuin muiden japanilaisten hävittäjien.
Alukset.
Seitsemän Akizuki-luokan alusta valmistettiin.
Fuyutsuki-luokka.
Luokan rakennusmenetelmiä yksinkertaistettiin. Aluksia valmistettiin neljä. Merkittävimmät erot olivat yksinkertaisempi keularakenne, takimmaisen kansirakenteen poistaminen ja hormien yksinkertaistaminen. Laivasto ei kuitenkaan ollut tyytyväinen tehtyihin muutoksiin, mikä johti uuden alaluokan muodostumiseen.
Michitsuki-luokka.
Luokan alusten rakennetta yksinkertaistettiin edelleen. Ainoastaan yksi aluksista valmistui ennen sodan päättymistä ja loput kaksikymmentä alusta joko romutettiin keskeneräisinä tai niiden tilaukset peruutettiin.
Loput alukset peruutettiin 9. kesäkuuta ja 14. joulukuuta 1944.
Sigrid Granfelt

Sigrid Maria Granfelt (2. heinäkuuta 1868 Turku – 29. maaliskuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja keramiikkataiteilija.
Granfeltin vanhemmat olivat Turun hovioikeuden varapresidentti Otto Fabian Nimrod Granfelt (1818–1878) ja Fanny Georgina Karolina de Besche (1835–1901). Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1886–1889. Pariisissa Académie Colarossissa 1890–1892 ja 1895–1896, Pariisissa Delaclairen oppilaana 1895–1896 sekä Calderonin eläinmaalariakatemiassa Lontoossa 1898–1899 ja Münchenin ja Dachaun eläinmaalariakatemioissa. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin yhteensä kahdeksan kertaa vuosien 1894–1905 aikana. Granfelt toimi maanviljelijänä Ahvenanmaalla, jossa hän omisti Husön tilan Bergössä vuosina 1910–1940. Ahvenanmaalla hän alkoi työskennellä myös keramiikan parissa ja toimi myös keramiikkakurssien opettajana.
Leslie Jones

Leslie Jones (s. 7. syyskuuta 1967 Memphis, Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko, joka on tullut tunnetuksi sketsiohjelmasta "Saturday Night Live". Jones aloitti ohjelman käsikirjoittajana, ja vuonna 2014 hän siirtyi komediaohjelman näyttelijäksi. Uransa hän aloitti stand up -koomikkona ja myöhemmin hän esiintyi sivurooleissa televisiosarjoissa.
Vuonna 2016 Jones esiintyi pääroolissa "Ghostbusters"-elokuvassa, joka on naishahmoihin keskittyvä uusintaversio tieteiskomediasta vuodelta 1984. Elokuvan julkaisun jälkeen tummaihoinen Jones joutui rasistisen vihapostin kohteeksi Twitterissä.
Vuonna 2018 Jones sai parhaan naissivuosan Primetime Emmy -ehdokkuuden komediasarjasta "Saturday Night Live".
The Birth of a Nation (vuoden 2016 elokuva)

The Birth of a Nation on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut Nate Parker. Elokuva kertoo yhdysvaltalaisesta Nat Turnerista, joka johti orjakapinaa Virginiassa vuonna 1831. Elokuva on Parkerin ensimmäinen elokuvaohjaus ja lisäksi hän näyttelee itse Turneria. Muissa rooleissa ovat Armie Hammer, Aja Naomi King, Jackie Earle Haley, Penelope Ann Miller ja Gabrielle Union. 
Elokuva sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 25. tammikuuta 2016, jossa se myös palkittiin.
Vastaanotto.
Arvostelut.
Elokuva sai erinomaisen vastaanoton Sundancen elokuvajuhlilla. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 96 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 7,6/10. Keräys perustuu 24 arviointiin. Metacriticissä elokuvalla on 77 pistettä 100:sta merkiten ”pääosin myönteisiä” arvioita.
Kohu.
Elokuva on saanut paljon negatiivista huomiota, kun julkisuuteen tuli Parkerin ja elokuvan käsikirjoittajan Jean Celestin saamat syytteet raiskauksesta ja seksuaalisesta ahdistelusta vuonna 1999. Parker ja Celestin joutuivat oikeuden eteen vuonna 2001 ja Parker vapautettiin kaikista syytteistä, mutta Celestin todettiin syylliseksi. Vuonna 2016 selvisi myös, että Parkeria ja Celestiniä raiskauksesta syyttänyt nainen oli tehnyt itsemurhan vuonna 2012. Ennen skandaalia elokuvaa pidettiin varmana menestyjänä muun muassa Oscar-palkintokisassa.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1973

Pesäpallon naisten Mestaruussarjassa kaudella 1973 pelattiin yhdentoista joukkueen kaksinkertainen sarja, jonka perusteella määräytyivät suoraan lopulliset sijoitukset. Mestaruus ratkaistiin kärkijoukkueiden kesken sarjan viimeisessä ottelussa. Puna-Mustat johti ottelua 3-5 ennen viimeistä vuoroparia, jossa Työväen Mailapojat teki väkisin kolme juoksua ja nappasi mestaruuden. Sarjasta putosi peräti neljä joukkuetta ja tilalle nostettiin vain yksi. Seuraavalla kaudella pelattiin kaksinkertainen sarja kahdeksalla joukkueella.
Naisten Mestaruussarja.
Neljä viimeistä putosi. Ulvilan Pesä-Veikot nousivat sarjaan. 
Mestarit: Tuula Rantanen, 
Anja Laakso, 
Raija Vihervuori, 
Tuula Pekkala, 
Tuula Salonen, 
Riitta Hämäläinen, 
Anja Ilonen, 
Marja-Liisa Niemi, 
Marjatta Heino, 
Irmeli Koskinen, 
Ritva Vehkala, 
Pauli Alhonen pelinjohtaja.
Yrjö Yrjölä

Yrjö Heikki Yrjölä (6. helmikuuta 1895 Iitti – 17. toukokuuta 1968 Hämeenlinna) oli suomalainen taidemaalari.
Elämä.
Iitin Kuusankoskella syntynyt Yrjölä opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1916–1920. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1919–1923, 1933–1939, 1941, 1945, 1947, 1954 ja 1956 sekä Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelyyn vuonna 1953. Ulkomailla Yrjölän teoksia oli esillä Oslossa, Göteborgissa ja Tukholmassa 1940 sekä Hämeenlinnan taiteilijoiden näyttelyssä Weimarissa Saksan demokraattisessa tasavallassa 1962. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen 1957. Yrjölä toimi myös kuvittajana ja pilapiirtäjänä. Hän piirsi 1920-luvulla pilapiirroksia muun muassa sosiaalidemokraattien pilalehti "Kurikkaan" ja oikeistolaiseen "Matti Meikäläiseen".
Steve Souza

Steve "Zetro" Souza (s. 24. maaliskuuta 1964 Oakland, Kalifornia) on yhdysvaltalainen metallimusiikin laulaja, joka on tullut tunnetuksi parhaiten thrash metal -yhtye Exoduksen vokalistina. Souza oli Exoduksen laulaja vuosina 1986–1992, jonka jälkeen hän liittyi takaisin yhtyeeseen vuonna 2002 ja oli yhtyeessä parin vuoden ajan, jonka jälkeen hänet korvasi Rob Dukes. Souza palasi Exodukseen jälleen vuonna 2014. 
Exoduksen lisäksi Souza on tehnyt yhteistyötä yhdysvaltalaisen Testament- yhtyeen kanssa, sekä ollut laulajana AC/DZ- ja Dublin Death Patrol -yhtyeissä. 
Souzan laulutyyli on hyvinkin korkea, mutta ei kuitenkaan puhdas. Souzan kirjoittamat sanoitukset käsittelevät yleensä yhteiskuntaa ja kuolemaa.
Ben Woolf

Benjamin Eric Woolf (15. syyskuuta 1980 Fort Collins, Colorado – 23. helmikuuta 2015 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä, joka tunnettiin parhaiten Meepin roolista "American Horror Story" -sarjassa. Lisäksi hän esiintyi esimerkiksi elokuvissa "Insidious" ja "Dead Kansas".
Woolfilla todettiin nuorena lyhytkasvuisuus, joka aiheutti hänen luidensa kutistumisen. Woolf oli alun perin alakoulunopettaja ja näytteli sivutyönään.
Woolf joutui auto-onnettomuuteen Los Angelesissa 19. helmikuuta 2015. Hän oli ylittämässä tietä Hollywoodissa, kun ohi ajaneen auton sivupeili osui häntä päähän. Woolf kuoli vammoihinsa sairaalassa 23. helmikuuta vain 34-vuotiaana.
Lukuma

Lukuma ("Pouteria lucuma") on poutapuihin ("Pouteria") kuuluva laji. Laji on kotoisin Andien laaksoista ja sitä viljellään Perussa ja Ecuadorissa. Hedelmää markkinoidaan superruokana.
Ulkonäkö ja koko.
Lukuma on ainavihanta, 8–15 metriä korkeaksi kasvava puulaji, jolla on tiivis latvus. Lajilla on pitkä juveniilivaihe, joka kestää noin 15 vuotta. Hedelmät ovat 7,5–10 cm kokoisia ja kypsinä vihertävänkeltaisia. Niiden muoto vaihtelee munamaisesta soikeaan ja niissä on painunut tai nipukallinen kärki. Hedelmän malto on kuivaa sekä väriltään keltaisenoranssia ja siinä on makea kurpitsamainen aromi. Hedelmän sisällä on yhdestä viiteen siementä, tavallisesti kaksi.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Lukuma on kotoisin Ecuadorin, Perun ja Chilen vuoristojen kuivilta alueilta, joiden ilmasto-olosuhteet vastaavat temperaattisten alueiden ilmastoa. Niinpä lukuma ei siis ole trooppinen puulaji. Kasvatettuna lukuma kasvaa muun muassa Meksikossa ja Havaijilla, joskaan ei ole siellä kovin suosittu. Lukumapuut ovat hyvin herkkiä pakkasille.
Käyttö.
Lukuman tavallisimpia viljelylajikkeita ovat 'Seda' ja 'Palo'. Maailman suurimmat lukuman tuottajamaat ovat Peru ja Chile, joista Perussa tuotetaan noin 88% ja Chilessä 12%, mutta tuotanto Chilessä on kuitenkin kasvamassa. Vuonna 2010 74% Perussa tuotetusta lukumasadosta vietiin Chileen. Tavallisesti lukuman hedelmät kuljetetaan kuitenkin kuivattuna tai pakastettuna massana, sillä muuten hedelmien pehmeä hedelmäliha vaurioituisi helposti kuljetuksissa.
Lukuman hedelmiä voi syödä raakana, vaikka raa'assa hedelmässä onkin erikoinen jälkimaku. Lukumaa käytetään etenkin jäätelön, mutta myös muun muassa jogurtin maustamiseen. Lisäksi sitä voidaan käyttää muihinkin jälkiruokiin ja leivonnaisiin, esimerkiksi keksien täytteisiin. Lukumalla maustettu jäätelö on Perussa hyvin suosittua. Lukuma onkin terveellinen ja luontainen vaihtoehto keinotekoisille makeutusaineille.
Lukuman hedelmä sisältää erilaisia vitamiineja ja kivennäisaineita sekä kuituja, jotka ovat suurimmaksi osaksi liukenemattomassa muodossa. Hedelmässä on korkeita pitoisuuksia β-karoteenia, niasiinia ja rautaa. Hedelmissä olevia sokereita ovat määrienmukaisessa suuruusjärjestyksessä glukoosi (8,4 g), fruktoosi (4,7 g) ja sakkaroosi (1,7 g).
Markus Kauczinski

Markus Kauczinski (s. 20. helmikuuta 1970) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Joulukuusta 2021 lähtien hän on toiminut Wehen Wiesbadenin päävalmentajana.
Ura.
Kauczinskin pelaajaura jäi vaatimattomaksi. Hän pelasi urallaan Fortuna Gelsenkirchenissä ja VfL Bochumin II-joukkueessa. Kauczinski jätti pelaajauransa keskittyäkseen valmennusopintoihin. Hän valmensi ensin Schalken junioreita, kunnes siirtyi vuonna 2001 Karlsruher SC:n juniorivalmentajaksi. Kauczinskin johdolla KSC:n juniorit nousivat alle 19-vuotiaiden Bundesliigaan vuonna 2004. 
Kauczinskista tuli vuonna 2009 Karlsruhen II-joukkueen päävalmentaja ja Edmund Beckerin potkujen jälkeen hän toimi elokuussa 2009 lyhyen aikaa myös edustusjoukkueen päävalmentajana. Syyskuussa hän siirtyi reservien valmentajaksi Markus Schuppin otettua vetovastuun ykkösjoukkueesta. Lokakuussa 2010 Kauczinski nousi toistamiseen päävalmentajaksi, nyt Schuppin potkujen vuoksi. Hän joutui kuitenkin jättämään paikkansa valmentajalisenssin puuttumisen vuoksi jo marraskuussa. Kauczinski suoritti valmentajalisenssin maaliskuussa 2012 ja nousi pian lisenssin suorittamisen jälkeen Karlsruhen päävalmentajaksi. Kauczinski ei onnistunut enää pelastamaan KSC:tä putoamiselta 2. Bundesliigasta, mutta jatkoi seuran valmentajana myös 3. Ligassa ja teki elokuussa 2013 vuoteen 2016 ulottuvan jatkosopimuksen seuran kanssa.
Kaudella 2012/13 Kauczinski luotsasi KSC:n 3. Ligan mestariksi ja näin seura nousi heti takaisin 2. Bundesliigaan. Kaudella 2014/15 seura sijoittui kolmanneksi ja oli lähellä nousua Bundesliigaan. Nousukarsinnoissa joukkue hävisi Hamburger SV:lle yhteismaalein 3–2, eikä näin noussut pääsarjaan. Kauden 2015/16 jälkeen Kauczinski jätti Karlsruhen ja siirtyi Bundesliiga-seura FC Ingolstadt 04:n päävalmentajaksi. Kauczinskin alaisuudessa Ingolstadt jämähti Bundesliigan häntäpäähän. Seurajohdolle tappioputki oli liikaa ja Kauczinskin pesti päättyi potkuihin marraskuun alussa 2016.
Joulukuun alussa 2017 Kauczinskista tuli 2. Bundesliigassa sijalle 14 vajonneen FC St. Paulin päävalmentaja. Kauczinskin johdolla St. Pauli paransi sarjasijoitustaan kahdella pykälällä ja säilytti paikkansa 2. Bundesliigassa kolmen pisteen turvin. Kaudella 2018/19 St. Pauli taisteli jopa noususta Bundesliigaan ollen parhaimmillaan sarjan kärjessä. Kevätkaudella joukkue alkoi hyytyä, ja hampurilaisten ollessa sijalla huhtikuun puolivälissä sijalla 6 päätyi seurajohto erottamaan Kauczinskin.
Joulukuussa 2019 Kauczinskista tuli 2. Bundesliigan häntäpäähän vajonneen Dynamo Dresdenin päävalmentaja. Kauczinski ei onnistunut enää pelastamaan Dynamoa putoamiselta 3. Ligaan, mutta hän jatkoi putoamisesta huolimatta päävalmentajana. Vahvan syyskauden jälkeen Dynamon tulokset heikkenivät keväällä ja lopulta neljän voitottoman ottelun putki johti Kauczinskin potkuihin huhtikuussa 2021.
Marraskuussa 2021 Kauczinski teki kesään 2023 ulottuvan sopimuksen Wehen Wiesbadenin kanssa.
Fahle Basilier

Johan Fahle Henrik Basilier (9. kesäkuuta 1880 Vaasa – 12. joulukuuta 1936) oli suomalainen taidemaalari.
Basilierin vanhemmat olivat kirjanpitäjä, liikemies Johan Fredrik Basilier (1848-1922) ja Eva Margareta Montin (s. 1859). Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1898. Basilier osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1903–1905, 1915 ja 1928. Hänen töitään oli esillä Pariisissa 1908.
Ilja

Ilja () on miehen etunimi, Elia-nimen venäläinen muunnelma. Heprealainen nimi Elia merkitsee "Jahve on Jumalani" ja tunnetaan Vanhasta testamentista profeetan nimenä.
Suomessa nimi Ilja on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu huhtikuuhun 2025 mennessä noin 1400 henkilölle. Iljan nimipäivä on vuodesta 2025 lähtien 9. huhtikuuta. Ortodoksisen kalenterin mukaan nimipäivä on jo aikaisemmin ollut 20. heinäkuuta, profeetta Elian muistopäivänä, jolloin muun muassa Ilomantsissa vietetään Iljan praasniekkaa.
Leo Sternbach

Leo Sternbach (1908 Opatija – 2005 Chapel Hill, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) oli Itävalta-Unkarissa (nykyisen Kroatian alueella) syntynyt kemisti, jonka tunnetuin saavutus on bentsodiatsepiinilääkkeen eli bentsojen kehittäminen. 
Sternbachin isä oli Opatijaan 1900-luvun alussa muuttanut puolanjuutalainen apteekkari. Hän tutustui tulevaan puolisoonsa Opatijassa. Perheeseen syntyi kaksi poikaa, Leo ja Gyula. Perhe muutti 1926 Etelä-Puolaan Sleesiaan.
Leo Sternbach opiskeli Puolassa, mutta muutti myöhemmin Wieniin ja sitten Zürichiin Roche-lääkeyrityksen palvelukseen. Toisen maailmansodan syttymisen jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin. Hänen asuessaan New Jerseyssä Rochen johto pyysi kemistejään kehittämään lääkkeen, josta saataisiin enemmän tuloja kuin Miltown- tai Thorazine-lääkkeistä. Sternbach kehittikin lääkkeen, joka ylitti kaikki odotukset. Lääke, ensimmäinen bentsodiatsepiini klordiatsepoksidi eli klopoksidi, nimettiin Libriumiksi. Myöhemmin hän kehitti muun muassa klonatsepaamin (Rivatril), flunitratsepaamin (Rohypnol) ja diatsepaamin, joka nimettiin Valiumiksi. Valium oli edeltäjäänsä tehokkaampi. Valiumin myyntiluvut rikkoivat lääkemyynnin ennätyksiä ja pitävät niitä edelleen hallussaan. Jopa joka seitsemäs – naisista joka viides – yhdysvaltalainen käytti vuosien 1968 ja 1981 välillä bentsodiatsepiineja. Suomessa lääkettä myydään Orionin markkinoimana nimellä Diapam.
Monacon helikopterikenttä

Monacon helikopterikenttä (; ) sijaitsee Fontvieillen kaupunginosassa Monacossa. Se on Monacon ainoa helikopterikenttä. Kentällä on kahdeksan laskeutumisalustaa. Fontvieillessa oli tilapäinen helikopterikenttä jo vuodesta 1976 vuoteen 1980, jolloin ruhtinas Rainier III rakennutti nykyisen kentän.
Kentän parannustyöt aloitettiin syyskuussa 2015. Parannustöiden myötä asematasoa vahvistetaan kestämään kymmenen tonnin painoiset kopterit, ja kentälle avataan uusi terminaali vuonna 2018.
Lentoyhtiöt ja kohteet.
Monacair lentää reittilentoja Monacosta Nizzan Côte d’Azurin kansainväliselle lentoasemalle. Se lentää seitsemän minuutin lentoja kesäisin 15 minuutin ja talvisin puolen tunnin välein.
Monacairin lisäksi kentältä lentävät tilauslentoja Heli Air Monaco ja Heli Securite.
Aleksanteri Torikka

Aleksander (Aleksanteri) Torikka (ent. "Krasheinin", 18. marraskuuta 1886 Viipuri – 21. helmikuuta 1941 Moskova) oli venäläissyntyinen Suomen armeijan kapteeni jonka venäläiset ottivat vangiksi ja teloittivat välirauhan aikana.
Viipurin venäläisiin kuulunut Torikka/Krasheinin palveli ensimmäisen maailmansodan aikana keisarillisen Venäjän armeijan ilmavoimissa tähystäjänä. Suomen sisällissodan aikana hänet värvättiin hankkimaan lentokoneita bolševikkien hallitsemasta Pietarista sisällissodan Karjalan rintaman valkoisille jotka olivat perustaneet Antreaan Lento-Osasto II:n nimellä tunnetun lähinnä harrastajalentäjistä koostuneen joukko-osaston. Torikka/Krasheinin onnistui Pietarissa värväämään viisi lentäjää jotka 10. – 11. huhtikuuta 1918 sieppasivat Pietarin Kolomjagin lentokentältä ja Oranienbaumin lentotukikohdasta viisi lentokonetta (kaksi Nieuport 10-tiedustelukonetta, kaksi Nieuport 17-hävittäjää ja Stetinin M-9 lentovene) ja lensivät niillä Antreaan. Koneet ja lentäjät liitettiin Aarne Sihvon komentaman valkoisten Karjalan armeijakunnan ilmailuosastoksi joka oli ainoa lajissaan sisällissodan Karjalan rintamalla. Osasto joka sai koneita myös Ruotsista ja Saksasta toimi tiedustelu- ja pommituslentoja tehden Antrean lentoasemalta käsin jossa oli huhti-toukokuussa 1918 Suomen ensimmäinen tilapäinen maalentokenttä. Lentotoiminta siirtyi 10. toukokuuta Lappeenrantaan jonne perustettiin Suomen ensimmäinen pysyvä, nykyisinkin käytössä oleva maalentokenttä. 
Sisällissodan jälkeen Torikka asui Suomessa Kivennavalla ja toimi muun muassa työnjohtajana.
Päämajan valvontaosastolla (toisen lähteen mukaan rajavartiostossa) kapteenina palvellut Torikka kaapattiin välirauhan aikana 28. toukokuuta 1940 Uukuniemellä hänen ollessaan avaamassa uutta Moskovan rauhan rajalinjaa. Hän joutui venäläisten vangiksi ja hänet teloitettiin Moskovassa helmikuussa 1941.
Torikan kaappausta Neuvostoliittoon käsitellään Mikko Porvalin dekkarissa "Kadonnen kaupungin varjo" (2018).
Nate Parker

Nate Parker (18. marraskuuta, 1979 Norfolk, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "The Great Debaters" (2007), "Pride" (2007), "Felon" (2008), "Mehiläisten salaisuudet" (2008), "Keinottelua" (2012), "Red Tails" (2012), "Non-Stop" (2014) ja "Beyond the Lights" (2014).
Vuonna 2016 hän ohjasi, käsikirjoitti ja tuotti draamaelokuvan "The Birth of a Nation", jossa hän myös näyttelee pääosaa. Parkerin debyyttiohjaus kertoo yhdysvaltalaisesta Nat Turnerista, joka johti orjakapinaa Virginiassa vuonna 1831. Elokuva sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla, jossa se sai ylistävät arvostelut.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1972

Pesäpallon naisten Mestaruussarjassa kaudella 1972 pelattiin yhdentoista joukkueen yksinkertainen sarja, jonka perusteella määräytyivät suoraan lopulliset sijoitukset. Mestaruuden voitti Puna-Mustat ja sarjasta putosi Keravan Pallokerho. Pallo-Toverit säilyttivät sarjapaikkansa karsinnan jälkeen.
Naisten Mestaruussarja.
Karsintasarja.
Vetelin Urheilijat nousi Mestaruussarjaan ja Pallo-Toverit säilyi siinä.
Shenandoahin laakso

Shenandoahin laakso on Virginian länsiosassa ja Länsi-Virginian itäosassa Yhdysvalloissa sijaitseva laakso. Sen rajaavat idässä Blue Ridge Mountains, lännessä Ridge-and-Valley Appalachians, pohjoisessa Potomac-joki ja etelässä James-joki.
Shenandoahin laakson nimi Shenandoah ("/ʃɛnənˈdoʊə/") tulee jostakin Amerikan alkuperäiskielestä, mutta sen tarkka alkuperä ja merkitys ei ole tiedossa. 
Shenandoahin laaksolla oli merkittävä rooli Yhdysvaltain sisällissodassa. Laaksossa käytiin muun muassa Shenandoahin laakson sotaretki 1862 Konfederaation Stonewall Jacksonin ja useiden Unionin komentajien välillä.
Shenandoah (joki)

Shenandoah on 90 kilometriä pitkä joki, joka sijaitsee Yhdysvaltain Virginiassa ja Länsi-Virginiassa. Se on Potomac-joen sivujoki.
Joenhaarat.
Eteläinen.
Shenandoahin eteläinen joenhaara alkaa Rockinghamin piirikunnan eteläosassa Virginiassa. Haara on 159 kilometriä pitkä ja siihen kuuluu viisi puroa:
Pohjoinen.
Shenandoahin pohjoinen joenhaara on 169 kilometriä pitkä ja alkaa Rockinghamin piirikunnan pohjoisosassa. Siihen kuuluu yhdeksän puroa:
Spenceriaaninen kirjoitus

Spenceriaaninen kirjoitus on kehittäjänsä Platt Rogers Spencerin mukaan nimetty kirjoitustyyli. Se oli suosittu Yhdysvalloissa vuosina 1850–1925.
Platt Rogers Spencer kehitti spenceriaanisen kirjoituksen 1800-luvulla. Se on elegantti ja sujuva kursiivikirjoitustyyli, jota oli nopeampaa ja helpompaa kirjoittaa kuin monia muita tuon ajan yleisiä kirjoitustyylejä. 
Spencer ja hänen viisi poikaansa alkoivat opettaa spenceriaanista kirjoitusta. Pian tästä kaunokirjoitustyylistä tuli erittäin suosittu Yhdysvalloissa. Spenceriaanista kirjoitusta käytettiin laajalti sekä liikekirjeissä että yksityisessä kirjeenvaihdossa, ja sitä pidetään usein amerikkalaisen käsialan perimmäisenä muotona.
Australian siirtyminen metrijärjestelmään

Metrijärjestelmään siirtyminen Australiassa alkoi vuonna 1971 ja jatkui aina vuoteen 1988 asti. 
Ennen vuotta 1970 Australiassa käytettiin brittiläisiä eli imperiaalisen järjestelmän mittayksiköitä. Britanniasta Australiaan muuttaneet siirtolaiset olivat tuoneet järjestelmän tullessaan. Vuosien 1970–1988 välissä brittiläiset yksiköt poistettiin vähitellen käytöstä ja korvattiin metrijärjestelmällä. Nykyään järjestelmä onkin ainoa laillinen mittaustapa Australiassa.
Historia.
Metrijärjestelmä laillistettiin jo vuonna 1947, kun Australia allekirjoitti sopimuksen metrijärjestelmään siirtymisestä. Imperiaalinen järjestelmä kuitenkin säilyi yleisemmin käytettynä mittauksessa, kunnes valtio aloitti metrijärjestelmäänsiirtymisohjelman vuonna 1970. 
12. kesäkuuta 1970 Australian parlamentti hyväksyi valmiin ehdotuksen siirtyä metreihin. Samalla luotiin myös Metreihin siirtymisen taulu selkeyttämään muunnosprosessia imperiaaleista metreihin. Kyseisen taulun aikajana oli seuraava: 
Järjestelmään siirtyminen maksoi 5,955 miljardia Australian dollaria koko maassa yhteensä 11 vuoden siirtymisen aikana. Valtio tuki jokaista osavaltiota 10 miljoonalla Australian dollarilla.
Kulttuurinen muutos briteistä ja amerikkalaisista australialaisiksi sanotaan myös olleen osasyynä lopettaa imperiaalijärjestelmän käyttö.
Laniakean superjoukko

Laniakean superjoukko (myös Paikallinen superjoukko) on superjoukko, joka koostuu Linnunradasta ja sadastatuhannesta muusta galaksista. Siihen kuuluu myös aiemmin paikallisena superjoukkona tunnettu Neitsyen superjoukko. Se määriteltiin vuonna 2014, kun ryhmä tähtitieteilijöitä, mukaan lukien R. Brent Tully Havaijin yliopistolta ja Hélène Courtois Lyonin yliopistolta, julkisti uuden tavan määritellä superjoukot perustuen galaksien suhteellisiin nopeuksiin.
Nimensä "Laniakea", superjoukko sai havaijin kielestä ja se tarkoittaa valtavaa maailmankaikkeutta.
Actiosaurus

Actiosaurus oli matelijasuku, jonka on ensimmäisenä kuvannut Henri Sauvage vuonna 1883. Sukuun kuului yksi laji, "A. gaudryi". "Actiosaurus" eli noin 205–201 miljoonaa vuotta sitten triaskauden lopulla.
Luokittelu.
"Actiosauruksesta" tiedetään vähän, ja sen onkin harkittu olevan "nomen dubium", eli epäselvä suku. "Actiosaurus" kuvattiin alun perin dinosauruksena vuonna 1883, ja vuonna 1908 se uudelleentulkittiin kalaliskoksi. "Actiosaurus" saattaa sen sijaan kuulua Choristodera-lahkoon. Fischer "et al." ajatteli "A. gaudryin" olevan kyseenalainen laji. Lisäksi se huomasi "A. gaudryin" luiden olevan samankaltaisia kuin Choristodera-lahkon matelijoiden raajaluut.
Bonnie Owens

Bonnie Owens (oik. Bonnie Campbell, 1. lokakuuta 1929, Oklahoma, Yhdysvallat – 24. huhtikuuta 2006) oli yhdysvaltalainen kantrimusiikin laulaja, joka oli naimisissa Buck Owensin ja myöhemmin Merle Haggardin kanssa.
Elämäkerta.
Bonnie Campbell syntyi Blanchardissa, Oklahomassa. Hän tapasi Buck Owensin , kun hän oli vain 15-vuotias. He soittivat bändissä Mesa, Arizonassa. Naimisiin he menivät vuonna 1948, ja olivat muuttaneet Bakersfieldiin, Kaliforniaan vuoteen 1951 mennessä. Myöhemmin he erosivat, mutta muutto Bakersfieldiin auttoi molempia samaan uransa käyntiin.
Bonnie Owensin ensimmäinen levytys oli "A Dear John Letter", joka oli duetto Fuzzy Owenin kanssa vuonna 1950. B-puoli sisältää kappaleen "Wonderful World".
Bonnie teki lauluja lukuisille levymerkeille 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa. Owensin ensimmäinen albumi oli "Don't Take Anvantage Of Me" julkaistiin vuonna 1965.
Manchester by the Sea

Manchester by the Sea on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Kenneth Lonergan. Sen pääosissa näyttelevät Casey Affleck, Michelle Williams, Kyle Chandler ja Lucas Hedges.
Elokuva sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 26. tammikuuta 2016. 
"Manchester by the Sea" sai kaksi Oscar-palkintoa vuoden 2017 gaalassa parhaasta miespääosasta ja alkuperäisestä käsikirjoituksesta. Golden Globe -gaalassa Casey Affleck palkittiin roolistaan parhaasta miespääosasta.
Juoni.
Masentunut ja sulkeutunut Lee Chandler toimii avioeronsa jälkeen kiinteistöjen huoltomiehenä Bostonin liepeillä, minimipalkalla ja pienessä kellarihuoneessa asuen. Hän hoitaa työnsä hyvin ajoittaisista äkkipikaisuuskohtauksista huolimatta. Hänelle läheinen veli, teinipojan yksinhuoltaja Joe, kuolee yllättäen veljesten kotikaupungissa, Massachusettsin Manchesterissä. Kuolemansa varalta Joe on järjestellyt Leen 16-vuotiaan Patrickin holhoojaksi kertomatta asiasta Leelle, jolle asia tulee täytenä yllätyksenä. Poika ei halua lähteä tutusta elinpiiristään, ja Lee empii muuttoa takaisin Manchesteriin lähdettyään sieltä traumaattisten kokemusten jälkeen, jotka selviävät tarinan keskivaiheilla. Leen vierailu Manchesterissa pitenee hautajais- ja omaisuusjärjestelyjen takia, ja hän huomaa ettei enää saa murrosikäiseen Patrickiin yhtä hyvää kontaktia kuin ennen. Vähitellen setä ja poika kuitenkin lähentyvät, mutta elokuva päättyy ilman selvää loppuratkaisua.
Vastaanotto.
Arvostelijat.
Elokuva sai erinomaisen vastaanoton Sundancen elokuvajuhlilla. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 96 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 8.9/10. Tulos perustuu 256 arviointiin. Metacriticissä elokuvalla on 96 pistettä 100:sta, mikä merkitsee ”yksimielisesti ylistävää”.
"Helsingin Sanomien" Veli-Pekka Lehtonen antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja kutsui elokuvaa vuoden 2016 parhaaksi amerikkalaiseksi elokuvaksi. Arvostelussaan hän kirjoitti: ”Elokuva on psykologisesti vahva ja sellaisella taidolla koostettu, että elokuvalle voi antaa pitkän takuun. Tästä tulee aikuisemmalle yleisölle menestyselokuva täksi kevääksi, olen siitä varma.” "Hufvudstadsbladetin" Hans Sundström antoi elokuvalle neljä tähteä ja kiitti sitä, kuinka elokuvassa ”yhdistellään saumattomasti erilaisia emotionaalisia tasoja, annetaan hiljaisuuden puhua”, ja luonnehti Casey Affleckia ”elokuvan ankkuriksi ja sieluksi”.
Loving (vuoden 2016 elokuva)

Loving on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Jeff Nichols. Sen pääosissa ovat Joel Edgerton ja Ruth Negga. He näyttelevät Richard ja Mildred Lovingia, jotka tuomitaan vankilaan ihonvärinsä takia mentyään naimisiin. He olivat kansalaisoikeuspäätöksen Loving vastaan Virginia alullepanijat.
Elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 16. toukokuuta 2016.
Vastaanotto.
Elokuva sai erinomaisen vastaanoton Cannesin elokuvajuhlilla. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 91 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan keskiarvolla 7,3/10. Tulos perustuu 32 arvioon. Metacriticissä elokuvalla on 71 pistettä 100:sta, mikä merkitsee ”pääosin myönteisiä” arvioita.
Aiheesta muualla.
Fences

Fences on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Denzel Washington. Se perustuu August Wilsonin samannimiseen näytelmään vuodelta 1983. Elokuvan pääosissa ovat Washington itse ja Viola Davis.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 16. joulukuuta 2016.
Viola Davis palkittiin roolistaan parhaan naissivuosan Oscarilla.
Vastaanotto.
Arvostelut.
Elokuva on saanut hyvän vastaanoton kriitikoilta. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 86 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 7.4/10. Keräys perustuu 21 arviointiin. Metacriticissä elokuvalla on 70 pistettä 100:sta.
Aiheesta muualla.
Asakaze (1922)

Asakaze () oli keisarillisen Japanin laivaston Kamikaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta. Sen köli laskettiin 16. helmikuuta 1922. Alus laskettiin vesille 8. elokuuta ja otettiin palvelukseen 16. kesäkuuta 1923.
Palvelus.
Tyynenmeren sodan alkaessa alus kuului 5. hävittäjädivisioonaan, jonka mukana se osallistui hyökkäykseen Filippiineille joulukuussa 1941. Myöhemmin joulukuussa ja tammikuussa 1942 alus osallistui Malaijan valtaukseen. Helmi-maaliskuussa alus oli mukana Hollannin Itä-Intian valtauksessa. Retken aikana alus osallistui hyökkäykseen, jonka seurauksena risteilijät "HMAS Perth" and "USS Houston" upposivat.
Huhtikuussa alus suojasi divisioonansa mukana Rangooniin matkanneita saattueita Intian valtamerellä. Yhdysvaltain laivaston sukellusvene "USS Haddo" upotti 23. elokuuta 1944 aluksen torpedoimalla Luzonin edustalla.
Asanagi (1924)

Asanagi () oli keisarillisen Japanin laivaston Kamikaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Fujinagatan telakalta. Sen köli laskettiin 5. maaliskuuta 1923 ja alus laskettiin vesille 21. huhtikuuta 1924. Alus otettiin palvelukseen 29. joulukuuta 1925.
Palvelus.
Tyynenmeren sodan alkaessa alus kuului 29. hävittäjädivisioonaan, jonka muut alukset olivat "Oite", "Hayate" ja "Yūnagi". Alus osallistui divisioonansa mukana Waken valtaukseen. Wakelta alus siirtyi tammikuussa 1942 Rabauliin ja edelleen maaliskuussa Laeen, jossa alus vaurioitui Yhdysvaltain laivaston lentotukialusten "USS Yorktownin" ja "USS Lexingtonin" lentokoneiden hyökkäyksessä.
Alus osallistui toukokuussa divisioonansa mukana hyökkäykseen Port Moresbyyn. Toukokuussa Midwayn taistelun jälkeen keisarillisen Japanin laivasto organisoitiin uudelleen, jolloin divisioona siirrettiin Japanin 4. laivastoon Trukille. Alus osallistui operaatioihin Uuden Guinean alueella. Alus tulitti "Oiten" kanssa Naurua elokuussa. Alus kuljetti myös tarvikkeita Salomonin saarille.
Yhdysvaltain laivaston sukellusvene "USS Pollock" torpedoi aluksen 22. toukokuuta 1944 Boninin edustalla.
Oite (1924)

Oite () oli Keisarillisen Japanin laivaston Kamikaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä, missä köli laskettiin 16. maaliskuuta 1923. Alus laskettiin vesille 27. marraskuuta 1924 ja otettiin palvelukseen 30. lokakuuta 1925.
Palvelus.
Alus upotettiin 18. helmikuuta 1944.
Kamikaze (1922)

Kamikaze () oli Keisarillisen Japanin laivaston Kamikaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta. Sen köli laskettiin 15. joulukuuta 1921. Alus laskettiin vesille 25. syyskuuta 1922 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 19. joulukuuta.
Harukaze (1922)

Harukaze () oli Keisarillisen Japanin laivaston Kamikaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Maizurun laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 16. toukokuuta 1922 ja alus laskettiin vesille 18. joulukuuta. Alus otettiin palvelukseen 31. toukokuuta 1923.
Matsukaze (1923)

Matsukaze () oli Keisarillisen Japanin laivaston Kamikaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Maizurun laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 2. joulukuuta 1922 ja alus laskettiin vesille 30. lokakuuta 1923. Alus otettiin palvelukseen 5. huhtikuuta 1924.
Hatakaze (1924)

Hatakaze () oli Keisarillisen Japanin laivaston Kamikaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 3. heinäkuuta 1923. Se laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1924 nimellä "hävittäjä No 9" ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 30. elokuuta.
Palvelus.
Yhdysvaltain laivaston Task Force 38:n lentokoneet upottivat aluksen 15. tammikuuta 1945 Takaon satamaan Formosalla.
Yūnagi (1924)

Yūnagi () oli Keisarillisen Japanin laivaston Kamikaze-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 17. syyskuuta 1923. Alus laskettiin vesille 23. huhtikuuta 1924 ja otettiin palvelukseen 24. toukokuuta 1925.
Palvelus.
Yhdysvaltain laivaston sukellusvene "USS Picuda (SS-382)" upotti aluksen torpedoimalla 25. elokuuta 1944.
Luettelo novellikokoelmissa ja antologioissa julkaistuista suomennetuista science fiction -novelleista

Tämä on luettelo novellikokoelmissa ja antologioissa julkaistuista suomennetuista science fiction -novelleista. 
Sf-lehdissä ja -lukemistoissa julkaistut novellit löytyvät artikkelista Luettelo lehdissä ja lukemistoissa julkaistuista suomennetuista science fiction-, fantasia- ja kauhunovelleista.
Luettelo novellikokoelmissa ja antologioissa julkaistuista suomennetuista fantasianovelleista

Tämä on luettelo novellikokoelmissa ja antologioissa julkaistuista suomennetuista fantasianovelleista. 
Sf-lehdissä ja -lukemistoissa julkaistut novellit löytyvät artikkelista Luettelo lehdissä ja lukemistoissa julkaistuista suomennetuista science fiction-, fantasia- ja kauhunovelleista.
Luettelo novellikokoelmissa ja antologioissa julkaistuista suomennetuista kauhunovelleista

Tämä on luettelo novellikokoelmissa ja antologioissa julkaistuista suomennetuista kauhunovelleista. 
Sf-lehdissä ja -lukemistoissa julkaistut novellit löytyvät artikkelista Luettelo lehdissä ja lukemistoissa julkaistuista suomennetuista science fiction-, fantasia- ja kauhunovelleista.
Syklopentadienyylinatrium

Syklopentadienyylinatrium eli natriumsyklopentadienidi tai natriumsyklopentadienylidi (C5H5Na) on orgaanisiin natriumyhdisteisiin kuuluva organometalliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää polymerointireaktioiden initiaattorina ja erityisesti valmistettaessa muita organometalliyhdisteitä, kuten metalloseeneja.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa syklopentadienyylinatrium on valkoista kiteistä ainetta. Se koostuu natriumkationista ja syklopentadienyylianionista. Yhdiste liukenee tetrahydrofuraaniin. Puhdas liuos on väritöntä, mutta epäpuhtauksien vuoksi liuokset ovat usein vaaleanpunertavia. Syklopentadienyylinatrium reagoi erittäin herkästi ilman hapen kanssa ja reagoi veden kanssa hydrolysoituen natriumhydroksidiksi ja syklopentadieeniksi.
Valmistus ja käyttö.
Syklopentadienyylinatriumia valmistetaan natriumin tai natriumhydridin ja syklopentadieenin tai disyklopentadieenin välisellä reaktiolla. Liuottimena reaktiossa käytetään tetrahydrofuraania.
2 Na + 2 C5H6 → 2 NaC5H5 + H2
NaH + C5H6 → NaC5H5 + H2
Syklopentadienyylinatrium reagoi monen siirtymämetallin kanssa metateesireaktiolla muodostaen syklopentadienyylikomplekseja. Tämä on käytetyin tapa valmistaa metalloseeneja sekä syklopentadienyyli- ja karbonyylikomplekseja. Reaktiossa käytetään liuottimena tetrahydrofuraania. Yhdistettä voidaan myös käyttää anionisena initiaattorina polymerisoitaessa esimerkiksi akryylinitriiliä tai kaprolaktonia.
Sheila Reid

Sheila Reid (s. 21. joulukuuta 1937 Bridge of Weir, Glasgow, Skotlanti, Iso-Britannia) on skotlantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt Madge Harveyn roolissa komediasarjassa "Benidorm". Hän on vuodesta 1963 lähtien näytellyt National Theatressa.
Mike Pence

Michael Richard ”Mike” Pence (s. 7. kesäkuuta 1959 Columbus, Indiana) on yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies, joka on toiminut Indianan osavaltion kuvernöörinä vuosina 2013–2017 ja sittemmin Yhdysvaltain 48. varapresidenttinä vuosina 2017–2021. Hän oli republikaanisen puolueen varapresidenttiehdokas vuoden 2016 presidentinvaaleissa ja vannoi varapresidentin valan 20. tammikuuta 2017. 
Pencestä tuli Trumpin varapresidentti erityisesti hänen perinteisen kristillisen konservatiivisuuden vuoksi. Pence on tunnettu kreationisti ja pro-life-republikaani ja monet hänen kantansa edustavat evankelikalismia perinteisimillään.
Kesäkuussa 2023 Pence ilmoitti, että hän pyrkii republikaanien presidenttiehdokkaaksi seuraavana vuonna pidettävissä presidentinvaaleissa. Hän kuitenkin luopui vaalikampanjastaan lokakuussa 2023.
Perhetausta ja ura.
Michael Richard ”Mike” Pence syntyi 7. kesäkuuta 1959 Indianassa Nancy Janen (o.s. Cawley) ja Edward J. Pence, Jr:n (1929–1988) viisilapsiseen perheeseen. Hänen isänsä omisti useita huoltoasemia. Perhe oli irlantilaiskatolinen ja demokraattinen. Hän sai nimensä äidinisältään Richard Michael Cawleylta, joka oli tullut siirtolaisena Yhdysvaltoihin Irlannista Ellis Islandin kautta ja toimi myöhemmin bussinkuljettajana Chicagossa. Hänen äidinpuoleiset isovanhempansa olivat Doonbegista, County Claresta.
Pence valmistui Columbus North High Schoolista vuonna 1977. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon historiassa Hanover Collegessa vuonna 1981 ja lakitutkinnon Indianan yliopiston Robert H. McKinney School of Law’ssa vuonna 1986. Valmistuttuaan lakimieheksi hän toimi yksityisenä asianajajana. Vuosina 1988 ja 1990 hän pyrki kongressiin edustajaksi, mutta ei tullut valituksi.
Poliittiset mielipiteet.
Pence on ilmoittanut olevansa Teekutsuliikkeen kannattaja ja ”kristitty, konservatiivi, republikaani, tässä järjestyksessä”.
Pence on poliittiselta aatemaailmaltaan oikeistolainen konservatiivi. Hän vastustaa aborttia, homoavioliittojen laillistamista, ”Obamacarena” tunnettua terveydenhuoltovakuutuslaki Affordable Care Actia, tupakkateollisuutta rajoittavia lakeja, Guantanamo Bayn sulkemista, hasiksen laillistamista ja on kritisoinut ilmastonmuutoksen ehkäisypolitiikkaa sekä seksivalistusta kouluissa. Pence kannatti Irakin sotaa, tukee laajoja aseenkanto-oikeuksia ja seksistä pidättyväisyyteen ennen avioliittoa ohjaavaa seksivalistusta kouluissa sekä hiiliteollisuutta uusiutuvien energialähteiden sijaan.
Yhdysvalloissa on väitetty Pencen vaatineen verovarojen käyttöä homoseksuaalien eheyttämiseen esimerkiksi sähköšokkeja käyttämällä. Väitteet ovat poikineet nettihuumoria Pencestä "Star Warsin" Darth Vader- tai keisari Palpatine -hahmona. PolitiFact jopa totesi tämän todeksi faktaksi, mutta perääntyi sitten väitteestä. Snopes puolestaan toteaa tämän "todistamattomaksi", mutta toteaa sähköšokkiväitteen valheeksi. Heat Street puolestaan pitää väitteitä "valeuutisina" ja toteaa Pencen kannattaneen pidättyvyyttä teiniraskauksien ja AIDSin vastustuskeinona.
Waynesboron taistelu

Waynesboron taistelu oli 2. maaliskuuta 1865 Waynesboro, Virginiassa käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Taistelu päättyi Unionin voittoon ja sen aikana Konfederaation kenraali Jubal Early menetti viimeiset joukkonsa.
Taustaa.
Unionin ja Konfederaation joukot kävivät Shenandoahin laaksossa sisällissodan aikana useita taisteluja, joita sodan loppupuolella kävivät keskenään Unionin Philip Sheridanin ja Konfederaation Jubal Earlyn joukot. Syksyllä 1864 Sheridan sai laakson pääosin haltuunsa, kun se onnistui lyömään Konfederaation joukot Cedar Creekin taistelussa, mutta Earlyn joukot jatkoivat vastarinnan tekemistä laakson eteläosassa loppuvuoden ja alkuvuoden 1865 ajan.
1. maaliskuuta 1865 Sheridanin joukot lähtivät marssimaan kohti lounasta, jossa heidän oli määrä tuhota Konfederaation rautatielinjoja. Early yritti pysäyttää Unionin joukot lähettämällä kenraali Thomas Rosserin ratsuväkiyksikön polttamaan Sheridan-joen ylittäneen sillan. Rosser sai sytytettyä sillan palamaan, mutta paikalle kenraali George Custerin johdolla tulleet Unionin etujoukot saivat palon sammutettua ennen sillan tuhoutumista.
Taistelu.
2. maaliskuuta kenraali Custer lähti Sheridanin käskystä ajamaan takaa Earlyn joukkoja, jotka olivat sytyttäneet sillan palamaan. Custer kohtasi Earlyn joukot lähellä Waynesboron kaupunkia. Custerila oli lähteestä riippuen komennettavanaan 2 500-5 000 miestä, Earlylla 1 600-2 000.
Custer määräsi osan joukoistaan hyökkäämään Konfederaation asemia vastaan samalla, kun toinen osa joukoista kiersi huomaamatta metsän kautta Konfederaation selustaan. Lyhyen tauon jälkeen Custer määräsi Earlyn selustaan hiipineet joukot esiin, minkä jälkeen Earlyn joukot antautuivat.
Unioni menetti taistelussa kuolleina vain yhdeksän miestä ja sai vangittua yli 1 500 Konfederaation sotilasta. Konfederaation joukkojen komentaja Jubal Early pääsi kuitenkin pakenemaan paikalta Blue Ridge Mountainsin kautta yhdessä esikuntansa kanssa.
Taistelun jälkeen.
Waynesboron taistelun myötä Jubal Early menetti viimeiset joukkonsa ja hänet vapautettiin pian tämän jälkeen palveluksesta. Earlyn armeijan tuhoutumisen myötä Konfederaatiolla ei ollut enää yhtäkään miestä Shenandoahin laaksossa, joka päätyi kokonaan Unionin käsiin.
Taistelun jälkeen Sheridan marssi Petersburgiin, jossa hänen joukkonsa liittyivät maaliskuun lopulla Potomacin armeijaan.
Adeopapposaurus

Adeopapposaurus oli prosauropodeihin kuulunut dinosaurussuku. Se eli 199-176 miljoonaa vuotta sitten aikaisella jurakaudella. "Adeopapposaurukset" olivat kasvinsyöjiä, ja niiden fossiileita on löydetty Argentiinasta.
Fossiilit.
"Adeopapposauruksesta" on löydetty osittaisia jäänteitä useista yksilöistä. Nämä jäänteet on löydetty Argentiinassa, San Juanin maakunnassa sijaitsevasta Canon del Coloradon muodostelmasta.
Historia.
"Adeopapposauruksen" jäänteet kuvattiin ensimmäisen kerran vuonna 1999. Vuosikymmen myöhemmin Ricardo Martínez tutki sen fossiileita uudelleen, ja hän huomasi asioita mitä hän ei ennen ollut huomannut, kuten kummallisia ominaisuuksia leuassa ja lisäkaulanikaman. Silloin Martínez totesi että hänellä oli käsissään uusi dinosaurus. Uusia ominaisuuksia tai ei, "Adeopapposaurus" on yhä läheistä sukua toiselle prosauropodille, Massospondylukselle ja siis "Massospondylidae"-heimon jäsen.
Nimi.
"Adeopapposaurus" tarkoittaa "kaukaa syövää liskoa". "Adeo" tulee latinan kielestä ja tarkoittaa "kaukaa". "Pappo" tulee latinan kielestä ja tarkoittaa "syömistä". "Saurus" tulee kreikan kielen sanasta "sauros" ja tarkoittaa "liskoa". "Adeopapposauruksen" nimi tulee siitä että se on pitkän kaulansa ansiosta pystynyt syömään kaukaa kehostaan.
Lajinimi "mognai" tulee Mognan alueen mukaan josta "Adeopapposauruksen" fossiileita on löydetty.
Koko ja ulkonäkö.
"Adeopapposauruksen" pituus oli kolme metriä ja paino 80 kilogrammaa. "Adeopapposaurus" oli epätavallinen sauropodomorphi, johtuen siitä että sillä on näyttänyt olleen keratiinipitoinen nokka. Jos näin on, niin "Adeopapposaurus" on saattanut olla erikoistunut lehtien napsimiseen kasveista.
Kosta Runjaic

Kosta Runjaic (s. 4. kesäkuuta 1971) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Kesästä 2024 lähtien hän on toiminut italialaisen Udinesen päävalmentajana.
Ura.
Kroatialaislähtöisten vanhempien lapsena Wienissä syntyneen Runjaicin pelaajaura jäi varsin vaatimattomaksi. Hän pelasi nuorena kotikaupungissaan Rüsselsheimissä sekä SV 07 Raunheimin ja FSV Frankfurtin joukkueissa. Runjaic aloitti valmennusuransa 1. FC Kaiserslauternin reservijoukkueen valmentajana ja luotsasi myös SV Wehen Wiesbadenin reservivalmentajana. Syyskuussa 2008 Runjaic siirtyi VfR Aalenin apuvalmentajaksi ja työskenteli seurassa Jürgen Kohlerin ja Petrik Sanderin aisaparina. Maaliskuussa 2010 Runjaicista tuli SV Darmstadtin päävalmentaja.
Runjaicin johdolla Darmstadt säilytti kaudella 2009/10 sarjapaikkansa Regionalligasa ja Runjaic sai jatkaa päävalmentajana. Kaudella 2010/11 hän luotsasi seuran Regionalliga Südin mestariksi ja nousuun sarjaporrasta ylemmäs. Kaudella 2011/12 Darmstadt säilytti Runjaicin johdolla sarjapaikkansa ollen 15:s. Syyskuussa 2012 Runjaic jätti seuran ja siirtyi MSV Duisburgin päävalmentajaksi. Runjaic ei hyvästä yrityksestä huolimatta onnistunut pelastamaan Duisburgia putoamiselta 2. Bundesliigasta ja erosi tehtävästään kauden jälkeen.
Syyskuussa 2013 Runjaic palasi 1. FC Kaiserslauternin palvelukseen päävalmentajaksi. Runjaic luotsasi Kaiserslauternin kahteen otteeseen 2. Bundesliigassa neljänneksi eli niukasti nousukarsintojen ulkopuolelle. Kehnosti alkaneen kauden 2015/16 vuoksi seura purki Runjaicin sopimuksen syyskuussa 2015.
Kesällä 2016 Runjaicista tuli TSV 1860 Münchenin päävalmentaja. Surkeasti alkaneen alkukauden jälkeen Runjaic sai potkut tehtävistään marraskuun lopussa 2016.
Marraskuun alussa 2017 Runjaicista tuli Puolan Ekstraklasan viimeisenä olleen Pogoń Szczecinin päävalmentaja. Runjaic luotsasi seuran parhaimmillaan liigassa toiseksi kaudella 2021/22. Kesällä 2022 hän siirtyi Legia Varsovan päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Runjaic sai potkut Legia Varsovasta huhtikuussa 2024.
Kesäkuussa 2024 Runjaic nimitettiin italialaisseura Udinesen päävalmentajaksi.
Saratoga Springs

Saratoga Springs on kaupunki New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa, noin 60 kilometriä Albanystä pohjoiseen. New Yorkin Manhattanilta matkaa Saratoga Springsiin on noin 290 kilometriä, suoraan pohjoiseen. Vuoden 2010 väestönlaskennassa Saratoga Springsin asukasluku oli 26 586. Saratoga Springs kuuluu Saratogan piirikuntaan, jossa sijaitsee myös noin 5 000 asukkaan kaupunki Saratoga.
Saratoga Springs on 1900-luvun alusta saakka ollut tunnettu kylpylä- ja lomanviettopaikka, joka tunnettiin uhkapelikasinoistaan 1950-luvun alkuun saakka.
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu Yhdysvaltojen vanhin yhä käytössä oleva hevoskilpailurata sekä Saratoga Performing Arts Center, 1960-luvun lopulla rakennettu konserttisali, jossa New York City Ballet ja Philadelphian orkesteri esiintyvät säännöllisesti kesäisin. Vuonna 2004 kaupunkiin avattiin Disneyn lomakeskus.
Kun monet muut samankaltaiset lomailukaupungit Yhdysvalloissa kuihtuivat, Saratoga Springs koki päinvastoin uuden tulemisen 1970-luvulla. Vuonna 2014 Movoto-kiinteistövälitysyhtiö valitsi Saratoga Springsin New Yorkin osavaltion kymmenen parhaan asuinalueen joukkoon.
Saratoga Springs esiintyy tapahtumapaikkana muun muassa Edna Ferberin romaanissa "Uhkapeliä Saratogassa" ja siitä 1945 tehdyssä samannimisessä elokuvassa, jonka pääosia esittävät Gary Cooper ja Ingrid Bergman. Kaupunki on taustana myös E. L. Doctorow’n romaanissa "Gangsterin oppipoika" ja siitä 1991 tehdyssä elokuvassa "Billy Bathgate"".
Vuonna 1777 englantilainen sotaväenosasto antautui amerikkalaisille Saratogan taisteluissa. Taistelu merkitsi käännekohtaa Amerikan vallankumouksessa. Voiton jälkeen Ranska tunnusti Amerikan siirtokunnat itsenäiseksi valtioksi ja julisti sodan Britanniaa vastaan.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1971

Pesäpallon naisten Mestaruussarjassa kaudella 1971 pelattiin kymmenen joukkueen yksinkertainen sarja, jonka perusteella määräytyivät suoraan lopulliset sijoitukset. Mestaruuden voitti Työväen Mailapojat voitettuaan Puna-Mustat uusintaottelussa. Sarjasta ei pudonnut yhtään joukkuetta.
Naisten Mestaruussarja.
Uusinta mestaruudesta: Työväen Mailapojat - Puna-Mustat 16-14
Vilho Halme

Vilho Aarno Antero Halme (3. toukokuuta 1921 Tampere – 8. elokuuta 2000 Tampere) oli suomalainen kaupunkineuvos, päätoimittaja ja sosialidemokraattinen kunnallispoliitikko.
Halmeen vanhemmat olivat pakkaaja Vilho Aleksander Halme ja Alma Ester Honkanen. Hän kävi ammattikoulun 1936 ja työskenteli aluksi Oy Finlayson-Forssa Ab:n palveluksessa laitosmiehen apulaisena. Sotien jälkeen Halme siirtyi lehtialalle. Hän oli tamperelaisen Kansan Lehden urheilu- ja uutistoimittajana 1946–1952, toimitusshteerinä 1952–1955, toimituspäällikkönä 1955–1961 ja päätoimittajana 1962–1974. Päätoimittajana Halme seurasi Arvo Poika Tuomista. Halme oli Veikkauksen hallintoneuvoston jäsen 1971–1974 toimien sen puheenjohtajana 1973–1974. Hän työskenteli Veikkauksessa aluepäällikkönä 1974–1975 ja aluejohtajana 1975–1986.
Halme oli Tampereen kaupunginhallituksen jäsen 1957–1970 ja puheenjohtaja 1985–1988. Kaupunginvaltuustossa hän istui vuodet 1963–1988, joista valtuuston puheenjohtajana 1971–1984. Halme oli SDP:n puoluetoimikunnan jäsen 1966–1972.
Halme oli Tampereen sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtaja 1957–1966 ja kunniajäsen vuodesta 1974. Hän oli myös Suomen sanomalehtimiesten liiton hallituksen jäsen 1958–1966. Halme oli Yhteiskunnallisen korkeakoulun valtuuskunnan jäsen 1958–1974 ja Suomen Kulttuurirahaston Pirkanmaan rahaston hoitokunnan jäsen 1965–1972. Lisäksi hän kuului Kirkon tiedotuskeskuksen johtokuntaan 1967–1976 ja toimi Tampereen Paasikivi-seuran puheenjohtajana vuosina 1975–1982. Vuosina 1978–1988 hän toim Sara Hildénin taidemuseon johtokunnan puheenjohtajana. Suomen Palloliiton liittohallituksen jäsenenä Halme oli vuosina 1980–1988 ja liittovaltuuston puheenjohtajana vuosina 1989–1991.
Halme sai kaupunkineuvoksen arvon 1979 ja Tampere-palkinnon 1988.