tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lance Bouma

Lance Bouma (s. 25. maaliskuuta 1990 Provost, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on Calgary Flamesin kolmannen kierroksen varaus . Hän teki NHL-debyyttinsä tammikuussa 2011. Hän voitti Vancouver Giantsissa Memorial Cupin vuonna 2007.
Pelaajaura.
Junioriura.
WHL:ään Bouma varattiin vuonna 2005 toisella kierroksella Vancouver Giantsiin. Hän pelasi joukkueessa viiden ottelun verran jo 15-vuotiaana. Niissä hän teki yhden maalin ja yhteensä neljä pistettä. Kaudella 2006–2007 hän vakiinnutti paikkansa Giantsin kokoonpanossa. Hän pelasi runkosarjassa 49 ottelua ja pudotuspeleissä 22 ottelua, kun Giants eteni WHL:n finaaleihin asti. Vaikka joukkue hävisi finaaleissa mestaruuden Medicine Hat Tigersille, se pääsi isäntäjoukkueena mukaan Memorial Cupiin, jossa se voitti Tigersin ja otti CHL:n mestaruuden. Bouma sijoittui pudotuspeleissä joukkueensa toiseksi parhaaksi pistemieheksi James Wrightin jälkeen.
Seuraavan kauden runkosarjassa Bouma teki 12 maalia ja yhteensä 35 pistettä 71 ottelussa. Bouma varattiin NHL:ään kolmannella kierroksella . Hän kuitenkin pelasi sen jälkeen vielä kaksi kautta Vancouverissa ja oli joukkueen kapteeni kaudella 2009–2010. Joukkue eteni WHL:n pudotuspelien kolmannelle kierrokselle, jossa Tri-City Americans tiputti sen.
Ammattilaisura.
Kun Bouman joukkue tippui vuonna 2010 WHL:n pudotuspeleistä, hän liittyi Flamesin farmijoukkue Abbotsford Heatiin, jossa pelasi viisi ottelua. Hän teki ensimmäisen maalinsa Hamilton Bulldogsia vastaan. Kaudella 2010–2011 Bouma liittyi kokonaan AHL:ään ja teki ensimmäisissä 49 ottelussa 11 maalia.
3. helmikuuta 2011 Bouma nostettiin NHL-kokoonpanoon. Kaksi yötä myöhemmin hän teki debyyttinsä NHL:ssä Los Angeles Kingsiä vastaan. 7. helmikuuta hän sai ensimmäisen pisteensä syöttäessään Mikael Backlundin tekemän maalin Chicago Blackhawksia vastaan. Se oli hänen ainoa pisteensä hänen kauden aikana pelaamissaan 16 ottelussa.
Kaudella 2011–2012 Bouma pelasi Heatissa 31 ja Flamesissa 26 ottelua. Ensimmäisen maalinsa hän teki 7. tammikuuta 2012 Minnesota Wildin maalivahti Niklas Bäckströmiä vastaan. Bouman odotettiin aloittavan kauden 2012-2013 Flamesin kokoonpanossa, mutta hän joutui kuitenkin pelaamaan Abbotsfordissa. Hän pelasi vain kolme ottelua ennen kuin loukkaantui ja joutui olemaan polvivamman takia loppukauden sivussa.
Kaudella 2013–2014 Bouma onnistui vakiinnuttamaan paikkansa Flamesissa. Valmentaja Bob Hartley kehui hänen olevan joukkueen eniten kehittynyt pelaaja. 27. elokuuta 2014 Calgary kiinnitti Bouman yksivuotisella jatkosopimuksella, jonka arvo oli 577 500 dollaria.
Bergbahn Lauterbrunnen-Mürren

Bergbahn Lauterbrunnen-Mürren, myös Mürrenbahn (lyhenne BLM) on sveitsiläinen liikenneyhtiö, joka toimii Keski-Sveitsissä Bernin Alpeilla. Yhtiön kotipaikka on Interlaken. JB:n omistaa pääosin (77 %) pörssinoteerattu liikenneyhtiö Jungfraubahn Holding AG.
Historiaa.
Bergbahn Lauterbrunnen-Mürren rakensi 1890-luvun alussa kulkuyhteyden Mürrenin kylään. Yhteys otettiin käyttöön kesällä 1891. Se rakennettiin kahdesta osasta:
Toiminta.
Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2012 5,9 milj. CHF. Yhtiön liikevoitto oli 0,9 milj. Henkilöstön määrä oli 31.
Rataverkko.
Grütschalp–Mürren-rautatien pituus on 4,3 kilometriä. Rata on kapearaiteinen (1 000 mm). Radan suurin jyrkkyys on 5 % eikä siinä ole hammasratasosuuksia. Rata on ollut sähköistetty alkusta alkaen. Käyttöjännite on tasajännite 550 V. 
Yhtiön rata ei liity teknisesti muihin rautateihin, mutta Lauterbrunnenissa on vaihtoyhteys Berner Oberland-Bahnin ja Wengernalpbahnin juniin Interlakenin ja Grindelwaldin suuntiin.
Liikenne.
BLM:n liikenne on ympärivuotista. Köysirata ja juna kulkevat matkailukaudella neljä kertaa tunnissa. Matka Lauterbrunnenista Mürreniin kestää yhteensä 20 minuuttia, alaspäin pari minuuttia kauemmin.
Mesrop Maštots

Mesrop Maštots (noin 361 Hassik, Taronin maakunta, Armenian kuningaskunta – 441 Etšmiadzin, Armenia) oli armenialainen teologi, lingvisti ja hymnologi, joka kehitti armenialaiset aakkoset vuonna 406.
Mesrop kuului syntyperältään Mamikonianien dynastiaan. Hän toimi kuningas Chosroes III:n kirjurina käyttäen aluksi kreikan, persian ja syyrian aakkostoja. Myöhemmin hän ryhtyi pienen ryhmän mukana erakkomunkiksi ja ryhtyi tutkimaan raamatuntekstejä. Hän palasi kuitenkin sivilisaation pariin Bysantin ja Parthian jakaessa maan. Tähän aikakauteen tuli tarpeelliseksi muodostaa armenialainen aakkosto, mikä tapahtui Mesropin johdolla vuonna 406. Tässä häntä avustivat parthialaissyntyinen patriarkka Iisak sekä kuningas Chosroes III:n veli kuningas Vramšapuh. Jo vuonna 411 Raamattu käännettiin armeniaksi.
Muistelmateos

Muistelmateos eli muistelmat on elämäkertohin kuuluva kirjallisuudenlaji, jota edustavissa teoksissa kirjoittajat käsittelevät elämäänsä, aikalaisiaan tai oman aikansa tapahtumia. Eräät muut kirjallisuudenlajit voivat jäljitellä muistelmia. Niinpä esimerkiksi "Fanny Hill: Ilotytön muistelmat" (alkuteos "Fanny Hill: Memoirs of a Woman of Pleasure") ei ole muistelmateos vaan John Clelandin kirjemuotoinen eroottinen romaani.
Paula Kania

Paula Kania (s. 6. marraskuuta 1992 Sosnowiec) on puolalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 130 kesäkuussa 2015 ja nelinpelissä sijalla 64 kesäkuussa 2015. Hän on voittanut urallaan viisi ITF-turnausta kaksinpelissä ja yhden WTA-turnauksen nelinpelissä.
Syyskuussa 2012 Kania voitti Palina Peh’avan kanssa Tashkent Openin nelinpelin saavuttaen ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa.
Elfrida Andrée

Elfrida Andrée (19. helmikuuta 1841 Visby – 11. tammikuuta 1929 Göteborg) oli ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari sekä Ruotsin ensimmäinen naispuolinen tuomiokirkkourkuri ja sähköttäjä. Hän oli oopperasopraano Fredrika Stenhammarin (1836–1880) sisar. 
Gotlantilaisen lääkärin tytär Elfrida Andrée kapinoi tietoisesti naisten perinteistä asemaa vastaan yhteiskunnassa. Hän suoritti urkuritutkinnon yksityisoppilaana 1857 ja ajoi isänsä tuella läpi lakimuutoksen, jonka turvin naistenkin sallittiin päästä urkurin virkaan. Pian hän aloitti uuden taistelun naisten hyväksymiseksi lennättimen sähkeiden välittäjiksi. Viiden vuoden poliittisen kampanjoinnin jälkeen Andrée sai uuden lain turvin luvan hakea sähköttäjän virkaa.
Sävellystä Andrée oppi yksityisesti Kööpenhaminassa tanskalaisen Niels Wilhelm Gaden ja Ruotsissa Ludvig Normanin johdolla, koska ei naisena voinut opiskella musiikkikonservatoriossa.
Vuosina 1861–1867 Andrée toimi Tukholmassa suomalaisseurakunnan ja ranskalaisen reformoidun kirkon urkurina, kunnes 1867 sai viran Göteborgin tuomiokirkon urkurina. Hän hoiti tätä virkaa kuolemaansa asti, joskin oli sairauden takia virkavapaana vuodesta 1921 saakka. Göteborgissa Elfrida Andrée järjesti urkukonsertteja ja noin 800 ”kansankonserttia”, joissa toimi itse kapellimestarina.
Säveltäjänä Andréen läpimurto tapahtui 1879 teoksella "Snöfrid", joka on balladi solisteille, kuorolle ja orkesterille. Hän myös johti itse teoksen kantaesityksen. Yli sadan Andréen säilyneen teoksen joukossa on lauluja, piano- ja urkukappaleita (muun muassa kaksi urkusinfoniaa), kuoroteoksia, kamari- ja orkesterimusiikkia (muun muassa kaksi sinfoniaa) sekä ooppera "Fritiofs saga" (1894–1895), jonka libreton laati Selma Lagerlöf Esaias Tegnerin runoelman pohjalta. Oopperaa ei ole koskaan esitetty kokonaisuudessaan, mutta siitä on levytetty säveltäjän koostama orkesterisarja. Muita Andréen levytettyjä sävellyksiä ovat toinen sinfonia sekä kaksi urkusinfoniaa.
Monia Andréen teoksista ei esitetty ainakaan hänen elinaikanaan. Jälkipolvet arvostavat usein eniten hänen kamarimusiikkiteoksiaan, kuten pianokvintettoa ja kahta pianotrioa.
2 Tone

2 Tone (tai Two Tone) on Englannissa myöhään 1970-luvulla kehitetty musiikkityyli. Siinä on elementtejä skasta, punk rockista, rocksteadysta, reggaesta ja new wavesta. Skan historiassa, 2 Tone on luokiteltu sen toiseksi aalloksi, ja se on edeltäjä skan kolmannelle aallolle.
Genren artisteja ovat olleet muun muassa The Specials, The Beat ja Madness.
Helena Munktell

Helena Mathilda Munktell (24. marraskuuta 1852 – 10. syyskuuta 1919) oli ruotsalainen säveltäjä ja pianisti, joka ei kuitenkaan koskaan toiminut ammattimuusikkona. Hän asui vuodesta 1885 vuoteen 1910 Pariisissa, jossa hänen sävellyksensä saivat hyviä arvioita Société Nationale de Musiquen tilaisuuksissa.
Munktell syntyi Taalainmaalla vauraaseen yläluokkaiseen perheeseen ja oli Grycksbon ruukinpatruuna Henry Munktellin yhdeksästä lapsesta nuorin. Hänen äitinsä Augusta asui perheestä erillään Tukholmassa, jonne lapsetkin muuttivat heidän isänsä kuoltua.
Munktell opiskeli Tukholman konservatoriossa Conrad Nordqvistin, Johan Lindegrenin, Ludwig Normanin ja Joseph Denten johdolla. Vuonna 1870 hän lähti äitinsä kanssa seitsemäksi vuodeksi Wieniin, jossa jatkoi opintojaan Julius Epsteinin johdolla. Hän opiskeli sekä pianonsoittoa että laulua, ja lähti vielä lisäopintoihin Pariisiin, jossa opiskeli sävellystä Benjamin Godardin ja Vincent d'Indyn johdolla ja jäi lopulta asumaan noin 30 vuodeksi.
Munktellin sävellyksiä esitettiin ensi kerran Ruotsissa 1885. Monista niistä tuli sittemmin varsin suosittuja, ja koominen ooppera "I Firenze" pysyi Ruotsin kuninkaallisen oopperan ohjelmistossa peräti kolme näytäntökautta.
Munktell kutsuttiin Ruotsin musiikkiakatemian jäseneksi 1915. Silmäsairaudesta kärsinyt säveltäjä kuoli 57-vuotiaana 1919.
Boksaripöytäkirja

Boksaripöytäkirja oli 7. syyskuuta 1901 allekirjoitettu rauhansopimus, joka päätti boksarikapinaan liittyneen sotatilan Kiinan ja voittoisan kahdeksan valtion liittouman välillä. Voittajavaltiot Britannia, Ranska, Saksa, Venäjä, Japani, Yhdysvallat, Itävalta-Unkari ja Italia sanelivat Kiinalle erityisen ankarat ja nöyryyttävät rauhanehdot. Niiden mukaan Kiinan piti maksaa 450 miljoonan hopeaunssin eli noin 67,5 miljoonan punnan arvosta sotakorvauksia voittajavaltioille ja sen oli rangaistava ankarasti boksarikapinan johtajia, pidettävä kiinalaiset poissa Pekingin lähetystökorttelista sekä sallittava ulkovalloille pysyvien sotilastukikohtien perustaminen Pekingin ja valtameren rannikon väliselle alueelle. Aseiden tuonti Kiinaan kiellettiin kahden vuoden ajaksi. Lisäksi Saksan vaatimuksesta kapinallisten murhaamalle Saksan lähettiläälle Clemens von Kettelerille oli pystytettävä muistomerkki Pekingiin ja keisari Guangxun veljen prinssi Chunin oli matkustettava Berliiniin ilmaisemaan Kiinan katumus henkilökohtaisesti Saksan keisarille Vilhelm II:lle.
Rauhansopimuksen allekirjoittivat myös liittoumaan osallistumattomat Espanja, Belgia ja Alankomaat. Lisäksi korvausten saajina oli eräitä muitakin Euroopan maita, joiden edustajat olivat joutuneet kärsimään kapinan aikana.
Kiinalle määrättyjen valtavien sotakorvausten maksuaika oli 39 vuotta, minä aikana summa kasvoi korkoa 4 prosenttia vuodessa. Ulkovallat ottivat korvausten vakuudeksi valvontaansa rannikkotullit, kotimaiset tullitulot sekä valtion suolamonopolin tuotot. Useimmat voittajavaltiot luopuivat korvausvaateistaan ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1920. Yhdysvallat luovutti maksamattoman osuutensa korvauksista Kiinan koulujen ja yliopistojen kehittämiseen. Joillekin valtioille Kiina joutui kuitenkin suorittamaan maksuja 1940-luvulle saakka.
Boksaripöytäkirjan ehtoihin sisältyneet Kiinan suvereniteetin loukkaukset sekä sotakorvausten edellyttämät talonpoikien maaveron korotukset romahduttivat Qing-dynastian arvovallan.
Paul Byron

Paul Byron (s. 27. huhtikuuta 1989 Ottawa, Ontario, Kanada) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeisimpänä NHL-joukkue Montreal Canadiensissa. Hänet varattiin kuudennella kierroksella Buffalo Sabresiin. Hän teki Buffalossa debyyttinsä 2011 ennen kuin hänet kaupattiin Calgaryyn.
Ura.
Byron pelasi kaudella 2005-2006 Ottawa West Golden Knightsissa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi QMJHL:ssä pelaavaan Gatineau Olympiquesiin. Hän teki 44 pistettä kauden aikana. Buffalo Sabres varasi hänet kuudennella kierroksella . Seuraavalla kaudella 2007–2008 hän jatkoi Gatineaussa tehden 52 ottelussa 68 pistettä. Pudotuspeleissä hän teki 32 pistettä 19 ottelussa. Hän oli joukkueensa toiseksi eniten pisteitä tehnyt 51 pistettä iskeneen Claude Girouxin jälkeen. Joukkue voitti QMJHL:n mestaruuden. Viimeisellä QMJHL -kaudellaan 2008-2009 hän teki 99 pistettä 64 ottelussa ja hänet nimettiin toiseen tähdistökentälliseen.
Byron teki kolmivuotisen sopimuksen Buffalo Sabresin kanssa heinäkuun ensimmäisenä päivänä 2009 vain viisi tuntia ennen kuin Buffalo olisi menettänyt oikeutensa häneen. Hän joutui kuitenkin tyytymään paikkaan Sabresin farmijoukkue Portland Piratesissa, jossa hän pelasi 57 ottelua ja teki 33 pistettä. Seuraavalla kaudella hän teki 53 pistettä 67 pelissä. Byron ansaitsi samalla kaudella myös paikan NHL-kokoonpanossa ja teki debyyttinsä 22. tammikuuta 2011. Hän teki ensimmäisen NHL-pisteensä, kun syötti Tyler Myersin tekemän maalin 5–3 -voitossa New York Islandersista. Ensimmäisen maalinsa hän teki kaksi yötä myöhemmin Ottawa Senatorsia vastaan.
25. heinäkuuta 2011 Byron kaupattiin Chris Butlerin kanssa Calgary Flamesiin, joka antoi tilalle Robyn Regehrin, Ales Kotalikin ja varausvuoron. Hän aloitti kautensa AHL-joukkue Abbotsford Heatissa, mutta ansaitsi myöhemmin paikkansa Calgaryn kokoonpanossa. Hän teki myös maalin uransa ensimmäisestä rangaistuslaukauksesta Toronto Maple Leafsia vastaan. Byron joutui olemaan kaudella 2012–2013 yli kuukauden sivussa olkapäävamman takia. Hän teki kaudella kuitenkin 15 pistettä 38 Abbotsfordissa pelaamassaan ottelussa. Hänet kutsuttiin helmikuussa Calgaryyn, mutta hän loukkasi kätensä heti ensimmäisessä pelissään. Hän pelasi kuitenkin kauden aikana vielä kolme peliä.
Kauden 2013–2014 Byron aloitti jälleen kautensa Abbotsford Heatissa, josta hänet kuitenkin kutsuttiin Calgaryyn, jonka valmentaja Bob Hartley vakuuttui hänen aggressiivisesta pelitavastaan.
Yksityiselämä.
Byronilla on vaimo Sarah. Heillä on tytär Elianna ja poika Brysen.
The Neighbourhood

The Neighbourhood (joskus tyyliteltynä "THE NBHD") on vuonna 2011 perustettu yhdysvaltalainen alternative rock -yhtye. Yhtyeeseen kuuluvat laulaja Jesse Rutherford, kitaristit Jeremy Freedman ja Zach Abels, rumpali Brandon Fried, sekä basisti Mikey Margott. Yhtyeen tunnetuin kappale lienee Spotify-kuuntelukertojen perusteella ”Sweater Weather”.
Yhtyeen esikoisalbumi, "I Love You" julkaistiin 23. huhtikuuta 2013. Tätä ennen yhtye oli julkaissut EP:t "I'm Sorry..." sekä "Thank You". Yhtyeen levy-yhtiönä toimii Columbia Records. 16. tammikuuta 2014 yhtye ilmoitti, että rumpali Bryan Sammis jättää yhtyeen aloittaakseen soolouran.
Yhtye on keikkaillut muun muassa Imagine Dragonsin kanssa.
Berkut (Ukraina)

Berkut () oli Ukrainassa vuosina 1992–2014 toiminut miliisin erikoisyksikkö.
Vuonna 2014 Berkut oli merkittävässä roolissa Ukrainan vallankumouksessa tapahtuneissa mellakoissa, kun mellakkapoliisi otti yhteen aktivistien kanssa. 18. helmikuuta poliisi avasi tulen mellakoiden tukahduttamiseksi. Vallankumouksen aikana ja sitä edeltäneissä yhteenotoissa kuoli kymmeniä mielenosoittajia. Vallankumouksen myötä uusi hallitus lopetti Berkutin toiminnan.
Venäjä alkoi erikoisyksikön lopettamisen jälkeen myöntää passeja Berkutin entisille jäsenille Krimillä. Krimillä toimineet yksiköt siirtyivät Venäjän sisäministeriön alaisuuteen.
Useat lakkautetun Berkutin jäsenet liittyivät Itä-Ukrainan kapinallisiin Ukrainan hallitusta vastaan.
Ausiàs March

Ausiàs March (1397 Valencia − 1459 Valencia) oli espanjalainen kirjailija. Hän oli ensimmäinen merkittävä runoilija, joka kirjoitti katalaaniksi. Hän vaikutti suuresti sekä aikalaisiinsa että myöhempiin kirjailijoihin.
March taisteli nuorena Alfonso V:n joukoissa Sisiliassa, Sardiniassa ja Korsikalla. Hänen runoutensa kertoo kaipauksesta, himosta ja muista tunteista hänen rakastettuaan Teresa Bouta kohtaan. Runot on julkaistu 1500-luvulla neljänä kokoelmana, joita kutsutaan yleensä nimillä "Cants d’amor" (Rakkauslauluja), "Cants de mort" (kuoleman lauluja), "Cants morals" (Lauluja moraalista) ja "Cant espiritual" (Hengellisiä lauluja).
Vaikka March tunsi renessanssirunoilija Francesco Petrarcan töitä, häntä pidetään enemmän keskiaikaisena kuin renessanssin runoilijana.
Pivdennoukrajinsk

Pivdennoukrajinsk () on kaupunki Ukrainan eteläisen Mykolajivin alueen luoteisosassa, Mustaanmereen laskevan Etelä-Bug-joen varrella. Kaupungissa on vuoden 2013 arvion mukaan 40 555 asukasta. Kaupungista on 125 kilometriä eteläkaakossa sijaitsevaan aluekeskus Mykolajiviin ja runsas 300 kilometriä pääkaupunki Kiovaan pohjoisessa. Vuoteen 2024 asti kaupungin nimi oli Južnoukrajinsk ().
Kaupungin nimeä kantava rautatieasema sijaitsee kymmenen kilometrin päässä. Kaupunkiasutuksen itäpuolella sijaitsee tekojärvi, ja sen vastarannalla kaupungin päätyöllistäjä, Energoatom-yhtiön Etelä-Ukrainan ydinvoimalaitos (), joka on yksi viidestä Ukrainan ydinvoimalasta. Vuonna 2013 voimalassa oli käytössä kolme 1980-luvulla käynnistettyä ydinreaktoria tyyppiä VVER-1000.
&lt;br clear=left&gt;
Cecilie Ore

Cecilie Ore (s.19. heinäkuuta 1954 Oslo) on norjalainen säveltäjä.
Ore opiskeli ensin pianonsoittoa Oslossa ja Pariisissa sekä vuosina 1981–86 sävellystä Amsterdamissa ja Utrechtissa Alankomaissa. Hän toimi uransa alussa konserttipianistina ja opetti soittamista ja musiikinteoriaa, kunnes alkoi säveltää päätoimisesti Norjan valtion taiteilijapalkan turvin.
Oren musiikissa keskeistä on ajan ja äänenvärin tutkiminen. Hän on säveltänyt instrumentaali-, vokaali- ja elektroakustisia teoksia. Vuonna 1988 hänen kokonaan ihmisäänen nauhoituksista koostuva teoksensa "Etapper" jakoi ensipalkinnon International Rostrum of Electroacoustic Music -tapahtumassa, ja vuonna 2004 hänelle myönnettiin Arne Nordheimin säveltäjäpalkinto.
Anne-Marie Ørbeck

Anne-Marie Ørbeck (1. huhtikuuta 1911 Oslo – 5. kesäkuuta 1996 Bergen) oli norjalainen pianisti ja säveltäjä.
Anne-Marie Ørbeck opiskeli pianonsoittoa Oslossa ja sitten Berliinissä Sandra Droukerin johdolla. Sävellysoppia hän sai Gustav Langelta, Mark Lotharilta, Paul Höfferiltä ja Darius Milhaud’lta. Hän piti ensikonserttinsa 1933 Oslon filharmonisen orkesterin solistina.
Vuonna 1939 Ørbeck avioitui insinööri Helge Smittin (1906–1985) kanssa. Esiintymiset katkaisi toinen maailmansota, mutta hänen laulusarjansa "Vonir i blømetid" sai 1942 Norjan säveltäjien seuran palkinnon. 1950-luvulla hän haki lisäoppia säveltämiseensä Nadia Boulangerilta Pariisista ja Hanns Jelinekiltä Wienistä. Sotavuosina syntynyt D-duurisinfonia kantaesitettiin Bergenissä vasta 1954. Sen ohella hänen esitetyimpiin teoksiinsa kuuluvat "Concertino" pianolle ja orkesterille (1938) sekä "Pastoraali ja allegro" huilulle ja jousille (1960).
Viktorija Golubic

Viktorija Golubic (s. 16. lokakuuta 1992) on sveitsiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 51 huhtikuussa 2017. Hän on voittanut yhden WTA-turnauksen kaksinpelissä. Hän on voittanut myös kahdeksan ITF-turnausta kaksinpelissä ja 14 ITF-turnausta nelinpelissä.
Golubic pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Bad Gasteinin turnauksessa vuonna 2013. Hän selviytyi turnauksessa toiselle kierrokselle. Ainoan turnausvoittonsa hän on saavuttanut Gstaadissa vuonna 2016.
María Irigoyen

María Irigoyen (s. 24. kesäkuuta 1987 Tandil) on argentiinalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 155 huhtikuussa 2014. Hän on voittanut urallaan 15 ITF-turnausta kaksinpelissä ja yhden WTA-turnauksen nelinpelissä.
Irigoyen saavutti uransa ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Rio de Janeirossa helmikuussa 2014 voitettuaan nelinpeliturnauksen Irina-Camelia Begun kanssa.
Dark Parade

Dark Parade on suomalaisen heavy metal -yhtye Blackstar Halon EP-levy, joka julkaistiin vuonna 2000 levymerkillä Low Frequency Records. Äänite julkaistiin yhtyeen vanhan nimen, Downfall, alla.
Kappaleesta "Dark Parade" kuvattiin musiikkvideo.
Illuminated

Illuminated on suomalaisen heavy metal -yhtye Blackstar Halon toinen studioalbumi, joka julkaistiin 17. helmikuuta 2010.
Albumin nimikkokappaleesta kuvattiin musiikkivideo.
Francesc Macià

Francesc Macià i Llussà (21. lokakuuta 1859 Vilanova i la Geltrú – 25. joulukuuta 1933 Barcelona) oli katalonialainen poliitikko, joka perusti Estat Català -puolueen ja vaikutti suuresti siihen, että Katalonia sai autonomisen aseman.
Macià syntyi Vilanova i la Geltrússa vuonna 1859. Hän lähti sotilasuralle ja kohosi pioneerijoukoissa everstiksi. Katalonialaisten sanomalehtien "Cucutin" ja "Veu de Catalunyan" kieltäminen toi Macian politiikkaan. Hänet valittiin Solidaritat Catalana -liikkeeseen, ja hän osallistui sen ehdokkaana vaaleihin, jolloin hän joutui luopumaan armeijaurasta.
Vuonna 1923 kun Miguel Primo de Rivera kaappasi vallan ja loi yksipuoluejärjestelmän, Macià lähti maanpakoon. Hän palasi Kataloniaan vuonna 1931 ja osallistui vasemmistopuolueiden konferenssiin, jossa perustettiin kolmen puolueen liitto. Se sai murskavoiton kunnallisvaaleissa. Primo de Riveran kaaduttua järjestettiin vaalit, joissa monarkia hävisi. Macià julisti Katalonian tasavallan itsenäiseksi, mutta puoluetovereiden painostuksesta muutti julistuksen tarkoittamaan itsehallinnollista aluetta, jolle luvattiin laajoja vapauksia Espanjan tasavallassa. Francesc Macià valittiin sen puheenjohtajaksi vuonna 1932. Hän jatkoi autonomian edistämistä ja hävisi vaalit marraskuussa 1933. Hän kuoli joulupäivänä 1933, ja hautajaiset olivat suuri kansallinen tapahtuma.
Olavi Uusivirran diskografia

Tämä on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Olavi Uusivirran diskografia.
Singlet.
Muut singlet.
" "Listasijoitukset Suomen viralliselta singlelistalta (Single Top 20), Rumba-lehden 50 Hittiä (Rumba Top 50) (julk. 1992-2007), Suomen virallinen latauslista (Top 30) (2007-&gt;) ja Suomen suosituimmat (Music Control -radiolista) (Radio Top 20/Top 100)
Ruskocelebesinmesikko

Ruskocelebesinmesikko ("Myza celebensis") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Ruskocelebesinmesikkoa tavataan Celebesin saarella Indonesiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Täpläcelebesinmesikko

Täpläcelebesinmesikko ("Myza sarasinorum") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Täpläcelebesinmesikkoa tavataan Celebesin saarella Indonesiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pitkänokkamesikko

Pitkänokkamesikko ("Melilestes megarhynchus") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pitkänokkamesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Bougainvillenmesikko

Bougainvillenmesikko ("Stresemannia bougainvillei") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Bougainvillenmesikkoa tavataan Bougainvillessä Papua-Uudessa-Guineassa. Laji on huonosti tunnettu eikä siitä ole kannanarvioita. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Raitamesikko

Raitamesikko ("Glycifohia undulata") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Raitamesikkoa tavataan kotoperäisenä Uudessa-Kaledoniassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vanuatunmesikko

Vanuatunmesikko ("Glycifohia notabilis") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Vanuatunmesikkoa tavataan Vanuatussa. Lajin on kuvattu olevan yleisimmillään vuoristoissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lombokinvihermesikko

Lombokinvihermesikko ("Lichmera lombokia") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Lombokinvihermesikkoa tavataan Indonesiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Muntra Musikanter

Muntra Musikanter (MM) on suomenruotsalainen mieskuoro, jonka perusti Gösta Sohlström vuonna 1878 aluksi pienempänä kokoonpanona nimellä "P. C." eli Petersburgs Concerten. Nimivalinta johtui aikomuksesta lähteä konserttimatkalle Pietariin. Matka ei toteutunut, mutta kuoro jäi pysyväksi. Ensimmäinen konsertti esitettiin 11.5.1878 Helsingin yliopiston juhlasalissa.
Vuonna 2010 kuoron tulevaisuus oli vaakalaudalla, kun valtaosa jäsenistä lähti pitkäaikaisen kuoronjohtajan Markus Westerlundin kanssa perustamaan uutta Manifestum-kuoroa. Tällä hetkellä kuoroon kuuluu noin 100 jäsentä.
Historia.
MM koottiin alun perin Akademiska Sångföreningenin laulajista. Nimi Muntra Musikanter (”hilpeät musikantit”) keksittiin kuoron samannimisestä suosikkilaulusta, jonka on säveltänyt August Ferdinand Riccius. Vuosina 1891–1896 kuoro oli tauolla, mutta koottiin uudelleen ja on sen jälkeen toiminut keskeytyksettä.
Muntra Musikanter on konsertoinut alusta alkaen sekä kotimaassa että ulkomailla. Alkuvuosinaan se esiintyi Venäjän keisariperheelle sekä Peterhofissa että Suomen rannikkoseuduilla ja teki konserttimatkoja Moskovaan, Tukholmaan ja Tallinnaan. Vuonna 1889 kuoro matkusti esiintymään Pariisin maailmannäyttelyssä.
Vuonna 1997 kuoro teki esiintymismatkan Yhdysvaltoihin ja esiintyi muun muassa Floridan Disney Worldissä. Kuoro sai pronssia vuoden 2000 kansainvälisillä kuorofestivaaleilla Maltalla. Kesällä 2004 se teki konserttikiertueen Pietariin, jossa esitettiin Igor Stravinskyn oratorio-ooppera "Oidipus Rex" yhdessä Pietarin filharmonikkojen kanssa. 
Vuonna 2006 kuoro sai hopeaa Italian Veronassa järjestetyssä kuorokilpailussa.
MM-kuoron perinteisiin kuuluvat joulukonsertit Temppeliaukion kirkossa, kevät- ja syyskonsertit ja kiertueet etenkin Suomen rannikkoalueilla. Kuoron ikääntyville jäsenille on oma seniorikuoro, johon siirrytään 62-vuotiaana. 78-vuotiaana siirrytään niin sanottuun kellarikuoroon.
Kuoroa on johtanut syksyn 2010 jäsenkadosta alkaen vuoteen 2021 Henrik Wikström. Kuoro toimii yhdistysmuotoisena, viralliselta nimeltään Sällskapet MM rf.
MM on julkaissut kaksiosaisen laulukirjan "Blå boken", johon on koottu Suomen ruotsinkielisille mieskuoroille sopivaa ohjelmistoa, yhteensä 250 laulua.
Nel segno di Roma

Nel segno di Roma (, , ”Rooman merkin alla”) on vuonna 1959 valmistunut italialais-ranskalais-länsisaksalainen elokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan ovat ohjanneet Guido Brignone, Michelangelo Antonioni ja Riccardo Freda. Sen pääosia esittävät ruotsalainen Anita Ekberg ja ranskalainen Georges Marchal.
Juoni.
Palmyran kuningatar Zenobia kapinoi keisari Aurelianuksen hallitsemaa Roomaa vastaan. Roomalaisten lähettämä konsuli Marcus Valerius joutuu palmyralaisten vangiksi, mutta pakenee pyhää tulta vartioivaan Batsebaan rakastuneen decurio Julianuksen avulla ja tunkeutuu Zenobian palatsiin. Marcus Valerius tarjoaa kuningattarelle palveluksiaan roomalaisten kukistamiseksi ja he rakastuvat toisiinsa. Samaan aikaan Zenobian neuvonantaja Semantius juonittelee persialaisten kanssa kuningattaren syrjäyttämiseksi. Marcus Valerius pääsee selville Semantiuksen juonista ja liittyy roomalaisiin, jotka kukistavat Zenobian armeijan. Zenobia viedään vankina Roomaan, mutta hänet vapautetaan Marcus Valeriuksen pyynnöstä. Batsebasta tehdään Palmyran uusi kuningatar.
Tuotanto ja vastaanotto.
"Nel segno di Roma" on kuvattu Dyaliscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä Dubrava Filmin studiolla Jugoslaviassa. Guido Brignonen sairastuttua sen ohjasivat loppuun Michelangelo Antonioni sekä taistelukohtauksista vastannut Riccardo Freda.
Elokuva on isolla budjetilla tehty näyttävä pukudraama, mutta sen juoni on hyvin ohut ja toiminta vähäistä. Yhdysvaltalaisen "Variety"-lehden mukaan sen syvällisin asia on vako Anita Ekbergin rintojen välissä. Elokuva muistetaan myös vauhdikkaan napatanssin esittäneen Chelo Alonson peplum-debyyttinä.
Puutteistaan huolimatta "Nel segno di Roma" oli melkoinen kaupallinen menestys. Se oli Italiassa kauden kahdenneksitoista katsotuin elokuva ja vuoden 1961 loppuun mennessä se oli tuottanut jo 627 miljoonan liiran kassatulot. Yhdysvalloissa se oli ensimmäinen American International Picturesin maahantuoma peplum-elokuva. Elokuva sai Yhdysvalloissa nimen "Sign of the Gladiator", vaikka siinä ei gladiaattoreita esiinnykään.
Joan Prim

Joan Prim (koko nimeltään Juan Prim y Prats; 6. joulukuuta 1814 Reus – 30. joulukuuta 1870 Madrid) oli espanjalainen sotilasjohtaja ja poliitikko. Hänellä oli näkyvä rooli vuoden 1868 vallankumouksessa, joka syöksi kuningatar Isabella II:n vallasta. Hän toimi Espanjan pääministerinä 1869–1870. Hänet salamurhattiin.
Elämäkerta.
Prim liittyi armeijaan, joka suojeli kuningatar Isabellaa vanhoillisten karlistien vaatimuksilta vuosien 1833–1840 sodassa. Hänet ylennettiin everstiksi. Prim oli taipuvainen liberaaleihin ajatuksiin, ja hänestä tuli Tarragonan kansanedustaja 1843. Myöhemmin samana vuonna hän osallistui kansannoussuun, jolla valtionhoitaja Baldomero Espartero syöstiin vallasta. Prim nimitettiin ensin Madridin ja sitten Barcelonan sotilaskuvernööriksi. Hän osallistui salaliittoon Ramón María Narváezin hallitusta vastaan ja sai vuonna 1844 kuolemantuomion, mutta hänet armahdettiin. Vuosina 1847–1848 Prim oli Puerto Ricon kuvernööri ja Krimin sodan aikana 1853–1854 hän johti Turkin armeijan mukana kulkenutta espanjalaista sotilaskomissiota. Hänet ylennettiin 1856 kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin 1858 Espanjan senaattiin.
Prim toimi komentajana Espanjan–Marokon sodassa (1859–1860) ja sai de los Castillejosin markiisin sekä Espanjan granden arvon. Hän komensi myös vuosina 1861–1862 espanjalaisia joukkoja Ranskan Meksikon-sotaretkellä. Palattuaan tältä retkeltä kotiin Prim palasi politiikkaan Isabellan hallintoa vastustaneiden edistyksellisten riveissä. Hän johti epäonnistuneita kapinayrityksiä vuosina 1864, 1866 ja 1867, ja joutui tämän vuoksi lähtemään maanpakoon. Vuoden 1868 vallankumouksessa Prim toimi ensin Cadizissa, josta hän jatkoi Barcelonaan ja Valenciaan nostattamaan kansanjoukkoja mukaan vallankumoukseen. Lopuksi hän marssi lokakuussa voitokkaana Madridiin ja otti vastaan kuningattaren antautumisen. Hänestä tuli aluksi Francisco Serranon hallituksen sotaministeri ja heinäkuussa 1869 pääministeri Serranon siirryttyä valtionhoitajaksi.
Pääministerinä Prim johti komiteaa, joka valitsi Espanjalle uutta monarkkia. Ensimmäinen ehdokas oli Hohenzollern-Sigmaringenin Leopold. Hänen ehdokkuutensa johti Ranskan ja Preussin väliseen sotaan. Seuraava valinta oli Savoijin Amadeus I. Kun Prim oli matkalla vastaanottamaan kuningas Amadeusta, hän haavoittui tuntemattoman salamurhaajan luodeista ja kuoli kolme päivää myöhemmin.
Aavikkoleijonan kosto

Aavikkoleijonan kosto (, ”Šeikin poika”; , ”Šeikin pojan paluu”) on vuonna 1962 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Mario Costan ohjaaman elokuvan pääosassa näyttelee yhdysvaltalainen Gordon Scott.
Juoni.
Maaherra Omar terrorisoi aavikon beduiineja 1800-luvun puolivälin Egyptissä. Šeikki Hassanin poika Kerim, jonka siskon Omar on tappanut, ryhtyy taistelemaan häntä vastaan. Omar lähettää rakastajansa Zairan pyytämään aseita kediiviltä. Hän palaa tuoden mukanaan prinsessa Fawzian, johon Kerim rakastuu. Omar yrittää kaapata prinssi Ahmedin tuoman aselastin ja pakottaa Fawzian vaimokseen, mutta Kerimin johtamien beduiinien kapina tekee hänen aikeensa tyhjiksi.
Tuotanto.
"Aavikkoleijonan kosto" on kuvattu Euroscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla ja Egyptissä. Se on peplum-kaavaan sovitettu yksinkertainen mutta värikäs toimintaseikkailu, jonka ansioita ovat komea puvustus, suuret avustajajoukot ja autenttiset aavikon maisemat. Tarzan-elokuvistaan tunnettu Gordon Scott paljastaa lihaksikkaan yläruumiinsa, Alberto Farnese on tavanomainen sadistinen roisto ja Moira Orfei hänen juonitteleva tyttöystävänsä. Sivuosassa Kerimin kaksoisolentona vilahtaa toinen peplum-elokuvien tähti Gordon Mitchell. Elokuvasta on olemassa myös egyptiläinen versio, jossa italialaiset näyttelijät on korvattu paikallisilla.
Kaatron koulu

Kaatron koulu oli alakoulu, joka toimi aiemmin erillisenä alakouluna Suonenjoen keskustassa Kaatronlammen koulukeskuksen alueella. Vuoden 2015 alussa koulu muutti uudisrakennukseen, joka sijaitsee aiemman Lintharjun koulun (yläkoulu) yhteydessä. Näimä kaksi koulua yhdistämällä muodostettiin Suonenjoen yhtenäiskoulu. Alakoulun uudisrakennuksen suunnitteli pieksämäkeläinen Arkkitehtitoimisto Art Michael Oy. 
Yhtenäiskoulussa opiskeli vuonna 2016 yhteensä 430 peruskoululaista. 
Koulun kenttä on Suonenjoen koulualueen piha, ja kesäisin myös mansikkakarnevaalien telttapaikka.
Pituushyppy olympialaisissa

Pituushyppy on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan jokaisissa nykyaikaisissa olympialaisissa. Naisten puolella se otettiin mukaan vuonna 1948. Eniten mitaleita ovat voittaneet yhdysvaltalaisurheilijat. Menestynein pituushyppääjä olympialaisissa on Carl Lewis, hän voitti urallaan neljä olympiakultaa. Naisten menestynein on Itä-Saksaa ja Saksaa edustanut Heike Drechsler. Hän saavutti kaksi olympiakultaa ja yhden hopean.
Vauhditon pituushyppy.
Vuosina 1900–1912 olympialaisten ohjelmassa oli myös vauhditon pituushyppy.
Gong (prinssi)

Prinssi Gong (Wade-Giles: "Kung", alkuperäinen nimi Yixin; 11. tammikuuta 1833 Peking – 30. toukokuuta 1898 Peking) oli kiinalainen prinssi, joka oli yksi Kiinan johtavia hallitusmiehiä Qing-dynastian myöhäisaikana 1800-luvun jälkipuoliskolla.
Gong oli vuosina 1850–1861 hallinneen keisari Xianfengin veli. Kun brittiläiset ja ranskalaiset joukot miehittivät Pekingin toisessa oopiumisodassa vuonna 1860, keisari pakeni pääkaupungista ja Gong sai tehtäväkseen neuvotella rauhasta Kiinan edustajana. Tuloksena oli Pekingin rauhansopimus. Sodan jälkeen Gong tuli siihen johtopäätökseen, että menestyäkseen Kiinan olisi kehitettävä kauppasuhteitaan länsimaiden kanssa ja omaksuttava joitain länsimaisia sodankäynnin ja diplomatian menetelmiä. Valtakunnalla ei ollut entuudestaan edes ulkoministeriötä, sillä se ei ollut halunnut tunnustaa muita valtioita kanssaan samanarvoisiksi. Keväällä 1861 keisari perusti maalle ulkoasiainviraston eli Zongli yamenin, jonka johtajaksi Gong nimitettiin. Hän pyrki sen jälkeen parantamaan Kiinan suhteita länsimaihin. Gong nimitti alaisuudessaan toimineen Kiinan tullilaitoksen johtoon brittiläisen Robert Hartin, joka toimi tässä tehtävässä hyvin pitkään.
Gong oli 1880-luvulle saakka yksi Kiinan johdon keskeisimmistä vaikuttajista ja toimi usein maansa edustajana ulkovaltojen kanssa neuvoteltaessa. Keisari Xianfengin kuoltua elokuussa 1861 maahan muodostettiin kahdeksanhenkinen holhoojahallitus keisari Tongzhin alaikäisyyden ajaksi. Sen tosiasialliset johtajat olivat Gong sekä kaksi leskikeisarinnaa, Cixi ja Ci'an. Etelä-Kiinassa vuosia riehunut Taiping-kapina saatiin lopullisesti nujerrettua vuonna 1864, minkä jälkeen Gong suuntasi huomionsa yrityksiin tehostaa Kiinan hallintoa hillitsemällä korruptiota ja vahvistaa armeijaa perustamalla länsimaisten esikuvien mukaisia asetehtaita. Hänen vaikutusvaltansa hovissa kuitenkin väheni vallan kasautuessa leskikeisarinna Cixille, joka lopulta erotti hänet hallituksesta vuonna 1884. Gong kutsuttiin vielä 1894 takaisin ulkoasiainviraston johtoon, missä tehtävässä hän toimi kuolemaansa asti.
Lilli Markkanen

Lilli Kaarina Margareta Markkanen (oik. Väyrynen; 9. toukokuuta 1920 Lappeenranta – 14. marraskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen teatterinaamioitsija ja TV-työn pioneeri. Markkanen aloitti uransa teatterinäyttelijänä 1947. Porin, Kuopion, Vaasan, Hämeenlinnan, Tampereen ja Joensuun teattereiden näyttämöt tulivat hänelle tutuiksi niin näyttelijänä kuin ohjaajanakin. 
Markkanen opiskeli ulkomailla ja piti alan kursseja Suomessa ammatti- ja harrastajateattereissa.
Markkanen aloitti päänaamioitsijana Suomen Televisiossa vuonna 1960 ja jatkoi Yleisradiossa vuoteen 1985 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hän sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen.
Vanhan linnan salaisuus

Vanhan linnan salaisuus () on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä 32-sivuinen Aku Ankka -sarjakuvatarina, joka julkaistiin alun perin kesäkuussa 1948. Barks oli saanut sen valmiiksi 3. joulukuuta 1947. Suomessa tarina julkaistiin ensimmäisen kerran Aku Ankka -lehden numeroissa 1–5 vuonna 1972. Sen suomensi Aku Ankan silloinen päätoimittaja Alli Peltonen, joka tiettävästi käänsi koko päätoimittajakaudellaan vain tämän yhden tarinan. "Vanhan linnan salaisuus" on toinen tarina, jossa Barks käytti vuoden 1947 joulutarinaa "Joulu Karhuvuorella" varten keksimäänsä Akun vanhan, rikkaan enonsa Roope Ankan hahmoa. Se on käännekohta Barksin tuotannossa myös sikäli, että kyseessä on hänen ensimmäinen aarrejahtiin alusta lähtien keskittynyt tarinansa.
Tarinassa Aku, Tupu, Hupu ja Lupu sekä Roope lähtevät Skotlantiin etsimään aarretta Roopen vanhasta sukulinnasta, Ankkapurhasta. Suvussa salaisuutena kulkenut perimätieto kertoo 1000-luvulla eläneen sir Rikhard Ankanmielen kätkeneen aarrelippaan jonnekin linnan seinämiin, mutta sen sijainti on ollut unohduksissa yhdeksän vuosisataa. Uutta tekniikkaa edustavan röntgenlaitteen avulla Ankat löytävät aarteen, mutta joutuvat linnan sokkeloisissa käytävissä näkymättömän vastustajan ahdistamiksi. He olettavat, että kyseessä on aarrettaan suojeleva Ankanmielen kummitus. Lopulta kuitenkin paljastuu, että kyseessä on armeijalta varastetulla näkymättömyyssuihkeella varustautunut jalokivivaras Timantti-Timo, joka myös on ollut aarteen jäljillä ja esittänyt talonmies Skotti McTerrieriä tämän kuoltua joitakin kuukausia aiemmin.
"Ankronikka"-animaatiosarjan jakso ”Hotelli Outoankka” perustuu löyhästi "Vanhan linnan salaisuuteen". Barksin tarinasta on lainattu keskiaikaisessa linnassa näkymättömyysmaalin avulla ”kummitteleva” henkilö, mutta jakso ei liity Roopen sukutaustaan.
Jääpallon Elitserien-kausi 2013–2014

Ruotsin jääpallon Elitserien pelattiin kaudella 2013-2014 neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kahdeksan parasta joukkuetta selviytyivät pudotuspeleihin ja sijoille 11-14 sijoittuneet joukkueet joutuivat karsimaan sarjapaikastaan. Göteborgilainen GAIS luopui hallipuutteen vuoksi Elitserienistä keväällä 2014.
Mestaruuden voitti Sandvikens AIK. Se voitti Friends Arenalla pelatussa loppuottelussa Västerås SK:n 5-4.
Sarjataulukko.
Kahdeksan parasta pudotuspeleihin, neljä viimeistä putoamiskarsintaan.
Karsinnat.
Karsinnat pelattiin kahdessa neljän joukkueen lohkossa. Karsinnoissa pelasivat Elitserienin neljä heikointa ja Allsvenskanin neljä parasta joukkuetta. 
Molempien lohkojen kaksi parasta joukkuetta selviytyivät seuraavaksi kaudeksi Elitserieniin.
Lohko 2.
GAIS, Ljusdal, Kalix ja Sirius säilyttivät Elitserien-paikkansa.
Ristin merkki

Ristin merkki ("The Sign of the Cross") on Cecil B. DeMillen ohjaama elokuva vuodelta 1932. 
Elokuvassa on uskonnollisen paatoksen verhoon kätketty mässäilevää syntien kuvausta, joka läpäisi sensuurinkin. Yhdysvaltojen uskonnollisissa piireissä elokuvaa paheksuttiin syvästi, ja lähinnä katoliset piirit perustivat elokuvien tarkkailuun keskittyneen National Legion of Decencyn.
Arviot.
Matti Rämö ("Tv-maailma") pitää elokuvaa läkähdyttävän melodramaattisena. Vastakkain ovat toisaalta hovin irstailu ja rahvaan verenhimo ja toisaalta kristillinen pidättyvyys ja armeliaisuus. Hän katsoo, että kaksinaismoralismissaan se on nykynäkökulmasta huvittava mutta pitkäveteinen kuriositeetti.
Aiheesta muualla.
&lt;br&gt;
International Geodetic Student Organisation

International Geodetic Student Organisation (suom. Kansainvälinen geomatiikan opiskelijoiden järjestö, myös IGSO) on kansainvälinen, riippumaton, epäpoliittinen, voittoa tavoittelematon geomatiikan opiskelijoiden ja nuorten geodeettien yhdistys.
Tavoitteet.
IGSO:n tavoitteet ovat:
Nämä tavoitteet saavutetaan International Geodetic Students Meeting (IGSM) -tapahtuman ja yleiskokouksen (The General Assembly) kautta.
Järjestön rakenne.
IGSO:n jäsenet ovat yliopistojen järjestöt jotka edustavat geomatiikan opiskelijoita.
IGSO muodostuu seuraavista toimielimistä:
IGSO:n rakenne ja IGSM 2004 -tapahtuman toteuttamisen prosessi esitettiin ISPRS:n seminaarissa 2006.
Tapahtumat ja toiminnat.
Joka vuosi IGSO järjestää "International Geodetic Students Meeting" (IGSM) -tapahtuman eri maissa. Nämä tapahtumat antavat opiskelijoille mahdollisuuden jakaa kokemuksia geomatiikan alalta ja tutustua muiden maiden tapoihin ja kulttuuriin.
Historia.
Ensimmäinen IGSM tapahtuman järjestivät Alankomaissa Delftin teknillisen yliopiston geodesiaopiskelijat. IGSO yhdistys perustettiin myöhemmin neljännen IGSM-tapahtuman aikana Grazissa, Itävallassa.
Edelliset tapahtumat:
Kumppanit.
IGSO on "International Federation of Surveyors:in (FIG)" kumppanijärjestö.
Ulla Koivisto

Ulla Koivisto (s. 11. elokuuta 1950) on suomalainen tanssija, koreografi ja tanssipedagogi. 
Suomalaisen nykytanssin edelläkävijöihin lukeutuva Ulla Koivisto aloitti opintonsa Riitta Vainion modernin tanssin studiossa Helsingissä 1972 ja opiskeli sitten Tukholmassa balettiakatemiassa sekä New Yorkissa tanssia muun muassa Merce Cunninghamin johdolla ja musiikkia John Cagen johdolla 1974–1978. Vuonna 2010 hän järjesti Kiasmassa seminaarin edellisenä vuonna kuolleen Cunninghamin muistoksi. 
Ulla Koivisto on tehnyt yhteistyötä monien nykysäveltäjien ja muusikoiden kanssa ja suosii elävän musiikin käyttöä tanssiteoksissaan. Vuonna 1986 hän teki koreografian Magnus Lindbergin sävellykseen "Kraft". Vuonna 1993 sai Kanadan Vancouverissa kantaesityksensä Ulla Koiviston Olli Koskelinin musiikkiin tekemä tanssiteos "To whom it may concern". Muita Koiviston säveltäjäkumppaneita ovat olleet Toni Edelmann, Karólína Eiríksdóttir, Ippe Kätkä, Mikko-Ville Luolajan-Mikkola ja Päivi Takala.
Koivisto on toiminut opettajana Teatterikorkeakoulussa näyttelijäntyön laitoksella sekä koreografian professorina tanssitaiteen laitoksella. Hän on opettanut myös Sibelius-Akatemiassa ja Taideteollisessa korkeakoulussa sekä pitänyt kursseja muun muassa Kajaanissa, Kööpenhaminassa ja Amsterdamissa. Koivisto on toiminut Suomen tanssitaiteilijain liiton puheenjohtajana. 
Seinäjoelta kotoisin oleva Koivisto on vuodesta 2004 toiminut sikäläisen Tanssiteatteri Wimman taiteellisena johtajana ja ollut keskeisesti mukana Seinäjoella järjestettävässä Helmifestivaali-tanssitapahtumassa. 
Ulla Koivistolle myönnettiin tanssitaiteen valtionpalkinto 2002 ja viisivuotinen taiteilija-apuraha 2007.
Krimin tasavalta

Krimin tasavalta (, , ) on nimitys Venäjän federaation sotilasvoimien helmi-maaliskuussa 2014 miehittämän Krimin autonomisen tasavallan tilalle perustetulle hallinnolliselle alueelle. Krimin tasavallan laillista asemaa (de jure) ei ole juuri kukaan muu kuin Venäjä tunnustanut. Venäjän aseman miehitetyn tasavallan tosiasiallisena (de facto) vallankäyttäjänä on todennut muutama maa, kuten Venäjän kanssa sotilaallisessa puolustusliitossa oleva Valko-Venäjä.
Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous päätti 27.3.2014 – äänin 100 puolesta, 11 vastaan – päätöslauselmasta, joka toteaa, ettei tasavallan perustamisen perusteluna käytetty, hyvin nopeasti järjestetty "Krimin kansanäänestys" "ole sitova eikä sen avulla Krimin autonomisen tasavallan tai Sevastopolin kaupungin asemaa voida muuttaa".
John R. Brinkley

John Richard Brinkley ("synt. John Romulus Brinkley", 8. heinäkuuta 1885 Jackson County, Pohjois-Carolina — 26. toukokuuta 1942) oli yhdysvaltalainen valelääkäri ja radioaseman omistaja.
Brinkleyn ensimmäinen avioliitto kesti vuodesta 1907 vuoteen 1913. Tästä liitosta syntyi kolme tytärtä. 
Brinkley suoritti lääketieteen opintoja "Bennet Medical Collegessa" Chicagossa, muttei koskaan valmistunut sieltä. Tutkintotodistuksensa hän hankki vuonna 1915 "Kansas City Eclectic Medical University" -nimisestä laitoksesta, joka oli tunnettu todistusten tehtailusta. Oman praktiikan hän perusti vuonna 1917 Kansasin Milfordiin. Pian tämän jälkeen Brinkley alkoi suorittaa operaatioita, joissa hän siirsi vuohen kivekset potilaan vatsaonteloon. Hänen oman näkemyksensä mukaan operaatio palautti miehisen kyvykkyyden.
Aluksi operaatio näyttikin menestyksekkäältä ja huhut tuloksista kiirivät eteenpäin. Leikkauksen hinta oli 750 dollaria (nykyrahassa noin 7 000 euroa). Asiakkaita riitti ja Brinkley rikastui vauhdilla. Vuonna 1923 hän avasi oman koko Yhdysvalloissa kuuluvan "KFKB"-radioaseman, jonka pääasiallisin tarkoitus oli hankkia lisäasiakkaita hänen klinikalleen. Pian potilaille alkoi kuitenkin ilmaantua monenlaisia komplikaatioita ja Brinkleyn joutui Kansasin terveyshallinnon ("Kansas Board of Medical Registration") tarkkailuun. Myös monet lääketieteellisen yhteisön jäsenet suhtautuivat Brinkleyhin kriittisesti ja esimerkiksi "The Journal of the American Medical Associationin" toimittaja "Morris Fishbein" kutsui Brinkleytä "lipeväkieliseksi huijariksi". Kun 42 hänen potilastaan oli kuollut epäilyttäviin komplikaatioihin, viranomaisten oli pakko toimia.
Vuonna 1930 hänen lupansa työskennellä lääkärinä sekä pyörittää radioasemaa peruttiin. Brinkley muutti perheineen Del Rioon Texasissa vuonna 1932. Siellä hän saattoi yhä toimia lääkärinä. Paikan sijaintiin vaikutti myös se, että hän saattoi pyörittää Meksikosta käsin uutta "XERA"-radioasemaa, joka kuului laajoilla alueilla Yhdysvaltojen puolella. Hänen toinen klinikkansa sijaitsi Arkansasin Little Rockissa.
Vielä 1930-luvulla Brinkley oli varakas mies, mutta kuollessaan vuonna 1942 hän oli käytännöllisesti katsoen vararikossa. Uransa aikana hän suoritti jopa 16 000 leikkausta.
Santi Mina

Santiago "Santi" Mina Lorenzo (s. 7. joulukuuta 1995 Vigo) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Espanjan Primera Divisiónissa Celta Vigon ja Valencian joukkueissa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Mina on kotoisin Vigosta ja hän liittyi kaupungin jalkapalloseura Celta Vigon junioriakatemiaan vuonna 2005. Ensimmäistä kertaa hänet nostettiin seuran reservijoukkueeseen kaudella 2012–2013, kun se pelasi Tercera Divisiónissa. 5. tammikuuta 2013 hän allekirjoitti vuoteen 2018 asti ulottuvan ammattilaissopimuksen seuran kanssa.
Mina teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa 16. helmikuuta 2013 tultuaan vaihdosta kentälle 66. peliminuutilla ottelussa Getafea vastaan. Ensimmäisen maalinsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa Mina teki 16. syyskuuta 2013 ottelussa Athletic Bilbaota vastaan. Hänestä tuli maalin tehdessään seurahistorian nuorin maalintekijä maan pääsarjassa 17 vuoden, yhdeksän (9) kuukauden ja kymmenen (10) päivän ikäisenä.
11. huhtikuuta 2015 Mina teki neljä maalia kotiottelussa Rayo Vallecanoa vastaan. Hänestä tuli maan pääsarjahistorian nuorin pelaaja, joka on onnistunut tekemään neljä maalia ottelun aikana ja seurahistorian ensimmäinen sitten vuoden 1979.
4. heinäkuuta 2015 Mina siirtyi Valenciaan 10 miljoonan euron siirtokorvauksella ja kuusivuotisella sopimuksella.
Muuta.
Mina tuomittiin vuonna 2022 neljän vuoden vankeuteen vuonna 2017 tapahtuneesta seksuaalisesta hyväksikäytöstä.
Koti vaiko kasarmi lapsillemme

Koti vaiko kasarmi lapsillemme : asunnontarvitsijoiden näkökohtia asunto- ja asemakaavakysymyksissä on vuonna 1946 ilmestynyt julkaisu, johon Väestöliiton toiminnanjohtaja, varatuomari Heikki von Hertzen tiivisti ajatuksensa kaupunkirakentamisesta. Pamfletin julkaisi Väestöliitto yhteistyössä WSOY:n kanssa. 
Kirja oli poleeminen kuvakertomus, jossa esitetään tunteisiin vetoavasti ihanteellisen asuntoalueen kootut teesit. Von Hertzen arvostelee kovin sanoin Helsingin umpikortteleita ja esittelee englantilaisia puutarhakaupunkeja ja uusia ruotsalaisia asuinalueita. Pamflettia jaettiin tuhat kappaletta asuntopolitiikan päättäjille ja suunnittelijoille, mutta pienestä painosmäärästä huolimatta sen merkitys oli huomattava. Kirja herätti suurta huomiota ja aloitti vilkkaan keskustelun. Kirjan periaatteet toteutuivat suurilta osin, kun puutarhakaupunki Tapiolaa alettiin rakentaa.