tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Melliittihappo

 
Melliittihappo eli bentseeniheksakarboksyylihappo (C12H6O12) on aromaattisiin polykarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Luonnossa sitä esiintyy muun muassa ruskohiilessä ja alumiinisuolana melliittimineraalissa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa melliittihappo on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen, erityisesti kuumaan veteen, ja myös etanoliin. Muiden karboksyylihappojen tavoin melliittihappo on heikko happo ja se on heksaproottinen eli sillä on kuusi mahdollisesti irtoavaa protonia. Näiden pKa-arvot ovat pKa1 1,4, pKa2 2,2, pKa3 3,3, pKa4 4,8, pKa5 5,9 ja pKa6 7,0. Melliittihappo on kemiallisesti hyvin stabiilia eikä se reagoi esimerkiksi halogeenien tai voimakkaasti hapettavien happojen kuten typpi- tai rikkihapon vaikutuksesta. Reaktio tionyylikloridin kanssa muodostaa dianhydridiä ja asetyylikloridin reagoidessa melliittihapon kanssa muodostuu melliittihappotrianhydridiä. Kuumennettaessa yhdistettä voimakkaasti se hajoaa muodostaen pyromelliittihappoa.
Valmistus ja käyttö.
Melliittihappoa voidaan valmistaa hapettamalla heksametyylibentseeniä tai grafiittia typpihapon, kaliumpermanganaatin tai ilman ja katalyyttien avulla. Sitä muodostuu myös hieman matalampina saantoina hapetettaessa ruskohiiltä. Sitä voidaan valmistaa myös eräistä muista yhdisteistä kuten tetraklooriftaalihaposta.
Melliittihapolla ei juuri ole kaupallisesti merkittäviä käyttökohteita. Sen suoloja on tutkittu käytettäväksi pinta-aktiivisina aineina pesuaineissa. Melliittihappoa voidaan käyttää apuaineena pinnoitettaessa muita metalleja alumiinilla, eräiden hartsien valmistukseen sekä suuvesissä hampaiden kellastumista ehkäisevänä aineena.
Katata (1922)

Katata () oli keisarillisen Japanin laivaston 1923 valmistunut Seta-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1920 hankinnoissa Harima Shipbuilding Companyltä, missä köli laskettiin 29. huhtikuuta 1922. Alus laskettiin vesille 16. heinäkuuta ja valmistui 20. lokakuuta 1923.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 30. toukokuuta 1931 toisen luokan tykkiveneestä tykkiveneeksi. Se poistettiin alusluettelosta 3. toukokuuta 1947 ja romutettiin.
Yhdysvaltain maavoimaministeri

Yhdysvaltain maavoimaministeri () on Yhdysvaltain puolustusministeriön siviiliviranomainen, jonka vastuulla on maavoimaministeriön johtaminen ja Yhdysvaltain maavoimien rekrytointi, koulutus, varustaminen, huolto, liikekannallepano ja varusteiden ja tukikohtien valmistaminen ja rakennuttaminen. Maavoimaministeri on vastuussa puolustusministerille, ja hänet nimittää toimeensa Yhdysvaltain presidentti senaatin hyväksynnällä.
John Cregan

John Francis Cregan (29. tammikuuta 1878 Schenectady – 26. joulukuuta 1965 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.
Cregan osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1900 Pariisissa. Hän osallistui 800 metrin juoksuun, jossa saavutti hopeaa. Cregan juoksi ennätyksikseen 800 metrillä 1.55,3 vuonna 1897 sekä mailin juoksussa 4.24,4 vuonna 1900.
David Hall (yleisurheilija)

David Connolly "Dave" Hall (1. toukokuuta 1875 Seattle – 27. toukokuuta 1972 Brown Bears) oli yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.
Hall osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1900 Pariisissa. Hän osallistui 800 metrin juoksuun, jossa saavutti pronssia, vaikka menetti toisen kenkänsä loppukilpailun puolivälissä. Lisäksi hän oli mukana 1 500 metrin juoksussa, jossa sijoittui finaalissa neljänneksi. Hall juoksi ennätyksikseen 800 metrillä 1.59,0 sekä 1 500 metrillä 4.09,2, molemmat vuonna 1900. Hän juoksi Pariisin olympialaisissa 1900 800 metrin olympiaennätyksen 1.59,0, joka paransi aiempaa Edwin Flackin ennätystä yksitoista sekuntia.
Rochefortin tytöt

Rochefortin tytöt ("Les Demoiselles de Rochefort") on Jacques Demyn käsikirjoittama ja ohjaama ranskalainen romanttinen elokuvamusikaali vuodelta 1967. Demyn kolme vuotta aiemman menestyselokuvan "Cherbourgin sateenvarjot" tapaan elokuvan musiikin teki Demyn teksteihin Michel Legrand. Uutena elementtinä Demy toi "Rochefortin tyttöihin" tanssin, jonka koreografian teki Norman Maen.
Elokuvan pääosissa näyttelevät Catherine Deneuve ja hänen vanhempi sisarensa Françoise Dorléac sekä Jacques Perrin, Michel Piccoli, Danielle Darrieux, George Chakiris, Gene Kelly ja Grover Dale.
Juoni.
"Rochefortin tyttöjen" teemana on rakkauden löytyminen lähempää kuin arvaakaan. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Rochefortin satamakaupunkiin Ranskan länsirannikon Charente-Maritimen departementissa. Kaksostytöt Delphine ja Solange (tosielämän sisarukset Deneuve ja Dorléac) ovat luonteeltaan erilaisia. Delphine opettaa tanssia ja Solange säveltää ja opettaa pianonsoittoa. Varusmiespalveluksessa laivastossa oleva Maxence (Perrin) on runoilija ja taidemaalari. Toinen nuori mies Simon (Piccoli) on juuri muuttanut Pariisista kaupunkiin pitämään musiikkikauppaa. Kaupunkilaisten tapaamispaikka on sisarusten äidin Yvonnen (Danielle Darrieux) pitämä kahvila. Kaupunkiin saapuu karnevaaliseurue mukanaan Étienne (Chakiris) ja Bill (Dale), jotka ottavat sisarusten pikkuveljen Bouboun (Patrick Jeantet) mukaan esitykseensä ja tarvitsevat myös sisarten apua.
Tuotanto.
Elokuvan värimaailma on luotu kirkkain pastellivärein, pääväreinä sininen ja ruusunpunainen. Kuvauksia varten noin 40 000 neliömetriä Rochefortin talojen julkisivuja maalattiin uudelleen kirkkain värein. 
Rochefortin sijaan toisena kuvauspaikkavaihtoehtona oli Välimeren rannikon Hyères. Sisarusten rooleihin Jacques Demy kaavaili aluksi Brigitte Bardot’ta ja Geraldine Chaplinia. Billin rooliin hän ajatteli "Cherbourgin sateenvarjojen" miespääosan esittäjää Nino Castelnuovoa.
Äiti Yvonnea esittävä Danielle Darrieux on ainoa näyttelijä, joka laulaa itse elokuvassa. Delphinen lauluäänenä on Anne Germain, Solangen Claude Parent ja Maxencen Jacques Revaux.
Vastaanotto.
Elokuva menestyi hyvin Ranskan elokuvateattereissa ja sai 1,3 miljoonaa katsojaa. Legrand sai musiikistaan Oscar-ehdokkuuden.
Elokuva tai sen musiikki eivät ole nousseet aivan samaan arvoon kuin kolme vuotta aiempi "Cherbourgin sateenvarjot". Kestävimmäksi ja tunnetuimmaksi elokuvan sävelmäksi on muodostunut ”Chanson de Maxence”, josta on tullut satojen artistien levyttämä jazzstandardi englanninkielisellä nimellä ”You Must Believe in Spring”.
Vuonna 2003 elokuva sovitettiin näyttämömusikaaliksi, joka sai kantaesityksensä Lillessä.
Abigail Adams

Abigail Smith Adams (11. marraskuuta 1744 Weymouth, Massachusetts – 28. lokakuuta 1818 Quincy, Massachusetts) oli Yhdysvaltain 2. presidentin John Adamsin vaimo, Yhdysvaltain ensimmäinen nainen vuosina 1797–1801 ja presidentti John Quincy Adamsin äiti.
Elämä.
Abigail Smith Adams syntyi 11. marraskuuta 1744 Massachusettsin Weymouthissa William Smithille ja Elizabeth Quincylle. Hänen isänsä oli protestanttisessa liikkeessä vaikuttanut pappi William Smith ja äiti Elizabeth Quincy (poliitikko John Quincyn tytär). Abigail Smithin sukujuuret olivat Englannissa ja Walesissa.
Abigail Smith ei saanut lainkaan muodollista koulutusta, vaan hänen perheensä opetti hänet lukemaan. Nuorena hän pääsi kuitenkin tutustumaan laajasti erilaisiin tieteenaloihin isänsä ja isoisänsä kirjastojen kautta.
Abigail Smith ja tuolloin lakimiehenä toiminut John Adams menivät naimisiin 25. lokakuuta 1764. Pari sai yhteensä kolme poikaa ja kaksi tytärtä, joista yksi, John Quincy, nousi myöhemmin isänsä jalanjäljissä presidentiksi. John Adamsin noustessa presidentiksi vuonna 1797 Abigail Adamsista tuli Yhdysvaltain ensimmäinen nainen. Ensimmäisenä naisena Abigail omaksui emännän roolin, minkä lisäksi hän osallistui aktiivisesti politiikkaan vastustamalla äänekkäästi federalistista puoluetta. Presidenttiparin muuttaessa vuonna 1800 asumaan vastavalmistuneeseen Valkoiseen taloon Abigailista tuli ensimmäinen Valkoisessa talossa asunut ensimmäinen nainen.
Abigail Smith kuoli kotonaan Massachusettsin Quincyssa 28. lokakuuta 1818.
Aiheesta muualla.
[Luokka:Vuonna 1744 syntyneet]]
BMW 3-sarja (E36)

BMW E36 on BMW 3-sarjan kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1990–2000. Se korvasi edeltäneen E30-mallin ja seuraajaksi tuli E46. Mallisarjaan kuului myös kolmeovinen hatchback-malli Compact (E36/5).
BMW 3-sarja (E36) 1990–2000.
BMW E36:n valmistus alkoi vuonna 1990, ja ensimmäisenä esitelty korimalli oli neliovinen sedan. Mallin pyöräntuentana taka-akselilla oli uudenlainen monivarsituettu Z-tyyppinen multi-link-monivarsituenta, jota oli aiemmin käytetty BMW Z1 -mallissa. 
Vuoden 1997 Euro NCAP -kolaritestistä E36 sai tulokseksi vaatimattomat yksi ja puoli tähteä viidestä.
Coupé esiteltiin vuonna 1992 ja avokattoinen cabriolet vuotta myöhemmin. Vuonna 1994 julkaistiin täysin uusi korimalli – kolmiovinen hatchback, joka sai nimen Compact. Viimeisenä markkinoille tuotiin farmarimalli Touring vuonna 1995. Se oli urheilullinen niin sanottu ”elämäntapafarmari”, jonka tavaratila ei ollut erityisen suuri.
Vuonna 1996 etupuskuria ja -säleikköä muutettiin ja vilkuista tuli kirkaslasiset.
Mallisarjaa alettiin korvata asteittain vuodesta 1998 lähtien, kun uusi E46-sukupolvi oli tullut markkinoille. Avomallit pysyivät tuotannossa vuoteen 2000 saakka. 
BMW M3.
Urheilumalli M3 esiteltiin vuonna 1992. Sitä valmistettiin sedan-, coupé- ja avomalleina. Moottorina oli 3,0-litrainen kuusisylinterinen rivimoottori, joka tuotti 285 hevosvoimaa tehoa. Vuonna 1995 moottori vaihtui 3,2-litraiseksi (320 hv) ja manuaalivaihteistosta tuli kuusiportainen.
Kalle Taimi

Kalle Taimi (s. 27. tammikuuta 1992 Turku) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli oikea laitapuolustaja tai keskuspuolustaja. Taimi on pelannut Veikkausliigassa viisi kautta neljässä eri seurassa.
Taimi edusti vuosina 2011–2014 SJK:ta, jossa hän pelasi kaudella 2011 18:ssa Kakkosen ottelussa ja kausina 2012–2013 yhteensä kahdeksassa Ykkösen ottelussa. Lisäksi Taimi pelasi kausina 2013–2014 yhteensä 32 Kakkosen ottelua seuran kakkosjoukkueessa Kerho 07:ssä. Elokuussa 2014 hän pelasi viisi Ykkösen ottelua lainalla Jipossa. Kaudeksi 2015 Taimi siirtyi Ykkösessä pelaavaan PS Kemiin, jossa pelasi kauden aikana 26 sarjaottelua joukkueen voittaessa sarjan. Hän oli mukana kaudella 2015 Ykkösestä Veikkausliigaan nousseessa kemiläisjoukkueessa.
Kaudella 2016 Taimi pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa 19. kesäkuuta 2016, kun PS Kemi hävisi vieraissa IFK Mariehamnille 0–2. Taimi siirtyi PS Kemin kauden jälkeen kaudeksi 2017 toiseen Veikkausliigaseuraan eli FC Lahteen. Hän pelasi vielä toisen kauden FC Lahden eli seuran riveissä kertyi kaikkiaan 41 ottelua. Kauden 2019 kynnyksellä Taimi teki sopimuksen Veikkausliigaseuran Kuopion Palloseuran (KuPS) kanssa. Kaudesta tulikin menestyksekäs KuPSille ja Taimille, sillä seura voitti Suomen mestaruuden. Kalle Taimi siirtyi KuPS:n mestaruuskauden jälkeen kaudeksi 2020 IFK Mariehamnin riveihin. Hän pelasi joukkueensa kaikki 22 ottelua avauskokoonpanossa ja 20:ssä niistä täydet minuutit.
Taimi on pelannut Veikkausliigassa PS Kemin, FC Lahden, KuPS:n ja IFK Mariehamnin riveissä viidellä kaudella kaikkiaan 99 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Kalle Taimi valittiin alkuvuonna 2018 A-maajoukkueen leireille, joissa hän pelasi kaksi harjoitusmaaottelua vastustajinaan Jordania ja Malta. Niistä jälkimmäisessä hän teki yhden maalin.
Paavo Jokinen (jalkapalloilija)

Paavo Jokinen (s. 30. elokuuta 1996) on suomalainen jalkapalloilija ja futsalpelaaja. Pelipaikaltaan hän on oikea molemmissa lajeissa laitahyökkääjä. Futsalissa Jokinen edustaa Oulun Tervareita, joka pelaa kaudella 2019-2020 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Futsal Ykkösessä.
Jalkapallossa Jokinen on edustanut Veikkausliigassa pelannutta PS Kemiä. Jokinen pelasi kaudella 2015 TP-47:ssä 24 Kakkosen ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudeksi 2016 Jokinen siirtyi Veikkausliigassa pelaavaan PS Kemiin, jossa hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa 4. toukokuuta, kun PS Kemi hävisi vieraissa KuPS:lle 0–2.
Hitachi Zōsen

Hitachi Zōsen () on japanilainen teollisuusyritys, joka valmistaa muun muassa jätteenkäsittelylaitteita, teollisuuslaitoksia ja -laitteita. Yritys lopetti telakkateollisuuden toimintonsa vuonna 2002.
Historia.
Brittiläinen Edward H. Hunter perusti 1. huhtikuuta 1881 Osaka Iron Worksin () Osakaan valmistaakseen terästeollisuuden tuotteita ja aluksia. Hunter oli saapunut Japaniin jo 1865 ja hän oli ollut perustamassa Onohaman telakkaa Kobeen ennen siirtymistään Osakaan. Uusi telakka perustettiin Nakatsu ja Aki jokien yhtymäkohtaan, missä oli mahdollista valmistaa alle 1 000 tonnin aluksia. Telakan ensimmäinen alus "Hatsumaru" laskettiin vesille 1882. Hunter pyrki luomaan itsenäisesti toimimaan kykenevän yhtiön, joten se valmisti höyrykoneita, kattiloita ja muita aluksilla tarvittavia laitteistoja.
Telakan laajennusosa valmistui Ajin alajuoksulle Sakurajimaan vuonna 1900 ja siellä voitiin valmistaa suurempia aluksia. Ensimmäinen Japanissa valmistettu öljytankkeri 531-tonnin "Toramaru" laskettiin vesille 1908 telakalta.
Yrityksen seuraava telakka avattiin Hiroshiman Innoshimassa vuonna 1911. Telakkaan liitettiin Bingon telakka 1919, Harada Shipbuilding Works 1920 ja Hikijima Dockyard 1924. Useat Osakan ja sen ympäristön terässilloista olivat yhtiön suunnittelemia ja valmistamia. Yhtiö laajensi 1924 toimintaansa vesisähkövoimalaitoksiin.
Yhtiö organisoitiin uudelleen 1934, kun se joutui osaksi Nissan Zaibatsua. Samalla se nimettiin uudelleen K.K. Nihon Sangyo Osaka Tekkoshoksi.
Toisen maailmansodan aikana yhtiö avasi uuden telakan Kanagawaan ja se osti Mkaishiman telakan 1943, jolloin yhtiö vaihtoi nimekseen Hitachi Zosen Corporation 1943.
Lentopallo kesäparalympialaisissa 2016

Istumalentopallossa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa 11:tta kertaa. Kilpailut käytiin 9.–18. syyskuuta. Sekä miehille että naisille oli omat turnaukset. Kumpaankin turnaukseen osallistui 8 maata. Kilpailut käytiin Riocentrossa. Naisten turnauksen voitti Yhdysvallat ja miesten turnauksen Iran.
Joukkueen vaatimukset.
Istumalentopallossa urheilijat ovat kahdessa vammaluokassa. Täysivammaisissa (D) on sellaiset lentopalloilijat, joilla on esimerkiksi alaraaja-amputaatio, huomattavasti heikentynyt lihasvoima tai alaraajojen toimintakyky. Minimivammaisissa (MD) on sellaiset urheilijat, joilla on esimerkiksi yhden nilkan amputaatio, sormien amputaatioita tai heikentynyt lihasvoima alaraajoissa.
Hira (1923)

Hira () oli keisarillisen Japanin laivaston 1924 valmistunut Seta-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1920 hankinnoissa Mitsubishin telakalta Kobesta, missä köli laskettiin 15. elokuuta 1921. Alus laskettiin vesille 14. maaliskuuta 1923 ja valmistui 24. elokuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 30. toukokuuta 1931 toisen luokan tykkiveneestä tykkiveneeksi. Se poistettiin alusluettelosta 30. syyskuuta 1945 ja romutettiin vielä samana vuonna.
Hozu (1923)

Hozu () oli keisarillisen Japanin laivaston 1924 valmistunut Seta-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1920 hankinnoissa Mitsubishin telakalta Kobesta, missä köli laskettiin 15. elokuuta 1921. Alus laskettiin vesille 9. huhtikuuta 1923 ja valmistui 7. marraskuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 30. toukokuuta 1931 toisen luokan tykkiveneestä tykkiveneeksi. Alus upposi 5. joulukuuta 1944 ilmahyökkäyksessä ja poistettiin alusluettelosta 10. toukokuuta 1945. Hylky romutettiin vuonna 1945.
Tokion kaupunki

Tokio () on Japanin entinen kaupunki, joka kuului Tokion prefektuuriin (). Kaupunki oli olemassa Japanin kunnallishallinnon perustamisesta lähtien vuodesta 1889 vuoteen 1943 saakka, kun se lakkautettiin ja perustettiin uusi prefektuuritason hallintoalue Tokion metropoli. Tokion kaupungin alue vastaa nykyisen metropolin 23:a erillisaluetta.
Alun perin kaupunki koostui viidestätoista suuralueesta ("ku"), ja vuonna 1908 siellä oli 1 588 119 asukasta. Vuonna 1932 siihen liitettiin 82 ympäristön kuntaa, joista muodostettiin 20 uutta suuraluetta. Silloin Tokiosta tuli maailman toiseksi suurin kaupunki, jossa oli vuonna 1935 jo lähes kuusi miljoonaa asukasta. Ennen kaupungin lakkautusta toisen maailmansodan keskellä asukasmäärä nousi 6 778 804 henkeen vuonna 1940. Kaupungin pinta-ala kuntaliitoksen jälkeen vuonna 1933 oli 478,60 neliökilometriä.
Waasland-Beveren

Koninklijke Voetbalclub Red Star Waasland-Sportkring Beveren, tunnetaan nimellä Waasland-Beveren, on belgialainen jalkapalloseura Beverenin kunnasta. Seuran edustusjoukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. divisioona B:ssä.
Waasland-Beveren pelaa kotiottelunsa Freethiel Stadionilla, jonka kapasiteetti on 13 290 katsojaa.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1936 nimellä FC Red Star Nieuwkerken-Waas. Vuonna 1944 se muutti nimensä FC Red Star Haasdonkiksi ja vuonna 1986 nimeen lisättiin etuliite Koninklijke. Vuonna 2002 seuran nimi muuttui muotoon Koninklijke Voetbalclub Red Star Waasland. Vuonna 2010 KSK Beveren liittyi seuraan, jolloin muodostui Koninklijke Voetbalclub Red Star Waasland-Sportkring Beveren.
John Bray

John Bray (19. elokuuta 1875 Middleport – 18. heinäkuuta 1945 San Francisco) oli yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.
Bray osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1900 Pariisissa. Hän osallistui 1 500 metrin juoksuun, jossa saavutti pronssia. Lisäksi hän oli mukana 800 metrin juoksussa, jossa sijoittui finaalin kuudenneksi. Bray juoksi ennätyksikseen 800 metrillä 1:55.3, 1 500 metrillä 4:09.2 sekä mailin juoksussa 4:43.6; kaikki vuonna 1900.
Rock ’n’ roll painajainen

Rock ’n’ roll painajainen on rockyhtye Räjäyttäjien kuudes studioalbumi. Se julkaistiin alun perin kasettiformaatissa 26. syyskuuta 2014. Marraskuussa Jussi Lehtisalon levymerkki Full Contact julkaisi albumin CD- ja LP-formaateissa.
Vastaanotto.
Albumi sai positiivisen vastaanoton. Soundin Pekka Laine antoi albumille neljä tähteä viidestä ja sanoi albumin olevan omaleimaista ja toimivaa rock'n'rollia ja sen ainoan heikon kohdan olevan sen lyhyys. Myös Desibelin Heikki Väliniemi kehui musiikin iskevyyttä ja erityisesti arvaamattomuutta. Rumban Oskari Onninen sanoi kokonaisuuden nousevan tasapaksujen sävellystensä yläpuolelle.
John McLean (yleisurheilija)

John Frederick McLean (10. tammikuuta 1878 Menominee – 4. kesäkuuta 1955) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hänen päälajejaan olivat 110 metrin aitajuoksu, pituushyppy sekä kolmiloikka.
McLean osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1900 Pariisissa. Parhaiten hän menestyi 110 metrin aitajuoksussa, jossa saavutti hopeaa. Lisäksi hän oli mukana pituushypyssä, jossa sijoittui finaalin kuudenneksi. McLeanin oli tarkoitus kilpailla Pariisin olympialaisissa myös vauhdillisessa että vauhdittomassa kolmiloikassa, mutta näihin lajeihin hän ei osallistunut.
Ennätyksikseen McLean teki pika-aidoissa 15,5 vuonna 1900 sekä pituushypyssä tuloksen 701 vuonna 1898.
Glyptodontit

Glyptodontit (Glyptodontidae) olivat jättimäisiä vyötiäisensukuisia nisäkkäitä.
Ne kehittyivät Etelä-Amerikassa 20 miljoonaa vuotta sitten mutta levittyivät Pohjois-Amerikan eteläosiin noin 2,5 miljoonaa vuotta sitten kun Panamankannas muodostui. Glyptodontit tunnetaan myös ”jättiläisvyötiäisinä” tai ”suurvyötiäisinä”, vaikka jättiläisvyötiäinen ("Priodontes maximus") on yksi nykyisin elävistä varsin pienikokoisista vyötiäislajeista.
Jotkut lajit kasvoivat auton kokoiseksi. Suurin laji "Doedicurus clavicaudatus" kasvoi jopa neljä metriä pitkäksi. Niitä peitti paksu suojakuori, joka koostui luulevyistä niiden nahassa.
Glyptodonttien kuoret olivat uskomattoman painavat. Ne saattoivat painaa jopa 500 kiloa, eli 20 prosenttia eläimen kokonaispainosta.
Suotajärvi

Suotajärvi on Keski-Suomessa Viitasaarella Suovanlahden lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi on 6,3 kilometriä pitkä, 1,4 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 351 hehtaaria eli 3,5 neliökilometriä. Järvellä on kartan mukaan 8 saarta. Sen rantaviivan pituus on 19,9 kilometriä.
Järven vesi on lievästi rehevöitynyttä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Suotajärven valuma-alueeseen (14.427) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,3 metriä mpy. Vesi laskee noin kilometrin mittaista Myllyjokea pitkin etelään Keiteleen Suovanlahteen.
Vartiolaiva Turva

Vartiolaiva Turva on Rajavartiolaitoksen vuonna 2014 käyttöön ottama ulkovartiolaiva. Ympärivuotiseen käyttöön suunniteltu alus on 95,9 m pitkä ja 17,4 m leveä ja se voi käyttää polttoaineenaan dieselöljyn lisäksi nesteytettyä maakaasua (LNG). 
Turvan sijoituspaikka on Suomenlahden merivartiosto Upinniemessä. Merirajan vartionnin ja valvonnan lisäksi Turva voi osallistua muun muassa meripelastustehtäviin ja öljyntorjuntaan. Laiva suunniteltiin yhteistyössä Suomen ympäristökeskuksen kanssa. Aluksessa on 1 000 m3:n kerätyn öljyn tankki sekä 200 m3:n kemikaalitankki.
Niko Laakkonen

Niko Laakkonen (s. 15. kesäkuuta 1988 Varkaus) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura.
Laakkonen on Siilinjärven Hockey-Teamin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Kalevan Palloon, jossa Laakkonen voitti kauden 2007–2008 päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhoon. Elokuussa 2009 Laakkonen sai harjoitusottelussa jalkaansa hiertymän, jossa hänellä todettiin verenmyrkytys, joka piti Laakkosen sivussa aina lokakuulle asti. Hän pelasi tulokaskautensa aikana 30 runkosarjaottelua tehopistein 3+1=4. Kaudella 2010–2011 Laakkonen teki runkosarjassa 25 tehopistettä. Kaudella 2011–2012 hän nousi SaPKon varakapteeniksi ja jakoi tehoilla 14+17=31 joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Toni Hyvärisen kanssa sekä sisäisen pistepörssin toisen sijan Ville Eskelisen kanssa.
Kaudella 2012–2013 Laakkonen voitti SaPKon sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 11+24=35 sekä jakoi sisäisen tehotilaston voiton Tuomas Muhosen ja Ville Hyvärisen kanssa lukemalla +3. Hänet nimettiin myös Pohjoisen joukkueeseen Mestis Hockey Dayn tähdistöotteluun, josta Laakkonen joutui kuitenkin jäämään sivuun.
Laakkonen siirtyi kaudeksi 2013–2014 Mikkelin Jukureihin. Hän oli tehoilla 17+16=33 joukkueen paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin toisen sijan Jesse Rohtlan kanssa edellään vain Toni Jalo. Pudotuspeleissä Laakkonen jakoi Jukureiden sisäisen pistepörssin voiton Jalon ja Pentti Nöyräsen kanssa tehoilla 3+10=13. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Kahden seuraavan kauden päätteeksi Laakkonen voitti Mestiksen-mestaruuden. Kaudella 2015–2016 Laakkonen nousi Jukureiden varakapteeniksi. Syyskuussa 2015 seura ilmoitti hänen jatkavan joukkueessa vuoden mittaisella sopimuksella, kun Jukurit siirtyi pelaamaan SM-liigaan kaudeksi 2016–2017.
Kauden 2016–2017 Laakkonen aloitti yhden ottelun lainasopimuksella Mestiksen nousijajoukkue Iisalmen Peli-Karhuissa, jossa hän pelasi kauden aikana kaikkiaan seitsemän ottelua. Laakkonen teki Jukureissa SM-liigadebyyttinsä 7. lokakuuta 2016 vieraissa Pelicansia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.34 minuuttia. Laakkonen sai myös yhden kahden minuutin jäähyn koukkaamisesta. Hän teki tulokaskautensa aikana 34 runkosarjaottelussa kolme syöttöpistettä.
Muuta.
Laakkonen valmistui tradenomiksi Mikkelin ammattikorkeakoulusta vuonna 2013.
Jaana Nyström

Jaana Nyström (s. 1961) tuli tunnetuksi sittemmin lakkautetusta Google+-palvelusta, jossa hänellä oli 1,5 miljoonaa seuraajaa. 
Ura.
Jaana Nyström työskenteli Helsingissä Stockmannilla ja huonekaluliikkeen myymäläpäällikkönä, minkä jälkeen hän työskenteli 7 vuotta Aurinkomatkojen matkaoppaana Italiassa, Kyproksella, Kreikassa, Espanjassa, Portugalissa, Tunisiassa, Marokossa ja Thaimaassa. Opasuran seurauksena Nyström puhuu kymmentä kieltä. 
Palattuaan Suomeen hän sai työpaikan virkailijana jyväskyläläisestä Helin Matkat-matkatoimistosta. Hän eteni tuotantopäälliköksi ja suunnitteli muun muassa useat yrityksen nettisivut ja tuotti kaiken sisällön näihin. Hän suunnitteli räätälöityjä matkoja vierailemalla itse matkakohteissa, otti matkoilla kuvia ja tuotti niiden pohjalta sisällöt nettisivuille. Hän matkusti vuosittain 4–5 kuukautta. Haalittuaan itselleen 2,5 ihmisen työt hänelle tuli keväällä 2010 työperäinen masennus, minkä jälkeen hän irtisanoutui. 
Vuonna 2011 hän innostui sosiaalisesta mediasta, etenkin Googlen lanseeraamasta Google+-palvelusta. Nyström oli ensimmäisten palveluun liittyneiden joukossa. Hän huomasi, ettei palvelun käyttöön ja asetuksiin tahtonut löytyä ohjeita, ja alkoi itse tehdä ohjeita suomeksi ja englanniksi. Google huomasi sen, miten Nyström auttoi muita käyttäjiä, kutsui hänet Kaliforniaan pääkonttorilleen ja nimitti Nyströmin yhdeksi Top Contributor -asiantuntijakseen, joiden seuraamista Google+ suositteli uusille käyttäjilleen. Alussa Nyström sai päivittäin jopa 8 000 uutta seuraajaa. 
Nyström perusti Gplussa-yrityksensä vuonna 2012 . Yritys keskittyi aluksi Google Plussaan, mutta myöhemmin työalustoiksi nousivat myös Facebook, Instagram ja Twitter.
Vuonna 2014 Nyströmin seuraajamäärä kasvoi puolesta miljoonasta miljoonaan, syksyllä 2015 hänellä oli 1,35 miljoonaa seuraajaa ja syksyllä 2016 1,5 miljoonaa seuraajaa.Seuraajista kolmannes on Yhdysvalloista. Vuonna 2018 Nyström oli Google+ -palvelun seuratuin suomalainen ja Keski-Suomen seuratuin sometähti. Hän oli myös viidenneksi seuratuin suomalainen henkilöbrändi, hänen edellään olivat Helly Luv, TheRelaxingEnd, Tarja Turunen ja Sara Forsberg.
Nyström toimi sosiaalisen median sisällöntuottajana, valmentajana ja kouluttajana. Hänen asiakkaisiin on kuulunut muun muassa Matkamessut. Kesällä 2018 hän piti päätyönään yhteisömanagerointia. Syksyllä 2018 hänellä oli neljä asiakasta, joiden sosiaalisen median tileille hän tuotti sisältöjä lähes täysipäiväisesti. Helmikuussa 2021 hän kertoi yritystoimintansa olevan tauolla, sillä hänen matkailualalla toimivat asiakkaansa olivat kärsineet pitkään jatkuneesta koronan aiheuttamasta poikkeustilasta.
Yksityiselämä.
Nyström harrastaa muun muassa matkailuautoilua ja golfia. Hän osallistui Haluatko miljonääriksi? -ohjelmaan vuonna 2016.
Paratriathlon kesäparalympialaisissa 2016

Paratriathlonissa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa ensimmäistä kertaa. Kilpailut käytiin 10.–12. syyskuuta. Eri kilpailumuotoja oli yhteensä 6, jotka oli jaoteltu vammaisuusluokan ja sukupuolen mukaan. Kilpailut käytiin Forte de Copacabanan ympäristössä.
Luokat.
Paratriathlonissa on käytössä viisi vammaluokkaa. Pyörätuoli- eli PT1-luokassa, joka on mukana vain miehille, urheilevat sellaiset triathlonistit, jotka pystyvät uimaan, pyöräilevät käsipyörällä ja suorittavat juoksuosuuden kilpapyörätuoleilla. PT1-luokassa kilpailevat sellaisia urheilijoita, joilla on esimerkiksi heikentynyt lihasvoima, alaraajojen amputaatioita ja selkäydinvammoja. Luokissa PT2-4 on sellaisia urheilijoita, jotka pyöräilevät tavallisilla polkupyörillä ja voivat juosta proteesin tai muun apuvälineen kanssa. Juosta saa myös ilman apuvälinettä. Näissä luokissa on sellaisia urheilijoita, joilla on heikentynyttä lihasvoimaa, liikealueiden puutosta, ataksia tai atetoosi. Sekä naisilla että miehillä on luokat PT2 ja PT4. Luokassa PT5, joka järjestetään vain naisille, kilpailevat näkövammaiset urheilijat. Heidän mukanaan on opas. Pyöräilyosuus suoritetaan tandempyörällä.
Scott Derrickson

Scott Derrickson on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka on keskittynyt erityisesti kauhuelokuviin. Hänen ohjaamiaan elokuvia ovat muun muassa "Emily Rosen riivaaja" (2005), "Päivä jona maailma pysähtyi" (2008), "Sinister" (2012) ja "Doctor Strange" (2016).
Derrickson opiskeli kalifornialaisessa Biola-yliopistossa ja sai B.A.-tutkinnot viestinnästä 1989 ja humanistiselta alalta 1990. Sen jälkeen hän opiskeli Etelä-Kalifornian yliopiston elokuvakoulussa.
Derricksonin esikoisohjaus oli vuonna 2000 suoraan videolle julkaistu ', jonka hän käsikirjoitti yhdessä Paul Harris Boardmanin kanssa. Samana vuonna sai ensi-iltansa myös ', jonka Derrickson ja Boardman käsikirjoittivat. Derricksonin vuoden 2005 ohjaustyö "Emily Rosen riivaaja" osoittautui paljon odotuksia tuottoisammaksi. Sen ansiosta hän sai ohjattavakseen tieteiselokuvan "Päivä jona maailma pysähtyi" (2008), uudelleenfilmatisoinnin 1950-luvun klassikkoelokuvasta "Uhkavaatimus Maalle". Sen jälkeen hänen oli tarkoitus ohjata elokuvasovitus John Miltonin runoelmasta "Kadotettu paratiisi". Vuonna 2010 sen ohjaajaksi valittiin kuitenkin Alex Proyas, eikä liian kalliiksi todettua elokuvaa lopulta toteutettu ollenkaan.
Derricksonin seuraavia elokuvia olivat "Sinister" (2012) ja "Deliver Us from Evil – Päästä meidät pahasta" (2014). "Sinisterin" jatko-osassa "Sinister 2" (2015) hän toimi vain käsikirjoittajana ja tuottajana. Kesäkuussa 2014 Derrickson kiinnitettiin ohjaamaan Marvel Studiosin supersankarielokuva "Doctor Strange". Se sai ensi-iltansa marraskuussa 2016.
Bar Loose

Bar Loose on Helsingin Annankadulla toimiva, livemusiikin esiintymispaikkana tunnettu anniskeluravintola, rokkibaari ja yökerho. Alun perin Bar Loose perustettiin vuonna 2002 osoitteeseen Fredrikinkatu 34. Timo Koutalan ja Timo Rasion vetämä ravintola houkutteli heti avautumisen jälkeen väkeä, sekä muusikoita, mediaa että tavallista kansaa. Bar Loosessa järjestettiin heti alkuun keikkoja. Lattialavalla nähtiin sellaisia artisteja kuin The Flaming Sideburns ja Nieminen &amp; Litmanen.
Vuonna 2009 silloisen Bar Loosen vuokrasopimus päättyi. Ravintolalle löydettiin uudet tilat Annankadulta. Vanhan ravintolan henkeä pyrittiin pitämään yllä, ja kanta-asiakkaat kantoivat käsin osan huonekaluista uuteen osoitteeseen. Baarin sisustuksessa pidettiin kiinni aiemmasta, ja uuden ravintolan sisustus on alkuperäisen Loosen tekijöiden jäljiltä. Vanhat loosit, baaritiski ja taulut olivat uudessa osoitteessa. Uusi Loose jakaantui yhden ravintolatilan sijaan nyt kolmeen eri baarin: katutason loungebaariin, pieneen kahvilaan sekä alakerran liveklubiin. Uusi Loose aukesi tammikuussa 2009 osoitteessa Annankatu 21.
Uuden Bar Loosen liveklubiin mahtuu 200 henkeä. Bar Loosessa on esiintynyt jo tuhansia artisteja, esimerkiksi Kauko Röyhkä, The Adolescents, Pää Kii, Von Hertzen Brothers, Pertti Kurikan Nimipäivät ja The Bellrays.
Kari Kaario

Kari Kaario (s. 11. huhtikuuta 1958) on suomalainen koripallovaikuttaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Kaario voitti pelaajauransa aikana eri nimillä pelanneessa Tapiolan Hongassa yhden Suomen mestaruuden ja cup-mestaruuden sekä kolme muuta SM-mitalia. Hän esiintyi myös Suomen miesten maajoukkueessa. Myöhemmin Kaario toimi Hongan taustavaikuttajana.
Ura.
Tapiolan Hongan kasvatti Kaario edusti kasvattajaseuraansa miesten SM-sarjassa yhdessä ottelussa kaudella 1974–1975 ja kymmenen kautta vuosina 1977–1987. Honka voitti tuona aikana Suomen mestaruuden vuonna 1979, kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin sekä Suomen cup-mestaruuden vuonna 1977. Kaudella 1984–1985 Kaario oli koko miesten SM-sarjan koko kauden tarkin kahden pisteen heittäjä yli 67 prosentin onnistumistarkkuudellaan.
Myös Suomen A-nuorten maajoukkueessa (EM-13:s 1976) pelannut Kaario pelasi Suomen miesten maajoukkueessa vuosina 1980–1984 24 ottelua 3,5 pisteen keskiarvolla.
Kaario toimi Tapiolan Hongan miesten ja naisten pääsarjajoukkueita hallinnoineen Korishonka Oy:n puheenjohtajana.
Rain Fall

Rain Fall (DVD- ja blu-ray-levityksessä Rain Fall – Tokion varjot; ; , "Rein fôru: Ame no kiba") on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Max Mannixin ohjaama ja käsikirjoittama japanilainen toimintatrilleri, jonka pääosissa ovat Kippei Shîna, Gary Oldman ja Kyōko Hasegawa. "Rain Fall" perustuu Barry Eislerin romaaniin "Tokion varjot" ("A Clean Kill in Tokyo"; aikaisempana nimenä "Rain Fall", 2002), jonka pohjalta Max Mannix sovitti elokuvan käsikirjoituksen. "Rain Fall" kertoo palkkamurhaajasta, joka päätyy suojelemaan uhrinsa tytärtä CIA:n salamurhaajilta.
"Rain Fall" kuvattiin seitsemän miljoonan dollarin budjetilla Japanissa alkuvuonna 2008. "Rain Fall" sai ensi-iltansa Tokiossa 16. huhtikuuta 2009, ja maanlaajuinen ensi-ilta Japanissa oli 25. huhtikuuta 2009. Sony Pictures Entertainment vastasi elokuvan Japanin teatterilevityksestä. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa, mutta Sandrew Metronome Distribution Finland Oy julkaisi sen myöhemmin DVD:lle ja blue-raylle vuonna 2011.
Juoni.
Japanilais-amerikkalainen John Rain on palkkamurhaaja, joka ansaitsee valtavia summia kyvyllään lavastaa murha luonnolliseksi kuolemaksi. Erään rutiinikeikan jälkeen Rain huomaa sekaantuneensa alamaailman valtapeliin ja kiihtyvä ajojahti nostaa esiin myös henkilöitä hänen menneisyydestään. Niin Tokion poliisivoimissa palveleva vanha ystävä kuin Japanin CIA:n päällikkökin kiinnostuvat tietokonelevykkeestä, jonka sisältämät todisteet voisivat tuhota koko Japanin hallitsevan poliittisen liittouman ja Rain päätyy suojelemaan tappamansa poliitikon tytärtä.
Olli Pellikka

Olli J. Pellikka (3. helmikuuta 1949 Turku – 19. elokuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, teatteriohjaaja, pitkäaikainen Suomi–Irlanti-Seuran toiminnanjohtaja ja monipuolinen kulttuurivaikuttaja. Hän teki Yleisradiossa radio-ohjelmia 1960-luvun lopun Sävelradiosta alkaen ja perusti Suomeen vuonna 1986 alkaneen vuosittaisen Irlanti-festivaalin. Pellikka oli myös yksi Ruisrockin perustajista.
Turkulainen Pellikka kävi Kerttulin kansakoulun ja pääsi ylioppilaaksi Turun Normaalilyseosta 1968. Opiskellessaan humanistisia aineita Turun yliopistossa Pellikka toimi Turun ylioppilasteatterissa näyttelijänä, käsikirjoittajana ja ohjaajana. Vuosina 1974–1975 hän opiskeli University College Dublinissa, mistä alkoi hänen innostuksensa irlantilaiseen kulttuuriin. Vuosina 1978–1981 Olli Pellikka toimi Turun ja Porin läänin läänintaiteilijana tehtävänään lasten ja nuorten kulttuurin edistäminen. Hän ohjasi Porin Teatterille muun muassa Henrik Ibsenin "Peer Gyntin" ja John Millington Syngen "Vihreän saaren sankarin". Työväen Näyttämöiden Liiton koulutusohjaajana Pellikka toimi 1981–1988. Vuonna 1990 hän sai sokeain kuunnelmapalkinnon ohjaamastaan, Pekka Lounelan kirjoittamasta kuunnelmasarjasta "Hella Wuolijoki ja Vihdin desantti 1–2". Pellikka teki myös sivuosia muutamassa elokuvassa ja tuotti Kaseva-yhtyeen levyjä. Vuonna 1977 Pellikka suomensi amerikanruotsalaisen Joe Hillin työväenlauluja Turun ylioppilasteatterin lauluryhmän albumille (Eteenpäin! ETLP 325).
Olli Pellikka oli pitkään aktiivisesti mukana freelance-journalistien ammattiyhdistystoiminnassa ja sai siitä hyvästä Suomen Journalistiliiton ansiomerkin 2010.
Lilian Calmejane

Lilian Calmejane (s. 6. joulukuuta 1992 Albi, Midi-Pyrénées) on ranskalainen maantiepyöräilijä. 
Calmejane edusti amatöörivuosinaan Occitane Cyclisme Formation -joukkuetta 2013 ja Vendée U -tallia 2014–2015. Hän voitti näinä vuosina useita maantieajo- ja cyclocross-kilpailuja.. 
Calmejane aloitti ammattilaisuransa Direct Énergie -joukkueessa, jota edusti vuodet 2016–2020. Hän voitti San Andrés de Teixidoon päättyneen neljännen etapin Espanjan ympäriajossa 2016. Hän kuului 20 ajajan irtiottoryhmään, josta karkasi yhdeksän kilometriä ennen maalia, ja voitti etapin lopulta 15 sekunnin erolla Darwin Atapumaan. Ranskan ympäriajossa 2017 hän voitti Station des Rousses'een päättyneen kahdeksannen etapin 37 sekunnin erolla Robert Gesinkiin
Calmejane siirtyi AG2R Citroën Teamiin 2021 ja edelleen Intermarché-Wanty -joukkueeseen 2023. Hän lopetti ammattilaisuransa kauden 2024 jälkeen.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Ronde de l'Isard d'Ariège (alle 23-v. kilpailu), etappien 2 ja 3b (aika-ajo) voitto
Le Triptyque des Monts et Châteaux - Frasnes (alle 23-v. kilpailu), kokonaiskilpailun ja etapin 2 voitto
Tour de Bretagne, etapin 3 voitto
Tour Alsace, mäkikirikilpailun voitto
Välimeren ajo, nuorten kilpailun voitto
Espanjan ympäriajo, etapin 4 voitto
Etoile de Bessèges, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
Pariisi–Nizza-ajo, mäkikirikilpailun voitto
Settimana Internazionale di Coppi e Bartali, kokonais- ja pistekilpailun sekä etapin 4 voitto
Circuit de la Sarthe, kokonaiskilpailun ja etapin 4 voitto
Ranskan ympäriajo, etapin 8 voitto
Royal Bernard Drome Classic, voitto
Paris-Camembert, voitto
Tour de la Provence, mäkikirikilpailun voitto
Classic de l'Ardèche, voitto
Tour du Limousin, 1. etapin voitto
La Route d'Occitanie, mäkikirikilpailun voitto
Tour de l'Ain, mäkikirikilpailun voitto
Kansainvälinen kauppakamari

Kansainvälinen kauppakamari (International Chamber of Commerce, ICC) on kansainvälinen kaikki alat kattava yhteistyöjärjestö. Sillä on jäsenenään noin 6,5 miljoonaa yritystä ja järjestöä yli 140:stä maasta. Kansainvälisen kauppakamarin sihteeristö sijaitsee Pariisissa ja sen pääsihteeri on John Danilovich. 
Historia.
Kansainvälinen kauppakamari perustettiin vuonna 1919. Suomi on ollut mukana vuodesta 1927 lähtien.
Swazimaa kesäolympialaisissa 2016

Swazimaa osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin vuonna 2016 joukkueella, johon kuului kaksi yleisurheilijaa. Kyseessä oli maan 11. esiintyminen olympialaisissa, jos mukaan lasketaan myös talviolympialaiset. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi juoksija Sibusiso Matsenjwa.
Joukkue.
Yleisurheilu.
Swazimaa sai IAAF:lta kutsun lähettää kaksi yleisurheilijaa (yhden miehen ja yhden naisen) mukaan kisoihin. Molemmat olivat olleet mukana myös Lontoon olympialaisissa 2012, mutta kumpikaan ei kuitenkaan päässyt jatkoon ensimmäiseltä kierrokselta.
Shannan

Shannan (, "Lhoka Chongkyêr"; ) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Tiibetin autonomisella alueella. Kaupungin pinta-ala on 79 699 neliökilometriä (de facto -hallinnassa on 50 239,70 neliökilometriä) ja väkiluku 328 990 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 75 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Lhasasta kaakkoon.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu yhteen kaupunkipiiriin ja 11 piirikuntaan.
Kiinan vaatimat, Etelä-Tiibetiksi kutsutut alueet Lhünzên ja Conan piirikunnissa ovat "de facto" -osia Intian Arunachal Pradeshin osavaltiosta.
Purjehdus kesäparalympialaisissa 2016

Purjehduksessa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa 6:tta kertaa. Kilpailut käytiin 12.–17. syyskuuta. Eri sarjoja oli kolme. Kaikki luokat olivat sekakilpailuja. Kilpailut käytiin Marina da Glóriassa, Copacabanassa.
Luokat.
Jotta urheilija voi osallistua 2.4mR-luokan kilpailuun, joka on yksinkilpailu, on hänellä oltava vähintään minimikriteerit täyttävä vamma. SKUD 18-luokka on kahden hengen joukkueen kilpailu. SKUD 18-luokassa vähintään toisen purjehtijan tulee olla nainen. Sonar-luokassa kilpaillaan kolmen hengen joukkueissa. Tässä purjehtijoiden vammaluokkien summa ei saa ylittää neljäätoista. Vammaluokassa 1 on kaikista vaikeimmin vammautuneet ja luokassa 7 vähiten vammautuneet.
ZSU-37

ZSU-37 oli Neuvostoliitossa suunniteltu ja tuotettu ilmatorjuntapanssarivaunu. Alkuperäisenä tarkoituksena oli käyttää vaunua Saksaa vastaan toisessa maailmansodassa, mutta ensimmäisten vaunujen valmistuessa vuonna 1945 Saksan ilmavoimat eivät enää muodostaneet merkittävää uhkaa. Kylmän sodan aikana ZSU-57-2 korvasi vanhemman ZSU-37:n.
Tausta.
Ilmatorjuntapanssarivaunujen suunnittelu Neuvostoliitossa aloitettiin toisen maailmansodan sytyttyä ja Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon. Ensimmäinen valmistunut suunnitelma oli T-90-ilmatorjuntapanssarivaunu, joka perustui kevyen T-70-panssarivaunun alustalle ja oli aseistettu 12.7mm DŠK-konekivääreillä. Niiden tehokas kantama oli kuitenkin vain 2 000 metriä, joten lopulta nämä suunnitelmat hylättiin ZSU-37:n hyväksi, joka aseistettiin 37 mm 61-K-ilmatorjuntakanuunalla. Vaunun massatuotanto aloitettiin maaliskuussa 1945, jolloin Saksan ilmavoimat eivät enää kuitenkaan muodostaneet merkittävää uhkaa Neuvostoliiton joukoille, eikä vaunu näytellyt osaa itärintaman taisteluissa. Ennen valmistuksen lopettamista vuonna 1948 oltiin rakennettu vain 75 ZSU-37-vaunua. Vaunua seurasi kehittyneempi ZSU-57-2, joka otettiin käyttöön vuonna 1955.
Ominaisuudet.
ZSU-37:n pääaseena toimineen 37 mm 61-K ilmatorjuntakanuunan tehokas kantama oli 3 660 metriä ja vaunu käytti samaa alustaa, kuin SU-76M rynnäkkötykki. Vaunussa oli kuuden hengen miehistö, ajaja, lataaja, kaksi tähtääjää ja kaksi tähtäimen säätäjää. Toinen tähtääjistä liikutti tykkiä horisontaalisesti ja toinen hallitsi sen korkeutta. Toisen tähtäimen säätäjän tehtävä oli havainnoida kohteen nopeus ja etäisyys ja toisen syöksyn kulmaa ja kurssia. Vaunu sisälsi tuon ajan Neuvostoliiton armeijan kehittyneintä tekniikkaa, kuten automaattisen tähtäimen kahdella kollimaattorilla ja stereoetäisyysmittarilla. Vaunun nopeus ja kestokyky oli samankaltainen kuin SU-76M-vaunulla, minkä teki mahdolliseksi sen GAZ-203-moottori.
Awopbopaloopop alopbam räjä

Awopbopaloopop alopbam räjä on rockyhtye Räjäyttäjien viides studioalbumi, joka julkaistiin 30. elokuuta 2013 levymerkillä Räjä Records. Albumin CD-painoksen julkaisi Ektro Records. Albumista julkaistiin vinyylipainos myös Pohjois-Amerikassa levymerkillä Bat Shit Records. Suomessa albumi debytoi virallisen albumilistan sijalla 33, ja nousi ylimmillään sijalle 31.
Vastaanotto.
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Soundin Ville Pirinen antoi albumille täydet viisi tähteä. Hän sanoo sen olevan kaoottinen, kokeellinen ja nerokas kokonaisuus, joka saa omaleimaisen surkeat soundit toimimaan edukseen. Keskisuomalaisen Vesa Rantama piti albumista, ja kutsui sitä energisoivaksi ja vaaralliseksi, joka saa kuulijan tuntemaan olevansa osa jotakin mitä ei täysin voi ymmärtää. Hifimaailman Mervi Vuorela suorastaan ylisti albumia, ja aloittikin arvostelun saatesanoilla ”tuhannen megawatin siemensyöksy” ja sanoi, ettei 2000-luvun Suomessa ole tavattu toista Räjäyttäjien kaltaista yhtyettä. Niin ikään Desibelin arvio nostaa albumin sekavuuden hyväksi asiaksi, vaikka välillä mennään piennarta pitkin.
Sudan kesäolympialaisissa 2016

Sudan osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin vuonna 2016 joukkueella, johon kuului kuusi urheilijaa kolmesta eri lajista. Kyseessä oli maan 11. esiintyminen olympialaisissa. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi estejuoksija Abdalla Targan.
Joukkue.
Judo.
Sudan sai kutsun lähettää yhden judokan Rio de Janeiroon miesten alle 90-kiloisten sarjaan tarkoittaen samalla myös maan palaamista lajiin vuoden 1992 jälkeen. Tämän paikan täytti Iszlam Monier Suliman, jonka matka katkesi kuitenkin jo ensimmäisellä kierroksella.
Uinti.
Sudan sai FINA:lta kutsun lähettää kaksi urheilijaa (yhden miehen ja yhden naisen) edustamaan maataan olympialaisiin.
Yleisurheilu.
Seuraavat kolme sudanilaista urheilijaa saavuttivat vaaditut tulosrajat kisoihin. Kukaan heistä ei kuitenkaan päässyt jatkoon ensimmäiseltä kierrokselta.
Juhani Nuotto

Juho Arvid (Juhani) Nuotto (aiemmin Nygrén; 7. elokuuta 1914 Ilomantsi – 27. toukokuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen opettaja, lausuntataiteilija, näyttelijä ja taidemaalari. 
Nuoton vanhemmat olivat Johan Vilhelm Nygrén ja Anna Liisa Kärkkäinen ja puoliso Ruth Weckström. Nuotto oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän työskenteli pitkään äidinkielen opettajana Helsingin Lauttasaaren yhteiskoulussa ja oli myös apulaisrehtorina. Nuotto esiintyi usein Nurmijärven Kivi-juhlilla Nummisuutarin Eskona, alkaen ensimmäisistä juhlista vuonna 1953. Hän tutki lisäksi Stenvallien suvun historiaa. Kuvataiteilijaksi Nuotto alkoi vasta varttuneella iällä, hän harjoitti taideopintoja 1980-luvun alussa ja hänen teoksiaan oli ensimmäisen kerran esillä vuonna 1982. Enimmäkseen Nuotto maalasi akvarelleja. Lausuntaa hän sen sijaan opiskeli Helsingin yliopistossa jo 1940-luvulla, samoin kuin suoritti teatterikursseja Sääksmäellä. Nuotto sai Aleksis Kiven Seuran myöntämän Eskon puumerkki -palkinnon vuonna 2000.
Nuotto osallistui talvi- ja jatkosotaan ja haavoittui kahdesti. Omasta elämästään Nuotto julkaisi elämäkerran "Tuulten kasvatti" (2000).
The Complete Mongo Punk Sessions

The Complete Mongo Punk Sessions on punkyhtye Nazi Death Campin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 15. huhtikuuta 2009 levymerkillä Psychedelica Records. Siitä julkaistiin tuhannen kappaleen painos.
Michelle Manning

Michelle Manning on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja televisio-ohjaaja.
Manning kävi USC School of Cinematic Artsia ja aloitti uransa yhteistyössä John Hughesin kanssa tuottaen elokuvat "Synttärit" (1984) ja "The Breakfast Club" (1985). Hän teki ohjausdebyyttinsä vuonna 1986 elokuvassa "Blue City – laiton kaupunki", joka perustuu Ross Macdonaldin samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosissa olivat Judd Nelson ja Ally Sheedy, ja se on toistaiseksi jäänyt hänen ainoaksi ohjaustyökseen. Lisäksi hän on ohjannut jaksoja televisiosarjoihin "" ja "Miami Vice".
Vuonna 1991 Manning aloitti työskentelyn Paramount Picturesilla tuotanto-osaston varajohtajana, ja vuonna 1997 hänet äänestettiin tuotannon johtajaksi. Myöhemmin Paramount Picturesilla hän on ollut tuottamassa muun muassa elokuvaa "The Eye" (2008) ja elokuvaa "The Dirt – Törkytehdas" (2011), joka perustuu Mötley Crüesta kertovaan samannimiseen omaelämäkertaan.
Inside the Mind of a Mongoloid

Inside the Mind of a Mongoloid on punkyhtye Nazi Death Campin EP-levy sekä viimeinen julkaisu ennen yhtyeen hajoamista. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Airiston punk-levyt. EP:stä julkaistiin 1000:n kappaleen painos, ja sen kansikuvan on toteuttanut Teemu Kumpulainen.
Vastaanotto.
Lammaszinen Jouni Parkku sanoi kappaleiden saaneen lisää syvyyttä, ja EP:n itsessään olevan kenties yhtyeen paras julkaisu.
Pyörätuolimiekkailu kesäparalympialaisissa 2016

Pyörätuolimiekkailussa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa 15. kertaa. Kilpailut käytiin 12.–16. syyskuuta. Eri kilpailuja miehille oli 8 ja naisille 6, sillä naiset eivät kilpailleet säilässä. Miekkailuottelut kilpailtiin Arena da Juventudessa. Menestynein maa oli Kiina 17 mitalilla, joista 9 oli kultaa.
Mitaliyhteenveto.
Taulukko ei sisällä kaikkia mitalistimaita.
Kilpailut ja mitalistit.
Miekkailijat on jaettu kahteen kategoriaan. Kategoriassa A miekkailevat sellaiset urheilijat, jotka eivät pysty seisomaan, mutta heillä on hyvä vartalonhallintakyky. Kategorian A miekkailijoilla on täysi toimintakyky miekkailukädessä. Kategoriassa B on sellaiset miekkailijat, jotka eivät pysty seisomaan ja heidän vartalonhallinta on heikompaa, mutta normaali toimintakyky miekkailukädessä tai hyvä vartalonhallintakyky, mutta heikentynyt toimintakyky miekkailukädessä.
Vihersisilisko

Vihersisilisko ("Lacerta viridis") on isokokoinen vihreä lisko, joka elää Keski- ja Kaakkois-Euroopassa. Vuoteen 1991 asti sitä pidettiin samana lajina kuin lännemmässä elävää lännenvihersisiliskoa ("Lacerta bilineata"). Niiden eroavaisuudet ovat kuitenkin hyvin pieniä, ja on mahdollista, että jatkotutkimukset yhdistävät ne takaisin yhdeksi lajiksi.
Ulkonäkö.
Vihersisiliskokoiras on kirkkaanvihreä, ja siinä on keltaisia ja mustia pilkkuja. Kurkku on erityisen kirkkaan sininen lisääntymisaikana. Naaras on vaisumman värinen, ja poikaset ovat ruskehtavia. Koiraan vatsapuoli on keltainen, naaraan vatsa on kellertävä tai vihertävä.
Liskon pituus on 25–35 cm, josta häntää on noin kolmasosa.
Elinympäristö.
Vihersisiliskot elävät pensaikoissa metsässä ja peltojen reunoilla, pensasaidoissa ja puutarhoiden pusikoituneissa osissa.
Lisääntyminen.
Vihersisiliskonaaras laskee 5–23 munaa. Poikaset kuoriutuvat lämpötilasta riippuen 50–100 päivän kuluttua.
Pyörätuolirugby kesäparalympialaisissa 2016

Pyörätuolirugbyssa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa 6:tta kertaa. Kilpailut käytiin 14.–18. syyskuuta. Kaikki kilpailivat samassa sarjassa, jossa kummankin sukupuolen edustajat voivat urheilla. Ottelut pelattii HSBC Arenalla. Urheilijat jaettiin seitsemään vammaluokkaan välille 0,5-3,5. Kentällä olevien pelaajien yhteispistemäärä ei saanut ylittää kahdeksaa, mutta jokaista kentällä ollutta naispelaajaa kohden maksimipistemäärä nousi 0,5. Turnauksen voitti Australia ennen Yhdysvaltoja ja Japania.
Sijoitusottelut.
Sijat 5. ja 6.
Sijat 7. ja 8.