tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lampang (provinssi)

Lampangin provinssi () on yksi Thaimaan provinsseista ("changwat"). Naapuriprovinsseja ovat Chiang Rai, Phayao, Phrae, Sukhothai, Tak, Lamphun ja Chiang Mai. Lampangin vanha nimi on "Khelang Nakhon". Provinssin pinta-ala on 12 534 neliökilometriä ja siellä on arviolta 735 300 asukasta (vuonna 2017).
Maantiede.
Lampang sijaitsee Wangjoen laajassa jokilaaksossa ja on vuorijonojen ympäröimä. Mae Mon alueelta löytyy ligniittiä (ruskohiiltä), jota tuotetaan avokaivoksista. 
Historia.
600-luvulta lähtien Lampang oli osa Monien Dvaravati-kauden Haripunchai-kuningaskuntaa. 1000-luvulla Khmerien valtakunta miehitti Lampangin alueen, mutta Lannathain kuningas Mengrai sisällytti koko Haripunchai-kuningaskunnan omaan kuningaskuntaansa vuonna 1292. Lannathain kaaduttua sitä hallitsivat burmalaiset ja se tuli osaksi Thaimaata vuonna 1774.
Symbolit.
Provinssin sinetti esittää valkoista kukkoa Pra Thart Lampang Luang temppelin sisäänkäynnillä. Paikallisen legenadan mukaan Buddha vieraili provinssissa elinaikanaan. Indra-jumala huolestui, että ihmiset eivät osoittaisi tarpeeksi kunnioitusta Buddhalle, ja siten ilmestyi kansalle valkeana kukkona. 
Provinssin kukka on Heliconia ("Heliconia" sp.) ja provinssin puu on "Holoptelea integrifolia".
Aluejako.
Provinssi jakautuu 13 alueeseen ("amphoe"). Nämä edelleen jakaantuvat 100 kuntaan ("tambon") ja 855 kylään ("mubaan").
Netscape

Netscape Communications Corporation oli yhdysvaltalainen yhtiö, joka julkaisi Netscape Navigator ja Netscape Communicator -verkkoselaimet. Netscape oli 1990-luvulla yksi tärkeimmistä World Wide Webin teknologioiden kehittäjistä.
Yhtiön historia.
Yhtiön perustivat nimellä Mosaic Communications Corporation 4. huhtikuuta 1994 Marc Andreessen ja Jim Clark. Se oli ensimmäinen yhtiö joka keskittyi nousevaan Internet-liiketoimintaan. Yhtiön ensimmäinen tuote oli web-selain "Mosaic Netscape 0.9" 13. lokakuuta 1994. Selain nimettiin sittemmin "Netscape"-nimiseksi ja yhtiö vaihtoi nimekseen Netscape 14. marraskuuta 1994 välttääkseen tavaramerkkiongelmat NCSA:n kanssa, jossa useimmat Netscapen työntekijät olivat työskennelleet ennen oman yhtiön perustamista. Mosaic Netscape -selain oli kehitetty puhtaalta pöydältä, eikä se sisältänyt NCSA Mosaic -selaimen koodia.
Netscape listautui pörssiin 9. elokuuta 1995. Osaketta tarjottiin aluksi 14 dollarin hintaan, mutta viime hetkellä ennen kaupankäynnin alkua, hinta päätettiin nostaa 28 dollariin. Ensimmäisenä kauppapäivänä osakkeen hinta nousi 75 dollariin.
Tuotteet.
Yhtiön tuotteisiin kuuluivat aluksi:
Myöhempiä tuotteita olivat:
Netscape kehitti lisäksi JavaScript-ohjelmointikielen, sekä kehitti oman Java-virtuaalikoneensa.
Myöhemmät vaiheet.
Microsoft loi Windows 95 -käyttöjärjestelmän Netscapen kilpailijaksi aluksi lisäpakettina elokuussa 1995 julkaistun Internet Explorerin, joka sittemmin liitettiin Windows-käyttöjärjestelmään. Tämä johti ns. selainsotiin, joissa Netscape jäi lopuksi häviölle, koska Microsoft jakoi omaa selaintaan ilmaiseksi ja pyrki samanaikaisesti tekemään WWW-sivuista selainriippuvaisia.
Netscape aloitti tammikuussa 1998, jo jäätyään Microsoftin jalkoihin, avoimeen lähdekoodiin perustuvan Mozilla-projektin kehittääkseen selaintaan eteenpäin. Netscapet, joiden versionumero on suurempi tai yhtä suuri kuin 6.0, perustuvat kaikki Mozilla Suiten koodiin.
Internet-palveluntarjoaja America Online ilmoitti 24. marraskuuta 1998 ostavansa Netscapen osakevaihdolla 4,2 miljardilla dollarilla. 
15. heinäkuuta 2003 Time Warner (entinen AOL Time Warner, entinen AOL) lopetti Netscapen ja auttoi perustamaan Mozilla-säätiön tukemaan Mozilla-projektia. Suurin osa Netscapen työntekijöistä sai lopputilin, ja Netscapen logo poistettiin toimistorakennuksen seinältä. Netscape oli myöhemmin olemassa ainoastaan AOL:n portaalin ja sen tarjoaman halvan Internet-yhteyden nimenä.
Loppuvuosinaan Netscapesta julkaistiin vielä joitakin uusia versioita, mutta ne olivat tosiasiallisesti vain muokattuja Mozillan selaimia, joihin oli vaihdettu Netscape-logo. Ne myös kehitettiin AOL:n ulkopuolisissa kehitysryhmissä. Viimeiseksi versioksi jäi 9.0, joka julkaistiin lokakuussa 2007. Saman vuoden joulukuun lopussa AOL ilmoitti lopettaneensa Netscapen kehittämisen pysyvästi.
Isokirvinen

Isokirvinen ("Anthus richardi") on västäräkkeihin ("Motacillidae") kuuluva varpuslintu ("Passeriformes"). Lajin tieteellinen nimi on ollut myös "Anthus novaeseelandiae".
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 18 cm, siipien kärkiväli 29–33 cm ja paino 21–40 g, keskimäärin noin 30 g. Isokirvinen on suurikokoisin Euroopassa tavattavista kirvisistä. Sen nokka ja jalat ovat selvästi pidemmät kuin muilla suurikokoisilla kirvisillä, lento syvään aaltoista ja ääni on voimakas karhea surahdus. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Isokirvinen esiintyy lähinnä Siperiassa, osassa Keski-Aasiaa ja Kiinaa, ja on muuttolintu, jota tavataan Suomessa vuosittain.
Elinympäristö.
Isokirvinen viihtyy ruohostoisilla avomailla, kuten rantaniityillä, laitumilla, tienvarsilla ja rikkaruohokasvustoissa.
Lisääntyminen.
Pesä on maassa kasvillisuuden suojassa.
Ravinto.
Isokirviset syövät pääasiassa hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia sekä vähäisessä määrin siemeniä.
Nimi.
Tieteellinen nimi "Anthus" (lat.) on Pliniuksen käyttämä nimi ruohikkomaan pikkulinnusta, joka ilmeisesti oli keltavästäräkki. Aristoteles käytti sanaa "anthos" tarkoittamaan pientä kirkasväristä lintua. Kreikkalaisessa mytologiassa Anthus oli Antinouksen ja Hippodamian poika, jonka hänen isänsä hevoset tappoivat, ja joka muuttui linnuksi. Lajinimi "richardi" viittaa ranskalaiseen keräilijään M. Richardi (n. 1815).
Luettelo Suomen kunnista perustamisvuoden mukaan

Tämä artikkeli on luettelo Suomen kunnista perustamisvuoden mukaan. 
Ennen vuotta 1865 Suomessa oli kunnallishallinto vain kaupungeissa. Maaseudulla kirkkopitäjät huolehtivat myös paikallishallinnon tehtävistä, jotka nykyisin kuuluvat kunnille. Tietoja paikallishallinnosta ennen vuotta 1865 on artikkelissa Luettelo Suomen kirkkopitäjistä. Vuoden 1865 kunnallisasetuksen mukaan maaseudulle oli perustettava kunnat, joiden alueet olivat samat kuin seurakuntien. Kesti useita vuosia ennen kuin kaikkien seurakuntien alueella vastaava kunta oli aloittanut toimintansa, ja toisaalta taas useita kappeliseurakuntia oli vielä vuosikymmenien ajan itsenäistymättä omiksi kirkkoherrakunniksi. Vuoden 1926 kuntajakolaki teki mahdolliseksi muuttaa kuntajakoa maaseudulla kirkollisesta jaotuksesta riippumatta. Luettelossa vuoden 1865 kirkkopitäjäjaon mukaan syntyneiden kuntien kohdalla on esitetty myös kirkkopitäjän perustamisvuosi. Luettelo sisältää myös tiedon siitä, mistä kunnasta tai kirkkopitäjästä kunta muodostettiin.
Å

Å (å) on suomen ja ruotsin kielen aakkosten 27. kirjain. Å-kirjaimen nimi suomen kielessä on "ruotsalainen oo", ja se äännetään sekä suomen että ruotsin kielessä samaan tapaan kuin suomessa o-kirjain. 
Å-kirjain esiintyy myös norjan, tanskan, eteläsaamen, koltansaamen, luulajansaamen, baijerin, pohjoisfriisin, vallonin ja tšamorron kielten aakkosissa.
Å on skandinaavinen erikoismerkki eli ääkkönen eli skandi. Muita skandeja ovat Ä ja Ö.
Å suomen kielessä.
Å kuuluu suomen yleiskielen harvinaisimpiin kirjaimiin. Vaikka å-kirjain sisältyy suomen aakkosiin, sitä ei nykyisin esiinny suomenkielisissä sanoissa. Poikkeus tästä on mittayksikön ångström nimi. 
Vanhassa kirjasuomessa å oli käytössä. Sillä merkittiin toisinaan o-äännettä (o- ja u-kirjainten lisäksi) kuten sanassa "nåuse" (nousee). Å-kirjaimen käytöstä luovuttiin viimeistään vuoden 1642 raamatunsuomennoksen myötä.
Å ruotsin kielessä.
Å-kirjain merkitsee ruotsin kielessä o-äännettä, kun taas o-kirjaimella merkitään usein u-äännettä.
Å-kirjain syntyi ruotsin kieleen keskiajan lopulla. Monissa sanoissa "aa" oli alettu lausua o-äänteenä. A-kirjaimen päälle lisättiin pieni o osoittamaan uutta ääntämistapaa. Ruotsissa å-kirjain tuli käyttöön Kustaa Vaasan raamatunkäännöksessä ja Olaus Petrin katekismuksessa vuodelta 1526. Käsikirjoituksissa sitä oli käytetty jo 1450-luvulta lähtien.
Å norjan ja tanskan kielissä.
Å kuuluu nykyisin myös norjan ja tanskan aakkosiin. Niissä se on 29. kirjain ja nimeltään "bolle-å". Norjassa ja tanskassa käytettiin o-äänteen merkkinä aa-yhdistelmää aina 1900-luvulle saakka. Norjassa å tuli käyttöön vuoden 1917 oikeinkirjoitusuudistuksessa ja pakolliseksi vuonna 1938. Tanskassa å otettiin käyttöön 1948.
Å-kirjaimen merkityksiä.
Å-kirjainta käytetään Suomessa toisinaan symboloimaan ruotsin kieltä tai ruotsalaisuutta (mm. sanassa ”ruåtsi”). Ahvenanmaalaisten autojen rekisterikilvet alkavat Å-kirjaimella.
Lamphun (provinssi)

Lamphunin provinssi () on yksi Thaimaan provinsseista ("changwat"). Sen naapuriprovinssit ovat Chiang Mai, Lampang ja Tak. Provinssin pinta-ala on 4 505,9 neliökilometriä ja siellä on arviolta 406 400 asukasta (vuonna 2017).
Maantiede.
Lamphun sijaitsee Pingjoen jokilaaksossa ja on vuorijonojen ympäröimä. 
Historia.
Lamphun oli Haripunchai-nimisenä Dvaravati-kauden Mon-kuningaskunnan pohjoisin kaupunki ja samalla myös viimeisin Thaimaahan liittynyt. Myöhäisellä 1200-luvulla se joutui Khmerien valtakunnan hyökkäyksen kohteeksi, mutta ei kukistunut. Kuitenkin vuonna 1281 Lannathain kuningas Mengrai vihdoin valloitti kaupungin ja teki siitä osan kuningaskuntaansa.
Symbolit.
Provinssin sinetti esittää Wat Phra That Haripunchai -temppeliä, joka jo oli Lamphunin päätemppeli Mon-jakson aikana. Kullatun stupan sanotaan sisältävän Buddhan muistoesineen.
Provinssin kukka on "Butea monosperma" ja provinssin puu on "Samanea saman".
Aluejako.
Provinssi on jaettu 7 alueeseen ("amphoe") ja yhteen osa-alueeseen ("king amphoe"). Nämä jakaantuvat edelleen 51 kuntaan ("tambon") ja 520 kylään ("mubaan").
Mae Hong Son (provinssi)

Mae Hong Sonin provinssi () on yksi Thaimaan provinsseista ("changwat"). Naapuriprovinsseja ovat Chiang Mai ja Tak. Lännessä sen rajanaapurina on Myanmar. Provinssin pinta-ala on 12 681,3 neliökilometriä ja siellä on arviolta 198 600 asukasta (vuonna 2017).
Maantiede.
Provinssi sijaitsee useiden vuorijonojen välissä ja siksi siellä on viileämpi ilmasto kuin muilla Thaimaan alueilla. Salweenjoki muodostaa osan Myanmarin rajasta.
Historia.
Provinssi oli osa Lannathain kuningaskuntaa kuten myös osa Burmaa. Burmalaisten voimakas vaikutus näkyy yhä temppeleiden rakennustyylissä. 
Väestö.
63 % väestöstä kuuluu vuoristoheimoihin, niiden joukossa hmong-, yao-, lahu-, lisu-, akha- ja karen-vähemmistöt. Shan-vähemmistö on myös iso ryhmä. Provinssilla on Thaimaan alhaisin väestön tiheys.
Symbolit.
Provinssin sinetti esittää vedessä uivaa elefanttia. Elefanttien opettaminen metsätöiden tekemiseen oli suosittua provinssissa. Prinssi Kaew Muang Ma rakennutti kaksi yhteisöä elefanttileirien yhteyteen, joista toinen oli Ban Mae Hong Son.
Provinssin puu on "Millettia brandisiana" ja provinssin kukka on "Tithonia diversifolia".
Aluejako.
Provinssi on jaettu 7 alueeseen ("amphoe"). Nämä edelleen jakaantuvat 45 kunnaksi ("tambon") ja 402 kyläksi ("mubaan").
Nakhon Sawan (provinssi)

Nakhon Sawanin provinssi () on yksi Thaimaan provinsseista ("changwat"). Naapuriprovinssit ovat pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna Kamphaeng Phet, Phichit, Phetchabun, Lopburi, Sing Buri, Chaina, Uthai Thani ja Tak. Nimi Nakhon Sawan kääntyy "taivaallinen kaupunki". Provinssin pinta-ala on 9 597,7 neliökilometriä ja siellä on arviolta 974 600 asukasta (vuonna 2017).
Maantiede.
Ping- ja Yomjoet yhdistyvät Nakhon Sawanin kaupungin lähellä Chao Phraya -joeksi. Mae Wongin kansallispuisto Khamphaengphetin vastaisella rajalla muodostettiin 1987 säilyttämään Mae Wong-Mae Poenin sademetsä.
Symbolit.
Provinssin symboli esittää taivaassa sijaitsevaa myyttistä linnaa, nimeltään Viman. Tämä liittyy provinssin nimeen. 
Provinssin puu ja kukka on "Lagerstroemia loudonii".
Aluejako.
Provinssi jakautuu 13 alueeseen ("amphoe") ja kahteen osa-alueeseen ("king amphoe"). Nämä edelleen jakaantuvat 130 kunnaksi ("tambon") ja 1 328 kyläksi ("muban").
Phayao (provinssi)

Phayaon provinssi () on yksi Thaimaan provinsseista ("changwat"). Naapuriprovinsseja ovat Nan, Phrae, Lampang ja Chiang Rai. Koillinen rajanaapuri on Laos. Provinssin pinta-ala on 6 335,1 neliökilometriä ja siellä on arviolta 409 900 asukasta (vuonna 2017).
Maantiede.
Phayaon kaupunki sijaitsee Kwan Phayao -järven tuntumassa kolmen ison vuoren ympäröimänä. Vuoret ovat Doi Luang (1697 m), Doi Khun Mae Fat (1550 m) ja Doi Khun Mae Tam (1330 m).
Historia.
Phayaon perustamisen jälkeen vuonna 1096 se oli pieni kaupunkikuningaskunta. 1200-luvulla sen merkitys kasvoi ja siitä tuli tasavertainen Lannathain kuninkaan Mengrain ja Sukhothain kuningaskunnan kumppani. Kuitenkin myöhempi Lannathain kuningas valloitti Phayaon vuonna 1338 ja liitti sen osaksi Lannathaita. Burmalaisten hallitessa Lannathaita kaupunki autioitui ja vuonna 1897 siitä tuli osa Chiang Rain provinssia. Se erotettiin Chiang Raista 28. elokuuta 1977, jolloin siitä tuli oma provinssinsa.
Symbolit.
Provinssin sinetti esittää kuuluisaa "Phra Chao Ton Luang" -nimistä Buddhan kuvaa Si Khom Khamin temppelissä. Hänen takanaan on 7 liekkiä, osoittaen Buddhan suuruutta. Buddhan edessä on kuppi ja kaksi tähkää riisiä. 
Provinssin puu on "Mammea siamensis".
Aluejako.
Provinssi jakaantuu 7 piiriin ("amphoe") ja 2 pienempään piiriin ("king amphoe"). Nämä jaetaan 68 kuntaan ("tambon") ja 632 kylään ("mubaan").
Ångström

Ångström (tunnus Å) on pituuden mittayksikkö, joka on 10−10 m eli 0,1 nm eli 100 pm. Yksikkö on nimetty ruotsalaisen fyysikon Anders Jonas Ångströmin (1814–1874) mukaan. 
Ångström ei ole SI-järjestelmän mukainen yksikkö, joten tieteellisessä tekstissä sen asemasta käytetään yleensä nano- tai pikometrejä. Atomien ja molekyylien mitat ilmoitetaan kuitenkin usein ångströmeinä; yleisemmin ångströmiä käytetään kuitenkin valon aallonpituuksien mittaamiseen. 
Atomien ja pienten molekyylien mitat on mielekästä ilmoittaa ångströmeinä, koska tällöin luvut ovat kätevän suuruisia (välillä 0–10). Esimerkiksi metaanimolekyylissä vety- ja hiiliatomin välisen sidoksen keskimääräinen pituus on noin 1,1 Å eli 110 pm.
ISDN

Integrated Services Digital Network eli ISDN on piirikytkentäinen puhelinverkkojärjestelmä. Se on suunniteltu digitaaliseen puheen ja datan siirtoon tavallisissa puhelinlinjoissa. Tavoitteena on parempi laatu ja suurempi nopeus analogisiin järjestelmiin verrattuna. ISDN yleistyi kotitalouksissa 2000-luvun taitteessa tavallista modeemia nopeampana vaihtoehtona internetin käyttöön. Pian sen jälkeen yleistyneet ADSL-liittymät kuitenkin korvasivat ISDN:n kotitalouksien internetyhteytenä.
Standardista on olemassa monta varianttia, mutta tavallisinta niistä kutsutaan ISDN-perusliittymäksi ("Basic Rate Interface") tai ISDN-BRI:ksi. Tekniikasta käytetään myös nimitystä 2B+D sen kanavoinnin vuoksi. Perusliittymä koostuu kahdesta B-kanavasta, joissa on nopeutta 64 kbit/s varsinaista käyttöä varten, ja signalointiin tarkoitetusta D-kanavasta jonka nopeus on 16 kbit/s.
B-kanavia voidaan käyttää puheluita, tietoliikennettä, telefaksia tai kuvapuhelinta varten. Kanavat on myös mahdollista niputtaa yhteen, jolloin saavutetaan 128 kbit/s siirtonopeus. Useampia perusliittymiä voidaan myös käyttää rinnakkain, esimerkiksi videoneuvottelussa käytetään yleisesti 2–3 kanavaparia (eli 4–6 B-kanavaa, toisin sanottuna 256–384 kbit/s).
ISDN-liittymässä on käyttäjällä ISDN-verkkopääte, jossa voi olla myös analogisen puhelimen liitäntä, ISDN-väyläliitännän eli S-väylän lisäksi. S-väylään voidaan liittää ISDN-puhelin, tietokoneen sisällä oleva tai ulkoinen ISDN-verkkosovitin. Väylään voi liittää korkeintaan 8 laitetta.
ISDN:stä on myös yrityskäyttöön tarkoitettu standardi, ISDN-PRI ("Primary Rate Interface"). Tässä standardissa B-kanavia on 30 kappaletta ja sen lisäksi yksi D-kanava. Kuten perusliittymässä, myös PRI-liittymästä käytetään kanavien määrästä muodostuvaa nimitysta 30B+D. PRI-liittymän D-kanava on 64 kbit/s, toisin kuin perusliittymässä. PRI liittymän kokonaisnopeus on siis 30 * 64 kbit/s + 64 kbit/s = 1 984 kbit/s. Tämä nopeus täyttää melkein E1-luokan runkoyhteyden (2 048 kbit/s). Viimeinen 64 kbit/s kanava on jätetty operaattorin liikennettä varten.
Majavat

Majavat (heimo Castoridae) ovat isoja, litteähäntäisiä, ruskeaturkkisia jyrsijöitä. Majavien heimoon kuuluu nykyisin vain yksi suku, majavat ("Castor"), ja kaksi lajia, euroopanmajava ("Castor fiber") ja kanadanmajava ("Castor canadensis"). Esihistoriallisella ajalla eli muitakin sukuja ja lajeja, esimerkiksi jättiläismajava ("Castoroides ohioensis"), jotka tunnetaan vain fossiililöytöjen perusteella. Vuorimajava ja rämemajava eli nutria eivät nimestään huolimatta ole majavia.
Majavat kokoavat kaatamistaan puista patoja ja asuvat ja hankkivat ruokaa näin rakentamistaan tekoaltaista. Majavat ovat norsujen (ja ihmisen) lisäksi ainoita eläimiä, jotka pystyvät kaatamaan täysikasvuisen puun.
Majavan kyky kaataa puita perustuu sen rautaa sisältävään hammaskiilteeseen, joka tekee hampaista poikkeuksellisen lujat ja väriltään oranssinruskeat. Euroopanmajavan hampaat kasvavat 0,39 cm kuukaudessa ja majavan on pakko käyttää niitä jatkuvasti niiden kulumiseksi.
Majavat ovat ekosysteeminsä insinöörejä, jotka hyödyttävät muita eliöitä, kuten vesilintuja ja nisäkkäitä.
Oulun Arktos

Tähtitieteellinen yhdistys Arktos ry on oululainen tähtitieteellinen yhdistys, joka perustettiin 1962 eli samaan aikaan kun Oulun yliopistolla aloitettiin tähtitieteen luennot.
Arktosilla on kaksi tähtitornia. Puolivälinkankaan tähtitorni Oulussa on rakennettu Puolivälinkankaan vesitornin huipulle vuonna 1969. Tornin kaukoputki on "Celestron 8" -peilikaukoputki, joka on hankittu yhdistykselle 1970-luvulla. Kaupungin valosaasteen vuoksi yhdistyksen toinen tähtitorni rakennettiin maaseudulle noin 45 kilometrin päähän Oulusta Paavolan kylään. Paavolan tähtitorni valmistui vuonna 1989. Tornin kaukoputki on 30 cm Newton-tyyppinen peilikaukoputki. Ukrainaan kohdistuvan Venäjän hyökkäyssodan vuoksi tehdyt pääsyrajoitukset vesitorniin ovat vuodesta 2023 alkaen estäneet Puolivälikankaan tähtitornin käyttämisen.
Bhopalin onnettomuus

Bhopalin onnettomuus on Intiassa vuonna 1984 sattunut maailman kaikkien aikojen pahin teollisuusonnettomuus. Onnettomuus tapahtui aamuyöllä 3. joulukuuta, kun yhdysvaltalaisen Union Carbiden omistamalta hyönteismyrkkytehtaalta purkautui Bhopalin kaupunkiin myrkyllistä metyyli-isosyanaattia. Eri arvioiden mukaan 8 000–30 000 ihmistä kuoli myrkkykaasuihin. altistui kaasulle, ja heistä 20 000:n arvellaan myöhemmin kuolleen altistumisen seurauksiin. Eloon jääneillä ilmeni pahoja keuhko- ja silmävaurioita.
Union Carbiden oman lausunnon mukaan vuodon ainoa mahdollinen syy oli tuhotyö: joku laittoi tahallaan vettä nestesäiliöön. Vuonna 1989 Union Carbide myöntyi maksamaan korvauksia 470 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Madhya Pradeshin osavaltion tilastojen mukaan onnettomuudesta oli hyväksytty kevääseen 2007 mennessä.
Onnettomuuden syy.
Metyyli-isosyanaatti- eli MIC-säiliön sisällön lämpötila oli ollut alun perin 15–20 celsiusastetta, minkä jälkeen sinne oli päässyt tuntemattomasta lähteestä 450–900 kilogrammaa vettä. MIC ja vesi reagoivat eksotermisesti, mikä synnytti lisää lämpöä ja kehitti hiilidioksidia, joka taas nosti painetta säiliössä. Korkea lämpötila ja kloroformin läsnäolo kiihdyttivät säiliön korroosiota, ja säiliöstä vapautunut rauta toimi katalyyttina MIC:n trimerisaatiossa kiihdyttäen reaktiota. Laskelmien mukaan MIC:n 40-prosenttinen reagointi riittäisi höyrystämään siitä loput. Tästä päätellen säiliössä olisi pitänyt olla yli kiintoainetta, mutta tutkimuksissa sitä löydettiin vain reilut neljä tonnia. Lopun kiintoaineen arveltiin karanneen varoventtiilin kautta kaasuna ympäröivään ilmaan, tunnetuin seurauksin. Tämän tapauksen suurin virhe oli erittäin heikko kunnossapidon taso. Laitteiston kunnosta oli jo aikaisemmin annettu huomautuksia tehtaanjohdolle, ja niiden toimimattomuus oli mitä suurimmalla todennäköisyydellä yksi onnettomuuteen johtaneita syitä. Hätäsoihtu oli alun perin rakennettu huomattavan pieneksi, ja se oli ollut korjaustöiden vuoksi poissa käytöstä. Kaiken lisäksi prosessista oli sammutettu jäähdytysjärjestelmä, minkä vuoksi MIC-säiliön lämpötila oli noussut alkuperäisestä nollasta celsiusasteesta.
Syynä pidetään riittämättömiä turvallisuusmääräyksiä.
Tuomio.
Kahdeksan ihmistä todettiin syyllisiksi onnettomuuteen 7. kesäkuuta 2010. Syytetyt tuomittiin kahden vuoden vankeusrangaistuksiin ja sakkoihin. Tuomitut ovat tehtaan tuolloista johtoa. Oikeuden mukaan johto syyllistyi rangaistavaan huolimattomuuteen, kun se ei pystynyt estämään onnettomuutta.
Helsingin Sanomien mukaan syytettyinä oli kahdeksan, mutta oikeuteen saapui vain seitsemän henkilöä. Union Carbiden toimitusjohtaja Warren Anderson ei saapunut Yhdysvalloista oikeudenkäyntiin, eikä oikeusistuin käsitellyt hänen syytettään poissaolosta huolimatta. Seitsemän entistä johtajaa tuomittiin enimmillään kahden vuoden vankeuteen ja sakkoihin.
Kiertokanki

Kiertokanki on mäntämoottorin olennainen osa kampiakselin ohella. Kiertokanki muuttaa männän edestakaisen liikkeen kampiakselin pyöriväksi liikkeeksi. Kiertokankia on moottorissa jokaiselle männälle omansa. Kiertokanki on kiinnitetty mäntään männän tapin avulla ja kampiakseliin taas omalla laakerillansa.
Myös höyrykoneessa on kiertokankia, joiden tehtävä ja toiminta ovat samat kuin polttomoottorissa. Myös erilaisissa pumpuissa ja kompressoreissa käytetään samankaltaista tekniikkaa.
Vuoden 2002 talviolympialaisten mitalitaulukko

Vuoden 2002 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 77 maasta. He kilpailivat 78 olympialajissa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Norja.
Jargon

Jargon ( [ʒaʀgɔ̃]; mongerrus, siansaksa) on jonkin ryhmän tai yhteisön ammatti- tai erikoiskieli. Jargonia tavataan esimerkiksi harrastusyhteisöjen kuten urheilulajin harrastajien parissa tai ammatti-ihmisten, kuten ohjelmoijien tai lääkäreiden, viestinnässä. Sanan alkuperäistä merkityksen tavoin sanalla jargon voidaan tarkoittaa myös vierasta, käsittämätöntä kieltä kieltä, siansaksaa.
Erikoiskielenä jargon helpottaa asiantuntijoiden keskinäistä viestintää, kun pitkät ja hankalat termit voidaan korvata lyhyemmillä mutta alan piirissä silti täsmällisillä vastineilla. Yhteinen erikoissanasto voi luoda yhteenkuuluvuuden tunnetta ja toisaalta sulkea sanastoa tuntemattomat alakulttuurin tai tiedonsaannin ulkopuolelle. Keskiajalla muun muassa varkaiden salakieli oli ulkopuolisille vaikeaselkoista jargonia. Kapulakielisyys on lisääntynyt 2000-luvulla Suomessa esimerkiksi opetus- ja kasvatusalalla tekstimuotoisen viestinnän lisäännyttyä.
Etenkin arkikielessä konsulttien tai poliitikkojen tyhjää täynnä olevaa, pätemistä korostavaa sanahelinää voidaan kutsua jargoniksi. Jotkut selväkielisten ilmaisujen sijaan käytetyt, teennäiseltä ja pöyhkeältä kuulostavat tyhjän työelämäjargonin ilmaisut tai yksittäiset sanat voivat valikoitua kielellisiksi inhokeisksi, monia kuulijoita ärsyttäviksi sanonnoiksi. 
Puhuja voi käyttää jargonin kaltaista, tosiasioita piilottavaa kieltä myös puhuessaan perättömyyksiä, paskaa. Esimerkiksi Vladimir Putinin puhe Ukrainan hyökkäyssodasta erikoisoperaationa on esimerkki tällaisesta valehtelusta. Aina ei kuitenkaan ole selvää, kummasta on kyse. Yritysjohtajan irtisanomistilanteessa käyttämä kieli voi olla tietoisesti faktoja siloittelevaa tai se voi olla työntekijöiden arjesta vieraantunutta yritystalouden jargonin täyttämää viestintää.
Viranomaisyhteistyö

Viranomaisyhteistyö on erityisesti 1990-luvun aikana esille noussut verkostoitumisen muoto. Siinä viranomaiset toimivat yli omien organisaatioiden rajojen yhteistoiminnassa ja tietoa toisilleen jakaen. Viranomaisyhteistyö voi olla valtioiden (vast.) välistä tai valtion tai sen osan sisällä tapahtuvaa. Yleensä sillä tarkoitetaan eri viranomaisien välistä yhteistoimintaa ja tiedon jakamista, mutta se voi tapahtua myös saman viranomaisalan sisällä, mutta eri valtioiden välisenä. Jälkimmäisestä on esimerkki Europolin toiminta.
Syinä viranomaisyhteistyön kasvuun voidaan nähdä mm:
Toimiva viranomaisyhteistyö vaatii tekniikan lisäksi yleisiä verkottumisen/verkostoitumisen edellytyksiä.
Juha Kotilaisen vuonna 2009 tehdyn diplomityön mukaan Wikipedian määritelmä oli ainoa geneerinen yritys määritellä viranomaisyhteistyötä. Wikipedian määritelmä oli hänen mukaansa varsin yleinen, eikä se ottanut huomioon eri merkitysten rakentumista.
Pisa

Pisa on kaupunki Italiassa, Toscanassa, Arnojoen suulla Välimeren rannalla. Pisassa on noin 90 000 asukasta.
Historia.
Antiikki.
Antiikin aikana kaupunki tunnettiin nimellä "Pisae". Se saattoi olla alun perin pelasginen tai etruskilainen asutus, ja ainakin se oli myöhemmin etruskien vallassa. Myyteissä se yhdistettiin nimen perusteella Kreikan Pisaan.
Ajankohtaa, jolloin Pisae tuli Rooman alaisuuteen, ei tunneta tarkasti. Sen nimi mainitaan ensimmäisen kerran historiassa vuonna 225 eaa. Rooman galleja vastaan käymien sotien yhteydessä, ja siitä tuli roomalaisille tärkeä tukikohta, josta sodittiin myös liguureja vastaan. Kaupungista tuli roomalainen "colonia" eli sotilassiirtokunta vuonna 180 eaa. tai 89 eaa. Keisari Augustuksen aikana se tunnettiin nimellä "Colonia Obsequens Julia Pisana".
Myöhempi historia.
Pisan huippukausi sijoittuu keskiajalle, jolloin se oli Genovan, Amalfin ja Venetsian rinnalla yksi neljästä italialaisesta merivallasta. Pisa oli tärkeä kaupallinen keskus ja sillä oli hallussaan merkittävä laivasto Välimerellä. Se kilpaili mm. Genovan ja Venetsian kanssa.
Pisa valloitti osan Sardiniaa ja menestyksellisesti voitti monia kilpailevia kaupunkeja Sisiliassa ja Etelä-Italiassa. Pisan laivasto osallistui myös ristiretkiin. Kaupunkiin virranneita varoja käytettiin "Campo dei Miracoli"n rakennusten, kuten tuomiokirkon ja Pisan kaltevan tornin, rakentamiseen.
Pisalla oli itsenäinen demokraattinen hallitus, ja kaupunkia hallitsi valtuusto. Paavin ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin välisessä valtataistelussa Pisa oli aina keisaria tukevien ghibelliinien puolella, ja tuki aktiivisesti mm. Fredrik I Barbarossaa, Fredrik II:ta ja Henrik VII:ttä. Keisarit tunnustivat Pisan itsenäisyyden ja olivat siinä määrin kiitollisia, että antoivat Pisalle herttua Henrik II:n sotasaaliit, jotka ovat yhä tallessa Pisan tuomiokirkossa.
Pisan valta alkoi hiipua vuonna 1284, kun se hävisi Genovalle Melorian meritaistelussa. Taistelussa kaupunki menetti merimahtinsa eikä koskaan toipunut tappiosta kunnolla. Pisa yritti kohottaa asemaansa 1300-luvulla, mutta lopulta Firenze valloitti sen vuonna 1406.
Nähtävyyksiä.
Pisan ehdottomasti kuuluisin nähtävyys on Pisan kalteva torni, joka on osa arkkitehtonista kokonaisuutta "Piazza dei Miracolissa" ("Ihmeiden aukio") kaupungin vanhan keskustan pohjoispuolella. Piazza dei Miracolissa ovat myös kaunis tuomiokirkko ("Duomo") ja kastekappeli.
Muita mielenkiintoisia nähtävyyksiä ovat "Ritareiden aukio", jolla sijaitsee "Palazzo della Carovana dei Cavalieri" hienoine julkisivuineen, "Borgo Stretto", jossa voi käyskennellä keskiaikaisten arkadioiden alla, ja "Lungarnon" kadut Arnon rannalla. Pisassa on kuuluisan kaltevan tornin lisäksi kaksi muuta kallellaan olevaa tornia.
Nagasaki

Nagasaki ( ) on satamakaupunki Kyūshūn länsirannikolla Nagasakin prefektuurissa Japanissa. Kaupungissa on 437 636 asukasta (vuonna 2014). Nagasaki on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista. Nagasaki on Hiroshiman rinnalla toinen niistä kahdesta kaupungista, joihin Yhdysvallat pudotti atomipommin toisen maailmansodan lopuksi. 
Maantiede.
Kaupunki sijaitsee Urakami-joen suulla, missä kapeaan lahteen laskeva joki muodostaa suojaisan luonnonsataman. Kaupunki on rakennettu lahtea ympäröiville rinteille amfiteatterin muotoon, tasaista maata on vain siellä missä sitä on vallattu vesialueita täyttämällä joko Nagasakinlahdessa tai Urakamijoesta.
Vuoden kuumin kuukausi on elokuu, jolloin päivän ylin lämpötila on yli 30 astetta. Tammi- ja helmikuussa vuorokauden alin lämpötila jää lähelle nollaa. Eniten sataa kesä- ja heinäkuussa, yli 300 mm.
Historia.
Vuosina 1640–1859 Nagasakissa oli Japanin ainut eurooppalaisille avoin satama ja sekin oli avoin vain hollantilaisille. 1900-luvun alussa kaupungista kehittyi merkittävä laivanrakennuskeskus. Nykyisin Mitsubishin hallissa oleva telakka perustettiin 1857, ja se oli Japanin ensimmäinen sotalaivojen korjauksia varten tehty telakka. Telakka ja neljä muuta kohdetta Nagasakissa ovat kokonaisuutta Japanin Meiji-kauden teollisen vallankumouksen kohteet, joka valittiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 2015.
Yhdysvallat pudotti ydinpommin Nagasakiin kolme päivää Hiroshiman ydinpommin jälkeen 9. elokuuta 1945. Ydinpommi tuhosi yli puolet Nagasakin rakennuksista ja tappoi arviolta 75 000 ihmistä. Noin 40 000 nagasakilaista vammautui.
Talous.
Nagasakissa on myös huomattavaa lentokone-, silkki- ja puuvillateollisuutta sekä useita terästehtaita. Nagasakin yliopisto on perustettu vuonna 1949.
Liikenne.
Nagasakin lentoasemalta on lentoja Tokioon ja Osakaan sekä muihin Kiushun kaupunkeihin. Osakaan pääsee myös linja-autolla, matka kestää 10 tuntia. Kaupungin sisäistä liikennettä hoitavat bussit ja viisi raitiovaunulinjaa.
Rotten Sound

Rotten Sound on vuonna 1993 perustettu vaasalainen grindcore-yhtye, jonka musiikissa on myös vivahteita death metallista. Yhtyeen tyyli oli sen alkuaikoina erilainen kuin nykyään, ja he itse pitävätkin vuonna 2002 julkaistua "Murderworks"-albumia ensimmäisenä albuminaan.
Monien grindcore-yhtyeiden tapaan myös Rotten Sound on kantaa ottava yhtye, joka kritisoi sanoituksissaan länsimaalaista elämäntapaa: esimerkiksi Cycles-albumin sanoitukset käsittelevät muun muassa kulutusyhteiskuntaa ja globalisaatiota sekä ihmisten ahneutta.
Kokoonpano.
Entiset jäsenet
Diskografia.
Studioalbumit
Kokoelma-albumit
Singlet
EP:t
Split-albumit
Aleksanteri III (paavi)

Paavi Aleksanteri III (noin 1100/1105 – 30. elokuuta 1181) oli paavina 7. syyskuuta 1159 – 30. elokuuta 1181. Hänen oikea nimensä oli Orlando Bandinelli ja hän syntyi Sienassa. Aluksi hän toimi opettajana Bolognan yliopistossa, jossa hän opetti kanonista oikeutta ja kirjoitti "Stroman" tai "Summa Magistri Rolandin", joka oli ensimmäisiä kommentteja Gratianuksen teokseen "Decretum".
Lokakuussa 1150 paavi Autuas Eugenius III nosti hänet kardinaaliksi. Näihin aikoihin hän kirjoitti teoksensa "Sentences", joka perustui Pierre Abélardin kirjaan "Introductio ad theologicam". Vuonna 1153 hänestä tuli paavin kansleri ja hän johti keisari Fredrik I Barbarossaa vastustavia kardinaaleja.
7. syyskuuta 1159 hänet valittiin paavi Hadrianus IV:n seuraajaksi. Kardinaalien vähemmistö valitsi paaviksi kuitenkin pappi Octavianuksen, joka otti nimen Viktor IV. Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta tuki vastapaavia ja hänen seuraajiaan Paschalis III:ta (1164–1168) ja Calixtus III:ta (1168–1178). Hävittyään Legnanon taistelun Barbarossa tunnusti vuonna 1177 Venetsian rauhassa Aleksanterin paaviksi. 12. maaliskuuta 1178 Aleksanteri palasi Roomaan, josta hän oli ollut paossa kahdesti. 1162–23.11.1165 hän oli paossa Ranskassa ja 1167–1168 Italiassa Gaetan, Beneventon, Anagnin ja Venetsian kaupungeissa.
Barbarossan päihittämisen lisäksi Aleksanteri nöyryytti Englannin kuningas Henrik II:ta ja vahvisti Alfonso I:n oikeuden Portugalin kruunuun. Ollessaan paossa Ranskassa hän oli kuningas Ludvig VII:n suojeluksessa.
Maaliskuussa 1179 Aleksanteri järjesti kolmannen lateraalikonsiilin (Yhdestoista ekumeeninen kirkolliskokous). Sen päätöksiin lukeutuu monia paavin ehdotuksia kirkon tilanteen parantamiseksi. Yksi päätöksistä on nykyäänkin voimassa oleva sääntö, jonka mukaan paavin valintaan tarvitaan kaksi kolmasosaa äänistä. Kolmas lateraanikonsiili oli Aleksanterin vallan lakipiste. Kuitenkin pian kirkolliskokouksen jälkeen Rooman tasavalta pakotti Aleksanterin pakenemaan kaupungista lopullisesti, ja 29. syyskuuta 1179 eräät aateliset valitsivat vastapaavi Innocentius III:n. Käyttämällä rahaa viisaasti Aleksanteri onnistui kuitenkin saamaan Innocentiuksen valtaansa niin, että tämä syrjäytettiin tammikuussa 1180. Vuonna 1181 hän julisti Skotlannin kuninkaan Vilhelm I:n pannaan ja Skotlannin interdiktiin. Aleksanteri III kuoli Civita Castellanassa 30. elokuuta 1181.
Aleksanteri III:n aikana Ruotsi sai oman arkkipiispan Uppsalaan. Aleksanterin Bulla ("Gravis admodum") on vanhin tunnettu Suomea koskeva Vatikaanin asiakirja.
Stratagus

Stratagus on pelimoottori, joka mahdollistaa erilaisten reaaliaikaisten strategiapelien pelaamisen.
Strataguksen lähdekoodi on saatavilla avoimesti. Ohjelma toimii 32-bittisissä Windowseissa, Mac OS X:ssä, AmigaOS 4:ssä ja POSIX-tyyppisissä UNIX-järjestelmissä (Mukaan lukien *BSD ja Linux). Pelimoottori on tehty C-kielellä, ja eri peliskenaarioiden skriptauksessa käytetään Lua-skriptikieltä.
Stratagus oli alkuperäiseltä nimeltään Freecraft, ja sen alkuperäinen tarkoitus oli nimenomaan toimia uutena pelimoottorina "Warcraft II"-pelille. Freecraft-koodi kuitenkin laadittiin niin, että sillä pystyttiin pelaamaan muitakin pelejä. Freecraft-projekti loppui Blizzard Entertainmentin vaatimuksesta, sillä heidän näkemyksensä mukaan nimi oli liian lähellä Warcraft-tavaramerkkiä - ja myös siksi että Freecraftin tekijätiimi oli kyllästynyt.
Suhteellisen pian sen jälkeen uudet tekijät jatkoivat työtä Stratagus-nimen alla. Nykyisin Strataguksen Warcraft II-tuki on hajautettu omaan projektiinsa nimeltä Wargus, ja lisäksi on ilmaantunut useita muita peliprojekteja. Muutamia esimerkkejä toimivimmista ovat esimerkiksi Magnant, Battle for Survival, Astroseries ja Battle for Mandicor.
Assuanin pato

Assuanin pato () on Assuanin lähelle Egyptiin, Niilin ensimmäisen kataraktin läheisyyteen vuonna 1970 valmistunut, maailman suurimpiin kuuluva pato. Rakennus­hankkeen olivat panneet alulle Neuvostoliitto ja Egyptin hallitus. Sen avulla saatiin hallintaan Niilin vuosittaiset tulvat satojen kilometrien matkalta.
Assuanin läheisyydessä Niilissä on kaksi suurta patoa. Britit alkoivat rakentaa ensimmäistä Assuanin patoa 1899. Pato valmistui vuonna 1902 ja se oli kaksi kilometriä pitkänä ja 54 metriä korkeana silloisen maailman suurin pato. Padon tarkoitus oli säädellä Niilin laakson viljelysten kastelua sekä Niilin jokavuotista tulvaa. Pato avattiin 10. joulukuuta. Patoa laajennettiin vielä vuosina 1907–1912 ja 1929–1933.
Vuonna 1946 pato oli hyvin huonossa kunnossa. Sen jälkeen kun Gamal Abdel Nasser oli vuonna 1954 tullut Egyptin presidentiksi, Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta suunnittelivat rakentavansa muutamaa kilometriä etelämmäksi uuden, edellistä paljon korkeamman padon ja antoivat Egyptille 270 miljoonan Yhdysvaltain dollarin lainan Kansainvälisen jälleenrakennus- ja kehittämispankin kautta, mutta peruivat sen kesäkuussa 1956. 
Sen jälkeen Nasser sai taakseen Neuvostoliiton ja Kiinan tuen. Rakennustyömaa kesti vuodesta 1960 vuoteen 1970. Pato avattiin 21. heinäkuuta. Ensimmäinen osa valmistui vuonna 1964. Pato rakennettiin neuvostoinsinöörien ja -arkkitehtien alaisuudessa. Suurin osa rakennuksessa käytetystä materiaalista tuli Neuvostoliitosta.
Uusi pato on yli 100 metriä korkea. Sen taakse muodostui maailman suurimpiin tekojärviin kuuluva Nasserjärvi, joka on noin 480 kilometriä pitkä ja 5 250 km²:n laajuinen ja ulottuu pitkälle Sudanin puolelle. Sen alle jäi myös Niilin toinen katarakti.
Rakennustyön aikana tekojärvi uhkasi peittää alleen monia historiallisesti arvokkaita monumentteja. Muun muassa Abu Simbelin temppeli oli jäämässä kokonaan veden alle ja se jouduttiin UNESCO:n avustuksella siirtämään kokonaisuudessaan toisaalle. Sen sijaan Filain saari Isiksen temppeleineen ja nubialainen Wadi Halfan kaupunki jäivät vesimassojen alle. Myös Philaen saaren rakennukset purettiin ja siirrettiin korkeammalle naapurisaarelle vuonna 1972 alkaneessa operaatiossa.
Myös lähes koko Nubian alue uhkasi peittyä vedellä ja tällä pelättiin olevan ympäristöä vaurioittavaa vaikutusta. Padon ympäristöä saastuttavat vaikutukset jäivät pienemmiksi kuin pelättiin.
Voimaloiden tuottama sähkö muodosti puolet Egyptin koko tuotannosta padon valmistuessa. Vuonna 2010 Egypti tuotti 138 700 miljoonaa kWh sähköä, josta vesivoiman eli lähinnä Assuanin osuus (12,9 TWh) oli alle kymmenen prosenttia.
Wikisitaatit

Wikisitaatit () on Wikimedia Foundationin hallinnoima Wikipedian sisarhanke. Se käyttää samaa MediaWiki-alustaa kuin muutkin Wikimedia Foundationin hankkeet. Wikisitaattien tarkoituksena on yhteistoiminnallisesti koota kattava valikoima eri henkilöiden sitaatteja, puheita ja kirjoituksia sekä sananlaskuja ja anekdootteja. Ajatuksen Wikisitaateista esitti Daniel Alston ja Brion Vibber toteutti asian käytännössä.
Alun perin hanke aloitettiin englannin kielellä, mutta heinäkuussa 2004 muunkieliset Wikisitaatit aloittivat toimintansa. Suomenkielinen versio avattiin 5. elokuuta 2004.
Lucius III

Paavi Lucius III (1097 – 25. marraskuuta 1185) oli paavina 6. syyskuuta 1181 – 25. marraskuuta 1185. Hänen alkuperäinen nimensä oli Ubaldo Allucingoli.
Lucius oli kotoisin Luccan itsenäisestä tasavallasta. Hän kuului sisterssiläiseen sääntökuntaan. Paavi Innocentius II teki hänestä Santa Prasseden kardinaali-papin, ja Hadrianus IV nosti hänet Ostian ja Velletrin piispaksi. Hän oli Aleksanteri III:n aikakauden vaikutusvaltaisimpia kardinaaleja.
Tultuaan valituksi paaviksi hän asui Roomassa marraskuusta 1181 maaliskuuhun 1182, mutta levottomuudet kaupungissa pakottivat hänet viettämään lopun kautensa paossa pääosin Velletrissä, Anagnissa ja Veronassa.
Lucius riiteli keisari Fredrik I Barbarossan kanssa edesmenneen Toscanan kreivitär Matildan maista. Perintöriitaa ei ollut sovittu paavin ja keisarin välisessä rauhassa 1177, ja vuonna 1182 Fredrik esitti, että kuurian tulisi luopua vaateistaan. Vastineeksi kaksi kymmenystä keisarin tuloista Italiasta annettaisiin kuurialle, yksi kymmenys kardinaaleille ja toinen paaville. Lucius ei hyväksynyt tätä sopimusta eikä keisarin seuraavana vuonna esittämää toista kompromissia. Myöskään henkilökohtaiset keskustelut paavin ja keisarin välillä eivät tuottaneet tulosta Veronassa 1184. Samaan aikaan paavin ja keisarin välille syntyi uusia riitoja, jotka koskivat kirkollisia vaaleja Saksassa.
Keisarin vastaisen politiikkansa mukaisesti Lucius kieltäytyi vuonna 1185 tunnustamasta Henrik VI:tta Fredrikin valituksi seuraajaksi, jolloin kuilu paavin ja keisarin Italian politiikan välillä kasvoi.
Marraskuussa 1184 Lucius piti Veronassa kirkolliskokouksen, jossa hän tuomitsi ja kirosi kerettiläisiä lahkoja ja näiden tukijoita.
Vuonna 1185 alkoivat valmistelut kolmatta ristiretkeä varten Jerusalemin kuningas Baldwin IV:n vetoomuksesta. Lucius kuoli Veronassa ennen kuin valmistelut saatiin päätökseen.
Henri Matisse

Henri Émile Benoît Matisse (31. joulukuuta 1869 Le Cateau-Cambrésis, Nord – 3. marraskuuta 1954 Nizza, Alpes-Maritimes) oli ranskalainen taidemaalari. Hän perusti André Derainin kanssa fauvismin nimellä tunnetun ekspressionistisen taidesuunnan ja oli vuodesta 1904 sen johtohahmo.
Matisse kehitti värikylläisen, koristeellisen ja sommittelua korostavan maalaustyylin. Hänen teoksissaan näkyvää on kukoistava ja rikas väritys.
Elämä.
Matisse syntyi Le Cateau-Cambrésissa Pohjois-Ranskassa. Hän aloitti oikeustieteen opinnot, mutta innostui maalausharrastuksesta maatessaan leikkauksen jälkeen vuoteenomana vuonna 1890. Hän vaihtoi lakikirjat taideopintoihin, ensin Académie Julianissa ja sitten Gustave Moreaun oppilaana École des Beaux-Artsissa. Matissen varhaisissa töissä näkyy impressionistien vaikutus. Hänen nuoruusvuosiensa sankareita olivat Eduard Manet ja Paul Cézanne.
Vuoden 1904 paikkeilla Matisse tutustui pointillismiin, etenkin Georges Seuratin ja Paul Signacin töihin. Hän vietti aikaa Ranskan eteläosassa maalaamassa, ja siellä hänen värinkäyttönsä muuttui rohkeammaksi. Vuosina 1905–1906 Matissen teokset yhdessä André Derainin, Georges Rouaultin ja Maurice de Vlaminckin kanssa Syyssalongissa (Salon d’Automne) ja Salon des Indépendantsissä herättivät keskustelua. Ryhmää kutsuttiin pilkkanimellä "Les fauves" eli Pedot. 
1910-luvun alussa Matisse matkusteli ulkomailla (Saksassa, Venäjällä ja Marokossa). Vuonna 1918 hän järjesti yhteisnäyttelyn Pablo Picasson kanssa. 1920-luvulla hän suunnitteli puvut ja lavasteet Djagilevin baletille.
Toisen maailmansodan aikana Matisse asui Etelä-Ranskassa. Hän oli sairaana ja teki siksi pienikokoisia töitä, muun muassa kirjankuvituksia. Sodan jälkeen hän pääsi toteuttamaan suurempia teoksia. Kuuluisia tämän ajan teoksia on Vencen kappeli (1951), jonka arkkitehtuuri, lasimaalaukset ja sisustus ovat kokonaan Matissen käsialaa. Viimeinen suurikokoinen maalaus on vuonna 1948 maalattu punasävyinen sisäkuva. Matisse kuoli vuonna 1954.
Matisse-museo.
Musée Matisse Nizzassa esittelee laajan kokoelman hänen töitään koko taiteilijauransa ajalta. Museossa on maalauksia, veistoksia, piirustuksia ja valokuvia sekä Matissen kuvittama kirjakokoelma. Museo sijaitsee Nizzassa Cimiez'n kaupunginosan puutarhassa samassa 1600-luvun huvilassa, jossa Matisse asui elämänsä viimeiset vuosikymmenet. Hänet on myös haudattu museon lähelle.
Fauvismi

Fauvismi on ranskalainen ekspressionistinen maalaustaiteen tyylisuunta, jota on nimitetty myös dekoratiiviseksi ekspressionismiksi. Sille ovat ominaisia voimakkaat ja epärealistiset värit, dynaamisen voimakkaat siveltimenvedot, koristeellisuus ja elämänmyönteisyys. Sen merkittävimpiä edustajia olivat ranskalaiset Henri Matisse, André Derain, Georges Rouault ja Maurice de Vlaminck sekä hollantilainen Kees van Dongen.
Fauvismi muotoutui 1900-luvun alussa, saaden vaikutteita muun muassa Paul Gauguinin rohkeasta värienkäytöstä ja Vincent van Goghin vahvan subjektiivisesta maalaustavasta. Fauvistit olivat myös ensimmäisiä eurooppalaisia taiteilijoita, jotka käyttivät afrikkalaista kansantaidetta inspiraation lähteenä. Julkisuuteen fauvismi nousi vuoden 1905 Pariisin Syyssalongissa, jonka näytteilleasettajista taidekriitikko Louis Vauxcelles käytti nimitystä ”les fauves” (villieläimet). Fauvistien teokset herättivät yleisön ja kriitikoiden keskuudessa paheksuntaa, mutta monet keräilijät kiinnostuivat uudesta tyylisuunnasta.
Fauvistit eivät koskaan järjestäytyneet kiinteäksi taiteilijaryhmäksi, eikä heillä ollut mitään erityistä toimintaohjelmaa. Henri Matissea pidettiin kuitenkin eräänlaisena tyylisuunnan johtajana. Fauvismi jäi hyvin lyhytikäiseksi taidesuuntaukseksi, sillä jo vuoden 1908 paikkeilla taiteilijoiden kiinnostus alkoi suuntautua kubismiin. Fauvismi oli kuitenkin ehtinyt lyhyessäkin ajassa vaikuttaa huomattavasti taidehistoriaan. Sen ansiosta taideteosten värit vapautuivat lopullisesti perinteisestä todellisuussidonnaisuudestaan.
Fauvismi oli tärkeä vaikutteiden antaja muun muassa saksalaiselle ekspressionismille (Die Brücke -ryhmä).
Rooman senaatti

Rooman senaatti oli Rooman tasavallan neuvoa antava neuvosto. Senaatilla ei ollut valtaa säätää lakeja. Lakeja säätivät kansankokoukset comitia tributa ja concilium plebis. Korkeimmat virkamiehet taas valittiin comitia centuriatassa. 
Aluksi senaattiin pääsivät vain patriisisukujen vanhimmat jäsenet. Myöhemmin myös plebeijit pääsivät senaatin jäseniksi. Yleensä konsulit pääsivät senaatin jäseniksi virkakautensa päätyttyä. Sullan uudistuksien jälkeen senaattiin pääsivät yleensä kaikki korkeimmat virkamiehet, kvestorit, ediilit, preettorit ja konsulit.
Senaatissa oli keski- ja myöhäistasavallan aikana 300 jäsentä. Sulla nosti jäsenmäärän 600:aan ja Julius Caesar 900:aan. Augustus laski sen takaisin 600:aan. 
Senaatti jatkoi toimintaansa keisarikunnan aikana, ja se oli vielä koossa Länsi-Rooman kukistuttua. Senaatti ei lakkauttanut toimintaansa Roomassa Länsi-Rooman kaatumiseen. Rooman senaatti oli vielä toiminnassa 500-luvulla ostrogoottien hallitessa Italiaa. Konstantinus Suuri perusti Konstantinopoliin uuden senaatin, joka jatkoi toimintaansa 1200-luvulle saakka.
Victoria (jumalatar)

Victoria on roomalaisessa mytologiassa voiton jumalatar. 
Victorian kreikkalainen vastine on Nike. Victoria yhdistettiin Bellonaan, sodan jumalattareen. Victoria oli etenkin armeijan suosiossa ja yhdistettiin aluksi Juppiterin tai Marsin kulttiin. Victorian myytti on luultavasti kehittynyt sabiinien maanviljelysjumalattaresta Vacunasta. 
Victorialla oli temppeli Palatiumilla vuodesta 294 eaa. Etenkin Sulla ja Caesar suosivat Victorian kulttia.
Etukuormain

Etukuormain on traktorin eteen kiinnitettävä työväline, jolla traktorin etupää saadaan myös hyötykäyttöön.
Historia.
Etukuormaimet alkoivat yleistyä traktoreissa siinä vaiheessa, kun niiden etupäät ja lähinnä etuakselit vankistuivat tarpeeksi. Hyvin varhaiset kuormaimet olivat mekaanisia, eivätkä ne saavuttaneet suurta suosiota ennen kuin hydrauliikan yleistyessä ja halventuessa niiden käytettävyys parani.
Toimintaperiaate.
Hydraulivoimalla toimivat kuormaimet voidaan jaotella sylintereiden toimivuuden (yksi- tai kaksitoiminen), sylinterien määrän, hydraulisen kauhan käännön taikka vakainten olemassaolon ja niiden tyypin (mekaaninen/hydraulinen) mukaan.
Hydraulikäyttövoima saatiin varhaisissa tehokkaammissa kuormaimissa usein erillisenä asennetusta hydraulipumpusta silloisten traktorien oman hydrauliikan riittämättömyyden takia. Sittemmin traktorien hydrauliikat ovat tehostuneet ja tuotot kasvaneet myös etukuormaimille riittäviksi.
Hydraulisella kauhankäännöllä ja kaksitoimisuudella varustetun etukuormaimen ohjaus on nykyisin useimmiten hoidettu yksivipuohjauksella, joko traktorin ohjaamosta vaijereiden välityksellä tai käyttömukavuudeltaan hienommissa kuormaimissa sähköisen tai hydraulisen esiohjauksen välityksellä. Yksivipuohjauksella hallitaan eteen-taakse -suunnassa aisastoa ja sivusuunnassa kauhankääntöä.
Roomalainen mytologia

Roomalainen mytologia tarkoittaa antiikin Rooman tarustoa. Se oli saanut voimakkaita vaikutteita kreikkalaisesta mytologiasta. Rooman perustamistarinan mukaan Rooman kaupungin perustivat Romulus ja Remus. Romulus ja Remus olivat veljeksiä, ja taru kertoo, että heidän äitinsä oli Alba Longan kuninkaan Numitorin tytär, papitar Rhea Silvia, ja heidän isänsä sodanjumala Mars. Rhea Silvian olisi papittarena pitänyt olla naimaton, mutta kun hän sai kaksoset, vauvat hylättiin korissa Tiberjokeen. Eräs susiemo oli tarun mukaan ottanut Romuluksen ja Remuksen huostaansa ja kasvattanut aikuisiksi. 
Rooman keisariaikana runoilija Vergilius kirjoitti keisari Augustuksen toiveesta Roomalle ja Augustuksen suvulle sankarieepoksen Aeneis, joka kytkeytyi kreikan mytologiseen tarustoon ja etenkin Troijan sotaan. Vergiliuksen mukaan Troijan hävityksestä pelastunut sankari Aineias perusti roomalaisen sivilisaation Italian niemimaalle saatuaan jumalilta siihen kehotuksen.
Vahvasti uskonnollisuuteen taipuvainen Rooman kuningas Numa Pompilius yhdisti ja yhdenmukaisti vanhoista myyteistä oppirakennelman, josta tuli Rooman virallinen valtionuskonto ja joka tunnetaan hänen mukaansa Numan uskona.
Roomalaisten tärkeitä jumalia.
Roomalaisilla oli myös täysin omia jumalia, kuten Bellona (Sodan jumalatar), Janus, laarit ja penaatit.
Jumalten taantuminen.
Roomalainen valtionuskonto alkoi menettää asemaansa erilaisille mysteeri- ja muille kulteille, joista suosituimmaksi nousi ennen pitkää Kristuksen kultti. Valtio pyrki säilyttämään valtionuskonnon asemaa määrittelemällä kristinuskon kielletyksi taikauskoksi ("superstitio", vastakohtana oikea uskonto "religio"). Kristinuskon leviämistä yritettiin moneen otteeseen rajoittaa vainoilla. Vainot olivat aluksi katkonaisia. 200 jaa. alkaen vainot kuitenkin yleistyivät, mutta vuonna 310 ne loppuivat, kun keisari Konstantinus Suuri antoi roomalaisille uskonvapauden. Keisari Theodosius I teki kristinuskosta valtionuskonnon 380-luvulla. 
Roomalaisten jumalat elävät edelleen aktiivisesti kirjallisuudessa ja länsimaisessa kulttuuriperinnössä.