tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Helena Ruuska

Marja Helena Ruuska (s. 7. toukokuuta 1958 Heinola) on helsinkiläinen tietokirjailija, äidinkielen lehtori ja filosofian tohtori. Hän opettaa Helsingin normaalilyseossa äidinkieltä ja kirjallisuutta ja kirjoittaa kirjallisuusarvosteluja "Helsingin Sanomiin". Ruuska on ollut mukana tekemässä myös useita äidinkielen oppikirjoja.
Elämä ja ura.
Helena Ruuskan puoliso on laulaja-lauluntekijä ja musiikkituottaja Pekka Ruuska.
Ruuska väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2010 Helsingin yliopistosta. Väitöskirja käsittelee Marja-Liisa Vartion romaania "Kaikki naiset näkevät unia" (1960). Teos on merkittävä modernismin keinoin toteutettu modernin kaupunkilaisnaisen kuvaus. Tutkimuksessa perehdytään siihen, miten romaanissa rakennetaan, kuvataan ja kommentoidaan naisen identiteettiä modernisoituvassa 1950-luvun Suomessa.
Ruuska kirjoitti väitöskirjansa pohjalta yleistajuisen elämäkerran Marja-Liisa Vartiosta, joka sai ilmestyessään vuonna 2012 paljon huomiota. Syksyllä 2015 hän julkaisi WSOY:n kustantamana elämäkerran kirjailija Eeva Joenpellosta. "Helsingin Sanomien" Maria-Liisa Nevala kirjoitti kritiikissään, että Ruuska on kirjoittanut Joenpelto-elämäkerran, joka on "kohteensa veroinen monisärmäisyydessään".
Ruuska on kirjoittanut Aulikki Oksasesta auktorisoidun elämäkerran "Hyppy syreenien tuleen", joka on saanut kritiikkiä siloittelusta. Veli-Pekka Leppänen kirjoittaa "Helsingin Sanomissa" auktorisoidun elämäkerran ongelmasta ja Oksasen elämäkerrassa nimenomaan taistolaisuuden traumasta. Hän viittaa Anssi Sinnemäen kirjoitukseen "Kanava"-lehdessä, jossa Sinnemäki tiivistää ongelman: "Taistolaisuus on edelleen ylivoimainen asia monille sen keskushenkilöille". Sinnemäen mukaan Ruuska ei kyseenalaista kuulemaansa ja lukemaansa ja kerronnan sävy on ihaileva, Oksasen taistolainen menneisyys verhotaan tietämättömyyden suojaan.
HMS Victoria (1859)

"HMS Victoria" oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1859 vesillelaskettu Victoria-luokan 121-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen ensimmäisen luokan linjalaiva. Alus oli kuninkaallisen laivaston viimeinen puinen kolmikantinen linjalaiva, joka otettiin meripalvelukseen. Se oli myös suurin puinen laivaston palvelukseensa ottama sotalaiva sekä maailman suurin sotalaiva "HMS Warriorin" valmistumiseen saakka.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. huhtikuuta 1854 Portsmouthin telakalta ja se nimettiin 6. tammikuuta 1855. Sen köli laskettiin 1. huhtikuuta 1856 ja alus laskettiin vesille 12. marraskuuta 1859. Alus valmistui 20. huhtikuuta 1860, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 150 578 puntaa. Hinnasta rungon osuus oli 120 493 puntaa.
Palvelus.
Valmistumisensa jälkeen alus sijoitettiin Portsmouthissa reserviin, kunnes se otettiin palvelukseen 2. marraskuuta 1864 Välimeren laivaston komentajan vara-amiraali Robert Smartin lippulaivaksi päällikkönään James Graham Goodenough. Alus siirtyi 19. huhtikuuta 1866 vara-amiraali lordi Clarence Edward Pagetin lippulaivaksi päällikkönään Alan Gardiner. Se siirtyi 10. kesäkuuta 1867 edelleen amiraali Thomas Sabine Pasleyn lippulaivaksi päällikkönään William Codrington.
Alus osallistui Spitheadissä 17. heinäkuuta 1867 järjestettyyn laivastokatselmukseen, jonka jälkeen se poistettiin palveluksesta 7. elokuuta. Alus sijoitettiin Portsmouthin reservilaivastoon. Alus myytiin romutettavaksi 31. toukokuuta 1893.
Ding Dong (Dana Internationalin kappale)

Ding Dong on Dana Internationalin esittämä kappale, joka edusti Israelia vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa Saksan Düsseldorfissa. 
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui viidenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Pyhän Pietarin istuin

Pyhän Pietarin istuin () on Vatikaanin Pietarinkirkkoon sijoitettu pyhäinjäännös. Pyhäinjäännös on puinen valtaistuin, joka perinteen mukaan kuului apostoli Pietarille tämän johtaessa Rooman kristittyjä Rooman piispana. Pyhäinjäännös on sijoitettuna Gian Lorenzo Berninin suunnitteleman pronssisen kehyksen suojassa, joka valmistui vuonna 1666.
Alkuperäinen pyhäinjäännös oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle Kaljupään vuonna 875 antama lahja paavi Johannes VIII:lle. Pyhäinjäännöstä on tutkittu useita kertoja ja viimeisin tutkimus on tapahtunut vuosina 1968–1974. Tutkimuksessa todettiin, että istuimessa on osia, jotka on valmistettu 500-luvulla.
Pyhä Pietarin istuimen muistojuhlaa vietetään katolisessa pyhimyskalenterissa 22. helmikuuta.
Mikolas Josef

Mikolas Josef (s. 4. lokakuuta 1995), on tšekkiläinen laulaja, lauluntekijä ja entinen malli. Hän edusti Tšekkiä vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Lie to Me" ja sijoittui finaalissa kuudenneksi.
Elämä ja ura.
Nuoruus ja mallinura.
Josef syntyi 4. lokakuuta 1995 musikaaliseen perheeseen. Hänellä on veli nimeltä Karel ja sisko nimeltä Martina, ja hän on soittanut kitaraa viisivuotiaasta asti. Josef on puoliksi määriläinen ja asui lapsena pienessä kylässä Keski-Böömissä. Aikuistuttuaan hän meni Lontooseen London Academy of Music and Dramatic Art -draamakouluun opiskelemaan näyttelemistä.
17-vuotiaana Josef aloitti uran mallina ja työskenteli muun muassa Dieselin ja Pradan muotinäytöksissä. Myöhemmin hän lopetti mallinuransa alan epärehellisyyden ja pinnallisuuden johdosta.
Musiikkiura 2015–.
Mallinuran lopetettuaan Josef siirtyi musiikin pariin. Hän työskenteli katusoittajana ja folk-kitaristina lukuisissa Euroopan kaupungeissa, kuten Oslossa, Zürichissä, Hampurissa ja Wienissä. Vuonna 2015 hän julkaisi itse ensimmäisen singlensä nimeltä "Hands Bloody". Seuraavana vuonna hän julkaisi toisen singlensä nimeltä "Free", joka pääsi Tšekin Top 20-listalle. Samana vuonna hän julkaisi kolmannen singlensä nimeltä "Believe (Hey Hey)". Vuonna 2017 Josef julkaisi neljännen singlensä nimeltä "Lie to Me". Hän vahvisti myöhemmin, että hän kilpailisi kappaleella Tšekin vuoden 2018 euroviisukarsinnoissa. 29. tammikuuta hänet julkistettiin maan viisuedustajaksi.
Katinka Faragó

Katinka (Katerina) Faragó, e. "Lundberg" (16. joulukuuta 1936 Wien, Itävalta – 2024) oli ruotsalainen elokuvatuottaja, aiemmin kuvaussihteeri. Hän sai kunnia-Guldbagge-palkinnon ruotsalaisen elokuvan hyväksi tekemästään työstä vuonna 2017. Hän oli yksi niistä, joiden ansiosta "Fanny ja Alexander" toteutui.
Faragó työskenteli ruotsalaisen elokuvan hyväksi vuodesta 1953 vuoteen 2002. Hän työskenteli 30 vuotta Ingmar Bergmanin kanssa, ja häntä sanottiinkin Bergmanin oikeaksi kädeksi. Yhteistyö ei aina ollut auvoista vaan hän sai osakseen ikävääkin kohtelua.
Wienissä syntyneen Faragón vanhemmat olivat vasemmistolaisia juutalaisia intellektuelleja. Vanhemmat pakenivat Unkarista Wienin kautta Suomeen. Hän oli neljävuotias kun hän muutti vanhempien kanssa Ruotsiin Sundbybergiin. Isä Alexander Faragó oli toimittaja ja kirjailija ja teki elokuvakäsikirjoituksia. Tytär sai olla mukana kun isä lähti kuvauksiin.
Faragólla on kaksi lasta. Hän erosi pian heidän syntymänsä jälkeen ja meni myöhemmin uudestaan naimisiin. Hänen puolisonsa oli elokuva- ja televisiotuottaja Måns Reuterswärd, ja he asuivat Vaxholmissa.
Crack-epidemia

Crack-epidemia tarkoittaa 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa tapahtunutta crack-kokaiinin käytön yleistymisen valtavaa kasvua Yhdysvalloissa. Epidemia nosti myös rikos- ja väkivaltatilastojen määrää huomattavasti, etenkin mustien asuttamilla köyhillä alueilla.
Historia.
Ilmausta "crack" käytettiin ensimmäistä kertaa New York Times -lehdessä 17.11.1985. Vuoden kuluessa siitä oli kerrottu yli tuhannessa lehdistötiedotteessa. 1980-luvun alussa pääosa Yhdysvaltoihin kulkeutuvasta kokaiinista saapui Miamiin. Kolumbiasta lähtöisin oleva kokaiini salakuljetettiin Bahamasaarten ja Dominikaanisen tasavallan kautta Yhdysvaltoihin. Pian kokaiinin liikatarjonta näillä saarilla johti hintojen romahtamiseen jopa 80 prosentilla. Hintojen laskiessa huumekauppiaat päätivät muokata jauhetta "crackiksi", kiinteämmäksi, poltettavaksi kokaiiniksi, jota voisi helpommin myydä pienempinä annoksina, useammille ihmiselle. Se oli halpaa, yksinkertaista valmistaa ja kannattavaa huumekauppiaille. Alkuvuodesta 1981 tätä uudenlaista kokaiinia oli raportoitu Los Angelesissa, Oaklandissa, San Diegossa, Miamissa, Houstonissa, New Yorkissa ja Karibialla. 
Crack on luonnostaan puhtaampaa kuin ns. "katujauhe". Vuoden 1984 aikoihin jauhemaista kokaiinia sai kadulta keskimäärin 55 % puhtaudella 100 dollarin hintaan per gramma, kun samaan aikaan crackia sai keskimäärin 80 %:lla puhtaudella samaan hintaan. Joissain suurimmista Yhdysvaltain kaupungeista kuten New Yorkissa, Chicagossa, Los Angelesissa, San Franciscossa, Philadelphiassa, Baltimoressa ja Houstonissa crackia sai ostettua alimmillaan jopa 2,50 dollarin hintaan. Hinta oli noin 6 dollaria vuonna 2019.
Contra-sodan vaikutus crack-epidemian syntymiseen.
Yhdysvaltalaisen tutkivan journalistin Gary Webbin vuonna 1996 "San Jose Mercury News" -lehdessä julkaistun "Dark Alliance" -artikkelisarjan mukaan CIA:n tukemat contra-sissit rahoittivat toimintaansa salakuljettamalla kokaiinia Yhdysvaltoihin, jossa se välittyi huumeringeiltä katujengeille, mikä oli merkittävässä osassa crack-epidemian syntymisessä. Artikkelisarjan julkaistua Webb sai paljon kritiikkiä valtamedialta, mutta hänen väitteensä ovat saaneet tukea muistakin lähteistä. Esimerkiksi senaattori John Kerryn 1980-luvun loppupuolella tekemän selvityksen mukaan contrat olivat sekaantuneet huumekauppoihin CIA:n sekä Yhdysvaltain hallituksen ollessa asiasta tietoisia mutta tähän puuttumatta. Myös CIA:n ylitarkastajan Frederick Hitzin vuonna 1998 julkaiseman raportin mukaan CIA oli tietoinen contrien kokaiinikaupasta ja salaili sitä.
Nina Lizell

Nina Lizell (s. 1944) on ruotsalainen laulaja, joka on tehnyt uraa varsinkin Saksassa. Hän oli aikonut valmistua lentoemännäksi mutta jätti koulutuksen kesken aloittaakseen laulajanuransa. Hän aloitti vuonna 1967 uran Saksassa.
Lizell asuu Täbyssä mutta käy säännöllisesti työmatkoilla Saksassa, jossa hän pitää konsertteja ja hänellä on edelleen ihailijakerho. Vuonna 2017 ilmestyi cd "Dankeschön". Ruotsissa hän esittää mieluiten esimerkiksi Nils Ferlinin, Gustaf Frödingin ja Evert Tauben laulelmia, mutta Saksassa hän laulaa siellä suosituiksi nousseita iskelmiä, kuten "Piri Piri" vuodelta 1995. Hänen ruotsalaisen uransa alku oli "Flickan i fönstret mitt emot", jonka hän lauloi Claes-Göran Hederströmin kanssa 1967.
Lizell oli opiskelemessa, kun opiskelutoverit ilmoittivat hänet laulukilpailuun Berliiniin, jossa hän tuli kolmanneksi ja sai levytyssopimuksen. Hänet oli jo valittu Lufthansan lentoemäntäkoulutukseen, mutta hän hylkäsi sen. Hän asui ensin Berliinissä, sitten Münchenissä, jossa hän meni naimisiin islantilaisen pianistinsa Thor Baldurssonin kanssa. Perheeseen syntyi kaksi lasta, ja he muuttivat Yhdysvaltoihin, koska mies sai sieltä töitä. Avioliitto kuitenkin päättyi, ja Lizell palasi Ruotsiin, jossa hän aloitti uudelleen laulajanuransa. Hän teki kymmenen vuotta töitä Telialle, ja hänen äänensä kuuluu, kun puhelimessa sanotaan "Välkommen till Telia, du har tre nya samtal".
Lizell näyttelee elokuvassa "A Cowboy in Sweden" yhdessä Lee Hazelwoodin kanssa, joka pyysi hänet mukaan, mutta Lizellin pyynnöstä he levyttivät yhdessä kappaleen "Vem kan segla förutom vind", joka sai kultalevyn. Heidän välillään oli lyhyt romanssi, mutta kumpikin lähti sitten omille teilleen, Lizell Saksaan, Hazelwood Yhdysvaltoihin.
Marcy

Marcy on julkisen sektorin tukema vuokra-asuinkompleksi Brooklynin Bedford-Stuyvesantissa New Yorkissa. Sitä ylläpitää New Yorkin kaupungin omistama vähävaraisille asuntoja tarjoava New York City Housing Authority. Vuonna 2011 kiinteistössä oli 1 705 asuntoa ja yli 4 200 asukasta. Marcyn asuntoalue valmistui vuonna 1949 ja se nimettiin kuvernööri William L. Marcyn mukaan.
Marcy on tunnettu rap-artisti Jay Z:n kotiseutuna.
Malojan alue

Malojan alue () on yksi Sveitsin 146:sta ja Graubündenin kantonin 11:stä hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee Ylä-Engadinin laaksossa sekä Merajoen latvoilla rajoittuen etelässä Italiaan, Sondrion maakuntaan.
Alueeseen kuuluu kaksitoista kuntaa: Bever, Bregaglia, Celerina/Schlarigna, La Punt-Chamues-ch, Madulain, Pontresina, Samedan, S-chanf, Sils im Engadin/Segl, Silvaplana, St. Moritz ja Zuoz. Alueen pinta-ala on 974 neliökilometriä ja asukasluku 18 550 (31.12.2016). Alueen pääkieli on saksa.
FedEx Expressin lento 14

FedEx Expressin lento 14 oli FedEx Express -yhtiön rahtilento Anchoragesta Newarkiin. Laskeutuessaan määränpäähänsä kone pomppasi ylös kiitotieltä ja kiepahti ylösalaisin oikealta puolelta. Kone jatkoi liukumistaan, liukui oikealle puolelle kiitotieltä kunnes pysähtyi hieman ennen lentoaseman B-terminaalia 1 400 metriä ennen lentoaseman päätyä. Kaikki koneessa olleet viisi miehistön jäsentä pelastuivat.
Onnettomuuden aiheutti kapteenin liian nopea laskeutuminen, jonka seurauksena oikea laskuteline ja siipi pettivät.
Onnettomuuskone oli malliltaan McDonnell Douglas MD-11F, rekisteritunnukseltaan N611FE ja valmistenumeroltaan 48604. Onnettomuuspäivään mennessä koneella oli lennetty noin 13 034 tuntia ja 2 950 lentoa. Se oli varustettu kolmella General Electricin CF6-80C2-suihkuturbiinimoottorilla.
Menai Bridge

Menai Bridge () on kaupunki Pohjois-Walesissä Angleseyn saaressa. Kaupunki sijaitsee Menainsalmen rannalla, ja se on saanut englanninkielisen nimensä vuonna 1826 valmistuneesta Menain riippusillasta. Kaupungin alkuperäinen nimi oli Porthaethwy ja se on yhä kymriä puhuvien käyttämä nimi kaupungista. Nimi Porthaethwy tulee kymrin sanoista "porth" (’satama’) ja "dindaethwy" (paikallisen heimon nimi), suomeksi siis ’Dindaethwyn heimon satama’.
Historia.
Seudulla uskotaan olleen asutusta jo tuhansia vuosia. Sieltä on löydetty kivikirveitä neoliittiselta kaudelta (3000–2000 eaa.) sekä hautauurnia ja kirveitä pronssikaudelta (2000–1000 eaa.). Rooman vallan ajalta on useita löytöjä, kuten kolikoita 200-luvulta jaa. Kaupungin kohdalla salmi on kapeimmillaan, ja sen uskotaan olleen tärkeä salmen ylityspaikka.
Vuonna 1188 Canterburyn arkkipiispa purjehti Angleseyn saareen Giraldus Cambrensisin kanssa tukiessaan hänen ristiretkeään. Maihinnousupaikasta ei ole tarkkaa tietoa, mutta se saattanut olla kaupungissa oleva pieni saari Church Island.
Ensimmäinen kirjallinen maininta Porthaethwysta on vuodelta 1194. Tällöin käytiin Porthaethwyn taistelu, jossa Gwyneddin prinssi Llewelyn Ap Iorwerth (myöhemmin Llewelyn the Great) voitti setänsä Rhodri ab Owain Gwyneddin, joka oli Gwyneddin kuninkaan Owain Gwyneddinin poika.
1500-luvun loppupuolella kaupunki alkoi kehittyä kalastuskaupunkina. Vuonna 1681 kaupungissa pidettiin ensimmäiset messut. Vuonna 1805 paikallinen Lord Bulkely rakennutti tien Porthaethwyn ja Beaumarisin välille. Tämä tie ja vuonna 1826 valmistunut riippusilta saivat kaupungin kasvamaan.
Kaupungin seuraava kukoistuskausi alkoi 1800-luvun loppupuolella jatkuen ensimmäisen maailmansotaan. Tuolloin kaupungista kehkeytyi edvardiaanisen ajan lomakeskus, minne liverpoolilaiset matkustivat höyrylaivoilla. Menainsalmen rantaan rakennettiin rantakatuja ja uimarantoja. Kaupungissa ensimmäistä maailmansotaa paossa olleet belgialaiset pakolaiset rakensivat Belgialaisen promenadin kahden saaren, "Ynys Tysilio" (Church Island) ja "Carreg yr Halen", väliselle matkalle. Promenadi valmistui vuonna 1916. 
Nykyaika.
Nykyisin kaupunki saa elantonsa kaupasta ja palveluista. Kaupungissa on yksi Angleseyn saaren viidestä lukiosta, nimeltään "Ysgol David Hughes". Koulussa on 1400 oppilasta ja se on saaren suurin. Bangorin yliopistolla on Menai Bridgessä merentutkimusta kouluttava "The School of Ocean Sciences". Yliopiston tutkimusalus "The Prince Madog" on ankkuroituna samaan laituriin johon 1800-luvulla höyrylaivat saapuivat. Kaupungissa kuvataan suosittua kymrinkielistä saippuasarjaa "Rownd a Rownd", jota esitetään walesilaisella S4C-kanavalla.
Hongqi L5

Hongqi L5 on ylellinen neliovinen sedan, jota kiinalainen Hongqi on valmistanut vuodesta 2014. Se esiteltiin Shanghain autonäyttelyssä 2013. L5 on kallein kiinalainen auto jota on myyty. Ensimmäinen auto myytiin viidellä miljoonalla juanilla (n. 650 000 euroa).
Engiadina Bassa/Val Müstairin alue

Engiadina Bassa/Val Müstairin alue (, ) on yksi Sveitsin 146:sta ja Graubündenin kantonin 11:stä hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee itäisimmässä Sveitsissä Italian ja Itävallan rajalla Ala-Engadinin laaksossa sekä Romjoen latvoilla.
Alueeseen kuuluu viisi kuntaa: Samnaun, Scuol, Val Müstair, Valsot ja Zernez. Alueen pinta-ala on 1 197 neliökilometriä ja asukasluku 9 350 (31.12.2016). Alueen pääkieli on retoromaani.
Imbodenin alue

Imbodenin alue () on yksi Sveitsin 146:sta ja Graubündenin kantonin 11:stä hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee Itä-Sveitsissä Reinin ja sen alkujokien Hinterrheinin ja Vorderrheinin laaksoissa Churin kaupungin länsipuolella.
Alueeseen kuuluu seitsemän kuntaa: Bonaduz, Domat/Ems, Felsberg, Flims, Rhäzüns, Tamins ja Trin. Alueen pinta-ala on 204 neliökilometriä ja asukasluku 20 545 (31.12.2016). Alueen pääkieli on saksa.
Moesan alue

Moesan alue (, ) on yksi Sveitsin 146:sta ja Graubündenin kantonin 11:stä hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee Etelä-Sveitsissä San Bernardinon solan eteläpuolella Moesajoen laaksossa.
Alueeseen kuuluu kaksitoista kuntaa: Buseno, Calanca, Cama, Castaneda, Grono, Lostallo, Mesocco, Rossa, Roveredo, San Vittore, Santa Maria in Calanca ja Soazza. Alueen pinta-ala on 496 neliökilometriä ja asukasluku 8 491 (31.12.2016). Alueen pääkieli on italia.
Hänen majesteettinsa salaisessa palvelussa

Hänen majesteettinsa salaisessa palvelussa () on Ian Flemingin kirjoittama James Bond -kirja, joka muodostaa "Pallosalama" ja "Elät vain kahdesti" -romaanien kanssa ns. "Blofeld-trilogian". Se julkaistiin vuonna 1963 ja se on sarjan yhdestoista osa. Kirjan suomenkielinen versio ilmestyi vuonna 1964. 
Romaanin pohjalta tehty elokuva Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa ilmestyi vuonna 1969. Elokuva on juoneltaan hyvin samanlainen kuin romaani.
Plessurin alue

Plessurin alue () on yksi Sveitsin 146:sta ja Graubündenin kantonin 11:stä hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee Itä-Sveitsissä Plessur- ja Reinjokien laaksoissa.
Alueeseen kuuluu 1.1.2020 alkaen viisi kuntaa: Arosa, Chur, Churwalden, Haldenstein ja Tschiertschen-Praden. Alueen pääkieli on saksa.
Los Angeles ei vastaa

Los Angeles ei vastaa () on brittiläisen tieteiskirjailijan Fred Hoylen romaani vuodelta 1966. Sen on julkaissut William Heinemann. Liisa Korhosen suomennoksen on julkaissut samana vuonna Kirjayhtymä.
Juoni.
Minäkertoja Richard ja hänen hyvä ystävänsä John Sinclair lähtevät Skotlannin Ylämaille retkeilemään. Retkellä John häviää merkillisesti useaksi tunniksi, ja hänen palatessaan Richard huomaa hänen syntymämerkkinsä kadonneen.
Palattuaan retkeltään Richard ja John lähtevät Kaliforniaan ja sieltä edelleen Havaijille, missä John keskittyy uuden avaruusluotaimen signaalien tarkkailuun Havaijin saaren tarkkailulaitteilla. Pian saapuu mystinen uutinen, että sekä Australian että Pohjois-Amerikan alueilta ovat nähtävästi kadonneet tyystin kaikki ihmisasutuksen merkit. Kaksikko pääsee pitkän matkan suihkukoneen kyytiin, jolla he palaavat Britanniaan ja havainnoivat matkalla Pohjois-Amerikkaa, joka näyttää taantuneen 1750-luvun kehitystasolle.
Britanniassa selviää, että alueen ajanlasku on noin kuukauden erossa Havaijin ajanlaskusta, minkä lisäksi mannermaalla näyttäisi raivoavan ensimmäinen maailmansota vuoden 1917 taisteluineen. Uudella lennolla ilmenee, että Venäjän suunnalla puolestaan on pelkkää lasittunutta lakeutta, joka ilmeisesti on peräisin ajalta, jolloin laajeneva aurinko muutti Maan pinnan lasimaiseksi. Kreikka puolestaan on peräisin noin vuodelta 425 eaa. Richard päättää lähteä sinne suuntaavan retkikunnan mukaan. Samaan aikaan Britannia yrittää saada saksalaiset ja ranskalaiset neuvottelupöytään.
Kreikassa Richard kohtaa naisen nimeltä Melea, joka on tosiasiassa tulevaisuuden ihminen. Hän vie Richardin mukanaan tulevaisuuden ihmisten asuinpaikkaan Meksikoon, missä tämä tapaa uudestaan Johnin, joka on saapunut sinne uudella tiedustelulennolla. Molemmille näytetään dokumenttifilmi, joka kuvaa maailman tapahtumia vuodesta 1966 vuoteen 8000, jossa tulevaisuuden ihmiset asuvat. Useat veriset ydinsodat, yhteiskunnalliset romahdukset ja planeetan saastuminen ovat saaneet tulevaisuuden ihmiset vakuuttuneiksi siitä, että heidän tulee pyyhkiä menneisyyden ihmiskunta pois.
Richard ja John saavat mahdollisuuden joko palata vuoden 1966 Britanniaan, joka pian pyyhkiytyy pois heidän sitä huomaamatta, tai jäädä vuoden 8000 maailmaan. Richard päättää jäädä, kun taas John lähtee.
Kirjan lopussa Richard pähkäilee, oliko Johnin syntymämerkin katoaminen merkki siitä hetkestä, jolloin tulevaisuuden ihmiset kopioivat maapallon kappaleita pois pyyhkimistä varten, jolloin toisen maailman Richard ja John olisivat palanneet Ylämailta normaalisti ja jatkaneet elämäänsä.
Prättigau/Davosin alue

Prättigau/Davosin alue () on yksi Sveitsin 146:sta ja Graubündenin kantonin 11:stä hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee Itä-Sveitsissä Landquart- ja Landwasserjokien laaksoissa.
Alueeseen kuuluu yksitoista kuntaa: Conters im Prättigau, Davos, Fideris, Furna, Grüsch, Jenaz, Klosters-Serneus, Küblis, Luzein, Schiers ja Seewis im Prättigau. Alueen pinta-ala on 853 neliökilometriä ja asukasluku 26 245 (31.12.2016). Alueen pääkieli on saksa.
Surselvan alue

Surselvan alue () on yksi Sveitsin 146:sta ja Graubündenin kantonin 11:stä hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee Kaakkois-Sveitsissä Vorderrheinjoen ja sen sivujokien laaksoissa.
Alueeseen kuuluu viisitoista kuntaa: Breil/Brigels, Disentis/Mustér, Falera, Ilanz/Glion, Laax, Lumnezia, Medel, Obersaxen Mundaun, Safiental, Sagogn, Schluein, Sumvitg, Trun, Tujetsch ja Vals. Alueen pinta-ala on 1 374 neliökilometriä ja asukasluku 21 455 (31.12.2016). Alueen pääkieli on saksa.
Viamalan alue

Viamalan alue () on yksi Sveitsin 146:sta ja Graubündenin kantonin 11:stä hallinnollisesta alueesta. Se sijaitsee Kaakkois-Sveitsissä Hinterrheinjoen ja sen sivujokien laaksoissa.
Alueeseen kuuluu 19 kuntaa (1.1.2021): Andeer, Avers, Cazis, Domleschg, Ferrera, Flerden, Fürstenau, Masein, Muntogna da Schons, Rheinwald, Rongellen, Rothenbrunnen, Scharans, Sils im Domleschg, Sufers, Thusis, Tschappina, Urmein ja Zillis-Reischen. Alueen pinta-ala on 628 neliökilometriä ja asukasluku 13 319 (31.12.2016). Alueen pääkieli on saksa.
Jyrki Huusko

Jyrki Huusko (s. 1967 Kuopio ) on joensuulainen Itä-Suomen yliopiston koulunkehittämistutkimuksen dosentti ja Itä-Suomen yliopiston harjoittelukoulun johtava rehtori.
Church Island

Church Island () on saari Pohjois-Walesissä Menainsalmessa. Saari kuuluu Menai Bridgen kaupunkiin.
Saaressa on nimensä mukaan kirkko, St Tysilio's Church. Se on peräisin 1400-luvulta, mutta sen rakentajasta ei ole varmuutta. Laajalti uskotaan, että nykyisen kirkon paikalla on aiemmin ollut kirkko tai kappeli. Saaren kymriläinen nimi Ynys Dysilio tarkoittaa Tysilion saarta. Tysilio oli 600-luvulla vaikuttanut walesiläinen pyhä mies, ja hänen uskotaan perustaneen kirkon saarelle, mutta mitään kirjoja tai todisteita tästä ei ole löytynyt.
Saarella on myös hautausmaa, jonne on haudattu paikallisten lisäksi Menain riippusillan ja Britannia Bridgen rakennustyömailla menehtyneitä. Saareen on kulku pengertietä pitkin.
Kauhukeittiö (kausi 15)

Kauhukeittiö on yhdysvaltalainen televisioformaatti, jossa Gordon Ramsay etsii uutta ravintolapäällikköä tulevaan ravintolaansa. Kaudella 15 ohjelman voittaja pääsi johtamaan lasvegasilaista miljardin dollarin Bally's Las Vegas -kasinohotellin BLT Steak -ravintolaa. Kausi esitettiin Yhdysvalloissa FOX-kanavalla 15. tammikuuta – 29. huhtikuuta 2016.
Kilpailijat.
Kilpailijat jaettiin joukkueisiin sukupuolen mukaisesti.
Finaalin joukkueet.
Ariel Malonen joukkue
Kristin Baronen joukkue
Kritiikkiä.
Pudottuaan kilpailusta 12.jaksossa Frank Cala esitti naiskilpailijoita ja laivastossa palvelevia naisia kohtaan halventavia seksistisiä kommentteja, minkä seurauksena hän menetti työnsä ja hänet siirrettiin toisiin tehtäviin.
Freddie Jones

Frederick ”Freddie” Charles Jones (12. syyskuuta 1927 Stoke-on-Trent, Staffordshire, Britannia – 9. heinäkuuta 2019 Bicester, Oxfordshire, Britannia) oli englantilainen näyttelijä. Hän näytteli 1960-luvulta lähtien yli 150 televisiosarjassa ja elokuvassa, muun muassa Sandy Thomasin roolin draamasarjassa "Emmerdale".
Nuoruus.
Jones syntyi Stoke-on-Trentissä vuonna 1927 Charles ja Ida Jonesille. Hän kävi oppikoulua Longtonissa. Hän harrasti partiotoimintaa ja teki ensimmäisen teatteriensiintymisensä Theatre Royalissa Hanleyssa. Koulut käytyään hän työskenteli ensin kodinkonemyymälässä Blythe Bridgessä ja sen jälkeen kymmenen vuotta laboranttina kemikaalitehtaalla Tamworthissa.
Ura.
Jones sai näyttelijänkoulutuksensa Rose Bruford Collegessa Lontoossa mutta oli jo esiintynyt repertuaariteattereissa Stoke-on-Trentin alueella. Ammattinäyttelijänä hän esiintyi ensi kerran Royal Shakespeare Companyn (RSC) seurueessa David Rudkinin näytelmässä "Afore Night Come" Arts Theatressa vuonna 1962. Jonesista tuli nopeasti yksi RSC:n omaperäisimmistä näyttelijöistä. 1960-luvulla hänet näytteli muun muassa näytelmissä "Windsorin iloiset rouvat" ja "Marat/Sade".
Jones teki vuonna 1968 ensimmäisen televisioroolinsa Claudiuksen roolissa ITV:n draamasarjassa "The Caesars". Sen jälkeen hän näytteli muun muassa vuonna 1978 rehtoria televisiosarjassa "Pennejä taivaasta" ja vuosina 1976–1978 Sir George Uproar -nimistä haamua lastenohjelmassa "The Ghost of Motley Hall". Kaksi vuotta myöhemmin hän teki menestyneimmän teatteriroolinsa Sirin roolissa Ronald Harwoodin näytelmässä "Pukija" manchesteriläisessä Royal Exchange Theatressa.
Vuonna 1980 Jones näytteli raakalaismaista Bytesiä David Lynchin ohjaamassa elokuvassa "Elefanttimies" ja sen jälkeen Lynchin elokuvissa "Dyyni" (1984) ja "Villi sydän" (1990) sekä lyhytelokuvassa "Hotel Room" (1993). Hän toimi Dallbenin äänenä Disneyn elokuvassa "Hiidenpata" vuonna 1985.
2000-luvulla Jones vieraili muun muassa televisiosarjoissa "Herrasmiesliiga" (2000), "Casualty" (2000, 2004), "Kyläsairaala" (2004) ja "Midsomerin murhat" (2004) sekä näytteli yt elokuvissa "Ladies in Lavender" (2004) ja "The Libertine" (2004). Vuonna 2005 Jones aloitti papin, isä Sandy Thomasin roolissa draamasarjassa "Emmerdale". Hän näytteli sarjassa yli 90-vuotiaaksi vuoteen 2018.
Yksityiselämä.
Jones oli naimisissa Jennie Heslewoodin kanssa vuodesta 1965 kuolemaansa saakka. Heillä on kolme poikaa, joista yksi on näyttelijä Toby Jones.
Jones kuoli 91-vuotiaana 9. heinäkuuta 2019 lyhyen aikaa sairastettuaan.
Kaisa Collin

Kaisa Collin (s. 16. huhtikuuta 1997) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa ruotsalaisseura Eskilstuna Unitedia, jossa hän pelasi aiemmin kausilla 2019–2021. Elokuusta 2021 kauden 2022 loppuun hän edusti Ruotsissa AIK:ta. Suomessa hän on edustanut Gnistania, Helsingin Jalkapalloklubia ja PK-35 Vantaata. Hän oli vuoden 2017 SM-liigakauden paras maalintekijä 20 maalilla. Hän voitti PK-35 Vantaan joukkueessa liigamestaruuden kaudella 2018.
Collin pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa 7. huhtikuuta 2017 Puolaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä 32 naisten maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia, joista ensimmäisen syyskuussa 2017 Portugalia vastaan, toisen marraskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Israelia vastaan, kolmannen maaliskuussa 2020 Kypros Cupin ottelussa Tšekkiä vastaan, neljännen samassa turnauksessa Slovakiaa vastaan, viidennen helmikuussa 2021 EM-karsintaottelussa Kyprosta vastaan ja kuudennen helmikuussa 2023 Kypros Cupin ottelussa Unkaria vastaan.
Aava Merikanto

Aava Merikanto (s. 2004) on suomalainen näyttelijä. Aava Merikanto aloitti näyttelemisen lapsinäyttelijänä elokuvissa "Onneli ja Anneli" (2014), "Onnelin ja Annelin talvi" (2015), sekä "Onneli, Anneli ja salaperäinen muukalainen" (2017). Hän on myös esiintynyt sivurooleissa televisiosarjoissa "Rauhantekijä" (2020) ja "Karkurit" (2021).
Merikanto valmistui ylioppilaaksi Kallion lukiosta vuonna 2024.
Lilja Lehto

Lilja Lehto (s. 2004) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt elokuvissa "Onneli ja Anneli" (2014), "Onnelin ja Annelin talvi" (2015) sekä "Onneli, Anneli ja salaperäinen muukalainen" (2017).
Valleyn rautatieasema

Valleyn rautatieasema () on rautatieasema Valleyn kylässä Angleseyn saarella, Walesissa. Se sijaitsee North Wales Coast Linen varrella.
Asema avattiin lokakuussa 1849. Sitä ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa, ja se suljettiinkin 14. helmikuuta 1966. Se avattiin kuitenkin jälleen uudelleen 15. maaliskuuta 1982. Asemaa käytti 14 742 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Vilma Hakala

Vilma Hakala (s. 28. elokuuta 1996) on suomalainen jalkapalloilija, joka on pelannut hyökkääjänä ja keskikentällä. Hän on edustanut Liigassa PK-35 Vantaata kausina 2013–2015, Helsingin Jalkapalloklubia kausina 2016–2019, FC Honkaa kaudella 2020 ja jälleen Helsingin Jalkapalloklubia kaudella 2021. Kaudeksi 2022 hän palasi PK-35 Vantaan joukkueeseen. Ennen kauden 2022 alkua Hakala on pelannut 163 liigaottelua ja tehnyt niissä 50 maalia. Hän voitti Suomen-mestaruuden kausina 2014, 2015 ja 2019 sekä Suomen Cupin kausina 2013, 2017 ja 2019.
Hakala pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa 7. huhtikuuta 2017 Puolaa vastaan. Hän on pelannut vuoden 2019 loppuun mennessä seitsemän naisten maaottelua.
Rhosneigrin rautatieasema

Rhosneigrin rautatieasema on rautatieasema Rhosneigrin kylässä Angleseyn saarella, Walesissa. Se sijaitsee North Wales Coast Linen varrella.
Asema avattiin toukokuussa 1907. Se suljettiin 1. tammikuuta 1917, mutta avattiin taas uudelleen 1. helmikuuta 1919. Asemaa käytti 11 558 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Tŷ Croesin rautatieasema

Tŷ Croesin rautatieasema on rautatieasema Tŷ Croesin kylässä Angleseyn saarella, Walesissa. Se sijaitsee North Wales Coast Linen varrella.
Asema avattiin marraskuussa 1848. Sitä käytti 4 292 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Juhani Salomaa

Juhani Salomaa (2. huhtikuuta 1944 Kemi – 9. kesäkuuta 1990 Tampere) oli suomalainen päätoimittaja ja viihdekirjailija.
Kemistä kotoisin ollut Salomaa voitti 18-vuotiaana nuorten valtakunnallisen näytelmäkilpailun teoksellaan "Unelmat". Hän kirjoitti 1960-luvun puolivälistä lähtien oululaisen Kolmiokirjan lehtiin muun muassa Regina- ja Kulta-sarjoihin. Salomaa oli sitten Elämä-lehden toimittajana 1970-luvun alussa ja lehden päätoimittajana 1972–1974. Hän kehitti vuonna 1976 suomalaisen FinnWest-lännenlukemiston, jonka päähenkilönä oli villiin länteen muuttanut Härmän puukkojunkkari Juho Kaaponpoika Helapää eli Wild Finn. Salomaa toimitti lehteä 1976–1978 ja oli senkin jälkeen lehden pääkirjoittajana kirjottaen lehteen yhteensä toistasataa tarinaa.
Vuonna 1983 Salomaa kehitti yhdessä Kari Nenosen kanssa toisen villissä lännessä seikkailleen suomalaissankarin Hulkkosen, jonka seikkailuja ilmestyi Viihdeviikareiden kustantamina pokkareina. Salomaa kirjoitti vuosina 1979–1981 kahdeksan osaa Pekka Lipponen juniorin seikkailuja, toimitti 1980-luvulla avovaimonsa Marja-Liisa Vuopposen tekemiä Jerry Cotton -käännöksiä, kirjoitti yhden Kolmiokirjan kustantamassa Katariina-sarjassa vuonna 1982 ilmestyneen romanttisen pokkarin "Pako rakkauteen" sekä lisäksi kirjoitti pari täytenovellia Jerry Cotton -sarjaan.
Salomaa siirtyi Kolmiokirjalta Kalle-lehden päätoimittajaksi. Hän kirjoitti lehteen nimimerkillä "Kalle-Juhani" seksiaiheisia ”matkakertomuksia” ja pakinoita sekä lisäksi Hulkkos-novelleja ja sarjakuvatekstejä Ari Kutilan piirtämään sarjakuvaan. Salomaa oli myös usein matkanjohtajana lehden vuosina 1983–1987 lukijoilleen järjestämillä seksimatkoilla Espanjaan, Ruotsiin, Saksaan, Thaimaahan ja itäblokin maihin.
Mimmi Nurmela

Mimmi Nurmela (s. 3. elokuuta 1996) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Helsingin Jalkapalloklubia, jonne hän siirtyi kaudeksi 2019 PK-35 Vantaasta.
Nurmela pelasi kausina 2014–2018 PK-35 Vantaan joukkueessa 71 liigaottelua. HJK:ssa hän on ennen kauden 2023 alkua pelannut 78 liigaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Nurmela pelasi vuonna 2017 ensimmäiset naisten maaottelunsa tammikuussa Slovakiaa vastaan, maaliskuussa Serbiaa vastaan ja huhtikuussa Tanskaa vastaan.
Book of Common Prayer

Book of Common Prayer () on anglikaanisen kirkon jumalanpalveluksessa käytettävä kirkkokäsikirja. Se sisältää ohjeet jumalanpalveluksiin ja sakramenttien toimittamiseen, ja niiden lisäksi hetkipalveluksesta aamupalveluksen ja iltajumalanpalveluksen sekä psalttarin ja raamatunlukukalenterin niiden päivittäistä käyttöä varten. Alun perin Englannin kirkon käyttöön laadittu teos on historiassaan ilmestynyt useina eri versioina vuosina 1549, 1552, 1559, 1604 ja 1662. Näistä viimeisin versio vuodelta 1662 on edelleen liturginen standardi suurimmalle osalle Kansainyhteisön anglikaanikirkkoja, joskin pieniä uudistuksia on tehty tekstiin tämänkin jälkeen. Myös Kansainyhteisön ulkopuolella anglikaanien käyttämät kirkkokäsikirjat pohjautuvat "Book of Common Prayeriin".
Ensimmäinen versio kirjasta julkaistiin vuonna 1549 kuningas Edvard VI:n aikana Englannin uskonpuhdistuksen yhteydessä, kun maassa oli tarve saada kansankielinen käsikirja katolisen kirkon latinankielisen tilalle. Pääosin sen laati teologi ja Canterburyn arkkipiispa Thomas Cranmer, ja sen sovitteleva sisältö sai kritiikkiä sekä konservatiiveilta että ääriprotestanteilta. Reformaattorit voittivat kiistan, ja vuonna 1552 sisältöä muutettiin radikaalisti protestanttiseen suuntaan. Vuonna 1553 valtaistuimelle noussut katolinen kuningatar Maria I kuitenkin palautti viralliseen käyttöön latinalaisen liturgian.
Elisabet I:n korvattua Marian kuningattarena "Book of Common Prayer" palasi käyttöön pienehkösti uudistettuna vuonna 1559. Muutoksiin lukeutui reaalipreesensin tunnustamisen salliminen sekä paavia loukkaavan rukouksen poistaminen litaniasta. Puritaanit vastustivat näitä uudistuksia, joten Jaakko I:n hallituskauden alussa he vaativat tekstin muuttamista, mikä toteutui jo vuonna 1604.
Rom (joki)

Rom (retoromaania, , ) on joki Alppien eteläpuolella Sveitsin ja Italian alueella. Joen pituus on 21 kilometriä.
Sijainti.
Rom saa alkunsa Sveitsin Graubündenissä Val Müstairin alueelta, Reettisiltä Alpeilta, Ofenpassin solan eteläpuolelta noin 1 750 metrin korkeudesta. Joki laskee Adigeen Italian puolella Glurnsissa.
Vesivoima.
Romissa on Sveitsin puolella kaksi pientä vesivoimalaa.
David Cotterill

David Rhys George Best Cotterill (s. 4. joulukuuta 1987 Cardiff, Wales) on walesilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitalinkki. Cotterill on vapaa pelaaja. Viimeksi hän edusti Birmingham Cityä vuosina 2014–2017.
Cotterill on pelannut valtaosan urastaan Englannin mestaruussarjassa, jossa hän on edustanut Sheffield Unitedia, Swansea Cityä, Portsmouthia, Barnsleya, Doncaster Roversia, Birmingham Cityä ja Bristol Cityä yhteensä 271 ottelussa, joissa hän on tehnyt 32 maalia (tilanne 27. joulukuuta 2017).
Englannin Valioliigassa Cotterill pelasi vuosina 2006–2007 Wigan Athleticissä 18 ottelua, joissa hän teki yhden maalin – 6. joulukuuta 2006 2–0-vierasvoitossa West Ham Unitedista.
Cotterill kuului Walesin joukkueeseen EM-kilpailuissa 2016. Hän ei kuitenkaan pelannut turnauksessa.
Oulujoen koulu

Oulujoen koulu on Oulun Kirkkokankaan kaupunginosassa sijaitseva peruskoulu, jossa on luokat 1–6. Koulussa on noin 200 oppilasta.
Koulu aloitti toimintansa syyslukukaudella 1939 silloisessa Oulujoen kunnassa nimellä Oulujoen kirkonkylän kansakoulu. Ennen oman koulurakennuksen valmistumista koulu ehti toimia Iso-Saarelassa, Oulujoen pappilan kirkkopirtissä ja välillä myös kirkon sakastissa. Omaa koulutaloa oltiin suunniteltu jo aiemmin, mutta sotien vuoksi rakentaminen siirtyi vuosille 1948-1949. Rakennusliike Valjus rakensi koulutalon kunnan hankkimalle tontille Oulujoen kirkon lähettyville. Koulu laajennettiin lisäsiivellä vuonna 1955.
Bodorganin rautatieasema

Bodorganin rautatieasema on rautatieasema Bodorganin taajamassa lähellä Bethelin kylää Angleseyn saarella, Walesissa. Se sijaitsee North Wales Coast Linen varrella.
Asema avattiin lokakuussa 1849. Sitä käytti 5 552 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Gaerwenin rautatieasema

Gaerwenin rautatieasema oli rautatieasema Gaerwenin kylässä Angleseyn saarella, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella kohdassa, jossa Anglesey Central Railway haarautui siitä.
Historia.
Aseman avasi Chester &amp; Holyhead Railway tammikuussa 1849. Siellä oli kaksi laituria. Itään menevien junien laiturilla oli kaksikerroksinen tiilinen asemarakennus ja toisella laiturilla puinen katos.
Anglesey Central Railway liittyi päärataan Gaerwenin aseman länsipuolella 16. joulukuuta 1864. Linjalla alkoi ensin tavaraliikenne ja seuraavana vuonna matkustajakuljetukset ensin Llangefniin ja lopulta Amlwchiin asti. Gaerwenista tuli tämän seurauksena tärkeä risteysasema.
Liikenne Gaerwenin asemalla alkoi vähentyä 1900-luvun jälkipuoliskolla. Sitä ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa. Liikenne Amlwchin haaralla loppui 7. joulukuuta 1964, ja lopullisesti asema suljettiin 14. helmikuuta 1966. Samana päivänä suljettiin North Wales Coast Linen varrelta myös Llanfairin ja Valleyn asemat, mutta toisin kuin niitä, Gaerwenin asemaa ei ole avattu uudelleen.
Asemarakennus purettiin aseman sulkemisen jälkeen. Asema pysyi kuitenkin tavaraliikenteen käytössä 1980-luvulle asti. Nykyään asemasta ei ole jäljellä kuin laiturikummut ja hieman jäänteitä itään kulkevien junien laiturista.
Britannia Bridgen rautatieasema

Britannia Bridgen rautatieasema oli rautatieasema Pentirissä nykyisen Gwyneddin alueella, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella Menainsalmen ylittävän Britannia Bridgen eteläpäässä.
Historia.
Britannia Bridge avattiin vuonna 1850, ja se yhdisti Angleseyn saarella Llanfairista Holyheadiin ja Walesin mantereella Chesteristä Bangoriin kullkeneet radat yhdeksi linjaksi. Sillan eteläpäähän avattiin asema heinäkuussa 1851. Ajatuksena oli, että sillan lähistöllä asuneet pääsisivät kulkemaan junalla Angleseyyn.
Britannia Bridgen asemalla oli kaksi matalaa ja lyhyehköä laituria. Holyheadiin päin menevien junien laiturissa oli puinen reunus, maatäyte ja kevyttiili- tai sorapäällys. Toinen laituri sen sijaan oli tehty kokonaan puulankuista. Kummallakin laiturilla oli lamput. Britannia Bridge alkoi välittömästi laiturien päätyttyä. Asemalla pysähtyivät todennäköisesti vain paikallisjunat.
Sillan eteläpäässä asutus oli harvaa, ja niinpä Britannia Bridgen aseman käyttäjämäärä jäi luultavasti vähäiseksi. Se suljettiin jo 1. lokakuuta 1858. Samana päivänä sen korvaajaksi avattiin idemmäs radan varteen Menai Bridgen rautatieasema. Britannia Bridgen asema purettiin, eikä siitä ole enää jäljellä mitään merkkejä.
Osado (D32)

Osado (runkonumero D32) oli Espanjan laivaston vuonna 1951 vesillelaskettu Audaz-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 3. elokuuta 1945. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta 1951 ja otettiin palvelukseen 26. tammikuuta 1955.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1972.
Meteoro (D33)

Meteoro (runkonumero D33) oli Espanjan laivaston vuonna 1951 vesillelaskettu Audaz-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 3. elokuuta 1945. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta 1951 ja otettiin palvelukseen 30. marraskuuta 1955.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1975.
Furor (D34)

Furor (runkonumero D34) oli Espanjan laivaston vuonna 1955 vesillelaskettu Audaz-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 3. elokuuta 1945. Alus laskettiin vesille 24. helmikuuta 1955 ja otettiin palvelukseen 9. syyskuuta 1960.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1974.
Rayo (D35)

Rayo (runkonumero D35) oli Espanjan laivaston vuonna 1951 vesillelaskettu Audaz-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 3. elokuuta 1945. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta 1951 ja otettiin palvelukseen 26. tammikuuta 1956.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1974.
Ariete (D36)

Ariete (runkonumero D36) oli Espanjan laivaston vuonna 1955 vesillelaskettu Audaz-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 3. elokuuta 1945. Alus laskettiin vesille 24. helmikuuta 1955 ja otettiin palvelukseen 7. helmikuuta 1961.
Palvelus.
Alus poistettiin 1966 palveluksesta.
Temerario (D37)

Temerario (runkonumero D37) oli Espanjan laivaston vuonna 1960 vesillelaskettu Audaz-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 14. heinäkuuta 1945. Alus laskettiin vesille 29. maaliskuuta 1960 ja otettiin palvelukseen 16. maaliskuuta 1964.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1975.
Intrépido (D38)

Intrépido (runkonumero D38) oli Espanjan laivaston vuonna 1961 vesillelaskettu Audaz-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 14. heinäkuuta 1945. Alus laskettiin vesille 15. helmikuuta 1961 ja otettiin palvelukseen 25. maaliskuuta 1965.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1982.
Relámpago (D39)

Relámpagio (runkonumero D39) oli Espanjan laivaston vuonna 1961 vesillelaskettu Audaz-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 14. heinäkuuta 1945. Alus laskettiin vesille 26. syyskuuta 1961 ja otettiin palvelukseen 7. heinäkuuta 1965.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1975.
Pyhän Marian kirkko (Pentraeth)

Pyhän Marian kirkko on keskiaikainen kirkkorakennus Pentraethin kylässä, Angleseyssä, Walesissa. Tarkkaa rakentamisajankohtaa ei tunneta, mutta todennäköisimmin kirkko on rakennettu 1100-1300-lukujen välillä. Se on vuodesta 1968 ollut Grade II -luokan suojelukohde.
Pohjoisseinässä on tukittu oviaukko. Kirkko restauroitiin vuonna 1882 arkkitehti Henry Kennedyn johdolla, jolloin itäseinä rakennettiin kokonaan uudestaan ja eteläinen kuisti lisättiin.
Tienamysiini

Tienamysiini (C11H16SN2O4) on β-laktaameihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdisteellä on antibioottisia ominaisuuksia, mutta se ei sovellu käytettäväksi lääkkeenä epästabiiliutensa vuoksi. Tienamysiinin rakenne on kuitenkin perusta karbapeneemiantibiooteille.
Ominaisuudet ja esiintyminen luonnossa.
Huoneenlämpötilassa tienamysiini on väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Se on hygroskooppista eli imee kosteutta. Tienamysiinin eristivät Merckin tutkijat vuonna 1974 "Streptomyces cattleya"-bakteerin kasvatusliemestä. Tienamysiinin rakenne koostuu laktaamirenkaasta, johon on kiinnittynyt hydroksietyyliryhmä. Laktaamirengas on myös fuusioitunut tyydyttymättömän viisiatomisen renkaan kanssa. Tienamysiini on optisesti aktiivista ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +82,7. Yhdiste liukenee veteen ja vähäisessä määrin metanoliin. Tienamysiini on suhteellisen epästabiili ja on vesiliuoksessa stabiili ainoastaan pH-alueella 2–5 ja suhteellisen laimeina liuoksina. Tienamysiinillä on antibioottisia ominaisuuksia ja se tehoaa niin grampositiivisiin kuin gramnegatiivisiin bakteereihin. Se on myös resistentti useiden bakteerien laktamaasientsyymeille ja tämä johtuu laktaamirenkaaseen liittyneestä hydroksietyyliryhmästä.
Biosynteesi ja synteesi.
"Streptomyces cattleya"-bakteeri biosyntetisoi tienamysiinin fuusioituneen β-laktaamirenkaan glutamiini- ja etikkahapoista, rikkiä sisältävä kysteinyyliamiini sivuketju on peräisin kysteiiniaminohaposta ja hydroksyylietyyliryhmä on peräisin metioniiniaminohaposta. Koska tienamysiinin rakenne on suhteellisen epästabiili ja yhdiste liukenee huonosti orgaanisiin liuottimiin, on sen eristäminen sitä tuottavan bakteerin kasvatusliemestä uuton avulla vaikeaa. Yhdisteen valmistamiseen on pyritty kehittämään kemiallisia synteesejä, joita on niin raseemisen seoksen muodostavia kuin enantiopuhtaita kokonaissynteesejä.
Marqués de la Ensenada (D43)

Marqués de la Ensenada (runkonumero D43) oli Espanjan laivaston vuonna 1955 vesillelaskettu Oquendo-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 4. syyskuuta 1951. Alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta 1959. Alus siirrettiin Cartagenaan, missä se laskettiin vesille 2. maaliskuuta 1968 ja otettiin palvelukseen 10. syyskuuta 1970.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta marraskuussa 1988.
Tiina Paju

Tiina Inkeri Paju (s. 5. kesäkuuta 1959 Tampere) on suomalainen graafikko, joka on tehnyt sarjakuvia sekä kuvituksia lehtiin ja kirjoihin.
Paju valmistui taiteiden maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2005. Sari Luhtasen kanssa hän on julkaissut "Maisa &amp; Kaarina" -sarjakuva-albumeja, -kalentereita ja -kirjoja vuodesta 1989. Sarjakuvia hän on piirtänyt eri lehtiin. Kirjojen ohella Paju on kuvittanut useita lehtiä, kuten "Suomen Kuvalehteä, Kotiliettä, Annaa, Valittuja Paloja, Kotilääkäriä" ja "Helsingin Sanomia". Kemin sarjakuvapäivien Lempi-palkinnon vuoden parhaasta sarjakuvastripistä Paju sai Luhtasen kanssa 1991. 
Paju sai yhdessä Sari Luhtasen kanssa vuoden 2019 Puupäähattu-palkinnon sarjakuvasta "Maisa ja Kaarina.
Victorin-Hippolyte Jasset

Victorin-Hippolyte Jasset (30. maaliskuuta 1862 Fumay, Ardennes – 22. kesäkuuta 1913 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan yhtenä varhaisen mykkäelokuvan edelläkävijöistä.
Kuvanveistoa opiskellut Jasset aloitti uransa teatterin puvustajana ja lavastajana. Vuonna 1900 hän ohjasi suuren pantomiimin Pariisin Hippodrome-teatterissa, jossa hän tutustui myöhempään yhteistyökumppaniinsa Georges Hatotiin. Jasset ja Hatot tekivät vuosina 1905–1910 elokuvia muun muassa Gaumont, Eclipse, Éclair, Raleigh &amp; Robert ja mahdollisesti Pathé-Frères -yhtiölle. Suosittua "Nick Carter" -etsiväsarjaa (1908) seurasivat muun muassa lännenelokuvasarja "Riffle Bill" (1908–1909), "Morgan le pirate" (1909), "Meskal le contrebandier" (1909) ja "Docteur Phantom" (1909).
Erottuaan Hatotista vuonna 1910 Jassetista tuli Éclairin Épinay-sur-Seinen-studioiden taiteellinen johtaja. Siellä hän teki joukon taide-elokuvia kuten Gustave Flaubertin romaaniin perustuva "Hérodiade" (1910). Vuonna 1911 Jasset palasi rikoselokuvien pariin Léon Sazien Zigomar-hahmoon perustuvalla samannimisellä elokuvalla. Se oli valtava kansainvälinen menestys ja sai kaksi jatko-osaa, "Zigomar contre Nick Carter" (1912) ja "Zigomar peau d’anguille" (1913). Jassetin "Zigomar" vaikutti Louis Feuilladen "Fantomas"-sarjaan ja hänen ”runolliseen realismiinsa”.
Jasset teki myös muita tyylilajeja edustavia elokuvia kuten Émile Zola -sovituksen "Au pays des ténèbres" (1912), realistisen melodraaman "Rédemption" (1912) ja Gaston Lerouxin teokseen perustuvan tieteisfantasian "Balaoo" (1912). Jassetin viimeinen ohjaustyö oli Josette Andriotin tähdittämä viihde-elokuvan merkkiteos "Protéa" (1913). Ohjaaja kuoli äkillisesti leikkauksen jälkeen.
Vince Foster

Vincent Walker "Vince" Foster Jr. (15. tammikuuta 1945 Hope, Arkansas – 20. heinäkuuta 1993 Fairfaxin piirikunta, Virginia) oli yhdysvaltalainen lakimies ja presidentti Valkoisen talon varalakineuvonantaja ("Deputy White House Counsel") Bill Clintonin hallinnossa.
Ennen Valkoisessa talossa työskentelyä Foster oli osakkaana Rose-nimisessä lakimiestoimistossa Arkansasin Little Rockissa. Hänet valittiin Bill Clintonin varaneuvonantajaksi alkuvuodesta 1993. Varaneuvonantaja hän hoiti erilaisia lakiasioita ja osallistui muun muassa uuden korkeimman oikeuden tuomarin valintaprosessiin. Neuvonantajana toimiessaan Foster valitti läheisilleen kärsivänsä voimakkaasta stressistä ja hän sairastui ilmeisesti masennukseen. 20. heinäkuuta 1993 Foster ampui itsensä virginialaisessa puistossa.
Fosterin kuolemaa tutkittiin tarkasti ja ainakin Yhdysvaltain puistopoliisi, Valkoinen talo, kongressi ja riippumaton selvitysmies tekivät tapahtumista omat tutkimuksensa. Kaikkien tutkimusten lopputulos oli, että Foster surmasi itsensä. Tästä huolimatta varsinkin Clintonien poliittiset vastustajat ovat levittäneet salaliittoteoriaa, jonka mukaan Fosterilla olisi ollut jotakin salaista tietoa Whitewater-skandaalista ja että hänet olisi sen vuoksi surmattu. Muun muassa Jerry Falwell, Donald Trump ja tämän poika Donald Trump Jr. ovat jatkaneet tämän salaliittoteorian levittämistä.
Tuuli Vuorma

Tuuli Vuorma (s. 1988) on suomalainen, aiemmin Tampereella asunut, nykyään Ylöjärvellä asuva kirjailija, joka kirjoittaa Roistoakatemia-fantasiakirjasarjaa. Sen ensimmäinen osa, Caapparin kääty, ilmestyi keväällä 2017, ja se on ehdolla vuoden 2018 Topelius-palkinnon saajaksi. Tuuli Vuorma on koulutukseltaan tradenomi ja kirjoittaa varsinaisen työnsä ohessa.