tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut 1942

Vuoden 1942 nyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin 20. – 25. tammikuuta 1942 Saksan Breslaussa eli nykyisessä puolalaisessa Wroclawissa sen Satavuotishallissa. Kisat järjestettiin Toisen maailmansodan ollessa käynnissä. Niinpä normaalista 2 vuoden välein tapahtuvista järjestelyistä poiketen vuodelta 1941 lykätyt kisat järjestettiin myöhästyneinä tammikuussa 1942. Saksa hallitsi sotilaallisesti ja poliittisesti silloin suurta osaa Eurooppaa. Mukana oli poikkeuksellisesti Saksa ja sen liittolaiset sekä sotaa osallistumattomia eurooppalaismaita Espanja, Ruotsi ja Sveitsi. Kisoihin osallistui kaikkiaan 97 nyrkkeilijää 11 maasta. Osanottajissa sarjaa kohti saattoi olla kaksi nyrkkeilijää maata kohti, joka poikkesi aiemmista EM-kisoista.
Maailmansodan päättymisen jälkeen Kansainvälinen Nyrkkeilyliitto (AIBA) mitätöi tulokset.
Chionidi

Chionidi on rantalintujen lahkoon kuuluva alalahko.
Heimot.
Alalahko jaetaan kolmeen heimoon:
Varokaa putoavia esineitä

Varokaa putoavia esineitä on Yleisradion tuottama, Jukka Vienon käsikirjoittama ja Kari Franckin ohjaama kolmiosainen television minisarja vuodelta 1994.
Juoni.
Häihinsä valmistautuva geologi Hanna Hallanheimo joutuu työmatkalle Lappiin väitetyn ufotapauksen takia. Siellä skeptisesti suhtautuva nainen kohtaa komean metsurin, jolla huhutaan olevan kokemusta vierailta planeetoilta. Palattuaan Helsinkiin hän ajautuu ristiriitoihin sekä työssään yliopistolla että ihmissuhteissaan. Ufotutkimuksen takia hänen mielenterveytenä alkaa järkkyä.
Arvosteluja.
"Helsingin Sanomien" tv-kriitikko Jukka Kajava moitti kirjailija Jukka Vienon toistavan itseään, kun on taas laittanut tarinan alkuainekset putoamaan taivaalta kuten edellisvuoden minisarjassa "Tuntemattomalle jumalalle", jossa päähenkilö putosi lentokoneesta. Kajavasta nyt nähty ja jo vuosia sitten käsikirjoitettu tarina vaikuttaa vanhanaikaisen tosikolta tekoseikkailulta ufo- ja Lappi-kliseineen. Henkilöohjausta ja näyttelijäntyötä hän kehui, koska hänestä päähenkilöt ”ovat ainakin ihmisen oloisia kovin epätodennäköisten ja epätasaisten luomustensa tekijöinä”.
Ali Smith

Ali Smith (s. 24. elokuuta 1962 Inverness, Skotlanti) on skotlantilainen kirjailija. Hänen tuontantonsa sisältää muun muassa romaaneja, novelleja ja näytelmiä.
Vuonna 2007 Smith valittiin Royal Society of Literaturen jäseneksi. Vuonna 2015 hän sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan CBE-arvonimen. Neljä Smithin teosta ("Hotel World" 2001, "Satunnainen" 2005, "How to Be Both" 2014 ja "Autumn" 2017) on ollut Booker-palkintoehdokkaana.
Smith asuu Cambridgessä.
Natriumtetrakarbonyyliferraatti

Natriumtetrakarbonyyliferraatti ei dinatriumtetrakarbonyyliferraatti (Na2[Fe(CO)4]) on natrium- ja tetrakarbonyyliferraatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa natriumtetrakarbonyyliferraatti on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on kosteus- ja ilmaherkkää. Se on myös pyroforista eli voi syttyä palamaan ilman hapen vaikutuksesta. Yhdiste liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, tetrahydrofuraaniin ja dimetyyliformamidiin. Natriumtetrakarbonyyliferraatin tetrakarbonyyliferraatti-ioni on hyvin nukleofiilinen ja reagoi helposti elektrofiilien, esimerkiksi organohalogeeniyhdisteiden kanssa, jolloin muodostuu organorautayhdisteitä.
Natriumtetrakarbonyyliferraattia valmistetaan pelkistämällä rautakarbonyyliä natriumamalgaamin avulla bentsofenonin läsnä ollessa. Liuottimena reaktiossa käytetään dioksaania ja tuote kiteytetään kompleksina dioksaanin kanssa. Natriumtetrakarbonyyliferraattia käytetään reagenssina useissa orgaanisen kemian synteeseissä. Se reagoi organohalogeeniyhdisteiden kanssa muodostaen aldehydejä tai ketoneja, muodostaa dieenien kanssa organorautakomplekseja ja pelkistää tyydyttymättömät karbonyyliyhdisteet selektiivisesti tyydyttyneiksi karbonyyliyhdisteiksi. Sitä voidaan myös käyttää katalyyttinä Tishchenko-reaktioissa.
Onkamonoja

Onkamonoja on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva joki Oulun kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla, entisen Haukiputaan kunnan alueella.
Joen alkupiste on Haukiputaan keskustaajamasta noin 20 kilometriä itäkoilliseen sijaitseva Alajärvi. Joki laskee noin 11 kilometrin päässä Alajärvestä Onkamossa sijaitsevan Onkamonjärven kautta ja siitä edelleen noin 12 kilometrin päässä Kiiminkijokeen Himolan kohdalla. Jokivarsi on lähes asumaton ylävirran Onkamonselkää, keskivirran Sutelan taloryhmiä ja muutamaa kesämökkiä lukuun ottamatta. Tieyhteys joelle on Jokikylän suunnasta joko Onkamon kautta ylävirralle tai alavirran suuntaan Majavakankaalle.
Ylävirran puolella olevat Vitsajärvi ja Hetejärvi laskevat jokeen ojia myöten.
Viirinlaakso

Viirinlaakso on osa Klaukkalan taajamaa Nurmijärvellä. Viirinlaakso on tuleva asuinalue Klaukkalan keskustassa, jossa sijaitsee myös Klaukkalan matkakeskus. Viirinlaakso sijaitsee vilkkaan Klaukkalantien varrella, josta kulkee päivittäin noin 16 000 autoa. Vuoden 2017 aikana aloitettiin rakentaminen kunnallistekniikalla ja matkakeskuksella. Alueelle on kaavoitettu paljon liiketilaa, ja olemassaolevien vähittäiskaupan yksikköjen lisäksi liikerakennuksia rakennetaan lisää vähintään 12 900 neliömetriä.
Asuminen.
Kerrostalot.
Arkkitehtitoimisto kaavaili Luhtajoentiestä bulevardimaista katua, jonka varrella voisi olla kivijalkakauppoja yms. Korkeimpia kerrostaloja oli suunniteltu 9-kerroksisiksi, kuitenkin Nurmijärven vuokra-asunnot Oy sai rakennusluvan 10-kerroksiselle talolle. Siitä tehdään maamerkkimäinen. Kerrostaloja rakennetaan 7. Kolme kerrostaloa Klaukkalantien varteen, ja neljä tulevan Luhtajoentien varteen. Klaukkalantien kerrostalojen rakennus tulee alkamaan toukokuussa 2018, ja suunniteltu valmistuminen on vuonna 2019.
Rahaliitto

Rahaliitto on järjestelmä, jossa useammalla maalla on yhteisessä käytössä oleva raha.
Raha voi olla kokonaan yhteinen niin, että osallistuvilla mailla ei ole maakohtaisesti omia valuuttoja ja niiden seteleitä ja kolikoita. Taloudelliselta painoarvoltaan suurin tällainen nykyinen rahaliitto on Euroopan talous- ja rahaliitto EMU, joka käyttää valuuttanaan euroa. Euroopan unionin sisällä on euroalue, johon EU:n 27 jäsenmaasta kuuluu 17 vuonna 2013. Yhteinen valuutta euro on korvannut 12 kansallista valuuttaa vuoden 1999 alussa ja myöhemmin viisi lisää. Rahaliiton ulkopuolelle ovat jääneet mm. Britannia, Ruotsi ja Tanska. Länsi-Afrikan entisissä Ranskan siirtomaissa on yhteinen ns. CFA-frangi. Yhteisrahoja on suunniteltu lisäksi ainakin Pohjois-Amerikkaan ja Afrikkaan kauppaliittojen yhteyteen.
Toinen rahaliiton muoto on, että osallistuvilla mailla on nimellisesti omat valuuttansa ja omat setelinsä ja kolikkonsa, mutta olennaista on, että kyseiset valuutat on sidottu arvoltaan toisiinsa kiinteästi (yleensä samanarvoisina, mutta ei välttämättä). Setelit ja kolikot voivat käydä ristiin osallistuvissa maissa, mutta tämäkään ei kuitenkaan ole välttämätön rahaliiton ominaisuus, vaan käteisen käyttö voi olla alueellisesti rajattua. Esimerkkinä nimellisesti eri valuuttojen rahaliitosta olivat Belgian frangi ja Luxemburgin frangi ennen näiden maiden siirtymistä euroon: frangit olivat nimellisesti eri valuuttoja, mutta kiinteästi samanarvoiset, ja kummassakin maassa oli omat setelit ja kolikot, mutta ne kävivät ristiin maksuvälineinä molemmissa maissa.
Dimitri Kuzmin-Karavajev

Dimitri Dimitrijevitš Kuzmin-Karavajev ("Kusmin-Karavajeff", ; 20. tammikuuta 1892 Pietari – 3. toukokuuta 1985 Helsinki) oli venäläinen ratsumestari, joka asettui vallankumouksen jälkeen pakolaiseksi Suomeen ja toimi Helsingissä "Suomen venäläisen siirtokunnan" klubin klubimestarina sekä tosiasiallisena johtajana. Hänellä oli keskeinen asema Suomen venäläisessä emigranttiyhteisössä ja hän kuului Venäjän yleissotilaalliseen liittoon (ROVS).
Kuzmin-Karavajev luovutettiin vuonna 1945 niin sanottujen Leinon vankien joukossa Neuvostoliittoon ja tuomittiin siellä vankileirille 10 vuodeksi. Hänet siirrettiin vankilaan vuonna 1947 sekä edelleen Mariinskin vankilaan. Tuomion perusteluna oli osallistuminen "vastavallankumouksellisen" järjestön toimintaan. Kuzmin-Karavajev palasi Suomeen vuonna 1955. Hän toimi syyskuuhun 1974 venäjänkielisen vanhainkoti Auringon johtajana.
Kuzmin-Karavajev pelasi bridge-joukkueessa, joka voitti suomenmestaruuden vuosina 1937, 1938 ja 1940.
...Famous Last Words...

...Famous Last Words... on brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1982. Albumi oli viimeinen, jossa oli mukana yhtyeen alkuperäinen solisti ja lauluntekijä Roger Hodgson. Hodgson jätti yhtyeen vuonna 1983.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan viidennelle sijalle.
The Babysitter (vuoden 2017 elokuva)

The Babysitter on vuonna 2017 valmistunut kauhukomediaelokuva, jonka on ohjannut McG. Elokuvan pääosia esittävät Samara Weaving, Judah Lewis, Hana Mae Lee, Robbie Amell ja Bella Thorne. Se julkaistiin Netflixissä 13. lokakuuta 2017. Jatko-osa "" julkaistiin syyskuussa 2020.
Ardrossan Townin rautatieasema

Ardrossan Townin rautatieasema () on rautatieasema Ardrossanin kaupungissa Pohjois-Ayrshiressä, Skotlannissa. Se sijaitsee Ayrshire Coast Linen varrella.
Asema avattiin vuonna 1831 nimellä Ardrossan. Nykyinen nimi otettiin käyttöön 2. maaliskuuta 1953. Asemaa ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa, ja se suljettiinkin lopulta 1. tammikuuta 1968. Sen tilalle avattiin uusi asema 19. tammikuuta 1987. Sitä käytti 21 586 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Sykerösammalet

Sykerösammalet ("Weissia") on lehtisammalsuku, joka kuuluu toukosammalten heimoon. Suvussa on 86 lajia.
Lajeja.
Suomessa kasvaa kolme tai neljä sykerösammallajia, joista yksi laji (törrösykerösammal) on aiemmin luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE).
Hartsiakaasia

Hartsiakaasia eli niilinakaasia ("Vachellia nilotica", aiemmin "Acacia nilotica") on hernekasvien (Fabaceae) heimoon kuuluva trooppinen puu.
Se kasvaa 5–20 metriä korkeaksi ja sen lehvästö muodostaa tiheän puolipallon. Kukat ovat keltaiset ja pitkulaiset palkohedelmät harmaansävyisiä.
Hartsiakaasiaa tavataan laajoilla alueilla Afrikassa ja Aasiassa.
Hartsiakaasian lehtiä käytetään karjan rehuna, ja myös sen palkoja syötetään valkuaisrehuna vuohille, lampaille ja naudoille. Puuainesta käytetään sekä puusepäntyössä että polttopuuna, ja siitä voi tehdä myös puuhiiliä. Kaarnasta saadaan parkkiainetta. Nuoria palkoja voi käyttää myös ihmisravinnoksi.
Vuohenkuusamat

Vuohenkuusamat ("Diervilla") on kuusamakasvien (Caprifoliaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin kolme lajia, joiden lisäksi sukuun on kuvattu kymmenkunta muutakin lajia, mutta näiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Vuohenkuusamat muistuttavat kotakuusamia ("Weigela").
Suvun lajeista ainakin keltavuohenkuusamaa ("Diervilla lonicera") käytetään koristepensaana myös Suomessa.
Kotakuusamat

Kotakuusamat ("Weigela") on kuusamakasvien (Caprifoliaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu seitsemän lajia, joiden lisäksi sukuun on kuvattu parikymmentä muutakin lajia, mutta näiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Kotakuusamat muistuttavat vuohenkuusamia ("Diervilla") ja monia kotakuusamalajeja on toisinaan sijoitettu vuohenkuusamiin kuuluviksi.
Suvun lajeista ainakin keltakotakuusamaa ("Weigela middendorffiana") käytetään koristepensaana. Lisäksi koristekasvikäyttöön on kehitetty erilaisia risteymiä.
Voidaan kasvattaa Suomessakin, vyöhykkeillä I–III tosin talvenkestävyys ei ole kovin hyvä.
Lentävien lautasten hyökkäys

Lentävien lautasten hyökkäys () on yhdysvaltalainen tieteiselokuva vuodelta 1956. Elokuvan on ohjannut Fred F. Sears, ja päärooleissa nähdään Hugh Marlowe ja Joan Taylor. Elokuva menestyi alkuaikoinaan kohtalaisesti, mutta jälkikäteen siitä on tullut tieteiselokuvagenren klassikko. Elokuva oli inspiraatio Tim Burtonin vuoden 1996 elokuvalle "Mars hyökkää!", ja myös samana vuonna ilmestynyt "Independence day – Maailmojen sota" sai vaikutteita elokuvasta.
Juoni.
Elokuvassa alienit saapuvat maapallolle lentävillä lautasilla ja julistavat sodan ihmisiä vastaan. Alienien teknologia on liian ylivoimaista ihmisille, joten lopputaistelun lähestyessä joukko tiedemiehiä yrittää löytää keinoja taistella alieneita vastaan.
Erikoistehosteet.
Elokuva on tullut tunnetuksi Ray Harryhausenin luomista stop motion -tehosteista. Elokuvassa esiintyvien lentävien lautasten tehosteet näyttävät aikaisekseen todella aidoilta: ne liikkuvat ilmassa hyvin todentuntuisesti ja näyttävät siltä, kuin ne oikeasti lentäisivät. Lentävien lautasten lisäksi Harryhausen animoi elokuvaan yksityiskohtaisesti tuhoutuvia rakennuksia.
Ossi Nyman

Ossi Nyman (s. 1978 Rovaniemi) on suomalainen kirjailija, jonka esikoisromaani "Röyhkeys" ilmestyi vuonna 2017. Nykyään Helsingissä asuva Nyman valmistui ammattikoulusta ravitsemustyöntekijäksi ja on opiskellut sen jälkeen myös iltalukiossa. Vuosina 2004–2006 Nyman opiskeli kirjoittamista Tampereella Viita-akatemiassa ja myöhemmin Kriittisen korkeakoulun kirjoittajalinjalla, josta hän valmistui 2016.
Esikoisromaani.
Nymanin esikoisteos "Röyhkeys" on hänen omaan elämäänsä pohjautuva kertomus miehestä, joka välttelee töitä. Pääteemana on kunnianhimo ja sen puuttumisen pitäminen hyveenä. Kolmiosaisen romaanin kaksi ensimmäistä osaa kuvaavat yksityiskohtaisesti työttömän miehen arkea. Kolmannessa jaksossa hän on päätynyt Kriittisen korkeakoulun kirjoittajalinjalle ja Helsingin kulttuuripiireihin. Romaani sai kriitikoilta hyvät arvostelut, esimerkiksi "Helsingin Sanomien" Antti Majander luonnehti sitä ”työläisromaanin uudistajaksi”. "Aamulehden" kriitikko Markku Soikkeli puolestaan vertasi Nymanin satiiria Hannu Raittilan ja Arto Salmisen tuotantoon.
"Röyhkeys" herätti ilmestyessään keskustelua, kun Nyman lokakuussa 2017 kertoi "Helsingin Sanomien" haastattelussa olevansa ”ideologisesti työtön”. Nyman ei kertomansa mukaan halua mennä töihin, koska ei ole kiinnostunut tekemään omasta mielestään typeriä tehtäviä. Tosin alun perin työttömyys ei ollut ideologinen valinta. Ennen esikoisromaaninsa ilmestymistä hän oli kirjoittanut täysipäiväisesti 3–4 vuotta ja tehnyt nuorena muun muassa vapaaehtoistyötä Israelissa. Nymanin lausunnoista nousi kohu iltapäivälehdistössä, ja haastattelun seurauksena Uudenmaan TE-toimisto ilmoitti julkisesti katkaisevansa hänen työmarkkinatukensa sekä aloittavansa selvityksen ”poikkeuksellisena” pitämästään tapauksesta. Tapaukseen kantaa ottanut perussuomalaisten kansanedustaja Tom Packalen vitsaili työleirikokeilusta Nymanin kaltaisille.
Regine Normann

Regine Normann (29. heinäkuuta 1867 Bø, Nordland, Norja – 14. elokuuta 1939) oli norjalainen kirjailija. Hän oli ensimmäinen pohjoisnorjalainen kirjailija, joka teki läpimurron julkisuuteen.
Normann valmistui opettajaksi ja aloitti opettajana Kristianiassa 1901. Hänen esikoisteoksensa "Krabvaag" ilmestyi 1905. Muita hänen kirjojaan ovat "Stængt" vuodelta 1906, "Barnets tjenere" vuodelta 1910 ja "Faafengt" vuodelta 1911. Hän julkaisi satukokoelmia, muun muassa kokoelmat "Eventyr" vuodelta 1925, "Nye eventyr" vuodelta 1926, "Nordlandsnatt" vuodelta 1927 ja "Det gråner mot høst" vuodelta 1930. Vuosina 1913–1932 hän oli Norjan kirjailijaliiton hallituksen jäsen. Hän sai useita palkintoja, muun muassa Kuninkaan ansiomitalin 1937.
Normannin ensimmäinen puoliso oli 1885–1905 opettaja ja kirkkolaulaja Peder Martinus Johnsen. Hänen toinen puolisonsa oli 1906–1913 kirjailija Tryggve Andersen.
Carl Martin Norman-Hansen

Carl Martin Norman-Hansen (7. tammikuuta 1861 – 26. huhtikuuta 1947) oli tanskalainen kirjailija ja lääkäri. Hän kirjoitti Suomen kysymyksestä näytelmän "Aina", jonka esittämisen Tanskan sensuuri kielsi. Hän kuului Eurooppalaisen adressin lähetystöön.
Norman-Hansenin tunnetuin teos on "De glade Smils Boplads" (1909), jonka aihe on Grönlannista. Venäjälle tekemänsä matkan johdosta hän kirjoitti ranskaksi teoksen "Toumân" (1907).
Pimeää keskellä päivää

Pimeää keskellä päivää (, ) on Arthur Koestlerin romaani vuodelta 1940. Sen on suomentanut englanninkielisestä käännöksestä Tauno Tainio, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 1958 Tammi.
Teoksen saksankielinen käsikirjoitus oli kateissa vuoteen 2015. Teoksen ensimmäinen julkaistu versio oli englanninkielinen käännös. Käännökset muihin kieliin, myös saksankielinen versio, jonka Koestler teki itse, ovat perustuneet englanninkieliseen käännökseen, jonka taas teki vuonna 1940 Koestlerin kumppani, kuvanveistäjä Daphne Hardy. Alkuperäiskäsikirjoituksen luultiin kadonneen, kun Koestler ja Hardy pakenivat toukokuussa 1940 Pariisista, jossa he asuivat tuolloin. Alkuperäiskäsikirjoituksen löysi vuonna 2015 eräs väitöskirjantekijä Zürichin keskuskirjastosta. Se poikkeaa hyvin paljon siitä versiosta, jonka Koesler teki. Hän oli siirtynyt kirjoittamaan englanniksi ja vieraantunut saksan kielestä, ja kustantaja joutui tarkentamaan monia kohtia, mutta käsikirjoitusta muokkasi myös Koestlerin saksankielinen ystävä. Myös teoksen "Die Gladiatoren" alkuperäiskäsikirjoitus on löytynyt, nimittäin eräästä venäläisestä arkistosta, josta löytäjä, brittiläinen kirjailija ja kääntäjä Michael Scammell, ei kuitenkaan saanut kopioida sitä.
Alkuperäiskäsikirjoitukseen perustuva saksankielinen teos ilmestyy syksyllä 2017. Siihen on alkusanat kirjoittanut Michael Scammell ja jälkisanat käsikirjoituksen löytäjä Matthias Weßel.
Teos kertoo vanhasta bolsevikista Rubašovista, joka pidätetään, joutuu vankilaan ja tuomitaan maanpetoksesta. Sen tapahtuma-aika on 1938, jolloin Neuvostoliitossa olivat meneillään Stalinin puhdistukset. Kirjassa ei mainita todellisia nimiä, vaan ihmisistä ja kaikesta muustakin käytetään kiertoilmaisuja. Teos on trilogian toinen osa, jonka muut osat ovat "Die Gladiatoren" (ei suomennettu) ja "Tuomion päivä".
Saska Saarikoski kirjoittaa kolumnissaan, että Koestler esittää kirjassa teorian ihmiskunnan kehityksestä. Kehitys menee eteenpäin kuin jokilaiva kanavassa sulku kerrallaan. Demokratia vahvistuu tasaisina aikoina, mutta kun sulut aukeavat tekniikan harppauksissa, tulee mullistus. Tätä hän käyttää kuvaamaan kolumninsa kirjoitushetken maailmantilaa.
Onkamonjärvi

Onkamonjärvi on järvi Jokikylän kaupunginosan Onkamon kylässä Oulussa.
Järvi sijaitsee Haukiputaan entisestä kuntataajamasta linnuntietä reilun kymmenen kilometrin päässä itäkoilliseen. Järven pituus luode-kaakkosuunnassa on noin 1,6 kilometriä ja leveimmillään sen leveys on noin 700 metriä. Tummavetisen järven rannat ovat osin alavia ojitettuja maita, lounaassa on kuitenkin kangasta ja pieni uimaranta-alue. Järven ympärillä on sekä vakinaista että kesäasutusta itärantaa lukuun ottamatta. Järven laskujoki on Onkamonoja, joka laskee Kiiminkijokeen ja saa alkunsa Onkamosta noin kymmenen kilometrin päässä koilliseen olevasta Alajärvestä.
Adliswil

Adliswil on kaupunki Sveitsissä Zürichin kantonissa. Siellä oli vuoden 2016 lopulla 18 742 vakinaista asukasta.
Maantiede.
Adliswil sijaitsee Sihljoen laaksossa vajaat kymmenen kilometriä Zürichistä etelään.
Liikenneyhteydet.
Adliswil sijaitsee moottoritie A3:n varrella. Kaupunkiin on SZU:n lähijunayhteys (S4) Zürichistä.
Satiinikääpä

Satiinikääpä ("Coltricia cinnamomea") on yleistä kangaskääpää muistuttava kääpälaji. Se kasvaa lehtotyyppisessä maassa jalallisena, toisinaan pähkinäpensaan lahoaineksella tai lehtikuusten seurassa. Se on pyöreähkölakkinen, lakki on silkkimäisen kiiltävä ja enintään 3–5 senttimetrin levyinen. Jalka on ruskea ja samettipintainen. Pillit ovat sokkeloisia ja isohkoja, noin vajaan millimetrin läpimittaisia, eivätkä ulotu jalkaan. Myös pillistö on ruskea. Laji on sirkumpolaarinen eliölaji, pohjoisen pallonpuoliskon ympäri esiintyvä, mutta Suomessa harvinainen, uhanalainen (VU). Suomesta onkin vain kahdesta paikasta löytöjä, Eckeröstä ja Lammilta.
Sirogaselli

Sirogaselli eli laamagaselli ("Ammodorcas clarkei") on afrikkalainen antilooppien alaheimoon kuuluva nisäkäslaji. Se on sukunsa ainoa laji eikä alalajeja tunnisteta. Laji elää Somalian ja Kaakkois-Etiopian puoliaavikkoisilla alueilla.
Horgen

Horgen on kaupunki Sveitsissä Zürichin kantonissa. Hirzenin kunta liitettiin Horgeniin vuoden 2018 alussa. Vuoden 2016 lopulla näiden kahden kunnan alueella oli 22 276 vakinaista asukasta.
Maantiede.
Horgen sijaitsee Zürichinjärven länsirannalla ja Sihljoen laaksossa runsaat kymmenen kilometriä Zürichistä etelään.
Liikenneyhteydet.
Horgen sijaitsee moottoritie A3:n varrella. SBB:n rautatiet Thalwilistä Zugiin ja Pfäffikoniin kulkevat Horgenin kautta. Kaupungin koillisosaan, Sihlwaldiin, on SZU:n lähijunayhteys (S4) Zürichistä.
Horgenista on autolauttayhteys Zürichinjärven yli Meileniin.
Gregory David Roberts

Gregory (Greg) David Roberts (alkuperäinen nimi Gregory John Peter Smith; (s. 1952 Melbourne, Victoria, Australia) on australialainen kirjailija, jonka esikoisteos "Shantaram" oli menestys niin Australiassa kuin muuallakin maailmassa. Hän on entinen huumeriippuvainen ja tuomittu pankkiryöstäjä. Hän pakeni 1980 Pentridgen vankilasta Intiaan, missä hän asui kymmenen vuotta.
Elämä.
Robertsin kerrotaan tulleen riippuvaiseksi heroiinista avioeron jälkeen, ja hän menetti pienen tyttärensä huoltajuuden. Yrityksistään rahoittaa huumeidenkäyttöä Roberts sai lempinimen "asuntolainarikollinen" ja "herrasmiesrikollinen", sillä hän ryösti vain sellaisia pankkeja, joilla oli riittävät vakuutukset, hän käytti liivipukua ja käyttäytyi aina kohteliaasti ja kiitteli ryöstöjä tehdessään.
Roberts uskoi tuolloin, että kohtelias käytös lieventäisi tekojen raakuutta, mutta myöhemmin hän on myöntänyt, että ihmiset antoivat hänelle rahat vain siksi, että he pelkäsivät.
Roberts pakeni Pentridgen vankilasta 1980. Hän jäi kiinni 1990 Frankfurtissa, kun hän yritti salakuljettaa maahan heroiinia. Hänet luovutettiin Australiaan, ja hän istui vankilassa vielä kuusi vuotta, josta kaksi eristyksessä. Robertsin mukaan hän pakeni sinä aikana toistamiseen, mutta palasi itse vankilaan. Hänen tarkoituksensa oli kärsiä tuomio loppuun, jotta hän voisi palata perheensä luo. Kärsiessään toista tuomiota vankilassa Australiassa hän alkoi kirjoittaa "Shantaramia". Vartijat hävittivät käsikirjoituksen kaksi kertaa Robertsin kirjoittaessa sitä.
Kirjailijanura.
Vankilasta vapauduttuaan Roberts pääsi vihdoin viimeistelemään ja julkaisemaan romaanin " Shantaram". Kirjan nimi, jonka hänen ystävänsä äiti antoi hänelle, tarkoittaa "rauhanmiestä" tai "Jumalan rauhan miestä".
Epäselvää on, kuinka paljon "Shantaram" perustuu tositapahtumiin tai on todellisuuden ja mielikuvituksen sekoitusta. Roberts on todennut kirjojensa "Shantaram" ja sen jatkon "The Mountain Shadow" suhteesta todellisuuteen:
Roberts on asunut Melbournessa, Saksassa ja Ranskassa, mutta hän palasi Mumbaihin (Bombay), jonne hän perusti hyväntekeväisyysjärjestön auttamaan köyhien terveydenhoidon rahoittamisessa. Hän pääsi myös yhteyteen tyttärensä kanssa. Hän kihlautui ja myöhemmin avioitui Françoise Sturdzan kanssa, joka on Heart for India Foundationin puheenjohtaja. Roberts on kirjoittanut alkuperäiskäsikirjoituksen "Shantaramin" elokuvasovitukseen, mutta elokuvahanke on ainakin toistaiseksi jäissä.
Roberts nimitettiin 2009 Zeitz Foundationin yhteisölähettilääksi. Lähettiläät pyrkivät lisäämään tietoisuutta ja luomaan toimintoja omilla alueillaan. Vuonna 2011 Roberts siirtyi tehtävästä syrjään muiden tehtävien aiheuttamien kiireiden vuoksi mutta avustaa Zeitz Foundationia edelleen niin sanotun ystävän asemassa.
Toinen romaani "Vuoren varjo" ilmestyi 13. lokakuuta 2015, ja sen kustantaja on Little Brown.
Paul Brickhill

Paul Chester Jerome Brickhill (20. joulukuuta 1916 Balwyn, Melbourne, Australia – 23. huhtikuuta 1991 Balmoral, Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) oli australialainen hävittäjälentäjä, sotavanki ja kirjailija. Hän kirjoitti muun muassa suomennetut kirjat "Lentäjäsankari", "Padonmurtajat" ja "Suuri pakoretki".
Elämäkerta.
Melbournessa syntynyt Brickhill kävi North Sydney Boys High Schoolia. Näyttelijä Peter Finch oli hänen luokkatoverinsa ja ystävänsä. Hän työskenteli myöhemmin australialaiselle "The Sun" -lehdelle, sodan jälkeen Euroopassa, missä hän raportoi Nürnbergin oikeudenkäynnistä.
Brickhill liittyi 1941 toisen maailmansodan aikana Australian ilmavoimiin (RAAF). Hän sai hävittäjäkoulutusta Kanadassa ja Yhdysvalloissa ennen kuin hän liittyi No. 92 Squadron RAFiin, joka oli Desert Air Forcen Spitfire-yksikkö. Vuonna 1943 hänen koneensa ammuttiin alas Tunisiassa ja hän jäi sotavangiksi.
Sotavankina Stalag Luft III -sotavankileirillä Saksassa Brickhill oli mukana joukkopakoyrityksen suunnittelussa. Klaustrofobian vuoksi hän ei osallistunut tunnelin rakentamiseen. Hän ei itse myöskään osallistunut pakoyritykseen.
Brickhill kirjoitti sodan jälkeen tapahtumasta ensimmäisen laajan kuvauksen kirjassaan "Suuri pakoretki" (1950), joka toi sen julkisuuteen. Tapahtumasta on kirjoittanut myös brittiläinen toimittaja Tim Carroll kirjan "Suuri pakoretki sotavankileiriltä Stalag Luft III" (2005, suom. Lauri Mäkelä, Koala 2006).
Brickhill kirjoitti kaksi muutakin menestysromaania: "Padonmurtajat", joka on Operaatio "Chastisen" tarina ja kuvaus siitä, kuinka No. 617 Squadron tuhosi Ruhrin padot, sekä teoksen "Lentäjäsankari", joka kertoo Ison-Britannian ilmasodan lentäjä-ässän Douglas Baderin tarinan.
Brickhill avioitui vuonna 1950 australialaisen mallin Margot Slaterin kanssa. He saivat kaksi lasta mutta erosivat 1964. Avioeron jälkeen hän muutti Australiaan ja asui elämänsä viimeiset 25 vuotta Balmoralissa masentuneena ja kykenemättä kirjoittamaan.
Brickhill kuoli sydänkohtaukseen 74-vuotiaana Sydneyssä Australiassa 23. huhtikuuta 1991..
Elokuvasovitukset.
Kolmesta Brickhillin teoksesta on tehty pitkä elokuva: "Taivaalla palaa" (1955, teoksesta "Padonmurtajat"), "Lentäjäsankari" (1956, teoksesta "Lentäjäsankari Douglas Bader") ja "Suuri pakoretki" (1963, teoksesta "Suuri pakoretki").
Teoksesta "Deadline" on muokattu jakso sarjaan "Bob Hope Presents the Chrysler Theatre" nimellä "War of Nerves", joka on myös kirjan nimi Yhdysvalloissa. Ensi-ilta oli vuonna 1964.
Luettelo Suomen liikennemerkeistä

Luettelo Suomen liikennemerkeistä käsittää Suomessa nykyisin voimassa olevat liikennemerkit. Ahvenanmaalla on oma itsehallinnon piiriin kuuluva tieliikennelakinsa. Siinä määritellään maakunnalle oma liikennemerkkikokoelma sekä omat tiemerkintöjä, liikennevaloja ja muuta liikenteenohjausta koskevat säädökset.
Uuden tieliikennelain mukaiset liikennemerkit.
Seuraavat liikennemerkit otettiin käyttöön 1.6.2020 alkaen. Vanhat merkit on korvattava uusilla merkeillä 1.6.2030 mennessä.
Opastusmerkit.
Moottoriteillä ja moottoriliikenneteillä tienviitat, suunnistustaulut ja etäisyystaulut ovat vihreätaustaisia, muilla teillä sinitaustaisia.
Aiemman tieliikennelain mukaiset liikennemerkit.
Seuraavat liikennemerkit on nyttemmin poistettu tieliikennelaista, mutta niitä saa käyttää uusien merkkien asemasta 1.6.2030 saakka.
Opastusmerkit.
Moottoriteillä ja moottoriliikenneteillä opastusmerkit ovat vihreätaustaisia, muilla teillä sinitaustaisia.
Kingdoms Disdained

Kingdoms Disdained on yhdysvaltalaisen death metal -yhtyeen Morbid Angelin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. joulukuuta 2017 Silver Lining Music -yhtiön kautta. Albumi on ensimmäinen jolla laulaja-basisti Steve Tucker on mukana sitten vuoden 2003 "Heretic"-albumin.
Soundiltaan albumi on paluu alkuaikojen death metal -juurille eikä näin ollen jatka edellisen "Illud Divinum Insanus" -albumin Industrial-linjalla.
Eudorcas

Eudorcas on afrikkalainen, gasellien alaheimoon (Antilopinae) kuuluva pienikokoisten sorkkaeläinten suku. Aikaisemmin sitä pidettiin suvun "Gazella" alasukuna.
Richard Grupe

Richard Grupe (8. lokakuuta 1915 Hampuri, Saksa – 5. elokuuta 1998 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli saksalainen nyrkkeilijä, jonka amatööriura ajoittui 1930-luvun lopulta 1940-luvun puoliväliin ja ammattilaisura 1940-luvun lopulta 1950-luvun alkupuolelle. Nyrkkeilyuran jälkeen hän jatkoi showpainijana ensin Saksassa ja sitten Yhdysvalloissa.
Ura.
Richard Grupe vietti nuoruutensa Hampurissa, jossa hänen ensimmäinen palkkatyönsä oli leipurin työ. Hän siirtyi 1933 Hampurissa poliisin tehtäviin. Samalla hän sai harjoitella nyrkkeilyä poliisien omassa urheiluseurassa. Sodan aikana hän oli osan aikaa myös sotapoliisina Buchewaldin keskitysleirissä.
Amatöörinyrkkeilijä.
Richard Grupe taisteli amatöörinä Berliinin olympialaisten edustuspaikasta, mutta hävisi tulevalle olympiavoittajalle Herbert Rungelle. Hän otteli amatöörinä sodana aikana, vaikka otteluiden määrä merkittävästi väheni loppuakseen sodan vuoksi kokonaan vuonna 1942. Tammikuussa 1942 hän saavutti amatöörinyrkkeilyn raskaansarjan Euroopan mestaruushopeaa hävitessään maanmiehelleen, tulevalle ammattinyrkkeilyn raskaansarjan Euroopan mestarille Hein ten Hoffille. Heti sodan jälkeen kisojen EM-arvo mitätöitiin, koska kyseessä oli ollut vain Saksan ja sen liittolaismaiden ja muutaman sotaa käymättömän maan turnaus. Sodan lopussa hän joutui muutamaksi viikoksi brittien vankileirille ja sen jälkeen maatilan töihin ennen vapautumistaan. 
Ammattilaisnyrkkeilijä.
Pian päättyneen maailmansodan jälkeen Grupe jatkoi kuitenkin ammattilaisena raskaassa sarjassa tammikuussa 1946. Kolmannessa ottelussaan maaliskuussa 1946 hän kohtasi ammattilaisuraansa aloittavan Berliinin kisojen olympiavoittajan Herbert Rungen, jolle hän hävisi pistein. Raskaan sarjan Saksan mestaruudesta hän otteli 11. ottelussaan toukokuussa 1947, jossa hän koki toisen tappionsa titteliä puolustaneelle vuoden 1942 EM-vastustajalleen Hein ten Hoffille. Sen jälkeen Grupe jatkoi ammattilaisuraansa Saksassa, mutta ei päässyt titteliotteluihin. Herbert Runge oli hänelle tuttu vastustaja, sillä ammattilaisuralla Grupe otteli Rungea vastaan kaikkiaan neljä kertaa. Ura kesti lähes seitsemän vuotta, sillä viimeisen ottelunsa hän kävi joulukuussa 1952. Otteluita kertyi kaikkiaan 40, joissa tuli 26 voittoa, ratkaisemattomia kuusi ja tappioita kahdeksan. 
Show-painija.
Uransa jälkeen Grupe aloitti uransa showpainijana. Hän esiintyi Saksassa vuosina 1950-luvulla, mutta siirtyi 1950-luvun lopulla Yhdysvaltoihin. Siellä hän jatkoi vuosina 1960–1964 showpainijana ja käytti nimiä ""Fritz von Homburg", "Red Grupe"". Hänelle oli vuonna 1940 syntynyt poika Norbert, joka aikuistuttaan esiintyi Yhdysvalloissa näyttelijänimellä Wilhelm von Homburg.
Ken Bruen

Ken Bruen (1951 – maaliskuu 2025) oli palkittu irlantilainen kirjailija, jonka teokset kuuluvat kovaksikeitetyn rikoskirjallisuuden piiriin.
Jack Taylor -kirjasarjan pohjalta on tehty televisiosarja Jack Taylor.
The Mechanic (vuoden 2011 elokuva)

The Mechanic on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Se on uudelleenfilmatisointi vuoden 1972 "Mestaritappaja"-elokuvasta. Elokuva kertoo palkkamurhaaja Arthur Bishopista, jonka oppimestari murhataan, ja hän alkaa perehdyttää mestarin poikaa ammatin saloihin. Elokuvan päärooleissa ovat Jason Statham ja Ben Foster.
Vuonna 2016 elokuva sai jatko-osan "".
Juoni.
Arthur Bishop on alan kylmähermoisin palkkamurhaaja, jolla on ainutlaatuinen kyky eliminoida kohteensa siististi. Kun hänen ystävänsä ja oppi-isänsä murhataan, työ muuttuu henkilökohtaiseksi kostoksi ja hän alkaa perehdyttää oppi-isän poikaa Steve McKennaa ammatin saloihin. Molemmat haluavat saada tappajat tilille teostaan.
Queen of Katwe

Queen of Katwe on vuonna 2016 julkaistu amerikkalainen biografinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Mira Nair ja käsikirjoittanut William Wheeler. Pääosassa David Oyelowo, Lupita Nyong’o ja Madina Nalwanga. Elokuva kertoo Phiona Mutesin elämästä Ugandassa, Katwen slummialueella. Hän oppi pelaamaan shakkia ja voitti shakkiolympialaiset.
Elokuva perustuu ESPN:n lehden artikkeliin ja Tim Crothersin kirjaan. Elokuva on Walt Disney Picturesin ja ESPN:n tuottama. Queen of Katwe esiteltiin vuoden 2016 Toronto International Film Festivalissa. Elokuvasta oli rajoitettu julkaisu Yhdysvalloissa 23. syyskuuta 2016, ennen yleistä teatteriesitystä 30. syyskuuta.
Juoni.
Ugandassa, Katwessa asuva 10-vuotias Phiona (Madina Nalwanga) asuu äitinsä, ja nuorempien veljiensä kanssa. He auttavat äitiään myymään markkinoilla ja hakemaan ruokaa ja vettä. Hänen maailmansa muuttuu, kun hän tapaa Robert Katenden (David Oyelowo), joka toimii jalkapallovalmentajana ja opettaa lapsille shakinpeluuta. Phiona oppii pelin ja hänestä kehittyy Katenden paras oppilas.
Useiden vuosien menestys kilpailuissa ja turnauksissa johtaa korkeamman tason kilpailuihin, stressiin ja identiteettikysymyksiin. Hänen koulutuksensa virallisesti ja epävirallisesti jatkuu hänen unelmoidessaan siitä, että saisi itsensä, äitinsä ja sisaruksensa pois köyhyydestä.
Muuta.
Ohjaaja Mira Nairin poika Zohran Mamdani oli "Queen of Katwen" kolmas apulaisohjaaja ja musiikkijohtaja, ja hän näyttelee taustahahmona vedonlyönninvälittäjäoppilasta. Mamdani myös esiintyy nimellä Young Cardamom elokuvan soundtrack-kappaleella ”#1 Spice”.
Mihrimah Sultan

Mihrimah Sultan (1522 Konstantinopoli – 1575 Konstantinopoli) oli Osmanien valtakunnan sulttaanin Suleiman Suuren ja tämän vaimon Hurrem Sultanin ainoa yhteinen tytär. Hän oli yksi niin sanotun ”naisten sultanaatin” ajan vaikutusvaltaisista naisista.
Mihrimahin äiti Hurrem Sultan eli Roxelana oli aloittanut uuden vaikutusvaltaisten naisten aikakauden Osmanien valtakunnan huipulla. Naisten asemaa vahvisti se, että sulttaanit eivät luottaneet veljiinsä eivätkä välttämättä edes omiin poikiinsa. Hurrem naitti Mihrimahin liittolaiselleen, suurvisiiri Rüstem paššalle. Äitinsä kuoltua vuonna 1558 Mihrimahista tuli isänsä lähin neuvonantaja ja valtakunnan vaikutusvaltaisin nainen. Vuoden 1565 Maltan piirityksen on sanottu olleen Mihrimahin ajatus, ja hän myös rahoitti piirityksessä käytettyjen neljänsadan sotalaivan varustamisen. Hänen valtansa kasvoi entuudestaan, kun hänen isänsä kuoltua vuonna 1566 uudeksi sulttaaniksi tuli hänen heikkotahtoinen veljensä Selim II. Mihrimah säilytti asemansa vielä veljenpoikansa Murat III:n tultua valtaan, kunnes kuoli itse vuonna 1575.
Mihrimah oli myös yksi Osmanien valtakunnan varakkaimmista naisista. Hän perusti hyväntekeväisyyslaitoksia ja rakennutti useita monumentteja, mukaan lukien kaksi Konstantinopoliin rakennettua ja hänen mukaansa nimettyä kuninkaallista moskeijaa, Üsküdarin ja Edirnekapin moskeijat, jotka suunnitteli arkkitehti Sinan. Kuoltuaan Mihrimah haudattiin Suleimanin moskeijaan isänsä viereen.
Mihrimahilla ja Rüstemilla oli yksi tytär, Aysha Humashah Sultan.
Dschinghis Khan (kappale)

Dschingis Khan on samannimisen saksalaisyhtyeen esittämä kappale vuoden 1979 Euroviisuissa. Frederik on esittänyt kappaleen suomeksi nimellä "Tsingis Khan" samannimisellä albumillaan. Laulun sanat kertovat mongolihallitsija Tšingis-kaanista.
Kappale sijoittui Euroviisuissa neljänneksi 86 pisteellä.
Akaan aurinkokuntamalli

Akaan aurinkokuntamalli on vuonna 2017 Akaan keskustaajamaan, Toijalaan valmistunut aurinkokunnan pienoismalli. Pienoismallin mittakaava on 1 : 3 000 000 000 (yhden suhde kolmeen miljardiin), joten yksi senttimetri pienoismallissa vastaa 30 000 kilometriä luonnossa.
Valonnopeus on pienoismallin mittakaavassa tasan 10 cm per sekunti, joten 50 metrin kävelymatka Auringon pienoismallilta Maan pienoismallille "valonnopeudella" kestää 8 minuuttia ja 20 sekuntia.
Pienoismallin rakenne.
Pienoismallin lähtöpiste, Aurinko, on Akaan keskustaajaman Toijalan keskustassa, Toijalan yhteiskoulun pihassa Köyvärintiellä. Aurinkoa kuvaava teräskehikko on halkaisijaltaan 46,4 senttimetriä. Planeetat on sijoitettu matalien betonitolppien päähän sellaisille paikoille, että niiden etäisyydet Auringosta ovat pienoismallin mittakaavassa. Planeetat ovat myös kooltaan mittakaavan mukaisia.
Akaan pienoismallin mittakaava on valittu siten, että suurin osa kohteista on kävelymatkan etäisyydellä. Planeettojen sijainnit muodostavat keskustan alueella yhtenäisen kävelyreitin. Akaan aurinkokuntamallin ja oheismateriaalit on suunnitellut ja toteuttanut pälkäneläinen tähtitieteen harrastaja Kari-Pekka Arola. Akaan kaupunki on ollut mukana tukemassa hankkeen materiaalikustannuksissa ja pystytystöissä.
Pienoismallissa on Auringon ja kahdeksan planeetan lisäksi myös kääpiöplaneettoja, jotka edustavat sitä Aurinkokunnan vyöhykettä missä ne sijaitsevat: Ceres asteroidivyöhykkeellä, Pluto Kuiperin vyöhykkeellä ja Eris Hajanaisessa kiekossa. Lisäksi kauimmaisena, Viialan taajamassa 7 km:n päässä Auringon pienoismallista on Voyager 1 -avaruusaluksen sijaintia suhteessa Aurinkokuntaan vuonna 2017 (eli pienoismallin pystytyshetkellä) edustava betonipilari . Lisätietoa pienoismallista on saatavilla android-opasohjelmasta "Akaan aurinkokuntamalli", joka on ladattavissa ilmaiseksi Google Play -kaupasta.
Proxima Centauri -tähden pienoismalli Australiassa.
Vuonna 2018 pienoismalliin lisättiin Aurinkoa lähimmän naapuritähden, Proxima Centaurin pienoismalli. Proxima Centauri on punainen kääpiötähti joka sijaitsee meistä 4,24 valovuoden etäisyydellä. Pienoismallin mittakaavassa tähden halkaisija on noin 72 mm ja etäisyys Akaasta noin 13 370 km. Tämä etäisyys on maanpintaa pitkin mitattuna keskellä Australiaa ja hyvin lähellä kuuluisaa Ayers Rockin kalliomuodostelmaa eli Ulurua. Proxima Centauri -tähden pienoismalli on sijoitettu Ulurun vieressä sijaitsevaan Yularan pikkukaupunkiin ja siellä "Town Square" -infopisteen yhteyteen. Australiaan sijoitettuna naapuritähden pienoismalli havainnollistaa pienoismallissa planeettojen välisten etäisyyksien lisäksi myös tähtienvälisiä etäisyyksiä samassa mittakaavassa.
Stockholmsåsen

Stockholmsåsen on noin 60 kilometriä pitkä harjujakso eteläisessä Uplannissa ja koillisessa Södermanlandissa Ruotsissa. Harjujakso alkaa Östunan kirkolta, jatkuu etelään Arlandassa ja Tukholman vanhassakaupungissa päättyen Jordbrossa ja Västerhaningessa. Eräs Stockholmsåseniin kuuluva harju Brunkebergsåsen sijaitsee Tukholman Norrmalmissa.
Attadalen rautatieasema

Attadalen rautatieasema () on rautatieasema Attadalen kylässä Ylämaan hallintoalueella, Skotlannissa. Se sijaitsee Kyle of Lochalshin radan varrella.
Asema avattiin vuonna 1880. Sitä käytti 1 170 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Mari Manninen

Mari Manninen (s. 1971 Pyhäjärvi) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija, jonka vuonna 2016 julkaistu teos "Yhden lapsen kansa" voitti Tieto-Finlandia-palkinnon. Hän on työskennellyt "Helsingin Sanomien" toimittajana vuodesta 1997 saakka. Virkavapaalla 2012–2017 hän asui Kiinassa ja toimi vapaana toimittajana.
Ura.
Manninen syntyi Pyhäjärvellä 1971 ja muutti Helsinkiin 1990. Hän aloitti 1997 "Helsingin Sanomien" toimittajana ja työskenteli alkuun Nyt-liitteessä, Kuukausiliitteessä, kotimaantoimituksessa ja ulkomaantoimituksessa. Vuonna 2002 hänet nimitettiin Helsingin Sanomien Skandinavian-kirjeenvaihtajaksi.
Manninen otti Helsingin Sanomista virkavapaata ja muutti vuonna 2012 Kiinaan, jossa hän toimi vapaana toimittajana. Hän kirjoitti Kiinasta artikkeleita muun muassa "Helsingin Sanomiin", "Suomen Kuvalehteen", "Talouselämään" ja "Maailman kuvalehteen".
Manniselta ilmestyi vuonna 2016 kaksi tietokirjaa, Ina Ruokolaisen kanssa kirjoitettu keittokirja "Suomalaisia sieniruokia kiinalaisella otteella" ja "Yhden lapsen kansa – Kiinan salavauvat, pikkukeisarit ja hylätyt tyttäret". Manninen kokosi 16 haastattelusta teoksen, joka käsittelee Kiinan yhden lapsen politiikkaa. Hän haastatteli muun muassa vanhempia, joiden oli pakko tehdä abortti, jotteivät menettäisi työpaikkaansa ja asuntoaan, ja lapsensa puistoon tai kalatorille hylänneitä vanhempia. Teos palkittiin Suomessa Tieto-Finlandialla.
Manninen palasi vuoden 2017 alussa virkavapaalta Helsingin Sanomiin. Hän aloitti 2020 Helsingin Sanomien Aasian-kirjeenvaihtajana asemapaikkanaan Peking.
The Blues and the Abstract Truth

The Blues and the Abstract Truth on saksofonisti ja säveltäjä Oliver Nelsonin johtaman sekstetin jazzalbumi vuodelta 1961. Sitä pidetään yhteinä tärkeimmistä bebop-ajan jälkeisistä eli ”post-bop”-tyylin jazzalbumeista. Kaikki sävellykset ovat Nelsonin, ja mukana soittaa kaarti ajan huippumuusikoita kuten Paul Chambers, Eric Dolphy, Bill Evans, Roy Haynes ja Freddie Hubbard. Albumi äänitettiin Rudy Van Gelderin studiossa New Jerseyn Englewood Cliffsissä 23. helmikuuta 1961.
Kuten albumin nimi väljästi viittaa, albumin sävellysten ja improvisointien teemana ovat bluesmusiikin rakenteet, tunnelmat ja sointivärit. Se jatkaa osaltaan Miles Davisin klassikkoalbumin "Kind of Blue" pyrkimystä bebopin vastapainoksi blues-perinteen tarjoamaan suurempaan harmoniseen selkeyteen ja hienovaraisuuteen. Albumista tuli Nelsonin läpimurto suuren yleisön tietoisuuteen.
"Hifimaailman" Mika Kankaisen mukaan Nelsonin sävellysten vahvuudet tulevat ilmi soolojen ja niitä yhdistävien osuuksien saumattomassa vuoropuhelussa ja kerronnan sujuvassa etenemisessä.
Albumin avausraita ”Stolen Moments” on muodostunut suosituksi jazzstandardiksi, jonka ovat levyttäneet myös ainakin Phil Woods, J. J. Johnson, Frank Zappa, Ahmad Jamal ja Booker Ervin. 
Nelson jatkoi läpimurtoalbuminsa teemaa vuonna 1964 julkaistulla albumilla "More Blues and the Abstract Truth". Sillä soittajakokoonpano on kuitenkin tätä albumia suurempi, muusikot muita ja myös tyylilliset erot ovat huomattavia.
Vuonna 2008 Bill Cunliffe levytti albumista oman näkemyksensä "The Blues and the Abstract Truth, Take 2", jolla kappaleet ovat samassa järjestyksessä kuin Nelsonin sekstetin alkuperäisellä albumilla.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset ovat Oliver Nelsonin.
Transworld Snowboarding

TransWorld Snowboarding on suomalaisen Housemarquen kehittämä lumilautailuaiheinen urheilupeli. Pelin on julkaissut Infogrames vuonna Xbox-alustalle. Pelin nimi on lisenssillä samannimiseltä lehdeltä.
Peli on ensimmäinen suomalainen konsolipelijulkaisu. Peliä kehitettiin "Supreme Snowboarding" -pelin käännöksenä Sega Dreamcastille.
Peli oli ehdolla parhaaksi extreme-urheilupeliksi vuonna 2002 häviten "Tony Hawk's Pro Skater 4":lle.
Pelissä on musiikkia muun muassa Apulanta-yhtyeeltä.
Vastaanotto.
Metacritic-kerääjäsivustolla pelillä on 74/100 pistettä.
GameSpot antoi pelille arvosanaksi 7.6/10 arvostelussaan.
Elisabet Valois

Elisabet de Valois (, ); (2. huhtikuuta 1545 Fontainebleau, Ranska – 3. lokakuuta 1568 Madrid, Espanja) oli Espanjan kuningas Filip II:n kolmas puoliso ja Espanjan kuningatar vuosina 1559–1568.
Suku.
Elisabet oli Ranskan Valois-sukuisen kuningas Henrik II:n ja Katariina de’ Medicin vanhin tytär. Hänellä oli yhdeksän sisarusta, joista Frans II:sta, Kaarle IX:stä ja Henrik III:sta tuli vuorollaan Ranskan kuninkaita, Claudesta Lothringenin herttuatar ja Margueritesta Ranskan kuningatar sekä kirjailija.
Avioliitto.
Elisabet luvattiin jo lapsena puolisoksi Espanjan kuningas Filip II:n pojalle, samanikäiselle kruununprinssi Don Carlosille. Kesäkuussa 1559 Ranskan ja Espanjan välillä solmitun Cateau-Cambrésis’n rauhan yhteydessä kuningas Filip kuitenkin päätti naida 14-vuotiaan Elisabetin itse, sillä Filipin toinen puoliso, Englannin kuningatar Maria I oli kuollut hieman aiemmin. 
Elisabetin isä Henrik II haavoittui 30. kesäkuuta hääjuhlallisuuksiin liityneissä Place des Vosgesilla järjestetyissä turnajaisissa tapahtuneessa onnettomuudessa, jolloin hänen silmäänsä lensi pirstoutuneen puukeihään säle. Lääkäreitten ponnisteluista huolimatta silmä tulehtui ja aiheutti kuolemaan johtaneen sepsiksen 10. heinäkuuta 1559. Ranskan kuninkaaksi tuli Elisabetin 15-vuotias vanhin veli Frans II. 
Hänet vihittiin välittäjän avulla ("per procutionem") Notre Damessa Pariisissa Alban herttua Fernando Álvarez de Toledo y Pimentelin toimiessa oli sulhasen sijaisena ennen lähtöä Ranskasta. Varsinainen hääseremonia pidettiin Guadalajarassa Espanjassa hänen sinne saavuttuaan.
Elisabet saavutti Espanjassa viehätysvoimallaan ja poliittisella lahjakkuudellaan sekä kuningas Filipin, hovin ryhmittymien että kansan suosion. 
Jälkeläiset.
Elisabetille ja Filipille syntyi viisi tytärtä, joista aikuisiksi elivät prinsessa Isabella Clara Eugenia ja Savoijin herttuatar Catalina Micaela. Elisabet kuoli vain 23-vuotiaana synnyttäessään lokakuussa 1568 viimeistä lastaan, joka myös kuoli.
Perintö.
Kuningatar Elisabet muistetaan myös hahmona Friedrich Schillerin näytelmässä "Don Carlos" ja siihen perustuvassa Giuseppe Verdin samannimisessä oopperassa. Schillerin kuvaus Elisabetin ja kruununprinssi Don Carlosin suhteesta ei perustu historiallisiin tosiasioihin, vaan lähinnä Filip II:n vastustajien propagandaan.
Viron kunnallisvaalit 2017

Viron kunnallisvaalit 2017 () pidettiin 15. lokakuuta 2017 ja niissä valittiin kunnanvaltuustot 79 Viron kuntaan. Kokonaisäänestysaktiivisuus oli 53,4 prosenttia. 27,8 prosenttia äänesti ennakkoon, joista 186 034 sähköisesti ja 120 474 äänestyspaikalla. Ehdokkaita oli yhteensä 11 804.
Vaalitulokset.
Vaaleissa annettiin yhteensä 583 267 ääntä. Viron keskustapuolue sai 27,3 prosenttia äänistä, vaaliliitot 26,8 prosenttia, Viron reformipuolue 19,5, Sosiaalidemokraattinen puolue 10,3, Isänmaan ja Res Publican liitto 8, Viron konservatiivinen kansanpuolue 6,7, Viron vihreät 0,8, listojen ulkopuoliset ehdokkaat 0,4 ja Viron yhdistynyt vasemmistopuolue 0,2 prosenttia äänistä.
Tallinnassa keskustapuolue sai 40 valtuustopaikkaa 79:stä. Reformipuolue sai 18 paikkaa, sosiaalidemokraatit 9, konservatiivinen kansanpuolue 6, Isänmaan ja Res Publican liitto 5 ja Edgar Savisaar nousi valtuustoon omalta listaltaan. Tarton kaupunginvaltuuston 49:stä paikasta reformipuolue sai 20, sosiaalidemokraatit 8, keskusta 7, konservatiivinen kansanpuolue 6, Isänmaan ja Res Publican liitto 3, Tartu Heaks -vaaliliitto 3 ja Tartu Eest -vaaliliitto 2 paikkaa. Narvassa keskusta sai 23 ja Meie Narva -vaaliliitto 8 kaupunginvaltuuston 31:stä paikasta. Pärnun kaupunginvaltuuston 39:stä paikasta reformipuolue sai 9, Isänmaan ja Res Publican liitto 9, keskusta 7, Pärnu Ühendab -vaaliliitto 7, konservatiivinen kansanpuolue 6 ja sosiaalidemokraatit yhden paikan. Kohtla-Järvellä keskusta sai 18 valtuuston 25:stä paikasta. Sosiaalidemokraatit saivat 5 ja reformipuolue 2 paikkaa.
Max Payne (pelisarja)

Max Payne on Remedy Entertainmentin kehittämä toimintapelisarja. Remedyn myytyä oikeudet kolmannen osan on kehittänyt Rockstar Games.
Muu media.
Peliin perustuen on tehty myös elokuva "Max Payne" (2008).
Carl Lindh

Carl Axel Alexander Lindh (4. syyskuuta 1882 Piikkiö – 11. helmikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti ja toimitusjohtaja.
Lindhin vanhemmat olivat eversti Emil Adolf Lindh ja Bertha Maria Helenius. Hän kävi Haminan kadettikoulun ja Jelisavetgradin ratsukoulun. Hänestä tuli luutnantti 1905.
Lindh palveli ratsuväessä upseerina 1905–1908. Hän oli Helsingin poliisilaitoksen ohjaavana upseerina 1908–1911, Helsingin kaupungin apulaispalomestarina 1913–1917 ja Paperitehtaitten myyntikonttorin johtajana Moskovassa lyhyesti vuonna 1917. Lindh osallistui Suomen sisällissotaan vuonna 1918 Uudenmaan rakuunarykmentissä eskadroonan päällikkönä. Hän oli Suomen Paperitehtaitten yhdistyksen apulaisjohtajana 1919–1921 ja Suomen Paperikonttorin toimitusjohtajana 1922–1946. Lindh ylennettiin ratsumestariksi ja majuriksi 1918 sekä everstiluutnantiksi reservissä 1933. Talvi- ja jatkosodan aikana hän oli erikoistehtävissä.
Lindh toimi vuonna 1931 perustetun Vapaussodan Kenttäharmaat -järjestön toisena puheenjohtajana jääkärimajuri Ragnar Gröningin rinnalla. Hän oli Vapaussodan Rintamamiesliiton puheenjohtajana vuosina 1935–1944, aina järjestön lakkauttamiseen saakka. Talvisodan aikaan 1939-1940 hän toimi päämajassa Venäjän kansanarmeijan perustamisasioiden parissa. Vuonna 1941 Lindh valittiin mukaan SS-vapaaehtoistoimikuntaan ja syksyllä 1944 hän oli saksalaisten organisoiman Vapaan Suomen Liike -vastarintajärjestön Suomen organisaation johtajana. Lindh vältti kuitenkin sodan jälkeen tutkinnan ja syytetoimet vaikka joitakin vastarintaliikkeessä mukana olleita tuomittiinkin maanpetoksesta.
Carl Lindh oli naimisissa vuodesta 1909 Signe Maria Fabritiuksen kanssa.