tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ursus, il gladiatore ribelle

Ursus, il gladiatore ribelle (”Ursus, kapinallinen gladiaattori”) on vuonna 1962 valmistunut italialainen elokuva. Lajityypiltään historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Domenico Paolella. Sen päähenkilöä Ursusta esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Dan Vadis.
Juoni.
Rooman keisarin Marcus Aureliuksen kuoltua valtaistuimen perii hänen poikansa, gladiaattoritaisteluja harrastava julma ja väkivaltainen Commodus. Senaattori Emilius Letus kaappaa kristityn markomannin Ursuksen morsiamen Arminian saadakseen miehen taistelemaan Commodusta vastaan gladiaattorikisoissa. Ursus lyö Commoduksen ja kapinaan nouseva armeija nostaa keisariksi Letuksen pojan Septimiuksen.
Tuotanto, teemat ja vastaanotto.
"Ursus, il gladiatore ribelle" on melko tavanomainen esimerkki 1960-luvun alussa kukoistaneesta peplumin alalajista, gladiaattorielokuvista. Sen ansioita ovat hyvin koreografioidut gladiaattoritaistelut sekä suuren avustajajoukon kansoittamat joukkokohtaukset. Sergio Cianin alias Alan Steelin esittämä Commodus on "Gladiaattorin" kaltaisista Hollywood-elokuvista poiketen miehekäs lihaskimppu, joka ei kaihda tasaväkisiä otteluita. Väkivaltaisia toimintajaksoja kehystävät Rooman senaattorien juonittelu sekä Commodukseen rakastuneen Marcian moraalinen dilemma. Elokuva oli Italiassa kohtalainen kaupallinen menestys tuottaen yhteensä 315 miljoonan liiran lipputulot.
DVD-julkaisut.
Techniscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä kuvattu elokuva on saatavilla ainoastaan yhdysvaltalaisen Something Weird Videon DVD:llä julkaisemana mustavalkoisena TV-kopiona. Elokuvasta liikkeellä olevat italialaiset piraattiversiot on digitoitu videokasetilta.
Sony Ericsson T610

Sony Ericsson T610 oli Sony Ericssonin vuonna 2003 julkistama matkapuhelin. Se oli yksi ensimmäisistä laajasti saatavilla olevista puhelimista, jossa oli sisäänrakennettu kamera, Bluetooth ja värinäyttö. Siinä oli myös Java-tuki, internet-selain, sähköposti ja polyfoniset soittoäänet. Puhelinta sai punaisena, sinisenä ja harmaana. 
Muotoilu.
Puhelimen etupuolella on STN-värinäyttö, sen alapuolella taustavalaistu numeronäppäimistö, navigaationäppäin ja valintanäppäimet. Oikealla sivulla on painike, josta aukeaa internet-selain. Vasemmalla sivulla on muun muassa kameranäppäin ja vierekkäiset plus- ja miinusnappulat äänenvoimakkuuden säätelyyn. Takana on kameran linssi, jonka vieressä paikka salamavalolle. Takakuori on avattavissa ja akku vaihdettavissa. Puhelimen väritys on kaksiosainen, edessä väri vaihtuu valintanäppäinten kohdalla, takana hieman ylempää.
San Carlos de Bariloche

San Carlos de Bariloche on kaupunki Argentiinan järvialueella Patagonian pohjoisosassa Río Negron maakunnassa lähellä Chilen rajaa. Kaupungista käytetään usein lyhennettyä nimeä Bariloche. Kaupunki on vilkas retkeilykeskus. Se sijaitsee Nahuel Huapin kansallispuiston läheisyydessä Nahuel Huapi-järven rannalla. 19 kilometrin päästä kaupungista on Cerro Catedral-vuori laskettelukeskuksineen. Laskettelukeskuksessa on 120 kilometriä rinteitä sekä 39 hissiä.
Domenico Paolella

Domenico Paolella (18. lokakuuta 1915 Foggia – 7. lokakuuta 2002 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. 
Paolella toimi Carmine Gallonen assistenttina "Scipio Africanuksessa" vuonna 1937 ja ohjasi ensimmäisen näytelmäelokuvansa "Gli ultimi della strada" vuonna 1940. Vuosina 1946–1951 hän työskenteli uutiselokuvien taiteellisena johtajana ja päätoimittajana. Paolellan dokumentti "La tragedia dell’Etna" sai palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla.
1950-luvulla Paolella teki musiikkikomedioita kuten "Canzoni di mezzo secolo" (1952) sekä Totò-komediat "Destinazione Piovarolo" ja "Il coraggio" (molemmat 1955). Seuraavan vuosikymmenen alussa hän ohjasi merirosvoseikkailuja sekä peplumelokuvia, joista parhaita ovat "Ercole contro i tiranni di Babilonia" (1964) ja "Il gladiatore che sfidò l’impero" (1965). Myöhemmin hän teki muun muassa spagettiwesternejä sekä erotiikalla ja väkivallalla kuorrutettuja toimintaelokuvia.
Wolle Weiner

Woldemar ”Wolle” Weiner (29. kesäkuuta 1913 Pietari, Venäjä – 12. huhtikuuta 1963 Suomi) oli venäläissyntyinen suomalainen lavastaja. Hän teki myös puvustuksia. Hän toimi lavastaja vuodesta 1932 Suomalaisessa oopperassa, Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa, Wasa Teaternissa sekä vuosina 1947–1963 Turun kaupunginteatterissa. Lilla Teaterniin hän lavasti vuonna 1960 esitetyn, Benedict Zilliacuksen kirjoittaman näytelmän "My Fair Lad". Hänen lavastamansa on Suomen televisiossa vuonna 1962 esitetty televisioelokuva "Kesäyön unelma", jonka ovat ohjanneet Jouko Paavola ja Sirppa Sivori-Asp.
Weiner osallistui Suomen venäläisten taiteilijoiden yhdistyksen vuosinäyttelyihin.
Katangankutoja

Katangankutoja ("Ploceus katangae") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Katangankutojaa tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Sambiassa. Laji on huonosti tunnettu eikä siitä ole tehty kannanarvioita. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lufirankutoja

Lufirankutoja ("Ploceus ruweti") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Lufirankutojaa tavataan Lufira-järven ympäristössä Kongon demokraattisessa tasavallassa. Laji on huonosti tunnettu eikä siitä ole tehty kannanarvioita. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö.
Lufirankutoja elää soilla ja kuivalla maalla puissa maissipeltojen reunoilla. Sitä ei yleensä tavata yli 100 metrin päässä vedenrajasta.
Lisääntyminen.
Lufirankutojan pesimäkausi alkaa tammikuussa ja päättyy ennen huhtikuuta. Laji pesii yhdyskunnissa, joissa on kolmesta kahteenkymmeneen pesää. Pesä sijaitsee usein akaasiassa, ja laji pesii yleensä kahdesti pesimäkausen aikana.
Tansaniannaamiokutoja

Tansaniannaamiokutoja ("Ploceus reichardi") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tansaniannaamiokutojaa tavataan Tansaniassa ja Sambiassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sahelinkutoja

Sahelinkutoja ("Ploceus vitellinus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sahelinkutojaa tavataan Länsi-, Keski- ja Itä-Afrikassa. Sen on kuvattu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Suomuselkäkutoja

Suomuselkäkutoja ("Ploceus spekei") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Suomuselkäkutojaa tavataan Etiopiassa, Keniassa, Somaliassa ja Tansaniassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hopeasulfidi

Hopeasulfidi (Ag2S) on sulfideihin kuuluva yhdiste, jonka mineraalimuotoja ovat akantiitti ja argentiitti. Sitä on kutsuttu myös rikkihopeaksi ja hopeahohteeksi. Väriltään se on yleensä mustaa. Se ei liukene helposti edes happoihin. Luonnossa sitä esiintyy muihin mineraaleihin sekoittuneena. Sitä voi esiintyä myös korrosioitumaan päässeissä hopeaesineissä, joiden hopea on reagoinut rikin kanssa. Näin voi tapahtua muun muassa meressä kauan olleille hopeaesineille, koska merivesi sisältää rikkiä merkittävässä määrin.
Brugg

Brugg on vanha kaupunki Pohjois-Sveitsissä, Aargaun kantonissa. Kaupungissa on noin 10 000 asukasta.
Sijainti.
Brugg on Aarejoen varrella kohdassa, jossa kaksi isoa sivujokea, Reuss ja Limmat, yhdistyvät Aareen. Kaupunki sijaitsee noin 50 kilometriä Baselista itään ja noin 30 kilometriä Zürichistä luoteeseen.
Liikenne.
Moottoritie A1/A3 ohittaa Bruggin etelän puolelta. Kaksi vanhaa rautatietä Basel–Rotkreuz ja Olten–Koblenz/Baden risteävät Bruggissa.
Wettingen

Wettingen on kaupunki Pohjois-Sveitsissä, Aargaun kantonissa. Kaupungissa on runsaat 20 000 asukasta, ja se on väkiluvultaan Aargaun kantonin suurin kaupunki.
Sijainti.
Wettingen sijaitsee Limmatjoen varrella, Badenin kaupungin välittömässä läheisyydessä, noin 20 kilometriä Zürichistä luoteeseen. 
Liikenne.
Moottoritie A1/A3 kulkee Wettingenin kautta. Badenista on rautatieyhteys Zürichiin, Otelfingenin kautta Kloteniin sekä Badenin kautta Baseliin ja Olteniin. Zürichin–Badenin rata on Sveitsin vanhin rautatie vuodelta 1847.
Ylänkötasku

Ylänkötasku ("Pinarochroa sordida") eli aiemmalta nimeltään kenianvuoritasku on itäafrikkalainen varpuslintu joka kuuluu sieppojen heimoon.
Ylänkötasku on pyöreämuotoinen lyhytpystöinen tummanruskea lintu. Se kasvaa noin 15 cm pitkäksi.
Ylänkötaskua tavataan Eritreassa, Etiopiassa, Keniassa, Tansaniassa ja Ugandassa. Laajan levinneisyysalueensa takia se ei ole uhanalainen. Se on yleinen vuoristoniityillä ja nummilla 1800-3300 metrin korkeudessa.
Ugandankutoja

Ugandankutoja ("Ploceus spekeoides") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ugandankutojaa tavataan pienellä Pohjois-Ugandassa. Sen populaatio on luultavasti pieni, ja laji on luultavasti vähenemässä elinaluiden kuivattamisen ja karjan laidunnuksen takia. Ugandankutoja on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Elintavat.
Ugandankutoja tunnetaan huonosti. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen pensaikkosilla ja puustoisilla ruohikkoalueilla soisilla alueilla. Laji käyttää ravinnokseen siemeniä ja luultavasti myös hyönteisiä. Ugandankutoja pesii kesä–heinäkuussa. Se pesii yhdyskunnittain ja tekee soikean pesän ruohoista.
Theo Hutchcraft

Theo Hutchcraft (s. 30. elokuuta 1986 Richmond) on englantilainen laulaja ja lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten Hurtsin laulajana. Hän oli myös mukana laulamassa Calvin Harrisin ja Alesson kappaleessa ”Under Control”.
Bureau ja Daggers (2005–2008).
Theo tapasi Adam Andersonin vuoden 2005 lopussa yökerhon pihalla. Heidän ystävänsä tappelivat keskenään, mutta Theo ja Adam olivat omien sanojensa mukaan liian humalassa liittyäkseen mukaan, joten he rupesivat juttelemaan musiikista. He huomasivat pian, että heillä on samanlaiset musiikkimaut, joten seuraavana päivänä he perustivat yhteisen bändin. Muutaman kuukauden sähköpostittelun jälkeen he perustivat Bureaun vuoden 2006 maaliskuussa. Heidän ensimmäinen keikkansa oli saman vuoden toukokuussa, minkä jälkeen heillä oli hetken aikaa levytyssopimus.
Pian Bureaun hajoamisen jälkeen vuonna 2007 Hutchcraft perusti Daggersin Andersonin kanssa. Daggers menestyi jo vähän paremmin kuin Bureau, ja he olivat ehdolla Popjustice Twenty Quid Music Prizeen. Erään huonon konsertin jälkeen Theo ja Adam palasivat Lontoosta Manchesteriin, jotta he voisivat miettiä rauhassa Daggersin tulevaisuutta. He äänittivät yhdessä kappaleen nimeltä ”Unspoken” ja ymmärsivät, että he olivat vihdoinkin löytäneet musiikkityylin, jota he halusivat tehdä. Daggersin hajoamisesta ilmoitettiin yhtyeen muille jäsenille ja faneille, minkä jälkeen kaksikko lähti lyhyelle lomalle Italiaan.
Hurts (2009–).
Hurts kuvasi amatöörimusiikkivideon ”Wonderful Life” -nimiselle kappaleelle. Videolle tarvittiin tanssija, joten Theo ja Adam laittoivat ilmoituksen kaupan ikkunaan. Vain yksi tanssija tuli hakemaan paikkaa, joten hän pääsi videolle. Video ladattiin Hurtsin viralliselle Youtube-kanavalle huhtikuussa 2009, ja siitä tuli nopeasti suosittu. Hurts solmi levytysopimuksen Major Labelin kanssa saman vuoden heinäkuussa. Hurts julkaisi ensimmäisen levynsä "Happinessin" syyskuussa 2010. Sitä seurasivat "Exile" maaliskuussa 2013, "Surrender" lokakuussa 2015 ja "Desire" syyskuussa 2017.
Veni Sancte Spiritus

Veni Sancte Spiritus () on eräiden kristillisten rukousten ja hymnien alkusäe.
Kuuluisin niistä on keskiaikainen helluntaihymni "Veni Sancte Spiritus et emitte", jonka on oletettavasti kirjoittanut Stephan Langton (Canterburyn arkkipiispa, k. 1228). Se kuuluu niihin neljään sekvenssiin, jotka Trenton kirkolliskokous jätti julkiseen messuliturgiaan 1562. Siitä on olemassa eri muunnoksia, ja tekstiin on käytetty eri sävelmiä. Sen pohjalta Martti Luther laati myös virren "Komm, Heiliger Geist, Herre Gott", joka sekin on suomennettuna ("Oi Pyhä Henki, Jumala") nykyisessä suomalaisessa virsikirjassa, numerolla 114. Suomen evankelis-luterilainen kirkko käyttää sekvenssin tekstiä kahtena eri käännöksenä helluntain päivän rukouksena ja helluntaiviikon rukouksena. Ruotsin kirkon virsikirjassa Lutherin virsi on numerolla 51 "Jo saavu, Henki, Jumala". Teksti on Pekka Kivekkään 1995 tekemä suomennos.
Virsi 112 sekoitetaan usein Veni Sancte Spiritus -hymniin, mutta kyseessä on eri hymni "Veni Sancte Spiritus, reple". Kyseessä on kuitenkin aivan oma hymninsä. Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi on numerolla 361, ja sen suomennos on Pekka Kivekkään 1998 tekemä latinalaisen tekstin pohjalta.
Eri rukousten ja hymnien tekstejä.
Veni, Sancte Spiritus, et emitte.
Latinankielinen teksti
 Veni, Sancte Spiritus,
 et emitte caelitus
 lucis tuae radium.
 Veni, pater pauperum,
 veni, dator munerum,
 veni, lumen cordium.
 Consolator optime,
 dulcis hospes animae,
 dulce refrigerium.
 In labore requies,
 in aestu temperies,
 in fletu solatium.
 O lux beatissima,
 reple cordis intima
 tuorum fidelium.
 Sine tuo numine,
 nihil est in homine,
 nihil est innoxium.
 Lava quod est sordidum,
 riga quod est aridum,
 sana quod est saucium.
 Flecte quod est rigidum,
 fove quod est frigidum,
 rege quod est devium.
 Da tuis fidelibus,
 in te confidentibus,
 sacrum septenarium.
 Da virtutis meritum,
 da salutis exitum,
 da perenne gaudium.
Veni, Sancte Spiritus, reple.
Latinankielinen teksti
 Veni, Sancte Spiritus, 
 reple tuorum corda fidelium, 
 et tui amoris in eis ignem accende,
 qui, per diversitatem linquarum cunctarum,
 gentes in unitatem fidei concregasti.
 Alleluia.
Suomennos
 Tule, Pyhä Henki,
 täydä uskoviesi sydämet,
 ja sytytä rakkautesi liekkiin heissä,
 jotka kielten moninaisuuksista
 olet koonnut kansoista yhteen uskoon.
 Halleluja.
Vuoden 1886 virsikirjan sanat 
 Tule, Pyhä Henki, luoksemme Ja täytä sinun
 uskovaistes sydämet Ja pyhän rakkautes
 liekki niihin sytytä; Sä, joka kaikki kansakunnat kie-
 lill' erinäisillä Yhdistät Kristuksehen ja uskon yhteyte-
 hen! Halleluja! Halleluja!
Nokia 6080

Nokia 6080 on Nokian vuonna 2006 julkaisema matkapuhelin. Siinä on 2 tuuman TFT-näyttö (tarkkuus 128 × 160 pikseliä), VGA-tasoinen kamera, Java-tuki, FM-radio ja WAP-internetselain.
Mäkihypyn maailmancup 2013–2014

Mäkihypyn maailmancup 2013–2014 alkoi Saksan Klingenthalissa 23. marraskuuta 2013 miesten joukkuekilpailulla ja päättyi Slovenian Planicassa 23. maaliskuuta 2014. Naisten kausi alkoi Norjan Lillehammerissa 7. joulukuuta ja päättyi Planicassa 22. maaliskuuta. Kaikkiaan kalenterissa oli miehillä 28 osakilpailua ja 4 joukkuekilpailua, naisilla 19 osakilpailua. Lisäksi kauden aikana käytiin yksi sekajoukkuekilpailu.
Maailmancupin loppupisteet.
Miehet.
Suomalaisten sijoitukset ja palkintosijoitukset.
Maiden välisessä cupissa Suomi sijoittui kahdeksanneksi 1 090 pisteellä.
Naiset.
Suomalaisten sijoitukset ja palkintosijoitukset.
Maiden välisessä cupissa Suomi sijoittui kymmenenneksi 455 pisteellä.
Doug Patey

Douglas Edward Patey (s. 20. joulukuuta 1956 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan NHL:ssä yhteensä 45 ottelua tehopistein 4+2=6 ja keräten kahdeksan jäähyminuuttia. Patey pelasi suurimman osan urastaan kuitenkin farmisarjoissa. Hän laukoi oikealta.
Ura.
Patey pelasi junioriliiga OMJHL:n (nyk. OHL) Sault Ste. Marie Greyhoundsissa vuosina 1974–1976. Kaudella 1974–1975 hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä 31 osumallaan ja kaudella 1975–1976 Greyhoundsin kolmanneksi paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 45+65=110. Patey sijoittui sekä kymmenenneksi sekä OMJHL:n maali- että syöttöpörssissä.
Washington Capitals varasi Pateyn 73. pelaajana . Samana kesänä hänet varasi myös WHA-joukkue Phoenix Roadrunners. Patey siirtyi Capitalsin organisaatioon jo seuraavaksi kaudeksi 1976–1977 ja teki joukkueessa NHL-debyyttinsä pelattuaan 37 runkosarjaottelua tehopistein 3+1=4. Noin puolet kaudestaan hän pelasi IHL-joukkue Dayton Gemsissa. Kauden 1977–1978 Patey pelasi lähes kokonaan AHL-joukkue Hershey Bearsissa, jonka paras pistemies ja maalintekijä hän oli tehoilla 27+33=60. Patey pelasi kauden aikana myös kaksi NHL-ottelua. Kaudella 1978–1979 hän oli 22 osumallaan Bearsin kolmanneksi paras maalintekijä. Patey pelasi kauden aikana kuusi NHL-ottelua.
Edmonton Oilers varasi Pateyn omassa 15. pelaajana kesällä . Hän pelasi kauden 1979–1980 kuitenkin CHL:ssä Cincinnati Stingersin ja Houston Apollosin joukkueissa. Kaudella 1980–1981 Patey pelasi I-divisioonajoukkue Savonlinnan Pallokerhossa tehden 12 ottelussa tehot 12+6=18. SaPKo jäi hänen viimeiseksi seurakseen.
Muuta.
Pateyn isoveli Larry pelasi omalla urallaan yli 700 NHL-ottelua.
Tuffi Films

Tuffi Films Oy oli vuosina 2010–2024 toiminut suomalainen elokuvatuotantoyhtiö, jonka perustivat tuottaja Elli Toivoniemi, käsikirjoittaja-ohjaajat Selma Vilhunen ja Jenni Toivoniemi sekä käsikirjoittaja Kirsikka Saari. Yhtiö teki sekä fiktio- että dokumenttielokuvia.
Yrityksen omistivat Elli Toivoniemi (24 %), Venla Hellstedt, Kirsikka Saari, Jenni Toivoniemi ja Selma Vilhunen.
Tuffin ja Bufon tuottama ja Akseli Tuomivaaran ohjaama pitkä fiktioelokuva "Korso" sai ensi-iltansa helmikuussa 2014.
Tuffin tuottama lyhytelokuva "Pitääkö mun kaikki hoitaa?" oli vuonna 2014 Oscar-ehdokkaana parhaan lyhytelokuvan kategoriassa. Tuffin lyhytelokuva "Treffit" voitti vuonna 2013 Sundancen elokuvafestivaalien lyhytelokuvakilpailun kansainvälisen sarjan.
Yhtiö sai elokuvataiteen valtionpalkinnon 2021 "Yksittäistapaus"-elokuvasarjasta.
Vuonna 2022 Tuffi Films hakeutui yrityssaneeraukseen. Yrityssaneeraus ei onnistunut ja yhtiö hakeutui konkurssiin maaliskuussa 2024.
Tuotanto.
Dokumentit.
Lähde
Suomen Rugbyliitto

Suomen Rugbyliitto ry (SRL) on vuonna 1968 perustettu rugbyn suomalainen kattojärjestö. Alun perin liitto perustettiin nimellä Suomen salamapalloliitto. Se on kansainvälisen rugbyliiton IRB:n, Rugby Europen, Euroopan rugbyliiton FIRA:n sekä Suomen olympiakomitean jäsen. Liittoon kuuluu 19 jäsenseuraa sekä tuomariyhdistys Finnish Rugby Referees Association (FRRA).
Talous.
Suomen Rugbyliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 129 000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 23 000 euroa.
John Matchefts

John Peter Matchefts (18. kesäkuuta 1931 Eveleth, Minnesota – 10. marraskuuta 2013 Colorado Springs, Colorado) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti.
Matchefts kuului Yhdysvaltain olympiahopeaa Cortina d’Ampezzossa 1956 saavuttaneeseen joukkueeseen. Hän pelasi turnauksessa seitsemässä ottelussa tehden kaksi maalia. Talviolympialaisten tuolloisesta statusarvosta johtuen Yhdysvallat saavutti samalla MM-hopeaa.
Matchefts kuoli 82-vuotiaana Colorado Springsissä 10. marraskuuta 2013.
André Filippini

André Filippini (13. syyskuuta 1924 Sion – 19. marraskuuta 2013) oli sveitsiläinen rattikelkkailija ja olympiamitalisti.
Filippini kuului Sveitsin olympiapronssia neljän miehen kelkoissa Oslossa 1952 saavuttaneeseen joukkueeseen.
Filippini toimi jalkapalloseura FC Sionin puheenjohtajana vuosina 1971–1977. Hän kuoli 89-vuotiaana 19. marraskuuta 2013.
Valko-Venäjän korkein oikeus

Valko-Venäjän korkein oikeus (, ) on Valko-Venäjän yleisten tuomioistuimien kolmas oikeusaste eli ylin taso. Lisäksi korkein oikeus valvoo maan oikeudenkäyntejä ja yleisten oikeuksien juridista toimintaa. Valko-Venäjän korkeimman oikeuden toimitilat sijaitsevat maan pääkaupungissa Minskissä osoitteessa ulitsa Lenina 28, 220030 Minsk. 
Korkeimpaan oikeuteen kuuluvat korkeimman oikeuden presidentti, 1. varapresidentti ja muut varapresidentit sekä korkemman oikeuden jäsenet. Toiminnallisesti se jakautuu siviiliasioiden, rikosasioiden, sotilasasioiden, patenttiasioiden tuomarikuntiin, puhemiehistöön (presidium) ja itse korkeimpaan oikeuteen. 
Valko-Venäjän korkeimman oikeuden ohella yleisiä tuomioistuimia ovat keskitason alueelliset (ja Minskin kaupungin) yleiset oikeusistuimet sekä alimmalla oikeusasteella piirien ja kaupunkien oikeusistuimet. Tämän lisäksi yleisiin oikeuksiin kuuluvat sotaoikeudet.
Marraskuussa 2013 uutisoitiin valmisteilla olevista tuomioistuinlaitosta koskevista laki- ja organisaatiomuutoksista. Aiempaa tuomioistuinlaitoksen kolmijakoa eri aiheisiin keskittyviin tuomioistuimiin suunniteltiin muutettavan niin, että kolmiasteiset taloustuomioistuimet yhdistettäisiin yleisiin tuomioistuimiin. Tällöin Valko-Venäjän korkeimaan oikeuteen yhdistettäisiin nykyinen "Valko-Venäjän korkein talousoikeus". Muutos vaatisi ainakin paikoin Valko-Venäjän perustuslain muuttamista, joka voitaisiin toteuttaa kansanäänestyksen kautta. Muutoksen tarpeellisuutta on perusteltu tuomioistuinlaitoksen rakenteen yhtenäistämisellä tulliunionin muiden valtioiden tuomioistuinrakenteen kanssa.
Iranin miesten lentopallomaajoukkue

Iranin miesten lentopallomaajoukkue edustaa Iranin tasavaltaa kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Iranilainen lentopallojoukkue on yksi maailman parhaista lentopallomaajoukkueista.
Joukkue selviytyi Rion kesäolympialaisiin 2016. Se sijoittui alkulohkossaan neljänneksi ja pääsi puolivälieriin. Siellä vastaan tullut Italia voitti Iranin erin 3–0 ja Iranin lopullinen sijoitus oli viides. Iran on viime vuosina pelannut myös MM-kilpailuissa ja sijoittui vuonna 2014 kuudenneksi. Vuoden 2018 MM-kilpailuissa se hävisi viidestä alkulohko-ottelustaan vain yhden, hallitsevalle maailmanmestarille Puolalle, mutta kolme jatkolohkotappiota pudottivat sen sijalle 13. Joukkue sijoittui maailmanliigassa neljänneksi vuonna 2014.
Cabretta

Cabretta on yhdysvaltalaisen Mink DeVille -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1977.
Yhtyeen lisäksi mukana ovat saksofonisti Steve Douglas ja soul-lauluyhtye The Immortals.
Levyllä olevista lainakappaleista toinen on John "Moon" Martinin tekemä "Cadillac Walk", joka on Martinin vuoden 1978 albumilla "Shots from a Cold Nightmare". Mink DeVille on levyttänyt myös Martinin kappaleen "Rolene".
Kappaleet.
Kappaleiden tekijä on Willy DeVille ja musiikkikustannusyhtiöt Glenwood Music Corporation / Fire Escape Music (ASCAP) ellei toisin ole mainittu.
 1. Venus of Avenue D – 4:57
 2. Little Girl – 4:19 &lt;br&gt; 
 3. One Way Street – 2:50
 4. Mixed Up, Shook Up Girl – 3:44
 5. Gunslinger – 2:09
 1. Can’t Do without It – 3:15
 2. Cadillac Walk – 3:14 
 3. Spanish Stroll – 3:38
 4. She’s So Tough – 2:30
 5. Party Girls – 4:30
Kokoonpano.
sekä:
Tuotantotiedot.
Albumi on julkaistu myöhemmin Fame-sarjassa LP-levynä, jonka luettelotunnus on 1A 038 1575171 ja C-kasettina tunnuksella 1A 238 1575174. Alkuperäinen tunnus on 062-85137.
Pitkäpyrstömedestäjä

Pitkäpyrstömedestäjä ("Nectarinia johnstoni") on Afrikassa elävä medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Koiraan pyrstö on jopa 30 cm pitkä, naaraan 15 cm. Molemmilla sukupuolilla on rinnassa kirkkaanpunainen läikkä.
Lajia tavataan ylänköalueilla vyöhykkeellä, joka ulottuu päiväntasaajan tienoilla Kongosta Keniaan. Levinneisyysalueeseen kuuluvat Kongon ja Kenian lisäksi Malawi, Ruanda, Tansania, Uganda ja Sambia. Sitä on kuvattu neljä alalajia, joiden levinneisyysalueet eroavat toisistaan.
Nimensä mukaisesti pitkäpyrstömedestäjät käyttävät ravinnokseen kukkien mettä.
Hopeasarvinokka

Hopeasarvinokka ("Bycanistes brevis") on Afrikassa elävä isokokoinen lintu.
Linnun pituus on noin 75–80 cm. Sen nokan päällä kasvaa vaalea sarvi. Höyhenpeitteen yleisväri on musta.
Sitä tavataan vuoristo- ja rannikkometsissä Etiopiasta eteläiseen Mosambikiin ulottuvalla alueella.
Hopeasarvinokka on kaikkiruokainen, mutta sen pääravintoa ovat hedelmät. Linnut vaeltavat pitkiäkin matkoja etsimässä kypsyviä hedelmiä, etenkin viikunoita ja niiden sukulaislajeja. Kun hedelmät ovat kypsiä, hopeasarvinokat voivat muodostaa 20 yksilön parvia.
Minun on ikävä sinua

Minun on ikävä sinua on suomalaissäveltäjä Kari Rydmanin toinen studioalbumi, joka julkaistiin keväällä 1978. Albumi sisältää Rydmanin säveltämiä ja sovittamia kappaleita, joissa hän soittaa pianoa. Albumi julkaistiin LP-levynä ja C-kasettina Love Records -levymerkillä vuonna 1978. Vuonna 1997 Siboney julkaisi albumista remasteroidun CD-painoksen.
Albumi nousi Suomen musiikkilistoille huhtikuussa 1978 ja kohosi parhaimmillaan 6. sijalle. Albumi pysyi listoilla yhteensä 18 viikon ajan.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Kari Rydman.
Kirsi Laamanen

Kirsi Laamanen on suomalainen näyttelijä-laulaja. Hän näyttelee Yle TV2:n "Tonttu Toljanteri" -joulukalenteriohjelmassa lääkäri Lettua. Laamanen on esiintynyt Werner Bros.- orkesterissa vuosina 2009–2015.
Rutiili

Rutiili on oksideihin kuuluva mineraali, joka samaan ryhmään kuuluvien anataasin ja brookiitin tavoin on koostumukseltaan titaanidioksidia (TiO2). Se on sulkeutunut muiden mineraalien sisään. Näissä sulkeumissa on neulasmainen rakenne. Prismamaiset kiteet saattavat kaksostua taitemaisesti. Se voi muodostaa suuria muodostumia. Väriltään rutiili on keltainen, punainen, punaruskea, tummanruskea tai musta. Viiru on kellanruskea, keltainen tai vaaleanruskea. Mineraalilla on metallin-, puolimetallin tai timantinkiilto ja se voi olla läpinäkyvä, läpikuultava tai läpinäkymätön. Kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 6–6,5. Ominaispaino on 4,3. Kidejärjestelmä on tetragoninen.
Esiintyminen.
Rutiilia esiintyy magmaintruusioissa ja metamorfisissa kivissä. Sitä on löydetty Sveitsistä ja Yhdysvalloista. sekä Sierra Leonesta. Sierra Leonen rutiiliesiintymät löydettiin vuonna 1954. Se tuottaa kolmanneksen maailman luonnonrutiilista.
Anataasi

Anataasi on oksideihin kuuluva mineraali, joka samaan ryhmään kuuluvien rutiilin ja brookiitin tavoin on koostumukseltaan titaanidioksidia (TiO2). Sen nimi tulee kreikan kielisestä sanasta, mikä tarkoittaa pitkänomaista. Anataasilla on alempi lämpötila kuin rutiililla. Mineraalin värejä ovat keltaisen ja ruskean sävyt sekä sininen ja musta. Viiru on väritön, valkoinen, vaaleanruskea tai vaaleanruskea. Sillä on puolimetallinen- tai timantinkiilto ja se on läpinäkyvä tai läpikuultava. Sen ominaispaino on 3,8–3,9. Kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 5,5–6. Kidejärjestelmä on tetragoninen.
Esiintyminen.
Anataasia esiintyy magma- ja metamorfisissa kivissä sekä upamuodostumissa. Sitä on löydetty Sveitsistä ja Italiasta.
Brookiitti

Brookiitti on oksideihin kuuluva mineraali, joka samaan ryhmään kuuluvien rutiilin ja anataasin tavoin on koostumukseltaan titaanidioksidia (TiO2). Se on nimetty englantilaisen mineralogin Henry James Brooken mukaan. Sillä on alempi lämpötila kuin rutiililla. Joskus brookiitti muodostuu sydämenmuotoiseksi kaksoiskiveksi. Kiteet ovat joskus laattamaisia ja voivat olla uurteisia. Väri on punaruskea tai vaihtelee ruskeasta mustaan. Viiru on valkoinen, keltainen, keltaisenruskea tai harmaa. Brookiitilla on puolimetallimainen- tai timantinkiilto ja se on läpinäkyvä, läpikuultava tai läpinäkymätön. Kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 5,5–6. Ominaispaino on 3,9–4,2. Kidejärjestelmä on ortorombinen.
Esiintyminen.
Brookiittia esiintyy upamuodostumissa, joissakin metamorfisissa kivissä ja juonissa. Samoissa paikoissa esiintyy anataasia, rutiilia, albiittia ja kvartsia. Sitä on Löydetty Ranskasta, Sveitsistä, Itävallasta ja Walesista.
Sony Ericsson J100

Sony Ericsson J100 on Sony Ericssonin vuonna 2006 julkistama matkapuhelin. Sen hinta on pyritty saamaan mahdollisimman alhaiseksi ja siinä on vain kaikkein tarpeellisimmat ominaisuudet. Siitä on kolme versiota:
Toiminnot:
Alaska SeaLife Center

Alaska SeaLife Center on vuonna 1998 perustettu yksityinen meriympäristön tutkimuskeskus ja akvaario. Se sijaitsee Alaskassa Sewardin kaupungissa. Siellä vierailee vuosittain noin 150 000 kävijää. 
Tutkimuskeskuksen tavoitteena on Alaskan merialueen luonnontutkimus. Tutkimuskohteena on muun muassa kuinka ilmastonmuutos ja muut ympäristömuutokset vaikuttavat pohjoisen herkkään ekosysteemiin. Rahoituksen keskus saa pääosin apurahoista. Yleisölle avoinna oleva akvaario rahoitetaan sisäänpääsymaksuilla. Keskuksessa on myös näyttely- ja tutkimuslintuja sekä uhanalaisten lintujen reservi.
Dick Figures

Dick Figures on yhdysvaltalainen tikku-ukkoanimaatiosarja, jonka loivat Ed Skudder ja Zack Keller. Sarja on suunnattu aikuisille ja yli 15-vuotiaille. Sarjan päähenkilöt ovat kaksi hyvää ystävää "Red" ja "Blue". Ensimmäinen jakso esitettiin 18. marraskuuta 2010. Sarjaa on tehty yli 50 jaksoa ja niitä on katsottu YouTubessa yli 250 miljoonaa kertaa. Sarjaa jatkava animaatioelokuva "Dick Figures the Movie" ilmestyi 17. syyskuuta 2013. Harrastajaryhmä Dubbinaattorit on dubannut sarjasta suomeksi yhdeksän jaksoa.
Onni Toivanen

Onni Toivanen (s. 14. heinäkuuta 1993 Lappeenranta) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan Saimaan Pallossa yhteensä 14 SM-liigan runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen sekä kaksi Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Toivanen pelasi suurimman osan miesten peleistään kuitenkin alemmilla sarjatasoilla Mestiksessä ja Suomi-sarjassa. 
Ura.
Toivanen on Saimaan Pallon kasvatti. Hän kuului joukkueen B-nuorten kapteenistoon kaudella 2010–2011. Kaudella 2012–2013 Toivanen toimi SaiPan A-nuorten kapteenina.
Toukokuussa 2013 Toivanen solmi kaksivuotisen SM-liigasopimuksen SaiPan kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä 22. marraskuuta 2013 vieraissa Pelicansia vastaan. Kaikkiaan Toivanen pelasi kauden 2013–2014 aikana 12 SM-liigaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi miesten pelejä myös vuodenvaihteessa kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa.
Kaudella 2014–2015 Toivanen pelasi SaiPassa sekä kaksi runkosarja- että Mestarien liigan ottelua. Hän pelasi lisäksi miesten pelejä myös lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä ja Suomi-sarjajoukkue Imatran Ketterässä. Siirtotakarajalla helmikuussa 2015 Toivonen kiinnitettiin loppukaudeksi KeuPan vahvuuteen. Kaudeksi 2015–2016 Toivanen hän vuoden mittaisella sopimuksella Ketterään. Toivanen oli joukkueen paras maalintekijä 14 osumallaan. Hän voitti kauden päätteeksi Suomi-sarjan hopeaa. Kauden 2016–2017 päätteeksi Toivanen voitti Suomi-sarjan mestaruuden.
Kevään 2017 Mestiksen karsintojen päätteeksi Ketterä jäi ilman sarjanousua, mutta joukkue nostettiin sarjaan kuitenkin toukokuussa, kun Kajaanin Hokki jäi ilman Mestis-lisenssiä. Toivonen jatkoi Ketterässä myös kaudella 2017–2018, kunnes joulukuussa 2017 hän päätti lopettaa pelaajauransa ja keskittyä jatkossa opiskeluun.
Aasianpalmukiitäjä

Aasianpalmukiitäjä ("Cypsiurus balasiensis") on kiitäjiin kuuluva lintulaji. Lintu tavataan laajalta alueelta Etelä- ja Kaakkois-Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan aasianpalmukiitäjä on noin 11–13 cm pitkä lintu. Yleisväritykseltään laji on hyvin tumman ruskea, lähes musta. Pyrstöon suhteellisen lyhyt. Pyrstö avattuna se on kaksihaarainen, mutta aasianpalmukiitäjä pitää pyrstön yleensä suljettuna, jolloin se on kapea ja piikkimäinen. Lajin siivet ovat pitkät. 
Levinneisyys ja elintavat.
Aasianpalmukiitäjää tavataan Intian niemimaalta Kiinaan, Malakan niemimaalle, Isoille Sundasaarille ja Filippiineille. Lajin elinympäristöä ovat alankomaiden palmumetsät ja -viljelmät aina 1 200 metrin korkeuteen merenpinnasta ja ne lentävät usein pieninä parvina palmujen lähistöillä. Aasianpalmukiitäjän ravintoa ovat ilmassa läntävät hyönteiset. Aasianpalmukiitäjät rakentavat pienikokoisen kuppimaisen pesän palmujen lehtien alle.
Motorola DynaTAC

DynaTAC, lyhenne sanoista Dynamic Adaptive Total Area Coverage, on Motorolan matkapuhelintuotesarja, jota valmistettiin 1984–1994. Kaupallinen kannettava puhelin Motorola DynaTAC 8000X sai Yhdysvaltain liittovaltion telehallintoviraston FCC:n hyväksynnän 21. syyskuuta 1983. Sen puheaika oli 30 minuuttia, päälläoloaika kahdeksan tuntia, ja siinä oli LED-valaistut näppäimet soittonumeron valintaan ja 30 numeron muistin. Puhelimen hinta oli 3 995 dollaria vuonna 1983.
Vuoden 1973 prototyyppi painoi kilon, sen akku kesti 35 minuttia, ja puheaikaa oli 20 minuuttia. Tarvittiin vielä vuosikymmen tutkimusta ja tuotekehitystä prototyypistä kaupalliseen versioon, ennen kuin ensimmäinen kaupallinen matkapuhelinpuhelinverkko otettiin käyttöön Chicagossa.
Vuonna 1984 markkinoille saatu DynaTAC 8000x painoi 800 grammaa. Akku kesti valmiustilassa kahdeksan tuntia. Puheaikaa oli enintään tunti. Laitteessa oli 30 puhelinnumeron muisti. Sen hinta oli Yhdysvalloissa 3 995 dollaria.
Sarjassa valmistettiin useita malleja alkaen vuoden 1985 mallista 8000s, ja valmistus jatkui vuoden 1993 Classic II -malliin asti. DynaTACin tilalle tuli paljon pienempi vuonna 1989 julkistettu Motorola MicroTAC.
Jari Vaattovaara

Jari Vaattovaara (s. 9. syyskuuta 1974, Rovaniemi) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Bandyliigassa pelaava Tornion Palloveikkoja. Hänen urallaan on jo 15 kautta bandyliigassa ja kaksi Ruotsin sarjoissa.
Vaattovaara nousi ensimmäisen kerran Tornion Palloveikkojen Bandyliigajoukkueeseen kaudella 1996–1997. Seuraavien 12 kauden aikana Vaattovaara oli voittamassa ToPV:n kuutta Suomen mestaruutta ja kuutta SM-hopeaa vuosina 1996–2008. Kauden 2008 alussa Vaattovaara siirtyi Haaparannan ja Tornion jääpalloilun yhteistyön myötä perustettuun HT Bandyyn, jossa hän pelasi kaksi kautta – kauden Allsvenskanissa ja kauden Elitserieniä. 
Sen jälkeen syksyllä 2010 Vaattovaara siirtyi takaisin nuorentuneeseen ToPV:hin.
Kaksi kertaa Bandyliigan loppuottelussa keväällä 2002 ja 2004 Vaattovaara on ollut ratkaisijana – maaliskuussa 2002 ToPV–OLS -ottelussa Vaattovaara teki jatkoajalla voittomaalin 6–5 ja maaliskuussa 2004 ToPV–OLS -ottelussa tekemällä 90. minuutilla voittomaalin 8–7.
Kauden 2012–2013 jälkeen Vaattovaara nousi Suomen jääpallon maalintekijätilaston kärkeen laskettaessa runkosarjan ja pudostuspelien maalimäärät. Vaattovaaralla on kauden 2013 päättyessä kertynyt 763 maalia. Vaattovaaran maalimäärä runkosarjassa on 651 eli hän on tässä maalintekijätilastossa kolmantena.
Axel Wenner-Gren

Axel Leonard Wenner-Gren (1881–1961) oli ruotsalainen yritysjohtaja ja suurlahjoittaja. Hän perusti 1919 Electroluxin. Vuonna 1930 hän alkoi Bahamalta käsin tehdä sijoituksia, ja hän perusti Meksikoon puhelinyhtiön 1948, kehitti yksiraiteisen Alweg-rautatien Saksassa sekä perusti vuonna 1957 Brittiläiseen Kolumbiaan luonnonvaroja tutkivan yrityksen. Myös Wenner-Gren-säätiöt ovat hänen perustamiaan.
Vile (yhtye)

Vile on yhdysvaltalainen melodista death metalia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 1996 Concordessa, Kaliforniassa.
Yhtye on julkaissut neljä studioalbumia, joista viimeisin, "Metamorphosis", julkaistiin vuonna 2011.
Armas Pietarinen

Armas Rainer Pietarinen (23. toukokuuta 1921 Rääkkylä – 4. huhtikuuta 2002 Joensuu) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Pietarinen toimi Hypönniemen kansakoulunopettajana vuosina 1955–1967 Rääkkylässä. Vuodesta 1967 vuoteen 1977 hän toimi Joensuun Kanervalan koululla sekä kansakoulunopettajana että peruskoulunopettajana.
Teokset "Valter Santala, kotiutettu" ja "Suljetuin ovin" ovat syntyneet Pietarisen Rääkkylässä oloaikana. Esikoisteokseen on ollut vaikuttamassa omakohtaisesti koettu sota. Myös "Nahkakypärien laulut" teoksessa on aineksia elävästä elämästä. Gummerruksen laatimassa selonteossa "Kirjailijat keskellämme" kulttuuritapahtumassa Joensuussa 7–9.4.1972 on mainittu Juhani Niemen Helsingin Sanomissa kirjoittama arvostelu teoksesta "Nahkakypärien laulu", jossa arvostelija toteaa, että "Pietarisen keskeinen teema on tämän päivän hyvinvoinnin ja normien väljentymisen sekä sodan tiukan yhdenmukaisuuden ristiriita". 
Pietarinen kirjoitti eläkevuosinaan kirjallisuusarvosteluja Karjalainen lehteen ja asui Kanervalassa elämänsä loppuun asti. Pietarisen puoliso oli pienviljelijä Katri Sisko Ilona Pietarinen (kuollut 2013), joka myös toimi kirjallisuusarvostelijana.
Myrskyn todistajat

Myrskyn todistajat () on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut Ridley Scottin ohjaama yhdysvaltalainen seikkailuelokuva. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat "Albatross"-laivalle, joka upposi toukokuussa 1961 kuljettaessaan joukkoa amerikkalaisia teinipoikia. Elokuvakäsikirjoitus luotiin erään laivalta selvinneen pojan kirjoittaman kirjan pohjalta.
Arvosteluja yhteen kokoavan "Rotten Tomatoes" -sivuston mukaan 62 % elokuvan nähneistä kriitikoista suosittelee sitä. Kriitikkojen arvosanojen keskiarvo on 5,8/10 ja yleisön 3,2/5.
Motorola MicroTAC

 Motorola MicroTAC -matkapuhelinta valmistettiin aluksi analogisena mallina vuodesta 1989 alkaen. GSM-yhteensopiva ja TDMA kaksoistajuusmalli esiteltiin 1994. MicroTACissa oli uutuutena kääntyvä kansi, jonka avulla mikrofoni ja hälytin kääntyivät näppäimistön suojaksi. Mikrofoni ja hälytin olivat kannessa vain ensimmäisissä malleissa ja ne siirrettiin myöhemmin runko-osaan. Kääntyvä kansi muodostui kuitenkin malliksi myöhemmille simpukkatyyppisille matkapuhelimille. MicroTAC-puhelinta edelsi Motorola DynaTAC ja MicroTACin syrjäytti Motorola StarTAC. Kirjaimet TAC ovat lyhenne sanoista Total Area Coverage. MicroTAC-puhelinta mainostettiin vuonna 1989 maailman pienimpänä puhelimena, joka mahtuisi paidantaskuun.
Albert One

Albert One (oik. Alberto Carpani, 23. huhtikuuta 1956 Pavia, Italia – 11. toukokuuta 2020 Pavia, Italia) oli italialainen muusikko, DJ ja tuottaja. Hän teki 1980-luvulla italodisko-hittejä kuten "Turbo Diesel" ja "For Your Love".
Historiaa.
Hän aloitti uransa jo 1970-luvun lopulla, mutta hänen ensimmäinen menestystä tuottanut projektinsa oli vuonna 1982 ilmestynyt kappale "Yes-No Family", jonka hän esitti taiteilijanimellä "Jock Hattle". Kappaleen oli kirjoittanut Enrico Ruggeri. Seuraavana vuonna hän julkaisi kappaleen "Turbo Diesel". Tämän jälkeen hän julkaisi singlejä, kunnes piti tauon vuosien 1993–1998 välillä. Ensimmäinen albumi, "Everybody", ilmestyi vuonna 1988.
Viktor Šuvalov

Viktor Grigorjevitš Šuvalov (, 15. joulukuuta 1923 Saratovin kuvernementti, Venäjän SFNT – 19. huhtikuuta 2021) oli Neuvostoliittoa edustanut jääkiekon olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari, jääkiekkovalmentaja sekä jalkapalloilija.
Šuvalov saavutti Neuvostoliiton maajoukkueessa olympiakultaa Cortina d’Ampezzossa 1956, kaksi maailmanmestaruutta, MM-hopean ja kolme Euroopan-mestaruutta. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Tampereella, kun Neuvostoliitto voitti Suomen näytösottelussa 1–8. Šuvalov valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1953. Aleksandr Komarovin kuoltua marraskuussa 2013 Šuvalovista tuli viimeinen vuoden 1954 maailmanmestarijoukkueen elossa ollut jäsen.
Šuvalov pelasi myös jalkapalloa maansa pääsarjassa. Hän toimi myöhemmin jääkiekkovalmentajana.
Wenner-Gren-säätiöt

Wenner-Gren-säätiöt ("Wenner-Gren Stiftelserna") tarkoittaa kolmea Axel Wenner-Grenin perustamaa säätiötä: 
"Stiftelsen Wenner-Grenska Samfundet" on vuonna 1937 perustettu säätiö, joka ylläpitää Wenner-Grenin tutkimuslaitosta ja edistää eri alojen tutkimusta ja pohjoismaista yhteistyötä.
Vuonna 1955 Wenner-Gren perusti "Stiftelsen Wenner-Gren-Center för vetenskaplig forskning", joka ylläpitää Tukholmassa 1961 valmistunutta Wenner-Gren Center -nimistä kansainvälistä tutkimuskeskusta.
"Axel Wenner-Grens Stiftelse för Internationellt Forskarutbyte" rahoittaa kansainvälistä tutkijanvaihtoa.
Lisäksi hän perusti 1941 "The Viking Fund", vuodesta 1951 "Wenner-Gren Foundation for Anthoropological Research", -nimisen tieteellisen rahaston antropologisen ja sosiologisen tutkimuksen suorittamista varten. Sen kotipaikka on New York.
Volynian kuvernementti

Volynian kuvernementti (, ) oli Venäjän keisarikunnan ja sittemmin Ukrainan kansantasavallan (noin 1918-20) ja Ukrainan SNT:n (1921-1925) hallinnollinen alue vuosina 1792–1925. Se perustettiin Puolan 1. jaon jälkeen ja alue laajeni Puolan toisen jaon jälkeen uusien alueiden siirryttyä Venäjän keisarikunnan hallintaan Puola-Liettualta. 
Alueen nimi, pinta-ala ja hallinnollinen jako muuttui useita kertoja kuvernementin olemassaolon aikana. Kuvernementti perustettiin virallisesti 12. joulukuuta 1796, mitä ennen alkuvaiheessa alueen nimi oli ensin "Zaslavin käskynhaltijakunta" (Изяславское наместничество, Izjaslavskoje n., 1795 saakka), sitten vähän aikaa "Volynian ja Podolskin (?) käskynhaltijakunta" (Волынское и Подольское наместничества, 1795-1796). Kuvernementin loppuvuosina 1900-luvulla osa alueesta joutui Puolan hallintaan.
Venäjän keisarikunnan ensimmäisessä koko maan kattaneessa väestönlaskennassa 1897 Volynian kuvernementin asukasluku oli 2 989 482 henkeä ja pinta-ala 63 036,8 neliövirstaa eli 71 739,8 neliökilometriä. Väestöstä kaupunkilaisia oli 7,9 % (233 847 as.) ja maaseutuasukkaita 92,1 % (2 755 635).
Kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd). Vuonna 1987 kuvernementtiin kuului 12 kihlakuntaa. Kuvernementinkaupunki vuoteen 1795 saakka Zaslav (Iziaslav, Izjaslav; 125 611 as. vuonna 1897), sitten Novohrad-Volynskyi (16 904 as) ja vuodesta 1804 lähtien Žytomyr (Žitomir, 65 895 as.). Muita kihlakuntakaupunkeja olivat esimerkiksi Rivne (Rovno, 24 573 as. vuonna 1897), Kremenets (17 704 as.), Kovel (17 697) ja Dubno (14 257).
Kuvernementin suurimmat väestöryhmät olivat vuonna 1897 äidinkielen mukaan ryhmiteltynä: ukrainalaiset 70,1 % (2 095 579 as.), juutalaiset 13,2 % (394 774), puolalaiset 6,2 % (184 161), saksalaiset 5,7 % (171 331), (iso)venäläiset 3,5 % (104 889), tšekit 0,9 % (27 670) ja muut 0,4 % (11 078).
Veratriini

Veratriini on meksikonsabadillan (ent. "rohtosabadilla"; tieteellinen nimi: "Schoenocaulon officinale") siemenistä saatavaa erittäin myrkyllistä alkaloidiseosta. Siitä tehtyä valmistetta sabadillaetikkaa on aiemmin käytetty esimerkiksi täiden hävittämiseen.
Veratriini koostuu muun muassa kevadiinista (C32H49NO9, CAS-numero 62-59-9) ja veratridiinistä (C36H51NO11,CAS-numero on 71-62-5)
Paula Mattila

Sigrid Ellan Annette Streng, kirjailijanimi Paula Mattila (19. kesäkuuta 1921 Sysmä – 21. kesäkuuta 2006 Sysmä) oli suomalainen lastenkirjailija.
Ellan Streng kävi keskikoulun Sysmän yhteiskoulussa, talouskoulun ja vapaan taidekoulun 1946–1951. Hän teki matkan Espanjaan vuosina 1951–1952. Hän toimi pientilallisena Sysmässä.
Strengin vanhemmat olivat agronomi Pehr Streng ja Berta Sofia (o.s. Nylund). Puoliso oli Kauko Kaarle Aho vuosina 1956–1967. 
Teoksia.
Nimellä "Paula Mattila":
Mukana kokoomateoksissa:
Krzysztof Biegun

Krzysztof Biegun (s. 21. toukokuuta 1994) on puolalainen mäkihyppääjä. Hän edustaa SSR LZS Sokół Szczyrk -seuraa.
Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2011 Biegun saavutti kultaa joukkuekilpailussa. Mäkihypyn maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Oberstdorfissa helmikuussa 2013 sijoittuen 30:nneksi. Marraskuussa 2013 Biegun voitti Klingenthalin kilpailun. Kilpailu käytiin yhden kierroksen mittaisena.
Capsicum chacoënse

Capsicum chacoënse on yksi useista paprikoiden sukuun kuuluvista, ”villichileinä” tunnetuista lajeista. Fylogenisten tutkimusten mukaan se on paprikoiden sukupuussa nykyisin elävistä lajeista alkukantaisin, minkä vuoksi sitä on tutkittu verraten paljon.
Piirteitä.
"C. chacoënse"n versot ovat pitkiä ja ohuutensa vuoksi hieman köynnösmäisiä, ja pensas kasvaa noin 60–90 cm:n korkuiseksi. Lehdet ovat mattapintaisen vihreät ja herttamaiset. Muodoltaan kellomaiset kukat kasvavat yksittäin, ovat väriltään puhtaan valkeita ja paprikoille epätavallisen pieniä teriön läpimitan ollessa vain noin 3–4 mm. Kukintakausi on pitkä, ja laji tuottaa runsaasti marjoja. Marjat ovat suippoja tai soikeita, 8–14 mm:n pituisia, kasvavat kärki ylöspäin ja ovat raakoina tumman vihreitä, kypsinä oranssinpunaisia. Siemeniä kussakin marjassa on 8–16, ja niiden itävyysprosentti on noin 55.
Lajista on useita muotoja, minkä vuoksi kasviyksilöiden tuottamien marjojen tulisuus vaihtelee huomattavasti myös saman populaation sisällä. Tämä piirre on yhteinen ainakin joidenkin muiden luonnonvaraisten chililajien kanssa.
Lajin kromosomiluku on useimpien suvun lajien tapaan 2n = 24.
Levinneisyys.
"C. chacoënse" on peräisin Bolivian, Paraguayn ja Argentinan alueilta, ja se on levinneisyydeltään luonnonvaraisista paprikalajeista eteläisin. Lajia on luonnonvaraisen kannan lisäksi myös jalostettu hyötykäyttöön.
Risteymät.
Useissa lajienvälisissä risteytyskokeissa "C. chacoënse" risteytyy tiettävästi vain ruokapaprikan ("C. annuum") kanssa. Risteymä on heikkokasvuinen, vähäsatoinen ja muistuttaa useimpien ominaisuuksiensa osalta lajia "C. chacoënse". Risteymän tuottamat harvat siemenet eivät idä.
Motorola StarTAC

Motorola StarTAC on Motorolan valmistama simpukkapuhelin. Se julkistettiin 3. tammikuuta 1996 ja oli ensimmäinen varsinainen simpukkapuhelin. Sitä edeltäneessä Motorola MicroTAC-mallissa oli ollut jo kääntyvä läppä näppäimistön suojaksi, kun StarTAC mallissa kaiutin kääntyy rungon yläosasta koko puhelimen päälle. Tällainen matkapuhelin on avattuna pitkä yltäen korvan päältä suun eteen.
Vuonna 2005, "PC World" arvosti StarTACin sijalle 6. "The 50 Greatest Gadgets of the Past 50 Years" (50 merkittävintä vempainta viimeiseltä 50 vuodelta) listassa. Puhelin oli aikoinaan kevyimpiä painaen 102 grammaa, siinä oli ensimmäisenä värinähälytin sekä mahdollisuus käyttää litiumioniakkua. Myöhemmissä malleissa oli myös tekstiviestimahdollisuus. Tätä puhelinmallia on sanottu aikansa iPodiksi. Puhelin oli ensimmäisiä suuren yleisön suosion saanneita matkapuhelimia, jota myytiin noin 60 miljoonaa kappaletta. Kun puhelin esiteltiin, sen hinta oli noin $ 1 000.
Malliluettelo.
Analogiset puhelimet
Digitaaliset puhelimet
Taistelu Rhodoksesta

Taistelu Rhodoksesta (, , , ”Rhodoksen kolossi”) on vuonna 1961 valmistunut italialais-espanjalais-ranskalainen seikkailuelokuva. Historia-aiheista peplumia edustava elokuva on spagettiwesterneistään tunnetun Sergio Leonen ensimmäinen virallinen ohjaustyö. Sen pääosia esittävät Rory Calhoun, Lea Massari ja Georges Marchal.
Juoni.
Ateenalainen sotasankari Darius saapuu rentoutumaan Rhodoksen kaupunkiin, jonka satamaan on juuri pystetty Rhodoksen kolossi. Kuningas Kserkseen tyrannia on synnyttänyt saarelle kapinaliikkeen, ja kuninkaan neuvonantaja Thar suunnittelee vallankaappausta foinikialaisten avulla. Darius tavoittelee kolossin suunnittelijan Khareen tytärtä Dialaa, joka on mukana Tharin juonessa. Peliokleen johtamat kapinalliset pyytävät apua Dariukselta, joka joutuu mukaan saaren levottomuuksiin. Samalla hän tutustuu kapinapäälliköiden sisareen Mirteen. Darius pyytää apua petolliselta Dialalta ja joutuu vangituksi kolossin sisään. Foinikialaisten ryhtyessä valtaamaan saarta kapinalliset hyökkäävät kolossia vastaan, joka tuhoutuu maanjäristyksessä. Kapinalliset pakenevat kaupungista ja Darius ja Mirte saavat toisensa.
Tuotanto ja teemat.
"Taistelu Rhodoksesta" on Sergio Leonen ensimmäinen virallinen ohjaustyö. Sitä ennen hän oli saattanut loppuun Mario Bonnardin aloittaman "Pompeijin viimeiset päivät" (1959) ja toiminut amerikkalaisten elokuvantekijöiden apuohjaajana. Elokuva on kuvattu Supertotalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Espanjassa ja Rooman Cinecittàn studioilla. Rodoksen satamana toimii Laredo Biskajanlahden rannalla. Muita kuvauspaikkoja ovat Manzanares el Realin kalliomuodostelmat Madridin pohjoispuolella sekä Ciudad Encantadan sienimäiset kalliot Cuencassa. Välimerta esittää Santillanan tekojärvi. Elokuvassa on paljon väkivaltaisia taistelu- ja kidutuskohtauksia sekä ratsastusjaksoja, jotka viittaavat Leonen tuleviin spagettiwesterneihin.
Leonen elokuvaa pidetään yhtenä peplum-tyylilajin merkkiteoksista. Se on värikäs spektaakkeli, joka on täynnä toimintaa, näyttäviä lavasteita ja hyviä näyttelijäsuorituksia. Elokuvan puutteita ovat sen liiallinen pituus ja heikko käsikirjoitus.
Elokuvan teemat on osittain lainattu Alfred Hitchcockin "Vaarallisesta romanssista" (1959). Niistä keskeisin on Rhodoksen kolossin ilmentämä ihmiskunnan suuruudenhulluus, johon liittyy fasismin ja autoritarismin kritiikkiä. Toisaalta myöskään elokuvan kapinalliset eivät kykene minkäänlaiseen kansaa hyödyttävään toimintaan, vaan ainoastaan luonnonvoimat pystyvät aiheuttamaan vallankumouksen. Rory Calhounin esittämä parodinen sankari Darius edustaa hyväntahtoista, mutta tietämätöntä ja naivia amerikkalaisuutta, jonka odotetaan ulkopuolisena korjaavan toisten aiheuttamat sotkut. Calhounin ”väsynyt välinpitämättömyys” toimi myöhemmin Clint Eastwoodin henkilöhahmojen esikuvana Leonen westerneissä.
DVD-julkaisut.
Elokuvan 14 minuutilla lyhennetty amerikkalainen versio on saatavilla Warner Brothersin hyvälaatuisena DVD:nä. Se on julkaistu alkukielillä Italiassa ja Ranskassa.
Psykedeelinen pop

Psykedeelinen pop on musiikkityyli, jossa on vaikutteita psykedeelisestä rockista sekä psykedeelisestä folkista, mutta on kuitenkin musiikkityyliltään enemmän popmusiikkia. Tyylin kulta-aika oli 1960-luvun loppupuolella.