tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Melilla

Melilla (, tarifitiksi "Mlilt") on Espanjalle kuuluva itsehallinnollinen kaupunki Pohjois-Afrikassa Marokon rannikolla. Ennen vuonna 1995 myönnettyä itsehallintoa Melilla kuului Málagan maakuntaan. Kaupungin pinta-ala on 12,3 neliökilometriä ja väkiluku 87 076 (2020).
Melilla on yksi viidestä Espanjan erillisalueesta Pohjois-Afrikassa, joita kaikkia Marokko on vaatinut itselleen.
Historia.
Melilla on foinikialaisten perustama. Espanjalaiset valtasivat kaupungin 1497 ja ovat hallinneet sitä siitä lähtien. Kaupunki on kuitenkin joutunut useaan otteeseen historiansa aikana Rif-vuorten heimoarmeijoiden ja Marokon sulttaanien hyökkäysten kohteeksi. Vasta 1780 solmitussa Aranjuezin sopimuksessa Marokko hyväksyi Espanjan herruuden Melillassa. 
Espanjan sisällissodan alussa 1936 Melilla oli ensimmäinen kaupunki, jossa oikeisto nousi kapinaan hallitusta vastaan.
Maaliskuussa 1983 Marokko julisti Ceutan ja Melillan saartoon. Taloudellinen yhteistyösopimus Marokon ja Espanjan välillä 1988 paransi kuitenkin suhteita.
Vuonna 1998 espanjalaiset rakensivat kaupungin ympärille 20 kilometriä pitkän raja-aidan estämään laitonta maahanmuuttoa.
Väestö.
Enemmistö asukkaista on espanjalaisia, mutta kaupungissa on kasvava marokkolainen arabivähemmistö sekä noin 800 juutalaista.
Vuonna 2019 kaupungin asukkaista muslimeja oli lähes 45 000, mikä tarkoittaa noin 52 prosenttia väkiluvusta. Suurin osa heistä on kansalaisuudeltaan espanjalaisia.
Talous.
Melilla oli vapaasatama ennen liittymistään EU:hun.
Liikenne.
Melillalla on lentoasema (IATA: "MLN", OACI: "GEML"), josta lähtee lentoja muualle Espanjaan. Manner-Espanjaan on myös laivayhteys. Marokon puolelle pääsee rajanylityspaikkojen kautta.
Yksityisoikeus

Yksityisoikeus (myös siviilioikeus) on oikeustieteen tutkima oikeudenala, jonka mielenkiinnon kohteena ovat yksityishenkilöiden väliset oikeussuhteet. Sille rinnakkainen oikeudenala on julkisoikeus, joka sääntelee julkisyhteisöjen toimintaa julkisen vallan haltijoina. Näiden kahden perinteinen jyrkkä ero on kaventunut ja oikeudenalat ovat lähentyneet toisiaan. Siviilioikeus-nimitystä käytetään usein yksityisoikeuden synonyyminä. Toisaalta siviilioikeudella tarkoitetaan yleistä yksityisoikeutta, joka on vain yksityisoikeuden osa.
Yksityisoikeutta ja julkisoikeutta erottaa useampi tekijä. Julkisoikeus sääntelee oikeussuhteita, joissa yhtenä osapuolena on julkisyhteisö. Yksityisoikeuden lähtökohtana on yksityisten etujen kunnioittaminen yhteisten etujen sijaan. Oikeudenalojen oikeuskeinot ja oikeusseuraamukset ovat erilaiset. Yksityisoikeudellisia seuraamuksia ovat esimerkiksi vahingonkorvaus ja sopimuksen purku, kun taas julkisoikeudessa käytetään rangaistuksia ja vaikkapa toimiluvan peruuttamista. Näitä kahta oikeudenalaa erottaa myös historiallinen perinne sekä niiden käyttämät erilaiset käsitteet ja periaatteet. Tyypillisesti sopimus kuuluu yksityisoikeuteen ja julkiset palvelut julkisoikeuteen. Jaottelu ei koske vain lainsäädännön systematiikkaa, vaan jako on perustana myös tuomioistuinlaitoksen toiminnalle. Yksityisoikeuteen liittyvät asiat käsittelee yleinen tuomioistuin, kun taas julkisoikeudellisia oikeussuhteita ratkovat hallintotuomioistuimet.
On myös oikeudenaloja, jotka eivät sijoitu julkisoikeuteen eivätkä yksityisoikeuteen, koska niiden normiaines on peräisin kummaltakin alueelta. Tällaisia ovat maatalousoikeus, lääkintäoikeus ja osittain myös ympäristöoikeus. Uusien oikeudenalojen muodostuminen on haaste perinteiselle jaottelulle. Jaottelua ei myöskään vakiinnuta normiston tarkastelu toiminnallisissa yhteyksissään.
Jaottelu.
Jaottelu voidaan tehdä usealla eri tavalla, mutta perinteisesti yksityisoikeus on jaettu erityiseen ja yleiseen yksityisoikeuteen. Jako on sopimuksenvarainen ja perustuu pohjoismaiseen oikeusperinteeseen. Jaon lähtökohtana on Saksassa 1800-luvulla syntynyt tapa erotella käsitteet toisistaan. Nykyään jaolla on melko vähän merkitystä. Yleisesti katsoen oikeudenalajaottelu on tarpeellinen varsinkin opetuskäytössä, jotta ihminen pystyy ottamaan haltuunsa laajan normiston. Jaottelun avulla voidaan osoittaa oikeusjärjestyksen yleisiä periaatteita, jolloin yksittäisten oikeussäännösten soveltaminen on vaivattomampaa.
Yksityisoikeus on perinteisesti jaettu 
Yleinen yksityisoikeus jaetaan seuraavasti:
Erityiseen yksityisoikeuteen kuuluvat:
Yleiseen yksityisoikeuteen kuuluva varallisuusoikeus jaetaan lisäksi seuraavasti:
Julkisoikeus

Julkisoikeus on oikeusjärjestyksen osa-alue, jonka tarkoituksena on säädellä julkisen vallan käyttöä ja erityisesti julkisen vallan ja yksityisen välistä suhdetta. Julkisoikeudella onkin tiivis sidos mm. valtiosääntöoikeuteen, jossa säädellään mm. perus- ja ihmisoikeuksista sekä hallinto-oikeuteen, jossa säädellään mm. julkista valtaa ja julkisen vallan käyttöä. Myös rikosoikeus on osa julkisoikeutta.
Oikeudenalajaottelu.
Oikeustiede perinteisesti jaetaan yksityisoikeuteen ja julkisoikeuteen. Yksityisoikeus sääntelee yksityisten välisiä suhteita, kun taas julkisoikeus sääntelee pääasiassa julkisen vallan sekä yksityisen välisiä suhteita.
Oikeudenalajaottelu ei nykyään ole kovin yksinkertaista, sillä moni oikeudenala sisältää elementtejä sekä yksityis- että julkisoikeudesta. Esimerkiksi prosessioikeudessa on elementtejä molemmista oikeudenaloista sekä ympäristöoikeudessa kohtaavat yksityisoikeudellinen vapaus käyttää omaisuuttaan haluamallaan tavalla ja julkinen luonnon suojelemisen intressi. Työ- ja virkamiesoikeudessa puolestaan kohtaavat sopimusvapaus ja julkisen vallan halu suojella (työ)sopimussuhteen heikompaa osapuolta. Eurooppaoikeus taas ei noudata lainkaan tätä perinteistä jaottelua julkis- ja yksityisoikeuteen.
Julkisoikeuden osa-alueiksi tyypillisesti mielletään sellaisia oikeustieteen aloja kuin rikos- ja prosessioikeus, hallinto-oikeus, valtiosääntöoikeus ja vero-oikeus. 
Hallinto-oikeus voidaan edelleen jakaa yleishallinto-oikeuteen ja erityishallinto-oikeuteen. Erityishallinto-oikeuden osa-alueita puolestaan ovat esimerkiksi kunnallisoikeus, virkamiesoikeus, finanssihallinto-oikeus, sosiaalioikeus, poliisioikeus ja ympäristöhallinto-oikeus.
Julkisoikeuden opetus.
Oikeustieteitä ja siten myös julkisoikeutta opetetaan yliopistoissa. Julkisoikeus kuuluu tutkimusalana oikeustieteisiin, mutta sen nimiset oppiaineet kuuluvat tyypillisesti hallintotieteisiin. Julkisoikeuden tutkimusta harjoitetaan Suomessa paitsi oikeustieteellistä opetusta antavissa yliopistoissa, myös hallintotieteitä opettavissa yliopistoissa, nimittäin Tampereen, Vaasan, Lapin ja Itä-Suomen yliopistoissa. 
Julkisoikeuden alaa opiskelleita valmistuu siis yhtäältä oikeustieteen alalta oikeustieteiden maisteriksi ja toisaalta hallintotieteiden alalta hallintotieteiden maistereiksi. Lisäksi Åbo Akademissa on mahdollista suorittaa politices-alan eli kirjaimellisesti 'valtiotieteen' tutkintoja pääaineena julkisoikeus.
Vahingonkorvausoikeus

Vahingonkorvausoikeus on yksityisoikeuden osa, joka jakautuu sopimusperusteiseen ja sopimuksenulkoiseen vastuuseen. Vahingonkorvausoikeus on vahvasti yhteydessä rikosoikeuteen ja ennen vuotta 1974 vahingonkorvauksista säädettiinkin rikoslaissa. 
Vahingonkorvauslain pääperiaate ilmenee lain 2. luvun 1 §:stä: ”Joka tahallisesti tai tuottamuksesta aiheuttaa toiselle vahingon, on velvollinen korvaamaan sen - -.”
Vahingonkorvauslakia sovelletaan niin sanottuun delikti- eli sopimuksenulkoiseen vastuuseen. Klassinen esimerkki deliktivastuusta on taloyhtiön vastuu vahingosta, joka syntyy jalankulkijan liukastuessa huonosti hiekoitetulla jalkakäytävällä. Deliktivastuun vastakohtana on sopimusvastuu, jota käsittelee oikeudenaloista sopimusoikeus. Tällöin vastuukysymykset on usein sovittu sopimusneuvottelujen yhteydessä.
Vahinkolajit.
Vahingot voidaan jakaa seuraavasti:
tai seuraavasti:
Korvauskelpoisuus.
Henkilö- ja esinevahingot ovat korvauskelpoisia ilman erityisedellytyksiä samoin kuin näistä vahingoista seuraavat taloudelliset vahingot, mutta niin sanotun puhtaan varallisuusvahingon korvaaminen "sopimuksenulkoisissa suhteissa" edellyttää joko erityissäännöstä tai vahingonkorvauslain 5. luvun 1 §:n mukaisia perusteita, jolloin vahinko on korvauskelpoinen, kun vahinko on aiheutettu 
Sopimukseen perustuvan korvausvastuun piiriin kuuluvat taloudelliset vahingot korvataan osapuolten sopimuksen ja sopimusoikeuden periaatteiden mukaisesti, ja niihin ei sovelleta vahingonkorvauslakia. Vahingonkorvauksen suuruuden määrittämiseen liittyy käsite eduntasoitus. Se tarkoittaa, että vahingon määrästä vähennetään korvauksen saajalle vahingosta koitunut hyöty tai vahingolta säästyneen omaisuuden arvo.
Ankara vastuu.
Joillakin aloilla on voimassa ns. ankara vastuu, joka aktualisoituu riippumatta siitä, onko vahingon aiheuttajan toiminta ollut tahallista, huolimatonta vai onko kyseessä ollut puhdas vahinko. Yleensä ankaran vastuun alaiselle vahingolle on tyypillistä, että vahingon aiheutumisen syytä on vaikea määrittää kiistattomasti tai olisi kohtuutonta vaatia vahingon kärsijää osoittamaan tahallisuus. Esimerkkejä tällaisista toimialoista ovat:
Myös valtiollisten toimijoiden rokotuskampanjan aiheuttamaan vahinkoon on korkeimman oikeuden ennakkopäätöksessä sovellettu ankaran vastuun periaatetta.
Immateriaalioikeus

Immateriaalioikeudet ovat omistusoikeuden ja sopimusoikeuden läheinen aineettomiin omistuksiin liittyvä oikeudenala, joka koostuu lukuisista eri osa-alueista. 
Oikeuksien tyypit.
Yleisimmin immateriaalioikeudet jaetaan tekijänoikeuksiin ja teollisoikeuksiin.
Immateriaalioikeuden käytöstä sen omistajalle maksettavaa sopimuspohjaista korvausta kutsutaan rojaltiksi tai lisenssimaksuksi.
Oikeuksien käyttö.
Patentti perustuu alun perin tavoitteeseen, että yleishyödylliset keksinnöt eivät mene keksijänsä mukana hautaan - vastineeksi keksinnön (esimerkiksi valmistusmenetelmän) julkistamisesta keksijä saa rajoitetun yksinoikeuden keksinnön hyödyntämiseen. Keksintöjen julkistamisen on katsottu myös edistävän hyödyllistä tekniikan ja valmistustaidon kehittymistä. Tavaramerkki- ja toiminimioikeudet palvelevat tuotteen valmistajan tunnistamista ja suojaavat siten ostajan oikeuksia. Immateriaalioikeuksia on perusteltu myös sillä, että ne toimivat luovan työn taloudellisena kannustimena. Joissain tapauksissa puolustava julkaiseminen voi olla kokonaisedullinen tapa estää kilpailijoita patentoimasta teknologiaa, jota ei itsekään aio patentoida.
Arvostelua.
Patenttia ja sitä lähellä olevia teollisoikeuksia on arvosteltu siitä, että myönnetty yksinoikeus on liian laaja ja yksinoikeuksia myönnetään liian kevein perustein, minkä arvostelijat väittävät hidastavan tekniikan ja valmistustaidon edistymistä.
Poliittiset hyveet

Poliittiset hyveet ovat hyve-etiikan mukaisia poliittisen pakkovallan käytössä vaadittavia hyveitä. Bernard Crick listasi kirjassaan "In defense of politics" vuonna 1982 muun muassa seuraavat hyveet:
Crick näki nämä demokraattiset hyveet vaihtoehtoina jollekin ideologialle tai absoluuttiselle moraalille.
Irtaimisto

Irtaimistoon kuuluvat kaikki ne esineet, jotka eivät kuulu kiinteisiin esineisiin. Irtaimisto voidaan jakaa "tavanomaisiin irtaimiin reaaliesineisiin" ja "ei-tavanomaisiin esineisiin".
Tavanomaisiin esineisiin luetaan kaikki tavanomaiset esineet, kuten kirjat tai astiat.
Ei-tavanomaisiin irtaimiin esineisiin kuuluvat:
Poliittinen filosofia

Poliittinen filosofia tutkii kysymyksiä valtiosta, auktoriteetista, politiikasta, omaisuudesta ja laista sekä lakisäädösten toteutumista valvovasta vallasta: mitä ne ovat, miksi niitä tarvitaan, mikä tekee valtiosta oikeutetun, mitä oikeuksia ja vapauksia sen tulisi valvoa tai taata, mikä muoto sillä tulisi olla ja miksi, mitä velvollisuuksia kansalaisilla on, jos on, sekä milloin on oikein tehdä vallankumous - jos koskaan.
Klassisen poliittisen filosofian ensimmäiset yhteiskuntafilosofiat olivat monet yhteiskuntasopimuksen periaatteelle perustuvia.
Luettelo valtioista bruttokansantuotteen mukaan

Luettelo valtioista bruttokansantuotteen mukaan. Bruttokansantuote on ilmoitettu Yhdysvaltain dollarien (USD) reaalisen muutoksen mukaan. Luettelossa on myös merentakaisia sekä itsehallinnollisia alueita.
Jäämistöoikeus

Jäämistöoikeus on yksityisoikeuteen kuuluva oikeudenala, jonka tehtävänä on kehittää ja systematisoida perintöön ja testamenttiin liittyviä oikeudellisia kysymyksiä. Näistä nykyisellään säädetään Suomessa muun muassa perintökaaressa ja perintö- ja lahjaverolaissa.
Perintö- ja lahjaverolaki.
Perintö- ja lahjaverolaissa 
(, ) säädetään perinnönsaajan velvollisuudesta suorittaa perinnöstä perintöveroa. Perinnönsaajat on laissa jaettu (1. tammikuuta 2008 alkaen) kahteen veroluokkaan seuraavasti:
"I veroluokka:"
"II veroluokka"
Perintöveron määrä I veroluokassa lasketaan seuraavasti:
II veroluokassa vero lasketaan kaksinkertaisena.
Perintökaari.
Perintölaki muuttui vuoden 1966 alusta, kun perintökaari tuli voimaan 1. tammikuuta. Vanhan lain mukaan vainajan omaisuuden saattoi periä miten kaukainen sukulainen tahansa. Uuden lain mukaan jo serkkukin jää perinnöttä, ellei ole testamenttia, jossa hänet määrätään perilliseksi. Uutta perintökaarta sovelletaan, jos vainaja on kuollut vuoden 1966 aikana tai sen jälkeen. Ellei vainajalla ole perintöön oikeutettua sukulaista tai puolisoa eikä testamenttia ole tehty, menee hänen jäämistönsä valtiolle. Lesken taloudellista asemaa pyrkii uusi perintökaari turvaamaan siten, että leskelle on myönnetty perintöoikeus puolisonsa jälkeen, ellei vainajalla ole rintaperillisiä, ottolasta tai tämän jälkeläisiä. Perintöoikeutta ei kuitenkaan leskellä yleensä ole silloin, jos puolisot olivat toisen puolison kuolinhetkellä asuneet erillään lainvoimaisen asumuserotuomion saatuaan tai kun silloin oli vireillä kanne avioliiton purkamisesta tai asumuserosta. Silloin, kun leskellä ei ole perintöoikeutta, on hänellä perintökaaren mukaan oikeus saada jäämistöstä avustusta toimeentuloaan varten. Pesänselvitystä ja perinnönjakoa koskevat säännökset merkitsevät huomattavaa parannusta aikaisempaan oikeuteen verrattuna. Aiempi perintökaari perustui vuoden 1734 lakiin. 
Perintökaaressa (, ) säädetään mm.
Näyttelijä

Näyttelijä on henkilö, joka näyttelee eli esittää osaa esimerkiksi näytelmässä tai elokuvassa. Termi viittaa yleensä elokuvissa, televisiossa, teatterissa tai radiossa esiintyvään henkilöön. Rooleja esittäessään näyttelijä voi myös laulaa ja tanssia tai esiintyä pelkällä äänellään radiossa, jälkiäänitetyissä ohjelmissa tai animaatioissa.
Näyttelijän tehtävänä on tutustua rooliinsa ja perehtyä tuotoksen aikakauteen, kulttuuriin ja ihmisten elintapoihin. Näyttelijä pyrkii omaksumaan roolihahmonsa luonteenpiirteet ja puhetavan. Näyttelijältä vaaditaankin kykyä samaistua rooliinsa, mihin tarvitaan usein luovuutta ja kekseliäisyyttä. Näyttelijällä voi olla samaan aikaan menossa useita tuotantoja, joissa perehtymis-, harjoittelu- ja näyttelyvaiheet voivat mennä päällekkäin.
Varsinkin elokuvanäyttelijöiden työ on hankeluontoista, joten heillä saattaa olla pitkiäkin työttömyyskausia. Näyttelijä on keskimäärin 80 prosenttia työurastaan ilman töitä, minkä takia monet näyttelijät tekevät muita töitä elääkseen.
Suomessa näyttelijäkoulutusta annetaan Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa Helsingissä ja Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella (Näty). Musiikkiteatterin korkeakoulutason opetusta annetaan TAMKissa Tampereella.
Säveltäjä

Säveltäjä on henkilö, joka luo uutta musiikkia muiden tai itsensä esitettäväksi. Musiikkia voidaan tallentaa ja ilmentää graafisessa muodossa kirjoittamalla se nuottien muotoon. Aina uutta musiikkia ei kuitenkaan kirjoiteta muistiin. Myöhemmin esiintyjät voivat toistaa kappaleen sen perusteella, mitä ovat kuulleet. 
Jotkut säveltäjät elättävät itsensä luomalla uutta musiikkia esitettäväksi yleisölle. Joissakin tapauksissa musiikin tilaaja maksaa säveltäjälle erillisen sävellyspalkkion. Muinoin oli hyvin yleistä, että säveltäjät olivat hallitsijan tai kirkon palveluksessa. Hallitsijan palveluksessa ollut säveltäjä sävelsi musiikkia hallitsijan viihdyttämiseksi ja hovin tilaisuuksiin. Tästä tulee nimitys hovisäveltäjä. Nykyään suurin osa päätoimisista säveltäjistä elää valtion ja säätiöiden tuella tai konserttiesityksistä ja radiosoitosta tulevilla Teosto-korvauksilla, musiikin tilauspalkkioilla sekä myytyjen levyjen tuotolla ja rojalteilla. Merkittävä osa säveltäjistä saa tuloja myös opettamisesta.
Kuuluisia säveltäjiä ovat muun muassa Johann Sebastian Bach, Franz Schubert, Ludwig van Beethoven, Wolfgang Amadeus Mozart ja Jean Sibelius.
Iskelmämusiikin säveltäjä työskentelee usein läheisessä työsuhteessa sanoittajan kanssa. Säveltäjä voi myös olla itse sanoittaja. 
Säveltäjien oikeuksia Suomessa valvova tekijänoikeusjärjestö on Teosto. Lisäksi säveltäjien etuja ajavat ammattiliiton tapaan Suomen Säveltäjät ry ja Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry.
Muusikko

Muusikko on henkilö, joka esittää musiikkia. 
Muusikoksi voidaan kutsua esittäjän lisäksi myös esimerkiksi säveltäjää tai musiikinopettajaa.
Muusikon oikeuksia valvovat Suomessa Muusikkojen liitto ja Gramex.
Muusikkoja ovat muun muassa:
Muusikko voi olla täysin itseoppinut. Muusikon tutkinnon voi suorittaa toisen asteen oppilaitoksessa, esimerkiksi konservatoriossa, tai ammattikorkeakoulussa, jossa voi suorittaa muusikon (AMK) tutkinnon. 
Alan korkeinta koulutusta Suomessa antaa Suomen ainoa musiikkiyliopisto Sibelius-Akatemia, jossa voi opiskella musiikin maisteriksi, musiikin lisensiaatiksi tai musiikin tohtoriksi.
Madrid (itsehallintoalue)

Madrid on itsehallintoalue ja maakunta Espanjassa. 
Madrid sijaitsee maan keskustasangolla, Kastilia ja Leónin ja Kastilia- La Manchan itsehallintoalueiden välissä. Alueen pinta-ala on 8 027 neliökilometriä ja väkiluku 6 507 184 vuonna 2017.
Yli puolet väestöstä asuu itsehallintoalueen ja koko Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Muita suuria kaupunkeja ovat muun muassa Alcalá de Henares, Móstoles, Fuenlabrada, Leganés, Getafe ja Aranjuez. Kaikkiaan alueella on 179 kuntaa.
Historia.
Madrid oli ennen osa historiallista Uutta-Kastiliaa ("Castilla la Nueva"), mutta siitä tehtiin oma itsehallintoalueensa itsehallintojärjestelmän astuessa voimaan 1. maaliskuuta 1983. Muut Uuden-Kastilian maakunnat muodostavat nykyään Kastilia- La Manchan itsehallintoalueen.
Seutukunnat.
Toisin kuin useimmat Espanjan itsehallintoalueista, Madrid muodostuu vain yhdestä maakunnasta. Maakunta jakautuu edelleen 11 piirikuntaan ("comarca"):
Nähtävyydet.
Pääkaupungin lisäksi maakunnassa on useita muitakin nähtävyyksiä:
Urheilu.
Madridin itsehallintoalueelta on kotoisin neljä Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa jalkapalloseuraa: Real Madrid, Atlético Madrid, Getafe ja Rayo Vallecano.
San Sebastián de los Reyesin kunnassa sijaitsevalla Jaraman moottoriradalla ajettiin Formula 1 -sarjan Espanjan GP:tä vuosina 1968, 1970, 1972, 1974, 1976–1979 ja 1981.
CIH

CIH, myös Chernobyl tai Spacefiller-virus, oli yksi vahingollisimmista maailmalla liikkuneista tietokoneviruksista. Se aktivoitui ensimmäisen kerran vuonna 1999, ja se toimii sekä Windows 95- että Windows 98 -käyttöjärjestelmissä, mutta ei enää Windows NT -käyttöjärjestelmissä.
Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden vuosipäivänä 26. huhtikuuta virus ylikirjoittaa ensimmäiset 2 048 sektoria eli megatavun kiintolevystä, eli MBR:n roskalla, kunnes kone kaatuu, eikä sitä saa enää käynnistettyä uudelleen ilman että käyttää ulkoisia MBR:n korjaustyökaluja (kuten vaikka fix-cih) ja kiintolevyn sisältö on mahdotonta lukea ilman ulkoisia työkaluja. CIHin toinen aktivoitumistapa on kirjoittaa tietynmallisten koneiden BIOSin flash-muistin päälle, jonka seurauksena tietokone ei enää käynnisty, jollei BIOS-piiriä vaihdeta uuteen.
Virus sinällään on leviämiskyvyiltään huono, koska se ei osaa käyttää verkkoyhteyksiä hyväkseen. CIH kirjoittaa kuitenkin itsensä tiedostoissa olevaan tyhjään tilaan, eikä tiedostojen perään kuten viruksilla yleensä ennen CIH-virusta oli tapana. CIH-virus oli näin ilmestyessään aikaansa edellä ja tuotti virustorjunnalle vaikeuksia.
Virus pääsi leviämään laajalle saastuneiden tiedostojen avulla. Sitä jaeltiin muun muassa Origin Systemsin sivustolta, eräällä sivustolla olleen SiN-pelin demon mukana, ainakin kolmen eurooppalaisen pelilehden kylkiäisenään toimittamien CD-levyjen mukana, Yamahan CD-ROM-asemien ohjelmistopäivityksen mukana ja eräiden IBM:n Aptiva-koneiden mukana.
Lähteet.
Sidney Sheldon

Sidney Sheldon (alkup. nimi Sidney Schechtel) (11. helmikuuta 1917 Chicago, Yhdysvallat – 30. tammikuuta 2007 Rancho Mirage, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja kirjailija. Sheldon on Guinnessin ennätysten kirjan mukaan kaikkien aikojen käännetyin kirjailija, Raamatun kirjoittajien jälkeen. Hänen teoksiaan on myyty yli 300 miljoonaa kappaletta 150 maassa.
Sheldon aloitti uransa editoimalla televisio-ohjelmien ja B-elokuvien käsikirjoituksia. Toisen maailmansodan jälkeen hän kirjoitti musikaaleja Broadwaylle ja jatkoi käsikirjoittajana. Kirjoihin hän siirtyi vasta 1970.
Sheldon sai Oscarin käsikirjoituksesta elokuvaan "Minä näin hänet ensin" (1947), Tony-palkinnon musikaalista "Redhead" 1959 ja Oscarin ja Emmy-palkinnon televisiosarjasta "Unelmatyttöni".
Sheldonin esikoisromaani "Kuin rotta loukossaan" ("The Naked Face") ilmestyi 1970. Hän sai siitä Edgar Allan Poe -palkinnon. Hänen muiden tekstiensä tapaan myös kaikki romaanit ovat olleet menestyksiä.
Sheldon kuoli 89-vuotiaana keuhkokuumeen jälkiseurauksiin Rancho Miragessa.
Paikantamisjärjestelmät

Paikantamisjärjestelmät ovat teknisiä järjestelmiä tietyn kohteen, esimerkiksi rakennuksen, lentokoneen, laivan, ajoneuvon tai sodankäynnissä yleisesti maalin paikan (sijainnin) määrittämiseen maalla, merellä tai ilmassa.
Perinteiset paikantamisjärjestelmät.
Paikantamisjärjestelmiä tai niiden osia ovat:
Elektroniset paikantamisjärjestelmät.
Elektronisia paikantamisjärjestelmiä ovat tai ovat olleet muun muassa:
Globaalit elektroniset paikantamisjärjestelmät.
Nykyisin merkittävimmät elektroniset paikantamisjärjestelmät ovat globaaleja ja satelliitteihin perustuvia. Näitä ovat amerikkalainen GPS, venäläinen Glonass ja tulossa oleva eurooppalainen Galileo.
Sotilaalliset maalinpaikantamisjärjestelmät.
Monissa sotilaallisissa järjestelmissä kohteen, erityisesti maalin tarkka paikantaminen on aivan keskeistä. Lentokoneessa tai erikoisjoukkojen maalinosoituslaitteessa voi olla pohjana jatkuva GPS-paikannus. Laserilla osoitetun maalin koordinaatit lasketaan lavetin (lentokone, erikoisjoukkojen maalinosoituslaite) paikan sekä maaliin mitatun etäisyyden ja suunnan perusteella.
Maalien paikantamiseen käytetään myös maassa olevia tutkia, ilmassa olevia tutkia (AWACS, JSTARS), valtamerien osalta myös avaruudessa olevia tutkia, suunnan mittaamista maalien sähkömagneettiseen säteilyyn (radiot, tutkat) maasta, ilmasta tai avaruudesta ja maalinosoituslaitteita (ks. edellinen kappale).
Hajaspektrijärjestelmät ja paikantaminen.
Hajaspektrijärjestelmät sisältävät mahdollisuuden paikantamisjärjestelmän käyttöön. Esimerkiksi USA:n merijalkaväen PLRS ja maavoimien EPLRS radiojärjestelmä mahdollistaa siinä olevien radioiden suhteellisen paikantamisen. Yhdellä maantieteelliseen koordinaatistoon paikannetulla radiolla kaikkien toisiinsa yhteydessä olevien PLRS ja EPLRS-radioiden paikka voidaan laskea myös maantieteellisessä koordinaatistossa.
Domain

Domain voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Katso myös domeeni.
Control Denied

Control Denied oli Chuck Schuldinerin vuonna 1996 sivuprojektina perustama yhtye, joka soittaa progressiivista metallia. Schuldiner halusi tuottaa musiikkia, joka oli vieläkin teknisempää ja melodisempaa kuin mikä hänen omalle yhtyeelleen Deathille yleensä sopi. 
Projekti keskeytyi vuonna 1998, kun Deathin albumi "The Sound of Perseverance" julkaistiin, mutta Control Deniedin debyyttialbumi "The Fragile Art of Existence" ilmestyi 1999. Julkaisun lähestyessä Schuldinerin aivoista löytyi pahanlaatuinen kasvain, mikä romutti kiertuesuunnitelmat.
Toinen levy, työnimeltään "When Machine And Man Collide", ehdittiin nauhoittaa kitaroiden osalta ja sävellystyökin oli valmista, mutta Schuldiner menehtyi aivokasvaimen aiheuttamiin komplikaatioihin 13. joulukuuta 2001 ennen kuin levy saatiin kokonaan valmiiksi. 
Toisen levyn tuotanto keskeytyi lopullisesti juridisiin kiistoihin levy-yhtiön, Chuck Schuldinerin äidin ja Control Deniedin elossaolevien soittajien välillä (jotka ovat julkisesti ilmoittaneet olevansa julkaisun puolella). Osa vieläkin keskeneräisistä kappaleista julkaistiin raakakopioina ja ilman lauluraitoja "Zero Tolerancella", kaksiosaisella kokoelmalevyllä, joka sisältää lisäksi Schuldinerin varhaisia b-puolia ja muita aiemmin julkaisemattomia kappaleita.
Sveriges fridsföreningars centralorganisation

Sveriges fridsföreningars centralorganisation (SFC) on Ruotsissa toimivien vanhoillislestadiolaiseen herätysliikkeeseen kuuluvien rauhanyhdistysten keskusyhdistys. Siihen kuuluu viisi rauhanyhdistystä Ruotsista ja yksi Norjasta: 
Taalainmaan rauhanyhdistyksellä on toimitalo Bodarnassa, Gagnefin kunnassa. Tukholman rauhanyhdistyksen toimitalo sijaitsee Tungelstassa. Muut SFC:n rauhanyhdistykset järjestävät seuroja kodeissa ja seurakuntien tiloissa.
Matto

Matto on lattialle levitettävä sisustus- ja käyttötekstiili, joka valmistetaan kutomalla tai solmimalla. Mattojen materiaali vaihtelee käyttötarkoituksen mukaan.
Mattoja käytetään lattian peittämisen ohella myös esimerkiksi kengänpohjien puhdistamiseen (kynnysmatto).
Kokolattiamatto on koko huoneen lattia-alan peittävä kiinteästi asennettu matto, joka on perinteisen maton ja lattianpäällysteen välimuoto.
Suomessa on kudottu perinteisesti räsymattoja. Materiaalina käytetään esimerkiksi vanhoja käyttötekstiilejä tai tekstiiliteollisuuden ylijäämämateriaalista leikattua trikoo- tai kangaskudetta.
Käsin solmitut itämaiset matot ovat hyvin arvokkaita, ja niiden hinta riippuu yleensä solmujen tiheydestä, valmistustekniikasta ja materiaaleista. Kuviollisia mattoja voidaan valmistaa myös erilaisilla pujottelutekniikoilla, kuten kelim-matot. 
Arvostettu on myös kidderminstermatto, joka tavallaan muistuttaa itämaisia mattoja, mutta sillä on erityinen kudontatapa ilman loimia.
Universaalipreskriptivismi

Universaalipreskriptivismi on R. M. Haren kehittämä uudenlainen versio kantilaisesta moraalista, joka sisältää vahvoja preferenssiutilitaarisia osia. Teorian mukaan kaikkea toimintaa pitäisi ohjata säännöillä "minun tulisi tehdä X aina tilanteessa Y", kunhan kaikki relevantit, universaaliset faktat ovat samanlaisia.
Haren teoriaan mahtuu eri ihmisten preferenssien ja utiliteetin kunnioitus, vaikka itse normatiivinen osuus tarjoaakin puhtaan deontologisia sääntöjä. Haren mukaan kaikkien eettisten sääntöjen pohjana tulisi olla logiikka.
Michael E. Berumen on sympatisoinut Haren näkemyksiä, kuten myös Peter Singer, joka tosin edustaakin enemmän utilitaarista koulukuntaa.
Neitsyydenpalautusleikkaus

Neitsyydenpalautusleikkaus eli hymenoplastia on leikkaus, jolla yritetään luoda vaikutelma neitsyydestä muokkaamalla immenkalvoa kirurgisesti. 
Toimenpide ei kuulu osaksi yleistä gynekologiaa, mutta se saattaa olla saatavana joissakin plastiikkakirurgiakeskuksissa, erityisesti Yhdysvalloissa, Lähi-idässä, Etelä-Koreassa ja Länsi-Euroopassa. Leikkauksella tavoitellaan verenvuotoa yhdynnän aikana, mitä joissakin kulttuureissa pidetään todisteena neitsyydestä. 
Tämä johtuu siitä, että jossain kulttuureissa vaaditaan, että morsiamen on oltava neitsyt naimisiin mennessään. Lisäksi alueilla, joissa seksuaalitietous on puutteellista, immenkalvoa saatetaan virheellisesti luulla väliaikaiseksi, vaikka nykytiedon mukaan onkin mahdotonta saada selville mahdolliset aikaisemmat yhdynnän mahdollisuudet pelkästään anatomiaa tutkimalla.
Operaatio.
Yleensä leikkauksessa ommellaan immenkalvon aukkoa pienemmäksi, tai asetetaan vaginaan verenväristä nestettä sisältävä säiliö jonka on tarkoitus puhjeta yhdynnässä. Leikkaus tehdään usein vain muutamia päiviä ennen hääyötä, jotta verisen lakanan nähdessään mies, sukulaiset ja häävieraat uskovat naisen olleen neitsyt.
Laillisuus ja kulttuurillinen suhtautuminen.
Joissain maissa kaikki hymenoplastiset leikkaukset ovat kielletty, ja toisissa sallitaan muutamat niistä. Esimerkiksi Yhdysvalloissa immenkalvon leikkaus on saatavilla joillain yksityisillä klinikoilla. Ranskassa puolestaan valtio korvaa osan immenkalvoleikkauksen kustannuksista raiskauksen tai onnettomuuden sattuessa. Nykyisin myös Suomessa tehdään vuosittain kymmeniä immenkalvoleikkauksia maahanmuuttajataustaisille naisille, useimmiten väkivallan uhasta johtuen. Maahanmuuttajanaisia tukevan Monika-järjestön kanta leikkauksiin on ehdottoman kielteinen. 
Iranissa Šiialaismarji' Grand Ayatollah Sayyid Sadeq Rohani on omalta osaltaan julkaissut fatwan, jonka mukaan hymenoplastia sallitaan, sekä sellaisen läpikäynyttä naista voidaan pitää neitsyenä. Iranilaisten feministien mielipiteet ovat sen sijaan jakautuneet kahtaalle; toisaalta jotkut uskovat, että leikkauksella vahvistetaan olemassaolevia valtasuhteita ja vahvistetaan patriarkaalista järjestystä, mutta samaan aikaan toiset, kuten etnologian, sukupuolentutkimuksen ja uskontotieteiden professori Fataneh Farahani ehdottavat, että laajalle levinnyt turvautuminen hymenoplastiaan tekee vähitellen mahdottomaksi erottaa "oikeat neitsyet" ja "valheelliset neitsyet", mikä tekee neitsyydestä lopulta merkityksettömän. Toisaalta leikkauksen avulla naiset saattavat voida myös vastustaa ulkopuolelta tulevaa valtaa omaan seksuaalisuuteensa.
Immenkalvon "palauttamisleikkauksella" voidaan joskus pelastaa naisen henki kulttuureissa, joissa hääyönä vertavuotamattomiin naisiin kohdistuvat julmuudet ovat yleisiä, tai jopa lainsäädäntöjen hyväksymiä. YK:n arvioiden mukaan maailmassa tehdään tähän liittyviä kunniamurhia noin 5 000 vuodessa. Leikkauksilla on vähennetty vastanaitujen naisten murhia Egyptissä noin 80 prosentilla.
James T. Kirk

James Tiberius Kirk on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa "Star Trek" ja sitä seuranneissa elokuvissa. Kirkiä esittää televisiosarjassa ja seitsemässä elokuvassa William Shatner. Elokuvissa Star Trek, Star Trek Into Darkness ja Star Trek Beyond hahmoa esittää Chris Pine, sekä issä Paul Wesley.
Kapteeni Kirk on alkuperäisen "Star Trekin" eli "The Original Seriesin" päähahmo ja tähtilaiva Enterprisen kapteeni. Sarjassa Kirk miehistöineen tutkii avaruutta kohdaten matkoillaan usein yleensä vihamielisiä avaruusolentoja, robotteja ja planeettoja alistavia hirmuhallituksia. 
Kolmannessa "Star Trek" -jaksossa (”Where No Man Has Gone Before”) Kirkin toisen nimen alkukirjaimeksi esitetään R, mutta seuraavissa jaksoissa se on muutettu T:ksi. Keskimmäinen nimi paljastui Tiberiukseksi vasta vuonna 1974 animaatiosarjassa ja ”kanonisoitiin” "Star Trek VI: The Undiscovered Country" -elokuvassa vuonna 1991.
Viimeisessä Shatnerin tähdittämässä "Star Trek" -elokuvassa, "Star Trek – sukupolvet", Kirk kuolee pudottuaan kalliolta taisteltuaan Jean-Luc Picardin kanssa tiedemies Sorania vastaan. Shatner on kuitenkin kirjoittamissaan romaaneissa herättänyt Kirkin henkiin. Kirkin huhuttiin esiintyvän viimeisimmän "Star Trek" -sarjan, "n" jaksoissa, mutta sarja lopetettiin neljännen tuotantokauden jälkeen.
Nuoren James T. Kirkin hahmo esiintyy kaikkiaan kahdeksassa -sarjan jaksossa.
Kirkin vanhemmat, George Samuel Kirk sr. ja Winona Kirk saivat kaksi lasta, George Samuel "Sam" Kirk jr:n ja Jamesin, joka nimettiin kummankin isoisänsä mukaan. Kirkillä oli poika yhdessä tohtori Carol Marcusin kanssa, nimeltä David Marcus, joka työskenteli yhdessä äitinsä kanssa Genesis-laitteen kehitystyössä.
Northrop Grumman E-8 Joint STARS

Northrop Grumman E-8 Joint Surveillance Target Attack Radar System (Joint STARS) on yhdysvaltalainen tiedustelu- ja valvontalentokone, jonka tehtävänä on maassa olevien kohteiden tiedustelu ja seuranta. Koneen tyyppimerkintä on E-8C.
Koneen päävarusteena on SAR-tarkkuustutka ja se pystyy seuraamaan maatilannetta noin 150 × 150 neliökilometrin alueella. Kone muodostaa järjestelmillään reaaliaikaisen tilannekuvan valvonta-alueeltaan ja joka välitetään maa-asemille. Tilannekuvasta voidaan erottaa ajoneuvot parhaimmillaan yhden ajoneuvon tarkkuudella.
Koneen ensimmäiset versiot ovat vuodelta 1988.
JSTARS oli Persianlahden sodassa 1991 erittäin merkittävässä asemassa.
Loran

Loran (lyhenne sanoista long range navigation) on toisen maailmansodan aikana kehitetty radioaaltoja hyväksi käyttävä paikantamisjärjestelmä. Se toimi taajuuksilla 1,75; 1,85; 1,9 ja 1,95 MHz. Loranin kantama oli noin 1 000 kilometriä lähettimistä. Kun 1950-luvulla kehitettiin Loran-C paikantamisjärjestelmä, tästä ensimmäisestä Loranista tuli Loran-A. Se poistui käytöstä 1980-luvulla.
Loran-C toimii 100 kHz:n taajuudella ja on edelleen käytössä USA:ssa, Kanadassa, Pohjois- ja Itä-Euroopassa, Venäjän länsiosissa (Tšaika-nimellä) sekä rajoitetusti Kaukoidässä. LORAN-C:n paikannustarkkuus on parhaimmillaan sadan-parin sadan metrin luokkaa. On mahdollista, että LORAN-C lopetetaan Euroopassa kunhan Galileo-järjestelmä on saatu toimintaan.
LORANin rinnalla käytettiin pitkään kolmatta järjestelmää eli OMEGAa; se toimi samalla periaatteella, mutta sen lähetinasemia oli vain kahdeksan eri puolilla maailmaa. Laite kuunteli koko ajan vähintään kahta asemaa ja suoritti paikannuksen sen perusteella. Laitteiston käyttö loppui vuonna 2009 sen käytyä tarpeettomaksi.
Colossus (tietokone)

Colossus oli maailman ensimmäinen ohjelmoitava elektroninen tietokone. Se rakennettiin Englannissa toisen maailmansodan aikana Saksan vaikeimpien salakirjoitussanomien murtamiseen. Se oli kuorma-auton kokoinen ja siinä oli yli kaksituhatta elektroniputkea. Tietokonetta pidetään yleisesti ensimmäisenä elektronisena ja digitaalisena tietokoneena, mutta Atanasoff-Berry tietokoneesta oli prototyyppejä aiemmin. Tietokoneen merkittävänä innovaationa, jota käytetään vielä nykyisissä tietokoneissa, pidetään kellopulssin käyttöä suorituksen ajoittamiseen ja synkronointiin.
Saksalaiset suojasivat viestinsä Enigma-koneella ja Adolf Hitlerin itsensä tilaamalla kehittyneemmällä Lorenz SZ-40/42 -salauskirjoittimella. Enigma-salaus purettiin Bombe-koneella ja Colossuksella purettiin Lorenz-salaus. Viestien purkutyötä tehneeseen brittien työryhmään kuuluivat muun muassa matemaatikko Alan Turing ja laitteen suunnittelijat matemaatikko Bill Tutte, Max Newman ja insinööri Tommy Flowers. Tukikohta sijaitsi Government Code and Cypher Schoolissa (GC&amp;CS) Buckinghamshiressä Bletchley Parkin kartanossa. Koneen suunnittelijat eivät saaneet kiitosta työstä, sillä työstä ei saanut puhua sodan jälkeenkään. Osa tietoja käsittelevistä dokumenteista on yhä salaisia. Tuttesta tuli myöhemmin arvostettu tutkija, mutta Flowers jäi unohduksiin.
Ennen Colossus-tietokonetta Max Newmanin ehdotuksesta rakennettiin Heath Robinson -tietokone, joka oli hidas, epäluotettava ja sen käyttämät paperinauhat rikkoutuivat, mutta osoitti Newmanin menetelmän hyödyn. Turing ehdotti Newmanille Flowersin apua koneen luotettavuuden parantamiseen. Flowers oli aiemmin auttanut Bombe-koneiden kehityksessä. Flowers ehdotti kuitenkin täysin elektronisen koneen suunnittelua ja rakentamista, joka olisi kuitenkin toiminnaltaan samankaltainen kuin Heath Robinson.
Tietokone perustui elektroniputkiiin, joita pidettiin epäluotettavina, mutta Flowersin kokeiden perusteella ne toimivat kunhan konetta ei sammutettu. Flowers myös suunnitteli koneen yhdellä paperinauhalla, jolloin aiemmassa Robinsonin koneessa ollut kahden reikäkortin synkronointiongelma poistui. Tarvittava lisätieto tuotettiin elektronisesti tietokoneessa. Tietokoneen ominaisuuksiin kuului Boolen logiikkaoperaatiot.
Colossus I asennettiin Bletchley Parkissa 18. tammikuuta 1944. Kaikkiaan kymmenen Colossusta rakennettiin. Ensimmäisessä oli noin 1 600 elektroniputkea ja myöhemmät käyttivät noin 2 400 putkea. Tietokone ei ollut tallennetun ohjelman tietokone vaan sen ohjelmaa muutettiin johdoilla ja kytkimillä. Se ei ollut myöskään yleiskäyttöinen tietokone vaan suunniteltu kryptoanalyyttiseen tehtävään, johon liittyi laskentaa ja Boolen algebraa.
Colossusta ylikellotettiin, jotta se purkaisi nopeammin saksalaiskoodeja. Laitteesta valmistui Tony Salen johdolla vuonna 2007 toimiva replika.
Kaikki kymmenen Colossus-tietokonetta purettiin osiin sodan jälkeen. GCHQ:n mukaan koneen tekniikkaa oli käytössä vielä 1960-luvun alussa. Ennen Brian Randellin esitystä vuonna 1976 ENIAC:ia pidettiin ensimmäisenä elektronisena tietokoneena maailmassa.
Max Newman siirtyi sodan jälkeen Manchesterin yliopistoon.
Kivihaka

Kivihaka () on Helsingin Haagan kaupunginosaan ja peruspiiriin kuuluva pieni osa-alue keskuspuiston länsipuolella. Sen erottaa Ruskeasuosta etelässä Hakamäentie ja Etelä-Haagasta lännessä Hämeenlinnanväylä.
Kivihaan rakennuskanta on pääosin 1960-luvulta ja koostuu maaston muotoja noudattavista pitkistä ja usein taitteisista kerrostaloista. Alueen suurin ja samalla ainoa julkinen rakennus on Suomen Punaisen Ristin Veripalveluasema. Kaupunginosassa on yksi liikerakennus. Sen edustalla on Kivihaan kaupparakennuksen aukio.
Kivihaan väkiluku oli vuoden 2024 lopussa 872. Työpaikkoja Kivihaassa oli 327 vuoden 2022 lopussa.
Kivihaan läpi kulkee Kivihaantie. Muut tiet, Kivihaankuja ja Kivihaanpolku, ovat siihen liittyviä umpikujia. Kivihaantiellä on läpiajokielto Hakamäentien ja Etelä-Haagan välillä, minkä vuoksi Kivihaka on eristyksissä oleva alue.
Kivihaka on luonnostaan kallioista ja kumpuilevaa metsämaastoa. Rantarata kulkee Kivihaan pohjoiskärjen ohi.
Historia.
Nykyisen Kivihaan alue oli osa vuonna 1905 perustettua Haagan huvilayhdyskuntaa, ja se kuului likimäärin Bölen itäpellon ja Skogsbackan isoniityn palstoihin ja myöhemmin vuonna 1923 perustettuun Haagan kauppalaan. Vuonna 1946 alue liitettiin Helsinkiin suuressa alueliitoksessa. Nykyään Kivihaassa on muutama huvilayhdyskunnan ja muutama kauppalan aikainen rakennus.
Eliel Saarinen kaavoitti Kivihaan alueen nimellä "Haga mäki" () vuonna 1915 osana Munkkiniemi–Haaga-suunnitelmaansa. Ainuttakaan kaavan mukaista Haga mäen korttelia ei kuitenkaan rakennettu, ennen kuin alueliitoksen jälkeen Helsinki vahvisti alueen uuden asemakaavan vuonna 1959.
Kivihaan nimi virallistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1928, kun Kivihaantien nimi merkittiin asemakaavaan. Tie ja siihen liittyvät Kivihaankuja ja Kivihaanpolku rakennettiin vuonna 1961. Kivihaka vahvistettiin kaupunginosan nimeksi vuonna 1962. Nimi on kontaminaatio Haagan ja seudulla sijainneen talonpoikaistalon Stenbackin nimestä.
Mummo Ankka

Mummo Ankka () on sarjakuvahahmo, joka esiintyy Disneyn sarjakuvissa. Hän on Aku Ankan isoäiti. Mummon oikea etunimi on Kaino-Vieno (). Hän on omaa sukuaan Ankanpää ("Coot"), Ankkalinnan perustajan Julle Ankanpään pojantytär. Mummo asuu maatilalla Ankkalinnaa ympäröivällä maaseudulla renkinsä Hansu Hanhen kanssa.
Mummo Ankan loi Al Taliaferro käyttäen hahmon esikuvana anoppiaan Donnie M. Wheatonia. Mummo nähtiin jo vuonna 1940 muotokuvana Akun kodin seinällä, mutta vasta 27. syyskuuta 1943 julkaistussa stripissä hänet nähtiin ensimmäistä kertaa elävänä, kun hän saapui Akun luokse kylään.
Don Rosan käsikirjoittama ja piirtämä Roopen Ankan menneisyyttä valottava "Roope Ankan elämä ja teot" -sarja sekä siihen liittyvä "Aku Ankan sukupuu" -juliste ovat vakiinnuttaneet Mummon aseman Ankkojen sukupuussa, vaikkakin sukupuu pohjaa jo Carl Barksin laatimaan kaavioon. Sukupuu muun muassa kumosi Euroopassa laajalti levinneen käsityksen, jonka mukaan Roope ja Mummo olisivat sisaruksia. Tämän tarinaperinteen huomionarvoinen edustaja on Marco Rotan vuonna 1984 ilmestynyt tarina ”Onneksi olkoon Aku Ankka”, jonka mukaan sisarukset Roope ja Mummo löysivät vastakuoriutuneen Akun orpona tienposkesta vuonna 1934 ja ottivat omakseen.
Sukulaiset.
Kokonaan Don Rosan omaa keksintöä oli tehdä Mummosta Julle Ankanpään, Carl Barksin keksimän Ankkalinnan perustajan, lapsenlapsi. Jullen poika ja Mummon isä on Kornelius Ankanpää, kansainvälisen Sudenpentujen partioliikkeen perustaja. Mummon äiti Olga Ankanpää on esiintynyt vain nimenä ja kuvana "Aku Ankan sukupuussa". Mummon aviomies on Hepsu Ankka, joka on nähty muutamassa Rosan piirtämässä menneisyyteen sijoittuvassa tarinassa. Mummolla ja Hepsulla on kolme lasta: Aaron, Dora ja Unto Ankka. Aaronin lapsia ovat Aku sekä Tupun, Hupun ja Lupun äiti Della, Doran ainoa lapsi on Hannu Hanhi. Unton lapsia ovat Touho ja Sisuvius Ankka. Rosan tarinan ”Lumikenttien kimallus” mukaan Mummon veli Konrad Ankanpää myi Klondiken kultaryntäyksen aikaan Roope Ankalle myöhemmin kuuluisaksi tulleen Rahasäiliökukkulan tontin.
Auto.
Mummo Ankka ajelee Detroit Electric -sähköautolla.
Giorgio Cavazzano

Giorgio Cavazzano (s. 19. lokakuuta 1947 Venetsia) on italialainen Aku Ankka -piirtäjä. Cavazzano tunnetaan erityisesti mekaanisten esineiden realistisena kuvaajana. Hänen tyylillään on ollut merkittävä vaikutus uudemman sukupolven Ankka-piirtäjiin. Cavazzano on luonut muiden kirjoittajien kanssa useiden hahmojen ulkoisen olemuksen. Näitä hahmoja ovat mm. Prinsessa Reginella (Rodolfo Cimino), Naistaikaviitta (Guido Martina), P.T. ja Rankku Kanuuna (Carlo Chendi).
Elämäkerta.
Giorgio Cavazzano aloitti 14-vuotiaana Romano Scarpan tussaajana, mutta oli jo sitä ennen toiminut serkkunsa Luciano Capitanion, myös sarjakuvapiirtäjä, apulaisena. Hänen äitinsä olisi halunnut poikansa jollekin vakaammalle työuralle ja opiskelevan kemiaa, mutta sarjakuvat veivät mennessään. Cavazzanon ensimmäinen oma ankkatarina oli "Paperino e il singhiozzo a martello", joka julkaistiin Italiassa vuonna 1967. Suomessa sama tarina julkaistiin Aku Ankassa vuonna 1979 nimellä ”Hirveä Hikka”.
1980-luvulla Cavazzano alkoi piirtää Disney-sarjoja myös ranskalaiselle kustantajalle "Le Journal de Mickey" -lehteä varten. Tuolloin hänelle tekivät käsikirjoituksia ranskalaiset Pierre-Yves Gabrion, Louis Cance ja Michel Motti.
Vuonna 2004 ilmestyi Cazzanon piirtämä ja Byron Ericksonin käsikirjoittama sarjakuva-albumi "Dragonlords". Cavazzano on kerran aiemminkin tehnyt yhteistyötä Ericksonin kanssa. Heidän silloisen aikaansaannoksensa oli 62-sivuinen Roope-seikkailu ”Inkojen salaisuus” ("Secret of the Incas"). Tarina nähtiin Suomessa Aku Ankan taskukirjan numerossa 209, "Tuplatällit". Cavazzano on tehnyt myös paljon kansikuvia ja joitakin niistä myös varta vasten suoraan suomalaisiin Aku Ankan taskukirjoihin ja "Roope-setä"-lehteen.
Cavazzano on asunut vaimonsa kanssa Meranon kaupungissa Venetsian lähellä ja heillä on kaksi poikaa. Hänen harrastuksiinsa kuuluvat sarjakuvien lukeminen, elokuvat ja musiikki, mutta pelaa myös mielellään golfia.
Vierailut Suomessa.
Cavazzano vieraili Suomessa 26.–27. lokakuuta 2007 esittelemässä uutta "Menetetyn muistin tapaus" -kirjaansa Helsingin kirjamessuilla. Toisen kerran Cavazzano vieraili Suomessa 4.–6. maaliskuuta 2010, kun hän kävi juhlistamassa Aku Ankan taskukirjan 40-vuotista taivalta ja maaliskuun alussa ilmestyvää kovakantista "Taskarin juhlakirjaa". Vierailunsa aikana hän oli haastateltavana myös "Huomenta Suomessa".
Klaipėda

Klaipėda (, ) on Liettuan kolmanneksi suurin kaupunki ja samalla maan suurin rannikkokaupunki. Se on myös maan ainoa satama Itämerellä. Kaupungissa oli 160 361 asukasta vuonna 2012. Klaipėdan väkiluku on ollut laskussa vuoden 1989 lukemasta 204 248. Kaupungin satama leviää noin kymmenen kilometriä pitkälle rantakaistaleelle ja on yksi Baltian maiden suurimpia.
Klaipėdassa on samankaltaista arkkitehtuuria kuin Saksassa, Englannissa ja Tanskassa. Suositut merenrantakohteet Neringa ja Palanga sijaitsevat lähellä Klaipėdaa.
Historiaa.
Klaipėdan perustivat balttilaiset heimot 1100-luvulla. Pitkän aikaa se kuului Itä-Preussiin, jolloin sitä kutsuttiin Memeliksi.
Itämeren satamakaupungin perustivat Saksalaisen ritarikunnan ritarit vuonna 1252, jolloin he miehittivät alkuperäisen asutuksen perustaakseen sinne tukikohtansa. Tuolloin kaupunkia kutsuttiin nimellä "Castrum Memele", (saksaksi "Memelburg", myös "Mimmelburg"). Vuonna 1254 Memelburgille annettiin Lyypekin kaupunginoikeus. Ritarikunta käännytti alueen kristinuskoon. Melno-Seen rauha 1422 asetti rajan Preussin ja Liettuan välille. Memelburg liitettiin Preussiin ja raja pysyi muuttamattomana vuoteen 1919, ja oli siten yksi kauimmin muuttumattomana säilynyt raja Euroopassa. Preussin herttuakunta oli Puolan vasalli ja myöhemmin osa Puola-Liettuaa. Vuosina 1629–1635 Ruotsi hyökkäsi ja miehitti kaupunkia. Saksan yhdistyessä Preussin johdolla Memelistä tuli Saksan keisarikunnan koillisin kaupunki. Rautatieaseman kaupunki sai 1875. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen, vuonna 1919, Memel asetettiin ympärysvaltojen alaisuuteen. 
Versailles’n rauhan jälkeen kaupunki ympäristöineen erotettiin Saksasta, ja Memelin alue oli Kansainliiton mandaattihallintoalueena ranskalaisten hallitsemana. Liettualaiset kuitenkin hyökkäsivät alueelle 1923 ja ranskalaiset vetäytyivät. 
Kansallissosialistisen työväenpuolueen Saksassa tapahtuneen valtaannousun jälkeen ja Saksan saatua hallintaansa Itävallan, Sudeetit, Böömin ja Määrin, Saksa vaati myös Memeliä. Se liitettiin Saksaan 22. maaliskuuta 1939 ennen toisen maailmansodan alkua.
Toisen maailmansodan loppuvaiheissa, loppuvuodesta 1944, asukkaat pakenivat taisteluita. Puna-armeija valtasi kaupungin tammikuussa 1945 ja se annettiin takaisin Liettuan sosialistiselle neuvostotasavallalle. Monet jäljelle jääneistä asukkaista karkotettiin Siperiaan ja loput siirrettiin Saksaan.
Ilmasto.
Alla oleva taulukko kuvaa Klaipėdan ilmastoa. Tiedot ovat vertailukaudelta 1961–1990 ellei toisin mainita.
Kaupunki nykyään.
Klaipėdan satama on yksi Baltian maiden suurimmista syvä- ja lauttasatamista. Sieltä on linjayhteyksiä Ruotsiin, Tanskaan ja Saksaan. Satama sijaitsee Kuurinhaffin suuaukon äärellä, Kuurinkyntään pohjoispään itäpuolella.
Mantereelta kulkee 20 minuutin välein lautta Kuurinmaan niemelle, Kuurinkynnäkselle.
Luettelo Norjan kunnista

Norja on jaettu 15 hallinnolliseen lääniin ja 357 kuntaan. Oslo on sekä lääni että kunta. Tässä artikkelissa läänit ja kunnat on järjestetty norjankielisen nimensä mukaan. Luetteloon ei ole laskettu mukaan Svalbardia eli Huippuvuoria, Jan Mayeniä, Bouvet’nsaarta ja muita merentakaisia alueita.
Quintillus

Marcus Aurelius Claudius Quintillus (k. syyskuu 270) Rooman keisari lyhyen aikaa syyskuussa 270. Quintillus julistautui keisariksi veljensä Claudius Gothicuksen kuoltua kulkutautiin elokuussa 270 ja sai senaatin hyväksynnän. Hän oli keisariksi noustuaan luultavasti Aquileian kaupungissa Pohjois-Italiassa. Samalla kuitenkin Tonavan raja-alueen joukot huusivat Claudiuksen luotetun kenraalin Lucius Domitius Aurelianuksen keisariksi. Aurelianus oli matkalla kukistamaan Quintillusta, joka kuitenkin teki itsemurhan tai omat sotilaat murhasivat hänet, jolloin taistelulta vältyttiin. 
Valtakausi.
Quintilluksen elämästä ja kaudesta ei tiedetä juuri mitään. Antiikin lähteiden tiedot ovat ristiriitaisia hänen kautensa pituudesta. Zosimoksen mukaan hän hallitsi muutaman kuukauden, kun taas "Historia Augusta" puhuu sekä 17 että 20 päivästä. Noin vuonna 354 kirjoittaneen tuntemattoman kronikoitsijan mukaan Quintilluksen valtakausi kesti 77 päivää. Neljässä eri kaupungissa ehdittiin kuitenkin lyödä Quintilluksen nimellä ja kuvalla varustettuja kolikoita, joten viimeksi mainittu saattaa olla oikeassa. Mauretaniasta on löydetty myös mailipylväskin, jossa on teksti "IMP CAES M AVRELIO QVINTILO INVICTO PIO FELICI AVG PONT MAXIMO TRIB POTEST PP ... ." (Ylipäällikkö Caesar Marcus Aurelius Quintillukselle, voittamattomalle, hurskaalle ja menestyksekkäälle Augustukselle, Pontifex maximukselle, kansantribuunin oikeuksien haltijalle, isänmaan isälle ...)
Kun Konstantinus Suuri propagandassaan ilmoitti olevansa sukua Claudius Gothicukselle ylistäen häntä suuresti, myös Quintillus sai tästä osansa. Monet ajan historiankirjoittajat ylistivät Quintillusta ja mainitsivat hänen esimerkilliset hyveensä, jotka ylittivät jopa Claudiuksen vastaavat.
Kuolema.
Myös Quintilluksen kuolintavastakin on epäselvyyksiä. Erään tarinan mukaan hän teki itsemurhan avaamalla suonensa tai sitten antoi lääkärinsä avata ne. Myös hänen omat sotilaansa saattoivat surmata komentajansa, huomattuaan ettei heistä olisi vastusta Aurelianuksen armeijalle. "Historia Augustan" mukaan historioitsija Deksippos kirjoitti, että hän kuoli luonnollisesti. Tämä saattaa olla tottakin sillä Deksippos oli Quintilluksen aikalainen. Johannes Malalaksen mukaan hän kuoli keisarillisessa palatsissaan Roomassa eikä Aquileissa.