tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arkhelaos

Arkhelaos (, 400-luku eaa.) oli eräs antiikin kreikan esisokraattisista filosofeista, hänet luetaan kuuluvaksi ns. joonialaisen luonnonfilosofian haaraan. Hän oli kotoisin joko Ateenasta tai Miletoksesta. Hän oli Anaksagoraan oppilas ja Sokrateen opettaja.
Diogenes Laertioksen mukaan Arkhelaos oli se, joka toi luonnonfilosofian Jooniasta Ateenaan. Kuitenkin yleisesti ajatellaan jo Anaksagoraan tehneen sen. Arkhelaokseen luonnonfilosofia joka tapauksessa päättyy, sillä hänen jälkeensä Sokrates aloitti etiikan tutkimisen ja siirsi näin filosofian painopisteen hyvään elämään. Sokrates kuitenkin omaksui etiikan tutkimuksen Anaksagoraalta, mutta sai kunnian sen keksimisestä. Arkhelaos oli kuitenkin käsitellyt etiikkaa jo jossain määrin, sillä hän pohti filosofiassaan lakeja, sekä sitä, mitkä asiat ovat hyviä ja oikeudenmukaisia. Hänen mukaansa oikeudenmukaiset ja häpeälliset asiat eivät ole olemassa luonnostaan, vaan ne perustuvat siihen mitä yhteiskunnassa on sovittu. 
Arkhelaos jakoi Anaksagoraan näkemyksen siitä, että maailma on saanut alkunsa äärettömästä aineesta, joka koostuu keskenään samanlaisista ainesosasista, ja että kaikki yksittäiset osaset puolestaan syntyvät näistä. Kuitenkin tämän yhdistymisen saa hänen mukaansa aikaan näissä ainesosasissa oleva sielu jumalan (tai Järjen, "nous") sijasta. Se panee mainitut ikuiset osaset liikkeelle yhdistelemällä ja erottelemalla niitä, aivan kuten Anaksagoras opetti.
Arkhelaos opetti myös, että kosmoksen syntymisellä on kaksi syytä, lämpö ja kylmyys. Lämmön vaikutuksesta vesi synnyttää joko ilmaa tai maata, sen mukaan pääseekö se valumaan vapaasti vai sakeutuuko se. Näin maata siis rajoittaa ensin ilma, ja ilman yläpuolella tuli. Kaikki eläimet, mukaan lukien ihmiset, ovat syntyneet lämpimästä maasta, kun se erittää limaa.
Patenttineuvos

Patenttineuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 5. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1976. Vuosien 1918–2024 aikana patenttineuvoksen arvonimi on myönnetty kuudelle henkilölle.
Zenon Kitionilainen

Zenon Kitionilainen (, ; n. 333–264 eaa.) oli kreikkalainen filosofi, jota pidetään stoalaisuuden perustajana.
Elämä.
Zenon oli kotoisin Kitionista, nykyisestä Lárnakasta, Kyprokselta. Hän oli kauppiaan poika, ja toimi itsekin kauppiaana 42-vuotiaaksi saakka, jolloin hän perusti stoalaisen koulukunnan.
Zenonin opettajina toimivat sekä Krates Thebalainen, Akatemian silloinen johtaja Polemon, että megaralaiset Stilpon ja Diodoros Kronos. Zenon aloitti oman opetuksensa vuonna 301 eaa. Ateenassa sijaitsevassa pylväshallissa, jota kutsuttiin nimellä Stoa poikile (”Kirjava pylväshalli”), josta juontui nimi koko koulukunnalle. Hän kuoli tekemällä itsemurhan sen jälkeen kun hän oli saanut onnettomuudessa vakavia vammoja.
Filosofia.
Zenon kirjoitti lukuisia teoksia, joista tunnetuin on ihannevaltion kuvaus "Valtio". Zenonin teoksia ei ole säilynyt jälkipolville. Hänen uskotaan opettaneen, että ihminen voi saavuttaa mielenrauhan parhaiten niin, että pitää nautintoja ja kipuja merkityksettöminä, eikä näin ollen välitä niistä.
Zenonia voidaan pitää myös länsimaailman ensimmäisenä utopistisena anarkistina ja nykyisen anarkismin edeltäjänä. "Valtiossa" hän esitti muun muassa seuraavanlaisia ajatuksia: Ihmiset ovat järjellisiä, he eivät tarvitse määräyksiä. Järkevät olennot eivät tarvitse valtiota, rahaa, oikeusistuimia tai minkäänlaista organisoitua, institutionalisoitua elämää. Täydellisessä yhteiskunnassa miehet ja naiset pukeutuvat samalla tavalla ja syövät yhdessä. Vaimot ovat miehille yhteisiä.
Joitakin sitaatteja, jotka on pantu Zenonin nimiin, ovat:
Teoksia.
Diogenes Laertioksen mukaan Zenon kirjoitti seuraavat teokset:
Eettiset teokset
Fysiikan alan teokset
Logiikan alan teokset
Muut teokset
Sobekneferu

Sobekneferu (kirjaimellisesti Neferusobek) oli toinen tunnetuista naispuolisista hallitsijoista muinaisessa Egyptissä. Sobekneferu oli 12. dynastian viimeinen hallitsija. Hän oli todennäköisesti edeltäjänsä Amenemhet IV:n puoliso ja Manethon mukaan myös hänen sisarensa. Amenemhet IV:n isä, Amenemhet III oli todennäköisesti hänen isänsä, mutta äidistä ei ole tietoa. Amenemhet IV:n kuoltua vuonna 1787 eaa., Sobekneferu nousi valtaan, kuitenkaan ottamatta itselleen faaraon titteliä. Sobekneferu piti kuningattaren ("kuninkaan vaimo") titteliä, kunnes hän joko kuoli tai syrjäytettiin neljä vuotta myöhemmin 1799 eaa. Hänen hautaansa ei ole vielä löydetty, eikä sen sijainnista ole löydetty mitään vihjeitä, mutta hänen rakennuttamiaan patsaita löytyy Amenemhet III:n temppelistä Hawarassa. Arvellaan että Sobekneferu olisi rakennuttanut Mazghunan pyramidin, mutta asiasta ei ole varmuutta. Ei myöskään tiedetä, onko Mazghunan pyramidia rakennettu koskaan valmiiksi ja otettu käyttöön.
Joonialainen luonnonfilosofia

Joonialaiseksi luonnonfilosofiaksi kutsutaan antiikin Kreikan esisokraattisen filosofian haaraa, joka alkaa Thaleesta, Anaksimandroksesta ja Anaksimeneesta. He olivat kaikki kotoisin Joonian Miletoksesta, Anatolian Aigeianmeren puoleiselta rannikolta.
”Joonialainen koulukunta”.
Ajatus joonialaisesta filosofian koulukunnasta on jossain määrin harhaanjohtava. Vaikkakin Joonia oli alkuvaiheessa länsimaisen filosofian keskus, joonialaisen luonnonfilosofian edustajat, joihin voidaan lukea edellä mainittujen lisäksi muun muassa Herakleitos, Anaksagoras ja Arkhelaos, esittivät niin erilaisia näkemyksiä, ettei heidän voida katsoa muodostavan yhtenäistä koulukuntaa. Thales, Anaksimandros ja Anaksimenes luetaan yleensä kuuluviksi miletoslaiseen koulukuntaan, mutta muiden luokittelu koulukuntiin on selvästi vaikeampaa.
Aristoteles käytti näistä ajattelijoista nimitystä "fysiologoi", ”ne jotka keskustelevat luonnosta”, mutta hän ei lukenut heitä yhteen ”joonialaiseksi koulukunnaksi”. Luokittelun alkuperä voidaan jäljittää toisella vuosisadalla eläneeseen filosofian historioitsijaan Sotioniin. Myöhemmin sen on tehnyt tunnetuksi ennen kaikkea Diogenes Laertios, joka jakoi filosofian alkuperän kahteen, joonialaiseen ja italialaiseen filosofiaan.
Diogeneen mukaan joonialainen luonnonfilosofia on luonut sen perustan, josta lähtevä perimyslinja johtaa lähes kaikkiin merkittävimpiin kreikkalaisiin filosofeihin ja koulukuntiin: Sokrateehen, Platoniin ja hänen Akatemiaansa, Aristoteleehen ja hänen peripateettiseen kouluunsa, kyynikoihin, ja stoalaisiin. Italialaiseen filosofiaan kuului puolestaan Pythagoraasta alkava esisokraattisen filosofian haara, josta ovat kehittyneet pythagoralaisten lisäksi elealaiset, skeptikot ja epikurolaiset.
Filosofia.
Miletoslaisen koulukunnan edustajista teki poikkeuksellisen se, että he alkoivat ensimmäisenä teoretisoida asioita. Ajattelu siirtyi mytologisesta ajattelusta ("mythos") teoreettisen ajattelun ("logos") puolelle. Luonnonfilosofit pyrkivät selittämään universaaleja ja yleisiä asioita, ja uskoivat, että kaikki maailmankaikkeuden asiat ovat lähestyttävissä ihmisjärjellä. Monet joonialaisen luonnonfilosofian edustajat olivat ennen kaikkea metafyysisiä kosmologeja, jotka pyrkivät selittämään aineen luonnetta fysikalistisesti.
Monet esisokraattiset luonnonfilosofit ajattelivat, että vaikka aine voikin muuttua muodosta toiseen, kaikella aineella on jokin yhteinen perusta, joka ei muutu. Ajattelijat eivät olleet yhtä mieltä siitä, mikä tämä yhteinen perusta olisi, eivätkä he käyttäneet kokeita sen selvittämiseksi. Sen sijaan he hyödynsivät ennen kaikkea abstraktia päättelyä. Koska selityksissä ei turvauduttu mytologioihin, heistä tuli länsimaisen perinteen ensimmäisiä varsinaisia filosofeja.
Myöhemmät filosofit laajensivat tutkimuksiaan muille aloille. Esimerkiksi elealainen koulukunta tutki myös tietoteoriaa eli sitä, kuinka ihmiset saavat tietoa siitä mitä on olemassa.
Lukija (ortodoksinen kirkko)

Lukija on epistolaa ja Vanhan testamentin tekstejä ortodoksisen kirkon jumalanpalveluksissa lukeva vihitty mieshenkilö. Lukijoita oli aikaisemmin myös roomalaiskatolisessa kirkossa, mutta virka lakkautettiin Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen liturgisten uudistusten myötä.
Lukijan aste on pappeuden asteista ensimmäinen ja he kuuluvat alidiakoneiden ohella alempaan papistoon. Varsinaiseen, ylempään papistoon kuuluvat diakoni, pappi ja piispa. 
Lukijan asuna on palveluksissa stikari, joka korvasi 1600-luvulle asti käytössä olleen lyhyen felonin ja kamisionin. Lyhyt feloni on kuitenkin edelleen käytössä lukijan vihkimistoimituksessa, missä se kuvaa sitä, että vihitty on astunut pappeuden ikeen alle. Lukijaksi kanonien mukaan voidaan vihkiä 15 vuotta täyttänyt mies. Lukija voi mennä naimisiin vielä vihkimyksensä jälkeen.
Aiemmin oli tavallista, että pappisseminaarin viimeisessä vaiheessa naimisissa tai kihloissa olleet opiskelijat vihittiin lukijoiksi koulutuksen lopussa. Varsinainen diakoniksi ja edelleen papiksi vihkiminen tehtiin pääsääntöisesti asevelvollisuuden suorittamisen jälkeen. Sen ehdoton edellytys oli ortodoksin kanssa solmittu avioliitto tai selibaattilupaus.
Lukijan viran historia.
Lukijan virka syntyi ilmeisesti hyvin varhain kristillisessä kirkossa, todennäköisesti jo 100-luvulla. Justinos Filosofi kuvaillessaan varhaiskristillistä jumalanpalvelusta kuvaa, miten lukija lukee Vanhan testamentin ja apostolien tekojen tekstejä sunnuntaijumalanpalveluksessa. Lukijan virka nähtiin varhaiskirkossa profeetallisena virkana. Kirkollinen kanonikokoelma "Canones Ecclesiastici" 100-luvulta luettelee lukijat korkearvoisemmiksi papistossa kuin diakonit. 300-luvun teos "Hippolytuksen kanonit" korostaa, että lukijalla tuli olla samat hyveet kuin diakonilla. Lukijan virka on tässä dokumentissa heti piispan ja presbyteerin eli papin jälkeen. Lukijan tuli pystyä lukemaan ja selittämään Raamatun kirjoituksia. 
Lukijan vihkimys.
Lukijan vihkimys tapahtuu liturgian alussa, hetkiä luettaessa. Lukijan vihkii kheirotesialla aina piispa. Hippolytus Roomalainen huomauttaa, että lukijaa ei vihitä kätten päällepanemisella. Tämä tosin saattaa viitata kheirotonian ja kheirotesian eroon. Vihittäessä lukijalta leikataan hiuksia symboliksi Jumalan palvelijaksi alistumisesta. Antiikin aikana orjan vaihtaessa omistajaa tältä leikattiin hiukset. Hiusten leikkaamisen jälkeen lukijalle puetaan lyhyt feloni. Tämä feloni oli 1600-luvulle asti kamisionin lisäksi lukijan liturginen vaate. Lukija lukee tässä felonissa epistolan, jonka piispa määrää. Tämän jälkeen feloni riisutaan ja lukijalle puetaan stikari.
Lukijan tehtävät.
Lukijan tehtäviin kuuluu bysanttilaisen liturgian selittäjän Simeon Tessalonikalaisen mukaan:
Kirkolliset vaatteet.
Lukija voi käyttää myös kirkkorakennuksen ulkopuolella päähineenä skufiaa.
Sarvivalaat

Sarvivalaat (Monodontidae) on hammasvalaisiin kuuluva nisäkäsheimo, johon kuuluu kaksi elävää lajia: sarvivalas ("Monodon monoceros") ja maitovalas ("Delphinapterus leucas"). Niitä esiintyy vain pohjoisella arktisella alueella, harvoin Grönlannin eteläkärkeä etelämpänä.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että heimon suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin valkovalaat.
Pyöriäiset

Pyöriäiset (Phocoenidae) on tieteellisen luokittelun heimo, jonka edustajat ovat valaiden lahkon ("Cetacea") pienimpiä edustajia. Pyöriäisiin kuuluu kuusi lajia. Tunnetuin laji on pyöriäinen ("Phocoena phocoena").
Kaikilla pyöriäisillä on pyöreä nokka ja paljon hampaita. Ne ovat kooltaan pienempiä kuin delfiinit. Suurimmat voivat kasvaa 2,5 metriä pitkiksi. Pienin lajeista, "Phocoena sinus", kasvaa vain 1,5-metriseksi.
SBS Broadcasting

SBS Broadcasting BV on hollantilainen mediayhtiö, joka oli aiemmin osa kansainvälistä ProSiebenSat.1 Mediaa. ProSiebenSat.1 Media omisti Euroopassa 22 radioasemaa sekä 26 televisiokanavaa. SBS Broadcasting perustettiin vuonna 1989 ja ProSiebenSat.1 Media osti sen kesäkuussa 2007. Sanoma hankki omistukseensa yhteistyökumppaneidensa kanssa SBS Broadcastingin belgialaiset ja hollantilaiset kanavat ProSiebenSat.1 Medialta huhtikuussa 2011. Sanoma myi huhtikuussa 2017 osuutensa SBS Broadcastingista Talpa Broadcasting Holdingille. ProSiebenSat.1 Media myi pohjoismaiden SBS:n toiminnot yhdysvaltalaiselle Discovery Communicationsille joulukuussa 2012.
SBS Suomessa.
ProSiebenSat.1 Median suomalainen tytäryhtiö SBS Finland Oy omisti The Voice -radiokanavan, Iskelmän, Radio Cityn ja Radio Pookin.
SBS:lle kuului myös suomalainen televisiokanava The Voice.
Syyskuussa 2008 uudelleen toimintansa aloittanut TV5 ja The Voice näkyivät jonkin aikaa samalla kanavapaikalla, mutta nykyisin molemmilla on oma kanavapaikkansa. TV5 ei kuulunut SBS:ään, vaan se oli suoraan ProSiebenSat.1 Median omistuksessa.
Pontifex maximus

Pontifex maximus oli Rooman valtakunnan "pontifex"-papiston johtaja eli "pontifex"-kollegion esimies. Hänellä oli niin uskonnollista kuin poliittistakin valtaa. "Pontifex" tarkoittaa sillanrakentajaa ja viittaa papin välitystehtävään tämän ja tuonpuoleisen maailman välillä.
Yksi pontifex maximuksen tehtävistä oli tarvittaessa lisätä karkauspäiviä roomalaiseen kalenteriin. Ollessaan pontifex maximus Julius Caesar loi uuden Juliaanisen kalenterin.
Caesarin murhan jälkeen Marcus Aemilius Lepidus valittiin pontifex maximukseksi. Hän sai pitää virkansa sen jälkeenkin kun Augustus ajoi hänet maanpakoon. Lepiduksen kuoltua Augustus valittiin uudeksi pontifex maximukseksi ja tämän jälkeen uudet keisarit saivat myös tämän viran.
Nykyään paavit kantavat tätä nimikettä. Arvonimi otettiin ilmeisesti käyttöön keskiajalla takautuvasti.
"Annales maximi" olivat pontifex maximuksen pitämiä aikakirjoja.
Puolivälinkangas

Puolivälinkangas eli ”Puokkari” on yksi Oulun kaupunginosista ja Puolivälinkankaan suuralueen keskus. Se sijaitsee noin viisi kilometriä pohjoiseen Oulun keskustasta, valtatien 4 pohjoispuolella ja Pyykösjärven eteläpuolella. Puolivälinkankaalla asuu noin 3 000 asukasta. Suuri osa heistä asuu kaupungin omistamissa vuokrakerrostaloissa. Alueella on myös pääosin omistusasuntoja käsittäviä kerrostaloja. Lisäksi Puolivälinkangas käsittää suurehkon omakoti- ja rivitaloalueen.
Maastoltaan Puolivälinkangas on nimensä mukaisesti mäntykangasta. Siellä on Oulun ystävyyskaupungin Odessan kunniaksi perustettu Odessanpuisto. Alueella sijaitsee myös pururata. 
Puolivälinkankaan vuonna 1975 rakennetun Pyhän Tuomaan kirkon on suunnitellut arkkitehti Juha Leiviskä.
Osa-alueet.
Yläsiirtola.
Yläsiirtola on osa-alue, joka sijaitsee Castrenin urheilukeskuksen pohjoispuolella Puolivälinkankaan keskuksen eteläpuolella. Käytännössä Yläsiirtolan alueen muodostavat Lammintien, Mustikkatien, Puolukkatien, Juolukkapolun ja Karpalotien varsilla sijaitsevat rakennukset. Oulun kaupunki on määrännyt Yläsiirtolan suojelualueeksi ja alueen rakennukset ovat tiukkojen säännösten alla.
Alueella on pääosin vanhoja puurakenteisia omakotitaloja, joista osa on rakennettu jo 1920-luvun taitteessa ja osa sotien jälkeen rintamamiestaloina. Alueella on myös muutama hiukan uudempi talo.
Aluetta pidetään usein virheellisesti omana kaupunginosanaan, vaikka virallisesti se on vain osa-alue.
Yläsiirtolaa on tehnyt tunnetuksi 1990-luvun alusta toiminut kansanmusiikkiyhtye Yläsiirtola Ramblers.
Rotuaari

Rotuaari on Oulun ydinkeskustan kävelykatu. Kirkkokadun osa välillä Saaristonkatu–Pakkahuoneenkatu muutettiin kävelykaduksi kesällä 1987. Kadun nimestä järjestetyn nimikilpailun voitti Matti Kessin nimiehdotus "Rotuaari". Rotuaari on vanha oululainen murresana ranskan kielen jalkakäytävää ("trottoir") tarkoittavasta sanasta. Kävelykatuideaa oli kokeiltu Kirkkokadulla aiemminkin, syksyllä 1967, jolloin kadun nimenä oli "Viisristi", mutta kauppiaiden vastustuksen vuoksi kokeilua ei tuolloin jatkettu.
Rotuaarin pallo on Seppo Valjuksen suunnittelema keskusaukion kaivohuoneveistos.
Nykyään Rotuaariin kuuluu myös osa Kauppurienkadusta ja osa Isokadusta. Vuonna 2020 Rotuaari laajeni Heinäpäähän päin, kun Albertinkadun ja Saaristonkadun välinen osuus muuttui kävelykaduksi.
Dolly (lammas)

Dolly (5. heinäkuuta 1996 – 14. helmikuuta 2003) oli naaraspuolinen lammas ja ensimmäinen aikuisen somaattisesta solusta kloonattu nisäkäs. Dolly kloonattiin Skotlannissa vuonna 1996 yli 250 epäonnistuneen yrityksen jälkeen.
Kloonaus ja syntymä.
Dollyn solu otettiin kuusi vuotta vanhan Finn-Dorset-rotuisen lampaan rintarauhasesta ja munasolu oli Skotlannin Blackface -rotuiselta lampaalta. Kloonattu alkio siirrettiin toiseen Blackface-rodun lampaaseen, joka synnytti Dollyn 5. heinäkuuta 1996. Dollylla oli siis käytännössä kolme emoa. Koska Dollyn DNA tuli Finn-Dorsetilta, oli myös Dolly Finn-Dorset-rotua. Finn-Dorset on suomenlampaan ja englantilaislähtöisen Dorset-rodun risteytys.
Dollyn olemassaolo ilmoitettiin julkisuuteen 22. helmikuuta 1997 ja se sai paljon huomiota tiedotusvälineissä. Kloonauksen suorittanutta ryhmää johti Edinburghin yliopiston professori Ian Wilmut. Dolly nimettiin kantrilaulaja Dolly Partonin mukaan. Wilmutin sanoin, "Dolly on peräisin rintarauhasen solusta, emmekä voisi kuvitella vaikuttavampaa rauhasparia kuin Dolly Partonin".
Elämä.
Dolly eli koko elämänsä Roslin-instituutissa Midlothianissa. Siellä se siitettiin Walesin vuoristolampaan kanssa ja Dolly synnytti yhteensä kuusi karitsaa. Sen ensimmäinen jälkeläinen, nimeltään Bonnie, syntyi huhtikuussa 1998. Seuraavana vuonna Dolly synnytti kaksoskaritsat Sallyn ja Rosien, ja se synnytti kolmoset Lucyn, Darcyn ja Cottonin vuonna 2000. Vuoden 2001 lopulla, neljän vuoden iässä, Dolly sai niveltulehduksen ja alkoi liikkua jäykästi. Tätä hoidettiin tulehduskipulääkkeillä.
Kuolema.
Dolly jouduttiin lopettamaan kuusivuotiaana, 14. helmikuuta 2003 viruksen aiheuttaman keuhkotulehduksen sekä niveltulehduksen takia. Dolly eli noin puolet lampaiden normaalista eliniästä, joka on noin 11–12 vuotta.
Varhaisen kuoleman epäiltiin johtuneen kromosomien telomeerien loppuunjakautumisesta, sillä Dolly-lammas kloonattiin jo erikoistuneesta (eli vanhasta) solusta, eli Dollyn solut olivat näin ollen yhtä vanhoja kuin sen lampaan, josta Dolly oli kloonattu. Dolly eli kuitenkin jatkuvasti asiantuntijoiden valvovan silmän alla, eikä merkkejä ennenaikaisesta vanhenemisesta ollut.
Dolly laitettiin kuolemansa jälkeen täytettynä näytteille Edinburghin kuninkaalliseen museoon.
Samoista utaresoluista on kloonattu neljä muuta lammasta, joista myös Dolly sai alkunsa. Saman lampaan ihosoluista on kloonattu yhdeksän lammasta. Brittitutkijat ovat tarkkailleet, ovatko kloonilampaat ikääntyneet ennenaikaisesti. Ainoastaan yhdellä kloonilla oli lievää suurempia ongelmia nivelissä.
Romulus Augustulus

Romulus Augustulus tai Romulus Augustus (noin 460 – 507 tai myöhemmin) oli Länsi-Rooman viimeinen keisari. Hänen isänsä, hunni Attilan entinen sihteeri Orestes kohotti hänet valtaan 31. lokakuuta 475, kun oli ensin ajanut edellisen keisarin Julius Nepoksen Italiasta. Romulus oli tuolloin 14-vuotias, ja Orestes käytti poikaansa nukkehallitsijana. Itä-Rooman keisari ei koskaan tunnustanut hänen keisariuttaan. Tyytymättömien sotilaiden Italiaan kutsuma germaani Odovakar tappoi Oresteen ja syrjäytti Romuluksen syyskuun alussa vuonna 476. Romulus muutti huvilalle Napolin rannikolla ja nautti vuosittaista eläkettä. Odovakar jäi Italiaan kuninkaaksi muodollisesti Itä-Rooman keisarin vasallina. Hän palautti keisarin tunnusmerkit Itä-Roomaan.
Romulus Augustuluksen myöhemmistä vaiheista ei ole varmaa tietoa. Vuosina 507 ja 511 Teoderik Suuren sihteerit vahvistivat kirjeitse eläkkeen, jonka Teoderik oli myöntänyt eräälle Romulukselle ja hänen äidilleen Barbarialle. Kirjeissä mainitun Romuluksen on usein arveltu olevan Romulus Augustulus, mutta tätä on mahdotonta todistaa oikeaksi.
Romuluksen nimi on mielenkiintoinen. Alkuperäinen Romulus oli Rooman tarunhohtoinen perustaja, ja Augustus oli Rooman ensimmäinen keisari. Augustulus on tästä diminutiivimuoto, ”pikku-Augustus”. Diminutiivimuoto on historioitsijoiden jälkikäteen lisäämä ironinen ja hieman halventava muoto keisarin nimestä.
Rosenholz-aineisto

Rosenholz-aineisto (, ) on 280 000 tiedoston kokoelma, joka sisältää tietoa Itä-Saksan tiedustelupalvelun ulkomaanvakoiluosaston ("Hauptverwaltung Aufklärung", HVA) työntekijöistä. Luettelossa on pääasiassa entisessä Länsi-Saksassa työskennelleiden HVA:n agenttien oikeita nimiä.
Operaatio Rosewoodissa Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA sai Itä-Saksan hajotessa haltuunsa kokoelman erittäin salaisia asiakirjoja ja mikrofilmejä. Pitkien neuvotteluiden jälkeen aineisto toimitettiin Saksaan vuonna 2003. Palautuksen jälkeen BStU tarkisti tiedostot käännös- ja muiden virheiden varalta. Maaliskuusta 2004 alkaen asiakirjat ovat olleet periaatteessa julkisia, mutta niiden katseluun tarvitaan erillinen lupa. Vuonna 1990 alkanut Operation Rosewood (koodinumero 9910111-H) päättyi Yhdysvaltain puolustusministeriössä 17. maaliskuuta 2000.
Rosenholz-aineisto sisältää kolme kortistoa:
Suomessa Korkein hallinto-oikeus päätti helmikuussa 2012, ettei suojelupoliisin tarvitse luovuttaa tiedotusvälineille aineistoa. Oikeuden mukaan aineisto on saatu osana tiedustelupalvelujen luottamuksellista tietojenvaihtoa. Oikeus arvioi, että suojelupoliisin tietojen saanti voisi jatkossa vaarantua. Suomessa samankaltaisen Tiitisen listan salaaminen on aiheuttanut kuohuntaa tiedotusvälineissä.
Epiktetos

Epiktetos (, ; 55 – n. 135 Nikopolis) oli antiikin kreikkalainen stoalainen filosofi. Hän oli todennäköisesti syntynyt Hierapoliksessa Fryygiassa, ja asui suurimman osan elämästään Roomassa.
Elämä.
Nuorena Epiktetos oli orjana Roomassa Neron vapauttamalle varakkaalle miehelle nimeltä Epafroditos. Hänen alkuperäistä nimeään ei tunneta — kreikan sana "epiktetos" merkitsee yksinkertaisesti ”hankittua”. Lopulta hänet vapautettiin, ja hän perusti oman filosofikoulun. Orjanakin hän opiskeli stoalaista filosofiaa Musonius Rufuksen oppilaana. Vapautumisensa jälkeen hän eli melko kovaa elämää sairaalloisena Roomassa. Lopulta hänestä tuli rampa pahan reumatismin vuoksi. 
Keisari Domitianus ajoi Epiktetoksen yhdessä muiden filosofien kanssa maanpakoon joskus vuosien 89 ja 95 välillä. Tästä maanpaosta seurasi hänen elämänsä paras ajanjakso. Hän muutti Nikopoliihin Kreikkaan, ja perusti oman mainetta saaneen filosofikoulunsa. Jopa keisari Hadrianus vieraili koulussa, ja sen tunnetuimmasta oppilaasta Arrianoksesta tuli merkittävä historioitsija.
Epiktetos eli elämänsä yksinkertaisesti noudattaen stoalaista ajattelua. Hänen elämänsä oli opetuksen ja ajattelun täyttämää. Hänen tiedetään menneen naimisiin kerran vanhemmalla iällä, auttaakseen kasvattamaan lasta, joka olisi muuten jätetty kuolemaan.
Epiktetos eli Nikopoliissa kuolemaansa asti.
Filosofia.
Stoalaisten tapaan Epiktetos keskittyi filosofiassaan etiikkaan ja opetti oman elämänsä herrana olemista. Hänen mielestään stoalaisen opettajan tuli rohkaista oppilaitaan elämään filosofista elämää, joka johtaa lopulta "eudaimoniaan" (onnellisuuteen). Tarkoituksena oli turvata oma elämä elämällä järkevästi, eli hyveellisesti ja luonnon tahdon mukaan.
Epiktetoksen pääteos on "Enkheiridion" ("Käsikirja", suomennettu myös nimellä "Ojennusnuora"). Sen lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu kokoelma keskusteluja, "Diatribai" ("Keskusteluja"). Todennäköisesti hän ei ole kirjoittanut niitä itse, vaan ne on ylöskirjannut hänen opetuksistaan hänen oppilaansa Arrianos.
Jäniksen vuosi

Jäniksen vuosi on Arto Paasilinnan tunnetuin romaani. Kirja on vuodelta 1975, jolloin kiinalaisen horoskoopinkin mukaan oli jäniksen vuosi, ja sen kustantaja oli Weilin &amp; Göös. Myöhemmin sitä ovat julkaisseet kirjakerhot, WSOY ja Gummerus. Kirja on käännetty 30 eri kielelle, muun muassa ranskaksi, hepreaksi, japaniksi, kiinaksi, koreaksi, turkiksi, venäjäksi, ukrainaksi, latviaksi ja liettuaksi.
Tarina kertoo turhautuneesta toimittajasta Kaarlo Vatasesta, joka kesäisellä työmatkallaan löytää vammautuneen jäniksenpoikasen, joka oli jäänyt Vatasen ja tämän työtoverin auton alle. Vatanen päättää heittää hyvästit entiselle elämälleen ja aloittaa huumorilla ja haikeudella alkavan seikkailun ympäri Suomea jäniksen kanssa. Vatanen tapaa mm. Kiuruveden entisen nimismiehen, joka on tutkinut harrastuksenaan Kekkosta. Erityisesti hän on tutkinut Kekkosesta otettuja valokuvia ja tullut siihen tulokseen, että Kekkonen oli 1960-luvun lopulla korvattu nuoremmalla kaksoisolennolla. Ajauduttuaan karhujahdissa Neuvosto-Venäjälle Vatanen palautetaan vankivaunussa Suomeen, jossa hänet erotetaan jäniksestä. Lähetettyään kirjeen Kekkoselle hän saa kiireesti jäniksensä yhteiseen selliin.
Jäniksen vuosi ilmestyi ranskaksi Éditions Denoëlin kustantamana vuonna 1989 ja saavutti heti suuren suosion sekä arvostelijoiden että lukijoiden parissa. Romaani julkaistiin nimellä "Le Lièvre de Vatanen" (suom. Vatasen jänis), jottei sitä olisi sekoitettu samaan aikaan julkaistuun kiinalaisia horoskooppimerkkejä esittelevään teossarjaan. Jäniksen vuodesta on tullut Ranskassa kestosuosikki, jota myydään vuosittain tuhansia kappaleita.
Teoksen pohjalta on tehty myös elokuvia, Risto Jarvan ohjaama kehuja saanut "Jäniksen vuosi" vuodelta 1977 ja ranskalaisen Marc Rivièren vähemmän kehuttu "Jäniksen vuosi" ("Le Lièvre de Vatanen") vuodelta 2006.
Antrooppinen periaate

Antrooppinen periaate (, ihminen), tarkoittaa väitettä, joka voidaan muotoilla seuraavasti: jotta kaikkeuden ominaisuuksia voitaisiin havaita, niiden tulee olla sellaisia, että havaitsijoita voi olla olemassa.
Antrooppisen periaatteen esitti Robert Dicke 1957. Se sanoo, että mistään maailmankaikkeudesta ei voi havaita kuin asioita, jotka voivat tapahtua sellaisessa maailmankaikkeudessa, joka mahdollistaa älyllisen elämän, koska muissa ei ole älyllisiä havaitsijoita. 
Hienosäädetty kaikkeus.
Antrooppisen periaatteen sanotaan selittävän, miksi maailmankaikkeuden ikä ja luonnonvakio ovat juuri meidän maailmankaikkeudessamme sellaisia, että tietoinen elämä on mahdollista. Maailmankaikkeuksissa, joissa jompikumpi on toisin, kukaan ei ole ollut havaitsemassa ja ihmettelemässä sitä. Tämä vastaa muun muassa hienosäädetty kaikkeus -argumenttiin, jonka mukaan meidän maailmankaikkeutemme näyttää elämälle suotuisaksi säädetyltä. Väite hienosäädöstä on siis selviytymisharha, Nick Bostrom kirjoittaa.
Larry Niven

Laurence van Cott Niven (s. 30. huhtikuuta 1938 Los Angelesissa) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. 
Hän on tunnettu erityisesti kirjastaan "Rengasmaailma" ("Ringworld" 1970), joka sai Hugo-, Locus-, Ditmar- ja Nebula-palkinnot. Teos sijoittuu Nivenin "Known Space", eli "Tunnettu avaruus" -tulevaisuuteen, johon Niven on sijoittanut useimmat tarinoistaan.
Larry Niven on ollut täysipäiväinen kirjoittaja vuodesta 1963. Hän julkaisi ensimmäisen kirjansa "World of Ptavvs" vuonna 1966. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
Niven on julkaissut lukuisia novelleja ja kirjoja, alkaen tarinasta ”The Coldest Place” vuonna 1964 (tarinan kylmä paikka on Merkuriuksen pimeä puoli, jonka tarinan kirjoittamisen aikaan ajateltiin olevan aina vuorovesilukkiutumisen takia kääntynyt poispäin auringosta, mutta jonka vain muutamia kuukausia tarinan julkaisemisen jälkeen huomattiin pyörivän 2:3-resonanssilla). Novelli ”Neutronitähti” (1966) sai Hugon vuonna 1967, ”Inconstant Moon” vuonna 1972 ja ”The Hole Man” (suom. Aukkomies) vuonna 1975. ”The Borderland of Sol” sai Hugon parhaana pienoisromaanina vuonna 1976.
Tuotantoa.
Known Space.
Ringworld
Moties.
Mote-sarja sijoittuu Jerry Pournellen CoDominium-universumiin.
Antologioita.
Niven toimittaa Man-Kzin Wars -antologioita, jotka sisältävät enimmäkseen tarinoita, jotka muut ovat kirjoittaneet hänen Known Space -universumiinsa.
Platanistoidea

Platanistoidea on hammasvalaisiin kuuluva valaiden yläheimo, joka sisältää vain yhden elossa olevan heimon, jokivalaat (Platanistidae). Lisäksi yläheimo sisältää monia sukupuuttoon kuolleita valaita. Toisin kuin nykyiset jokivalaat, muinaiset lajit elivät lähes yksinomaan meressä.
Taksonomia.
Platanistoidea sisältää yhden elossa olevan heimon, jokivalaat (Platanistidae). Aikaisemmissa luokitteluissa jokivalaisiin luettiin kaikki joissa elävät delfiinit, jolloin ryhmä sisälsi "Platanista"-lajien lisäksi kiinanjokidelfiinin ("Lipotes vexillifer"), amazonindelfiinin ("Inia geoffrensis") ja laplatanjokidelfiinin ("Pontoporia blainvillei"). Nykyään jokivalaisiin luetaan vain kaksi elävää lajia: gangesindelfiini ("Platanista gangetica") ja induksendelfiini ("Platanista minor").
Joissakin luokitteluissa, kuten vuoden 2005 "Mammal Species of the World" -teoksessa, on luovuttu hammasvalaiden yläheimojaosta, jolloin Platanistoideaa ei käytetä taksonina. Uudemmassa Mammal Diversity Databasen luokittelussa hammasvalaat kuitenkin jaetaan kuuteen yläheimoon, joista Platanistoidea, Inioidea ja Lipotoidea sisältävät perinteisesti jokivalaisiin luettuja lajeja. Platanistoidea-yläheimolla on merkitystä myös paleontologiassa, koska se sisältää useita sukupuuttoon kuolleita heimoja. 
Platanistoidea-yläheimosta tunnetaan 15–22 sukupuuttoon kuollutta sukua. Luokittelu ei ole vakiintunutta, mutta usein tunnustettuja heimoja ovat Squalodelphinidae ja Waipatiidae. Squalodelphinidae saattaa olla parafyleettinen. Myös Allodelphinidae saattaa kuulua yläheimoon, ja lisäksi yläheimossa on sukuja, joita ei ole luokiteltu mihinkään heimoon.
Triumviraatti

Triumviraatti (latinan sanoista "tres" ja "viri", ’kolme miestä’) on järjestely, jossa kolme hallitsijaa, "triumviriä", hallitsevat yhdessä.
Ensimmäinen triumviraatti Rooman valtakunnassa muodostettiin noin vuonna 60 eaa. Se oli luonteeltaan epävirallinen. Julius Caesar, Gnaeus Pompeius Magnus ja Marcus Licinius Crassus jakoivat yhdessä vallan. Toinen triumviraatti, tällä kertaa virallinen, muodostettiin 42 eaa. Siinä Marcus Antonius, Octavianus Augustus ja Lepidus jakoivat vallan.
Triumviri.
"Triumviri" oli nimitys kolmimiehisen virkakunnan jäsenelle. Seitsenhenkisen ryhmän jäsen oli vastaavasti "septemviri".
Pikselinviilaajat

Pikselinviilaajat on vuosina 2001–2006 ilmestynyt suomalainen verkkosarjakuva. 
Verkkosarjakuvan julkaisu alkoi 31. tammikuuta 2001. Ensimmäiset vuodet sarjakuvaa julkaistiin Bittivuoto.net-sivustolla kahdesti viikossa, maanantaisin ja torstaisin. Vuonna 2003 sarjakuva siirtyi omalle verkkosivustolleen ja lopulta "Pikselinviilaajien" julkaisu lopetettiin 2. tammikuuta 2006. Strippejä julkaistiin yhteensä 534 kappaletta.
"Pikselinviilaajia" käsikirjoittivat ja piirsivät Tuomo Pekkanen (299 strippiä) ja Antti Paajoki (234 strippiä). Kummatkin ovat syntyneet ja opiskelleet Jyväskylässä. Sarjakuvan julkaisuaikoihin Paajoki opiskeli Jyväskylän yliopistossa tietojärjestelmätiedettä ja Pekkanen toimi tietotekniikan ja fysiikan opettajana Vesilahden yläasteella.
Sarjakuvassa seikkaillaan nörttien maailmassa ja useimmat vitsit liittyvät tietotekniikkaan ja siitä johdettuihin sanaleikkeihin ja puujalkavitseihin. Sarjakuvan graafinen tyyli on kirjaimellisesti pikseli pikseliltä koneella "piirretty" verkkosarjakuva. Hahmot muistuttavat vanhojen tietokoneiden piirto-ohjelmilla piirrettyjä tikku-ukkoja, mikä antaa sarjakuvalle tunnistettavan ulkonäön. Strippien resoluutio on matala, mutta niitä voi zoomata ohjelmallisesti "Pikselinviilaajien" sivulla.
Sarjakuvassa esiintyi vuosien varrella lähinnä toistuvia hahmoja jotka olivat pääasiassa stereotyyppisiä IT-alan ihmishahmoja, mutta sarjassa esiintyi myös eläimiä kuten "bugi", "reijo" ja "sorsa".
Prisma (optiikka)

Prisma on optinen laite, jolla voidaan taittaa tai heijastaa valoa ja taittamisen yhteydessä myös hajottaa valoa valospektrin väreihin, esimerkiksi auringon valkoista valoa sateenkaaren väreihin. Prisma on usein muodoltaan geometrinen prisma.
Valon taittuminen aineen rajapinnassa riippuu valon aallonpituudesta ja väliaineen taitekertoimesta. Valo, joka sisältää useita aallonpituuksia, taittuu rajapinnassa siten, että pidemmät aallonpituudet (punaiset) taittuvat vähiten ja lyhyimmät (violetti) eniten. Prisman kolmiomuoto korostaa tätä aallonpituuksien erottumista, kun valo kulkee molempien rajapintojen läpi. 
 Kiikarien ja kaukoputkien prismoja käytetään usein kääntämään valoa 90 tai 180 astetta, jos esimerkiksi optisen laitteen pituus halutaan pitää lyhyenä. Tällöin käytetään hyväksi kokonaisheijastusta 90 asteen kulmaan valmistettujen Porro-prismojen sisällä ja valo ohjataan sisään suoraan rajapintoja vasten, jolloin vältetään valoa hajottava ilmiö. Kokonaisheijastuksella saavutetaan lähes 100 % heijastus, kun parhaimmatkin metallipeilit heijastavat vain noin 95 % niihin osuvasta valosta. Samaan kokonaisheijastukseen perustuvat valokuidut ja valojohteet sekä kameroissa (peilikamera, SLR) yleisesti käytetty kattopentaprisma.
Super Mario Land

Super Mario Land on ensimmäinen "Mario"-pelisarjan Game Boy -käsikonsolille tehty peli. "Super Mario Landin" kehitti Nintendo ja se ilmestyi vuonna 1989.
"Super Mario Land" muistuttaa ulkoasultaan paljon ensimmäistä "Super Mario Bros." -peliä, mutta peli poikkeaa kuitenkin sarjan aiemmista peleistä monella tapaa. Eräs syy eroavaisuuksiin aikaisempien Mario-pelien kanssa on, ettei peli ole Marion luojan Shigeru Miyamoton käsialaa. Pelin viholliskaarti ja jopa Marion supervoimat ovat hiukan poikkeuksellisia. Pelissä nähdään kyllä taikasieniä, mutta lisäelämiä merkitään sydämillä. Peli ei edes sijoitu Sienivaltakuntaan vaan Sarasamaahan ().
Pelin rakenne on hyvin samanlainen kuin "Super Mario Brosissa". Peli on jaettu neljään maailmaan (valtakuntaan), joista jokainen koostuu kolmesta kentästä. Peli ei ole pelkkää tasohyppelyä, vaan pelaaja pääsee myös ohjailemaan sukellusvenettä (”"Marine Pop"”) ja lentokonetta (”"Sky Pop"”).
Pelissä Marion on pelastettava Sarasamaan hallitsija prinsessa Daisy ilkeän Tatanga-nimisen avaruusolennon kynsistä. Tässä onnistuakseen hänen on selvittävä Birbuton, Mudan, Eastonin ja Chain valtakuntien läpi. Birbuto-valtakunta perustuu muinaiseen Egyptiin, Easton-valtakunnan tausta ja viholliset ovat saaneet vaikutteita Pääsiäissaaren kivipatsaista ja Chai-valtakunta sijoittuu Kiinaan.
Japanin-julkaisun jälkeen peli kiirehdittiin julkaisemaan länsimaissa, eikä vihollisille annettuja nimiä käännetty länsimaiseen muotoon.
Vastaanotto.
Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi pelille 88 pistettä sadasta kahteen kertaan.
Tehomaatalous

Tehomaatalous on maataloutta, jossa käytetään nykyaikaisia keinoja maataloustuotannon tehostamiseksi. Näihin kuuluvat maatalouskoneet, lannoitteet, torjunta-aineet, tuotannon kasvattamiseksi jalostetut ja geenimuunnellut lajit ja muut tuotantoa lisäävät asiat. 
Maatalouskoneilla kuten traktoreilla saadaan esimerkiksi maanmuokkaukseen ennen näkemättömän suuri työteho, johon ei ole inhimillisesti mahdollista päästä. 
Lannoitteilla voidaan poistaa maaperän tuottavuuden pullonkauloja, jotka johtuvat jonkin ravintoaineen puuttumisesta tai vähäisestä määrästä. Torjunta-aineilla vähennetään tuholaisten ja rikkakasvien vaikutusta viljelyskasvin kasvuun. 
Jalostuksella ja geenimuuntelulla saadaan aikaan kasvi- ja eläinlajeja, jotka eivät selviäisi luonnossa, mutta jotka kultivoinnilla saadaan tuottamaan mahdollisimman paljon ihmiselle tai kotieläimille kelpaavaa ravintoa. Eläinten muokkaamisella saadaan parannettua esimerkiksi lypsykarjalla maidon tuotantoa tai lihakarjalla lihan kasvua, suhteessa eläinten vaatimaan ravintoon ja aikaan.
Kognitiivinen psykologia

Kognitiivinen psykologia on psykologian osa-alue, joka tutkii ihmisen tietoa käsitteleviä prosesseja, esimerkiksi muistin, oppimisen, ajattelun, havaitsemisen, tarkkaavaisuuden, luovuuden ja ongelmanratkaisun toimintaa. Se perustuu kognitivismille ja syntyi 1900-luvun jälkipuolella syrjäyttäen behavioristisen psykologian vallitsevana psykologian koulukuntana.
Kognitiivinen psykologia rakentuu kokeelliselle ja tieteelliselle tutkimukselle eikä se kognitivismin nimissä ota esimerkiksi introspektiota ainoana tai luotettavimpana tiedonlähteenä. Tarkkaa ajankohtaa kognitiivisen psykologian synnylle on vaikea määrittää, mutta se sai merkittäviä sysäyksiä tekoälyn ja kognitiotieteen synnyn myötä 1956. Termi yleistyi käyttöön Ulrich Neisserin vuonna 1967 kirjoittaman kirjan "Cognitive psychology" ansiosta.
Kognitiotiede on kognitiivista psykologiaa lähellä oleva tieteenala, joka tutkii kognitivismia sinänsä ja sen taustaoletuksia enemmän kuin psykologian käytännön tutkimusta.
Kognitiivisessa neuropsykologiassa puolestaan pyritään reduktionistisesti yhdistämään kognitiivisen psykologian löytämiä moduuleja ja mekanismeja neurotieteen kanssa. Kognitiivinen psykologia on jaettavissa karkeasti neljään osa-alueeseen:
Kognitiivisen psykologian käsitteitä.
Skeemat
Havaitseminen
Oppiminen
Muisti
Kieli
Ajattelu
Kiinan kansantasavallan presidentti

Kiinan kansantasavallan presidentti (yksink. 中华人民共和国主席, tarkka käännös "Kiinan kansantasavallan puhemies") on Kiinan kansantasavallan päämies. Tehtävä luotiin uudelleen Kiinan perustuslaissa vuonna 1982. Muodollisesti presidentti valitaan Kiinan kansankongressissa. Käytännössä valmistelutoimikunta suosittelee ehdokkaaksi yhtä henkilöä.
Tällä hetkellä Kiinan presidenttinä toimii Xi Jinping. Aiemmin presidenttinä ovat toimineet Li Xiannian (1983–1988), Yang Shangkun (1988–1993), Jiang Zemin (1993–2003) ja Hu Jintao (2003–2013). Täten ennen Mao Zedong (1954–1959) ja Liu Shaoqi (1959–1968) toimivat vastaavassa tehtävässä, mutta nimikkeellä puhemies.
Nykyisen perustuslain mukaan Kiinan presidentti saattaa voimaan Kansankongressin hyväksymät säädökset, nimittää ja poistaa hallituksen jäseniä, myöntää valtion mitaleja ja kunniatitteleitä Kansankongressin ja sen pysyväiskomitean päätösten mukaisesti, myöntää armahduksia, voi määrätä poikkeuslain, voi julistaa sotatilan ja antaa mobilisaatiokäskyn, vastaanottaa ulkomaalaisten diplomaattiedustajien valtuutuskirjeet Kiinan kansantasavallan nimissä, nimittää ja poistaa Kiinan ulkomaille lähettämiä diplomaatteja, sekä hyväksyy ja kumoaa kansainvälisiä sopimuksia.
Maon aikojen jälkeen Kiinassa on noudatettu kollektiivisen johdon periaatetta diktatuurin välttämiseksi. Presidentti on Kansankongressin alainen ja saa ohjeensa suoraan tältä valtionhallinnon korkeimmalta elimeltä.
Vuonna 1982 presidentin valtakausien määrä rajoitettiin kahteen kauteen. Maaliskuussa 2018 kansankongressi poisti rajoitukset äänin 2 958 puolesta, 2 vastaan ja 3 poissa.
Kosmologia

Kosmologia ( - κόσμος, kosmos, 'kaikkeus' ja -λογία, -logia, 'oppi') on maailmankaikkeuden rakennetta ja historiaa tutkiva tiede. Kosmologia tutkii kaikkeutta kokonaisuutena ja liittyy näin vahvasti niin tähtitieteeseen kuin fysiikkaankin. Erityisesti nykyajan kosmologia keskittyy kaikkeuden alkuperään liittyviin kysymyksiin.
Kosmologian kehitykseen vaikutti suuresti Einsteinin yleinen suhteellisuusteoria. Myös kvanttimekaniikka on keskeisessä asemassa. Yksi fysikaalisen kosmologian keskeisistä nykyisistä teorioista on alkuräjähdysteoria.
Yleinen suhteellisuusteoria alettiin vuodesta 1962 alkaen yhdistää kosmologian, gravitaation ja pimeän aineen tutkimuksiin. Ne antoivat vastauksia pohdintoihin, miten universumi on syntynyt ja miten se kehittyisi tulevaisuudessa. Yksi merkkipaalu alan tutkimuksissa on Roger Penrosen ja Stephen Hawkingin vuonna 1973 ilmestynyt teos "The Large Scale Structure of Space-Time", joka selitti teorian aika-avaruuden vääristymien näkökulmasta.
Seuraavilla satelliiteilla on kartoitettu kaikkeuden alkuaikoja:
Keskusmuisti

Keskusmuisti () eli käyttömuisti on tietokoneen muistia, jonne suoritettava ohjelma ladataan suorituksen ajaksi. Tietokoneen suoritin ei voi suoraan käyttää muun tyyppistä muistia ohjelmien suoritukseen (paitsi suorittimen sisäistä välimuistia), mistä johtuen ohjelmat on ladattava keskusmuistiin. Näennäismuisti mahdollistaa massamuistin käytön keskusmuistin jatkeena.
Keskusmuisti on työmuisti, johon latautuvat käyttöjärjestelmän lisäksi suoritettavat sovellukset sekä näiden tarvitsemat tiedot. Keskusmuisti on tyypiltään hajasaantimuistia (RAM, "Random Access Memory"). Keskusmuisti on tietokoneen muistihierarkiassa toisena suorittimen sisäisen muistin (rekisterit, välimuisti) jälkeen.
Tavallisesti keskusmuisti on tehty haihtuvalla muistilla, josta johtuen sisältö tyhjenee aina virrankatkaisun yhteydessä. Kuitenkin kerran muistiin ladattu ohjelma toimii nopeammin ja on nopeammin saatavilla kuin jos ohjelma täytyisi ladata huomattavasti hitaammilta massamuisteilta (kiintolevy, USB-muisti yms.).
Tietokoneessa on suorittimen käyttämän keskusmuistin lisäksi myös omaa muistia oheislaitteilla kuten näytönohjaimilla (Video RAM).
Muistin toiminta.
Tietokoneen nopeuteen vaikuttaa olennaisesti keskusmuistin määrä ja nopeus.
Tietoa keskusmuistin ja suorittimen välillä siirretään erilaisten väylien avulla. Väylän siirtämän tiedon määrä riippuu väylän leveydestä ja nopeudesta. Leveys ilmoitetaan yleensä bitteinä tai tavuina. Väylän leveydellä tarkoitetaan sitä tiedon määrää, joka voidaan väylää myöten kerralla siirtää. Muistin toimintaa ohjataan niin sanotuilla kellopulsseilla. Pulssi määrää milloin muisti voi lähettää tietoa ja milloin sen täytyy ottaa sitä vastaan. Kellopulssien välistä aikaa mitataan megahertseinä (MHz) (kellotaajuus), eli kuinka monta miljoonaa kellopulssia tapahtuu sekunnissa. Mitä suurempi (väylän) kellotaajuus on, sitä nopeampaa muisti on ja sitä enemmän operaatioita muisti suorittaa.
Muistin nopeutta saatetaan kuvata myös sen viiveen avulla. Viive ilmoitetaan nanosekunteina (ns), joka mittaa ajan ensimmäisen operaation suorittamiseen. Viiveiden ilmoittaminen on kuitenkin muistityypeistä riippuva, eikä sitä aina mitata samalla tavoin. Myös se, montako kellopulssia tiedon hakeminen kestää, riippuu muistin tyypistä.
Muistipiirien nopeutumiseen käytetään arkkitehtonisia keksintöjä, muistisolu itsessään säilyy "samana". Asiaa vaikeuttaa se, että tehdyt muutokset tulee ottaa huomioon myös piirien lukutekniikassa eli emolevyn piirisarjan täytyy tukea näitä muutoksia.
Muistin kokoa ilmoitettiin tietokoneiden alkuaikoina kilotavuissa (Kt, KB; 210 = 1 024 tavua), sittemmin megatavuissa (Mt, MB, MiB; 220 ≈ 1,05 miljoonaa tavua) ja nykyään gigatavuissa (Gt, GB, GiB; 230 ≈ 1,07 miljardia tavua). Yksiköt eroavat tietoliikenteessä ja massamuistikapasiteetin yhteydessä yleensä käytetyistä, joissa on SI-etuliitteet, kymmenpotensseilla: 103, 106 ja 109 (sekä tietoliikenteen osalta bittejä tavujen sijaan), minkä vuoksi keskusmuistin tapauksessa suositellaan käyttämään nimityksiä kibitavu (KiB), mebitavu (MiB) ja gibitavu (GiB).
Kunta (matematiikka)

Kunta () matematiikassa on epäformaalisti sanottuna joukko, johon on määritelty neljä peruslaskutoimitusta siten, että laskutoimitukset noudattavat tavallisia laskulakeja, ja laskutoimitusten tulos kuuluu samaan joukkoon. Esimerkiksi rationaaliluvut muodostavat kunnan, mutta kokonaisluvut eivät, koska jakolaskun tulos ei ole välttämättä kokonaisluku. Kuntia tutkiva matematiikan ala on algebra.
Vektoriavaruuden määritelmään kuuluu varsinaisen vektoriavaruuden lisäksi jokin "skalaarien" kunta, useimmiten reaalilukujen joukko formula_1, jonka alkioilla eli "skalaareilla" vektoreita voi kertoa niin, että vektorin pituus moninkertaistuu tuon skalaarin verran mutta suunta ei muutu.
Formaali määritelmä.
Joukko formula_2 on kunta, jos se täyttää seuraavat ehdot:
Määritelmässä siis käytetään kahta laskutoimitusta. Vähennyslasku voidaan määritellä summan ja vasta-alkion avulla, formula_31, ja jakolasku vastaavasti tulon ja käänteisalkion avulla.
Toisin sanoen kunta on kommutatiivinen rengas joka sisältää kaikkien alkioidensa formula_32 käänteisalkiot ja jolla formula_30.
Voidaan todistaa, että ehto formula_30 on yhtäpitävä ehdon formula_35 kanssa. Joskus harvoin kunta määritellään ilman tätä ehtoa eli "nollakunta" ("triviaali kunta") lisätään kuntien joukkoon. Tällöin menetetään se tulos, että nollaideaali ei ole maksimaalinen. Nollakunta on kuitenkin rengas.
Tunnetuimmat kunnat ovat rationaaliluvut ℚ, reaaliluvut ℝ ja kompleksiluvut ℂ. Reaaliluvut ovat rationaalilukujen kuntalaajennus ja kompleksiluvut reaalilukujen kuntalaajennus, mutta kaikki kunnat eivät muodosta samanlaista laajennusten jonoa. Esimerkiksi gaussin rationaalit, eli kompleksiluvut joiden reaali- ja imaginääriosat ovat rationaalilukuja, muodostavat kunnan. Gaussin rationaalit ja reaaliluvut eivät ole kumpikaan toisensa kuntalaajennuksia.
Muita äärettömiä kuntia ovat esimerkiksi algebralliset lukukunnat formula_36, kaikkien algebrallisten lukujen kunta 𝔸, ja polynomien osamäärät eli rationaalifunktiot.
Äärellinen kunta syntyy yksinkertaisimmin siten, että joukoksi valitaan kokonaisluvut formula_37, jossa p on alkuluku, ja yhteenlasku ja kertolasku määritellään s.e. tuloksesta otetaan jakojäännös luvulla formula_38.
Vaikka nimitykset (yhteenlasku, kertolasku, summa, tulo) antavat mielikuvan, että kunnassa pelataan luvuilla, niin näin ei välttämättä ole – alkiot voivat olla muitakin käsitteitä kuin lukuja. Nollalla merkityn alkion formula_6 ei senkään tarvitse olla "oikea nolla", vaan se on vain yhteenlaskussa vaikuttamaton alkio (yhteenlaskun neutraalialkio); samaten on ykkösellä merkitty formula_20 vain kertolaskussa vaikuttamaton alkio(kertolaskun neutraalialkio).
Katakana

Katakana () on toinen japanin kirjoitusjärjestelmässä käytetyistä kana-tavumerkistöistä. Tavumerkistöä käytetään myös ainun kielen, okinawan kielen ja Taiwanilla puhutun minnanin kirjoittamiseen.
Historia.
Katakana-merkit kehitettiin man’yōgana-merkeistä.
Käyttö.
Katakanaa käytetään kirjoittamaan esimerkiksi länsimaisia erisnimiä ja lainasanoja, onomatopoeettisia ilmaisuja sekä sanoja, joita halutaan korostaa tekstissä. Katakanaa käytetään toisinaan myös kasvi- ja eläinlajien nimien kirjoittamiseen. Japanilaisessa sarjakuvassa katakanaa käytetään myös kuvaamaan normaalista poikkeavalla äänellä lausuttua ilmaisua, esimerkiksi etäisenä kaikuna kuultua puhetta tai poikkeavaa painotusta. Varhaiset tietokoneet kykenivät näyttämään vain katakana-merkkejä, ja vaikka nykyisissä tietokoneissa ei moista rajoitusta olekaan, on koneiden viestit ja robottien puhe sarjakuvissa usein kirjoitettu katakanalla. Tällä tyylikeinolla saadaan aikaan konemainen tuntu.
Merkit.
Alla olevassa taulukossa näkyvät tavalliset katakanat sekä joitain harvinaisempia yhdistelmiä. Punaiset merkit on poistettu käytöstä.
Katakana-merkistö ei yleensä kata sillä kirjoitettujen lainasanojen tai nimien alkukielten äännevalikoimaa. Silloin tavuista voidaan valita äänteellisesti lähin, tai tavu muodostetaan kahdesta yksittäisestä kirjainmerkistä. Tavunloppuinen konsonantti korvataan usein katakana-tavulla, joka päättyy useimmiten u-vokaaliin, joskus i:hin tai o:hon.