tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sebastian Prödl

Sebastian Prödl (s. 21. kesäkuuta 1987 Graz, Itävalta) on itävaltalainen jalkapalloilija. Hän on edustanut kotimaassaan Sturm Grazia, Saksassa Werder Bremenia, Englannin valioliigassa Watfordia ja Italian Serie A:ssa Udinesea. Hän pystyy pelaamaan sekä puolustajana että keskikenttäpelaajana.
Ura.
Seurajoukkue.
Prödl on Sturm Grazin kasvatti, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi 19-vuotiaana kaudella 2006–2007. Hänen ensiesiintymisensä tapahtui 9. joulukuuta 2006 ottelussa Mattersburgia vastaan. Hän pelasi Sturm Grazissa kaikkiaan 43 Itävallan Bundesliigan ottelua, joissa teki neljä maalia.
Heinäkuussa 2008 hän siirtyi saksalaisseura Werder Bremeniin. Hän pelasi Saksan Bundesliigassa kausilla 2008–2015 yhteensä 149 ottelua, joissa hän teki kymmenen maalia. Hän pelasi seurassa myös kymmenen Mestarien liigan ottelua, kaksi Mestarien liigan karsintaottelua sekä neljä UEFA-cupin ja kaksi Eurooppa-liigan ottelua. Hän voitti Saksan cupin 2009.
Prödl siirtyi Watfordiin kesällä 2015. Ensimmäisellä valioliigakaudellaan hän pelasi 21 ottelua ja teki kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 33 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Valioliigassa 21 ottelua mutta seuraavalla kaudella vain yhden ottelun kuten myös kaudella 2019–2020.
Maajoukkue.
Prödl teki ensiesiintymisensä Itävallan maajoukkueessa toukokuussa 2007 ottelussa Skotlantia vastaan. 26. maaliskuuta 2008 pelatussa ystävyysottelussa Alankomaita vastaan hän teki maajoukkueuransa ensimmäiset kaksi maaliaan.
Hänet valittiin mukaan Itävallan joukkueeseen vuoden 2008 EM-kilpailuihin. 12. kesäkuuta 2008 pelatussa lohkovaiheen ottelussa Puolaa vastaan, ottelun lisäajalla Prödliä rikottiin vastustajan rangaistusalueella, josta seurauksena erotuomari Howard Webb tuomitsi Itävallalle rangaistuspotkun. Siitä syntynyt maali jäi joukkueen ainoaksi turnauksessa. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2008 myös ottelun Kroatiaa vastaan.
Vuoden 2016 EM-kilpailuissa Prödl pelasi kahdessa ottelussa.
Prödl on pelannut Itävallan A-maajoukkueessa marraskuun 2019 loppuun mennessä kaikkiaan 73 ottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia. Hän on pelannut neljän EM-kisaottelun lisäksi 16 MM- ja 12 EM-karsintaottelua.
Nukkekauppias ja kaunis Lilith

Nukkekauppias ja kaunis Lilith on Jack Witikan ohjaama elokuva vuodelta 1955. Sen käsikirjoituksen ovat Walentin Chorellin kuunnelman "Dockhandlaren och den sköna Lilith" (1947) pohjalta tehneet yhdessä Witikka ja Chorell.
Aikuisten satuelokuvan aiheena on diktatuuri, jossa leikkiminen on kielletty. Totalitaarisen valtion johtajaa näyttelee Tauno Palo, tämän epäilysten kohteeksi joutunutta nukkekauppiasta Martti Katajisto, jonka rakastajatarta näyttelee Hillevi Lagerstam. Lasten vallankumousta johtavaa anarkistia näyttelee Heikki Savolainen. Nuket ovat maineikkaan nukketeatterin perustajan Mona Leon suunnittelemia.
Arviot.
Myöhempien tv-esitysten yhteydessä jotkut kriitikot ovat esittäneet mielipiteenään, että Berliinin elokuvajuhlilla kehuja saanut elokuva ei ole kestänyt aikaa. Toisaalta sitä on kiitetty rohkeasti tyylitteleväksi utopiasaduksi tehokkuutta tavoittelevasta yhteiskunnasta ja siinä pyristelevistä kansalaisista.
Al Balqa'

Al Balqa' () on yksi Jordanian kahdestatoista kuvernementista. Se on pinta-alaltaan Jordanian neljänneksi pienin kuvernementti (1 119 km²), mutta asukasluvultaan kolmanneksi suurin, sillä sen alueella asui vuonna 2008 yhteensä 391 900 ihmistä. Kuvernementin väestötiheys on 428 as./km², ja se on maan kolmanneksi korkein Irbidin ja Jarashin kuvernementtien jälkeen. Kuvernementin pääkaupunki on noin 73 000 asukkaan As-Salt (2004).
HMS Onslow (G17)

HMS Onslow (viirinumero G17) oli Britannian kuninkaallisen laivaston O-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. syyskuuta 1939 osana ensimmäistä hätälaivuetta () John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin 1. heinäkuuta 1940. Alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1941 ja valmistui laivueenjohtajaksi varustettuna 8. lokakuuta 1941, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 416 942 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus.
Operaatio Deadlightistä vapauduttuaan alus oli sukellusveneiden koulutus- ja koeajoaluksena Portsmouthissa, kunnes se siirrettiin reserviin huhtikuussa 1947. Alus makasi ankkurissa Devonportissa, kunnes se sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin 30. syyskuuta 1949 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Tippu Sultan".
Alus palveli Pakistanin laivastossa hävittäjänä vuoteen 1957, jolloin se päätettiin muuttaa sukellusveneidentorjuntafregatiksi. Aluksen muutostyöt saatiin päätökseen Birkenheadissä 1960, minkä jälkeen alus palasi palvelukseen. Alus poistettiin palveluksesta ja se romutettiin vuonna 1980.
Robert Herbin

Robert Herbin (30. maaliskuuta 1939 – 27. huhtikuuta 2020) oli ranskalainen jalkapallovalmentaja ja puolustaja. Hän voitti urallaan yhdeksän Ranskan mestaruutta AS Saint-Étiennen pelaajana ja valmentajana.
Ura pelaajana.
Pariisissa syntynyt Herbin hankki jalkapallo-oppinsa eteläisessä Ranskassa Cavigal de Nicen juniorijoukkueessa. Ranskan 1950-luvun suurseuroihin kuulunut OGC Nice ei kuitenkaan tehnyt sopimusta Herbin'n kanssa ja hän liittyi AS Saint-Étiennen vahvuuteen 1957. Hänen uransa kannalta siirto "Les Vertsiin" osoittautui hyväksi valinnaksi. Hän oli tärkeässä roolissa Jean Snellan 4-2-4-muodostelmassa, jolla seura voitti Ranskan-mestaruuden 1964 ja 1967. Snella vaihtui toisen mestaruuden jälkeen Albert Batteaux'hon, mutta se ei vähentänyt Herbin'n arvoa joukkueelle. Hän oli tärkeässä roolissa, kun seura juhli mestaruuksia myös kolmella seuraavalla kaudella. Kaudella 1969–1970 Batteaux siirsi Herbin'n toppariksi Bernard Bosquierin rinnalle. Hän pelasi uransa loppuun topparina. 
Ranskan maajoukkueessa Herbin debytoi 1960. Hän oli mukana EM-kisoissa 1960 Ranskan sijoittuessa neljänneksi sekä MM-kisoissa 1966. Kaikkiaan maaotteluita kertyi 23.
Ura valmentajana.
Albert Batteaux'n jätettyä valmentajantehtävät 1972 nousi Herbin AS Saint-Étiennen valmentajaksi vain 33-vuotiaana. Ranskan nuorin valmentaja nosti seuran nuorisoakatemiasta lupaavia uusia pelaajia "Les Vertsin" kokoonpanoon. Herbin'n aikana uransa loistavaan vauhtiin saivat muun muassa Gérard Janvion, Dominique Bathenay ja Jacques Santini. Hän palautti seuran mestariksi neljän vuoden tauon jälkeen keväällä 1974 ja jatkoi mestaruusputkea myös kahtena seuraavana vuonna. Hänen johdollaan seura menestyi myös Euroopan Cupissa ja 1975–1976 loppuotteluun, jossa FC Bayern München vei kuitenkin pidemmän korren 1–0. Herbin luotsasi ASSE:n seuran historian toistaiseksi viimeiseen Ranskan mestaruuteen kaudella 1980–1981.
Vuonna 1983 Herbin jätti ASSE:n ja siirtyi paikallisvastustaja Olympique Lyonnais'n peräsimeen. Pesti naapuriseurassa ei kuitenkaan sujunut mairittelevasti, sillä seura putosi kauden päätteeksi Division 2:een, eikä Herbin kahden seuraavan kauden aikana onnistunut nostamaan Lyonia takaisin pääsarjaan. Lyonista Herbin siirtyi Saudi-Arabian, jossa valmensi Al-Nassria. Syyskuussa 1986 hän palasi Ranskaan ja toimi kauden ajan RC Strasbourgin päävalmentajana.
AS Saint-Étienneen Herbin palasi 1987. Ensimmäisellä kaudellaan hän palautti seuran lähelle kärkeä neljännen sijan myötä, mutta kunnian päivät olivat jo takana. Kahdella seuraavalla kaudella sijoitus painui 10 parhaan ulkopuolelle, ja lopulta Herbin lähti seurasta kesällä 1990. Vuosi Saint-Étiennestä lähtönsä jälkeen Herbin siirtyi Red Starin peräsimeen. Hän valmensi pariisilaisseuraa uransa viimeiset neljä vuotta johdattaen sen parhaimmillaan Division 2:ssa neljänneksi. Hän lopetti valmennusuransa vuonna 1995 ja työskenteli sen jälkeen Ranskan jalkapalloliiton palveluksessa. Kaudella 1997–1998 hän toimi vielä kerran ASSE:n valmentajana yhdessä Pierre Repellinin kanssa.
HMS Offa (G29)

HMS Offa (viirinumero G29) oli Britannian kuninkaallisen laivaston O-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. syyskuuta 1939 ensimmäisessä hätälaivueessa () Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista Glasgow'sta, missä köli laskettiin 15. helmikuuta 1940. Alus laskettiin vesille 11. maaliskuuta 1941 ja valmistui vielä samana vuonna 21. syyskuuta.
Palvelus.
Alus luovutettiin 3. marraskuuta 1949 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Tariq". Alus palautettiin kuninkaalliselle laivastolle Portsmouthissa 10. heinäkuuta 1959. Se sijoitettiin poistolistalle ja myytiin BISCOlle. Alus saapui hinattuna 13. lokakuuta 1959 T. Youngille Sunderlandiin romutettavaksi.
HMS Onslaught (G04)

HMS Onslaught (viirinumero G04) oli Britannian kuninkaallisen laivaston O-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. syyskuuta 1939 ensimmäisessä hätälaivueessa () nimellä "HMS Pathfinder" Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista Glasgow'sta, missä köli laskettiin 14. tammikuuta 1941. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 9. lokakuuta nimellä "HMS Onslaught" uuden nimeämisen mukaisesti ja valmistui 19. kesäkuuta 1942.
Palvelus.
Alus oli 1946-1949 Clydessä sukellusveneiden maalilaivana. Se poistettiin palveluksesta vuoden 1950 alussa ja sijoitettiin poistolistalle. Alus siirrettiin 3. maaliskuuta 1951 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Tughril". Alus muutettiin 1957 sukellusveneidentorjuntafregatiksi. Se poistettiin palveluksesta 1975 ja romutettiin kaksi vuotta myöhemmin.
HMS Oribi (G66)

HMS Oribi (viirinumero G66) oli Britannian kuninkaallisen laivaston O-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. syyskuuta 1939 ensimmäisessä hätälaivueessa () nimellä "HMS Observer" työnumerolla J1112 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista Glasgow'sta, missä köli laskettiin 15. tammikuuta 1940. Etelä-Afrikan hallituksen tuettua aluksen hankintaa alus nimettiin marraskuussa 1940 uudelleen "HMS Oribiksi" ja laskettiin vesille 14. tammikuuta 1941. Alus valmistui 5. heinäkuuta 1941 luokkansa ensimmäisenä aluksena.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta tammikuussa 1949 ja se siirrettiin reserviin.
Vuonna 1939 Britannia oli pakko-ottanut Britanniassa valmisteilla olevan Turkin laivaston hävittäjän "TCG Gayretin", jonka se liitti laivastoonsa nimellä "HMS Ithuriel". Sodan aikana lunastettu alus vaurioitui korjauskelvottomaksi ja sodan jälkeen neuvotteluissa Turkin kanssa päätettiin luovuttaa korvaava alus. "Oribi" luovutettiin 18. kesäkuuta 1946 Turkille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "TCG Gayret". Alus oli palveluksessa vuoteen 1965.
At Tafilah (kuvernementti)

At Tafilah' () on yksi Jordanian kahdestatoista kuvernementista. kuvernementin pinta-ala on 2 209 neliökilometriä ja sen alueella asui vuonna 2008 yhteensä 81 900 ihmistä, mikä tekee siitä asukasluvultaan Jordanian pienimmän kuvernementin. Sen pääkaupunki on noin 23 000 asukkaan At Tafilah (2004).
Punelia

Punelia on säännöstelty järvi Lopella Karjaanjoen vesistön latvaosissa. Sen kaakkoisrannalta lähtee laskujoki Sakaran Jokilanlahteen.
Punelia on kirkasvetinen, lievästi ravinteinen ja vähähumuksinen. Ravinnetasot ovat vaihdelleet voimakkaasti eri vuosina.
Puneliaa on säännöstelty 1970-luvulta lähtien Helsingin seudun vedenhankinnan turvaamiseksi. Tämän merkitys on kuitenkin vähentynyt Päijännetunnelin valmistuttua.
Punelian rannalla sijaitsee alun perin Itä-Karjalaan rakennettu ja sieltä vuonna 1945 siirretty marsalkka Mannerheimin metsästysmaja eli Marskin Maja.
Satu Tuomisto (koreografi)

 Satu Tuomisto on helsinkiläinen nykytanssikoreografi. Hän on valmistunut Lontoossa tanssitaiteilijaksi vuonna 2000. Vuoteen 2009 asti Tuomisto työskenteli Lontoossa muun muassa The Place -teatterissa. Tuomisto toimi JoJo – Oulun Tanssin Keskuksen taiteellisena johtajana vuosina 2011–2013. Tuomistolle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha vuonna 2014.
Satu Tuomisto yhdistelee tanssitaiteessaan tanssia, musiikkia, ilmaisua ja liikettä mielensä mukaan, tavoitteenaan tarjota katsojalle tunnetiloja ja kineettisiä kokemuksia.
Aiheesta muualla.
Viralliset nettisivut
Facebook-sivut
Lierse SK

Koninklijke Lierse Sportkring (usein pelkästään Lierse) on belgialainen jalkapalloseura Lieristä. Se pelaa Belgian pääsarjassa, Jupiler Pro Leaguessa, jonne se nousi kaudeksi 2010–2011. Liersen kotikenttä on Herman Vanderpoortenstadion.
Lierse on voittanut neljä Belgian mestaruutta ja kaksi Belgian cupia.
Historia.
Koninklijke Lierse Sportkring perustettiin 1906. Seura nousi pääsarjatasolle ensimmäisen kerran 1927–1928. Toisen maailmansodan loppuun mennessä Lierse voitti kaksi mestaruutta ja sijoittui yleensä neljän parhaan joukkoon. Kauden 1947–48 päätteeksi seura kuitenkin putosi alemmalle sarjatasolle. Lierse pelasi jälleen pääsarjatasolla vuosina 1953–1986 ja 1988–2007, ja voitti mestaruuden 1960 ja 1997. Liigaan se nousi takaisin 2010.
Lier (Belgia)

Lier on kunta Antwerpenin provinssissa Belgiassa. Kunnan pinta-ala on 49,70 km² ja väkiluku on 33 272 (2006).
Lierissä on muun muassa flaamilaisten begiinien taloja, jotka ovat Unescon maailmanperintöluettelossa.
Sandown-luokka

Sandown-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston miinantorjunta-alusluokka, johon kuuluu kaikkiaan 15 Vosper Thornycroftin Woolstonissa 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa valmistamaa alusta. Aluksista kolme myytiin valmistuessaan Saudi-Arabiaan ja kolme Kuninkaallisessa laivastossa palvellutta on myyty Viroon.
Alukset.
Luokan ensimmäinen alus tilattiin elokuussa 1985 ja neljä seuraavaa 23. heinäkuuta 1987. Puolustusministeri kieltäytyi 1991 toimittamasta tarjouspyyntöjä lopuista aluksista vedoten taloustilanteeseen ja alusten tilaus tehtiin vasta 1995.
Vuoden 1893 talouslama

Vuoden 1893 talouslama tai vuoden 1893 paniikki oli Yhdysvaltain taloutta kohdannut talouskriisi, joka kesti vuoteen 1896 saakka. Kuten vuoden 1873 lama, se sai alkunsa rautateiden rakentamisen ja rahoituksen ylikuumenemisesta. Vuoden 1893 lama oli Yhdysvalloissa vakavin talouskriisi ennen 1930-luvun lamaa.
Laman alkusyynä oli rautatieyhtiö Reading Railroadin konkurssi: Kriisi aiheutti eurooppalaisen pääoman pakoa Yhdysvalloista, mistä seurasi lopulta pörssi- ja pankkiromahduksia. Lama ei kuitenkaan johtanut lainsäädäntöuudistuksiin, mutta se oli yksi tekijä republikaanipuolueen William McKinleyn presidentiksi nousemisessa.
Syyt ja seuraukset.
Yhdysvaltojen lännen kaivoksissa tuotettiin hopeaa enemmän kuin sille oli kysyntää, ja siksi ﻿Yhdysvaltain valtiovarainministeriö määrättiin ostamaan hopea, ja samaan aikaan Indianan osavaltio, joka oli aikaisemmin ostanut hopeaa kolikkojen tuottamiseen, lopetti hopean ostamisen. Monia kaivoksia suljettiin, ja kaivoksien liikenteen varaan rakennettujen rautatieyhtiöiden kannattavuus laski niin paljon, että useita rautatieyhtiöitä joutui konkurssiin. Yhdysvaltalaiset rautatieyhtiöt Reading Railroad, The Northern Pacific Railway, Union Pacific Railroad, Atchison ja Topeka &amp; Santa Fe Railroad joutuivat konkurssiin. Myös noin 500 pankkia ja 15 000 yritystä kärsi vararikon. Yhdysvaltain talous alkoi elpyä vasta vuonna 1896.
Kiskon Kirkonkylä

Kiskon Kirkonkylä on kylä Salon kaupungissa ja entisessä Kiskon kunnassa. 
Kirkonkylän keskustassa sijaitsevat Kiskon kirkko, seurakuntatalo ja kesäisin auki oleva kotiseutumuseo. Hieman kauempana ovat Haapaniemen linnan rauniot. Kirkonkylän alueella on Museoviraston mukaan ollut asutusta vähintään 1300-luvulta alkaen. Alue on vuosien 1600–1950 välisenä aikana ollut vilkas asutuskeskus kauppoineen, ravintoloineen, kouluineen, pankkeineen ja posteineen, mutta nykyään kaikki palvelut ovat kahden kilometrin päässä sijaitsevassa Toijan kylässä.
Museovirasto on määritellyt Kiskon Kirkonkylän yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Kiskon kirkonkylän kaksikerroksisen, puisen koulurakennuksen vuodelta 1890 omistaa nykyisin muusikko Perttu Kivilaakso ja entisen pappilan oopperalaulaja Lilli Paasikivi.
Kiskon ensimmäinen lainamakasiini rakennettiin riidan päätteeksi Uudenmaan lääniin kuuluneeseen Kiskon kirkonkylään. Turun läänin puoleiset seurakuntalaiset rakensivat omansa Toijaan. Kirkonkylän makasiini on nykyisin kotiseutumuseona.
Hunt-luokka (miinantorjunta-alus)

Hunt-luokka on Britannian kuninkaallisen laivaston kaikkiaan 13 Vosper Thornycroftin ja Yarrowin 1980-luvulla valmistaman miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka.
Alusten aseistukseksi on vaihdettu alkuperäisen 40 millimetrin tykin tilalle 30 millimetrin pikatykki. Ne on varustettu laajakaista kaikuluotaimella tyypillä 2193 ja tyypin 1007 I-kaistan tutkalla. Alusten miinanraivauskyky perustuu Sea Fox -raivausjärjestelmään.
Saharan Atlas

Saharan Atlas (, ) on Atlasvuorten eteläinen vuorijono Algerian ylätasankojen ja Saharan autiomaan rajalla. Ylätasankojen pohjoispuolista, Välimeren rannikon suuntaista vuoristoa kutsutaan Tell-Atlakseksi.
Korkea-Atlaksen länsilounas-itäkoillissuuntaisen jatkeen muodostava Saharan Atlas koostuu erillisistä vuorijonoista ja massiiveista, joita ovat lännestä lukien Ksourvuoret, Amourvuoret, Ouled Naïl, Ziban, Aurèsvuoret, Nementcha, Tebessavuoret ja Tunisian selänne. Niihin liittyvät Hodnavuoret ylätasankojen keskellä.
Etupäässä kalkkikivestä, merkelistä ja hiekkakivestä muodostuneiden vuorten keskikorkeus on 1 200–1 500 metriä. Korkein huippu on Chélia (2 328 metriä) Aurèsvuorilla. Alueella on suola- ja kipsiesiintymiä.
Seudun ilmasto on semiaridi. Korkeutensa ansiosta Saharan Atlas saa kuitenkin enemmän sateita kuin pohjoisen ylätasangot tai Saharan reuna-alue etelässä (300–450 milllimetriä vuodessa Amourvuorilla). Kuivuus on suurinta etelärinteillä ja vuorten keskellä Aïn Séfran altaassa (192 millimetriä). Ksourvuorilla sataa lunta 10–15 päivänä vuodessa. Sadevesi muodostaa vadeja, jotka virtaavat yleensä kohti Saharaa.
Kasvillisuus koostuu etupäässä espartoheinästä ja muista aroille ja Saharalle tyypillisistä lajeista. Vuorilla kasvaa alepponmäntyjä, rautatammia, tuijia ja katajia. Eroosiota on pyritty ehkäisemään metsänistutuksilla. Alueella harjoitetaan varsinkin karjanhoitoa (vuohia, lampaita, kameleita).
Marcia Trotman

Marcia Trotman (s. 1. syyskuuta 1955) on barbadoslainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän osallistui 16-vuotiaana Münchenin olympialaisiin 1972, joissa hän oli mukana 200 metrillä ja 4 × 400 metrin viestissä. Trotman pääsi 200 metrillä puolivälieriin saakka, mutta Barbadoksen joukkue putosi viestissä jo ensimmäisellä kierroksella.
Lähteet.
Sofor

Sofor Oy on suomalainen vuonna 1991 Kauhavalla perustettu IT-palveluyritys. Soforilla on toimipisteet viidella paikkakunnalla Kauhavalla, Helsingissä, Tampereella, ja Vaasassa. Vuonna 2024 Sofor työllistää noin 50 työntekijää.
Palvelut ja ratkaisut.
Sofor ilmoittaa ydinosaamisekseen ratkaisut, jotka tehostavat asiakkaiden liiketoimintaa ja päätöksentekoa. Erikoistumisalueet ovat digitalisaatio ja robotiikka, infraratkaisut, tekoäly ja analytiikka, työkyvyn johtaminen ja laiteratkaisut. Palveluvalikoima ulottuu sovellussuunnittelusta integrointiin, järjestelmien elinkaaren mittaiseen kehitykseen sekä hallinta- ja kapasiteettipalveluihin.
Vuodesta 1991 Sofor on tuottanut palveluita yrityksille sekä julkisyhteisöille. Tänä aikana on toteutettu yli 2000 ohjelmistoprojektia – määrittelystä toteutukseen. Käytössä olevien järjestelmien modernisointi liiketoiminnan vaatimusten mukaiseksi on vaihtoehtoinen, kustannustehokas tapa jatkaa tehtyjen investointien elinkaarta.
Fernando Altimani

Fernando Altimani (8. joulukuuta 1893 Milano – 1. tammikuuta 1963 Milano) oli italialainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kävelyssä. Hän edusti seuratasolla US Milanesea. Altimani voitti pronssia kymmenen kilometrin matkalla Tukholman olympialaisissa 1912 taitettuaan matkan ajassa 47.37,6.
Gananoque

Gananoque on noin 5 200 asukkaan historiallinen pikkukaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Saint Lawrencen ja Gananoquejoen yhtymäkohdassa, noin 29 kilometriä Kingstonin kaupungista itään. Kaupungin tärkeimpiä työllistäjiä ovat Thousand Islandsiin suuntautuva matkailu sekä metalliteollisuus, jota on harjoitettu siellä jo 1830-luvulta alkaen.
Gananoquen perustajana pidetään Yhdysvalloista paennutta lojalistia Joel Stonea, joka saapui sinne vuonna 1793. Stone rakensi ensin jauhomyllyn ja laajensi sitten toimintaansa metsänhakkuuseen ja kaivostoimintaan. 1800-luvun alkuun mennessä Gananoquejoen varrelle oli rakennettu jo useita vesivoimalla toimivia sahoja, työkalu- ja vaunuverstas sekä nahkatehdas. Kylästä tuli myös tärkeä pysähdyspaikka kuljetusreitillä, joka johti Montréalista Saint Lawrencea pitkin Kingstoniin. Vuoden 1812 sodassa amerikkalaiset hyökkäsivät sinne Benjamin Forsythin johdolla ja polttivat kanadalaisten asevaraston.
Douglas A-3 Skywarrior

Douglas A-3 Skywarrior on Yhdysvaltain laivaston käyttämä strateginen ydinpommituksiin kykenevä pommikone. Douglasin sotilaskoneitten pääsuunnittelija Ed Heinemannin suunnittelema Skywarrior lensi ensilentonsa vuonna 1952 ja otettiin palveluskäyttöön vuonna 1956. Prototyypin Westinghousen valmistamat suihkumoottori vaihdettiin tuotantomallissa Pratt &amp; Whitneyn J-57:ään. Vuosina 1956–1961 valmistettu kone poistettiin palveluksesta lopullisesti vasta vuonna 1991. Koneessa oli kolmihenkinen miehistö. 
Skywarrior tunnettiin liikanimillä "Whale", sekä "Heavy" – että "All three dead" – väännöksenä "A3D:sta". 
Skywarriorin rakenne oli ylätaso, sen kaksi suihkumoottoria oli ripustettu siipiin. Sivuvakain oli korkealla pyrstössä rungon yllä. Sekä peräsin että siivet olivat taittuvat, jotta konetta pystyttiin siirtämään lentokonehisseissä ja säilyttämään lentotukialuksen hangaareissa. A-3 Skywarrior oli laivaston siihen astisista sotilaslentokoneista raskain, sen maksimi lentoonlähtöpaino oli jopa 37 200 kg.
Pitkä ilmatankkauspuomi keulassa ja erityinen pakoluukku hätäpoistumista varten lentokoneen pohjassa kuuluivat kauko-ohjatun pyrstöaseistuksen ohella koneen erikoisuuksiin. 
A3:sta tehtiin useita koneversioita eri käyttötarkoituksiin. Se palveli ilmatankkerina, säähavaintokoneena, valokuvaus- ja tiedustelutehtävissä sekä henkilöstön lentokuljetuksissa (koneeseen mahtui matkustajiksi 3 henkilöä). ELSO-mallissa laitteisto oli koneen perään asennettuna, ja se korvasi miehittämättömän taka-ampumon. Monista koneista taaksepäin ampuva tykkiaseistus poistettiin.
Koneessa oli tutkaohjattava taaksepäin ampuva tykkiaseistus, johon kuului 2 ×20 mm tykkiä. Skywarrior kykeni kuljettamaan 5 443 kg pommikuorman sisäpuolisessa pommisäiliössä.
Yhdysvaltain ilmavoimat käytti koneesta edelleenkehitettyä versiota tyyppinimellä B-66 Destroyer ja tiedusteluversio RB-66:na.
Näiden tärkeimmät erot Skywarrioriin olivat eri malliset moottorit ja varustaminen heittoistuimilla, sekä pommien pudottamista varten tarkoitukseen soveltuvalla tutkalla.
Ägläjärven tsasouna

Ägläjärven tsasouna oli yksi Korpiselän ortodoksisen seurakunnan tsasounista. Tsasouna sijaitsi Korpiselän kunnan itäosassa Ägläjärven kylässä. Ägläjärven tsasouna rakentaminen on ajoitettu 1700–1800-luvun vaihteeseen ja sitä korjattiin viimeksi 1930-luvulla. Ägläjärven tsasounassa oli avokuisti, jonka päällä oli kuusikulmainen kellotorni. Tornin lattia- ja kattolautojen päät oli muotoiltu siten, että niistä muodostui koristeellinen rengaskuvio tornin ympärille. Runkohuone jakaantui esi- ja sisähuoneeseen. Tsasouna oli ennen talvisotaa maalattu ainakin osittain valkoiseksi. Tsasouna oli ehjä vielä jatkosodan aikana, mutta on sittemmin tuhoutunut.
Ägläjärven tsasouna on ollut esikuvana vuonna 1954 valmistuneelle Myllykosken Jumalansynnyttäjän tsasounalle ja vuonna 1957 valmistuneelle Suomussalmen Kuivajärven Pyhän Nikolaoksen tsasounalle.
Kaisa-Mari Ruokolainen

Kaisa-Mari Ruokolainen (s. 8. tammikuuta 1984 Seinäjoki) on suomalainen laulaja, joka asuu nykyään Riihimäellä.
Kaisa-Mari Ruokolainen kirjoitti ylioppilaaksi Kallion lukiosta vuonna 2003. Hänellä on aktiivista teatteritaustaa Riihimäen nuorisoteatterista sekä laulu- ja musiikkiopintoja. Ruokolainen on opiskellut Helsingin yliopistossa logopediaa.
Ruokolaisen ura alkoi lapsikuorossa 6-vuotiaana. Hän osallistui Tenavatähti-laulukilpailuun vuonna 1994 ja selvisi semifinaaleihin asti kappaleella "Maailman paras levy". Samana vuonna hän vei voiton Salon lastenlaulukilpailussa.
Laajemmin yleisön tietoisuuteen Kaisa-Mari Ruokolainen tuli vuosina 2002–2003, jolloin hän esiintyi Yölintu-orkesterin kesäkiertueilla sekä Mahdunko maailmaas -konserttikiertueella. Tuolloin Ruokolainen ja Simo Silmu myös levyttivät dueton "En koskaan". Ruokolainen esiintyy yhdessä Jari Kokkisen ja Foxpop-orkesterin kanssa erilaisissa tilaisuuksissa. Kesällä 2010 Ruokolainen esiintyi Yle TV2:n "Kesäillan valssi" -ohjelmassa, joka kuvattiin Riihimäen Riutanharjulla.
Ruokolaisen laulunopettajana toimii näyttelijä-muusikko Pauliina Kiuru.
Kaisa-Mari Ruokolaiselta julkaistiin lokakuussa 2010 uutta musiikkia. Hänen neljäs singlensä "Saippuakupla" nousi heti ilmestyttyään Radio Suomen soitetuimpien kappaleiden listalla ykkössijalle ja myös Tätä Suomi tanssii -listalle. Ruokolaisen laulamana on julkaistu myös "Etäisyys" (2003) ja "Suuri päivä" (2009) -nimiset kappaleet.
Mika Moilanen

Mika Moilanen (s. 22. huhtikuuta 1986) on suomalainen salibandyn pelaaja. Kaudella 2012–2013 hän edusti Tapanilan Erää, joka pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla salibandyliigassa. Hyökkääjänä pelaava Moilanen on hyvä maalintekijä.
Moilanen on edustanut Suomen A-maajoukkuetta. Hän oli mukana voittamassa Suomelle kultaa vuoden 2010 MM-kotikisoissa ja Riiassa 2016. Moilanen oli vuoden 2013 alussa pelannut yhteensä 37 maaottelua tehopistein 30+10=40.
Al Karak (kuvernementti)

Al Karak' () on yksi Jordanian kahdestatoista kuvernementeista. Sen pinta-ala on 3 495 neliökilometriä ja sen alueella asui vuonna 2008 yhteensä 228 200 ihmistä. Kuvernementin pääkaupunki on noin 20 000 asukkaan Karak (2004).
Tatu Väänänen

Tatu Väänänen (s. 6. heinäkuuta 1983) on suomalainen salibandypelaaja ja lajin kolminkertainen maailmanmestari. Väänänen on edustanut kaudesta 2013-2014 asti sveitsiläistä SV Wiler-Ersigenia. Kausilla 2011–2012 ja 2012-2013 hän voitti Suomen mestaruuden SPV:n joukkueessa. Väänänen on pelipaikaltaan puolustaja. Hänen vahvuuksinaan pidetään pallovarmuutta ja monipuolisuutta. Väänänen on pienikokoiseksi pelaajaksi vahva.
Maajoukkueura.
Väänänen edusti Suomen salibandymaajoukkuetta MM-kisoissa ensimmäisen kerran Sveitsissä vuonna 2004. Vuoden 2020 hopeaan päättyneiden Helsingin MM-kisojen jälkeen, hän kertoi lopettavansa pitkän maajoukkueuransa. Väänänen pelasi MM-kilpailuissa kahdeksan kertaa vuosina 2004, 2006, 2010, 2012, 2014, 2016, 2018 ja 2020. Vuoden 2014 ja 2016 kisoissa Väänänen toimi Suomen maajoukkueen kapteenina. Väänänen pelasi yhteensä 168 maaottelua tehoilla 28+73=101. Urheilutoimittajain liitto valitsi hänet vuosina 2012, 2013 ja 2014 Suomen parhaaksi salibandynpelaajaksi.
Jani Kukkola

Jani Kukkola (s. 2. maaliskuuta 1986) on suomalainen salibandypelaaja ja nelinkertainen maailmanmestari. 
Kukkola aloitti uransa SB-Prossa pelaten Divaria ja Salibandyliigaa, josta siirtyi Tapanilaan Erään kaudeksi 2004–2005. Kahden Erässä vietetyn kauden jälkeen hän pelasi SSV:ssä ja voitti kolme peräkkäistä mestaruutta vuosina 2007, 2008 ja 2009. Tämän jälkeen hän siirtyi entiseen seuraansa, Tapanilan Erään. Kausina 2012-2016 hän edusti FC Helsingborgia, joka pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla. Hän toimi myös joukkueen kapteenina. Suomen palattuaan hän on pelannut EräViikinkeissä. Hyökkääjänä pelaavan Kukkolan vahvuuksia on pelinopeus.
Kukkola on edustanut Suomen A-maajoukkuetta ja pelannut 138 maaottelua. Hän on nelinkertainen maailmanmestari vuosilta 2008, 2010, 2016 ja 2018.
Mika Savolainen

Mika Savolainen (s. 13. huhtikuuta 1978) on suomalainen salibandyn pelaaja. Kaudella 2012–2013 hän edusti Classicia, joka pelasi Suomen korkeimmalla sarjatasolla salibandyliigassa. Savolaisen pelipaikka on puolustaja. Hän on jääkiekkoilija Hannu Savolaisen poika.
Savolainen on edustanut Suomen A-maajoukkuetta. Hän oli mukana voittamassa kultaa Suomelle vuoden 2008 MM-kilpailuissa. Toisen maailmanmestaruutensa hän voitti vuoden 2010 MM-kotikisoissa. Savolainen on pelannut yhteensä 46 maaottelua tehoilla 1+14=15.
Timo Toivonen (salibandy)

Timo Toivonen (s. 17. tammikuuta 1979) on suomalainen salibandyn pelaaja. Kaudella 2010–2011 hän edustaa SSV:tä, joka pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla salibandyliigassa. Puolustajana pelaava Toivonen on isokokoinen ja ulottuva pelaaja.
Toivonen on edustanut Suomen A-maajoukkuetta. Lisäksi hänet valittiin edustamaan Suomea vuoden 2010 MM-kotikisoihin. Hän on pelannut yhteensä 33 maaottelua tehoilla 2+4=6 .
Oscar Hänninen

Oscar Hänninen (s. 28. syyskuuta 1984) on suomalainen salibandyn pelaaja. Kaudella 2012–2013 hän edustaa ruotsalaista Linköping IBK:ta. Hyökkääjänä pelaavan Hännisen vahvuuksia ovat pallollinen peli.
Suomen Salibandyliigassa hän pelasi vuodet 2002-2012 edustaen koko ajan Espoon Oilersia. Hän voitti Oilersin riveissä kaksi Suomen mestaruutta ja kaksi SM-pronssia. 
Hänninen on edustanut Suomen A-maajoukkuetta. Hän oli mukana voittamassa Suomelle kultaa vuoden 2010 MM-kotikisoissa. Hänninen on pelannut yhteensä 51 maaottelua tehoilla 15+12=27.
Henri Johansson

Henri Johansson, "Näätäkuningas", (s. 18. lokakuuta 1985, Toijala) on suomalainen, uransa lopettanut salibandynpelaaja. Kaudesta 2009-10 alkaen hän on edustanut Nokian KrP:ta, joka pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla F-liigassa. Hyökkääjänä pelaavan Johanssonin vahvuuksia ovat tehokkuus ja monipuolisuus. Salibandynpelaaja Mikko Kohosen mukaan Johansson on yksi taitavimmista salibandynpelaajista.
Johansson on salibandyn pääsarjatason kaikkien aikojen tehotilaston ensimmäisenä, ja runkosarjan pistepörssin hän on voittanut neljä kertaa. Johansson ylitti ensimmäisenä 1000 runkosarjatehopisteen rajan 04.11.2020. Pisteet syntyivät 469 ottelussa. Johansson ylitti samaten ensimmäisenä 700 pääsarjatasomaalin rajan 15.12.2021. Kyseinen maalimäärä syntyi 499 ottelussa. 
Johansson päätti salibandyuransa keväällä 2024 saavuttaen kauden päätteeksi pronssimitalin. Hän voitti urallaan kaiken kaikkiaan neljä SM-hopeaa, neljä SM-pronssia ja kahdesti Suomen Cupin. Maajoukkueessa Johansson saavutti MM-kultaa 2010 ja MM-hopeaa 2012.
Tilastot.
1* = sarjan paras
1 = oma ennätys
Ennätyksiä.
Salibandyliiga:
Henkilökohtaiset:
Khalil Al-Hanahneh

Khalil Ahmed Al-Hanahneh (; s. 11. toukokuuta 1980 Baqa'a) on jordanialainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 2004 ja 2008. Al-Hanahneh oli Ateenan kisoissa 2004 mukana 100 metrillä ja Pekingissä 2008 200 metrin matkalla, mutta putosi molemmilla kerroilla jo ensimmäisellä kierroksella. 
Ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Passion Pit

Passion Pit on yhdysvaltalainen elektropop-yhtye Cambridgesta, Massachusettsista. Yhtye perustettiin vuonna 2007. Sen jäseninä toimivat Michael Angelakos (laulu/koskettimet), Ian Hultquist (koskettimet/kitara), Ayad Al Adhamy (syntetisaattori/samplet), Jeff Apruzzese (basso/syntetisaattori) ja Nate Donmoyer (rummut). Kaikki jäsenet Angelakosia lukuun ottamatta opiskelivat Berklee College of Musicissa.
Tausta.
Nimi.
Yhtye sai nimensä "Variety"-lehden slangisanakirjasta, jonka mukaan fraasi “passion pit” tarkoittaa drive-in-elokuvateatteria.
Perustaminen.
Angelakos kirjoitti ensimmäiset Passion Pitin kappaleet ystävänpäivälahjaksi silloiselle tyttöystävälleen. Nämä kappaleet löysivät myöhemmin tiensä "Chunk of Change" -EP:lle. Angelakosin pidettyä Bostonissa sooloesiintymisen kannettavalla tietokoneella ja mikrofonilla Ian Hultquist lähestyi häntä yhdessä soittamisen merkeissä. He perustivat yhtyeen johon kuuluivat Angelakos, Hultquist, Ayad Al Adhamy, Thom Plasse (basso) ja Adam Todd Lavinsky (rummut). Jeff Apruzzese ja Nate Donmoyer korvasivat Plassen ja Lavinskyn yhtyeen saatua levytyssopimuksen Frenchkiss-yhtiöltä vuonna 2008.
"Chunk of Change" (2007-2008).
Debyytti-EP "Chunk of Change" julkaistiin syyskuun 16. päivä 2008. Neljän aiemmin kirjoitetun kappaleen lisäksi EP:llä olivat kappaleet ”Sleepyhead” ja ”Better Things”. Pitchfork Media listasi Sleepyheadin musiikkivideon yhdeksi vuoden 2008 40 parhaista musiikkivideoista. Sleepyhead on ollut paljon käytössä erilaisissa mediakampanjoissa ja mainoksissa. Näihin kuuluvat muun muassa Top Gear –mainokset Australiassa, Palm Pixi –mainokset, PSP Canada –mainokset sekä LittleBigPlanet 2 –mainokset. Kappaletta tarjottiin ilmaiseksi iTunesissa vuonna 2009 "Manners"-levyn markkinoinnin yhteydessä.
"Manners" (2009-).
Yhtyeen ensimmäinen kokopitkä albumi, "Manners", julkaistiin toukokuussa 2009. Singlet ”The Reeling” ja ”Little Secrets” menestyivät hyvin listoilla. Passion Pit kiersi Muse-yhtyeen kanssa Yhdysvalloissa syksyllä 2010. Tämän jälkeen yhtye toimi Campus Consciousness Tour –kiertueen keulakuvana. Kaksiviikkoinen kiertue vieraili 12 kampuksella tavoitteenaan edistää ympäristöystävällisiä elämäntyylejä.
Diskografia.
Singlet.
2008:
2009:
2012:
Peter Mankoč

Peter Mankoč (s. 4. heinäkuuta 1978 Ljubljana, Jugoslavia) on slovenialainen uimari.
Mankoč voitti lyhyen radan maailmanmestaruuden 100 metrin sekauinnissa Moskovassa 2002 ja Indianapolisissa 2004 sekä 100 metrin perhosuinnissa Manchesterissa 2008. Lisäksi hänellä on lyhyiden ratojen MM-kilpailuista kolme hopeaa ja yksi pronssi. Lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti 100 metrin sekauinnin mestaruuden yhdeksän kertaa peräkkäin vuosina 2000–2008 sekä jälleen Szczecinissä 2011. Dublinissa 2003 hän tosin jakoi mestaruuden Jani Sievisen kanssa. 200 metrin sekauinnin EM-kultaa Mankoč voitti Antwerpenissa 2001. Lisäksi hänellä on lyhyen radan EM-kisoista kuusi hopea- ja kahdeksan pronssimitalia.
Mankočin ainoa pitkän radan arvokisamitali on EM-hopea 100 metrin perhosuinnissa Eindhovenissa 2008. MM-kilpailuissa hän on ollut seitsemäs 200 metrin vapaauinnissa Fukuokassa 2001 ja kahdeksas 50 metrin perhosuinnissa Montrealissa 2007. Olympialaisissa hän on ollut parhaimmillaan kymmenes 100 metrin perhosuinnissa Pekingissä 2008.
Alex North

Alex North (4. joulukuuta 1910 Chester, Pennsylvania – 8. syyskuuta 1991 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän opiskeli Juilliardissa, jossa hänen opettajinaan toimivat muun muassa Ernst Toch ja Aaron Copland. North sävelsi 1940-luvulla musiikin useisiin Broadway-tuotantoihin, muun muassa Kauppamatkustajan kuolemaan. Elokuvasäveltäjänä North aloitti dokumenttielokuvien parissa. Ensimmäinen pitkä elokuva, johon hän sävelsi musiikin oli ' (1951). Northin myöhempiä elokuvia ovat muun muassa "Spartacus" (1960), "Kuka pelkää Virginia Woolfia?" (1966) ja "Prizzin kunnia" (1985). Hän sävelsi musiikin myös Stanley Kubrickin elokuvaan ', mutta Kubrick päätti olla käyttämättä sitä. Northin tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluu "Unchained Melody", jonka hän alun perin sävelsi vuoden 1955 elokuvaan "Ilman kahleita". North oli 15 kertaa Oscar-ehdokkaana, mutta ei saanut palkintoa kertaakaan, kunnes vuonna 1986 hän sai Oscar-kunniapalkinnon elämäntyöstään.
Angela (nimi)

Angela on laajalti yleinen naisen etunimi. Nimi on muodostettu kreikan kielen sanasta "angelos" (ανγελος), joka tarkoittaa sanansaattajaa ja viestintuojaa sekä myös enkeliä. Nimen eri kielissä käytettyjä muunnoksia ovat Angelika, Angelica ja Angelina.
Suomessa nimi Angela on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1016 henkilölle Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Angelan nimipäivä on 8. joulukuuta.
Angelika

Angelika on naisen etunimi, Angela-nimen muunnos. Nimi on muodostettu kreikan kielen sanasta "angelos" (ανγελος), joka tarkoittaa sanansaattajaa ja viestintuojaa sekä myös enkeliä. Nimi esiintyy useissa maissa myös kirjoitettuna "Angelica".
Suomessa nimi Angelika on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 644 ja Angelica noin 990 henkilölle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Angelikan nimipäivä on 8. joulukuuta.
"Angelica" eli karhunputket on myös kasvisuku, johon kuuluvat väinönputki ("Angelica archangelica") ja karhunputki ("Angelica sylvestris").
Yutaka Kaneko

Yutaka Kaneko (, s. 21. huhtikuuta 1933 Tokio) on japanilainen entinen vapaapainija.
Kaneko voitti painiurallaan kaksi MM-pronssia ja neljä kultamitalia Aasian kisoista. Lisäksi hän oli neljäs 73 kilon sarjassa Rooman kesäolympialaisissa 1960.
Punajalkaorneero

Punajalkaorneero ("Acrobatornis fonsecai") on orneerojen heimoon kuuluva Brasilian kotoperäinen varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji, ja elää Brasilian itäosassa Kaakkois-Bahiassa. Populaation koko on noin 2 000-15 000 yksilöä. José Fernando Pacheco, Bret M. Whitney ja Luiz Pedreira Gonzaga kuvailivat lajin holotyypin Bahian Aratacasta vuonna 1996.
Orimattilan vaakuna

Orimattilan vaakuna on Orimattilan kaupungin tunnus. Vaakunan aihe viittaa sekä kunnan nimeen että maatalouteen.
Vaakunan selitys on: ”punaisessa kentässä nouseva hevonen pidellen viikatetta; kaikki hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Orimattilan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 15. syyskuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 17. joulukuuta samana vuonna.
Vanessa Jung

Vanessa Jung (s. 29. helmikuuta 1980 München) on saksalainen näyttelijä.
Viisitoistavuotiaana Jung sai roolin saippuaoopperassa "So ist das Leben!". Sarjassa hän esitti Lena Wagenfeldia siihen asti, kunnes sarja lopetettiin vuoden päästä. Vuonna 2005 hän esitti Jana von Lahnsteinia "Verbotene Liebe" -sarjassa, jossa hän näytteli kolmen vuoden ajan. Vuonna 2009 hän näytteli "Lemmen viemää" -sarjassa Karla Mülleriä. Elokuussa 2010 hän esiintyi "Marienhofissa" kolmen jakson ajan Elvira Schnierina.
Lokakuusta 2010 lähtien Jung on näytellyt pääroolia saippuaoopperassa "Hand aufs Herz".
Sachiyo Yamamoto

Sachiyo Yamamoto (, s. 4. elokuuta 1950 Hyōgon prefektuuri) on japanilainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Yamamoto kuului Japanin naisten maajoukkueen kokoonpanoon sen saavuttaessa MM-hopeaa Kolumbiassa 1975. Mitali oli Tokion kesäolympialaisiin 2020 asti Japanin ainoa koripallon olympia- tai MM-mitali aikuisten tasolla. Yamamoto kuului myös Japanin viidenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen Montréalin kesäolympialaisissa 1976 ja Aasian kisoissa 1974 kultaa voittaneeseen kokoonpanoon.
Denise Feierabend

Denise Feierabend (s. 15. huhtikuuta 1989) on sveitsiläinen alppihiihtäjä ja joukkuekilpailun olympiavoittaja.
Alppihiihdon MM-kilpailuissa vuonna 2009 Feierabend oli pujottelussa kuudes ja 2011 superalppiyhdistetyssä samoin kuudes. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui yhdistetyssä 12:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli alppiyhdistetyssä neljäs ja pujottelussa yhdeksäs. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti joukkuekilpailussa kultaa sekä sijoittui alppiyhdistetyssä yhdeksänneksi ja pujottelussa 14:nneksi
Feierabendin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Zagrebin pujottelussa 15. helmikuuta 2008, jossa hän sijoittui 18:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Sankt Moritzin superalppiyhdistetyssä kaudella 2011–2012. Feierabend on sijoittunut maailmancupissa parhaimmillaan neljänneksi Lenzerheiden alppiyhdistetyssä maaliskuussa 2016 sekä Killingtonin pujottelussa marraskuussa 2017.
Nuorten MM-kilpailuissa Garmisch-Partenkirchenissa vuonna 2009 Feierabend voitti pujottelussa kultaa.
Värtsilän rautatieasema

Värtsilän rautatieasema (tai Wärtsilä, lyh. "Wrs", ratakm 553+374) on 01. marraskuuta 1894 avattu rautatieliikennepaikka Värtsilän kunnassa Karjalan tasavallassa Viipuri–Värtsilä-rataosalla 62 kilometriä Sortavalasta pohjoiseen. Rautatieasema sijaitsee Värtsilän taajaman länsipuolella Suomen rajan tuntumassa. Asema kuului Suomelle 1940-luvun alueluovutuksiin asti ja sijaitsi tuolloin Värtsilän kunnassa.
Asemarakennus on edelleen pystyssä eikä asemalla ole enää matkustajaliikennettä.
Gangesindelfiini

Gangesindelfiini eli gangesinvalas eli gangesinsusu ("Platanista gangetica") on Aasiassa elävä makean veden valaslaji. "Platanista"-suvun jokidelfiinien luokittelu on vaihdellut vuosien varrella: Ganges- ja Indusjokien populaatiot on luokitettu omiksi lajeikseen, alalajeiksi tai vain saman lajin eri populaatioiksi. "Mammal Species of the World" -teos (2005) katsoo Indusjoessa elävän populaation olevan erillinen laji, induksendelfiini ("Platanista minor").
Ulkonäkö ja koko.
Gangesindelfiini kasvaa keskimäärin kolme metriä pitkäksi ja painaa 50–90 kg. Sen kuono on kapea ja pitkulainen ja saattaa olla viidesosan koko eläimen pituudesta. Suussa on 26–32 hammasta. Silmät ovat erittäin pienet. Rintaevät ovat suuret ja selkäevä surkastunut pieneksi kolmiomaiseksi harjanteeksi. Väriltään gangesindelfiini on vaalean harmaanruskea, mukana on usein häivähdys vaaleanpunaista.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Gangesindelfiini elää Gangesin ja Brahmaputran muodostamalla vesistöalueella sekä Karnaphulin ja Sangun vesistössä. Sitä tavataan ainakin Bangladeshissä, Intiassa ja Nepalissa; sen tilanne Bhutanissa on epävarma.
Nepalissa se näyttää suosivan nopeasti virtaavia kirkkaita vesiä, kun taas tasankoalueella se etsiytyy Gangesin hitaammin virtaaviin osiin.
Kapeaosmankäämi

Kapeaosmankäämi ("Typha angustifolia") on osmankäämeihin kuuluva monivuotinen, rantavesissä kasvava kasvi. Laji on yleinen suuressa osassa Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa.
Ulkonäkö ja koko.
Kapeaosmankäämi kasvattaa 1,5–2 metriä, joskus jopa 3 metriä pitkän, melko ohuen varren. Juurakko on suikerteleva ja sisältä taikinamainen. Pitkät, vihreät lehdet kasvavat kaljussa varressa vuorottain, enimmäkseen varren tyviosasta, ja ulottuvat usein kukintoa korkeammalle. Lehdet ovat tavallisesti noin 7 mm leveitä, tasasoukkia, litteitä, jäykähköjä ja hohkaisia. Lehden tuppi on pitkä ja tiiviisti vartta ympyröivä. Lehden kärkiosa on kierteinen. Varren kärjessä sijaitseva tiivis, lieriömäinen kukinto on kaksiosainen. Kukinnon yläosassa sijaitsevat hedekukat ja alaosassa sijaitsevat emikukat ovat selvästi toisistaan erillään. Kanelinruskea emikukkaosa kasvaa 15–20 cm pitkäksi ja 1–1,5 cm paksuksi. Kapeaosmankäämi kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Kasvin suurimmissa kukinnoissa voi olla jopa yli 100 000 pientä kukkaa. 
Kapeaosmankäämi muistuttaa läheisesti leveäosmankäämiä ("Typha latifolia"), mutta jälkimmäisen lehdet ovat leveämpiä ja hede- ja emikukkaosat yhteenkasvaneita. Lajit voivat myös risteytyä keskenään.
Levinneisyys.
Kapeaosmankäämiä tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa aivan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Euroopasta levinneisyysalue jatkuu yhtenäisenä Pohjois-Afrikkaan, sekä satunnaisempana Keski-Aasian kautta Keski-Siperiaan. Lisäksi lajia kasvaa myös Yhdysvaltain itä- ja keskiosissa. Suomessa kapeaosmankäämi on paikoitellen yleinen Etelä-Suomessa varsinkin rannikkoalueilla linjan Pori–Tampere–Lappeenranta eteläpuolella. Harvinaisena ja hyvin satunnaisesti lajia kasvaa aina Kokkolan korkeudelle saakka.
Elinympäristö.
Kapeaosmankäämi kasvaa melko syvässä vedessä rehevissä järvissä ja vähäsuolaisissa murtovesilahdissa. Kasvupaikat ovat yleensä liejupohjaisia.
Käyttö.
Kapeaosmankäämiä on aikaisemmin hyödynnetty monin tavoin. Kasvin lehtiä käytettiin entisaikaan viljalyhteiden sitomiseen. Lisäksi leveäosmankäämin tavoin kasvin kukintoja käytettiin tyynyjen täytteenä untuvien kanssa. Paksua juurta on entisaikoina käytetty hätäravintona. Myös kapeaosmankäämin pieniä kevätversoja voi syödä raakana tai keitettynä. Lajia viljellään nykyään jonkin verran koristekasvina ja käytetään kuivakukkana.
Cardillac

Cardillac on Paul Hindemithin säveltämä kolminäytöksinen ooppera vuodelta 1926. Sen libreton on kirjoittanut Ferdinand Lion E. T. A. Hoffmannin novellin "Das Fräulein von Scuderi" pohjalta. "Cardillac" sai ensiesityksensä 9. marraskuuta 1926 Dresdenin valtionoopperassa Fritz Buschin johdolla. Jo tuolloin teos herätti suurta huomiota ja oli musiikkiteatterin muotoa koskeneiden kiihkeiden keskustelujen aihe. Aiheeltaan ja libretoltaan ooppera liittyy verismin perinteeseen, mutta Hindemithin musiikki viitoittaa konsertoivine muotoineen ja polyfonisine sävelkielineen tietä uudempaan musiikkiteatteriin.
Oopperan esityskesto on noin kaksi tuntia. Orkesterissa on 2 huilua, 2 oboeta, 3 klarinettia, tenorisaksofoni, 3 fagottia, käyrätorvi, 2 trumpettia, 2 pasuunaa, tuuba, patarummut, lyömäsoittimet, piano ja jouset. Lisäksi näyttämömusiikkia soittavat oboe, 2 käyrätorvea, trumpetti, pasuuna, viulu ja 2 kontrabassoa. Teoksessa on myös sekakuoro, joka esittää hoviherroja ja -naisia, poliiseja sekä kansaa.
Hindemith laati vuonna 1952 teoksesta uudistetun version, jossa on neljä näytöstä ja joka kestää puoli tuntia kauemmin. Alkuperäisversiota pidetään yleensä kuitenkin dramaturgisesti uskottavampana ja musiikillisesti yhtenäisempänä, ja sitä esitetään useammin.
Hämeenlinnan kaunotar

Hämeenlinnan kaunotar, alaotsikoltaan "Kolminäytöksinen komediahenkinen porvarisidylli 1780-luvun Hämeenlinnasta", on Mika Waltarin näytelmä vuodelta 1939. Waltari kirjoitti sen Hämeenlinnan kaupungin 300-vuotisjuhlallisuuksia varten. Näytelmä on esitetty kerran, Ylioppilasteatterin juhlanäytäntönä 19. tammikuuta 1939. Hämeenlinnalainen Karisto julkaisi näytelmän erillisenä kirjana.
Teemat ja henkilöt.
Näytelmässä on kaavamainen rakkausjuoni, joka kuvaa kauppias Stephaniuksen kahden tyttären naima-aikeita. Tyttäristä Aurora on kaunis, hemmoteltu ja ylimielinen. Hän kieltäytyy kosinnoista, kunnes suostuu kaupungin rikkaimman kauppiaan, lihavan ja ontuvan Ingbergin vaimoksi. Sisarpuoli Rosa sen sijaan on nöyrä ja lempeä. Hän on tytöistä järkevämpi, sarkastisuuteen asti.
Rakkausjuonen lisäksi näytelmä kuvaa Suomen 1700-luvun poliittista tilannetta Kustaa III:n ja Anjalan liiton aikaan. Linnoitusvänrikki Aram Schantz ja apteekkioppilas Antti Colles ovat valmiita liittymään Anjalan miehiin ja ajavat Suomen irrottamista Ruotsin yhteydestä. Siinä missä Schantz on puhtaan idealistinen vallankumouksellinen, Colles on elämänläheinen antisankari, joka valitsee sittenkin vaatimattoman perhe-elämän. Lisäksi näytelmässä esiintyviä henkilöitä ovat apteekkari Svanbeck, joka edustaa taantumusta ja kurinpitoa, ja linnan pyövelin leski Saara, jota epäillään noidaksi. Saara ja hänen vuohensa aiheuttavat näytelmässä monia kommelluksia, ja vuohi pelastaa Schantzin pulasta syömällä kirjeen, josta Schantzin osuus salaliittoon olisi paljastunut.
Näytelmän henkilöillä ja teemoilla on yhteyksiä Waltarin muihin teoksiin. Panu Rajala vertaa idealistista Schantzia ja maanläheistä Collesia Sinuheen ja Kaptahiin. Lääketieteen ja noituuden teemat esiintyvät myös "Paracelsus Baselissa" -näytelmässä. Noituutta Waltari on kuvannut lisäksi "Mikael Hakimissa" ja näytelmässä "Noita palaa elämään". Auroran tapaisia turhamaisia naisia esiintyy myös paljon Waltarin tuotannossa.
Arvioita.
Maaria Koskiluoman mukaan ei ollut ihme, että "Hämeenlinnan kaunottaren" esitys jäi ainoaksi. Hänen mielestään näytelmä voisi kelvata korkeintaan jonkin harrastajateatterin kesäohjelmaan. Panu Rajala taas arvelee, että näytelmästä voisi uudelleen sovitettuna ja ohjattuna tulla vieläkin ”pikkukaupunkia ravisteleva satiiri”, vaikka se onkin ”laatukuvamainen”. Juri Nummelinin mielestä "Hämeenlinnan kaunotar" on hauska ja sujuva draama, jossa on 1930-luvun suomalaisten elokuvien ja Hollywood-komedioiden screwball-henkeä, kun se kuvaa väärinkäsityksiä ja ongelmia, joista henkilöt vapautuvat melkein vain sattuman avulla.
Alankomaiden siirtomaat Intiassa

Alankomaiden siirtomaat Intiassa olivat olemassa 1600-luvun alusta aina 1820-luvulle saakka. Niiden yhteinen hallintokeskus oli niemimaan länsirannikolla sijaitseva Kochi.
Hollantilaiset perustivat ensimmäisen kauppa-asemansa Intiaan vuonna 1605. Alue julistettiin siirtomaaksi kolme vuotta myöhemmin. Hollannin Itä-Intian kauppakomppania perustettiin 1602 hoitamaan siirtomaiden hallintoa. Hollantilaisten siirtomaaomistukset laajenivat niemimaan itä- ja länsirannikolle, kunnes kiista siirtomaista johti konfliktiin Englannin kanssa. Britit miehittivät koko länsirannikkoa 1795–1818, minkä jälkeen Hollanti luopui virallisesti omistuksistaan. Loput Hollannin Intiasta liitettiin Brittiläiseen Intiaan vuonna 1825.
Karvonen

Karvonen on vanha itäsuomalainen sukunimi. Tunnettuja Karvosia ovat: