tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2010

Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2010 järjestettiin Australian Geelongissa ja Melbournessa 29. syyskuuta – 3. lokakuuta 2010. Kilpailujen ohjelmassa oli maantieajo ja aika-ajo miehille, naisille ja alle 23-vuotiaille miehille.
Miesten aika-ajo.
Miesten aika-ajo käytiin 45,8 kilometrin reitillä 30. syyskuuta 2010. Kilpailussa ajettiin kaksi 22,9 kilometrin kierrosta. Fabian Cancellara voitti aika-ajon maailmanmestaruuden neljännen kerran. Hopeamitalisti David Millar johti ensimmäisellä väliaikapaikalla, mutta jäi lopulta Cancellaralle yli minuutin. Tony Martin sai pronssia, vaikka koki rengasrikon.
Tulokset.
Lähde: UCI 
Naisten aika-ajo.
Naisten aika-ajo käytiin 22,9 kilometrin reitillä 29. syyskuuta 2010. Kilpailussa ajettiin yksi kierros. Emma Pooley voitti maailmanmestaruuden johdettuaan molemmilla väliaikapaikoillakin. Judith Arndt nousi lopussa hopealle ohi Linda Villumsenin. Lähes 52-vuotias Jeannie Longo-Ciprelli sijoittui viidenneksi. 
Tulokset.
Lähde: UCI 
Alle 23-vuotiaiden aika-ajo.
Alle 23-vuotiaiden aika-ajo käytiin 31,8 kilometrin reitillä 29. syyskuuta 2010. Kilpailussa ajettiin kaksi 15,9 kilometrin kierrosta. Taylor Phinney voitti mestaruuden 1,9 sekunnin erolla väliaikapisteissä johtaneeseen Luke Durbridgeen. Marcel Kittel sai pronssia.
Tulokset.
Lähde: UCI 
Miesten maantieajo.
Miesten maantieajo käytiin 262,7 kilometrin reitillä 3. lokakuuta 2010. Kilpailussa ajettiin 82,3 kilometrin siirtymäosuus ja yksitoista 15,9 kilometrin kierrosta. Thor Hushovd voitti maailmanmestaruuden oltuaan ylämäkeen ajetussa loppukirissä vahvin ennen Matti Brescheliä ja Allan Davisia. 
Tulokset.
Lähde: UCI
Naisten maantieajo.
Naisten maantieajo käytiin 127,2 kilometrin reitillä 2. lokakuuta 2010. Kilpailussa ajettiin kahdeksan 15,9 kilometrin kierrosta. Giorgia Bronzini voitti maailmanmestaruuden loppukirissä ennen Marianne Vosia ja Emma Johanssonia. Mitalikolmikko ohitti karkumatkalla olleet Nicole Cooken ja Judith Arndtin viimeisen sadan metrin aikana.
Tulokset.
Lähde: UCI
Alle 23-vuotiaiden maantieajo.
Alle 23-vuotiaiden maantieajo käytiin 159 kilometrin reitillä 1. lokakuuta 2010. Kilpailussa ajettiin kymmenen 15,9 kilometrin kierrosta. Kilpailu ratkesi massakirissä, jossa kultaa voitti Michael Matthews ennen John Degenkolbia. Pronssimitali jaettiin Taylor Phinneyn ja Guillaume Boivinin kesken. 
Tulokset.
Lähde: UCI
Verkkoapila

Verkkoapila on suomalainen poliittinen verkkolehti, jota tuottaa Suomen Keskustan omistama yhtiö. Verkkoapilan päätoimittaja on Juha Määttä.
Verkkoapila perustettiin Suomenmaan rinnalle puoluetta, tai tarkemmin sen puoluetoimistoa lähellä olevaksi julkaisuksi. Verkkoapila ja Suomenmaa yhdistyivät vuonna 2010 yhteiseksi kokonaisuudeksi. Puoluesihteeri Jarmo Korhosen vaihduttua Timo Laaniseen on julkaisun asema tullut epävakaammaksi. 
Verkkoapilan päätoimittaja Tuomas Koivuniemi siirtyi elokuussa 2010 Kauhajoen Kunnallislehden päätoimittajaksi. Verkkoapilan toiminta päättyi silloisessa muodossaan saman vuoden lopussa. Suurimpana syynä taloudelliset ongelmat, sillä verottaja karhusi lehteä rahoittaneelta Apollon Verkkopalveluilta puolta miljoonaa euroa.
Matkusjoki (joki Vampulassa)

Matkusjoki on 11 kilometriä pitkä joki Satakunnassa. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueeseen ja se on Loimijoen läntinen sivujoki. Matkusjoki yhtyy Loimijokeen 27 kilometriä ylävirtaan sen suistosta. Sen valuma-alueen pinta-ala on 66,56 neliökilometriä tai 64,63 neliökilometriä ja se ulottuu Säkylässä Köyliön ja Huittisissa Vampulan alueille. Joki virtaa lähinnä peltojen halki eikä siihen laske järviä.
Valuma-alueen kuvailua.
Matkusjoen suisto sijaitsee noin kaksi kilometriä pohjoiseen Vampulan kirkosta. Joki alajuoksulla meanderoiva, mutta sen latvoilla uomat ovat suoristettuja ja syvennettyjä. Joki on 4,8 kilometrin matkalla yli 5 metriä leveä, eikä sen alajuoksulla 7 kilometrin matkalla ole merkittäviä sivuojia ennen Haaranojaa ja Vähäjokea. Siellä joki haarautuu sivujokeen, joka kerää suuren Matkussuon turvetuotantoalueen sadevedet. Sen valuma-alueen pinta-ala on 20 neliökilometriä. Toinen haara jatkaa pääuoman suuntaan ja sen valuma-alueen pinta-ala on 35 neliökilometriä. Sen latvat sijaitsevat Vuorenmaalla, jossa jokeen virtaa pelto-ojien lisäksi Kakkurinsuon vedet.
Valuma-aluetta rajaavat etelässä Säkylänharju ja Virttaankangas, ja niistä on peräisin osa virtaaman vesistä. Pohjoisessa alue rajautuu Kakkurinsuohon ja Matkussuohon. Joki virtaa Haaranojalla Säkylän ja Huittisten välisen kuntanrajan yli. Kantatie 41 ylittää joen lähellä sen suuta ja yhdystie 2101 aivan sen suussa.
Historia.
Vuonna 1856 julkaistussa Kalmbergin kartastossa ei näkynyt valuma-alueella järviä, joita olisi voinut kuivattaa, ja alueen pellot on ilmeisesti raivattu alueen soista. Kartassa joen suuhun oli merkitty kylä ”Matkusjoki by, joka oli saanut nimensä joen mukaan.
Jouni Grönroos

Jouni Grönroos (s. 11. helmikuuta 1967) on suomalainen koripallovalmentaja ja -vaikuttaja, joka toimii kesästä 2018 lähtien Korisliigassa pelaavan Korihaiden henkilöstö- ja talousjohtajana.
Ura.
Grönroos toimi Panttereiden organisaatiossa parikymmentä vuotta, kunnes siirtyi seuran edustusjoukkueen päävalmentajaksi kaudeksi 2000–2001. Seuraavan kauden hän toimi Torpan Poikien päävalmentajana ja valmensi seuran I-divisioonan kolmanneksi. Kaudet 2002–2005 Grönroos toimi Kouvojen päävalmentajana. Kaudella 2003–2004 hän johdatti seuran Suomen-mestaruuteen saakka. Vuonna 2005 hän siirtyi KTP:n päävalmentajaksi, mutta toimi päävalmentajana vain kymmenen ottelua, joista joukkue voitti yhden. Paluun valmentajaksi Grönroos teki kauden 2008–2009 aikana Porvoon Tarmossa. Grönroos valmensi eri pätkissä Tarmoa vuosina 2009–2014.
Grönroos siirtyi heinäkuussa 2016 forssalaisen FoKoPon päävalmentajaksi. Toukokuussa 2017 Grönroos teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen FoKoPon kanssa.
Elokuussa 2018 Grönroos nimitettiin Korisliigassa pelaavan uusikaupunkilaisen Korihaiden henkilöstö- ja talousjohtajaksi.
Ypäjoki

Ypäjoki on 11 kilometriä pitkä joki Kanta-Hämeessä Ypäjällä ja Varsinais-Suomessa Loimaalla. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueeseen, ja se on Loimijoen pohjoinen sivujoki. Ypäjoki yhtyy Kokemäenjoen sivujokeen Loimijokeen 76 kilometriä tämän suun yläpuolella. Ypäjoen valuma-alueen pinta-ala on 59 km² ja sen järvisyys on 0,03 %. Luontaisia järviä on vain yksi: Äijälammi.
Valuma-alueen kuvailu.
Joen valuma-alueen vesistöjä ja sivuhaaroja on helpompi kuvailla lähtemällä liikkeelle joen suusta ja etenemällä sitten yläjuoksulle päin.
Joki saa alkunsa Ypäjän Ypäjänkylästä, jonka historiallinen kylätontti on joen rannalla, ja virtaa pääosin Ypäjänkylän alueella kunnes laskee Loimijokeen Loimaan Kauhanojalla. Ensimmäinen sivuhaara yhtyy Ypäjokeen nimettömän lammen tai joen laajentuman kohdalla 3,6 kilometriä Loimijoelta. Sivujoki on nimeltään Haaranoja, jonka valuma-alueen pinta-ala on 22 km². Haaranoja on neljä kilometriä pitkä ja saa alkunsa Ypäjän taajaman pohjoispuolelta Kartanonkylästä, josta se virtaa Vaivaskoskenojan nimisenä. Haaranojan toinen haara on Rääsänoja. Haaranoja on voimakkaasti perattu ja oiottu, mutta alajuoksulla se meanderoi selvästi. Ylängöllä Äijälamminsuolla sijaitsee Jokioisten kunnan puolella sijaitsee Äijälammi, jonka sadevedet kulkeutuvat laskuojattomana Isorahkan läpi kohti etelää, missä Haaranoja ja sen sivuhaara Letkunoja kuljettavat ne Ypäjokeen.
Katinhännän tienoilla Ypäjoki haarautuu ensimmäisen kerran voimakkaasti. Vasemmalta yhtyy pääuomaan ensin Lautakatonoja ja oikealta yhtyy sitten Korvenoja. Ylempänä pääuoma kulkee Ypäjänkylän kautta puolen hehtaarin kokoisen lammen läpi. Lampeen laskee kaksi ojaa. Vasemmalta laskee oja Kolinsuon ja Jokioisten kunnan rajan suunnalta kaksi toisiinsa yhtyvää ojaa ja oikealta laskee Hauenkuononoja.
Muuta.
Yhdystie 2812 ylittää joen kahdesti.
Varndean College

Varndean College on Brighton ja Hoven kaupungissa sijaitseva oppilaitos yli 16-vuotiaille opiskelijoille. Vuonna 1884 perustettu oppilaitos toimi alun perin secondary schoolina poikien kouluna ja muutti nykyiselle paikalleen vuonna 1932. Se sai myöhemmin grammar schoolin aseman. Vuodesta 1972 kouluun on otettu myös tyttöjä.
Varndean College sijaitsee samalla kampuksella Balfourin ala-asteen ja esikoulun, sekä Dorothy Stringer High School ja Varndean School -oppilaitosten kanssa.
Holger Nohrström

Frans Holger Nohrström (10. maaliskuuta 1885 Suonenjoki – 12. marraskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja kirjallisuuden ruotsintaja. Hän käytti nimimerkkiä "Mr.C."
Nohrströmin vanhemmat olivat pormestari Arndt Wilhelm Nohrström ja Anna Ottilia Schauman. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 1902 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1907, filosofian maisteriksi 1919 ja filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1932.
Nohrström oli aluksi vuodesta 1905 Helsingin yliopiston kirjastossa ylimääräisenä amanuenssina ja hänet nimitettiin vuonna 1918 vanhemmaksi assistentiksi (alikirjastonhoitajaksi). Vuodesta 1934 lähtien hän oli yliopiston kirjaston kirjastonhoitajana ja sen ulkomaisen osaston päällikkönä. Nohrström oli myös useita vuosia Finsk Tidskriftin toimitussihteerinä ja vuodesta 1937 sen päätoimittajana. Hän kuului valtion kirjastotoimikuntaan ja kustannusosakeyhtiö Söderström &amp; Co:n johtokuntaan. Hän oli sen ohella myös "Hufvudstadsbladetin" kirjallisuusarvostelija. Nohrström oli esikuvana Emil Hasselblattin, Olaf Homénin ja Henning Söderhjelmin vuonna 1914 kirjoittaman salapoliisikertomuksen "Herra Corpwieth, herrasmiessalapoliisi" päähenkilölle. Hän itse kirjoitti teokselle myös jatko-osan "Kaksoisolennon arvoitus" (1916).
Nohrström laati muun muassa Suomessa ilmestyneen ruotsinkielisen kirjallisuuden bibliografian vuosilta 1906–1915 sekä Yliopiston kirjaston "Fennica-kokoelman" syntyhistorian. Hän oli "Finsk Tidskrift" -aikakauslehden toimittaja vuodesta 1908 ja myöhemmin myös lehden päätoimittaja. 
Nohrström käänsi ruotsin kielelle useiden suomalaisten kirjailijoiden teoksia, muun muassa Juhani Ahon, Johannes Linnankosken, Maila Talvion, Konrad Lehtimäen, V. A. Koskenniemen, Jalmari Finnen, Larin-Kyöstin ja Helmi Setälän kirjoja.
Ernst von Wendt

Ernst Constantin Willehad von Wendt (2. marraskuuta 1877 Helsinki – 29. syyskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, valtiopäivämies ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Henkilöhistoria.
Von Wendtin vanhemmat olivat eversti Fredrik Willehad von Wendt ja vapaaherratar Fanny Elisabeth von Born, jonka isä oli senaattori Johan August von Born. Hänen veljiään olivat professori Georg von Wendt ja asianajaja Carl von Wendt. Ernst von Wendt pääsi ylioppilaaksi 1896 (Nya svenska läroverket i Helsingfors) ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Von Wendt työskenteli toimittajana "Euterpe"-, "Åbo Tidning"-, "Åbo Underrättelser"-, "Veckans Krönika"- ja "Hufvudstadsbladet"-lehdissä.
Von Wendt osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1904–1905 ja 1905–1906. Ensimmäisellä kerralla hän edusti valtakirjalla Stierncrantz-sukua ja toisella kerralla von Haartman -sukua. Viimeisillä säätyvaltiopäivillä von Wendt oli eduskuntauudistuksen jyrkimpiä vastustajia ja ainoa, joka tuomitsi puheenvuorossaan koko yleisen äänioikeuden periaatteen.
Ernst von Wendt oli naimisissa kolme kertaa, 1906–1921 Karin Fabritiuksen kanssa, 1921–1926 Kerstin Maria Jacobssonin kanssa ja vuodesta 1930 Anna Elisabet Orestin kanssa.
Von Wendtin tyttärenpoika on toimittaja ja poliitikko Nils Torvalds.
Brighton Hove &amp; Sussex Sixth Form College

Brighton Hove &amp; Sussex Sixth Form College (BHASVIC) on Brighton ja Hoven kaupungissa sijaitseva lukio 16-18-vuotiaille. Oppilaitos perustettiin vuonna 1975.
Brighton Hove &amp; Sussex Sixth Form College koostuu kolmesta rakennuksesta, joista vanhin on päärakennus, missä on halli ja suuri kirjasto, Open Learning Centre (OLC). College House on erillinen rakennus, missä on luokkahuoneita, kielikeskus ja medianmuokkauskalusto. Uusin rakennus, Sports Centre, koostuu kahdesta luokkahuoneesta, liikuntahallista ja kahvilasta. Oppilaitokseen kuuluu myös joitakin pienempiä rakennuksia, kuten kanttiini ja ruokala, tilapäisiä luokkahuoneita sekä uusi Student Services Centre, mikä koostuu terveydenhuollon toimistosta ja oppilashuoltotiloista.
Vuonna 1914 rakennus määrättiin luovutettavaksi sotilassairaalaksi vähän oppikoulun avaamisen jälkeen. Ammattikorkeakoulussa on vielä nykyäänkin merkkejä sairaalasta.
Opiskelu.
Suurin osa koulun noin 1660 opiskelijasta suorittaa A-tason tutkintoa. Muut oppilaat ovat jakautuneet yksivuotisiin tutkintoihin, pääasiassa Vocational Intermediate level ja GCSE -ohjelmiin. Noin 60% opiskelijoista on Brighton &amp; Hovesta ja yli 40 opiskelijaa Ison-Britannian ulkopuolelta. Vuonna 2008 noin 70% A-tason tutkinnon suorittaneista opiskelijoista jatkoi loppututkintoon yliopistossa tai aloitti erikoislinjan tutkinnon.
Brighton Hove &amp; Sussex Sixth Form College sai johtotähti-aseman heinäkuussa 2008. Johtotähti on julkinen tunnustus jatkokoulutuspaikoille erinomaisuudesta ja innovaatiosta.
Jimmy McCulloch

James 'Jimmy' McCulloch (4. kesäkuuta 1953 Glasgow – 27. syyskuuta 1979 Lontoo) oli skotlantilaissyntyinen kitaristi.
Hän liittyi 11-vuotiaana kotikaupungissaan soittaneeseen The Jaygars -yhtyeeseen. Vuonna 1966 yhtye muutti nimekseen One In a Million ja muutti Lontooseen. Yhtye teki CBS Recordsille singlen "Use Your Imagination/Hold on", joka julkaistiin tammikuussa 1967. One In a Million sai runsaasti esiintymistilaisuuksia eri puolilla Lontoota, ja McCullochin raju kitarointi konserteissa sekä seuraavalla singlellä "Fredereek Hernando/Double Sight" herätti huomiota. Yhtye piti yksityisopettajaa McCullochia varten kun taas täysi-ikäisyyttä vaativat klubit katsoivat asian läpi sormien.
McCulloch soitti tähän aikaan monien uraansa aloittavien muusikoiden mm. tulevan Free-yhtyeen jäsenen Simon Kirken kanssa. One In a Millionin single "No Smokes" jäi julkaisematta mutta päätyi BBC:n lastenohjelmaan "Clangers" Yhtye esiintyi mm. The Whon konserttien avaajana.
Laajalle yleisölle McCulloch tuli tunnetuksi Thunderclap Newman -yhtyeessä. Se ei aluksi ollut oikea yhtye, vaan Pete Townshendin studioon kokoama ryhmä. Rumpali-laulaja John "Speedy" Keene oli säveltänyt laulun "Something in the Air" ja kärtti tilaisuutta levyttää se The Whon perustamalle Track-yhtiölle.
Singlestä tuli yllättävästi ykköshitti Isossa-Britanniassa heinäkuussa 1969 nousten listalle myös Yhdysvalloissa. Yhtyeeseen otettiin lisämuusikoita esiintymisiä varten, mutta yhtye ei onnistunut konserteissa. Hittiä ei myöskään osattu hyödyntää ja yhtye hajosi 1970 tehtyään albumin "Hollywood Dream."
McCulloch muodosti oman yhtyeen Bent Frame, jonka jälkeen hän soitti John Mayallin Bluesbreakers - kokoonpanossa. Tämän jälkeen hän liittyi Stone the Crows -yhtyeeseen tapaturmassa menehtyneen Les Harveyn tilalle. Hän soittaa vuoden 1972 albumilla "'Ontinuous Performance".
Yhtyeen hajottua 1973 McCulloch liittyi Paul McCartneyn Wings-yhtyeeseen jolle hän myös sävelsi kappaleita. Hän oli yhtyeessä vuoteen 1977. Erottuaan siitä hän kokosi lyhytaikaisia kokoonpanoja joiden kanssa hän teki useita levytyksiä.
McCulloch löydettiin 1979 kuolleena asunnostaan Lontoon Maida Valesta. Olosuhteet olivat epäselvät, mutta hänen tiedettiin käyttäneen heroiinia.
Kärkelän kuparisulatto

Kärkelän kuparisulatto toimi 1766–1882 entisten kuntien Kiskon, nykyään Salon kaupunkia, ja Karjalohjan, nykyään Lohjan kaupunkia, alueella Sikajärvestä Kurkelanjärveen laskevan Saukon- eli Kärkelänjoen varrella Kärkelänkosken rannalla. Kuntaraja kulki ja kulkee ruukin alueen lävitse. Sulaton perusti 1766 kauppaneuvos Robert Finlay käsittelemään noin viiden kilometrin päässä sijainneen Orijärven kaivoksen tuottamaa kuparimalmia. Sulaton työntekijät tulivat Ruotsista ja aluksi myös sulaton valmistama raakakupari vietiin Avestaan Ruotsiin. 
Sulaton toiminnan päätyttyä Kärkelä oli Fiskarsin ruukin ulkokartano jossa harjoitettiin maanviljelyä ja karjataloutta. Kärkelänkosken varrella oli jo vanhastaan toiminut saha ja vuonna 1911 koskeen valmistui voimalaitos joka tuotti sähköä 1907 uudelleen avatulle Orijärven kaivokselle.
Sulaton rakennuksista on säilynyt hirsirakenteinen 1800-luvun alussa rakennettu paja kosken pohjoisrannalla. Lähistöllä on myös kolmen pasutushuoneen perustukset sekä 1960-luvulla puretun myllyn kivijalka. Kosken rannalla olleen entisen kuparihytin kivijalan päälle rakennettiin myöhemmin kookas mylly- ja puimalarakennus joka sortui talvella 2009–2010. Alueelta löytyy myös vanhoja slagikasoja. Ruukin koillispuolella Sahakoskella on säilynyt muutamia työväenasuntoja sekä sahalaitoksen rauniot. Kärkelän ruukinkartano maatalousrakennuksineen on säilynyt.
Valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi arvioidun Kärkelän ruukkiyhdyskunnan rakennukset ulottuvat myös Karjalohjan Kärkelän kylän puolelle.
Maanviljelysneuvos

Maanviljelysneuvos () on suomalainen arvonimi, joka on ollut käytössä jo suuriruhtinaskunnan ajalla. Nykyään se on tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettava vero on joko .
Arvonimi myönnettiin Suomessa ensi kerran vuonna 1861 tilanomistaja Evert Rotkirchille. Autonomian aikana se ehdittiin myöntää 39 suomalaiselle. Itsenäisyyden aikana se on kevääseen 2014 mennessä myönnetty 244 henkilölle. Lisäksi vuonna 1918 myönnettiin yksi vastaava maatalousneuvoksen arvonimi agronomi Alexander Wasastjernalle.
Robesonin kanaali

Robesonin kanaali (; tai "Robersonkanalen") on Grönlannin ja Kanadan pohjoisimman saaren Ellesmerensaaren välissä sijaitseva salmi. Se on Naresinsalmen pohjoisin osa. Kanaalin leveys on 18–29 kilometriä ja pituus pohjoissuunnassa noin 80 kilometriä.
Robesonin kanaali liittyy etelässä Hall Basiniin ja salmen muiden osien kautta Baffininlahteen, pohjoisessa taas suoraan Pohjoisen jäämeren Lincolninereen. Koska Naresinsalmi on Kansainvälisen hydrografisen järjestön (IHO) (1953) merialueiden rajalinjausten mukaan Baffininlahden pohjoisosan nimitys, voi Robesonin kanaalia tarkastella myös Baffininlahden merialueen pohjoisimpana osa-alueena.
Kanaali on kesäisin auki merenkululle lyhyen ajan. Tutkimusretkeilijä Charles F. Hall onnistui saavuttamaan aluksellaan sijainnin 82°11′ pohjoista leveyttä ja 61° läntistä pituutta suotuisten jääolojen vallitessa kesäkaudella 1871. Nänen jälkeensä monet muut retkikunnat ovat purjehtineet Robesonin kanavaa pitkin.
Salmi nimettiin vuonna 1879 Yhdysvaltain tutkimusmatkailijan, myöhemmän laivastoministerin George Robesonin mukaan. 
Salmen pohjoislinja sijaitsee Ellesmerensaaren koillisrannan Alertin, maailman pohjoisinta vakituisesti asutun paikan lähellä.
Kimingin ruukki

Kimingin ruukki oli Karstulassa Kimingin kylässä vuosina 1839–1897 toiminut ruukki. Ruukin harkkohytti sijaitsi Kiminginjärvestä Pääjärveen laskevan Kiminginjoen Pitkäkosken rannalla. Ruukin perusti 1839 "Kimingi Blästerverks Bolag" -niminen yhtiö jossa oli osakkaina virkamiehiä ja vaasalaisia kauppiaita. Alkuaikojen merkittävimpiä omistajia olivat Gustaf Adolf Wasastjerna ja hänen sukunsa, jotka omistivat myös Seinäjoen Östermyran ruukin. Järvi- ja suomalmia käyttänyt harkkohytti valmistui 1844.
Jo ennen nälkävuosia ruukki valmisti enimmillään 175 000 kg harkkorautaa sekä noin 30 000 kg takkirautaa. Ruukki työllisti välittömästi kymmeniä ihmisiä, pääasiassa paikkakuntalaisia. Ammattimiehiä saatiin Kokkolasta ja sen lähiympäristöstä ja osa Ruotsista. Katovuosina rautaruukki oli pelastamassa seudun asukkaita kaikkein pahimmalta hädältä, sillä ruukin toiminta oli vilkkaimmilaan 1860- ja 1870-luvulla. Tällöin ruukin kannattavuus oli myös parhainta.
Vuonna 1882 ruukin ostivat kauppiaat Johan Parviainen ja Albert Rosenlund jotka uudistivat ruukin laitokset kokonaan ja rakensivat myös tervauuneja ruukin yhteyteen. Raudanvalmistuksen päätyttyä 1897 ruukin entisessä vasarapajassa toimi luujauhotehdas ja myöhemmin entisen ruukin alueella toimi tiilitehdas, saha ja mylly. Teollinen toiminta päättyi viimeisen myllyn paloon 1966.
Entisen ruukin paikalla on säilynyt sillan osana ruukin padon hirsiarkkuja, sulkuluukkuja ja rantavallin tukimuuria. Harkkohyteistä ja kankivasarapajasta on jäljellä perustukset, ja hytin lähistöllä on jäljellä vanhoja kuonakasoja. Vanha voimakanava on myös säilynyt. Kosken itärannalta löytyy mylly- ja saharakennusten kivijalkoja. Kimingin ruukin vanha voima-akseli on sijoitettu Karstulan kotiseutumuseoon.
Ruukinkartanona toimineella "Kalmulehdon tilalla" on säilynyt vanhoja ruukin aikaisia talousrakennuksia, mutta tilan päärakennus on palanut jo 1933.
Naresinsalmi

Naresinsalmi (, ) on Grönlannin sekä Kanadan pohjoisimman saaren Ellesmerensaaren välissä sijaitseva salmi. Se yhdistää Baffininlahden Pohjoiseen jäämereen Lincolninmeren kautta. Naresinsalmi on Kansainvälisen hydrografisen järjestön (IHO) (1953) merialueiden rajalinjausten mukaan osa Baffininlahtea, tämän merialueen pohjoisosan nimitys. 
Salmi nimettiin vuonna 1964 brittiläisen meriupseerin George Strong Naresin (1831–1915) mukaan. Hän kulki laivallaan koko Naresinsalmen läpi vuosien 1875–1876 arktisella tutkimusmatkallaan, saavuttaen tuolloin retkikuntansa "HMS Alert" -aluksella eurooppalaisille laivoille ennätyksellisen leveyspiirin 82˚27′ pohjoista leveyttä (Floeberg Beach Ellesmerensaaren koillisrannalla), ennen kuin eteneminen laivalla estyi jäiden vuoksi. 
Naresinsalmi voidaan jakaa osa-alueisiin, jotka ovat etelästä luettuina Smithinsalmi, Kanen allas, Kennedyn kanaali, Hallin allas ja Robesonin kanaali. 
Salmen keskellä Kennedynsalmessa sijaitsevan Hansinsaari omistus on toistaiseksi epäselvä.
Wanhan Witosen melontareitti

Wanhan Witosen melontareitti (ent. Vanhan vitosen veneilyreitti) on 75 kilometriä pitkä melontareitti, joka alkaa Petäjävedeltä ja kulkee Jämsän kunnan läpi, Koskenpään ja Jämsänkosken kautta Jämsänjokeen ja päättyy Päijänteelle Arvajalle. Reitin varrella on useita matkailuyrityksiä, jotka tarjoavat majoitusta ja ruokailupalveluja, vuokraavat kalustoa ja järjestävät ohjattuja melontaretkiä.
Reitti muodostuu useista järvi, joki- ja koskiosuuksista. Suurimmat kosket on mahdollista ohittaa maitse. Jämsänkosken kohdalla paperitehtaat on kierrettävä maitse. Reitin helpot virtapaikat ja järvi- ja jokiosuudet soveltuvat myös ensikertalaisille melojille, jopa soutuveneille.
Historiaa.
Wanha Witonen on saanut nimensä vuonna 1909 käyttöönotetusta, arkkitehti Eliel Saarisen suunnittelemasta viiden markan setelistä. Setelin keskellä kuvattu järvimaisema on maalattu Rasuanniemestä.
Reitin pituus on vaihdellut vuosien aikana viitoitusten ja kunnostustöiden mukaan. Vuonna 1987 julkaistussa "Vanhan Vitosen Veneilyreitti" -oppaassa reitti on esitetty 50 km:n pituiseksi. Vuonna 1995 Jämsän, Jämsänkosken ja Petäjäveden kaupunkien yhteisessä esitteessä reitin pituus on ollut 62 km pitkä. Kunnostustöiden yhteydessä reittimerkintöjä jatkettiin Arvajalle, jolloin reitistä tuli 75 km:n pituinen.
Hyppyrinkosken harkkohytti

Hyppyrinkosken harkkohytti sijaitsi Nilsiän ja Juankosken rajamailla Puntinjoen Hyppyrinkosken rannalla ja se oli toiminnassa 1795–1802. Harkkohytin perusti ruotsalainen ruukinhoitaja Samuel Corneer. Hyttiin kuului harkkouuni sekä vesivoimalla toimivat kaksi paria palkeita ja pieni vasara.
Laitoksen toiminnasta kerrotaan Suomen tiedeseuran julkaisussa (1857) seuraavaa
Hyppyrinkosken harkkohytistä ei ole löydetty mitään säilyneitä jäänteitä.
Stabilointikone

Stabilointikone on asfaltin tasaamiseen ja pehmentämiseen tarkoitettu työkone. Se sopii myös asfaltin jyrsimiseen ja päällystekerrosten sekoittamiseen sideaineiden, kuten bitumiemulsion tai vaahtobitumin, kanssa.
Maaperän stabiloimisessa eli kantavuuden vahvistamisessa käytetään myös stabilointikoneita. Näillä koneilla maaperään injektoidaan tai sekoitetaan yleensä sementtiin ja kalkkiin perustuvia erityisiä seoksia, jotka sekoittuvan maaperään ja kovettuvat. Näin pehmeän maaperän kantavuutta saadaan lisättyä ilman paalutusta tai massanvaihtoa.
Volmar Lindman

Volmar Lindman (30. maaliskuuta 1861 Turku – 19. helmikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Volmar Lindman aloitti uransa kansakoulunopettajana Pernajassa. Muutaman vuoden kuluttua hän muutti Turkuun ja toimi sitten kirjastoalalla. Lindmanista tuli vuonna 1886 Helsingfors Dagblad-lehden reportteri ja sen jälkeen kun tämä lehti lakkasi ilmestymästä hän siirtyi 1889 Hufvudstadsbladet-lehden palvelukseen. Lindman oli Hufvudstadsbladet-lehden palveluksessa toimittajana ja oikolukijana yli 40 vuotta ja jäi eläkkeelle 70-vuotiaana vuonna 1931. 
Lindman julkaisi nuorena useita ruotsinkielisiä runokokoelmia. Hän kirjoitti myös historiallisen romaanin Suomen viimeisestä katolisesta piispasta Arvid Kurjesta ja vielä 1937 hän julkaisi runokokoelman nimellä "Efterskörd". 
Lindman oli Helsingin eläinsuojeluyhdistys HESY ry:n sihteerinä 1895–1926 ja puheenjohtajana 1926–1936. Lindmanin eläinsuojelua käsitelleitä kirjoituksia julkaistiin usealla kielellä ja hän sai koti- ja ulkomaisia tunnustuspalkintoja eläinsuojelutyöstään. Lindman oli myös useiden eläinsuojeluyhdistysten kunniajäsen. 
Lindman toimitti 1900–1910 ilmestynyttä eläinsuojeluaiheista "Djurskydds-kalender"-kausijulkaisua. Hän oli vuosina 1908–1909 ilmestyneen "Unga tankar : organ för Finlands svenska ungdom i hem och skola"-kausijulkaisun vastaava toimittaja ja julkaisija.
J. G. Vuoriniemi

Johan (Johannes) Gustaf Vuoriniemi (sukunimi aik. "Hyrén"; 7. huhtikuuta 1891 Viipuri – 2. toukokuuta 1939 Tampere) oli suomalainen filosofian kandidaatti, opettaja ja runoilija.
Vuoriniemen vanhemmat olivat filosofian maisteri, varatuomari ja varalääninsihteeri Gustaf Adolf Hyrén (1837–1907) ja Eugenia Bojarinoff.
Vuoriniemi oli aluksi työssä pääasiassa Valtion rautateillä eri tehtävissä. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta lyseosta 1908 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1916. Vuoriniemi opiskeli sitten Venäjällä ja suoritti siellä kielitutkimuksia muun muassa Inkerin suomalaisten keskuudessa.
Vuoriniemi toimi 1917 Suomen elintarpeitten tuontikunnan konttoripäällikkönä Pietarissa, ja hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella. Vuoriniemi oli vuodesta 1920 alkaen Forssan yhteiskoulun yläluokkien suomen kielen ja historian opettajana ja vuodesta 1930 Tampereen klassillisen lyseon suomen kielen vanhempana lehtorina.
Vuoriniemi harrasti lausuntaa ja erikoistui Kalevalan runojen lausuntaan. Hän piti lausuntailtoja Helsingissä, Turussa ja Tampereella, johti Tampereen klassillisessa lyseossa toiminutta oppilaiden lausuntakerhoa ja opetti lausuntaa Tampereen työväenopistossa. Vuoriniemi suomensi myös runoja ja julkaisi kolme omaa runokokoelmaa. Forssassa asuessaan hän oli kauppalanvaltuuston jäsenenä ja Forssan työväenopiston johtajana.
Vuoriniemi kirjoitti Lounais-Hämeeseen sijoittuvia kotiseutuaiheisia runoja. Hänen kirjoittamiaan tilapäis- ja juhlarunoja julkaistiin myös Forssan Lehdessä.
Vuoriniemi oli naimisissa voimistelunopettaja Helmi Nummisen (1893–1983) kanssa. Heidän poikansa oli Kauppakorkeakoulun suomen kielen ja tyyliopin apulaisprofessori Jorma Kustavi Vuoriniemi (1924–1998).
Kiipunjärvi

Kiipunjärvi on Kanta-Hämeessä Humppilan ja Jokioisten rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella Kojonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 60,7 hehtaaria ja sen pituus on 2,1 kilometriä ja leveys 300 metriä. Järveen laskee useita pelto-ojia. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 8,5 kilometriä pitkä Rautaoja, jonka vesi pumpataan kuivatetun Rautajärven kohdalla Koenjokeen eli Kojonjokeen.
Järven rantaviiva on 5,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjoisessa ja etelässä järvi rajatuu peltomaahan. Rannoille on rakennettu yli 30 loma-asuntoa ja asuinrakennusta. Järven vaikutuspiirissä on kolme tilaa. Järvelle johtaa tiet Humppilasta. Humppilan ja Jokioisten raja kulkee järven poikki siten, että Humppilan puolella on suurempi osa järveä.
Luonto.
Järven itärannalle on rakennettu kosteikkoja kuormitusta vähentämään. Kosteikkoihin toivotaan myös lintuja.
Virkistys.
Veden laatu ei ole hyvä, sillä joka kesä esiintyy leväkukintoja. Jokioisten kunnalla on uimaranta ja seurakunnalla leirikeskus.
Lauri W. Pääkkönen

Lauri Vilho Pääkkönen (16. lokakuuta 1865 Hankasalmi – 6. syyskuuta 1939 Viipuri) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä "Lassi", "L.V.P." ja "L.W.P:nen".
Pääkkönen valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista. Vuosina 1890–1899 Pääkkönen asui Heinolassa, jossa hänen vaimonsa toimi alakoulun opettajana. Heinolassa Pääkkönen oli myös Jyränkö-lehden päätoimittajana ja hän vaikutti merkittävästi siihen että Heinolaan perustettiin opettajaseminaari käymällä syksyllä 1899 henkilökohtaisesti asian vuoksi kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin puheilla. Hän kierteli vuosina 1889–1904 Inkerissä, Tverin Karjalassa, Aunuksessa ja Vepsässä keräten kansa- ja muinaistieteellistä aineistoa. Pääkkönen keräsi muun muassa noin 6 000 kivikauden esinettä Kansallismuseon kokoelmiin. Retkiensa ansiosta hänestä tuli Karjalan Sivistysseuran kunniajäsen. Kun Pääkkönen joutui viranomaisten epäluulojen kohteeksi näiden retkien vuoksi hän ryhtyi vuonna 1900 kansakoulunopettajaksi ensin Nurmijärvelle. Pääkkönen oli sitten opettajana myös Nastolassa, Kytäjällä, Karkkilassa ja viimeksi Pyhtäällä. Eläkkeelle jäätyään hän muutti Kuokkalaan Karjalan kannakselle.
Pääkkönen kävi 1890-luvulla opintomatkalla Venäjällä ja palattuaan kiersi Mikkelin läänin maanviljelysseuran palkkaamana opettamassa huopikkaiden tekoa eri puolilla Savoa ja Kajaanissa sekä Heinolassa.
Pääkkönen oli opettajana ja koulun johtajana Högforsin kansakoulussa Karkkilassa yhdessä vaimonsa Katri Pääkkösen kanssa 1903–1918.
Nykyaikainen viisiottelu kesäolympialaisissa 1912

Tukholman kesäolympialaisissa 1912 kilpailtiin nykyaikaisessa viisiottelussa yhdessä lajissa, miesten yksilökilpailussa. Se järjestettiin 9. heinäkuuta – 12. heinäkuuta Tukholmassa. Ruotsalaiset valtasivat itselleen kaikki mitalisijat. Nuorin osanottaja oli Carl Paaske (21 vuotta ja 343 päivää) Norjasta ja vanhin Carl Pauen (53 vuotta ja 91 päivää) Saksasta.
Osallistujat.
Yhteensä 32 urheilijaa kymmenen eri maan yhdestätoista joukkueesta kilpaili Tukholman olympialaisten nykyaikaisessa viisiottelussa. Maan edustajien lukumäärä on sulkeissa.
Eleasar

Eleasar on suosittu henkilönimi Vanhassa testamentissa. Se on hepreaa ja tarkoittaa "Jumala on auttanut". 
Tärkein nimeä kantanut henkilö oli Aaronin kolmas poika, josta tuli Israelissa vaikuttaneen heimon, leeviläisten, päämies. Isänsä kuoltua Eleasarista tuli ylipappi ja Mooseksen apulainen. Raamatussa Eleasarista kerrotaan, että hän oli Aaronin ja Eliseban poika, jonka veljiä olivat Naadab, Abihu ja Iitamar Hänelle puettiin Aaronin pappispuku jo ennen Aaronin kuolemaa ja Eleasarista tuli Mooseksen lähin työtoveri. Myöhemmin Eleasar avusti Joosuaa Kanaaninmaan jakamisessa. Eleasar haudattiin Gibeaan Efraimin vuoristoon, ja hänen poikansa Pinehas seurasi häntä ylipapin virassa.
Muita nimen kantajia olivat
Kansainvälisen jalkapalloliiton Kultainen pallo

Kansainvälisen jalkapalloliiton Kultainen pallo () oli Fifan ja ranskalaislehti "France Footballin" vuosittain myöntämä palkinto maailman parhaalle miespuoliselle jalkapalloilijalle. Palkinnon saajasta äänestivät maajoukkueiden valmentajat sekä kapteenit.
Palkinto perustettiin vuonna 2010 yhdistämällä "France Footballin" Kultainen pallo -palkinto ja Kansainvälisen jalkapalloliiton vuoden pelaaja -palkinto. Ensimmäinen palkitsemistilaisuus, jossa palkittiin vuoden 2010 paras pelaaja, järjestettiin 10. tammikuuta 2011 Sveitsin Zürichissä.
Kultaisen pallon gaalassa palkittiin myös vuoden naispelaaja, vuoden valmentajat, Fifan tähdistökentällinen ja luovutetaan Puskás-palkinto, FIFAn Reilun pelin palkinto ja Fifan presidentin palkinto.
Ballon d’Or Prix d’Honneur.
Vuonna 2014 Pelélle myönnettiin erikoispalkinto FIFA Ballon d’Or Prix d’Honneur. Hän ei voinut koskaan voittaa vuonna 1956 ensimmäisen kerran jaettua Kultainen pallo -palkintoa, sillä hän ei pelannut Euroopassa.
Koston aika

Koston aika ("Straightheads" tai "Closure") on brittiläinen rikos-/draamaelokuva, jonka ohjasi Dan Reed. Sen ensi-ilta oli vuonna 2007. Pääosissa nähdään Gillian Anderson ja Danny Dyer.
Narmada

Narmada (devanagari नर्मदा, ) on Intian keskiosassa virtaava joki. Se on 1 312 kilometriä pitkä ja Intian niemimaan viidenneksi suurin. Joki saa alkunsa Madhya Pradeshin osavaltiosta ja laskee länsisuuntaan Maharashtran ja Gujaratin osavaltioiden läpi Khambatinlahteen Arabianmereen. Narmada on Gangesin, Yamunan, Godavarin ja Kaverin ohella yksi hindujen pyhistä joista.
Narmada-jokea on kutsuttu myös Narbada-joeksi.
Kjell Dahlin

Kjell Dahlin (s. 2. maaliskuuta 1963 Timrå, Ruotsi) on uransa lopettanut ruotsalainen jääkiekkoilija. Uransa jälkeen Dahlin on toiminut Winnipeg Jetsin pelaajatarkkailijana.
Ura.
Dahlin oli Timrå IK:n kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä I-divisioonassa kaudella 1978–1979, jolloin Dahlin oli vain 15-vuotias. Hän murtautui joukkueeseen 17-vuotiaana kaudella 1980–1981 ja teki 25 ottelussa tehot 7+12=19. Dahlin oli nostamassa Timråta Elitserieniin keväällä 1981. Kauden päätteeksi hänet valittiin Ruotsin vuoden junioripelaajaksi ja Montréal Canadiens varasi Dahlinin numerolla 82 . Elitserien-nousun jälkeen hän pelasi Timråssa kauden 1981–1982. Dahlin teki runkosarjassa tehot 16+7=23, mutta ne riittivät joukkueen sisäisen maalipörssin voittoon. Sisäisessä pistepörssissä hän oli toinen edellään vain Bo Berggren.
Kaudeksi 1982–1983 Dahlin vaihtoi Timråsta Färjestads BK:hon. Hän voitti joukkueessa Elitserienin hopeaa keväällä 1983. Kaudella 1983–1984 Dahlin oli Färjestadin paras maalintekijä 19 osumallaan, mutta hän teki kaudella 1984–1985 läpimurtonsa Elitserienissä tehoilla 21+25=46. Dahlin oli Färjestadin paras pistemies ja Elitserienin pistepörssin kuudes. Tuon kauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 1985–1986 Montréal Canadiensiin. Tulokaskausi toi Dahlinille 77 runkosarjaottelussa hyvät tehot 32+39=71, ja hän oli joukkueensa neljänneksi paras pistemies. Dahlin teki samalla Canadiensin joukkuekohtaisen tulokkaiden piste-ennätyksen, kun hänen silloinen joukkuetoverinsa, maanmies Mats Näslund oli saanut kaudella 1982–1983 tehot 26+45=71. Dahlin oli ehdolla vuoden tulokkaalle annettavan Calder Memorial Trophyn saajaksi, mutta palkinnon voitti Calgary Flamesin puolustaja Gary Suter. Dahlin valittiin kuitenkin tulokkaiden tähdistökentälliseen ja hän voitti keväällä 1986 Stanley Cupin.
Hienon tulokaskautensa jälkeen Dahlinin tehot NHL:ssä hiipuivat. Kaudet 1986–1987 ja 1987–1988 jäivät alle 50 ottelun mittaisiksi loukkaantumisten takia. Ne toivat Dahlinille vain 21 ja 25 pistettä. Hän palasi kaudeksi 1988–1989 Färjestadiin ja oli tehoilla 23+20=43 Elitserienin pistepörssin kolmas sekä maalipörssin toinen. Kaudella 1989–1990 Dahlin oli tehoilla 26+12=38 Färjestadin paras maalintekijä sekä liigan maalipörssin toinen. Hän voitti keväällä 1990 Elitserienin hopeaa, jota tuli myös keväällä 1991. Dahlin lopetti uransa kevääseen 1994.
Maajoukkue.
Dahlin ei ole pelannut miesten arvokisoissa. Hän on edustanut Ruotsin A-maajoukkuetta yhteensä 11 ottelun verran. 
Dahlin pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1982 ja 1983. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuosina 1980 ja 1981 voittaen molemmista turnauksista pronssia. Vuoden 1981 turnauksessa Dahlin jakoi Ruotsin sisäisen pistepörssin voiton Peter Madachin kanssa molempien tehdessä tehot 4+5=9.
Muuta.
Dahlinin isoveli Anders edusti Elitserien-urallaan Timrå IK:ta ja Brynäs IF:ää. Andersin poika Tim Dahlin pelaa I-divisioonajoukkue Östersund Hockeyssä.
Mr. Nobody (elokuva)

Mr. Nobody on vuonna 2010 teatteriensi-iltansa saanut tieteiselokuva, jonka on ohjannut Jaco Van Dormael. Sen pääosissa esiintyvät Jared Leto, Diane Kruger, Linh Dan Pham, Sarah Polley, Natasha Little, Rhys Ifans ja Daniel Mays.
"Mr. Nobodyn" maailmanensi-ilta oli Venetsian elokuvajuhlilla syyskuussa 2009.
Tuotanto.
Elokuvan budjetti oli 37 miljoonaa euroa, mikä teki elokuvasta kaikkien aikojen kalleimman belgialaisen elokuvan. Elokuvan kuvaukset alkoivat vuonna 2007 ja kestivät 120 päivää. Sitä kuvattiin Belgiassa, Saksassa ja Kanadassa. Päähenkilön kokemat kolme elämää erotettiin toisistaan värikoodeilla ja musiikilla.
Bochner-integraali

Bochner-integraali eli Bochnerin integraali on sama kuin Lebesguen integraali paitsi että funktion arvot saavat olla missä tahansa Banach-avaruudessa sen sijaan, että niiden pitäisi olla kompleksisia tai välillä formula_1.
Useimmat Lebesguen integraalia koskevat tulokset ovat tosia myös Bochnerin integraalille.
Salomon Bochner määritteli Bochnerin integraalin vuonna 1933.
Katie Piper

Kate ”Katie” Piper (s. 12. lokakuuta 1983 Andover, Hampshire) on englantilainen televisio­juontaja, malli ja kirjailija. Hän joutui miesys­tävänsä järjestämän happoiskun kohteeksi maalis­kuussa 2008.
Pahoinpitely, raiskaus ja happohyökkäys.
Piperin 33-vuotias ihailija, Daniel Lynch, kamppailu­lajien harrastaja, sai hänet kiinnostumaan itsestään Facebookin kautta ja heille kehittyi suhde. Kaksi viikkoa seurustelun alkamisesta Lynch raiskasi Piperin väki­valtaisesti hotelli­huoneessa. Kolme päivää myöhemmin Lynch sai anteeksi­pyynnöillään houkuteltua naisen tapaamiseen inter­net­kahvilaan. Piperin mennessä paikalle, Lynchin värväämä mies Stefan Sylvestre heitti Piperin kasvoille rikkihappoa.
Lynch ja Sylvestre tuomittiin teoistaan elin­kautisiin vankeus­rangaistuksiin.
Toipuminen ja työ.
Piperin koko kasvojen iho leikattiin yli 250:ssä operaatiossa. Hän astui vammoistaan huolimatta julkisuuteen. Hän esiintyi televisio­dokumentissa ja kirjoitti kirjan. Piper perusti vastaavista vammoista kärsivien ihmisten tukemiseksi hyvän­tekeväisyys­säätiön The Katie Piper Foundationin. Hän toimii myös Suomessa esitettävän televisio-ohjelma­sarjan "Pilasin ulko­näköni" juontajana ("My Beautiful Friends", 2011).
Yksityiselämä.
Piper avioitui vuonna 2015 Richard Suttonin kanssa. Heillä on vuosina 2014 ja 2017 syntyneet kaksi tytärtä.
(66666) 1999 TL9

(66666) 1999 TL9 (kirjoitetaan myös (66666) 1999 TL9) on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysivät K. Korlevic ja M. Juric vuonna 1999. Kohteen absoluuttinen magnitudi (H) on . Kiertoradan eksentrisyys on ja inklinaatio on . Kiertoaika Auringon ympäri on noin .
Chapter 27

Chapter 27 on yhdysvaltalainen elokuva John Lennonin murhaajasta, Mark David Chapmanista. Elokuvan pääroolissa Chapmania esittää Jared Leto. J. P. Schaeferin kirjoittama ja ohjaama elokuva tuli ensi-iltaan Sundance Film Festivalissa Tammikuussa 2007 Yhdysvalloissa ja Berlin Film Festivalissa helmikuussa.
Aluksi "Chapter 27":n tuonti Yhdysvaltain teattereihin epäonnistui. Elokuva vuoti internetiin 23. maaliskuuta 2007. Elokuvateattereihin se tuli maaliskuussa 2008.
Elokuva näyttää Chapmanin elämää kolme päivää ennen Lennonin murhaa 8. joulukuuta 1980. Sen tarkoitus on selittää Mark Chapmanin mieltä ja ajatuksia tuolta ajalta. Elokuvan juoni perustuu Jack Jonesin kirjoittamaan Mark David Chapmanin elämäkertaan, "Let Me Take You Down".
Elokuvan nimi "Chapter 27" vihjaa jatkoa J. D. Salingerin romaaniin "Sieppari ruispellossa", jossa on 26 kappaletta. Chapman kantoi kirjaa kädessään ampuessaan John Lennonin. Chapmanilla oli pakkomielle kirjaan, ja hän yritti elää kuten kirjan päähenkilö Holden Caulfield.
Jared Leto lihotti itseään yli 30 kiloa Chapmanin rooliin juomalla sulatettua jäätelöä, johon oli sekoitettu soijakastiketta ja oliiviöljyä. Nopean painonnousun aiheuttamista vaikutuksista keholleen Leto joutui käyttämään pyörätuolia.
Vastaanotto.
Elokuva sai jakautuneen vastaanoton kriitkoilta. Leton roolisuoritusta kehuttiin kuitenkin. "Chapter 27" sai enemmän huomiota kuin samaa teemaa käsittelevä brittiläinen elokuva "The Killing of John Lennon" (2006), joka kertoo enemmän yksityiskohtia Chapmanin aikaisemmasta elämästä.
Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2010

Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalit 2010 järjestettiin 2. marraskuuta 2010 presidentti Barack Obaman ensimmäisen kauden puolivälissä. Vaaleissa valittiin kaikki edustajainhuoneen 435 paikkaa. Päättyneen kauden lopussa paikastaan luopui 37 edustajaa, joista 17 oli demokraatteja ja 20 republikaaneja. Republikaanit saivat 239 edustajaa, ja demokraatit 185. Vaalit olivat viimeiset, joissa vaalipiireinä käytettiin vuoden 2000 väestönlaskennasta muodostettuja alueita.
Puhemieheksi valittiin republikaaniedustaja John Boehner.
Cryptoprocta

Cryptoprocta on Madagaskarin petoeläimiin (Eupleridae) kuuluva nisäkässuku, joka ainoa elossa oleva laji on fossa ("Cryptoprocta ferox"). Lisäksi subfossiileista tunnetaan kaksi sukupuuttoon kuollutta lajia: luolafossa ("Cryptoprocta spelea") ja eräs nimeämätön laji.
Ulkonäkö ja koko.
"Cryptocrocta"-lajeja on kuvattu puuman kaltaisiksi. Nykyinen fossa painaa 5,5–9,9 kilogrammaa, ja se on suurin Madgaskarin petoeläin. Sukupuuttoon kuolleet lajit olivat vielä suurempia: luolafossa painoi arviolta 10–20 kilogrammaa ja nimeämätön laji 27–32 kilogrammaa.
Luokittelu.
"Cryptoprocta" luettiin aiemmin sivettieläimiin (Viverridae), jossa se muodosti fossien alaheimon (Cryptoproctinae). Nykyään sen katsotaan kuitenkin olevan osa Madagaskarin petoeläinten heimoa (Eupleridae), joka sisältää kaikki Madagaskarilla luontaisesti elävät petoeläimet. Madagaskarin petoeläimet ovat läheisintä sukua mangusteille (Herpestidae), mutta ne ovat eläneet eristyksissä Madagaskarilla arviolta noin 20 miljoonaa vuotta.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) tunnustaa kaksi "Cryptoprocta"-lajia: vaarantuneen fossan ("Cryptoprocta ferox") sekä hävinneen luolafossan ("Cryptoprocta spelea"), joka tunnetaan vain subfossiileista. Lisäksi nimeämättömälle "Cryptoprocta"-lajille kuuluva subfossiilinen olkaluu on löydetty Tsimanampetsotsan kansallispuistossa sijaitsevasta vedenalaisesta luolasta.
Ionuț Rada

Ionuț Alin Rada (s. 6. heinäkuuta 1982 Craiova, Romania) on romanialainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä romanialaista CFR Clujia ja on pelipaikaltaan laita-tai keskuspuolustaja.
Rada on edustanut uransa aikana useita eri romanialaisjoukkueita. Kesällä 2010 hän siirtyi nykyiseen seuraansa CFR Clujiin.
Davide Lanzafame

Davide Lanzafame (s. 9. helmikuuta 1987 Torino) on italialainen jalkapalloilija, joka pelaa Serie A:ssa pelaavassa Bresciassa. Hän on lainalla Juventuksesta.
Ura.
Lanzafame aloitti seurauransa Juventuksessa. Kaudella 2007-2008 hän oli lainalla Barissa, jossa hän teki 37 ottelussa kymmenen maalia. Sen jälkeen hän on pelannut Palermossa ja Parmassa. hän pelasi vain kolme ottelua Juventuksessa, kunnes siirtyi lainalle Bresciaan.
Edita Pieha

Edita Stanislavovna Pieha, synt. Édith-Marie Pierha (, ; s. 31. heinäkuuta 1937 Noyelles-sous-Lens, Ranska) on Venäjällä asuva ranskalaissyntyinen laulaja ja näyttelijä.
Pieha syntyi Ranskassa puolalaiseen perheeseen. Hänen isänsä Stanisław Piecha oli ammatiltaan kaivostyöläinen ja äiti Felicja Korolewska. Vuosina 1945–1955 Edita asui Puolassa äitinsä ja isäpuolensa kanssa. Vuonna 1955 hän muutti Leningradiin opiskelemaan psykologiaa. Hän aloitti laulamisen samana vuonna ja on tehnyt lukuisia lauluja, minkä lisäksi hän on näytellyt useissa neuvostoliittolaisissa ja venäläisissä elokuvissa. Uudenvuodenaattona 31. joulukuuta 1955 hän esitti laulun ”Autobus czerwony”, josta tuli suosittu Neuvostoliitossa. Hän on ollut Venäjän kansantaiteilija vuodesta 1988.
Editan tytär Ilona Bronevitskaja on suosittu näyttelijä ja laulaja. Myös hänen lapsenlapsensa Stas Pieha on suosittu laulaja ja näyttelijä. Hän voitti "Фабрика звёзд" (Fabrika zvjozd) -kykykilpailun vuonna 2005.
Venäjällä Edita on tunnettu aktivisti. Hän tukee humanitaarista apua ja orpokoteja.
Maaliskuussa 1973 Edita Pieha ja Družba-yhtye esiintyivät Suomessa Lahden Urheilutalossa sekä Helsingin Kulttuuritalossa. Družba-yhtyeen olivat perustaneet Leningradin konservatorion opiskelijat vuonna 1955, ja se oli lehti-ilmoituksen mukaan Neuvostoliiton suosituin viihdeorkesteri. Družban johtaja oli Aleksandr Bronevitski, jonka kanssa Pieha oli naimisissa vuodet 1957–1977.
Vuonna 1985 Pieha esiintyi New Yorkin Carnegie Hallissa.
Torikeskus (kauppakeskus Jyväskylässä)

Jyväskylän Torikeskus on kauppakeskus Jyväskylän ydinkeskustassa. Torikeskuksen liiketarjonta keskittyy kauneudenhoitoon, terveyteen ja muotiin, keskuksesta löytyy myös kattavat ravintolapalvelut. Kaiken kaikkiaan kauppakeskus sisältää n. 40 eri alojen yritystä.
Torikeskus valmistui vuonna 1988, ja se sijaitsee Väinönkadun, Kauppakadun ja Yliopistonkadun ympäröimässä korttelissa. Samaisesta korttelista löytyy kauppakeskus Tawast ja Hoviraitti. Jyväskylän keskustan muut kauppakeskukset: Forum, Jyväskeskus ja Jyväskylän Sokos sijaitsevat Torikeskuksen ympärillä. Keskukset muodostavat Jyväskylän ydinkeskustan ja Kompassiaukion ympäristön. 
Torikeskuksessa ennen olleita liikkeitä olivat mm: Stockmann Beauty.
Still Struggling for Freedom

Still Struggling for Freedom on suomalaisen Tasavallan Presidentti -yhtyeen vuonna 2001 ilmestynyt konserttitallenne. Levyllä soittava kokoonpano on sama kuin Tasavallan Presidentin debyyttialbumilla: Jukka Tolonen, Vesa Aaltonen, Frank Robson, Måns Groundstroem ja Juhani Aaltonen.
Albumi on äänitetty Helsingissä Savoy-teatterissa ja Kanneltalossa.
Huoltotase

Huoltotase on kansantalouden kokonaistarjonnan ja kokonaiskysynnän tase. Siitä näkyy, mihin kansantalouden hyödykkeet on käytetty sekä mistä ne ovat peräisin. Sen rakenne on seuraavanlainen:
Bruttokansantuote (eli Y)&lt;br&gt;
+ Tuonti (eli M)&lt;br&gt;
= Kokonaistarjonta&lt;br&gt;
---&lt;br&gt;
Kulutus (yksityinen ja julkinen) (eli C ja G)&lt;br&gt;
+ Investoinnit (yksityinen ja julkinen) (eli I)&lt;br&gt;
+ Vienti (eli X)&lt;br&gt;
+ Varastojen muutos&lt;br&gt;
= Kokonaiskysyntä
Huoltotase voidaan esittää siis muodossa: Y + M = C + G + I + X
Kokonaiskysyntä ja kokonaistarjonta ovat aina tasapainossa. Mikäli näin ei ole, tasaus tehdään varastojen muutoksella.
Joint Tactical Radio System

Joint Tactical Radio System on yhdysvaltalainen ohjelma, jonka tarkoituksena on kehittää ohjelmistoradiojärjestelmä sotilaalliseen käyttöön siten, että aaltomuodot vakioidaan ja ohjelmistoradio kykenee käsittelemään uudet ja olemassa olevat aaltomuodot. 
Tuotelinjat.
Joint Tactical Radio System koostuu viidestä käyttöönottoluokka 1:n (ACAT I) ja yhdestä käyttöönottoluokan 3:n teknologiaohjelmasta.
Ground Domain.
Ground Domain, aikaisemmin rypäs 1, josta vastaavat Yhdysvaltain maavoimat, oli tarkoitettu varustamaan Yhdysvaltain laivaston merijalkaväen ja Yhdysvaltain maavoimien ajoneuvot, Yhdysvaltain ilmavoimien taktiset ilmavalvontatahot ja Yhdysvaltain maavoimien helikopterit. Rypäs 1 sisälsi myös aaltomuodon kehitysohjelman Wideband Networking Waveform (WNW), joka on seuraavan sukupolven Internet-tiedonsiirtoprotokolla tarkoitettuna vapaamuotoisesti muodostettaville verkoille (MANET). 2005 rypäs nimettiin uudelleen Ground Mobile Radio:ksi (GMR), ja siitä oli poistettu Yhdysvaltain ilmavoimien taktiset ilmavalvontatahot ja Yhdysvaltain maavoimien helikopterit. Kansallinen turvallisuusvirasto vahvisti JTRS:n GMR-ryppään aseman vuonna 2012.
Handheld, Manpack and Small Form Factor - ohjelma, joka on virallisesti rypäs 5 ja jota Yhdysvaltain maavoimat johtavat, on tarkoitettu kehittämään kädessä pidettäviä, kannettavia ja pieniä radioita. Uudelleen nimeäminen tapahtui 2006.
Airborne, Maritime, Fixed station, aikaisemmin rypäs 3 ja rypäs 4, on tarkoitettu kehittämään laivastokäyttöön ja Yhdysvaltain laivaston merijalkaväen käyttöön kiinteä radio. Ohjelmasta vastasi Yhdysvaltain laivasto. Ohjelma oli osa Digital Modular Radio -ohjelmaa. Rypäs 4:ää johtivat Yhdysvaltain ilmavoimat, jonka tarkoituksena oli tuottaa radiot ilmavoimille ja niin laivaston kiinteäsiipisille lentoaluksille kuin myös helikoptereillekin. 2004 ryppäät 3 ja 4 yhdistettiin Airborden and Maritime Fixed-Station program:ksi. 2006 siihen siirrettiin Ground Domain:sta, rypäs 1:stä maavoimien helikoptereiden radiokehitys.
Kritiikkiä.
JTRS -järjestelmän kehittäminen alkoi jo vuonna 1997, jolloin alusta lähtien Yhdysvaltain puolustusjärjestö () aliarvioi siihen liittyneitä ohjelmistojen perushaasteita, minkä seurauksena kehitystyö venyi viidentoista vuoden mittaiseksi ja maksoi kuusi miljardia dollaria eikä JTRS:ää saatu merkittävästi laajempaan käyttöön.