tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
MP Motorsport

MP Motorsport on alankomaalainen pikkuformulatalli, joka kilpailee nykyään Formula 2, Formula 3, Eurocup-3, Espanjan Formula 4, 24H Series, FREC, Formula 4 UAE, F1 Academy -sarjoissa. Talli perustettiin vuonna 1995, jolloin talli kilpaili Formula Ford-sarjassa. Vuonna 2003 kilpailtuaan kahdeksan vuoden ajan Formula Ford-sarjoissa talli debytoi Formula Renault Benelux-sarjoissa. Vuodesta 2006 talli on kilpaillut Formula Renault NEC-sarjassa, vuodesta 2008 Eurocup Formula Renault-sarjassa ja vuodet 2011–2013 Auto GP-sarjassa. Talli on aiemmin osallistunut GP2, Formula Renault Northern European Cup, Dutch Formula Ford, Auto GP, V de V Challenge Monoplace, GP3, SMP Formula 4, Formula Renault Eurocup, F3 Asian Championship ja Supercar Challenge -sarjoihin
Vuonna 2013 talli osallistui GP2-sarjaan vetäytyneen Colonin tilalle. Talli saavutti kaksi kakkossijaa ja 51 pistettä sijoittuen sarjan kymmenenneksi. Vuonna 2014 Marco Sørensen saavutti tallin ensimmäisen voittonsa. Talli sijoittui loppupisteissä kahdeksanneksi.
Historia.
C.Kool perusti MP Motorsportin vuonna 1995 nimellä MyPromo.com Racing hänen poikansa Ferdinand Koolin mikroautokilpailemista varten. Joukkue kilpaili paikallisissa Benelux-maiden ja Hollannin Formula Ford -mestaruuskilpailuissa.
Vuonna 2003 joukkue liittyi Formula Renault Eurocup -sarjaan ja kilpaili Eurocup- ja Benelux-kilpailuissa. 2008 MP Motorsport osallistui EUROCUP Formula Renault 2.0 -sarjaan.
2011 MP Motorsport kilpaili Auto GP -sarjassa. Seuraavaksi vuodeksi joukkue yhdisti voimansa Manor Motorsportin kanssa ja kilpaili Auto GP World Seriesissa, Eurocup Formula Renault 2.0:ssa ja Formula Renault Northern European Cupissa.
MP Motorsport liittyi GP2-sarjaan vuonna 2013 ja korvasi Colonin.
2016 se osallistui myös SMP F4- ja Espanjan Formula 4-kilpailuihin
2017 MP palasi myös Eurocup Formula Renault 2.0 -mestaruussarjaan.
Vuonna 2018 tiimi laajeni GP3-sarjaan, korvaten DAMS:n. Ja 2019 se pysyi uudessa Formula 3 -sarjassa
Lounaanjuuriperhonen

Lounaanjuuriperhonen eli kampasarvijuuriperhonen ("Hepialus sylvinus") on keskikokoinen ja helposti tunnistettava yöperhoslaji. Se kuuluu alkeellisena pidettyyn juuriperhosten heimoon ja vanhemmassa kirjallisuudessa lajin nimenä on kampasarvinen juuriperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Koiraan tuntosarvet ovat selvästi kampamaiset, joskin juuriperhosten tapaan lyhyet. Siipien väri vaihtelee koiraiden oranssinruskeasta naaraiden harmaanruskeaan, mutta sävyssä on myös maantieteellistä eroavaisuutta. Etusiivessä on valkoinen, harmaareunainen kuvio, joka muodostuu siiven tyvestä sen takareunan keskivaiheille ulottuvasta juovasta, joka jatkuu lähes suoran kulman tehden edelleen siiven etureunan kärkeen. Siiven etureunassa on harmaa, valkoreunainen kolmio. Takasiivet ovat yksivärisesti etusiipien väriset, ulkoreunastaan vaaleammat. Siipiväli vaihtelee koiraalla 26–40 mm kun naarailla se on ainakin 30–50 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lounaanjuuriperhosta tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa ja idässä levinneisyys jatkuu Keski-Aasiaan. Suomessa lajin levinneisyys on kaksiosainen. Sitä tavataan Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa. Lisäksi vuodesta 2006 alkaen lajia on tavattu myös Etelä-Savossa. Näiden alueiden ulkopuolelta laji puuttuu toistaiseksi kokonaan. Perhoset lentävät yhtenä, lyhyenä sukupolvena heinäkuun puolivälistä elokuun puoleen väliin.
Elinympäristö ja elintavat.
Lounaanjuuriperhonen elää lämpimillä ja aurinkoisilla paikoilla, niityillä, metsänreunuksilla ja puutarhoissa. Perhoset lentävät hämärän laskeuduttu ja tulevat hyvin valolle. Naaras oleskelee kasvillisuuden joukossa ja houkuttelee feromoneillaan koiraita, jotka lentävät naaraita etsien jonkin aikaa hämärän laskeutumisen jälkeen. Parittelu kestää muutamia tunteja. Naaras aloittaa munimisen parittelua seuraavana iltana ja voi tuottaa jopa 2000 munaa, jotka se pudottaa maahan kasveilla istuen. Toukka elää maan alla syöden kasvien juuria ja talvehtii. Ennen perhosen kuoriutumista kotelosta, kotelo nousee osittain maanpinnan yläpuolelle.
Ravintokasvi.
Toukka syö monien erilaisten ruohovartisten kasvien juuria.
Valkoiset (ihmiset)

Valkoiset eli valkoihoiset ihmiset ovat Euroopasta ja sen lähialueilta peräisin olevaan vaaleaihoiseen väestöön kuuluvia ihmisiä. Nimitystä käytetään yleisessä kielenkäytössä ja joidenkin maiden väestötilastoinnissa, mutta sen tarkka määritelmä voi vaihdella maittain. Esimerkiksi Yhdysvalloissa valkoisiksi määritellään väestönlaskennassa henkilöt, joiden tausta on Euroopan, Lähi-idän tai Pohjois-Afrikan alkuperäisväestöissä, sekä henkilöt jotka itse ilmoittavat olevansa valkoisia. Kaikki Pohjois-Afrikasta ja Lähi-idästä lähtöisin olevat yhdysvaltalaiset eivät kuitenkaan koe itse olevansa valkoisia.
Biologisia piirteitä.
Valkoisten ihmisten vaalea iho kehittyi luonnonvalinnassa maksimoimaan iholla tapahtuva D-vitamiinin synteesi pohjoisilla leveysasteilla. Vaalean ihon tuottavia geenejä on kolme. Nämä geenit olivat yleisiä Pohjois-Euroopassa geenitutkimusten perusteella noin 8 000 vuotta sitten, kuten myös sinisilmäisyyden aiheuttava geeni. Myöhemmin Lähi-idästä muuttaneiden mukana tulleet geenit yleistyivät Etelä-Euroopassa ja vaalensivat keski- ja eteläeurooppalaisten ihon noin 5 800 vuotta sitten.
Valkoisilla on usein kapeahko nenä, koska Afrikasta Eurooppaan muuttaneiden ihmisten jälkeläisten nenä kaventui evoluution myötä. Kapeat sieraimet lämmittävät ilmaa tehokkaimmin, joten kapeanenäinen ja -sieraiminen pärjää leveänenäistä paremmin kylmässä ilmastossa saaden myös enemmän jälkeläisiä.
Valkoisilla on usein siniset silmät ja joskus myös vaaleat hiukset.
Yhteistyöpeli

Yhteistyöpelit eli co-op-pelit () ovat moninpelattavien videopelien alalajityyppi, jossa kaksi tai useampi ihmispelaaja voi tehdä yhteistyötä päihittääkseen yhteisiä vastuksia.
Parhaimpiin yhteistyöpeleihin kuuluu muun muassa "Contra".
Yhteistyöpeli-lautapelit.
Yhteistyöpeli on myös lautapeli, jossa pelaajat pyrkivät yhdessä voittamaan pelin. Joissakin yhteistyöpeleissä yksi pelaajista voi olla salainen petturi, joka yrittää sabotoida muiden pelin.
Yhteistyöpeli on myös tutkijatohtori Virpi Ruohomäen Teknillisessä korkeakoulussa luoma kortti- ja lautapeli, joka on tarkoitettu apuvälineeksi työryhmien kehittämiseen.
Quban kaanikunta

Quban kaanikunta () oli Quban kaanin hallitsema feodaalivaltio nykyisen Azerbaidžanin tasavallan koillisosassa.
Persian šaahi Suleiman Safavi nimitti Kaitagin utsmiperheeseen kuuluneen Husainin Quban ja Salyanin kaaniksi. Husain rakensi linnansa Xudatiin. Hänen pojanpoikansa Husain Ali siirsi pääkaupungin Qubaan ja liitti kaanikuntaan Şabranin ja Kulhanin. Husain Alin kuoltua vuonna 1758 hänen poikansa Fath Ali (azeriksi "Fətəli") vakiinnutti asemansa Venäjän avulla, liitti kaanikuntaan Širvanin ja saavutti laajan vaikutusvallan lähialueilla. Fath Ali kuoli vuonna 1789. Hänen poikansa Ali Agha taisteli venäläisiä vastaan, jotka miehittivät alueen vuonna 1806. Vuonna 1813 solmitussa Gulistanin rauhassa Persia luovutti Quban kaanikunnan Venäjälle.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1962–1963

Jääkiekon SM-sarjakausi 1962–1963 oli jääkiekon SM-sarjan 34. kausi. Rauman Lukko voitti mestaruuden, samalla katkesi tamperelaisseurojen kuuden vuoden mestaruusputki. Tappara sijoittui hopealle ja Ilves pronssille. TP-V ja HIFK tippuivat Suomen sarjaan, josta kaudeksi 1963–1964 SM-sarjaan nousivat TPS ja WU.
Sarjataulukko.
Tampereen Pallo-Veikot ja Helsingin IFK putosivat Suomensarjaan, josta tilalle nousivat Turun Palloseura ja Warkauden Urheilijat.
Doubs (joki)

Doubs on Juravuoristosta alkunsa saava joki, joka virtaa Ranskan ja Sveitsin alueella. Doubs laskee Rhônen sivujokeen, Saôneen.
Doubsin alkulähde on Mouthessa, Champagnolen kaupungin itäpuolella. Joki virtaa ensin noin 100 kilometriä koilliseen, lähelle Delémontia, jonka lounaispuolella se kääntyy länteen laskien Saôneen Dijonin eteläpuolella. Doubs on La Chaux-de-Fondsin luoteispuolella 44 kilometrin matkan Sveitsin ja Ranskan rajajokena. Delémontin länsipuolella joki virtaa 30 kilometriä Sveitsin alueella.
Jean-Pierre Coffe

Jean-Pierre Coffe (24. maaliskuuta 1938 Lunéville, Meurthe-et-Moselle – 29. maaliskuuta 2016 Lanneray, Eure-et-Loir) oli ranskalainen radio- ja televisioesiintyjä, ruokakriitikko, kirjoittaja, kokki ja näyttelijä. 
Coffe puolusti voimakkaasti aitoa keittiötä ja paikallisia tuotteita, mutta hänen osallistumisensa halpahallin mainoskampanjaan herätti keskustelua.
Hän näytteli muun muassa Volker Schlöndorffin elokuvassa "Swannin rakkaus" (1984) ja Claude Chabrolin elokuvassa "Mustapukuisen naisen arvoitus" (1978), jossa hänellä oli tohtori Déonin rooli.
Helsingin Jalkapalloklubi (jääkiekko)

Helsingin Jalkapalloklubi on helsinkiläinen urheiluseura, jolla oli miesten jääkiekkojoukkue vuosina 1928−1972. Vuonna 1972 seura yhdisti jääkiekkotoiminnan Karhu-Kissojen kanssa, ja toimintaa jatkoi Helsingin Jääkiekkoklubi.
Historia.
Helsingin Jalkapalloklubin jääpallojoukkue oli noussut 1920-luvulla yhdeksi maan parhaista seuroista, ja Suomeen tullut uusi ja alkuun oudolta tuntunut laji, jääkiekko, otettiin HJK:n ohjelmaan jääpallon jälkeen seuran talviseksi kakkoslajiksi. HJK:n jääkiekkojoukkue osallistui ensimmäiseen jääkiekon SM-kilpailuun 1928. Tuleva mestari Viipurin Reipas pudotti sen jatkosta ensimmäisessä ottelussa. Seuraavana kautena 1929 HJK eteni loppuotteluun asti, missä se voitti Helsingin Palloseuran 5–1. Mestaruus oli helsinkiläisseurojen ensimmäinen jääkiekon Suomen mestaruus.
1930-luvulle tultaessa jääkiekko oli pieni laji, eikä SM-sarjaankaan osallistunut montaa joukkuetta. HJK oli yksi Suomen jääkiekon edelläkävijöistä. Se voitti 1930-luvulla vielä kaksi mestaruutta, vuosina 1932 ja 1935.
1940-luvulle tultaessa HJK käväsi kerran Suomensarjassa pudottuaan SM-sarjasta 1947, mutta muuten se pelasi SM-sarjassa ja sijoittui yleensä sarjan keskivaiheille. 1950-luvun kausina menestys ei myöskään ollut huomattavaa, HJK oli parhaimmillaan neljäs ja pelasi välillä Suomensarjassakin. Uutta nousua HJK teki 1960-luvun alkupuolella, kärkisijoille asti se ei kuitenkaan yltänyt ja vuonna 1966 HJK putosi SM-sarjasta.
1960–1970-lukujen vaihteessa HJK alkoi panostaa jääkiekkoon merkittävästi, ja seura nousi Suomensarjakauden 1969−1970 päätteeksi takaisin SM-sarjaan kaudeksi 1970–1971. SM-sarjakausi sujui nousijalta varsin kelvollisesti, se sijoittui viidenneksi. Seuraavana kautena 1971−1972 HJK voitti alkusarjan, se oli tasapisteissä Tampereen Ilveksen kanssa. Loppusarjassa Ilves kiri kuitenkin HJK:n ohi, ja HJK saavutti hopeamitalit. Mitali jäi HJK:n viimeiseksi jääkiekkomitaliksi. 
Hopeakauden jälkeen seura joutui talousvaikeuksiin ja yhdisti voimansa Karhu-Kissojen kanssa. Seuraavana kautena 1972−1973 SM-sarjaan osallistui uusi seura Helsingin Jääkiekkoklubi. HJK:n lyhenne pysyi samana ja yhteisjoukkue sijoittui viidenneksi. Sitä seuraavana kautena 1973−1974 Jääkiekkoklubi erosi yhteistyöstä ja SM-sarjaan osallistuva joukkue pelasi Karhu-Kissojen nimellä. Kausi päättyi putoamiseen.
Syysjuuriperhonen

Syysjuuriperhonen eli gannanjuuriperhonen ("Hepialus ganna") on alkeelliseen juuriperhosten heimoon kuuluva perhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Pienehkö, punaruskea tai harmaanruskea perhonen, jonka etusiipien poikki kulkee siiven kärjestä sen keskivaiheille takareunaan valkoinen, tummareunainen juova. Siiven takareunasta juova suuntautuu takaisin etureunaa kohti mutta taittuu puolimatkassa suoraan kohti siiven tyveä. Joskus juovat jakaantuvat erillisiksi laikuiksi. Takasiivet ovat harmaanruskeat, joillakin yksilöillä hieman läpikuultavat.
Levinneisyys ja lentoaika.
Syysjuuriperhosen levinneisyys rajoittuu Keski-Euroopassa Alpeille ja Karpaateille. Pohjoisessa sitä tavataan Suomesta Pohjois-Venäjälle ja Siperiaan. Pohjoismaissa sitä tavataan vakinaisena vain Suomesta. Ruotsista laji on tavattu harhailijana kaksi kertaa vuonna 1847. Levinneisyys Suomessa kattaa alueen etelärannikolta ainakin Pohjois-Pohjanmaalle ja Kainuuseen, muutamia havaintoja on huomattavasti pohjoisempaakin. Ahvenanmaalta syysjuuriperhosta ei ole tavattu. Lentoaika on yhtenä lyhytaikaisena sukupolvena elokuun puolivälistä syyskuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat.
Syysjuuriperhonen suosii elinympäristönään havumetsiä ja Keski-Euroopan vuoristoissa se elää puurajan yläpuolella. Laji on esiintymiseltään paikoittainen mutta saattaa sopivalla paikalla olla runsaslukuinen. Naaraat kuoriutuvat koteloistaan aamulla ja alkavat houkutella koiraita feromoneillaan heti, kun siivet ovat lentokykyiset. Koiraiden lento alkaa aamuhämärässä ja jatkuu aamupäivään. Joskus lentoa saattaa olla myös alkuillasta ennen auringonlaskua. Parittelu kestää muutaman tunnin, minkä jälkeen naaras tiputtelee munia maastoon lennosta. Aamulla munivat naaraat saattavat seurata pariutumattomien naaraiden ja niitä seuraavien koiraiden muodostamia ryhmiä. Toukkien kehitys kestää vähintään kaksi, joskus ilmeisesti usein kolmekin vuotta. Ei ole täysin varmaa, viettääkö laji ensimmäisen talven munana vai pienenä toukkana. Toisena ja mahdollisesti kolmantena talvena toukka talvehtii maanalaisessa putkessa ja koteloituu lopulta keväällä maan alle toukan erittämällä silkillä vuorattuun kammioon, josta on silkillä vuorattu käytävä pinnalle. Kotelo ryömii osittain maanpinnan yläpuolelle perhosen kuoriutuessa.
Ravintokasvi.
Toukka syö monien eri kasvien juuria, mutta luontaista ravintokasvivalikoimaa ei tunneta. Esiintymispaikoilla kasvaa usein ainakin sananjalkaa ("Pteridium aquilinum") tai hietakastikkaa ("Calamagrostis epigejos").
Tarhajuuriperhonen

Tarhajuuriperhonen ("Hepialus lupulinus") on harvinainen, harmaansävyinen yöperhonen, joka kuuluu alkeelliseen juuriperhosten heimoon. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa vuodelta 2010 se on arvioitu erittäin uhanalaiseksi (EN).
Koko ja ulkonäkö.
Koiraan etusiipien väri vaihtelee kellanruskeasta punaruskeaan, naaraan siivet ovat harmaanruskeat. Siiven poikki kulkee leveä valkoinen juova siiven tyvestä siiven takareunaan ja sieltä kärkeä kohti. Juova päättyy siiven etureunassa juuri ennen kärkeä. Joskus juova jakaantuu erillisiksi laikuiksi. Naaraalla juova erottuu huonosti. Siiven ulkoreunassa saattaa olla rivi pieniä, vaaleita täpliä ja etureunassa on usein sumeareunainen valkoinen täplä. Takasiivet ovat kellanruskeat tai harmaanruskeat. Siipiväli koiraalla on 24–31 mm ja naaraalla 29–39 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Tarhajuuriperhosta tavataan paikoittain lähes koko Euroopassa, mutta sen levinneisyys rajoittuu Eurooppaan ja Keski-Aasiaan. Suomessa laji on eteläinen ja harvinainen. Levinneisyys rajoittuu Etelä-Karjalan, Uudenmaan ja Etelä-Hämeen alueille. Perhoset lentävät melko lyhyenä aikana toukokuun lopulta juhannuksen tietämiin.
Elinympäristö ja elintavat.
Tarhajuuriperhonen elää erilaisilla melko avoimilla paikoilla, joilla on runsaasti kasvillisuutta. Erityisesti se vaikuttaa suosivan paikkoja, joissa kasvaa kieloa. Koiraat lentävät parin tunnin ajan auringonlaskun aikaan etsien naaraita. Naaraat oleskelevat kasvillisuudessa ja värisyttävät siipiään levittäen feromoneja ilmaan.
Parittelu kestää vajaan tunnin ja naaras aloittaa munimisen aamulla tai aamupäivällä. Muniessaan se lentää matalalla ja laskeutuu välillä pudottamaan muutaman munan. Munista kuoriutuvat toukat kaivautuvat heti maahan ja elävät noin 10 cm syvyydellä maanalaisessa käytävässä syöden kasvien juuria. Toukkakehitys kestää yhdestä kahteen vuotta. Kotelovaiheen lopussa kotelo nousee toukan tekemää käytävää pitkin osittain maanpinnan yläpuolelle.
Ravintokasvi.
Toukka syö monien eri kasvien juuria, ja ilmeisesti etenkin kieloa ("Convallaria majalis").
Pepe Oriola

Josep ”Pepe” Oriola Vila (s. 9. heinäkuuta, 1994 Barcelona) on espanjalainen autourheilija.
Hän debytoi vuonna 2011 WTCC-sarjassa kaikkien aikojen nuorimpana kuljettajana. Ennen sitä Oriola aloitti hänen uransa vuonna 2004 Karting-sarjoissa 9-vuotiaana. Vuonna 2009 Oriola ajoi Espanjan SEAT León Supercopa -sarjassa päätöskilpailun sijoittuen podiumille. Vuonna 2010 Oriola ajoi SEAT León Eurocup -sarjassa voittaen kolme kilpailua ja sijoittui loppupisteissä neljänneksi. Vuonna 2011 Hän kilpaili WTCC-sarjassa. Hänestä tuli 16-vuotiaana kaikkien aikojen nuorin sarjassa kilpaillut kuljettaja. Hän keräsi 11 pistettä sijoittuen sarjassa 18:nneksi. Vuonna 2012 Oriola jatkoi WTCC-sarjassa.
Etelänpyökit

Etelänpyökit ("Nothofagus") on kasvisuku, joka muodostaa heimon Nothofagaceae. Sukuun kuuluu 38 alun perin eteläisellä pallonpuoliskolla kasvavaa lajia. Etelänpyökkejä tavataan Etelä-Amerikassa Chilen ja Argentiinan alueella Patagoniassa ja Tulimaassa sekä Oseaniassa Australian itäosassa, Tasmaniassa Uudessa-Seelannissa, Uudessa-Guineassa ja Uudessa-Kaledoniassa.
Jalopähkinäkasvit

Jalopähkinäkasvit (Juglandaceae) on kasviheimo, joka kuuluu Fagales-lahkoon.
Jalopähkinäkasveihin kuuluu yhdeksän sukua ja noin 75 lajia. Ne ovat kesävihantia yksikotisia puita, joita tavataan pääasiassa pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilla ja subtrooppisilla alueilla.
Tuntomerkit.
Jalopähkinäkasvit ovat aina- tai kesävihantia puita, joiden nuorissa versoissa on pieniä, aromaattisia rauhasia. Lehtiasento on lähes vastakkainen, ja lehdet ovat kerrannaisia ja korvakkeettomia; lehdykät ovat usein sahalaitaisia. Kukinto on tavallisesti haaraton, tähkämäinen. Hedekukissa heteitä on kahdesta paljoon ja niissä on myös emiön jäänne. Emikukissa on yhdislehtinen sikiäin, joka on kärjestään yksilokeroinen; siemenaiheet sijaitsevat epätäydellisten väliseinien yläosassa ja ovat pystyjä. Hedelmä on luumarjamainen, pähkinä, samara tai muulla tavoin siivellinen; hedelmäseinän sisäkerros (endokarppi) on usein turvonnut sisäänpäin monimutkaisesti. Siemenessä on niukka endospermi tai se puuttuu kokonaan; sirkkalehdet ovat hyvin laskostuneet.
Luokittelu.
Jalopähkinäkasvit jaetaan kahteen alaheimoon:
 Engelhardioideae ljinsk.
Alaheimon kolme tai neljä sukua käsittää 14 lajia, jotka kasvavat Himalajalta Malaijien saaristoon ja Uuteen-Guineaan sekä Meksikosta Kolumbiaan ulottuvalla alueella. Niiden lehtiasento on vuorottainen tai vastakkainen, ja lehdet ovat tasaparisia, lehdykät tavallisesti ehytlaitaisia. Emikukinto on norkkomainen, ja siinä on kolmiliuskaisia suojuslehtiä. Hedelmä on pähkinä, jonka seinässä on syysolujen muodostama kerros.
 Juglandoideae Eaton
Alaheimoon kuuluu viisi sukua ja 35 lajia, jotka kasvavat pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeassa vyöhykkeessä, Keski-Amerikassa ja Andeilla. Euroopassa on vain yksi laji Balkanin niemimaalla. Kasviyksilöt kukkivat siten, että toiset ovat hedevaiheessa ja toiset emivaiheessa (heterodikogamia). Hedekukkien suojuslehdet ovat liuskaisia, emikukkien liuskattomia. Pähkinän seinässä on kivisoluja.
Michal Doležal

Michal Doležal (s. 11. maaliskuuta 1978 Jablonec nad Nisou) on tšekkiläinen mäkihyppääjä. Hän edusti seuratasolla ASC Dukla Libereciä.
Doležal kilpaili maailmancupissa ensimmäistä kertaa vuonna 1996 ja saavutti parhaan henkilökohtaisen sijoituksensa Zakopanen suurmäen kisasta 1999, jossa hän oli seitsemäs. Hän sijoittui Naganon olympialaisissa 1998 suurmäen kahdeksanneksi ja oli mukana maansa seitsemänneksi sijoittuneessa joukkueessa, jonka lisäksi hän oli jaetulla yhdennellätoista sijalla normaalimäessä. Doležal oli Lahden MM-kisoissa 2001 suurmäen joukkuekisassa Tšekin seitsemänneksi sijoittuneessa joukkueessa ja sai kuudennen sijoituksen normaalimäen joukkuekilpailusta. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa MM-kilpailuissa oli 31. tila, jonka hän saavutti normaalimäessä sekä vuoden 1999 kisoissa että suurmäessä kahta vuotta myöhemmin. Doležal oli mukana Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002, joissa hän muun muassa hyppäsi suurmäen joukkuemäessä, jossa Tšekki oli kahdestoista. Hän kilpaili myöhemmin Continental Cupissa, jossa hän oli mukana vuoteen 2007 saakka.
Sapet

Sapet eli punasapet, aiemmin "rantasapet" ("Centaurium") on kasvisuku katkerokasvien heimossa. Se sisältää ainakin kaksikymmentä lajia. Suvun tieteellinen nimi tulee kreikan sanasta "kentaurion", joka on jo Hippokrateen käyttämä kasvinimi.
Sappilajeja.
Lajit Pohjoismaissa.
Pohjoismaissa esiintyy kolme sappilajia: rohtosappi, isosappi ja pikkusappi. Ne ovat yksi- tai kaksivuotisia matalakasvuisia vaaleanpunakukkaisia ruohoja. Suomessa kasvaa kaksi luonnonvaraista sappilajia, isosappi ja pikkusappi. Ne ovat melko yleisiä merenrantakasveja, joita esiintyy runsaimmin lounaisrannikolla.
Karstaohdakkeet

Karstaohdakkeet (myös karttaohdakkeet) ("Dipsacus") on kasvisuku kuusamakasvien heimossa. Siihen kuuluu 21 lajia monivuotisia ruohoja. Aiemmin karstaohdakkeet kuuluivat purtojuurikasveihin, jonka tyyppisuku se myös oli.
Lajeja.
Pohjoismaissa tavataan neljä luonnonvaraista karstaohdakelajia: laidun-, karva-, pikari- ja sukakarstaohdake. Niistä Suomessa kasvaa kaksi lajia, laidun- ja sukakarstaohdake, jotka ovat harvinaisia tulokaskasveja maan eteläosassa.
Luann Ryon

Luann Marie Ryon (13. tammikuuta 1953 Long Beach, Kalifornia – 27. joulukuuta 2022 Riverside, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jousiampuja. Hän kilpaili vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa ja voitti siellä kultamitalin naisten yksilökilpailussa.
Harry Egipt

Harry Egipt (s. 1950) on entinen neuvostovirolainen mainoselokuvaohjaaja. Hän työskenteli Eesti Reklaamfilmissä, joka oli Neuvostoliiton merkittävin mainoselokuvayritys. Egiptin mielenkiinto mainoksiin syntyi kun hän katseli televisiosta Suomen Mainos-Television lähetyksiä. Nykyään Harry Egipt työskentelee Tallinnassa poliisina ja työnsä puolesta myös tulkkina useamman kielen osaamisensa johdosta. Egipt harrastaa egyptiläistä historiaa.
Mainokset.
Egiptin mainokset tehtiin pääosin 1980-luvulla. Neuvostoliitossa oli jatkuva pula tuotteista, mutta aina kun jotain saatiin valmistettua varastoihin saakka, niin sitä mainostettiin. Egiptin mainokset olivat sähäkästi leikattuja, niissä laulettiin ja tanssittiin, ja niissä esiintyi kauniita naisia vähissä vaatteissa. Hänen mainoksissaan ovat esiintyneet muun muassa Anu Saagim ja Annely Peebo. Nykyään Egiptin mainokset ovat kohonneet kulttimaineeseen. Egipt pelasti mainoselokuvansa kaatopaikkatuomiolta 1990-luvun alussa ja niistä on koottu dvd-julkaisu. Osa mainoksista pääsi Borat-elokuvaan.
Valentina Kovpan

Valentina Ivanovna Kovpan (; 28. helmikuuta 1950 Petroostriv – 12. toukokuuta 2006 Lviv) oli Neuvostoliittoa edustanut jousiampuja. Hän kilpaili vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa ja sai siellä hopeaa naisten yksilökilpailussa.
Simeon Price

Simeon Taylor ("Sim") Price nuorempi (16. toukokuuta 1882 Saint Louis – 16. joulukuuta 1945 Washington DC) oli yhdysvaltalainen golfaaja, joka edusti Saint Louisin Glen Echo Country Clubia. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa osallistuen sekä yksilö- että joukkuekilpailuun. Jälkimmäisessä hän oli mukana saamassa pronssia United States Golf Associationille.
Price oli mainekkaan juristin ja tuomarin poika. Hänen kaukainen sukulaisensa Vincent Price tuli tunnetuksi näyttelijänä.
Rolle Rantala

Rolle Kristian Rantala (s. 16. maaliskuuta 1989 Helsinki) on suomalainen vapaapainija, joka edusti urallaan Helsingin Paini-Miehiä.
Pääasiassa 74 kilogramman painoluokassa painiva Rantala oli vuoden 2012 EM-kilpailuissa 14:s. Baltian-mestaruuskilpailuista hän on voittanut 84-kiloisten sarjassa kultaa vuonna 2011 ja 74-kiloisissa pronssia vuonna 2007. Juniorien (alle 20-vuotiaiden) EM-kilpailuissa Rantala sijoittui sarjan 66 kg viidenneksi vuonna 2009. Suomen mestaruuksia hänellä on neljä.
Elämä ja urheilu-ura.
Rantala syntyi Helsingissä 16. maaliskuuta 1989. Hän aloitti painin vuonna 1993. Hänen ensimmäinen valmentajansa oli hänen isänsä Hannu Rantala. Vuonna 2004 kadettien (alle 17-vuotiaiden) EM-kilpailuissa hän sijoittui 58 kilogramman painoluokassa 19:nneksi ja kaksi vuotta myöhemmin samoissa kilpailuissa 63 kg:n sarjassa 17:nneksi. Vuonna 2007 hän voitti Baltian-mestaruuskilpailujen pronssia 74 kg:n sarjassa. Vuonna 2008 Rantalaa alkoi valmentaa Ahto Raska, joka toimi hänen valmentajanaan vuoden 2012 loppuun asti. Vuonna 2009 Rantala oli juniorien (alle 20-vuotiaiden) EM-kilpailuissa viides sarjassa 66 kg ja juniorien MM-kilpailuissa samassa sarjassa 17:s.
Vuonna 2011 Rantala osallistui aikuisten 74 kilogramman painoluokassa Espanjan Grand Prix’hin, jossa hän sijoittui 21:nneksi. Baltian-mestaruuskilpailuista hän voitti kultaa sarjassa 84 kg. Vuonna 2012 Rantala oli Dan Kolov–Nikola Petrov -turnauksessa sarjan 74 kg yhdeksäs. Maaliskuussa hänet valittiin ensimmäiseen arvoturnaukseensa, Belgradin EM-kilpailuihin 74 kg:n sarjaan. Belgradissa Rantala voitti ensimmäisen ottelunsa espanjalaispainijaa vastaan jaksoin 2-0 (1-1, 3-1). Toisen ottelunsa hän hävisi unkarilaiselle moninkertaiselle arvokisamitalistille Gábor Hatosille 0-2 (0-2, 0-5). Olympiakarsinnoissa 2012 Rantala hävisi ensimmäisellä kierroksella Dmitro Rotšnijakille eikä päässyt keräilyeriin, kun Rotšnijak hävisi neljännellä kierroksella oman ottelunsa. Rantalan lopullinen sijoitus olympiakarsinnoissa oli 22:s.
Yksityiselämä.
Rantala asuu synnyinkaupungissaan Helsingissä, ja hän aloitti 2011 opinnot Helsingin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa.
Lukionsa hän kävi vuosina 2006–2009 Mäkelänrinteen urheilulukiossa. Hän pelasi jääkiekkoa Itä-Helsingin Kiekossa vuosina 1998–2003 ja harrastaa lajia edelleen.
Rantalan valmentaja ja isä Hannu Rantala on myös painin arvokisaedustaja. Rantalan idoli on vapaapainin yhdysvaltalainen olympiavoittaja Cael Sanderson.
Saavutukset.
"Sarja 74 kg, ellei toisin mainittu."
Amber Rose

Amber Rose, oikealta nimeltään Amber Levonchuck (s. 21. lokakuuta 1983 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli, artisti, näyttelijä ja muotisuunnittelija.
Ura.
Amber Rose alkoi tanssia stripteasea 15-vuotiaana salanimellä "Paris" sen jälkeen kun hänen 20 vuotta armeijassa palvellut isänsä erosi hänen äidistään. Muusikko Kanye West huomasi hänet Ludacrisin musiikkivideossa "What Them Girls Like". Sen jälkeen he seurustelivat pari vuotta 2008–2010.
Rose sai huomiota poseerattuaan Louis Vuittonin lenkkari-printtimainoksessa.
Syyskuussa 2009 Rose kertoi aikeistaan julkaista oman aurinko- ja silmälasimallistonsa. New Yorkin muotiviikoilla Rose toimi catwalkilla mallina Celestinolle. Rose on tehnyt muutamia cameo-rooleja musiikkivideoissa, kuten Ludacrisin "What Them Girls Like", Young Jeezyn "Vacation", Nicki Minajin "Massive Attack", Fabolousin "You Be Killin 'Em" ja Wiz Khalifan "No Sleep". Vuonna 2010 Rose esiintyi Russel Simmonsin tosi-tv -ohjelmassa "Running Russel Simmons". Vuonna 2011 hän oli vierailevana tuomarina tosi-tv -kilpailu "RuPaul's Dragrace"n kolmannella kaudella. Hän oli tuomarina "Master of the Mix" -tositelevisio-ohjelman DJ-kilpailun toisella kaudella. Marraskuussa 2011 Rosesta tuli Smirnoffin edustaja ja hän esiintyi yhtiön mainoksissa. Rose julkaisi 10. tammikuuta 2012 ensimmäisen singlensä "Fame", jossa on mukana Wiz Khalifa, ja toisen singlen "Loaded" 6. helmikuuta 2012. Hän esiintyi entisen miehensä Wiz Khalifan albumilla "O.N.I.F.C.".
Laulaja Miley Cyruksen äiti on ollut Rosen manageri.
Rose vieraili MTV2:n ohjelmassa "Wild'n Out", ja hänellä oli rooli elokuvassa "School Dance", jonka hänen nykyinen managerinsa Nick Cannon on ohjannut.
Yksityiselämä.
Rosen vanhemmat ovat isä Michael Levonchuck ja Kap Verdestä kotoisin oleva äiti Shauna Soares. Rose asui lapsena Etelä-Philadelphiassa.
Rose alkoi seurustella räppäri Wiz Khalifan kanssa vuoden 2011 alussa. Pari kihlautui 1. maaliskuuta 2012 ja meni naimisiin 8. heinäkuuta 2013. Heidän poikansa syntyi helmikuussa 2013. Perhe asui vuorotellen Los Angelesissa ja Pennsylvaniassa. Rose jätti erohakemuksen Khalifasta 22. syyskuuta 2014 ilmoittaen syyksi sovittamattomat erimielisyydet ja aikeensa hakea heidän poikansa yksinhuoltajuutta.
Álvaro Cervera

Álvaro Cervera Díaz, yleensä vain Álvaro (s. 20. syyskuuta 1965 Santa Isabel, Espanjan Guinea) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Lokakuusta 2022 lähtien hän on toiminut Real Oviedon päävalmentajana.
Ura.
Álvaro päätti pelaajauransa kauden 2000–2001 jälkeen ja siirtyi valmentajaksi. Hänen ensimmäinen pestinsä päävalmentajana tuli kaudella 2002–2003 Catarrojassa. Tämän jälkeen hän on toiminut usean eri seuran päävalmentajana.
Maaliskuussa 2012 Álvarosta tuli kasvattajaseuransa Racing Santanderin päävalmentaja, kun aikaisemmin pestissä toiminut Juanjo González erotettiin tehtävästä. 
Hänen pestinstä CD Tenerifessä päättyi potkuihin helmikuussa 2015.
18. huhtikuuta 2016 Álvarosta tuli Cádizin päävalmentajana, kun hän korvasi tehtävästä potkut saaneen Claudio Barragánin. Heinäkuussa 2020 joukkue varmasti nousun maan pääsarjaan Primera Divisióniin ensimmäistä kertaa 14 vuoteen. Kaudella 2020/21 Álvaro luotsasi Cádizin sarjanousijana komeasti sijalle 12. Kaudella 2021/22 tulokset olivat heikompia ja joukkue vajosi liigan putoamiskamppailuun. Álvaro sai potkut seurasta tammikuussa 2022.
Lokakuussa 2022 Álvarosta tuli Real Oviedon päävalmentaja.
Percival Davson

Percival May Davson (30. syyskuuta 1877 Demerara, Guyana – 5. joulukuuta 1959 Paddington, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen miekkailija ja tennispelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1908 ja 1912 saaden jälkimmäisellä kerralla hopeaa kalvan joukkuekilpailussa.
Vuonna 1919 Davson edusti maataan Davis Cupissa.
Aikapankki

Aikapankit ovat rinnakkaisvaluuttaan ja vastavuoroisuuteen perustuvia pieniä talousjärjestelmiä. Yleisimmin aikapankkien käytössä lienee yleishyödyllisen yhteisön Community Exchange Systemin (CES) ylläpitämä aikapankkipalvelu. Siinä palveluita vaihdetaan niin, että valuuttana on yksi tunti eli yksi tovi. Yleinen periaate aikapankeissa on, että jokaisen jäsenen työn vaihtoarvo on sama, toisin kuin esimerkiksi joissain LETS-järjestelmissä (Local Exchange Trading System).
Aikapankit Suomessa.
Ympäri Suomea on perustettu ainakin 45 aikapankkia. Suurin ja tunnetuin lienee vuonna 2009 perustettu Stadin Aikapankki, jossa on n. 4000 jäsentä ja jonka järjestelmässä on useita tuhansia palvelutarjouksia. Lisäksi aikapankkeja on perustettu muun muassa Mikkeliin, Joensuuhun, Jyväskylään, Kajaaniin, Kokkolaan, Kotkaan, , Kouvolaan, Kuopioon, Lappeenrantaan, Lohjalle, Mikkeliin, Pieksämäelle, Raaheen, Tampereelle, Turkuun, Vaasaan, Vantaalle, Rovaniemelle ja Ouluun. Suomessa on myös isomman maantieteellisen alueen yhteisiä aikapankkeja, kuten esimerkiksi Hämeen- (Hämeenlinna, Hattula ja Janakkala), Keski-Uudenmaan- (Kerava, Järvenpää ja Tuusula) ja Eteläkärjen (Raasepori ja Hanko) Aikapankit.
Verotus.
Verottajan tulkinnan mukaan veronalaisena vaihtotyönä ei pidetä vaihtopiirissä välitettyjen tavanomaisten ja arvoltaan vähäisten työsuoritusten vaihtamista naapuriapuna toiseen vastaavan tyyppiseen työsuoritukseen. Näitä naapuriaputöitä ovat esimerkiksi lumitöiden tekeminen, kukkien kasteleminen, nurmikon leikkaaminen, renkaiden vaihto, autonpesu, lyhytaikainen lasten- tai koiranhoito, haravointi, ikkunoiden pesu, hieronta, vaatteiden korjaaminen, seuranpito ja vanhuksen kyyditseminen asioille.
Verotuksen alaista aikapankkitoiminta on siis silloin, kun se liittyy työn suorittajan tai työn vastaanottajan palkkatyöhön, elinkeinotoimintaan, maatalouteen tai muuhun tulonhankkimistoimintaan.
Mahdollinen verotus onnistuu CES-järjestelmässä esimerkiksi ns. "levy"- tai transaktioveron avulla, eli tietynsuuruinen osuus peritään jokaisesta tovien vaihdosta ja kerätään talteen, tai vaihtoehtoisesti vero voidaan maksaa suoraan jollekin yleishyödylliselle yhdistykselle tai järjestölle.
Ehrhardt-Szawe

Ehrhardt-Szawe oli vuosina 1922–1924 toiminut saksalainen autonvalmistaja, joka syntyi Ehrhardtin ja Szawen yhteenliittymänä.
Vuonna 1922 ruotsalainen makeisyritys Kanold osti Ehrhardtin ja Szawen osake-enemmistöt ja yhdisti yritykset tarkoituksenaan tehdä voittoja valuuttaspekuloinnilla. Ehrhardt-Szawet perustuivat Szawe-malleihin, joista tunnetuin oli kuusisylinterisellä, 2,6-litraisella 50-hevosvoimaisella moottorilla varustettu malli. Autot eivät kuitenkaan käyneet riittävän hyvin kaupaksi, ja vuonna 1924 yritys oli konkurssissa.
Pluto Automobilfabrik osti Zella St. Blasiin tehtaan ja valmisti siellä Pluto-merkkisiä autoja Amilcarilta hankkimallaan lisenssillä.
Koripallon I-divisioona-kausi 2011–2012

Kausi 2011–2012 oli koripallon I-divisioonan 37. kausi. Se pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjanousijoina kauteen lähtivät Oulun NMKY sekä Tampereen Pyrinnön farmijoukkue.
Runkosarja.
Sarjataulukko.
"Lyhenteet: # = Sijoitus runkosarjassa, O = Pelatut ottelut, V = Voitot, H = Häviöt, P/O = Tehdyt pisteet ottelua kohti, P/O- = Päästetyt pisteet ottelua kohti, PST = Pisteet"
Kukkoilijat

Kukkoilijat ("In Bruges") on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut rikoskomediaelokuva, jonka on ohjannut Martin McDonagh. Kukkoilijat on ohjaajansa debyytti pitkän elokuvan saralla. Elokuvassa Colin Farrell ja Brendan Gleeson näyttelevät kahta palkkamurhaajaa piileksimässä Bruggen kaupungissa Belgiassa. Heidän pomoaan näyttelee Ralph Fiennes.
Elokuva oli vuonna 2008 ehdolla parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkintoon. Se myös voitti parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Bafta-palkinnon. Colin Farrell voitti roolisuorituksestaan elokuvassa parhaan miespääosan Golden Globen. 
Juoni.
Murhakeikan epäonnistuttua rikollispomo Harry lähettää päähenkilöt Kenin ja Rayn Lontoosta idylliseen Bruggen kaupunkiin Belgiaan odottelemaan uusia ohjeita. Ken nauttii kaupungin kauneudesta ja rauhallisuudesta, kun taas Ray vihaa paikkaa sydämensä pohjasta ja joutuu siksi törmäyskurssille kaiken ja kaikkien kanssa.
Vastaanotto.
"Kukkoilijat" sai ilmestyessään pääosin positiivista palautetta. "Helsingin Sanomien" kriitikko Mikko-Pekka Heikkinen sanoi "Kukkoilijoiden" olevan "tymäkkä tragikomedia", jonka "vinksahtanut huumori viehättää". Elokuvalehti "Episodin" kriitikko Hannu Liekso antoi elokuvalle täydet viisi tähteä, kehuen elokuvan olevan "raikas ja täynnä hyvää tekstiä, jota erinomaiset näyttelijät tulkitsevat verevästi". Hän sanoi myös elokuvan etenevän "kuin höyryjuna ollen välillä huvittava ja välillä huikean dramaattinen, muttei silti hengästyttävä". "Uuden Suomen" Mikko Pielan mielestä Brugge on vähän liian hieno taustamiljöö elokuvalle, samoin kuin huippunäyttelijät vähän liian hienoja ollakseen uskottavasti näin hulluja tappajia.
"Rotten Tomatoes" -elokuvasivustolla 84 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvion. Sivuston mukaan elokuva yhdistelee tehokkaasti mustaa komediaa ja rikoselokuvan elementtejä. Pääosien esittäjät, erityisesti Colin Farrell, saivat kriitikoilta valtavasti kehuja; "USA Today" -lehden Claudia Puig piti Rayn roolia luultavasti Farrellin uran parhaana, ja Roger Ebert arvioi Farrellin onnistuvan roolissaan niin hyvin siksi, koska hänen annetaan vihdoinkin rentoutua ja olla irlantilainen.
Francis Burchell

Francis Romulus Burchell (25. syyskuuta 1873 Clifton, Bristol – 6. heinäkuuta 1947 Worthing, West Sussex) oli brittiläinen kriketinpelaaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän oli mukana voittamassa kultaa Devon &amp; Somerset Wanderers -joukkueelle.
Chris Huffins

Christopher Allen "Chris" Huffins (s. 15. huhtikuuta 1970 Brooklyn) on yhdysvaltalainen entinen kymmenottelija. Hän sai vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä pronssia; hän oli vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa jäänyt kymmenenneksi.
Olympiamitalinsa lisäksi Huffins on esimerkiksi voittanut kultaa Pan-Amerikan kisoissa 1999 ja saanut pronssia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 1999.
Valtatie 2 (tanssilava)

Valtatie 2 ("Kakkonen") on Harjavallassa sijaitseva tanssilava. Lava on noin kilometrin etäisyydellä kaupungin keskustasta Valtatie 2:n ja Kantatie 43:n risteyskohdassa Hiittenharjun ulkoilu- ja virkistysalueen tuntumassa.
Lava on perustettu vuonna 1966 ja se oli aktiivisesti toiminnassa 1980-luvun puoliväliin saakka, sekä lyhyen aikaa 1990-luvun jälkipuoliskolla. Vuonna 2008 toiminta alkoi uudelleen, tällä kertaa alkuperäisen tanssilavarakennuksen vieressä sijaitsevan entisen tennishallin tiloissa. Nykyään tanssipaikka on viralliselta nimeltään "V2", mutta yleisesti puhekielessä edelleen Valtatie 2 tai Kakkonen. 
Valtatie 2:n tanssikausi ajoittuu talviaikaan lokakuulta huhtikuulle. Tapahtumia järjestetään viikoittain.
Magnoliakasvit

Magnoliakasvit ("Magnoliaceae") on heimotason kasvitaksoni.
Magnoliakasveihin kuuluvien sukujen lukumäärä vaihtelee lähteen mukaan ja on kahden ja kahdentoista väliltä. Lajeja on 227, joista vähintään yli puolet, enintään lähes kaikki on magnolioiden suvussa. Heimon lajit ovat puita tai pensaita, joiden kukat ovat kaksineuvoisia ja suuria. Magnoliakasveja kasvaa luontaisesti Amerikan mantereella ja Itä-Aasiassa. Viljeltyinä koristekasveina niitä on muuallakin maailmassa.
Pluto Automobilfabrik

Pluto Automobilfabrik AG oli vuosina 1924–1927 toiminut saksalainen autonvalmistaja. Yritys aloitti toimintansa nimellä "Automobilfabrik Zella-Mehlis".
Pluto perustettiin Ehrhardt-Szawen konkurssin jälkeen jatkamaan autonvalmistusta. Heinrich Ehrhardt oli mukana yrityksen perustamisessa. Yritys valmisti lisenssillä kaksipaikkaisilla urheilumallisilla koreilla sekä 20- ja 30-hevosvoimaisilla moottoreilla varustettuja Amilcar-malleja. Suurempaa mallia valmistettiin myös Roots-ahtimella varustettuna, jolloin sen teho oli 65 hevosvoimaa.
Pluto-autot menestyivät kohtalaisesti kilparadoilla. Vuoteen 1926 mennessä markkinoiden kiinnostus Plutoihin oli kuitenkin jo vähentynyt ja yrityksen toiminta loppui vuonna 1927. Viimeiset Plutot valmisti vuonna 1928 lentokonevalmistaja Nordflug.
Raivopäät (elokuva)

Raivopäät (televisioesityksenä ja VHS-videona Convoy – raivopäät, "Convoy") on Sam Peckinpahin vuonna 1978 valmistunut elokuva. Se perustuu C. W. McCallin country &amp; western -lauluun ”Convoy” (1975). Elokuva kuvattiin lähes kokonaisuudessaan New Mexicon osavaltiossa. Kuvaukset ylittivät aikataulun 11 päivällä ja kustannukset tuplaantuivat 12 miljoonaan dollariin, mutta elokuva oli kassamenestys ja parhaiten tuottanut Peckinpahin elokuva 46,5 miljoonan dollarin tuotolla.
Juoni.
Rekkakuski Martin ”Rubber Duck” Penwald (Kris Kristofferson) ajaa rekkaansa erämaassa Arizonassa, kun hänet ohittaa Jaguar E-Type, jonka kuljettaja Melissa (Ali MacGraw) alkaa ottaa valokuvia hänestä. Vastaantuleva apulaissheriffi pysäyttää Duckin, mutta lähtee sitten Jaguarin perään. Duck intoutuu ajamaan kilpaa kahden muun rekkakuskin, Pig Penin ja Spider Miken kanssa, kun kiero sheriffi ”Dirty Lyle” Wallace (Ernest Borgnine) heidät siihen houkuttelee LA-puhelimella väittäen tien olevan tyhjä kytistä. Hän kiristää kuskeilta lahjukset saatuaan heidät kiinni ylinopeudesta.
Taukopaikalla Melissa myy tavaroitaan Jaguarin rikkouduttua. Duck menee nauttimaan syntymäpäivälahjastaan rekan hyttiin tarjoilijaystävättärensä kanssa, kun Lyle saapuu ja aikoo pidättää Spiderin irtolaisuudesta, koska tällä ei ole enää rahaa. Syntyneen joukkotappelun jälkeen paikalla olleet rekkakuskit päättävät vaihtaa osavaltiota ja lähtevät ajamaan New Mexicoa kohti.
Rekkakuskien juttelu radioaalloilla kuuluu kauas ja heidän seuraansa liittyy lopulta suuri joukko muitakin kuskeja. New Mexicon kuvernööri aikoo ratsastaa heidän avullaan senaattiin ja tulee tapaamaan kuskeja heidän yöpymispaikassaan.
Spider Mike joutuu poistumaan raskaana olevan vaimonsa takia ja joutuu pidätetyksi ja pahoinpidellyksi Texasissa. Pidätyssellin siivooja välittää radiolla viestin Duckille useiden kuskien kautta ja Duck lähtee pelastusretkelle. Joitain kuskeja tulee hänen avukseen ja he tuhoavat pikkukaupunkia, jossa Spider Mikeä pidetään vangittuna. Kaupungin sheriffi yrittää lähteä pakoon rekkoja mutta jää niiden jyräämäksi. Lyle joutuu seuraamaan läheltä Spiderin vapautusta.
Kuskit päättävät nyt jatkaa matkaa Meksikoon, mutta ennen rajaa poliisit ovat virittäneet heille ansan, jossa Duck joutuu yksin kohtaamaan kansalliskaartin aseet. Hänen rekkansa tuhoutuu ja hänen uskotaan kuolleen. Hautajaisissa kiertelevä pastori ohjaa Melissan autoonsa, jossa Duck on vahingoittuneena, mutta hengissä. Lyle näkee hänestä vilauksen ja alkaa nauraa koko tapaukselle.
Arvioita.
"Iltalehden" videopalstalla vuonna 1983 Heikki Eteläpää valitteli, ettei kantriballadiin perustuva pinnallinen tarina tarjoa juuri aineksia ihmiskuvaukseen tai elokuvan henkilöiden toiminnan motiivien selvittelyyn. Kun päävihollisten Rubber Duckin ja sheriffi Wallacen välistä periaatekiistaakaan ei kunnolla avata, herää kysymys miksi sen pohjalta sitten piti ryhtyä elokuvaa tekemään.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano luonnehtii elokuvaa sarjakuvamaiseksi ja räiskyväksi machoiluksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Klaus Berggreen

Klaus Berggreen (3. helmikuuta 1958) on entinen tanskalainen jalkapalloilija, joka pelasi parhaat kautensa italialaisissa seuroissa Pisa ja AS Roma. Keskikenttäpelaaja Berggreen edusti maataan 46 kertaa ja onnistui maalinteossa viidesti Tanskan jalkapallomaajoukkueessa. Hän osallistui jalkapallon MM-kisoihin 1986 sekä EM-kisoihin vuosina 1984 ja 1988.
Berggreen on valittu Tanskan jalkapalloilun Hall of Fameen.
Selve

Selve Automobilwerke AG oli saksalainen yritys, joka valmisti autoja vuosina 1923–1929.
Selve valmisti alun perin Basse &amp; Selve -nimellä myytyjä moottoreita autoteollisuuden tarpeisiin. Vuonna 1923 se otti haltuunsa Norddeutsche Automobil-Werken, joka oli valmistanut Colibri- ja Sperber-nimisiä autoja.
Ensimmäiset Selve-autot olivat 1,5-litraisella 24-hevosvoimaisella ja kaksilitraisella 32-hevosvoimaisella moottorilla varustetut mallit. Sittemmin esiteltiin myös 2 090-kuutioisella, 40-hevosvoimaisella moottorilla varustettu auto, jonka iskutilavuutta kasvatettiin myöhemmin 2 352 kuutioon tehon säilyessä samana. Autosta oli tarjolla myös 65-hevosvoimainen urheilumalli. Vuonna 1925 tuli kuusisylinterinen 2 850-kuutioinen malli. Vuonna 1927 esitelty, 3 027-kuutioinen Selecta säilyi tuotannossa vuoteen 1929 asti, jolloin yritys lopetti autonvalmistuksen. Vuoden 1928 Berliinin autonäyttelyssä esiteltiin Paul Henzen suunnittelema etuvetoinen kuusisylinterinen malli, jonka tuotantoa ei kuitenkaan koskaan aloitettu.
Jouko Elevaara

Jouko Olavi ”Jokkeri” Elevaara (s. 13. huhtikuuta 1943 Merikarvia) on suomalainen viihdealan yrittäjä ja vaikuttaja sekä entinen yleisurheiluvalmentaja. Koulutukseltaan hän on liikunnanohjaaja. Elevaara on työskennellyt myös urheilutoimittajana.
Viihdeala.
Elevaara omisti Merikarvialla toimineen Merikievari-viihdekeskuksen, joka oli aikanaan yksi Suomen suosituimpia tanssipaikkoja. Hän myi Merkievarin vuonna 2012 ja keskittyi pyörittämään Kauhajoen Aronkeidasta sekä paikkakunnan kesälavaa Kasinoa. Elevaaralla on ollut lisäksi useita tanssilavoja eri puolilla maata. Parhaimmillaan hän pyöritti samanaikaisesti yhtätoista tanssipaikkaa. Ensimmäiset huvitilaisuutensa Elevaara järjesti 1960-luvulla Posiolla varainhankintakeinona paikalliselle urheiluseuralle.
1990-luvulla Elevaara järjesti vuosittaista Jokkerin löytö -iskelmälaulukilpailua. Hän julkaisi myös "Viihdesanomat"-nimistä lehteä, jossa julkaistiin niin sanottua Jokkerin listaa. Siinä Elevaara määritteli säännöllisesti suomalaisten artistien kulloisenkin arvon viihdemaailmassa. Lista herätti usein ärtymystä taiteilijoiden keskuudessa. Elevaara on esiintynyt usein julkisuudessa suomalaiseen tanssimusiikkiin ja lavatanssikulttuuriin liittyvissä aiheissa.
Yleisurheilu.
Elevaara aloitti yleisurheiluvalmennuksen 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa toimiessaan Posion Pyrinnön toiminnanjohtajana. Hänen aikanaan Pyrintö nousi Kalevan malja -pisteillä laskettuna maan toiseksi parhaaksi yleisurheiluseuraksi. Parhaana vuotena Elevaaran valmennettavat voittivat yli 40 SM-kultaa kaikki ikäluokat mukaan lukien. Posiolta hän muutti vuonna 1973 siirtyen valmentajaksi ja toiminnanjohtajaksi Saarijärven Pullistukseen. Elevaaran tunnetuimpia valmennettavia olivat kestävyysjuoksijat Kaarlo Maaninka ja Martti Vainio sekä seiväshyppääjä Kimmo Pallonen. Maaninka sijoittui Elevaaran valmentamana pronssille 5 000 metrin ja hopealle 10 000 metrin matkoilla Moskovan olympialaisissa vuonna 1980. Uskoon tultuaan Maaninka paljasti käyttäneensä veritankkausta ennen kisoja.
Jouko Elevaara on julkaissut yhden juoksuvalmennusoppaan. 1980-luvulla hän kehitti hiihtäjille tarkoitetun Jokkerin ventti -nimellä tunnetuksi tulleen kuntopiirin, joka on vielä nykyäänkin suosittu harjoite kestävyys- ja kuntourheilijoiden keskuudessa. 
Omalla urheilu-urallaan Elevaara hyppäsi vuonna 1973 Posion Pyrintöä edustaessaan vielä vuoden 2014 lopussa voimassa olleen pituushypyn Lapin piirin ennätyksen 730.
Toimittajana.
Vuosina 1978–1982 Elevaara työskenteli "Vaasa-lehden" urheilutoimittajana nimimerkillä ”Jokkeri”. Hän oli toiminut jo Posiolla työskennellässään "Lapin Kansan" ja "Koillissanomien" avustajana, ja jatkoi urheiluseurojen lehtien tekemistä myös Saarijärvellä ja Lahdessa.
Elevaara on työskennellyt kolumnistina ja bloggaajana myös "Satakunnan Kansalle".
Mykola Plavjuk

Mykola Vasylovytš Plavjuk (; 5. kesäkuuta 1925 Rusów, Puola (nyk. Rusiv, Ukraina) – 10. maaliskuuta 2012 Hamilton, Ontario, Kanada) oli Ukrainan pakolaishallituksen neljäs ja viimeinen presidentti. Hän oli tehtävässä joulukuusta 1989 alkaen 22. elokuuta 1992 saakka, jolloin hän luovutti seremoniallisesti tehtävän ja valtion symbolit juuri valitulle Ukrainan presidentille Leonid Kravtšukille Verh’ovna Radassa tämän virkaanastumisseremoniassa.
This Is Gene Austin

This Is Gene Austin on ko. yhdysvaltalaisen iskelmälaulajan monofoninen kokoelma-albumi vuodelta 1972. Levytykset ovat vuosilta 1927–1931, 1934 ja 1953.
Levy-yhtiö on newyorkilainen RCA Records, levymerkki Victor ja luettelotunnus VPM-6056.
Masteroinnin on uudistanut Don Miller.
Levykansion tekstistä osan on laatinut Gene Austinin kummipoika, Epic Recordsin artisti David Houston, joka kertoo esiintyneensä mm. Hank Snown kanssa. Toinen kirjoittaja on televisiotuottaja Paul Henning. Häneltä on lainattu tekstiä Gene Austinin muistotilaisuuden puheesta 29. tammikuuta 1972. Henning kertoo olleensa Missourin osavaltiossa sijaitsevan kotikaupunkinsa Independencen Gene Austin Fan Clubin perustajajäseniä yhdessä tulevan Yhdysvaltain presidentin Trumanin kanssa. Muistopuhe on arkistoitu Yhdysvaltain kongressin kirjastoon korttiin numero 72-750085.
LP-levyt on prässätty RCA Corporationin tuolloin uudella menetelmällä nimeltään Dynaflex, ja yhtiön mukaan vinyylilevystä on saatu entistä ohuempi, tasalaatuisempi ja pitkäikäisempi.
Kappaleet.
”Ain’t She Sweet?” ja ”Carolina Moon” ovat orkesterikappaleita. Jälkimmäisellä saksofonisoolon soittaa Andy Sannella.
 How Come You Do Me Like You Do (Austin – Bergere)
 One Sweet Letter from You (Brown – Clare – Warren)
 I Can't Give You Anything but Love (Fields – McHugh)
 2. After You've Gone (Creamer – Layton) 28.1.1930 – 2:18
 3. St. James Infirmary (Gambler's Blues) (Primrose) 28.1.1930 – 2:46
 4. I've Got a Feeling I'm Falling (Rose – Link – Waller) 26.6.1929 – 2:50
 Lonesome Road (Austin – Shilkret)
 Someday Sweetheart (J. Spikes – B. Spikes)
 Who (Harbach – Hammerstein II – Kern)
3. Please Don't Talk About Me When I'm Gone (Clare – Stept) 5.2.1931 – 2:19
4. When Your Lover Has Gone (Swan) 5.2.1931 – 2:14
HMS Cobra

HMS Cobra oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1899 vesille laskettu torpedovenehävittäjä, jonka laivasto lunasti itselleen vuonna 1900.
Valmistus.
Armstrong Whitworth valmisti aluksen ilman tilausta telakkanumerolla 674 tarjoten sen kuitenkin 12. joulukuuta 1899 Amiraliteetin lunastettavaksi. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1899. Laivasto lunasti 8. toukokuuta 1900 aluksen 70 000 punnalla vuosien 1900-1901 laivasto-ohjelman täydennyksenä. Alus valmistui 1901.
Palvelus.
"Cobra" ura päättyi perän katkettua 18. syyskuuta 1901 lähellä Cromeria. Alukselta pelastui kaksitoista henkeä ja kaikkiaan 44 laivaston ja 23 valmistajan edustajaa sai turmassa surmansa. Pääosa surmansa saaneista siviileistä oli Parsons Marinen turbiinimoottoria testaamassa olleita.
HMS Spiteful (1899)

HMS Spiteful oli Britannian kuninkaallisen laivaston Spiteful-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Köli laskettiin 12. tammikuuta 1898 Palmers Shipbuilding and Iron Companyn telakalla Jarrowissa telakkanumerolla 734. Alus laskettiin vesille 11. tammikuuta 1899 ja valmistui helmikuussa 1900.
Palvelus.
"Spiteful" palveli koko uransa Britteinsaarilla. Alus myytiin 14. syyskuuta 1920 romutettavaksi Hayesille Portlandiin.
HMS Peterel (1899)

HMS Peterel oli Britannian kuninkaallisen laivaston Spiteful-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Köli laskettiin 29. heinäkuuta 1898 Palmers Shipbuilding and Iron Companyn telakalla Jarrowissa telakkanumerolla 745. Alus laskettiin vesille 30. maaliskuuta 1899 ja valmistui heinäkuussa 1900.
Palvelus.
"Peterel" palveli koko uransa Britteinsaarilla. Alus myytiin 30. elokuuta 1919 romutettavaksi T. R. Salesille.