tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zach Yuen

Zachary Yuen (, s. 3. maaliskuuta 1993 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalais-kiinalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa KHL:n kiinalaisjoukkue Red Star Kunlunia.
Ura.
Seuraura.
Yuen aloitti jääkiekkoilun omien sanojensa mukaan 3-vuotiaana kotikaupungissaan Vancouverissa. WHL-joukkue Vancouver Giants varasi hänet 22. pelaajana kesällä 2008. Yuen pelasi kauden 2008–2009 vielä suurimmaksi osaksi BCMML-junioriliigan Greater Vancouver Canadiansissa, mutta Giantsin sijaan hän aloitti WHL-uransa Tri-City Americansissa. Yuenin tulokaskausi 2009–2010 toi liigassa 42 runkosarjaottelussa tehot 1+3=4 ja 22 playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Hän eteni Americansin kanssa aina WHL:n finaaleihin saakka, mutta Ed Chynoweth Cupin vei kuitenkin Calgary Hitmen otteluvoitoin 4–1. Kaudella 2010–2011 Yuen teki WHL:n runkosarjassa 32 tehopistettä ja voitti Americansin sisäisen tehotilaston lukemalla +41.
Winnipeg Jets varasi Yuenin neljännellä kierroksella 119. pelaajana . Kaudella 2011–2012 hän oli Tri-City Americansin tehokkain puolustaja tehoilla 12+26=38. Yuen jakoi koko WHL:n tehotilaston voiton joukkuetoverinsa Brendan Shinniminin ja Brandon Wheat Kingsin Mark Stonen kanssa lukemalla +45. WHL Plus-Minus Awardin voitti kuitenkin vähempien päästettyjen maalien turvin Stone. Myös kaudella 2012–2013 Yuen oli Americansin tehokkain puolustaja tehoilla 9+35=44.
Jets ei missään vaiheessa tehnyt tulokassopimusta Yuenin kanssa. Hän osallistui syksyllä 2013 Toronto Maple Leafsin harjoitusleirille ja teki syyskuussa lopulta vapaana agenttina vuoden mittaisen sopimuksen seuran farmijoukkueen, AHL-joukkue Toronto Marliesin kanssa. Yuen pelasi kaudella 2013–2014 kuitenkin vain kolme AHL-ottelua ja hänen kautensa eteni lähes kokonaan ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsissa. Syksyllä 2014 Yuen osallistui NHL-joukkue Montréal Canadiensin harjoitusleirille. Lokakuussa hän teki ammattilaistry-out -sopimuksen AHL-joukkue Hamilton Bulldogsin kanssa, mutta hän jäi ilman jatkosopimusta ilman ensimmäistäkään sarjaottelua ja teki vain muutamaa päivää myöhemmin sopimuksen ECHL-joukkue Wheeling Nailersin kanssa. Kesken kauden 2014–2015, tammikuussa 2015 joukkue kauppasi hänet Gwinnett Gladiatorsiin.
Syyskuussa 2015 Yuen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Atlantaan muuttaneen Gladiatorsin kanssa. Joulukuussa hän vaihtoi sieltä Idaho Steelheadsin riveihin. Yuen voitti kevään 2016 pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +5.
Kaudeksi 2016–2017 Yuen siirtyi kaksivuotisella KHL:n kiinalaiseen laajennusjoukkue Red Star Kunluniin. Hän oli joukkueen ensimmäinen suoran sopimuksen tehnyt Kiinan kansalainen. Kansalaisuuden ansiosta Yuen täyttää Kunlunissa oman paikkansa vähintään viidestä vaadittavasta joukkueensa oman maan kansalaisesta kokoonpanossa.
Maajoukkueura.
Yuen edusti Canada Pacificin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2010.
Muuta.
Yuenin isä on lähtöisin Hongkongista, josta hän muutti 13-vuotiaana Vancouveriin.
Wonsu

Wonsu (hanja: 元帥) on erittäin korkea sotilasarvo, joka on käytössä Korean tasavallassa ja Korean demokraattisessa kansantasavallassa. Vastaava arvo muualla on marsalkka. "Wonsu" -arvonimen haltijaa kutsutaan yleisesti ”marsalkaksi”. 
Pohjois-Korea.
"Wonsu" on marsalkkaa vastaava sotilasarvo Pohjois-Korean armeijassa. Arvonimi on ollut jokaisella Pohjois-Korean Suurella johtajalla. Kim Il-sungista tuli Pohjois-Korean ensimmäinen marsalkka 4. helmikuuta 1953. 
"Chasu" on Pohjois-Koreassa arvonimi, joka vastaa ns. varamarsalkkaa. Pohjois-Korea on ainoa maa, jossa se on käytössä. Ensimmäinen varamarsalkka Pohjois-Koreassa oli Choe Yong-gon.
Vuonna 1992 Kim Il-sungia varten otettiin käyttöön oma "dae wonsu" -arvonimi (ylimarsalkka), joka on vieläkin korkeampi kuin "wonsu". Tällöin "wonsun" arvonimen sai Kim Il-sungin poika Kim Jong-il. Vuonna 2012 Kim Jong-ilin poika Kim Jong-un nimitti itsensä marsalkaksi, ja hän on yksi Pohjois-Korean kolmesta marsalkasta vuonna 2016 marsalkaksi ylennettyjen Kim Yong-chunin ja Hyon Chol-haen ohella.
Etelä-Korea.
"Wonsu" on Etelä-Korean korkein sotilasarvo, ja on yhdistelmä sotamarsalkkaa, ilmavoimien marsalkkaa ja laivastoamiraalia. Se on hieman "daejangia" korkeampi. Yksikään eteläkorealainen ei tähän mennessä ole pitänyt hallussaan "wonsun" arvonimeä.
Méxicon 6 tunnin ajo

Méxicon 6 tunnin ajo on moottoriurheilun kestävyyskilpailu joka ajetaan Autódromo Hermanos Rodríguez radalla Meksikossa. Kilpailu kestää nimensä mukaisesti 6 tuntia. Ensimmäinen kestävyyskilpailu siellä ajettiin vuonna 1989. Vuosina 2016–2017 kilpailu kuului FIA World Endurance Championship -sarjaan.
São Paulon 6 tunnin ajo

São Paulon 6 tunnin ajo on moottoriurheilun kestävyyskilpailu joka ajetaan Interlagosin radalla Brasiliassa. Kilpailu kestää nimensä mukaisesti 6 tuntia. Vuodet 2012-2014 kilpailu kuului FIA World Endurance Championship -sarjaan. Kilpailu tekee paluun FIA WEC -kalenteriin vuonna 2024.
Bahrainin 8 tunnin ajo

Bahrainin 8 tunnin ajo (aiemmin Bahrainin 6 tunnin ajo) on moottoriurheilun kestävyyskilpailu joka ajetaan Bahrain International Circuitin radalla Bahrainissa. Kilpailu on järjestetty kuuden tunnin pituisena, mutta sen pituus on nostettu kahdeksaan tuntiin vuodesta 2021, jolloin radalla ajettiin sekä kuuden että kahdeksan tunnin kilpailut samana vuonna. Kilpailu on kuulunut FIA World Endurance Championship -sarjaan vuodesta 2012 alkaen.
Vuonna 2021 radalla järjestettiin kaksi FIA World Endurance Championship -sarjan kilpailua: kuuden tunnin ja kahdeksan tunnin kilpailut.
Shanghain 6 tunnin ajo

Shanghain 6 tunnin ajo on moottoriurheilun kestävyyskilpailu joka ajetaan Shanghai International Circuitin radalla Kiinassa. Kilpailu kestää nimensä mukaisesti 6 tuntia. Vuodesta 2012 alkaen kilpailu on kuulunut FIA World Endurance Championship -sarjaan. Vuonna 2019 kilpailun pituus lyheni neljään tuntiin ja kyseisen kilpailun voittivat Gustavo Menezes, Norman Nato ja Bruno Senna.
Toyota TS030 Hybrid

Toyota TS030 Hybrid on japanilaisen Toyotan valmistama LMP1-luokituksen mukainen kilpa-auto, jolla kilpailtiin FIA World Endurance Championship -sarjassa vuosina 2012–2013.
Historia.
14. lokakuuta 2011 Toyota ilmoitti osallistuvansa mukaan FIA World Endurance Championship -sarjaan kaudelle 2012. Auto julkistettiin 24. tammikuuta 2012 Paul Ricardin radalla Ranskassa.
Satulinna (kappale)

Satulinna on Jukka Kuoppamäen säveltämä ja sanoittama iskelmäkappale, jonka Jari Sillanpää teki levytyksellään tunnetuksi vuonna 1995. Se oli Sillanpään esikoisalbumin suurin hitti, ja se nosti hänet suomalaisen iskelmägenren kestosuosiksi. ”Satulinna” nousi 50 hittiä -listan kärkeen sekä radiosoittolistan neljänneksi. Kappale on sittemmin saavuttanut korkeita sijoituksia kaikkien aikojen iskelmää äänestettäessä. Vuonna 2014 Sillanpää piti ”Satulinnaa” uransa tärkeimpänä kappaleena.
Jukka Kuoppamäki levytti kappaleesta oman versionsa vuonna 1997. Se julkaistiin hänen "Aika näyttää" -albumillaan.
Kappaleen työstö.
Jari Sillanpää valittiin tangokuninkaaksi vuonna 1995. Myöhemmin kävi ilmi, että Jukka Kuoppamäki oli seurannut Sillanpäätä Tangomarkkinoilla ja pitänyt hänen laulustaan. Jo aiemmin saman vuoden keväällä Sillanpää oli pyytänyt Kuoppamäkeä tekemään hänelle kappaleen. Tangokuninkaaksi kruunaamisen jälkeen Sillanpää soitti Kuoppamäelle Saksaan:
Jukka Kuoppamäki suunnitteli kappaleesta tangoa, mutta sovittaja Kassu Halonen muokkasi siitä beat-iskelmän. Sanoitukseen innoittivat Kuoppamäen vaimon sanat, joita hän halusi kuulla: ”Oonhan mä sun ainoa, sano se mulle”.
Kuoppamäki lähetti Sillanpäälle faksilla ”Satulinnan” nuotit. Sillanpää piti kappaleesta ja alkoi esittää sitä keikoillaan. Kun Sillanpään ensimmäistä albumia ryhdyttiin tekemään, ei ollut kuitenkaan varmuutta, otettaisiinko ”Satulinna” sille mukaan. Sillanpään mukaan hän joutui ”pikkaisen taistelemaan”, että se otettaisiin levylle.
Julkaisu ja suosio.
”Satulinna” muodostui Sillanpään esikoisalbumin suurimmaksi hitiksi. Se julkaistiin singlenä, jossa toinen kappale oli Kassu Halosen säveltämä ja sovittama, ja Vexi Salmen sanoittama ”Oot täydellinen”. ”Satulinna” nousi listoille marraskuussa 1995. Se ei yltänyt singlelistalle, mutta pääsi 50 hittiä -listan kärkeen sekä radiosoittolistan neljänneksi. Kappale käynnisti Suomen kevyen musiikin osastolla poikkeuksellisen Jari Sillanpää -huuman. Samalla kappale sinetöi Sillanpään aseman iskelmägenren kestosuosikkina.
Sillanpää kertoi vuonna 2014, että ”Satulinna” on hänen uransa tärkein kappale. Myös Kuoppamäki on sittemmin kuvannut sitä erääksi rakkaimmista sävellyksistään. Kappaleen suosion on katsottu vuosien saatossa kasvaneen. Vuonna 2014 se valittiin Ilta-Sanomien verkkoäänestyksessä kaikkien aikojen toiseksi parhaaksi iskelmäksi. Iskelmä-radioaseman äänestyksessä 2006 se oli valittu kaikkien aikojen iskelmäksi. Vuonna 2016 se ylsi saman radioaseman äänestyksessä neljänneksi.
Jari Sillanpää esittää ”Satulinnan” jokaisella keikallaan. Live-esiintymisissä siitä on ollut tapana tehdä erilaisia sovituksia. Esimerkiksi kesän 2014 keikoilla siitä esitettiin puoliksi beat- ja puoliksi latinalaismerikkalaista versiota.
Muut versiot.
Jari Puhakan sovittama ja Jukka Kuoppamäen levyttämä versio julkaistiin vuonna 1997 Kuoppamäen albumilla "Aika näyttää". Vuonna 1998 ”Satulinnan” levyttivät Cantarelli-viihdekuoro sekä Ykslysti Yhtye, ja 1999 Keijo Koo sekä Jorma Timberg. Muita levyttäjiä ovat muun muassa Mikko Alatalo, Protoni, Antti Ahopelto, Jonne Aaron ja Rajaton.
Pelon palkka

Pelon palkka ("Le Salaire de la peur") on Henri-Georges Clouzot’n ohjaama jännityselokuva vuodelta 1953. Ohjaaja käsikirjoitti elokuvan yhdessä Jérome Geronimin kanssa, ja sen pohjana on Georges Arnaud’n romaani "Le salaire de la peur" (1950). Elokuvan pääosia näyttelevät Charles Vanel, Folco Lulli, Peter van Eyck ja Yves Montand.
"Pelon palkasta" tuli ilmestymisensä jälkeen ensimmäinen elokuva, joka voitti sekä Cannesin että Berliinin elokuvajuhlien pääpalkinnon.
Juoni.
Tapahtumat sijoittuvat Etelä-Amerikkaan. Lähes tiettömän taipaleen takana sijaitsevalla öljykentällä on syttynyt mittava tulipalo, joka voidaan sammuttaa ainoastaan räjäyttämällä. Tämän myötä öljy-yhtiö palkkaa neljä miestä kuljettamaan kahta nitroglyseriinillä lastattua kuorma-autoa 300 mailin matkan vuoriston ja viidakon läpi öljykentälle. Tehtävää pidetään suostumuksena itsemurhaan, koska nitroglyseriini voi räjähtää pienestäkin tärähdyksestä. Neljä miestä suostuu tehtävään, koska heidän taloudellinen tilanteensa on heikko.
Vastaanotto.
"Pelon palkka" voitti Berliinissä 1952 Kultaisen karhun ja Cannesissa 1953 Kultaisen palmun. Se palkittiin myös vuoden parhaan elokuvan Bafta-palkinnolla.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Pelon palkan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
"Pelon palkka" sai Suomessa teatteriensi-iltansa vuonna 1955. Se on esitetty Suomen televisiossa vuosina 1958, 1967, 2000 ja 2017.
William Friedkin on ohjannut elokuvasta amerikkalaisen uusintaversion, joka sekin tunnetaan suomeksi nimellä "Pelon palkka" (1977).
Pelon palkka (vuoden 1977 elokuva)

Pelon palkka () on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka on ohjannut ja tuottanut William Friedkin sekä tähdittäneet Roy Scheider, Bruno Cremer, Francisco Rabal ja Amidou. Käsikirjoituksen on sovittanut Walon Green vuonna 1950 ilmestyneestä Georges Arnaud’n romaanista "Le salaire de la peur", jonka pohjalta syntyi myös Henri-Georges Clouzot’n vuoden 1953 samanniminen elokuva.
Juoni.
Tarinassa neljä miestä pestautuu henkensä kaupalla kuljettamaan kahta nitroglyseriinillä lastattua kuorma-autoa öljy-yhtiön tuotantokentälle tiettömän taipaleen taakse nimettömäksi jäävässä Etelä-Amerikan maassa.
Vastaanotto.
Sekä aikalaiskriitikot että tavallinen yleisö pitivät "Pelon palkkaa" pettymyksenä Friedkinin edellisten elokuvien "Kovaotteiset miehet" ja "Manaaja" jälkeen. Elokuvan maine on kuitenkin myöhemmissä arvioissa parantunut. IMDB:ssä elokuvan arvosana on 7.7/10.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi piti "Pelon palkkaa" melkoisen jännitteettömänä ja Tangerine Dreamin musiikkia outona. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
"Pelon palkka" on Quentin Tarantinon lempielokuvia. Yksi miinus hänelle kuitenkin on sen pääosan esittäjä Roy Scheider, joka ei hänen mielestään "kanna elokuvaa" kuten alkuperäiset roolivalinnat Steve McQueen tai Robert Blake olisivat kantaneet.
Stephen King listasi 20 lempielokuvaansa vuonna 2009 ja asetti Pelon palkan sijalle #1.
Pézenas

Pézenas on kunta Etelä-Ranskassa Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées’n alueella. Se sijaitsee Hérault-joen laaksossa. Kaupungilla on pitkä historia ja rikas kulttuuriperintö.
Nähtävyyksiä.
Kaupungissa on suuri määrä historiallisesti arvokkaita kohteita. Koko vanhakaupunki on suojeltua aluetta. Kaupungissa on paljon kartanoita 1600- ja 1700-luvuilta. 
Kulttuuri.
Kaupungin kulttuuriin on vaikuttanut voimakkaasti 1600-luvulla elänyt ranskalainen näytelmäkirjailija Molière. Hän asettui teatteriryhmänsä "l’Illustre Théâtre"n kanssa kaupunkiin vuosiksi. Tämän perintönä kaupungissa on runsas teatteritarjonta festivaaleineen.
Kaupungin erikoisuuksia on toteeminen Pézenas’n varsa, joka on listattu Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.
Alkuliskot

Alkuliskot eli tuatarat (Rhynchocephalia) on yksi matelijoiden neljästä elossa olevasta lahkosta. Lahkosta on tähän päivään selvinnyt hengissä vain yksi laji, Uudessa Seelannissa elävä tuatara. Nimestään huolimatta alkuliskot eivät ole läheistä sukua liskoille tai käärmeille vaikka ne ovatkin niiden lähimmät sukulaiset nykyään elossa olevista lajeista.
Evoluutio ja luokittelu.
Alkuliskot on hyvin vanha matelijoiden ryhmä. Vanhin alkuliskon fossiili on löydetty Saksasta ja se on ajoitettu keskiselle triaskaudelle noin 240 miljoonaa vuotta sitten. Tuatarat ovat "elävä fossiili", mikä näkyy monessa niiden piirteissä. Tuataran aivot ovat suunnilleen yhtä kehittyneet kuin sammakkoeläimillä ja sen sydän on primitiivisempi kuin millään muulla elävällä matelijalla.
Aiemmin nykyiset tuatarat jaoteltiin kahdeksi eri lajiksi niiden esiintymisalueen mukaan, mutta vuonna 2009 tehty tarkempi DNA-analyysi paljasti, että kyse on pikemminkin yhdestä ja samasta lajista.
Aikaisemmassa luokittelussa "Sphenodontia" oli "Rhynchocephalian" synonyymi ja lahkoon luokiteltiin kolme heimoa, "Sphenodontidae" sekä sukupuuttoon kuolleet "Gephyrosauridae" ja "Pleurosauridae".
Nykyään "Sphenodontia" on alkuliskojen alalahko joka sulkee pois "Gephyrosauruksen", mutta sisältää kaikki muut lajit.
Kladogrammi Rauhut "et al.", 2012 mukaan:
Voilampi

Voilampi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Villeveyrac

Villeveyrac on kunta Etelä-Ranskassa Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées’n alueella.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä on 1100-luvulta peräisin oleva sisterssiläinen Valmagnen luostari.
Sagamiharan puukotukset

Sagamiharan puukotukset tapahtuivat kun veitsellä aseistautunut mies hyökkäsi vammaisten hoitolaitokseen Tokion lähistöllä Sagamiharassa, Japanissa 26. heinäkuuta 2016. Hyökkäyksessä kuoli 19 laitoksen asukasta. Lisäksi hyökkäyksessä loukkaantui 24 asukasta ja kaksi hoitajaa. Kyseessä oli Japanin suurin joukkosurma sitten toisen maailmansodan.
Motiivi.
Teon motiivi oli viha vammaisia kohtaan, ja tekijä Satoshi Uematsu oli kertonut halustaan tappaa vammaisia jo aikaisemmin. Poliisin mukaan tekijä oli sanonut heti kiinnioton yhteydessä, että vammaisten tulisi kadota eikä hoitoa vaativilla ihmisillä pitäisi olla ihmisoikeuksia.
Uematsu oltiin määrätty saman vuoden helmikuussa lyhyeksi aikaa pakkohoitoon sen jälkeen, kun hän oli kirjoittanut Japanin alahuoneen puhemiehelle kirjeen koskien eutanasian sallimista vammaisille ihmisille. Lisäksi hän kertoi kirjeessä olevansa valmis itse tappamaan vammaisia ja unelmoineensa yhteiskunnassa, jossa vammaiset henkilöt voitaisiin määrätä eutanasiaan holhoojan suostumuksella, koska vammaiset luovat Uematsun mukaan vain kärsimystä ja eutanasioiden toteuttaminen elvyttäisi taloutta estäen samalla kolmannen maailmansodan.
Sekä japanilainen että kansainvälinen lehdistö on nimittänyt tekoa vammaisiin kohdistuneeksi viharikokseksi.
Tapahtumien kulku.
Rikoksen tekijä Satoshi Uematsu murtautui Tsukui Yamayuri Enin hoivakotiin, jossa hän oli aiemmin työskennellyt, klo 2:10 aamuyöstä rikkomalla ikkunan. Tämän jälkeen hän alkoi tappamaan nukkumassa olleita hoivakodin asukkaita.
Poliisin mukaan hätäpuhelu hoitolaitoksesta tehtiin klo 2:30. Uematsu antautui poliisille ajettuaan Tsukuin poliisiasemalle klo 3:00. Hän toi mukaansa poliisiasemalle laukullisen veitsiä ja muita teräviä esineitä, jotka olivat teon jäljiltä verisiä. 
Oikeudenkäynti ja jälkipyykki.
Uematsun oikeudenkäynti aloitettiin joulukuussa 2019. Hän esitti anteeksipyynnön uhrien omaisille, mutta sanoi, että vammaisten uhrien kuolemat olivat välttämättömiä. Hän myös sanoi, ettei odota kuolemanrangaistusta, koska hän ei ollut tehnyt mitään, mistä sellainen voitaisiin langettaa. Syyttäjä kuitenkin vaati kuolemantuomiota, koska teon julmuus ei sen mukaan jättänyt varaa armeliaisuuteen.
Hyökkäykseen syylliseksi todettu Uematsu tuomittiin kuolemaan maaliskuussa 2020.
Tsukui Yamayuri Enin hoivakoti purettiin muutamaa erillistä rakennusta lukuun ottamatta ja sen tilalle rakennettiin uusi hoivakoti. Se avasi ovensa heinäkuussa 2021 ja hoivakodin noin 120 asukasta muuttivat sinne takaisin tilapäismajoituksesta, joka sijaitsi Jokohaman alueella.
FK Ordabasy

Futbolnyi klub Ordabasy () on jalkapalloseura Šymkentin kaupungista. Seura pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Kazakstanin Valioliigassa. Seura on perustettu vuonna 2000, jolloin FC Zhiger ja FC Tomiris fuusioituivat.
Ordabasy on pelannut kolmena kautena Eurooppa-liigassa. Ensimmäisellä kerralla kaudella 2012-13 se voitti ensimmäisellä karsintakierroksella serbialaisen FK Jagodinan yhteismaalein 1-0, mutta toisella kierroksella norjalainen Rosenborg BK voitti 4-3. Kaudella 2015-16 Ordabasy hävisi ensimmäisellä karsintakierroksella israelilaiselle Beitar Jerusalemille 2-1 ja vuotta myöhemmin samalla kierroksella serbialaiselle Čukaričkille 6-3.
Yunus Sentamu

Junior Yunus Sentamu (s. 13. elokuuta 1994 Kasese, Uganda) on ugandalainen jalkapalloilija, joka edusti kaudella 2016 Suomen Veikkausliigassa Tampereen Ilvestä. Pelipaikaltaan hän on keskushyökkääjä.
Sentamu aloitti uransa kotimaansa pääsarjajoukkueessa SC Vipersissä. Sieltä hän siirtyi eteläafrikkalaisen AmaZulu FC:n kautta Kongon demokraattiseen tasavaltaan ja AS Vita Club -joukkueeseen. Vuonna 2014 hän auttoi kahdella maalillaan joukkuetta pääsemään Afrikan Mestarien liigan finaaliin, jossa se kuitenkin hävisi algerialaiselle ES Sétifille vierasmaalisäännöllä. Samana vuonna Sentamu valittiin myös Ugandan vuoden jalkapalloilijaksi.
Vuonna 2015 Sentamu liittyi tunisialaisen CS Sfaxienin riveihin. Hän kuitenkin ehti pelata joukkueessa vain kolme ottelua ennen sopimuksen purkua. Tammikuussa 2016 Sentamu teki esisopimuksen Ilveksen kanssa. Viisumi- ja pelilupaongelmien takia hän kuitenkin pääsi pelaamaan joukkueessa vasta heinäkuussa.
Valeri Tihonenko

Valeri Aleksejevitš Tihonenko (, s. 19. elokuuta 1964 Angren, Uzbekistanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Venäjän lisäksi Neuvostoliittoa ja yhdistynyttä joukkuetta.
Miesten maajoukkuetasolla Tihonenko edusti aluksi Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti olympiakultaa Soulissa 1988, kaksi MM-hopeaa ja kolme EM-mitalia. Neuvostoliiton hajottua hän edusti neljänneksi sijoittunutta yhdistynyttä joukkuetta Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 ja vielä Venäjää 1990-luvun lopussa muun muassa saavuttaen MM-hopeaa Kreikassa 1998.
Pelaajauransa jälkeen Tihonenko toimi koripallovalmentajana ja valmensi muun muassa Venäjän naisten maajoukkueen EM-hopealle vuonna 2009.
Toyota TS050 Hybrid

Toyota TS050 Hybrid on japanilaisen Toyotan valmistama LMP1-luokituksen mukainen kilpa-auto, jolla se on kilpaillut FIA World Endurance Championship -sarjassa vuodesta 2016 lähtien. Auto julkistettiin 24. maaliskuuta 2016 Paul Ricardin radalla Ranskassa.
Auton seuraaja on Toyota GR010 Hybrid.
Aklarubisiini

Aklarubisiini eli aklasinomysiini A (C42H53NO15) on antrasykliineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä eräiden syöpien kuten leukemian hoidossa.
Ominaisuudet, käyttö ja valmistus.
Huoneenlämpötilassa aklarubisiini on keltaista kiteistä ainetta. Se liukenee hyvin veteen pH:n ollessa välillä 4–6 ja vesiliuosten väri muuttuu keltaisesta voimakkaan punavioletiksi lisättäessä emästä liuokseen. Orgaanisista liuottimista se liukenee muun muassa etyyliasetaattiin ja kloroformiin. Aklarubisiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky dikloorimetaanissa on –11,5. Aklarubisiinin rakenne koostuu aklavinoniksi kutsutusta aglykonista ja trisakkaridiosasta.
Aklarubisiini on topoisomeraasi II-entsyymin inhibiittori ja se estää erityisesti RNA:n mutta myös DNA:n synteesiä. Se inhiboi myös topoisomeraasi I:stä ja stimuloi tämän entsyymin katalysoimaa DNA:n hajottamista. Aklarubisiinia käytetään muun muassa akuutin myelooisen leukemian hoidossa. Aklarubisiini voi aiheuttaa yliherkkyysreaktioita.
Ensimmäisen kerran aklarubisiini eristettiin vuonna 1974 ja sitä tuottaa "Streptomyces galilaeus"-bakteeri. Bioteknillinen tuotantotapa on nykyäänkin menetelmä, jolla tätä yhdistettä tuotetaan.
Oleksandr Volkov

Oleksandr Anаtolijovytš ”Saša” Volkov (, , s. 23. kesäkuuta 1964 Omsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen poliitikko ja koripalloilija. Koripallourallaan hän edusti maajoukkuetasolla Ukrainan lisäksi Neuvostoliittoa ja yhdistynyttä joukkuetta.
Urheilu-ura.
Miesten maajoukkuetasolla Volkov edusti pitkään Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti olympiakultaa Soulissa 1988, kaksi MM-hopeaa ja kolme EM-mitalia. Neuvostoliiton hajottua Volkov edusti vielä neljänneksi sijoittunutta yhdistynyttä joukkuetta Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 ja hetken Ukrainaa. Hän pelasi myös NBA:ssa Atlanta Hawksissa.
Volkov on Ukrainan koripalloliiton kunniapuheenjohtaja.
Poliittinen ura.
Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa Volkov valittiin Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan Meidän Ukrainamme -liittouman listan 44:ntenä ehdokkaana. Parlamentissa hän kuitenkin liittyi alueiden puolueesta, sosialistipuolueesta ja kommunistipuolueesta koostuvaan liittoumaan, ja seuraavan vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan alueiden puolueen listan 42:sena ehdokkaana. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa hänet valittiin parlamenttiin alueiden puolueen listan 64:ntenä ehdokkaana. Vuoden 2014 vallankumouksen jälkeen hän kuitenkin erosi alueiden puolueen parlamenttiryhmästä. Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa hän pyrki Verh’ovna Radaan Vahva Ukraina -puolueen listan yhdeksäntenä ehdokkaana, muttei tullut valituksi.
Riian metro

Riian metro () oli Latvian pääkaupunkiin Riikaan Neuvostoliiton aikaan suunniteltu metro, jota ei kuitenkaan toteutettu.
Toisen maailmansodan jälkeen Riian väkiluku oli kasvanut nopeasti, ja kaupungin liikenneyhteydet tarvitsivat uudistamista. Väinäjoen ylittäviä siltoja oli vain yksi, ja se ruuhkautui usein työläisten matkustaessa Ziepniekkalnsin, Zolitūden ja Imantan lähiöistä VEF-elektroniikkayhtiön laitoksiin vastarannalle.
Ennen metron rakentamispäätöstä Riikaan harkittiin myös paikallisjunaliikenteen laajentamista uusilla asemilla sekä suurnopeusraitiovaunuja, joista jälkimmäinen ratkaisu olisi ollut Neuvostoliiton ensimmäinen. Näiden vaihtoehtojen ei kuitenkaan laskettu olevan riittäviä ongelmien ratkaisussa. Vuonna 1976 annettiin määräys alkaa tutkia metroverkon taloudellisia ja rakentamiseen liittyviä tekijöitä.
Moskovalainen Megiprotrans-instituutti julkisti vuonna 1977 ensimmäiset suunnitelmat Riian metrolle. Metroon suunniteltiin kahta linjaa, joista toisen pääteasema olisi ollut Zasulauksin rautatieasemalla, mistä olisi ollut jatkoyhteys suosittuun Jūrmalan rantalomakaupunkiin. Ensimmäisen linjan arvioitiin olevan valmis vuonna 1990.
1980-luvulla Riian metrosuunnitelmaan lisättiin vielä kolmas linja, mutta koko projektia vaikeutti se, että maaperä ei soveltunut metrotunneleiden rakentamiseen. Väinäjoen suiston maaperä koostuu dolomiitista ja hiekkakivestä, ja pelättiin, että metrotunnelit saattaisivat saada niiden yläpuolella sijaitsevat rakennukset romahtamaan. Vuonna 1980 vastuu metroprojektista siirrettiin leningradilaiselle Lenmetroprojekt-instituutille – Leningradiin oltiin aiemmin rakennettu onnistuneesti metroverkko, huolimatta Riian kanssa samankaltaisista maaperän tuottamista haasteista.
1980-luvun lopulla metroprojekti oli jo likimain valmis aloitettavaksi, mutta sitä asettuivat vastustamaan ympäristönsuojelijat ja Latvian itsenäisyysliikkeen kannattajat, jolloin projekti hylättiin lopullisesti.
Riian väkiluku on laskenut vuodesta 1989 lähtien. Se on Euroopan unionin väkiluvultaan suurin pääkaupunki, jossa ei ole metroverkkoa.
Sergei Panov

Sergei Jurjevitš Pаnov (, s. 30. kesäkuuta 1970 Rjazan, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Miesten maajoukkuetasolla Panov edusti Neuvostoliiton hajottua neljänneksi sijoittunutta yhdistynyttä joukkuetta Barcelonan kesäolympialaisissa 1992. Tämän jälkeen hän edusti Venäjää yli vuosikymmenen ajan useissa arvokilpailuissa, muun muassa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000, ja saavutti 1990-luvulla kaksi MM-hopeaa, EM-hopean ja EM-pronssin.
Sorceress

Sorceress on ruotsalaisen progressiivisen metallin yhtye Opethin kahdestoista studioalbumi. Albumi julkaistiin 30. syyskuuta 2016 levymerkillä Nuclear Blast.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 3. Yhdysvalloissa se nousi Billboard 200 -listan sijalle 24.
Vastaanotto.
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Albumiarvosteluja keräävän Metacriticin keskiarvo albumille on 81/100, mikä perustuu kymmeneen ammattilaisarvioon. Imperiumin Niko Kaartinen antoi albumille yhdeksän tähteä kymmenestä. Hän sanoi Mikael Åkerfeldtin onnistuneen luomaan yhtenäisen ja ajattoman kokonaisuuden, jota se vielä haki kahdella edeltävällä uutta linjaa hakevalla albumillaan. Pitchfork Median arvostelija piti muuntautumista progressiivisen rockin yhtyeeksi onnistuneena ja yhtyeen kuulostavan rennommalta kuin koskaan, niin hyvässä kuin pahassakin. The Guardianin Andy O’Connor antoi albumille täydet viisi tähteä. Hän piti äänimaailmaa rikkaana sekä ”naurettavana”, että yhtye kykenee saamaan vanhanaikaisesta progressiivisesta rockista niinkin mielenkiintoista. Soundin Pekka Laine sanoi albumin olevan parhaimmillaan raskaammissa kappaleissa, ja sen progressiivisuuden olevan insinöörimäistä sekä turhankin tasapaksua. V2.fi-sivuston Jesse Kärkkäinen totesi albumin olevan yhtyeen paras julkaisu moneen vuoteen, jolla se valjastaa nykyisen tyylinsä toimivaksi konseptiksi. Hän kehui myös albumin värikästä ja monipuolista kappalemateriaalia, jota orgaaninen äänimaailma hienosti tukee.
Pirates!

Pirates! ("The Pirates! In an Adventure with Scientists!") on Kananlento ja Wallace &amp; Gromit -elokuvien tekijöiden animaatioseikkailu. Pääosassa on muhkeapartainen Piraattikapteeni merten – ei ehkä niin menestyksekkäänä, mutta sitäkin innokkaampana – kauhuna.
Elokuva julkaistiin yhdysvalloissa nimellä The Pirates! Band of Misfits.
Suomalaiset äänet.
Suomenkielisen on kääntänyt Jari Siltakoski ja sen on ohjannut Petri Hanttu.
Ingemar Teever

Ingemar Teever (s. 24. helmikuuta 1983 Saue, Viron SNT) on virolainen kauden 2015 jälkeen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Teever pelasi ensimmäiset ottelunsa Viron pääsarjassa Meistriliigassa kaudella 2002 edustaen TVMK:ta. Hän pelasi seurassa yhteensä 105 pääsarjaottelua vuosina 2002–2005 ja teki 69 maalia. Teever voitti TVMK:ssa Viron-mestaruuden kaudella 2005 ja Viron cupin kaudella 2003. Kaudeksi 2006 Teever siirtyi Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa pelaavaan Östersiin, jossa hän yhden Allsvenskan- ja yhden Superettan-kauden aikana teki yhteensä viisi maalia 42 sarjaottelussa. Teever palasi Meistriliigaan siirtyen Nõmme Kaljuun ja teki vuosina 2008–2010 seuralle 31 maalia 59 pääsarjaottelussa. Kaudella 2008 hän voitti sarjan maalikuninkuuden 23 maalilla. Kaudet 2010–2011 ja 2011–2012 hän edusti Saksan Regionalligassa pelannutta Pfullendorfia. Teeverin viimeinen seura oli Levadia, jossa hän vuosina 2012–2015 pelasi 109 Meistriliigan ottelua tehden 53 maalia. Hän lopetti uransa maalikuninkuuteen tehtyään 24 maalia kaudella 2015. Levadiassa Teever voitti Viron-mestaruuden kausina 2013 ja 2014 sekä Viron cupin kausina 2012 ja 2014.
Viron maajoukkueessa Teever pelasi 30 ottelua, joissa hän teki neljä maalia. Otteluista 24 hän pelasi vuosina 2003–2006, mutta teki paluun maajoukkueeseen vuosia myöhemmin pelaten vuosina 2014–2015 kuusi maaottelua.
Saavutukset.
TVMK
Levadia
Henkilökohtaiset
Performance (elokuva)

Performance (suomeksi myös "Nottinghill klo 11.17" tai "Notting Hill klo 11.17") on Nicolas Roegin ja Donald Cammellin ohjaama ja Cammellin käsikirjoittama brittiläinen rikoselokuva. James Foxin ohella toista miespääosaa näyttelee elokuvadebyytissään The Rolling Stones -yhtyeen Mick Jagger, joka tosin ilmestyy tarinaan vasta elokuvan puolenvälin tienoilla. Elokuva tehtiin 1968, mutta tuotiin ensi-iltaan vasta 1970. Ristiriitaisen vastaanoton saanutta synkkää elokuvaa on kutsuttu 1960-luvun svengaavan Lontoon päätepisteeksi.
Juoni.
Tyylikäs pikkugangsteri, nuori ja salskea Chas (James Fox) on erikoistunut pomonsa saatavien enemmän tai vähemmän väkivaltaiseen perintään. Hän joutuu vaikeuksiin ja aikoo aluksi paeta maaseudulle, mutta kuuleekin sattumalta (vasta hieman ennen elokuvan puoliväliä) vapaasta kellariasunnosta. Se osoittautuu sijaitsevan julkisuudesta vetäytyneen rocktähden Turnerin (Jagger) talossa, jossa tämä asuu kahden nuoren naisen (Anita Pallenberg ja Michèle Breton kanssa. 
Uraansa otteen menettänyt Turner näkee Chasissä jotain samaa kuin mitä itse ennen oli ja aloittaa psykologisen pelinsä jossa identiteetit sekoittuvat. Huumeiden ja seksin avulla hän saa Chasin pahasti sekaisin niin, ettei tämä tiedä enää kuka on. Gangsterit saavat tietää Chasin olinpaikan ja tulevat hakemaan häntä tapettavaksi. Elokuvan loppu on epäselvä: lähteekö heidän mukaansa Chas vai Turner, ja kumpi heistä sai sitä ennen luodin päähänsä?
Tuotanto.
Toinen ohjaajista Nicolas Roeg myös kuvasi elokuvan itse. Hän käytti eri filmimateriaaleja kuvastamaan tarinan eri tapahtumapaikkoja, kuten rocktähden talon psykedeelistä ilmapiiriä. Elokuvassa on myös paljon Roegille tyypillisiä epälineaarisia leikkauksia, jotka sekoittavat katsojan ajantajua. Materiaalin parissa työskenteli neljä leikkaajaa.
Elokuvan kuvausten jälkeen James Fox hakeutui psykiatriseen hoitoon, tuli uskoon ja oli poissa elokuvien teosta kymmenisen vuotta. Syiksi on kerrottu kuvauksissa käytetty DMT-huume ja vuonna 1971 sattunut Foxin isän kuolema, mutta jo 1950-luvun alussa lapsinäyttelijänä uransa aloittanut Fox on sanonut olleensa ylirasittunut jo ennen "Performancen" kuvauksia ja tauon tehneen hänelle hyvää.
Vastaanotto.
"Performance" sai aikalaiskriitikoilta hyvin ristiriitaisia arvioita, mutta sen maine on sittemmin parantunut. "Time"-lehden Richard Schickel kutsui sitä arvottomimmaksi elokuvaksi mitä oli nähnyt sen jälkeen kun ryhtyi elokuvakriitikoksi. "Chicago Sun-Timesin" Roger Ebert kehui Jaggerin roolityötä, muttei pitänyt elokuvaa muilta osin sen kummemmin hyvänä kuin huonona, ainoastaan kiinnostavana.
Vuonna 1999 "Performance" valittiin sijalle 48 British Film Instituten kokoamalla listalla 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta.
Suomen televisiossa "Performance" on esitetty elokuussa 1988
(Yle TV2), kesäkuussa 2006 (MTV3) ja marraskuussa 2016 (Yle Teema).
Montbazin

Montbazin on kunta Etelä-Ranskassa Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées’n alueella.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä on romaaninen Saint-Pierren linnoitettu kirkko. Kirkossa on arvokkaat freskot, jotka esittävät Jeesusta ja apostoleita.
Sommières

Sommières on kunta Etelä-Ranskassa Gardin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Vidourlejoen varrella.
Nähtävyyksiä.
Kunnan keskusta on säilynyt keskiaikaisena. Myös kaupungin linna "Château de Sommières" on peräisin samalta ajalta. Joen ylittävä silta "Pont Tibère" on alkujaan roomalaisten rakentama.
Hannes Anier

Hannes Anier (s. 16. tammikuuta 1993 Tallinna, Viro) on virolainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Anier edustaa Viron pääsarjassa Meistriliigassa pelaavaa Floraa.
Anier pelasi ensimmäiset Meistriliigan ottelunsa Florassa kaudella 2009. Kaudella 2010 Anier ei pelannut pääsarjatason otteluita. Kaudella 2011 hän teki Floralle 26 liigaottelussa kymmenen maalia ja oli voittamassa sekä Viron-mestaruutta että Viron cupia. Kausina 2012–2013 ja 2013–2014 Anier edusti tanskalaista OB:ta, jossa hän pelasi yhteensä neljä Tanskan Superliigan ottelua. Kaudella 2014–2015 Anierin seura oli Saksan 2. Bundesliigassa pelaava Erzgebirge Aue, jossa hän ei pelannut sarjaotteluita. Anier palasi Meistriliigaan ja Floraan kaudeksi 2016.
Viron maajoukkueessa Anier pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 2014.
Myös Anierin vanhempi veli Henri Anier (s. 1990) on ammattilaisjalkapalloilija.
Keskiyön lapset (elokuva)

Keskiyön lapset on kanadalaisen elokuvaohjaaja Deepa Mehtan vuonna 2012 Salman Rushdien romaanista "Keskiyön lapset" ohjaama elokuva. Elokuva kuvattiin Sri Lankalla vuoden 2011 helmikuun ja toukokuun välisenä aikana.
Bozon kieli

Bozon kieli on Nigerjoen keskijuoksulla Malissa asuvien bozojen puhuma mandelainen kieli.
Bozo kuuluu mandelaisten kielten luoteisryhmään. Sen lähin sukukieli on soninke. Bozo jakautuu neljään kielimuotoon:
Malin vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan bozolla on 205 200 äidinkielistä puhujaa. Bozojen lisäksi sitä puhuu äidinkielenään myös osa markoista ja somonoista. Osa bozoista puolestaan puhuu myös bambaraa, fulania tai songhaita. Bozon kieli on toiminut kouluopetuksen välineenä vuodesta 2001 lähtien. Sitä käytetään myös tiedotusvälineissä.
Vergèze

Vergèze on kunta Etelä-Ranskassa Gardin departementissa Oksitanian alueella. Kunnan alueella sijaitsee Perrierin kivennäisvesiyrityksen lähteet.
The Rua

The Rua on kolmihenkinen vuonna 2014 perustettu sisaruksista koostuva brittiläinen popyhtye. Yhtyeeseen kuuluvat laulaja-kitaristi Roseanna Brown, laulaja-pianisti Alanna Brown ja laulaja-viulisti Jonathan Brown. Yhtyeen debyyttialbumi "Essence", julkaistiin vuonna 2015.
Nuoruusvuosinaan sisarukset näyttelivät myös Harry Potter -elokuvissa.
Eredivisien kausi 2016–2017

Eredivisien kausi 2016–2017 oli järjestyksessään Eredivisien 61. kausi. Kausi alkoi 5. elokuuta 2016 ja päättyi 14. toukokuuta 2017. Feyenoord voitti 15:nnen mestaruutensa. NEC ja Go Ahead Eagles putosivat Eerste Divisieen.
Pudotuspelit.
Euroopan turnaus.
Neljä joukkuetta kilpailee yhdestä paikasta Eurooppa-liigan kauden 2017–2018 kolmannella karsintakierroksella.
1. kierros.
"Utrecht voitti 2–5 yhteistuloksella."
"AZ voitti 8–2 yhteistuloksella."
Finaali.
"Yhteistulos 3–3. Utrecht voitti 4–3 rangaistuspotkukilpailussa."
Putoamiskarsinta.
Kymmenen joukkuetta, kaksi Eredivisiestä ja kahdeksan Eerste Divisiestä, pelaa kahdesta paikasta Eredivisien kaudelle 2017–2018, loput kahdeksan joukkuetta pelaa Eerste Divisiessä kaudella 2017–2018.
Span 6 tunnin ajo

Span 6 tunnin ajo (aiemmin Span tuhannen kilometrin ajo) on moottoriurheilun kestävyyskilpailu joka ajetaan Circuit de Spa-Francorchamps’n radalla Belgiassa. Kilpailu kestää nimensä mukaisesti kuusi tuntia. Ensimmäinen kestävyyskilpailu siellä ajettiin vuonna 1953. Vuodesta 2012 alkaen kilpailu on kuulunut FIA World Endurance Championship -sarjaan.
Leijonakaarti

Leijonakaarti () on The Walt Disney Companyn animaatiosarja, joka on jatkoa "Leijonakuningas"-trilogialle. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin 22. marraskuuta 2015 – 15. tammikuuta 2016, toinen tuotantokausi 7. heinäkuuta 2017 – 22. huhtikuuta 2019 ja kolmas tuotantokausi 3. elokuuta 2019 – 3. marraskuuta 2019.
Sarjan suomenkieliset dubbaukset on ohjannut Markus Bäckman ja tunnusmusiikin laulaa Antti L. J. Pääkkönen.
Juoni.
Sarja kertoo Kionista, Simban ja Nalan nuoremmasta pennusta, joka valitaan johtamaan Leijonakaartia. Kaartin tehtävä on puolustaa elämäntietä (luonnon tasapainoa) ja Jylhämaata ahneilta vihollisilta, kuten hyeenoilta, korppikotkilta, sakaaleilta ja krokotiileilta.
Silverstonen 6 tunnin ajo

Silverstonen 6 tunnin ajo (aiemmin Silverstonen tuhannen kilometrin ajo) on moottoriurheilun kestävyyskilpailu joka ajetaan Silverstonen moottoriradalla radalla Englannissa. Kilpailu kestää nimensä mukaisesti 6 tuntia. Ensimmäinen kestävyyskilpailu siellä ajettiin vuonna 1976, jolloin se kuului World Sportscar Championship -sarjaan. Vuodesta 2012 alkaen kilpailu on kuulunut FIA World Endurance Championship -sarjaan.
Beaucaire (Gard)

Beaucaire on kunta Etelä-Ranskassa Gardin departementissa Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées'n alueella. Se sijaitsee Rhônejoen varrella. Roomalaisten tie Via Domitia kulki kaupungin kautta Hispaniaan.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä on Rhônejoen rannalle joen liikennettä valvomaan rakennettu linna "Château de Beaucaire". Kaupungissa on myös useita näyttäviä kartanoita.
Kesäkuun kyyditykset

Kesäkuun kyyditykset (, , ) olivat ensimmäiset Neuvostoliitossa toimeenpannuista virolaisten, latvialaisten ja liettualaisten pakkosiirroista. Pidätykset alkoivat etukäteen laadittujen henkilöluetteloiden perusteella 14. kesäkuuta 1941 ja päättyivät kaksi päivää myöhemmin.
Moskovan ohjeet.
Kyyditysten käytännön järjestelyistä vastasivat Moskovasta saatujen ohjeiden mukaan kolmesta henkilöstä muodostetut niin sanotut troikat, joita perustettiin sekä valtakunnalliselle että paikalliselle tasolle. Viron valtakunnallisen tason troikkaan kuuluivat Viron sosialistisen neuvostotasavallan valtion turvallisuuskomitean komissaari Boris Kumm, sisäasiain kansankomissaari Andrei Murro ja Viron kommunistisen puolueen ensimmäinen sihteeri Karl Säre. Pidätetyistä laaditut henkilöluettelot perustuivat neuvostovallan näkokulmasta epäilyttävistä henkilöistä laadittuihin kortistoihin, joihin oli merkitty kyseisen henkilön kompromettoivat yhteydet. Tuomitseminen kuolemaan tai vankileirille lähettämiseen perustui Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan rikoslakiin vuodelta 1926, joka oli tullut Baltian maissa voimaan joulukuussa 1940. Siinä neuvostovaltion vastaiset teot oli määrätty rangaistaviksi.
Toimeenpano.
Operaatio toteutettiin kaikissa Baltian maissa saman mallin mukaan. Perheet haettiin yöllä kotoaan, lastattiin kuorma-autoihin ja siirrettiin lähimmälle rautatieasemalle, missä miehet erotettiin perheistään. Kaikki lastattiin junavaunuihin, mutta naiset ja lapset eri vaunuihin kuin miehet.
Miehet pääasiassa vangittiin ja valtaosa heistä kuoli Siperiassa sijainneilla vankileireillä. Naiset ja lapset sijoitettiin asumaan Kirovin, Tomskin, Omskin ja Novosibirskin alueille sekä Krasnojarskin ja Altain aluepiireihin. Noin puolet heistä selvisi hengissä.
Virosta kyyditettiin junavaunuilla Siperiaan yli 10 000 henkeä, joista eloon jäi 4 000. Takaisin palasi vain parikymmentä. Latviasta puolestaan kyyditettiin 15 000 ja Liettuasta 17 500.
Sodan jälkeiset, mittakaavaltaan paljon suuremmat pakkosiirrot tunnetaan nimellä Operaatio Priboi.
Lapta

Lapta () on venäläinen mailapeli, jota pelataan kuuden hengen joukkueissa. Toinen joukkueista on lyömässä sisävuorossa, ja toinen joukkue yrittää polttaa sisävuoron juoksijan koskettamalla tätä pallolla. Sisävuorossa oleva joukkue saa kaksi pistettä, kun sen juoksija pääsee ”kon”-linjalle ja takaisin kotiin. 
Kuvaus.
Laptajoukkueessa on kuusi pelaajaa, ja peli on jaettu kahteen 30 minuutin puolijaksoon. Laptassa lyöjä käyttää 60–110 senttimetriä pitkää mailaa, joka on halkaisijaltaan alle viisi senttimetriä ja painaa noin 1,5 kilogrammaa. Pallona käytetään nykyään usein tennispalloa.
Joukkueet ovat vuorollaan sisä- ja ulkovuorossa. Ulkovuorossa olevan joukkueen pelaaja syöttää palloa ylöspäin ja sisäpelaajan lyöjä yrittää lyödä sitä. Kun pallo on syötetty, sisävuoron pelaaja yrittää päästä ”kon”-linjalle ja takaisin kotiin. Päästyään ”kon”-linjalle pelaaja voi jäädä sinne ja yrittää juosta kotiin seuraavalla vuorolla. Jokaisesta tuodusta juoksusta saa kaksi pistettä. Lyöjän pitää olla lyönnissään tarkka, sillä jos pallo lentää kentän ulkopuolelle, seuraa palo.
Ulkopelaajat voivat polttaa sisäpelaajia koskettamalla pallolla juoksijaa. Koskettuaan juoksija sisäpelaajan pitää juosta peruslinjalle tai kotipesään. Jos sisäpelaaja saa pallon kiinni suoraan ilmasta, joukkue saa yhden juoksun.
Historia.
Laptasta on löydetty mainintoja 1300-luvulta, joten sitä on pelattu Venäjällä jo pitkään. Pietari Suuri kannusti armeijan eliittijoukkoja pelaamaan laptaa fyysisenä harjoitteena.
Neuvostoliitossa laptaa ja gorodkia pyrittiin kehittämään moderniksi neuvostolajiksi. Laptan harrastajamäärät kasvoivat, ja 1950-luvulla lajia pelasi tuhansia joukkueita. Venäjän-mestaruuskilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran 1958, mutta pian tämän jälkeen laji menetti asemansa. Venäjän-mestaruuskilpailut herätettiin eloon uudestaan vuonna 1990.
John D. Rockefeller III

John D. Rockefeller III (21. maaliskuuta 1906 New York – 10. heinäkuuta 1978 Mount Pleasant, New York) oli menestyksekkääseen Rockefeller-sukuun kuulunut filantrooppi. Hänen vanhempansa olivat filantroopit Abby Aldrich ja John D. Rockefeller, Jr. ja hänellä oli isosisko Abby sekä neljä nuorempaa sisarusta Nelson, Laurance, Winthrop ja David. Hän avioitui marraskuussa 1932 Blanchette Ferry Hookerin kanssa ja he saivat neljä lasta, joista merkittävin on demokraattisen puolueen poliitikko Jay Rockefeller.
Rockefeller toimi Rockefeller Brothers Fundin puheenjohtajana 1940–1956. Hän loi vuonna 1952 Rockefeller Brothers Fundin tuella yleishyödyllisen Population Councilin. Jefferson Awards Foundation palkitsi hänet S. Roger Horchowin palkinnolla parhaasta yleishyödyllisestä palvelusta vuonna 1976. Vuonna 1978 hän kuoli auto-onnettomuudessa Mount Pleasantissa, New Yorkissa. Hänet haudattiin Rockefellerin perheen hautausmaalle Sleepy Hollowissa New Yorkissa.
Edward Saidi Tingatinga

Edward Saidi Tingatinga (1932–1972) oli tansanialainen kuvataiteilija, joka perusti oman taidesuuntauksen. 
Elämäkerta.
Edwaed Saidi Tingatinga syntyi köyhään viljelijäperheeseen Namochelian kylässä Ruvuman alueella, lähellä Mosambikin rajaa. Kylää ei ole enää olemassa, sillä se siirrettiin uuteen paikkaan Tansanian presidentin Julius Nyereren Ujamaa-ohjelman aikana 1960-luvulla. Tingatingan äiti, Agnes Binti Ntembo, oli kristitty ja hänen isänsä Saidi Tingatinga muslimi. Vanhemmat erosivat ja äiti meni uusiin naimisiin. Myös Tingatingan velipuoli Simon Mpata ryhtyi kuvataiteilijaksi. 
Eräiden tietojen mukaan Tingatinga olisi ollut mosambikilainen ja etunimeltään Eduardo. Daniel Augusta Tingatingan taideosuuskunnasta kertoo, että kyseessä on virheellinen tieto, joka on peräisin vuodelta 1996. Väitteen on laittanut liikkeelle ruotsalainen Berit Sahlström. Myös Tingatingan aikuiset lapset Daudi ja Martina vahvistavat isänsä olleen syntyperäinen tansanialainen.
1950-luvun alussa Tingatinga muutti Pohjois-Tansaniaan työskentelemään sisalviljelmillä. Myöhemmin hänen setänsä pyysi hänet luokseen Dar es Salaamiin, missä Tingatinga työskenteli puutarhurina. Hän harrasti musiikkia ja alkoi tehdä ensimmäisiä maalauksiaan. Hän teki ensimmäiset maalauksensa käyttäen halpoja, usein kierrätettyjä materiaaleja, kuten kuitulevyä. Tyyli oli naiivi ja humoristinen. Maalausten aiheet olivat stereotyyppisen afrikkalaisia, kuten savannimaisemia. Maalaukset saivat aluksi suosiota Tansaniassa asuvien eurooppalaisten ja maassa vierailevien turistien parissa. Tingatinga saattoi lopulta jättää muut työnsä ja omistautua pelkästään taiteelle. 
Vuonna 1970 Tingatinga avioitui mosambikilaisen makondekansaan kuuluvan Agatha Matakan kanssa. Tingatinga alkoi saada oppilaita ja seuraajia, jotka perustivat Tinga Tinga -taideosuuskunnan. Vuonna 1972 poliisi ampui erehdyksessä Tingatingan, jota luultiin karkuriksi.
Normandian veitsi-isku 2016

Tiistaiaamuna 26. heinäkuuta 2016 kaksi jihadistijärjestö Isisin jäsentä hyökkäsi kirkkoon, otti kaksi nunnaa panttivangeiksi ja tappoi veitsellä 85-vuotiaan pappi Jacques Hamelin Normandiassa, Saint-Étienne-du-Rouvray’ssa. Hyökkääjät pakottivat papin polvilleen ja katkaisivat veitsellä hänen kaulansa. Yksi nunnista haavoittui vakavasti veitsi-iskun aikana. Toinen nunnista puolestaan pääsi pakoon ja poliisi ampui molemmat hyökkääjät heidän lähdettyään kirkosta.
Toinen hyökkääjistä oli yrittänyt vuonna 2015 mennä Syyriaan taistelemaan Isisin riveissä, mutta hänet oltiin käännytetty pois Turkin rajalla ja hän joutui vankilaan Ranskassa. Hän pääsi vapaaksi maaliskuussa 2016.
Uhri.
Iskun uhri oli Jacques Hamel (30. marraskuuta 1930 – 26. heinäkuuta 2016), joka syntyi Ranskan Darnétalissa. Hänet nimettiin kirkkoherraksi vuonna 1958 Le Petit-Quevillyssä ja vuonna 1967 Sotteville-lès-Rouenissa. Hän liittyi Saint-Étienne-du-Rouvrayn seurakuntaan vuonna 2000, ja vuonna 2005 hänestä tuli seurakunnan apulaispappi.
Miehen hinta

Miehen hinta ("This Sporting Life") on Lindsay Andersonin ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1963. Elokuvan pääosia esittävät Richard Harris ja Rachel Roberts.
Juoni.
Öykkärimäinen, sosiaalisesti kömpelö Frank Machin (Harris) on pääsemässä kaivosmiehen työstä ammattimaiseksi rugbyn pelaajaksi, mutta kärsii rakkauden puutteesta. Hän yrittää lähestyä leskeksi jäänyttä kaunista vuokraemäntäänsä Margaretia (Roberts), pienen tytön ja pojan yksinhuoltajaa, mutta hänen keinonsa ovat liian suorasukaisia ja äkkinäisiä itsesääliin vaipuneelle naiselle.
Vastaanotto.
Elokuva oli Richard Harrisin ensimmäinen pääosa, ja hän sai siitä Cannesissa parhaan näyttelijän palkinnon. Sekä Harris että Roberts olivat myös Oscar-ehdokkaina. Roberts voitti lisäksi Bafta-palkinnon, jonka saajaksi Harriskin oli omassa sarjassaan ehdolla.
"Miehen hinnasta" nousi 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa vallinneen ”nuorista vihaisista miehistä” kertoneen brittiläisen ”tiskipöytärealismin” () kärkikaartiin koruttomuudellaan ja suoruudellaan. Martin Scorsese on kertonut ottaneensa siitä vaikutteita elokuvaansa "Kuin raivo härkä".
"Miehen hinta" valittiin sijalle 52 British Film Instituten vuonna 1999 kokoamalla listalla 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta."The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Kristian Poulsen

Kristian Poulsen (s. 18. marraskuuta 1975 Flensburg, Tanska) on tanskalainen moottoriurheilija.
Ura.
Poulsen aloitti uransa karting-sarjoissa, joissa hän kilpaili vuosina 1985-1993. Hän osallistui kolmeen MM-ralliin vuosina 1999, 2004 ja 2006. Vuodet 2008-2011 Poulsen kilpaili vakioautojen WTCC -sarjassa. Hän on voittanut Le Mansin 24 tunnin ajon vuosina 2009 (LMP2-luokka) ja 2014 (LMGTE Am -luokka). Hän on kilpaillut myös FIA World Endurance Championship -sarjassa ja Michelin Le Mans Cup -sarjassa.
Sonic Mania

Sonic Mania on Segan julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna 2017 Nintendo Switchille, PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle.
Sega on ilmoittanut, että pelistä on tulossa kesällä 2018 "Sonic Mania Plus" -versio, jossa on mukana uusi encore-moodi, sekä kaksi uutta pelattavaa hahmoa.
Vastaanotto.
Deatructoid antoi pelille arvosanaksi 8/10 arvostelussaan.
IGN antoi pelille arvosanaksi 8.7/10 arvostelussaan.
Sonic Forces

Sonic Forces on Sonic Teamin kehittämä ja Segan julkaisema tasohyppely. Peli on julkaistu marraskuussa .
Peli on virallisesti ensimmäinen Sonic-peli, missä voi luoda oman hahmon.
Dominik Kraihamer

Dominik Kraihamer (s. 29. marraskuuta 1989 Oberndorf, Itävalta) on itävaltalainen autourheilija, joka on kilpaillut vuodesta 2014 alkaen FIA World Endurance Championship -sarjassa, Rebellion Racing -tallissa ja vuonna 2012 ajoi samassa sarjassa OAK Racing -tallissa.
Kraihamer aloitti uransa vuonna 2004 karting-sarjassa. Vuonna 2008 Kraihamer kilpaili FIA GT3 European Championship ja kaudet 2009-2010 Formula Le Mans Cup -sarjassa.
Benedict Cumberbatch (kirja)

Benedict Cumberbatch – Henkilökuva ("Benedict Cumberbatch") on Nigel Goodallin kirjoittama elämäkerta "Uudessa Sherlockissa" läpimurtoroolin tehneestä näyttelijästä Benedict Cumberbatchista. Kirjan alkuteos on ilmestynyt 2014, suomennos 2016, ja sen on kustantanut Minerva Kustannus ja suomentanut Jere Saarainen.
Cumberbatch on varsin vaitelias yksityiselämästään, ja siksi teos keskittyy ennen kaikkea hänen uraansa.
Kirjassa on Cumberbatchin rooleista ja palkinnoista kattavat luettelot, joita suomentaja on täydentänyt alkuteoksen ilmestymisen jälkeiseltä ajalta. Lisäksi mukaan on liitetty Charlotte Rasmussenin laatima elokuvasanasto. Lopussa on kirjoittajan käyttämät lähteet sekä nimihakemisto.