tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hilliard Lyle

Hilliard Lyle (21. joulukuuta 1879 Allenford – 21. toukokuuta 1931 Beaver Lodge) oli kanadalainen haavipalloilija ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla winnipegiläistä Shamrock Lacrosse Teamia. 
Lyle työskenteli Winnipegissä kiertelevänä kauppiaana ja oli aktiivisena myös kaupungin haavipallopiireissä. Hän pelasi Shamrock Lacrosse Teamin kultaa voittaneessa joukkueessa St. Louisin olympialaisissa 1904. Lyle taisteli ensimmäisessä maailmansodassa Ranskassa ja yleni everstiksi saakka. Sodan jälkeen hän perusti sekatavarakaupan Beaver Lodgeen Albertaan, johon hän jäi asumaan. Lyle ampui toukokuussa 1931 vaimonsa, jonka kanssa hän oli ollut naimisissa kaksi vuotta, ja sen jälkeen itsensä kotinsa kellarissa.
Gottlob Walz

Gottlob Walz (29. kesäkuuta 1881 Stuttgart – 1943 Sveitsi) oli saksalainen uimahyppääjä ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Schwimmerbund Schwaben Stuttgartia. 
Walz voitti kolmen metrin ponnahduslaudalta kolme peräkkäistä Euroopan-mestaruutta 1901–1903 ja sai Saksan-mestaruuskisoissa viisi kultamitalia 1899–1903. Hän voitti Ateenan välikisoissa 1906 kultaa kerroshypyissä, ja kaksi vuotta myöhemmin hän saavutti pronssia ponnahduslaudalta Lontoon olympialaisissa 1908. Walz kelpuutettiin uinnin kansainväliseen kunniagalleriaan 1988.
Lasse Juusela

Lasse Juusela (s. 11. maaliskuuta 1972) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja ja hänen valmentajanaan toimi Tapio Laitinen. Aikuisten arvokisoissa hän kilpaili Helsingin EM-kisoissa vuonna 1994, lajeinaan 100 metrin juoksu ja 4 x 100 metrin viestijuoksu. Kalevan kisoissa Juusela saavutti hopeaa 100 metrin juoksussa. Hän saavutti SM-hopeaa ja -pronssia 4 x 100 metrin viestissä. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2008 jälkeen.
Ústín lääni

Ústín lääni () on yksi Tšekin tasavallan lääneistä. Se sijaitsee maan luoteisosassa Saksan rajalla Böömin historiallisella alueella. Ústí on Tšekin lääneistä pohjoisin, ja sen pääkaupunki on Ústí nad Labem. Läänissä asui vuoden 2020 arvion mukaan 820 965 asukasta, ja sen pinta-ala on 5 335 neliökilometriä.
Silja Kanerva

Silja Kanerva (s. 28. tammikuuta 1985 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on suomalainen kilpauransa päättänyt kilpapurjehtija, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edusti Nyländska Jaktklubbenia. Kanerva kilpaili uransa aikana naisten Match racing -luokassa Silja Lehtisen ja Mikaela Wulffin kanssa ja 49er FX -luokassa Sinem Kurtbayn parina. 
Kanerva ja Silja Lehtinen valittiin 29er-luokan MM-kilpailujen parhaaksi naisvenekunnaksi vuosina 2004 ja 2005. Lehtinen, Kanerva ja Wulff kilpailivat Match racing -luokassa Lontoon kesäolympialaisissa 2012, jossa joukkue saavutti pronssia. Kuukautta ennen olympialaisia venekunta voitti maailmanmestaruuden Göteborgissa.
Kanerva valmistui oikeustieteen maisteriksi vuonna 2013 ja vuodesta 2016 lähtien hän on työskennellyt lakimiehenä. Kesäkuussa 2016 hän ilmoitti virallisesti lopettavansa uransa kilpapurjehtijana.
Mikaela Wulff

Mikaela Wulff (s. 24. huhtikuuta 1990 Helsinki) on suomalainen kilpapurjehtija ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa Helsingfors Segelsällskapia. Hän ilmoitti vuoden 2021 syksyllä lopettavansa kilpailu-uransa olympiatasolla. 
”Miksu” Wulff kilpaili vuosina 2010–2012 naisten Match racing -luokassa Silja Lehtisen ja Silja Kanervan kanssa. Venekunta sijoittui vuoden 2011 EM-kilpailuissa kahdeksanneksi. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 joukkue saavutti pronssia. Kuukautta ennen olympialaisia venekunta voitti maailmanmestaruuden Göteborgissa.
Wulff on ylioppilas. Hän harrastaa tanssia, pyöräilyä ja kiipeilyä.
Robbie Grabarz

Robert Grabarz (s. 3. lokakuuta 1987 Lontoo, Englanti) on brittiläinen korkeushyppääjä. Hänen ennätyksensä ulkoradoilla on Lausannen Timanttiliigan kilpailussa kesällä 2012 hypätty 237 cm. Sisäratojen ennätys on aiemmin samana vuonna hypätty 234 cm.
Grabarz löi itsensä salamannopeasti läpi maailman kärkeen talvella 2012 hypättyään Wuppertalissa kutsukilpailussa sisäratojen ennätyksensä 234 cm. Hänen halliennätyksensä oli ollut ennen kauden alkua 225 cm. Hän sijoittui sisäratojen MM-kilpailuissa Istunbulissa kuudenneksi. Ensimmäisen arvokisamitalinsa Grabarz otti Helsingin EM-kisoissa voitettuaan kultaa tuloksella 231 cm. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui alun perin kolmanneksi tuloksella 229, mutta nousi myöhemmin Ivan Uhovin dopinghylkäyksen jälkeen hopeamitalistiksi. Seuraavana vuonna hän oli Göteborgin EM-hallikilpailuissa kuudes ja Moskovan MM-kilpailuissa alun perin kahdeksas, mutta nousi myöhemmin Uhovin hylkäyksen jälkeen seitsemänneksi. Grabarz sai hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa Portlandissa 2016 tuloksella 233. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 Grabarz sai hopeaa ylitettyään 229. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 233. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa hypättyään 230. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui kuudenneksi, Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 yhdeksänneksi ja kansanyhteisön kisoissa 2018 12:nneksi.
Grabarz voitti Britannian-mestaruuden ulkoradoilla 2012, 2013, 2015, 2016 ja 2017 sekä sisäradoilla 2013 ja 2014.
Brabarz lopetti urheilu-uransa keväällä 2018.
Seututie 178

Seututie 178 eli "Valkontie" on Loviisassa kulkeva seututie. Tie alkaa Helsingintien-risteyksestä ja päättyy Valkoon. Tie on kaksikaistainen ja sen pituus on 5,3 kilometriä. Tien nopeusrajoitus on pääosin 80 km/h.
Never Mind the Buzzcocks

Never Mind the Buzzcocks oli brittiläinen musiikkiaiheinen televisiovisailu, jota BBC esitti 28 tuotantokautta vuosina 1996–2015. Sarja on tunnettu kuivasta huumoristaan ja sarkasmistaan sekä kärkkäistä hyökkäyksistä musiikkiteollisuutta kohtaan.
Sarjan nimi viittaa Sex Pistolsin albumiin "Never Mind the Bollocks, Here’s the Sex Pistols" vuodelta 1977. Buzzcocks on saman aikakauden punkyhtye.
Historia.
Sarjan alkuperäinen juontaja Mark Lamarr toimi tehtävässä 17 ensimmäisen kauden ajan, minkä jälkeen hänet korvasi Simon Amstell. Amstellin tuuraajana kaudella 18 toimivat vaihtuvat juontajat, ja Amstellin jätettyä sarjan kauden 19 jälkeen vaihtuvat juontajat otettiin pysyväksi elementiksi sarjaan.
Alkuperäisinä kapteeneina toimivat sarjassa loppuun asti pysynyt Phill Jupitus sekä kymmenen ensimmäisen kauden ajan esiintynyt Sean Hughes. Hughesin korvasi seuraavan kymmenen kauden ajan Bill Bailey, jonka jälkeen kaudella 22 toisessa joukkueessa oli vaihtuva kapteeni. Kaudesta 23 lähtien toisena kapteenina oli Noel Fielding, joka oli jo aiemmin ollut muutamaan otteeseen Baileyn tuuraajana.
Sarjassa oli vierailevina kilpailijoina useita maailmantähtiä, muun muassa James Blunt, Alice Cooper, Adele, Slash, Melanie Chisholm ja Amy Winehouse.
Seututie 176

Seututie 176 eli "Lapinjärventie" on Loviisasta Lapinjärvelle johtava kaksikaistainen seututie. Tie alkaa seututiellä 170 olevasta kiertoliittymästä ja kulkee Loviisan ohikulkutien yli pohjoiseen. Tie päättyy Lapinjärvellä valtatien 6 liittymään. Tiellä on yksi rautatien tasoristeys. Tien pituus on 20 kilometriä ja sen nopeusrajoitus vaihtelee välillä 50–80 km/h.
Reitti 
Seututie 176 Alkaa Loviisassa Seututieltä 170 kiertoliittymässä. Tien alussa Seututie 176 risteää Seiskatien (Valtatie 7 E18) Kanssa. Tie jatkaa matkaa ja tieltä kääntyy useita teitä muun muassa Hopomintie Hopomin suuntaan. Muiden teiden lisäksi tiestä erkanevat myös Yhdystie 1761 ja Yhdystie 1762. Ennen Lapinjärveä tiellä tulee Loviisan ja Lapinjärven kunnanraja. Tiellä tulee myös tasoristeys. Seututie 176 Loppuu Lapinjärvellä Kuutostielle.(Valtatie 6) Kuutostien ja Seututien 176 risteys Lapinjärvellä on Eritasoliittymä. Risteyksestä pääsee Lapinjärven keskustaan.
Sokolov (Tšekki)

Sokolov, ennen vuotta 1948 Falknov nad Ohří (), on kaupunki Karlovy Varyn läänissä Tšekissä. Siellä asui vuoden 2020 arvion mukaan 23 033 asukasta.
Lion (patukka)

Lion on Nestlén valmistama suklaapatukka, jota valmisti alun perin Rowntree's. Lion-patukan suunnitteli alun perin Alan Norman.
Patukasta 30 prosenttia on vohvelikaramelliä, riisimuroa 4 prosenttia ja maitosuklaata 41 prosenttia. Joillakin alueilla patukka tunnettiin Big Cat -nimellä 1990-luvun loppuun asti. Kun patukka siirtyi Nestlén valmistuksen alle vuonna 1988, resepti ja pakkaus muuttui.
Euroopassa molemmat patukat, White Lion ja Peanut Butter Lion Limited Edition, ovat olleet myös saatavilla normaalikokoisina ja "king size" -lajikkeella. Patukkaa löytää nykypäivänä Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Kanadassa vähintään tuontimyymälöistä. Lion Bar Cereal -patukkaa on valmistettu ja myyty Euroopassa, Britteinsaarilla tosin hieman muuta Eurooppaa myöhemmin. Viime vuosina Lion-patukat ovat pienentyneet dramaattisesti, mikä on aiheuttanut kritisointia fanien keskuudessa.
Lion on myös saatavana aamiaismuro-versiona.
Ainekset.
Sokeri, glukoosi-fruktoosisiirappi, makeutettu ja tiivistetty maito, rasvaton maitojauhe, kaakaovoi, laktoosi, riisimuroa 5 prosenttia (vehnäjauho, sokeri, vehnätärkkelys ja kasvirasva; nostatusaineina natriumkarbonaatti, suola ja sokerikulööri), kaakaomassa, herajauhe, voirasva, vehnäjauho, emulgointiaineet (soijalesitiini, E476), aromit, stabilointiaine (karrageeni), suola ja nostatusaineet (natriumkarbonaatti).
Sovetski (Hanti-Mansia)

Sovetski () on kaupunki Tjumenin alueen Hanti-Mansian piirikunnan länsiosissa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee linnuntietä 296 kilometriä piirikunnan pääkaupunki Hanti-Mansijskista länteen. Hallinnollisesti tämä 26 495 asukkaan (vuonna 2010) Sovetskin kaupunki on 48 059 asukkaan Sovetskin piirin alaisuudessa ja toimii piirin keskuksena.
Sovetskiin on maantie- ja rautatieyhteys. Kaupungin eteläpuolella sijaitseva Sovetskin lentokenttä palvelee myös viereistä Jugorskin kaupunkia.
Haali (Pertteli)

Haali on kylä Perttelissä Salossa. Se on Perttelin kylistä pohjoisin ja rajautuu lännessä Perttelin Pitkäkosken, etelässä Kiikalan Rekijoen, pohjoisessa Kuusjoen Kanungin sekä idässä Kiikalan Kärkelän ja Revän kyliin.
Luonto.
Kylä rajoittuu etelässä Uskelanjokeen, joka saa alkunsa kylän länsirajalla, missä Uskelanjoen sivujoet Rekijoki, Terttilänjoki ja Hitolanjoki yhtyvät Uskelanjoeksi. Kylään ulottuu Rekijokilaakson Natura 2000 -alue kylän eteläosassa Uskelanjoen yläjuoksulla, Rekijoen ja pieneltä osin myös Terttilänjoen alajuoksuilla sekä Uskelanjokeen laskevan Syväojan varrella.
Historia.
Asutus nykyisessä Haalin kylässä alkoi vuonna 1533, jolloin Kiskon Haapaniemen kartanon omistaja, valtaneuvos Henrik Klaunpoika Horn perusti Uskelan pitäjän Perttelin kappeliseurakunnan Hiiden kylän takamaalle Haaliksi nimitetyn uudistalon. Vuonna 1560 talo jakautui kaksitaloiseksi kyläksi, jonka talot olivat ensin vuoteen 1600 Kiskon Haapaniemen kartanon ja sen jälkeen vuoteen 1639 Halikon Vuorentaan kartanon alustalaistaloja, joita viljelivät lampuodit.
Vuonna 1639 kylän talot yhdistettiin Haalin kartanoksi, jonka perustaja ja ensimmäinen omistaja oli Kaarina Yrjänäntytär Horn, joka myös asui kartanossa kuolemaansa asti vuonna 1671. Vuodesta 1671 vuoteen 1737 Haalin kartano oli Halikon Vuorentaan kartanon sivutilana, ja vuosina 1737–1778 itsenäisenä kartanona, jonka omistajat kuitenkin asuivat muualla ja viljelivät kartanoa lampuotien avulla. Vuodesta 1778 omistajat ovat asuneet kartanossa ja viljelleet sitä itse.
Vuoteen 1868 Haalin kartano käsitti koko Haalin kylän, ja sen lampuotitiloina, ulkotiloina tai yhdysviljelyksessä kartanon kanssa, sekä välillä muilla omistajilla ja lopulta itsenäisinä tiloina, olivat eri aikoina myös viereiset Perttelin Pitkäkoski sekä Kiikalan Kärkelä ja Revä, jotka myös olivat Haalin kylän kanssa samaa isonjaon jakokuntaa. Näistä Kärkelä päätyi eri omistajille kuin Haali jo vuonna 1832, kun taas Pikäkoskea ja Haalia omistivat samoihin sukuihin kuuluneet henkilöt vuoteen 1872 asti. Revä sen sijaan oli Haalin ulkotilana vielä 1900-luvulla, kunnes vuonna 1953 myös Revän kantatila myytiin itsenäiseksi tilaksi. Muita Haalin kartanon ulkotiloja olivat Haalin kylän takamaille perustettu Ihamäki ja Revän kylän takamaille perustettu Pohjola. Ne myytiin itsenäisiksi tiloiksi vuonna 1918, ja samalla erotettiin itsenäisiksi tiloiksi Haalin kylästä myös kaksi muuta suurehkoa tilaa ja 17 torppaa. Kun vielä siirtoväen maanhankinnassa vuosina 1941–1945 Haalista ja Ihamäestä erotettiin yhteensä yli 30 tilaa, oli alkujaan yhdestä tilasta muodostuneessa Haalin kylässä 1950-luvulla kaikkiaan jo noin 60 tilaa.
Sammakkohaukka

Sammakkohaukka ("Accipiter soloensis") on haukkojen heimoon kuuluva lintulaji. Sitä tavataan seuraavissa maissa: Kambodža, Kiina, Guam, Hongkong, Intia, Indonesia, Japani, Pohjois-Korea, Etelä-Korea, Laos, Malesia, Myanmar, Pohjois-Mariaanit, Palau, Papua-Uusi-Guinea, Filippiinit, Venäjä, Singapore, Taiwan, Thaimaa, Itä-Timor ja Vietnam. Lisäksi sitä tavataan muuttolintuna Bruneissa.
Lajin elinpiiriä ovat lauhkean vyöhykkeen metsät, subtrooppiset ja trooppiset kuivat ja kosteat alavat metsät, lauhkean vyöhykkeen pensastot, kosteikot ja puutarhat.
Sen pituus on 30–36 cm, ja naaras on koirasta suurempi. Aikuisen siivenkärjet ovat hyvin näkyvästi mustat. Koiras on päältä harmaa, alta valkea, ja sen silmät ovat punaiset. Naaraan rinta ja alapuoliset peitinhöyhenet ovat punaruskeat, silmät keltaiset. Nuorilla linnuilla naama on harmaa, ja ne ovat päältä ruskeita. Silmät ovat keltaiset. Alapuolen yläosa on juovikas, reidet ovat viirulliset. Mustat siivenkärjet eivät ole yhtä selvät eivätkä alapuoliset siivet juovikkaat (paitsi peitinhöyhenet).
Sammakkohaukan ravintoa ovat lähinnä sammakot, mutta se syö myös sisiliskoja. Se elää lähinnä metsissä, toisinaan metsänlaitamilla. Populaation suuruus on 10 000–100 000 lintua.
Simo Rahunen

Simo Rahunen (s. 22. elokuuta 1990) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Hänen viimeiseksi seurakseen jäi Pattijoen Urheilijat. Hän on edustanut myös Joensuun Mailaa. Hän siirtyi Joensuuhun syyskuussa 2018 pelattuaan sitä ennen koko uransa ajan Kiteen Pallo -90:ssä. Rahunen lyö vasemmalta ja heittää oikealta.
Rahunen on valittu junioreiden Itä-Länsi -otteluun neljästi.
Levi’s Stadium

Levi’s Stadium on stadion Santa Clarassa, Kalifornian osavaltiossa. Se on toiminut amerikkalaisen jalkapallon NFL-liigan San Francisco 49ersin kotiareenana vuodesta 2014 lähtien.
Alun perin 49ersin suunnitelmissa oli vuonna 2006 rakentaa uusi stadion San Franciscon kaupunkiin, lähelle nykyistä kotikenttää Candlestick Parkia. Neuvottelut kaupungin kanssa stadionin sijainnista eivät kuitenkaan edenneet. 49ers käänsi katseensa 50 kilometrin päähän Santa Claran kaupunkiin, jossa sijaitsi jo valmiiksi sen harjoituskeskus sekä päämaja.
Levi’s Stadium isännöi Superbowl 50 -ottelun vuonna 2016.
Yhdysvaltain perustuslain kuudes lisäys

Yhdysvaltain perustuslain kuudes lisäys ( tai "Amendment VI") on Yhdysvaltain perustuslain lisäys, joka takaa yksilölle useita oikeudenkäyntiin liittyviä oikeuksia. Perustuslain kuudes lisäys kuuluu niin kutsuttuun Bill of Rights -lisäysten pakettiin. Se hyväksyttiin kongressissa muiden lisäysten tapaan 25. syyskuuta 1789 ja ratifioitiin 15. joulukuuta 1791.
Yhdysvaltain perustuslain kuudes lisäys takaa yksilölle oikeuden nopeaan, puolueettomaan ja julkiseen oikeudenkäyntiin valamiehistön edessä, oikeuden saada tietää itseään vastaan esitetyistä syytteistä, oikeuden kohdata syyttäjänsä ja oikeuden avustajaan.
Teksti.
Suomennettuna:
Lisäyksen tulkinta.
Perustuslain kuudes lisäys on muun perustuslain tapaan sisällöltään hyvin tulkinnanvarainen. Yhdysvaltain korkein oikeus on kuitenkin antanut lisäykseen liittyen useita ennakkopäätöksiä, joiden mukaan lisäystä tulkitaan.
Nopea oikeudenkäynti.
Korkeimman oikeuden tapauksessa "Barker vastaan Wingo" (1972) korkein oikeus katsoi, että oikeudenkäynnin nopeus on aina tutkittava tapauskohtaisesti. Korkein oikeus kuitenkin antoi määritteli neljä muuttujaa, joiden perusteella ratkaisu oikeudenkäynnin hitaudesta tulisi tehdä:
Tapauksessa "Strunk vastaan Yhdysvallat" (1973) korkein oikeus määräsi, että mikäli oikeus katsoo syytetyn oikeutta nopeaan oikeudenkäyntiin rikottavan, on syyte hylättävä kokonaan.
Avoin oikeudenkäynti.
Tapauksessa "Sheppard vastaan Maxwell" (1966) korkein oikeus katsoi, että oikeudenkäynnin julkisuutta voidaan rajoittaa, jos tapauksen saama mediahuomio voi vaarantaa oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin. Esimerkiksi valamiehistö voidaan eristää oikeudenkäynnin ajaksi.
Oikeus avustajaan.
Vuonna 1963 korkein oikeus määräsi tapauksessa "Gideon vastaan Wainwright", että osavaltion on määrättävä oikeusavustaja varattomalle henkilölle, kun häntä syytetään vakavasta rikoksesta. Tähän oli jo aikaisemmin oikeus syytetyillä, joita uhkasi kuolemantuomio, sekä vakavista rikoksista syytetyillä liittovaltion oikeudenkäynneissä. Myöhemmin oikeutta on laajennettu ja tarkennettu.
Wattisham

Wattisham on kylä lähellä Stowmarketin kaupunkia Suffolkissa, Itä-Englannissa. Siellä sijaitsi aiemmin kuninkaallisten ilmavoimien lentokenttä "RAF Wattisham", vuodesta 1992 alkaen kenttä on ollut Britannian armeijan ilmavoimien käytössä nimellä "Wattisham Airfield" (ICAO: EGUW), jota käytettiin kylmän sodan aikana. Vuonna 2005 kylässä oli 110 asukasta.
Rob Mariano

Robert Carlo ”Rob” Mariano (s. 25. joulukuuta 1975 Boston, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen "Selviytyjät" () -kilpailun voittaja ja viisinkertainen osallistuja. Hänen vaimonsa, Amber Mariano (o.s. Brkich), on myös "Selviytyjät"-voittaja ja kolminkertainen osallistuja. Mariano on osallistunut puolisonsa kanssa myös kahdelle "Amazing Race" -tuotantokaudelle.
Vuonna 2007 Fox Reality Channel esitti kymmenosaisen tositelevisiosarjan "Rob and Amber: Against the Odds", jossa seurattiin Marianon pyrkimystä tulla ammattimaiseksi pokerinpelaajaksi. Hän on toiminut myös televisiojuontajana, muun muassa Historyn vuonna 2011 esittämässä kymmenosaisessa ohjelmassa "Around the World in 80 Ways", jota hän juonsi yhdessä monster truck -ajaja Dennis Andersonin kanssa.
Rob Mariano ja Amber Brkich avioituivat vuonna 2005. Häät esitettiin myös televisiossa, CBS-kanavalla. Marianolla ja hänen puolisollaan on neljä lasta, vuosina 2009, 2010, 2012 ja 2014 syntyneet tyttäret.
Emmi Leino

Emmi Pauliina Leino (s. 1. heinäkuuta 1994 Turku) on suomalainen koripalloilija. Takamiehenä pelaava Leino on Tampereen Pyrinnön kasvatti. Hän pelaa myös Suomen maajoukkueessa.
Elämä ja urheilu-ura.
Leino pelasi kasvattajaseuransa Tampereen Pyrinnön joukkueessa I-divisioonaa kaksi kautta vuosina 2009–2011. Lokakuussa 2011 hän pelasi kaksi ottelua samalla sarjatasolla Honka Akatemiassa. Samasta ajankohdasta lähtien Leino pelasi SM-sarjaa Espoo Teamin joukkueessa. Espoo sijoittui kaudella 2011–2012 runkosarjassa viidenneksi ja kohtasi puolivälierissä Forssan Alun, jolle hävisi otteluvoitoin 2–1. Heinäkuussa 2012 Leino teki sopimuksen Tapiolan Hongan kanssa. Hongassa Leino voitti SM-pronssia. Syksyllä 2013 Leino palasi Pyrintöön. Kauden 2014–2015 Leino aloitti Pyrinnön Korisliigaan nousseen joukkueen mukana, mutta hän loukkaantui syyskuussa pelatussa harjoitusottelussa eikä pystynyt pelaamaan koko kautena.
Suomen maajoukkueessa Leino on pelannut 19 ottelua 2,7 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Hän pelasi myös Tampereella vuonna 2009 järjestetyillä olympiafestivaaleilla.
Leinon äiti on menestyksekkään koripalloilijanuran tehnyt Seija Leino.
Danny Graham

Daniel Anthony William "Danny" Graham (s. 12. elokuuta 1985 Gateshead) on englantilainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Englannin Valioliigassa Middlesbrough'ta, Swanseaa, Sunderlandia ja Hull Cityä sekä mestaruussarjassa Middlesbrough'n lisäksi Derby Countya, Leeds Unitedia, Watfordia, Wolverhampton Wanderersia ja Blackburn Roversia. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2021.
Graham pelasi Valioliigassa 124 ottelua ja teki niissä 18 maalia. Mestaruussarjassa hän pelasi 265 ottelua ja teki niissä 83 maalia. Hän oli kaudella 2010–2011 Watfordin pelaajana mestaruussarjan paras maalintekijä 24 maalillaan. Hän voitti kaudella 2012–2013 Swansean joukkueessa liigacupin ja teki cupissa kolme maalia, muun muassa ensimmäisessä välieräottelussa Chelseaa vastaan, mutta välierien jälkeen hän siirtyi Sunderlandiin.
Graham pelasi yhden ottelun Englannin alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Matias Rinta-aho

Matias Rinta-aho (s. 7. syyskuuta 1992 Vimpeli) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa Superpesiksessä pelaavaa Vimpelin Vetoa. Ulkopelipaikaltaan Rinta-aho on sieppari, ja hänen sisäpeliroolinsa on kotiuttaja.
Rinta-aho pelasi kesällä 2013 neljä ottelua lainalla Alajärven Ankkureiden joukkueessa.
Tilastot.
"Lähde: Pesiksen Maailma"
Proteiinilaskos

Proteiinilaskos syntyy kun proteiini on laskostuneena proteiinin rakenteeksi.
Oikea kolmiulotteinen muoto on oleellista proteiinin toiminnalle, vaikka osa voi jäädä poimuttumatta järjestäytyneeseen tilaan.
Laskostumisen epäonnistuminen luontaiseen muotoon johtaa usein toimimattomaan proteiiniin jotka ovat usein myrkyllisiä.
Useiden sairauksien uskotaan olevan seurausta amyloidi-kasautumista jotka muodostuvat väärin laskostuneista proteiineista.
Laskostumista ohjaa hydrofobinen voimatasapaino; vettähylkivät aminosidokset ovat usein laskostuneet proteeinilaskoksen sisään.
Seija Leino

Seija Leino (s. 1. toukokuuta 1965 Tampere) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija ja yleisurheilija. Leino on Tampereen Pyrinnön kasvatti ja edusti seuraa myös yleisurheilu-urallaan. Pyrintö on nostanut kattoon Leinon pelipaidan tämän pelinumerolla 10, joka pysyy seuran käytössä. Hän pelasi Suomen maajoukkueessa vuoden 1987 EM-kilpailuissa ja yhteensä 103 maaottelussa. Leino nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen vuonna 2019.
Leino pelasi Suomen maajoukkueessa 103 ottelua 6,8 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Naisten maajoukkueen piste-ennätyksensä, 24 pistettä, hän teki vuoden 1986 PM-kilpailuissa Tanskaa vastaan. Vuoden 1987 EM-kilpailuissa Leino pelasi kuusi ottelua ja teki yhteensä 58 pistettä.
Yleisurheilijana Leino sai seitsenottelun ja korkeuden SM-pronssia Kalevan kisoissa 1981. Vuonna 1982 Leino oli mukana Suomen B-tyttöjen EM-kilpailuissa Forssassa viidenneksi sijoittuneessa joukkueessa. Kahden ottelun välipäivänä hän matkusti Lahteen ja kilpaili Kalevan kisoissa, joissa sijoittui naisten korkeushypyssä kuudenneksi.
Leinon tytär Emmi Leino on myös maajoukkueessa pelannut koripalloilija.
Fiat BR.20

Fiat BR.20 "Cicogna" () oli italialainen kaksimoottorinen keskiraskas pommikone toisessa maailmansodassa. Vuonna 1936 ensilentonsa lentänyttä konetyyppiä käyttivät Italian lisäksi Espanja ja Japani.
Koneen voimanlähteinä oli kaksi 1 000 hevosvoiman Fiat A.80 RC.41 -tähtimoottoria. Sen hyötykuorma 1 600 kg pommeja oli suhteellisen hyvä ja vertailukelpoinen aikalaisiinsa vertailtuna. Fiat BR.20:n puolustusaseistuksena oli eri ampumoissa kolmesta neljään konekivääriä, mikä osaltaan johti kohtalaisen suuriin tappioihin vähäisyytensä puolesta. Huippunopeus oli 430 km/h, mikä oli keskiarvoa noudattava sen ajan keskiraskaille pommittajille tuolloin. Suhteellisen heikohkolla puolustusaseistuksella varustettuna koneesta tuli kuitenkin varsin helppo saalis brittiläisille hävittäjäkoneille taistelussa Britanniasta.
Sing along

Sing along on MTV3-kanavalla syksyllä 2012 esitetty musiikkiaiheinen viihdeohjelma, jossa joka viikko neljä julkisuudesta tuttua henkilöä kisasi laulutaitoa, näyttelijänlahjoja ja nokkeluutta vaativissa tehtävissä.
Ohjelman juontajana toimi Elonkerjuu-yhtyeen viulisti Johanna Koivu. Joukkueiden johtajina olivat näyttelijä Eero Ritala sekä näyttelijä-muusikko Tuomas "Tume" Uusitalo. Ohjelmassa kuultua bändiä johti Varre Vartiainen.
EuroChallenge-kausi 2012–2013

Kausi 2012–2013 oli EuroChallengen yhdeksäs kausi. Kauteen otti osaa myös kaksi suomalaisjoukkuetta: edelliskauden karsintaan osallistunut Tampereen Pyrintö ja karsinnasta lohkovaiheeseen edennyt Joensuun Kataja. Lohkojaot ja karsintakierroksen otteluparit arvottiin Saksan Freisingissa 6. heinäkuuta.
Tulokset.
Karsintakierros.
Kaksiosaisten karsintaotteluparien voittajajoukkueet pääsivät mukaan kauden 2012–2013 EuroChallengeen, ja häviäjäjoukkueet putosivat pois. Neljä kahdeksasta karsintaan osallistuneesta joukkueesta sijoitettiin (*-merkintä joukkueen perässä), joten ne eivät voineet kohdata toisiaan karsintakierroksella. Karsintaparien voittajat sijoitettiin lohkovaihearvonnan neljänteen koriin. Karsintakierroksen ensimmäinen osaottelu pelattiin 25. syyskuuta 2012 ja toinen osaottelu 2. lokakuuta 2012. Taulukon 1. joukkueet pelasivat 2. osaottelunsa kotonaan.
Alkulohkot.
EuroChallengen lohkovaiheeseen otti osaa 32 joukkuetta, jotka jaettiin 6. heinäkuuta 2012 suoritetussa arvonnassa kahdeksaan neljän joukkueen lohkoon. 28 joukkuetta valittiin suoraan 6. marraskuuta 2012 alkavaan lohkovaiheeseen, ja neljä joukkuetta sai lohkovaihepaikan karsintakierroksen kautta. Alkulohkoissa joukkueet kohtasivat toisensa kerran kotona ja kerran vieraissa. Kunkin alkulohkon kaksi parasta joukkuetta selviytyi jatkolohkovaiheeseen kahden heikoimman joukkueen karsiuduttua.
      Eteni jatkolohkovaiheeseen
Jatkolohkot.
Jatkolohkovaiheessa 16 jäljellä olevaa joukkuetta jaettiin ennalta määrätyllä tavalla neljään jatkolohkoon, jossa joukkueet kohtasivat toisensa kerran kotona ja kerran vieraissa. Kuten alkulohkoissakin, kunkin jatkolohkon kaksi parasta joukkuetta selviytyi puolivälieriin kahden heikoimman joukkueen karsiutuessa.
      Eteni puolivälieriin kotikenttäedulla
      Eteni puolivälieriin
Lohko I.
Pınar Karşıyaka voitti lohkon neljällä voitolla ja kahdella tappiolla. Kun BK Ventspils hävisi viimeisen ottelunsa Gaz Metan Mediaşille, ja Joensuun Kataja puolestaan voitti viimeisessä ottelussaan Karşıyakan, selviytyi Kataja ensimmäisenä suomalaisjoukkueena EuroChallengen kahdeksan parhaan joukkueen joukkoon.
Puolivälierät.
Puolivälierissä kahdeksan jatkoon selviytynyttä joukkuetta pelasivat vastustajaa vastaan, ja parien voittajat etenivät lopputurnaukseen kahdella voitolla. Puolivälierät pelattiin 12., 14. ja tarvittaessa 19. maaliskuuta. Jatkolohkojen voittajat pelasivat ensimmäisen ja mahdollisen kolmannen ottelun kotikentällään. Taulukon kotikenttäetujoukkueiden pisteet ovat taulukossa lihavoituina.
Lopputurnaus.
Neljä lopputurnaukseen selviytynyttä joukkuetta muodostivat kaksi välieräparia, jotka kumpikin pelasivat yhden välieräottelun. Ottelujen voittajat pelasivat sunnuntaina EuroChallengen voitosta ja häviäjät sijoitusottelun sarjan 3. sijasta. Lopputurnaus pelattiin 26.–28. huhtikuuta 2013, ja sen järjestäjäkaupungiksi valittiin İzmir, Pınar Karşıyakan kotikaupunki.
Fire Dances

Fire Dances on englantilaisyhtye Killing Joken vuonna 1983 julkaistu neljäs studioalbumi. Albumi on ensimmäinen, jolla yhtyeen alkuperäisen basistin Martin "Youth" Gloverin korvannut Paul Raven soittaa.
Kappale "Let's All Go (to the Fire Dances)" on julkaistu singlenä ja siitä ohjattiin myös yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo. Vuonna 2008 albumista julkaistiin kahdeksalla bonus-kappaleella täydennetty remasteroitu versio.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Coleman, Ferguson, Raven ja Walker.
Petäjäveden rautatieasema

Petäjäveden rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Haapamäki–Jyväskylä. Siellä pysähtyvät Jyväskylän ja Seinäjoen välillä liikennöivät taajamajunat. Asemalla ei ole lipunmyyntiä.
Petäjäveden asema sijoitettiin vain muutaman sadan metrin päähän vuonna 1879 valmistuneesta Petäjäveden uudesta kirkosta. Asemarakennus rakennettiin Keuruun aseman tavoin Bruno Granholmin laatimien V luokan asemarakennuksen tyyppipiirustusten mukaan, ja Granholm laati myös vuonna 1908 tehdyn laajennuksen suunnitelmat. Asemarakennuksen ulkoasu on säilynyt lähes alkuperäisenä nykypäiviin saakka. Radan uudelleenrakennuksen yhteydessä 1920-luvulla ratapihaa oikaistiin ja pidennettiin itään päin. Uusi tavarasuoja valmistui vuonna 1927.
Petäjäveden kirkonkylästä muodostui palvelukeskus, mutta sinne ei sijoittunut merkittävää teollisuutta. Petäjävesi muutettiin miehittämättömäksi liikennepaikaksi vuonna 1988 ja henkilöliikenne lopetettiin vuonna 1990. Henkilöliikenne aloitettiin kuitenkin uudelleen vuonna 1995. Petäjäveden asema on kauko-ohjattu Seinäjoelta. Asemarakennus ja tavarasuoja siirtyivät Senaatti-kiinteistöille ja edelleen myyntiin vuonna 2007.
VR:n ja liikenne- ja viestintäministeriön päätöksen mukaan henkilöliikenne Petäjävedelle piti loppua maaliskuussa 2016, mutta lakkautuspäätöstä on lykätty.
Jake Deckard

Jake Deckard (s. 17. tammikuuta 1972 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen homopornonäyttelijä. Hän aloitti esiintymisen vuonna 2005 ja on sittemmin myös ohjannut. Hän on työskennellyt Raging Stallionille sekä Titan Medialle ja myös perustanut oman Screaming Eagle XXX -yhtiönsä. Hän on 180-senttinen ja toiminut sekä top- että bottom-rooleissa.
Deckard voitti vuonna 2008 sekä parhaan näyttelijän että vuoden esiintyjän GayVN-palkinnot.
Shelley Lubben

Shelley Lubben (myös Roxy tai Roxey; 18. toukokuuta 1968 – 9. helmikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän esiintyi 1990-luvulla, mutta ryhtyi sittemmin pornografian vastaiseksi aktivistiksi ja omaksui kristinuskon. Hän ehti esiintyä noin 30:ssä elokuvassa, kunnes sai HPV:n, joka johti kohdunkaulan syöpään. Ennen pornouraansa hän oli joutunut seksuaalirikoksen uhriksi 9-vuotiaana ja ryhtynyt prostituoiduksi 18-vuotiaana.
Lubben perusti vuonna 2007 Garrett-miehensä kanssa pornografian vaikutuksia vastustavan ja pornoteollisuuden työntekijöitä auttavan Pink Cross Foundationin. Lubben julkaisi kirjan "Truth Behind the Fantasy of Porn" sekä yli 200 artikkelia ja tietoiskua. Hän esiintyi lisäksi muun muassa lukuisissa dokumenteissa.
Adam Killian

Adam Killian (s. 12. elokuuta 1975 West Hollywood, Kalifornia) on yhdysvaltalainen homopornonäyttelijä. Hän on esiintynyt vuodesta 2003 ja toiminut sekä top- että bottomrooleissa. Hän on työskennellyt muun muassa Lucas Entertainmentille. Hän on 183-senttinen, ja hän on käyttänyt esiintyessään myös nimeä "Adam Nola".
Killian sai vuonna 2010 kolme Grabby-palkintoa. Ne tulivat kategorioissa "Best Solo", "Best Three Way" ja "Performer of the Year". Lisäksi Killian sai samana vuonna GayVN-palkinnon "Best Solo Performance" -kategoriassa. Vuonna 2012 hän saavutti "Gay Performer of the Year" -voiton XBIZ-palkintogaalassa.
Van Darkholme

Van Darkholme on vietnamilaissyntyinen, San Franciscoon asettunut homopornonäyttelijä ja -ohjaaja. Hän on erikoistunut bondageen. Hän kokee olevansa ensisijaisesti, mutta ei yksinomaan top.
Van Darkholme on 183-senttinen, ja hän on käyttänyt esiintyessään myös nimiä "Van Darkholm" ja "Tadashi". Hänen syntymävuotensa on epäselvä, mutta ajoittuu 1970-luvulle. Hän aloitti uransa 2000-luvun vaihteessa. Hän on perustanut Muscle Bound Productions -yhtiön ja työskennellyt lisäksi muun muassa Titan Medialle. Hän on myös julkaissut shibari-tyyppistä bondagea sisältävän valokuvateoksen "Male Bondage: Art Deserves a Witness" (2006).
Remembrance

Remembrance on vuonna 1982 julkaistun draamaelokuvan on ohjannut Colin Gregg. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Roger Adamson, John Altman, Dawn Archibald, Sean Arnold, Al Ashton, Dicken Ashworth, John Barrett ja Jesse Birdsall. Gary Oldman tekee elokuvassa pienen roolin Daniel-nimisenä miehenä. Elokuva oli Oldmanin ensimmäinen.
Elokuva kertoo Britannian kuninkaallisen laivaston laivastosotilaista jotka ovat lähdössä puoli vuotta kestävään Nato-koulutukseen, ja viettävät viimeistä iltaa Union Streetin alueella joka on pahamaineisimpia alueita Plymouthissa. Elokuvassa ei ole vain yhtä ainoaa tarinaa, vaan siinä seurataan eri miehiä ja näiden illanviettoa. Se voitti ensimmäisen palkinnon Taorminan elokuvajuhlilla vuonna 1983.
Banamban piiri

Banamban piiri () on paikallishallintoalue Malin Koulikoron alueella. Sen pinta-ala on 7 500 neliökilometriä. Piirissä on 190 200 asukasta.
Banamban piiri rajoittuu pohjoisessa Naran, idässä Ségoun, etelässä Koulikoron ja lännessä Kolokanin piireihin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymäalueeseen.
Piiriin kuuluu yhdeksän maalaiskuntaa: Banamba, Benkadi, Boron, Duguwolowula, Kiban, Madina Sacko, Sébété, Toubacoro ja Toukoroba. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, soninkeja, mandinkoja ja fulbeja.
Banamban kautta kulkee Koulikoron ja Naran välinen maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra, maapähkinä, fonio, seesami, lehmänpapu sekä vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja vähäisessä määrin kalastusta. Teollisuutta edustaa Duguwolowilan nykyaikainen leipomo.
Night Out

Nightout on yhdysvaltalaisen laulaja Ellen Foleyn ensimmäinen sooloalbumi. Se on ilmestynyt vuonna 1979 Epic Recordsin kustantamana. Osallisena on myös Cleveland International Records, joka on osa yhtiötä The Cleveland Entertainment Company.
Tuottajat ovat Ian Hunter ja Mick Ronson.
Albumin tunnetuimpia kappaleita on alun perin Timi Yuron R&amp;B-hitti "What's a Matter Baby", jonka suomeksi on levyttänyt Vicky ja Menneisyyden Vangit nimellä "Mikä sun on, baby" vuonna 1993.
Euroopan markkinoille LP-levyjä on valmistettu Hollannissa.
Albumi on omistettu Virginialle ja Popovichille.
Kappaleet.
1. We Belong to the Night – 5:18
 Burning River Music / Sip-N-Sol Songs
2. What's a Matter Baby – 3:37
 Times Square Music Publications Co. / Eden Music Corp.
3. Stupid Girl – 4:06
 ABKCO Music, Inc.
4. Night Out – 
 Chrysalis Music Ltd. / Red Admiral Music, Inc.
1. Thunder and Rain – 3:02
 Intersong Music
2. Sad Song – 3:30
 April Music, Inc. / Heath Levy Music / WB Music Corp.
3. Young Lust – 5:27
 Chrysalis Music Ltd. / Red Admiral Music, Inc.
4. Hideaway – 3:42
 Burning River Music / Sophia Songs Music
5. Don't Let Go – 3:56
 April Music, Inc. / Ian Hunter, Inc.
Mick Ronson ja Ian Hunter ovat sovittaneet kappaleet. Ronson on lisäksi tehnyt jousisovitukset.
Muusikot.
Rory Dodd esiintyy levyllä Meat Loaf Enterprises, Inc:n suosiollisella luvalla.
Arvioita.
Albumi on arvosteltu Soundi-lehdessä. Sen mukaan tuottajat ovat luoneet albumille Phil Spectorin mukaisen äänivallin, joka on välillä niin massiivinen, että Foleyn persoonallisuus ei pääse tarpeeksi esille. Levyn avauskappaleita arvioija pitää vaikuttavina. Sen sijaan Graham Parkerin kappaleessa "Thunder and Rain" ja The Rolling Stonesin kappaleessa "Stupid Girl" sovitusmalli ei toimi. Philip Rambow'n tekemien kappaleiden "Young Lust" ja "Night Out" sovituksia on niin ikään paisuteltu verrattuna alkuperäisiin. Foleyn ääntä pidetään miellyttävänä ja popmusiikkiin sopivana, mutta ei erityisen persoonallisena.
Dioïlan piiri

Dioïlan piiri () on paikallishallintoalue Malin Koulikoron alueella. Sen pinta-ala on 12 794 neliökilometriä. Asukkaita on 488 900 henkeä (vuonna 2009).
Dioïlan piiri rajoittuu lännessä Koulikoron alueen Katin ja Koulikoron, pohjoisessa Ségoun alueen Barouélin ja Blan, idässä Sikasson alueen Koutialan ja Sikasson sekä etelässä Bougounin piireihin. Se on pinnanmuodostukseltaan lähinnä alankoa ja ylänköä. Luonnonalueita ovat Banico, Dièdougou, Dolondougou, Guéniéka ja N’Tlondougou. Seudulla virtaavat Bani ja sen alkujoet Bagoé ja Baoulé.
Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 700–1000 millimetriä. Kuiva aika kestää maaliskuusta kesäkuuhun, sadekausi kesäkuusta lokakuuhun ja viileä kausi marraskuusta helmikuuhun. Viileän kauden lopussa puhaltaa harmattan-tuuli.
Piiriin kuuluu 23 maalaiskuntaa: Banco, Benkadi, Binko, Dégnékoro, Diébé, Diédougou, Diouman, Dolendougou, Guégnéka, Jékafo, Kaladougou, Kémékafo, Kéréla, Kilidougou, Massigui, N’Dlondougou, N’Garadougou, N’Golobougou, Nangola, Niantjila, Ténindougou, Wacoro, Zan Coulibaly. Hallinnollinen keskus on Kaladougoun kuntaan kuuluva Dioïla. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja ja djulia. Vallitseva uskonto on islam, jonka rinnalla elää perinteisiä uskomuksia. Lisäksi on jonkin verran kristittyjä.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat vilja, puuvilla ja vihannekset. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Massiguissa, Fanassa ja Belecossa pidetään tärkeät karjamarkkinat. Dioïlassa ja Fanassa on CMDT:n puuvillan käsittelylaitokset. Piiriin saapuu paljon siirtotyöläisiä muualta maasta, ja toisaalta paikallinen nuoriso käy kausitöissä Bamakossa, Niorossa ja Norsunluurannikolla.
Ellen Foley

Ellen Foley (s. 5. kesäkuuta 1951 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen laulaja. Ennen soolouraa hän muun muassa työskenteli musiikkiteatterin parissa ja oli mukana Meat Loafin vuoden 1977 albumilla "Bat out of Hell".
Hänen esikoisalbuminsa "Nightout" ilmestyi vuonna 1979 Epic-levymerkillä Ian Hunterin ja Mick Ronsonin tuottamana. Samana vuonna hän oli taustalaulajana Blue Öyster Cultin albumilla "Mirrors" sekä laulajana Milos Formanin ohjaamassa elokuvassa "Hair".
Vuonna 1980 hän esiintyi The Clash -yhtyeen albumilla "Sandinista!" laulaen Mick Jonesin kanssa kappaleella ”Hitsville UK”. Samana vuonna hän oli taustalaulajana Iron City Houserockers -yhtyeen kappaleella "Junior's Bar", joka löytyy yhtyeen albumilta "Have a Good Time But... Get out Alive".
Vuonna 1981 ilmestyi albumi "Spirit of St. Louis" (Epic / Cleveland International NJE 36984), jonka tuotti Foleyn poikaystävä, The Clashin Mick Jones. Mukana olivat muutkin Clash-miehet, Ian Duryn Blockheads-yhtyeen jäsenet Mick Gallagher, Davey Payne ja Norman Watt-Roy sekä Clashin kolmoisalbumille "Sandinista!" osallistunut Tymon Dogg. Viimeksi mainittu sekä Joe Strummer ja Mick Jones ovat tehneet albumille kappaleita. Albumia on luonnehdittu viihteelliseksi.
Vuonna 1987 Ellen Foley näytteli Adrian Lynen ohjaamassa elokuvassa "Vaarallinen suhde".
Makuuvaunu

Makuuvaunu on yöjunissa käytettävä rautatieliikenteen vaunutyyppi, jossa matkustajien on mahdollista nukkua pitkien matkojen aikana. Makuuvaunuissa on yleensä hytit, joista löytyy ainakin sängyt mutta useimmiten myös muuta kalustusta, kuten lavuaarit.
Suomen yöjunissa liikennöidään nykyään pääsääntöisesti kaksikerroksisilla Edm-makuuvaunuilla. Käytössä on myös vanhempia, sinisiin vaunuihin kuuluvia CEmt-mallisia yksikerroksisia makuuvaunuja. Makuuvaunuja käytetään Suomessa pääasiassa Helsingistä Kolariin, Rovaniemelle ja Kemijärvelle menevissä junissa.
Ekomatkailu

Ekomatkailu eli ekoturismi on kestävän kehityksen mukaisesti tapahtuvaa matkailua luonnossa, jossa matkailijalle annetaan samalla ympäristökasvatusta. Ekomatkailussa luonto itsessään on matkailun keskiössä. Matkailija kohtaa ja kokee luonnon sen omilla ehdoilla, luonnon ominaispiirteet eivät saa muuttua oleellisesti erilaisiksi kuin ne olivat ennen matkaa. Ekoturisti käyttää lähipalveluja, matkailee pienissä ryhmissä, ilman moottoriajoneuvoja ja paikallisin oppain. Näin hän tukee kestävän kehityksen ajattelua, jolla voidaan pyrkiä turvaamaan myös tuleville sukupolville mahdollisuus nauttia puhtaista vesistä ja ympäristöstä.
Ekomatkailu on yksi nopeiten kasvavista matkailun haaroista. Ekomatkailu on kestävän matkailun alalaji; mitä tahansa matkailua voidaan tehdä kestävästi, mutta ekomatkailun tulee kestävän toimintaperiaatteen lisäksi tapahtua luonnossa ja sisältää ympäristökasvatusta. Suomessa ekomatkailu on jäänyt erittäin vähäiseksi .
Osat.
Ekomatkailu koostuu kolmesta elementistä:
Arvostelua.
Arvostelun mukaan ekoturismi on luontoa säästävää harvoissa tapauksissa. Luontoa kuluttamaton ratkaisu olisi olla matkustamatta.
Kismet (tietokoneohjelma)

Kismet on snifferi, joka soveltuu WEP-suojauksen murtamiseen. Toiminta perustuu siihen, että ohjelma kaappaa IP-paketteja ja voi näin saada WEP-suojauksen avaimen selville. Ohjelma ilmoittaa epäonnistuneesta hyökkäyksestä esimerkiksi ”"attack failed"”. Jos hyökkäys onnistuu se ilmoittaa esimerkiksi ”key found:(87:97:67:43:)”. Avainta kysyttäessä se on ilman kaksoispisteitä: 87976743. WEP- ja WPA-suojauksen voi murtaa myös aircrack-ng:llä.
Kismet on GPL-lisensoitu vapaa ohjelmisto. Ohjelmasta on versiot Linux-, FreeBSD-, NetBSD-, OpenBSD- sekä OS X-tietokoneille. Myös Windowsille on rajattu oma versionsa.
Pasi Heikkilä

Pasi Heikkilä (s. 31. toukokuuta 1965) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edusti Tampereen Pyrintöä ja hänen valmentajanaan toimi Elis Heikkilä. Kalevan kisoista Heikkilä voitti hopeaa ja kaksi pronssia. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1992 jälkeen. Ennätyksensä 75,10 metriä Heikkilä on heittänyt vuonna 1991 Parikkalassa ja se oikeuttaa Suomen kaikkien aikojen tilastossa sijalle 14.
Naran piiri

Naran piiri () on paikallishallintoalue Malin Koulikoron alueella. Sen pinta-ala on 30 000 neliökilometriä. Asukkaita on 243 000 henkeä (vuonna 2009).
Naran piiri rajoittuu pohjoisessa Mauritaniaan, idässä Ségoun alueen Nionon piiriin, etelässä Koulikoron alueen Banamban ja Kolokanin piireihin sekä lännessä Kayesin alueen Diéman ja Nioron piireihin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Piiriin kuuluu 11 maalaiskuntaa: Allahina, Dabo, Dilly, Dogofry, Fallou, Guénéibe, Guiré, Koronga, Nara, Niamana ja Ouagadou. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja, fulbeja, bambaroja ja maureja.
Naran kautta kulkee etelästä Mauritaniaan johtava maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat viljan ohella lehmänpapu ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset, siipikarja sekä vähäisessä määrin kamelit. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Revä

Revä on kylä Kiikalassa Salossa. Kylä sijaitsee Kiikalan läntisessä osassa ja rajautuu lännessä Perttelin Haalin, etelässä Kiikalan Rekijoen, idässä Kiikalan Kärkelän sekä pohjoisessa Kuusjoen Kanungin kyliin.
Luonto.
Kylä rajoittuu etelässä Uskelanjoen sivujokeen Terttilänjokeen ja kylän pohjoisosissa sen takamaiden halki virtaa Uskelanjoen sivujoki Rekijoki, joiden molempien varsilla kylän alueelle ulottuu Rekijokilaakson Natura 2000 -suojelualue. Terttilänjoessa Revän kylän kohdalla on Revänkoski.
Historia.
Asutushistoriallisesti Revä on osa Perttelin Haalin kylän ympärille muodostunutta Haalin jakokuntaa, jonka kylistä Haali ja Pitkäkoski ovat kuuluneet Pertteliin ja Kärkelä ja Revä Kiikalaan.
Jakokunnan kylistä sekä Perttelin Haalin ja Pitkäkosken että Kiikalan Kärkelän ja Revän kylät ovat olleet rälssimaata, joka on ollut aatelisten hallussa jo keskiajalta lähtien. 1500-luvulla Kärkelä ja Revä kuuluivat Haalin kylässä sijainneen Haalin kartanon kanssa Hornin suvulle, ja 1600-luvulla kylien talot olivat joko Haalin kartanon alaisia tai kuuluivat Haalin kartanon omistajasukujen muualla asuville jäsenille, jolloin kylien taloja viljelivät yleensä lampuodit. 
Vuosina 1729–1815 Kärkelän kylän kaksi taloa ja Revän yksi talo olivat Haalin kartanon lampuotitaloja, ja vuosina 1816–1831 Revä ja Kärkelä olivat Haalin kartanon ulkotiloina. Vuosina 1832–1880 Revää ja Kärkelää omisti Someron Jurvalan kartanon omistaja luutnantti Wilhelm Gadolin. 1900-luvulla Revän kantatila oli jälleen Haalin kartanon yhteydessä vuoteen 1953, jolloin kartano myi sen itsenäiseksi tilaksi. Vuosina 1913–1940 Haalin kartanolla oli Revänkoskessa sähkölaitos.
Peter Mayle

Peter Mayle (14. kesäkuuta 1939 Brighton, Englanti – 18. tammikuuta 2018 Ranska) oli brittiläinen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti elämää Ranskan Provencessa kuvaavista romaaneistaan.
Mayle toimi 15 vuotta mainosalalla Lontoossa ja New Yorkissa, kunnes vuonna 1975 ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi ja muutti Etelä-Ranskaan. Hänen vuonna 1989 julkaisemastaan teoksesta "Vuosi Provencessa" tuli kansainvälinen bestseller. Omakohtaisia tarinoita sopeutumisesta uuteen kulttuuripiiriin sisältävä teos poiki myös televisiosarjan, jonka pääosassa näytteli John Thaw.
Maylen romaaniin perustuu myös Ridley Scottin ohjaama elokuva "A Good Year – Mainio vuosi" vuodelta 2006.
Mayle kirjoitti myös lasten tietokirjoja muun muassa peloista, fyysisestä kehittymisestä ja uskonnoista.
Luettelo dubstep-tuottajista

Tämä on luettelo dubstep-, ja elektronista musiikkia tekevistä artisteista, duoista &amp; yhtyeistä.
Karhunsammalet (heimo)

Karhunsammalet (Polytrichaceae) on lehtisammalten Polytrichopsida-luokkaan kuuluva heimo. Se muodostaa karhunsammalten lahkon Polytrichales.
Tuntomerkkejä heimossa ovat kokonaisista soluista muodostunut itiöpesäkkeen suuvarus ja hammaslaitaiset lehdet. Suuvarushampaiden lukumäärä on kerrannainen kuudellatoista. Heimoon kuuluu suurikokoisia lajeja, joilla on kehittynyt johtosolukko.
Sukuja:
Warped Tour

Warped Tour oli vuosittainen musiikki- ja extreme-urheilukiertue. Kiertue kiersi vuosittain ympäri Pohjois-Amerikkaa. Kiertueella soitti vuosittain jopa yli 100 yhtyettä, minkä vuoksi yhtyeiden esiintymislavoja oli useita. Vuonna 2012 kiertue pysähtyi Pohjois-Amerikassa 41 kaupungissa, minkä lisäksi kiertue kävi lopuksi tekemässä vielä yhden esiintymisen Lontoossa.
Warped Tour järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1995. Kiertue tunnetaan usein myös nimellä Vans Warped Tour kiertuetta alusta asti sponsoroineen kenkävalmistaja Vansin mukaan. Warped Tour oli alkujaan tarkoitettu lähinnä punk rock-yhtyeille, mutta sittemmin kiertueen painopiste siirtyi post-hardcoreen, metalcoreen ja pop-punkiin. Tästä huolimatta kiertueella soitti loppuvaiheessakin yhä sen alkuajoilta tuttuja hardcore punk-yhtyeita, kuten Bad Religion, Anti-Flag, NOFX ja The Unseen.
Viimeinen Warped Tour järjestettiin vuonna 2019.
Vuonna 2008 Disco Ensemble pääsi mukaan osallistumaan kiertueelle, ensimmäisenä suomalaisena yhtyeenä.
Laura Ikauniece-Admidiņa

Laura Ikauniece (s. 31. toukokuuta 1992 Ventspils) on latvialainen seitsenottelija.
Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009 Ikauniece sijoittui 7-ottelussa hopealle pistein 5647. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui kuudenneksi 5618 pisteellä. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 Ikauniece saavutti pronssia uusilla ennätyspisteillään 6063. 
Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Ikauniece otteli uuden ennätyksensä 6335 pistettä ja sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi myöhemmin toiseksi Ljudmyla Josypenkon dopinghylkäyksen jälkeen. Lontoon olympialaisissa Ikauniece sijoittui seitsemänneksi Latvian ennätyksellä 6414 pistettä. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän sijoittui viisiottelussa kymmenenneksi. Kesällä 2013 hän sijoittui Kazanin universiadeissa toiseksi ja Moskovan MM-kilpailuissa yhdenneksitoista. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän oli kuudes. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Ikauniece-Admidiņa saavutti seitsenottelun pronssia uudella maansa ennätystuloksella, 6516 pistettä.
Ikauniece-Admidiņa karsiutui 2016 Amsterdamin EM-kilpailuissa 100 metrin aitajuoksun alkuerissä. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui seitsenottelussa neljänneksi pistein 6617. Hän keskeytti ottelun Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 hän sijoittui viisiottelussa viidenneksi.
Ikauniecen vanhemmat ovat myös olleet yleisurheilijoita; äiti Vineta oli pikajuoksija ja isä Aivars Ikaunieks pika-aitajuoksija.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähteet: IAAF", Tilastopaja
Seututie 232

Seututie 232 on Humppilan Murrolta valtatieltä 2 Punkalaitumelle seututien 230 kiertoliittymään kulkeva maantie. Tie oli ennen vuoden 1996 tienumerouudistusta maantie 2312. Tien pituus on 19 kilometriä.
Tien kulku.
Tie saa alkunsa Humppilan Murrossa sijaitsevasta valtatien 2 risteyksestä. Ensin tie kulkee pääosin suorana mutta paikoin vähän mutkittelevana Humppilan kunnan luoteisosan maaseudun halki. Tämän jälkeen tie kohtaa sekä Kanta-Hämeen ja Pirkanmaan maakuntarajan että Humppilan ja Punkalaitumen kuntarajan. Seuraavaksi tie ohittaa Metsäkulman kunnanosan sen itäpuolelta. Sen jälkeen tie jatkuu profiililtaan pääosin suorana mutta loivasti mutkittelevana noin kolme kilometriä, jonka tehtyään se ohittaa Sadonmaan kunnanosan. Noin kilometrin Sadonmaan ohituksen jälkeen tie ohittaa Kiertolan kunnanosan sekä kohtaa pian sen jälkeen Myllytien ja Orisuontien risteykset. Seuraavaksi tie jatkuu profiililtaan samanlaisena seuraavan parin kilometrin verran ennen saapumistaan Jalasjoen kylään. Täällä tie kohtaa Vihalaidantien risteyksen ja alkaa seuraamaan Punkalaitumenjoen vesistöhaaran rantoja. Seurattuaan Punkalaitumenjoen rantoja noin kolmen kilometrin matkalta tie ohittaa Porttikallion urheilukeskuksen sen eteläpuolelta. Sen jälkeen tie kulkee vielä loivasti mutkitellen kaksi kilometriä, jonka päätteeksi se saapuu yhdystien 2310 risteykseen. Risteyksessä tie kääntyy koilliseen kohti Punkalaitumen keskustaa, jonka jälkeen se ylittää vielä Punkalaitumenjoen ennen saapumistaan Punkalaitumen keskustaan ja päätepisteeseen eli seututien 230 kiertoliittymään.
Tien osoitenimenä on ensin "Punkalaitumentie" valtatieltä 2 kuntarajalle, "Murronharjuntie" yhdystien 2310 risteykseen, ja "Kanteenmaantie" viimeisellä 350 metrillä ennen päätepistettä eli seututien 230 kiertoliittymää.