tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mokokchungin piirikunta

Mokokchungin piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta Assamiin, lännestä Wokhan piirikuntaan, etelästä Zunheboton piirikuntaan ja idästä Longlengin ja Tuensangin piirikuntiin.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta.
Monin piirikunta

Monin piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta Assamiin ja Arunachal Pradeshiin, lännestä Longlengin piirikuntaan, etelästä Tuensangin piirikuntaan ja idästä Myanmariin.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta.
Rajalakshmi Engineering College

Rajalakshmi Engineering College (; REC) on teknologiaan keskittynyt yliopisto Intiassa. Se on perustettu vuonna 1997, ja sen pääkonttori sijaitsee Chennaissa. Yliopisto keskittyy tieteen ja teknologian tutkimukseen sekä opiskelijoiden ja jatko-opiskeljoiden, myös kauppatieteiden opiskelijoiden koulutukseen..
Perenin piirikunta

Perenin piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu etelästä ja idästä Manipuriin, lännestä Assamiin ja pohjoisesta Dimapurin ja Kohiman piirikuntiin.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta.
Phekin piirikunta

Phekin piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu etelästä Manipuriin, lännestä Kohiman piirikuntaan, pohjoisesta Zunheboton ja Kiphiren piirikuntiin ja idästä Myanmariin.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta.
Aapo Hyvärinen

Aapo Johannes Hyvärinen (s. 1970 Helsinki) on ollut Helsingin yliopiston tietojenkäsittelytieteen (erityisesti koneoppimisen) professori vuodesta 2008. Vuosina 2016-2019 Hyvärinen oli professori University College Londonissa. Hyvärinen on Neuroinformatics Group -tutkimusryhmän johtaja Helsingin yliopistossa.
Tieteellinen työ.
Aapo Hyvärisen teki väitöskirjatyönsä Teknillisessä korkeakoulussa ohjaajanaan professori Erkki Oja. Tekniikan väitöskirja "Independent component analysis: A neural network approach" valmistui vuonna 1997. Sittemmin Aapo Hyvärinen on tehnyt merkittävää kansainvälisesti arvostettua tutkimusta erityisesti ICA-menetelmään (Independent Component Analysis) eli riippumattomien komponenttien analyysiin ja kuvainformaation mallintamiseen liittyen. Marraskuussa 2007 hänet nimitettiin kutsusta professoriksi Helsingin yliopistoon. Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen professori Hyvärinen on ollut vuodesta 2016. Elokuusta 2016 maaliskuuhun 2019 hän työskenteli Lontoossa, University College Londonissa, jossa hänellä oli koneoppimisen professuuri.
Tuensangin piirikunta

Tuensangin piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta Longlengin ja Monin piirikuntiin, lännestä Mokokchungin ja Zunheboton piirikuntiin, etelästä Kiphiren piirikuntaan ja idästä Myanmariin.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta.
Zunheboton piirikunta

Zunheboton piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta Mokokchungin piirikuntaan, lännestä Wokhan ja Kohiman piirikuntiin, idästä Tuensangin ja Kiphiren piirikuntiin ja etelästä Phekin piirikuntaan.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta.
Wokhan piirikunta

Wokhan piirikunta () on yksi Intian Nagalandin osavaltion 11 piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta ja lännestä Assamiin, idästä Mokokchungin ja Zunheboton piirikuntiin ja etelästä Kohiman piirikuntaan.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta.
Nagalandin piirikunnat

Nagalandin osavaltio Intiassa on jaettu 11 piirikuntaan. Piirikuntia oli alun perin kahdeksan, ja tammikuussa 2004 perustettiin kolme uutta piirikuntaa: Kiphire, Longleng ja Peren.
Piirikuntien pääkaupungit on luettelossa annettu suluissa.
Vainio-Puhju

Vainio-Puhju Oy oli vuosina 1976–1985 toiminut suomalainen huonekalualan yritysryhmä, joka nousi vuoden 1980 paikkeilla Askon ja Iskun rinnalla Suomen suurimpien huonekaluviejien joukkoon. Sen tuotannosta jopa 90 % vietiin ulkomaille muun muassa Ikean kautta, ja paljon myös Neuvostoliittoon.
Antti Vainio-Puhju perusti yrityksen Etelä-Savon Rantasalmelle 1976 kehitysaluetuen avulla ja alkoi laajentaa sitä yritysostoin. Vuonna 1980 hän osti juvalaisen Juvako Oy:n, vuonna 1981 Suomen suurimman nahkaisten sohvakalustojen valmistajan Peem Oy:n Lahdesta ja vuonna 1982 joustinpatjoja valmistavan Bonbella Oy:n Heinolasta. Liiketoiminnan menestys perustui erikoistumiseen: Juvako teki vain kolmea kalustesarjaa, Peem vain verhoiluja ja Vainio-Puhju Oy yhtä hyllystömallia. Bonbellan avulla Vainio-Puhju hallitsi Suomen joustinpatjamarkkinoita. Muut yrityksen menestyksen syyt olivat velkarahoitus ja rahoittajille epäselvä raportointi. Yritys ajautui konkurssiin 1985. Juvakon koneet ja tuotantotilat osti Juvakosta jo 1981 irronnut, julkiseen kalustamiseen erikoistunut Juvart Oy, ja patjatuotanto meni Askon, Iskun ja Espen yhteisyritykselle Unilon Oy:lle.
Antti ja Sinikka Vainio-Puhju valittiin Rantasalmella Vuoden yrittäjiksi 1980.
Siemensstadt

Siemensstadt on Berliinin kaupunginosa, joka kuuluu Spandaun hallintoalueeseen ja sijaitsee kaupungin keskustan luoteispuolella. Koko kaupunginosa on syntynyt Siemensin tehdasalueen ympärille. Vuoden 2011 lopussa alueella oli 11 899 asukasta.
Siemens osti vuonna 1897 uuden tehdasalueen perustamista varten 21 hehtaaria rakentamatonta maata Nonnenwiesen-nimiseltä alueelta Charlottenburgin ja Spandaun välistä. Lisämaanostot kasvattivat Siemensin omistaman alueen kymmenkertaiseksi vuoteen 1920 mennessä. Yhtiö rakennutti sinne vuodesta 1899 alkaen suuren tehdasalueen ja myöhemmin työntekijöiden asuinalueita, vastaten sekä alueiden suunnittelusta että infrastruktuurin luomisesta. Siemens rakennutti alueelle myös kaikki palvelut. Asuntojen rakentaminen aloitettiin 1904 ja vuoteen 1914 mennessä alueella asui 7 000 ihmistä. Suurimmillaan alueen asukasluku oli ennen toista maailmansotaa, noin 15 000. Siemensstadt liitettiin osaksi Berliiniä vuoden 1920 alueliitoksessa.
Alueen ilmeeseen vaikutti varsinkin arkkitehti Hans Hertlein, joka johti Siemensin rakennussuunnittelua vuodesta 1912 aina 1950-luvun alkuun. Siemensstadtin tehdasalue on edelleen Berliinin suurin teollisuusalue ja sen laajuus on noin viisi neliökilometriä. Se käsittää 300 tehdasrakennusta ja neljä asuinaluetta. Asuntoalueista tunnetuin on vuosina 1929–1932 rakennettu niin sanottu Ringsiedlung, joka yhdessä eräiden muiden Suur-Berliinin asuinalueiden kanssa kuuluu UNESCOn maailmanperintöluetteloon. Myös Siemens-konsernin pääkonttori toimii edelleen alueella. Perinteinen teollisuus on vähentynyt huomattavasti 1900-luvun jälkipuoliskolta alkaen.
Schola Sancti Henrici

Schola Sancti Henrici on gregoriaanista kirkkolaulua esittävä suomalainen lauluyhtye. Se perustettiin vuonna 1999 Sibelius-Akatemiassa Pyhän Henrikin officiumin viettämistä varten Heikin päivänä 19.1.2000 Helsingin tuomiokirkossa. Schola Sancti Henrici on esiintynyt useasti eri puolilla Suomea ja konsertoinut mm. Meidän Festivaalissa ja Helsingin urkupäivillä. Pyhän Henrikin päivänä vuonna 2001 yhtye lauloi Pyhän Henrikin messun keskeiset osat Rooman Santa Maria Sopra Minerva -basilikassa vietetyssä ekumeenisessa messussa, ja samalla matkalla se esiintyi myös paavin vastaanotolla Vatikaanissa. Yhtye on konsertoinut myös useita kertoja Puolassa, sekä Virossa, Portugalissa, Kreikassa, Kanariansaarilla ja Manner-Espanjassa.
Schola Sancti Henricin ohjelmistoon kuuluu pääosin Suomessa käytettyä gregoriaanista musiikkia sekä Graduale Romanumin aineistoa. Yhtyeen ohjelmistoon kuuluvat Pyhän Henrikin messun ja vesperin lisäksi Henrikiin liittyvästä materiaalista koottu ohjelmakokonaisuus Pyhän Henrikin legenda sekä pitkäperjantain hartaus Agios o Theos.
Schola Sancti Henriciltä on ilmestynyt kaksi äänitettä. Pyhän Henrikin messun ja vesperin sekä Ramus virens olivarum -hymnin kokonaisuudessaan sisältävä Patronus Finlandie ilmestyi vuonna 2006. Yleisöystävälliseksi konserttikokonaisuudeksi rakennettu Pyhän Henrikin legenda ilmestyi äänitteenä tammikuussa 2014. Äänite sisältää latinankielisen laulun lisäksi katkelmia Pyhän Henrikin legendasta suomeksi kantilloituna.
Perustamisvaiheessa yhtyeeseen kuului toistakymmentä kirkkomusiikin opiskelijaa. Nykyinen kokoonpano muodostui vuonna 2005, ja nyt Schola Sancti Henricissä laulavat musiikin maisterit Jussi Hirvonen, Samuli Korkalainen, Samppa Laakso ja Vesa Mäkeläinen sekä teologian tohtori Hannu Vapaavuori. He kaikki ovat suorittaneet kirkkomuusikon tutkinnon Sibelius-Akatemiassa.
Aiheesta muualla.
Peem

Peem Oy oli Lahdessa vuosina 1967–1985 toiminut suomalainen huonekalutehdas, joka oli 1970-luvun lopulla merkittävä nahkaverhoiltujen sohvakalustojen valmistaja. Sen edeltäjä oli Pentti Jämsä Oy. Vuodesta 1962 yrityksen ja sen edeltäjän osakkaana, hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana toimi teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Pentti Mäkelä.
Yrityksen liikeideana oli tarjota vaurastuviin suomalaiskoteihin sekä vientimarkkinoille upottavan pehmeitä ja ylellisiä nahkasohvia, -nojatuoleja ja muita nahkaverhoiltuja kalusteita. Matti Halmeen suunnittelema "Aquarius"-tuotesarjaa myytiin myös mm. Yhdysvalloissa ja Japanissa. Muita Peemin tunnetuimpia mallistoja olivat "Lunahod" sekä punainen nahkaverhoiltu makuuhuonekalusto "Salome".
Peem Oy:n liikevaihto vuonna 1980 oli noin 22 miljoonaa markkaa, josta viennin osuus oli 19 miljoonaa. Vuonna 1981 Peem Oy:n osti Vainio-Puhju Oy, mutta sen konkurssi vuonna 1985 lopetti myös Peemin toiminnan.
Lahden museon kokoelmiin kuuluu Peemin messuilla huomionherättäjänä käyttämä kultapintainen nahkasohva 1970-luvulta.
Grosssiedlung Siemensstadt

Grosssiedlung Siemensstadt eli Ringsiedlung on Berliinin Siemensstadtin kaupunginosassa sijaitseva asuinalue.
Asuinalueen rakennutti Siemens-yhtiö tehdasalueensa viereen vuosina 1929–1934. Alueen suunnittelu annettiin laajalle arkkitehtiryhmälle. Alueen lopulliset suunnitelmat laativat Martin Wagner ja Hans Scharoun vuosina 1929–1932. Rakennusten suunnittelijoina toimivat Scharoun, Walter Gropius, Otto Bartning, Fred Forbat, Hugo Häring ja Paul Rudolf Henning. Heistä kaikki paitsi Forbat ja Henning kuuluivat vuonna 1926 perustettuun Der Ring -nimiseen arkkitehtiyhdistykseen, joten suunniteltu alue sai lempinimen Ringsiedlung. Ringsiedlung käsittää puistojen ympäröimiä pääosin neli- ja viisikerroksisia kerrostaloja. Alueen suunnittelussa sovellettiin monia uusia menettelytapoja. Useat taloista on suunnattu etelään, jotta asuntoihin tulisi mahdollisimman paljon auringonvaloa. Jotkin Scharounin suunnittelemista taloista sisältävät pyöristettyjä kulmia ja pyöreitä ikkunoita laivamaiseen tyyliin. Alueen pinta-ala on 19,3 hehtaaria ja siellä on 1 370 asuntoa. Asukkaita on nykyään noin 2 800. Ringsiedlung toimi varsinkin toisen maailmansodan jälkeen monien muiden asuntorakentamishankkeiden esikuvana.
Ringsiedlung julistettiin 7. heinäkuuta 2008 yhdessä eräiden muiden Suur-Berliinin asuinalueiden kanssa UNESCOn maailmanperintökohteeksi. Ne muodostavat kohteen nimeltä Berliinin modernistiset asuinalueet.
English Gardner

English Gardner (s. 22. huhtikuuta 1992) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Gardner kuului hopeaa saavuttaneisiin Yhdysvaltain pikaviestijoukkueisiin MM-kilpailuissa Moskovassa 2013 ja Pekingissä 2015. Henkilökohtaisella 100 metrin matkalla hän sijoittui neljänneksi Moskovassa 2013 ja karsiutui välierissä Pekingissä 2015. Hän juoksi kolmannen osuuden olympiakultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 100 metrin viestijoukkueessa Rio de Janeirossa 2016. Samojen kisojen 100 metrillä hän sijoittui seitsemänneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän keskeytti 100 metrin välieräjuoksun. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän juoksi alkuerissä Yhdysvaltojen pikaviestijoukkueessa, joka loppukilpailussa saavutti toisella kokoonpanolla hopeaa. 
Gardner voitti 100 metrin Yhdysvaltain-mestaruuden 2013 ja 2016. Hänen ennätyksensä on 100 metrillä 10,74 ja 200 metrillä 22,62.
Turun Palloseura (naisten jalkapallo)

Turun Palloseuran jalkapallon naisten edustusjoukkue toimii TPS Juniorijalkapallon alaisuudessa ja pelaa kaudella 2023 Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä. Joukkueen kotikenttä on Turun urheilupuiston yläkenttä.
Historia.
TPS oli mukana jo naisten SM-sarjan ensimmäisella kaudella vuonna 1974 ja on sen jälkeen pelannut pääsarjassa yhteensä 23 kautta. Seura osallistui naisten SM-kilpailuun myös vuosina 1972 ja 1973, jolloin mestaruus ratkaisiin turnaus- ja cup-muotoisesti. TPS pelasi pääsarjatasolla yhtä kautta lukuun ottamatta vuoteen 1991 saakka, kunnes luopui vuoden 1992 SM-sarjasta ja antoi paikkansa Turun Tovereille. 
Seura palasi korkeimmalle sarjatasolle vuonna 2008, jolloin TPS sai Naisten Liigasta luopuneen SC Raision sarjapaikan. Kaudella 2016 TPS saavutti 31 vuoden tauon jälkeen SM-mitalin, kun joukkue sijoittui sarjassa hopealle. Kaudella 2017 TPS sijoittui neljänneksi, kun pronssin vei päätöskierroksen keskinäisen ottelun lisäaikamaalilla HJK.
Hufeisensiedlung

Hufeisensiedlung (”Hevosenkenkälähiö”) on Berliinin Britzin kaupunginosassa sijaitseva asuinalue, jota pidetään nykyaikaisen kaupunki- ja asuntosuunnittelun merkkipaaluna.
Hufeisensiedlung oli Berliinin ensimmäinen sosiaalisen asuntotuotannon hanke ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja se oli tarkoitettu vastavedoksi keisariajalla rakennetuille vuokrakasarmeille. Tavoitteena oli saada vähävaraisille tarkoitettuihin vuokra-asuntoihin mahdollisimman paljon ”valoa, ilmaa ja aurinkoa”. Hufeisensiedlungin suunnittelivat arkkitehdit Bruno Taut ja Martin Wagner. Alue rakennettiin vuosina 1925–1933. Hufeisensiedlung on saanut nimensä lammen ympärille rakennetusta hevosenkengänmuotoisesta keskuskorttelista. Muut talorivit lähtevät siitä säteittäisesti ulospäin. Alueella on runsaasti vehreitä piha-alueita. Rakentamiskustannusten minimoiseksi alueen talojen rakentamisessa käytettiin standardimalleja ja niiden mahdollistamaa sarjatuotantoa. Pitkät kerrostalot ovat kolmikerroksisia, ja niiden ympärille on sijoitettu kaksikerroksisia omakotitaloja. Alueen pinta-ala on 37,1 hehtaaria ja siellä on 1963 asuntoa, joista 472 on omakotitaloja. Hufeisensiedlung suunniteltiin alkujaan 5 000 asukkaalle, mutta nykyisin asukkaita on noin 3 000.
Hufeisensiedlung julistettiin 7. heinäkuuta 2008 yhdessä eräiden muiden Suur-Berliinin asuinalueiden kanssa UNESCOn maailmanperintökohteeksi. Ne muodostavat kohteen nimeltä Berliinin modernistiset asuinalueet.
Tori Bowie

Tori Bowie (27. elokuuta 1990 – 23. huhtikuuta 2023) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä.
Bowie osallistui pituushypyssä Sopotin sisäratojen MM-kisoihin 2014, mutta karsiutui loppukilpailusta. Pekingin MM-kisoissa 2015 hän saavutti pronssia 100 metrin juoksussa ajalla 10,86. Sisäratojen MM-kisoissa 2016 hän sijoittui 60 metrin juoksussa kuudenneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän saavutti 100 metrillä hopeaa ajalla 10,83, 200 metrillä pronssia ajalla 22,15 ja juoksi 4 × 100 metrin viestissä ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen viestijoukkueessa. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän voitti kultaa 100 metrillä ajalla 10,85 ja 4 × 100 metrin viestissä, jossa hän juoksi ankkuriosuuden. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui pituushypyssä neljänneksi tuloksella 681. 100 metrillä hän ei startannut välieräjuoksuun. 
Bowie voitti kahdeksan Timanttiliigan osakilpailua joista neljä 100 metrillä (Rooma, New York ja Monaco 2014 sekä Doha 2016) ja neljä 200 metrillä (Eugene 2014, New York 2015, Eugene 2016 ja Eugene 2017).
Kuolema.
Bowie löydettiin toukokuun alussa 2023 kuolleena kotoaan Orangen piirikunnassa Floridassa. Hän oli kahdeksannella kuukaudella raskaana ja hänen todettiin kuolleen synnytyskomplikaatioihin. Kuolinajankohdaksi varmistui myöhemmin 23. huhtikuuta 2023. Kuollessaan hän painoi vain 43 kilogrammaa.
Krasnojarskin vesivoimalaitos

Krasnojarskin vesivoimalaitos () on suuri vesivoimalaitos Siperiassa Krasnojarskin aluepiirissä varta vasten perustetun Divnogorskin kaupungin läheisyydessä Krasnojarskin pohjoispuolella. Vesivoimalaa varten Jenisei padottiin vuosien 1956–1963 välillä. Elokuussa 1959 padon kohdalle heitettiin suuri kivi, johon oli hakattu teksti "Alistu, Jenisei". Voimalaitos on valmistunut ennen vielä suurempaa, ylempänä Jeniseillä sijaitsevaa Sajano-Šušenskajan voimalaitosta, jossa tapahtui 75 henkeä vaatinut onnettomuus vuonna 2009.
Krasnojarskin voimalaitosta ohittamaan on rakennettu laivahissi, joten se ei estä vesiliikennettä joella. Voimalaitoksen teho on 6 000 megawattia. Padon korkeus on 120 metriä.
Klubiteatteri

Klubiteatteri on vuonna 2014 perustettu kevyen viihteen teatteri Helsingissä. Ohjelmisto koostuu improvisaatiosta, teatterista, stand upista, taikuudesta, monologeista, kabareesta ja musiikista. Klubiteatterin perustajia ovat Roope Salminen, Kalle Lindroth ja Sasu Paakkunainen. 
Klubiteatteri toimi alkuun LeBonk-ravintolan tiloissa Yrjönkadulla. Syksyksi 2015 se muutti Virgin Oilin tiloihin.
Kahlil Gibran’s The Prophet

Kahlil Gibran’s The Prophet on syyskuussa 2014 ensi-iltansa saanut, mutta laajempaan levitykseen vuonna 2015 julkaistu animaatioelokuva. Elokuva perustuu Kahlil Gibranin vuonna 1923 julkaistuun runokirjaan "Profeetta". Elokuvan pääohjaajana sekä käsikirjoittajana toimii "Leijonakuninkaan" toinen ohjaaja Roger Allers. Kirjan eri lukujen pohjalta tehtyjen segmenttien ohjauksista vastaavat erilaisia tyylisuuntia edustavat animaatio-ohjaajat ympäri maailmaa, muiden muassa Paul ja Gaëtan Brizzi, Joan C. Gratz, Mohammed Saeed Harib, Tomm Moore, Nina Paley, Bill Plympton, Joann Sfar sekä Michal Socha.
Elokuvassa alkuperäisen runokirjan ympärille rakennettu tarina kertoo epätavallisesta ystävyydestä nuoren kapinoivan tytön sekä "vallankumouksellisuudesta" syytetyn ja vangitun runoilijan välillä. Elokuvaa varten kirjan 26 runoa on tiivistetty 8 eri osaan, joista kaikilla on eri segmenttiohjaajat. Allers vastaa elokuvan kokonaisuudesta, käsikirjoituksesta, taustatarinan ohjauksesta sekä eri osien yhteensopivuudesta.
Elokuva esiteltiin osin keskeneräisenä erikoisnäytöksessä Cannesin elokuvajuhlilla toukokuussa 2014. Varsinaisen ensi-iltansa elokuva sai Toronton elokuvajuhlilla syyskuussa 2014.
Helmikuussa 2015 elokuva sai Yhdysvaltain levittäjäkseen GKIDSin, joka on aiemmin tuonut maahan muun muassa Hayao Miyazakin elokuvia. Euroopassa levityksestä vastaa Wild Bunch. Suomessa elokuva ei ole ollut eikä tiettävästi ole tulossa teatterilevitykseen muutamaa festivaalinäytöstä lukuun ottamatta syksyllä 2015.
Elokuvan Yhdysvaltain ensi-ilta oli 7. elokuuta 2015. Elokuvaa esitettiin ensimmäisen viikonlopun ajan New Yorkissa sekä Los Angelesissa, jonka jälkeen se sai asteittaisen laajemman levityksen.
"Kahlil Gibran's The Prophet" on ehdolla vuoden 2015 parhaan pitkän animaatioelokuvan, parhaan ohjauksen sekä parhaan leikkauksen Annie-palkinnon saajaksi.
Elokuva julkaistiin digitaaliseen jakeluun 19. tammikuuta 2016 ja DVD:nä/Blu-rayna 2. helmikuuta 2016.
Etelä-Sikkim

Etelä-Sikkim (, ) on yksi Intian Sikkimin osavaltion neljästä piirikunnasta. Se rajautuu lännestä Länsi-Sikkimiin, pohjoisesta Pohjois-Sikkimiin, idästä Itä-Sikkimiin ja etelästä Länsi-Bengaliin.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta.
Sisteron

Sisteron on kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Sitä kutsutaan Provencen portiksi. Kaupunkinäkymää hallitsee suuri Sisteronin linnoitus, "Citadelle de Sisteron". Sitä on rakennettu vuosisatojen ajan, ja myös Vauban on tehnyt siihen parannuksia.
Itä-Sikkim

Itä-Sikkim (, ) on yksi Intian Sikkimin osavaltion neljästä piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta Pohjois-Sikkimiin, lännestä Etelä-Sikkimiin, etelästä Länsi-Bengaliin ja idästä Kiinaan ja Bhutaniin.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta.
Länsi-Sikkim

Länsi-Sikkim (, ) on yksi Intian Sikkimin osavaltion neljästä piirikunnasta. Se rajautuu lännestä Nepaliin, pohjoisesta Pohjois-Sikkimiin, idästä Etelä-Sikkimiin ja etelästä Länsi-Bengaliin.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta.
Pohjois-Sikkim

Pohjois-Sikkim (, ) on yksi Intian Sikkimin osavaltion neljästä piirikunnasta. Se rajautuu pohjoisesta ja idästä Kiinaan, lännestä Nepaliin ja etelästä Länsi-, Etelä- ja Itä-Sikkimiin.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa asukasta.
Thrinaxodon

Thrinaxodon (nimen merkitys: "”atrainhammas”") on sukupuuttoon kuollut kynodontteihin kuuluva terapsidisuku. Se eli varhaistriaskaudella noin 252–251 miljoonaa vuotta sitten. Varhaisimmat löydot saattavat olla permikauden puolelta. Sukuun luetaan nykyään vain yksi laji, "Thrinaxodon liorhinus", sillä "”Thrinaxodon” brasiliensista" ei tarkempien tutkimusten valossa voida enää lukea "Thrinaxodon"-sukuun, sillä se on läheisempää sukua nisäkäsmäisemmille kynodonteille kuin "Thrinaxodon liorhinusille". Nyttemmin "”Thrinaxodon” ‬brasiliensis" on siirretty omaan sukuunsa "Prozostrodon", nimellä "Prozostrodon brasiliensis". "Thrinaxodonin" fossiileja on löydetty eteläisetä Afrikasta ja Etelänapamantereelta.
Ominaisuudet.
"Thrinaxodon" oli lihansyöjä ja vastasi kooltaan nykyistä kettua. Suurimpien yksilöiden kallon pituus on noin 96 mm. Eräiden tutkimustulosten mukaan "Thrinaxodonilla" saattoi olla viikset ja mahdollisesti myös karvapeite. "Thrinaxodon" sieti sääolojen heilahtelua paremmin kuin samaan aikaan varhaistriaskauden alussa elänyt kynodontti "Galesaurus", sillä "Thrinaxodonin" luista puuttuvat kasvurenkaat. Täten sen kasvunopeus ei vuoden mittaan hidastunut tai pysähtynyt huonompina aikoina toisin kuin "Galesaurusin" kasvunopeus. Kuten useat muutkin kynodontit, "Thrinaxodon" osasi kaivaa koloja.
Luokittelu.
"Thrinaxodon" kuuluu kladiin Epicynodontia ja heimoon Thrinaxodontidae. Se on siis esimerkiksi läheisempää sukua nisäkkäille kuin varhaisemmille "Dvinia"- ja "Procynosuchus"-kynodonteille, mutta ei niin läheistä kuin vaikkapa "Cynognathus", joka kuuluu Eucynodontiaan.
Fylogenia.
Muokattu Botha et al. (2007):
J. A. Hopson (2001):
Primorjen aluepiirin lippu

Primorjen aluepiirin lippu on Primorjen aluepiirin tunnus. Siinä valkoinen viistopalkki erottaa alempana sijaitsevan sinisen alueen sekä ylempänä sijaitsevan punaisen alueen, jossa on vasemmassa yläkulmassa kultainen siperiantiikeri, jollainen löytyy myös Primorjen aluepiirin vaakunasta. 
Lipun mittasuhteet ovat 2:3 ja se otettiin käyttöön 22. helmikuuta 1995.
Stavropolin aluepiirin lippu

Stavropolin aluepiirin lippu on Stavropolin aluepiirin tunnus. Siinä on keltaisella pohjalla valkoinen pohjoismainen risti, jonka keskellä on Stavropolin aluepiirin vaakuna.
Lipun mittasuhteet ovat 2:3 ja se otettiin käyttöön 15. huhtikuuta 1997.
Jouko Mäkinen

Jouko Mäkinen Oy oli suomalainen huonekalualan yritys, joka toimi vuodesta 1953 emoyhtiönsä Grahn-yhtymän konkurssiin asti vuonna 1986. Se tunnettiin erityisesti "MackFinn"-kirjahyllyistään.
Huonekalutehdas Jouko Mäkinen Ky perustettiin Jurvaan vuonna 1965. Se aloitti seudulle tyypilliseen tapaan tyylihuonekalujen valmistajana, mutta siirtyi sittemmin levypintaisiin tuotteisiin, erityisesti kirjahyllystöihin.
Vuonna 1971 Jouko Mäkinen Oy sai vientitoimintansa kasvuun toimittamalla sisustuksen Tallinnan Viru-hotelliin.
Grahn-yhtymä osti Jouko Mäkinen Oy:n vuonna 1977. Samana vuonna Jouko Mäkinen Oy:öön fuusioitiin Grahn-yhtymään kuulunut Haukivuoren vanhaa sahaa hallinnoinut Kyyvesi Oy ja vuonna 1978 osia Lepokalusto Oy:n konkurssipesästä.
Jouko Mäkisen tytäryhtiönä oli myös vuonna 1975 perustettu Jurvan Jousi Oy, yhä toimiva jousitehdas Jurvassa.
Kun Grahn-yhtymä meni konkurssiin 1986, Jouko Mäkinen Oy:n kirjahyllytuotantoa jatkoi Jurvassa MackFinn Teollisuus Oy vuoteen 2013 asti.
Joan Robinson

Joan Violet Robinson (1903–1983) oli brittiläinen taloustieteilijä ja vankka John Maynard Keynesin muotoileman talouspolitiikan kannattaja. 
Robinson valmistui Cambridgen yliopistosta ja siellä hän myös työskenteli professorina. Tunnetuimmassa teoksessaan "Economics of Imperfect Competition" (Epätäydellisen kilpailun taloustiede, 1931) hän tuo lisäyksenä täydellisen kilpailun periaatteen rinnalle epätäydelliseen kilpailun, jossa ostopäätökseen vaikuttavat kuluttajien mieltymykset, tuotedifferointi ja mainonta. Muutamat hänen kirjoistaan onnistuivat kansanomaistamaan keynesiläisyyttä niin, että sen ajatukset omaksuttiin laajasti. Uransa loppuvaiheessa Robinson pyrki yhä kauemmas talousteorioiden valtavirrasta esimerkiksi kapitalismin pitkän aikavälin kasvun tutkimukseen.
EPA-traktori

EPA-traktorit ovat Ruotsin lainsäädännön tuntemia autoista rakennettuja liikennetraktoreita, joiden suurin sallittu nopeus on 30 km/h. Niitä saavat ajaa 15 vuotta täyttäneet henkilöt. EPA-traktorit ovat Ruotsissa suosittuja erityisesti Tornionjokilaaksossa. EPA-traktorin lisäksi Ruotsin lainsäädäntö tuntee samantyyppisen A-traktorin.
Historia.
Ensimmäiset EPA-traktorit rakennettiin Ruotsissa jo 1930-luvulla. Hintansa ja yksinkertaisuutensa vuoksi ne saivat nimensä EPA-halpatavarataloketjun mukaan. Viranomaiset pitivät EPA-traktoreita kuitenkin vaarallisena liikenteessä ja kielsivät ne vuonna 1975. Koska ajoneuvoja oli kuitenkin liikenteessä suuria määriä, tehtiin myöhemmin päätös, että ennen 1. huhtikuuta 1975 rekisteröidyillä EPA-traktoreilla saa edelleen ajaa. Nykyään EPA-traktorit ovat osa Ruotsin kansallista ajoneuvoluokittelua, koska ne olivat maan lainsäädännössä jo ennen EU-jäsenyyttä.
EPA-traktorit Suomessa.
Suomessa EPA-traktorit luokitellaan henkilöautoiksi, mutta niitä ei voi saada rekisteriin, koska ajoneuvoa on muutettu liian paljon. Ruotsissa rekisteröidyllä EPA-traktorilla ajaminen Suomessa vaatii B-luokan ajokortin. Huhtikuussa 2014 kansanedustaja Simo Rundgren teki kirjallisen kysymyksen EPA-traktoreiden hyväksymisestä myös Suomessa, koska hän piti niitä mopoautoja turvallisempina.
Lepo Product

Lepo Product Oy on Lahdessa toimiva suomalainen huonekalualan yritys, joka tunnetaan julkisten tilojen ja matkustajalaivojen kalustajana. Se on aiemmin tunnettu myös nimillä Lepokalusto ja Lepofinn, kutsumanimenä aina Lepo.
Lepon perusti Aake Anttila vuonna 1953 nimellä "Lahden Lepokalusto Oy", ja alussa tehtaalla valmistettiin joustinpatjoja, vuodesohvia ja lepotuoleja.
1960-luvun alussa Lepo suuntautui julkisten tilojen kalustamiseen ja yhteistyöhön sisustusarkkitehtien kanssa. Sen ensimmäisiä julkiskalustemallistoja oli yhä tuotannossa oleva professori Yrjö Kukkapuron suunnittelema "Moderno", joka raivasi Lepolle tilaa vientimarkkinoilla ja laivasisustuksissa. Suomalaisten ravintoloiden yleisin tuoli 1970-luvulla oli vientimenestystäkin saanut puutuoli, Erik Uhleniuksen suunnittelema "Pixen".
Yritys kaatui konkurssiin 1978, mutta sen työtä jatkoi Grahn-konserniin kuulunut huonekalutehdas Jouko Mäkinen Oy, joka puolestaan meni emoyhtiönsä mukana konkurssiin 1987. Villähteellä Lepon toimintaa jatkoi Lepofinn Oy, joka teki konkurssin vuonna 1991. Sen toimintaa jatkaa nykyinen Lepo Product Oy. Jurvassa Jouko Mäkisen toimintaa jatkoi MackFinn Teollisuus Oy konkurssiinsa vuoteen 2013 saakka.
Lepon pääsuunnittelijana on vuodesta 1991 toiminut sisustusarkkitehti Kaarle Holmberg. Muita yrityksen käyttämiä suunnittelijoita ovat vuosikymmenten varrella olleet Kari Asikainen, Elina Hakala, Pentti Hakala, Risto Halme, Antti Kotilainen, Esko Pajamies ja Ahti Taskinen.
Eero Hiekkala

Eero Hiekkala, sukunimi vuoteen 1906 "Hoffrén" (29. heinäkuuta 1893 Kuopion maalaiskunta – 9. marraskuuta 1942 Kuopio) oli suomalainen Maalaisliiton maakuntalehtien päätoimittaja. Hiekkala käytti myös nimimerkkejä "Eero", "Juhani" ja "Maan-Jussi".
Hiekkalan vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Hoffrén ja Johanna Väänänen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin opettajaseminaarista 1915.
Hiekkala toimi "Lalli"-lehden päätoimittajana 1918–1922 ja "Turunmaa"-lehdessä ensin toimitussihteerinä ja sitten päätoimittajana 1923–1929. Hiekkala oli "Savon Sanomat" -lehden päätoimittajana vuodesta 1929 alkaen. Hiekkalan päätoimittajakaudella "Savon Sanomista" tuli Savon johtava maakuntalehti.
Eero Hiekkala oli naimisissa vuodesta 1924 Anni Helena Toivosen kanssa.
Päätoimittaja ja kansanedustaja Lassi Hiekkala oli Eero Hiekkalan vanhempi veli.
J Balvin

J Balvin (oikealta nimeltään José Álvaro Osorio Balvín, s. 7. toukokuuta 1985) on kolumbialainen reggaetonlaulaja.
Balvin syntyi Antioquian suurimmassa kaupungissa Medellínissä, jossa hän innostui nuoressa iässä rap-, dancehall-, champeta- ja bachatamusiikista. Hänet tunnetaan esimerkiksi kappaleista "Yo Te Lo Dije" ja "Tranquila".
Yandel

Llandel Veguilla Malavé (s. 14. tammikuuta 1977), tunnetaan paremmin nimellä Yandel, on puertoricolainen reggaetonmuusikko, lauluntekijä sekä musiikkituottaja.
Yandel on syntynyt ja kasvanut Puerto Ricon Cayeyssä. Hänen musiikkiuransa alkoi vuonna 1995. Hänet tunnetaan parhaiten reggaetonduo Wisin &amp; Yandelin jäsenenä. Hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Quien Contra Mí" vuonna 2003. Hänen toinen sooloalbuminsa "De Líder a Leyenda" julkaistiin vuonna 2013. RIAA palkitsi sen kultalevyllä vuonna 2014.
Diskografia.
Albumit
REC 2

REC 2 on vuonna 2009 valmistunut espanjalainen kauhuelokuva. Elokuva on jatkoa vuonna 2007 ilmestyneelle "REC:lle". Elokuvan tapahtumat sijoittuvat edeltäjästään tuttuun kerrostaloon, jonne tohtori Owen ja ryhmä erikoisjoukkoja lähtevät tutkimaan epidemiaa.
"REC 2" sai vuonna 2012 jatko-osan, .
Juoni.
Tohtori Owen (Jonathan Mellor) ja aseistunut erikoisjoukko tutkivat karanteeniin joutunutta kerrostaloa mutta tutkimuksen aikana riivatut asukkaat hyökkäävät heihin ja pian alkaa toinen selviytymiskamppailu.
Venäläismieliset

Galitsian venäläismieliset eli "moskovofiilit" olivat venäjän kielen asemaa tukevia aktivisteja. Suuntaus syntyi Itävalta-Unkarin suhteellisen vapaamielisen hallinnon alaisessa Galitsiassa, jossa ukrainan kieli sai kehittyä vapaasti. Siellä moskovofiilit ja länsimieliset kirjailijat riitelivät keskenään kielikysymyksestä.
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 1962

Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1962 kymmenennen kerran. Kilpailut pidettiin Itä-Saksan Leipzigissa 18.–25. elokuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN. Kilpailulajeina olivat uinti, uimahypyt ja miesten vesipallo.
Mitalistit.
Vesipallo.
(*) jaettu hopeatila
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Toshio Ōta

Toshio Ōta ( 20. maaliskuuta 1919 – 21. lokakuuta 1942) oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien hävittäjälentäjä ja hävittäjä-ässä, joka kuului niin kutsuttuun "Rabaulin siivouskolmikkoon". Toshio Ōta syntyi maanviljelijäperheeseen Nagasakin prefektuurissa. Nuorena lentämisestä innostunut Toshio liittyi 1936 Sasebossa laivastoon. Pilotiksi hän valmistui 1939 samoin aikoihin, kuin myöhempi toverinsa Hiroyoshi Nishizawa. Ensimmäisen ilmavoittonsa Ōta saavutti 8. joulukuuta 1941, kun hänen lentorykmenttinsä 3. laivue hyökkäsi Clark Fieldille, jonka jälkeen Ōta taisteli Hollannin Itä-Intiassa.
Tainanin lentorykmentti oli muiden muassa Uuden-Guinean Laessa. Ōta kuoli 23-vuotiaana, jolloin hänelle oli vahvistettu 34 ilmavoittoa. Kahden toverinsa tavoin Ōta lensi laskuvarjotta, koska koki hallitsevansa lentokonettaan paremmin. Monen muun japanilaisen huippupilotin tavalla, Ōta haavoittui. Tuolloin hän oli Borneon Balikpapanissa.
Ylikersantti Ōta palveli luutnantti Junichi Sasain alaisena ja lensi Mitsubishi A6M Reisenillä. Ōta onnistui pudottamaan yhdysvaltalaisen raskaan nelimoottorisen B-17-pommikoneen ilmataistelussa. Ōta pudotti 7. elokuuta 1942 ilmataistelussa neljä F4F Wildcatia, joita hän kohtasi ilmataisteluissa ensi kerran. Ōtan pudotti lentolaivue VMF-212:n Frank C. Drury F4F Wildcatilla. Ōta ylennettiin kuoleman jälkeen sotilasmestariksi.
Sulo Autere

Sulo Autere (aik. Rantanen, 28. huhtikuuta 1892 Teisko – 19. joulukuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Harrastelijapohjalta aloittanut Autere tulkitsi uransa varrella keskeisiä rooleja useissa suomalaisissa klassikkonäytelmissä ja toimi teatterinjohtajana eri kaupunkien työväen näyttämöillä.
Elämä ja ura.
Sulo Autereen vanhemmat olivat tilanomistaja August Rantanen ja Vilhelmiina Ahola. Ennen näyttämöuraansa Autere työskenteli puuseppänä. 1910-luvulla hän oli mukana harrastelijanäyttelijänä tamperelaisissa näytelmäseuroissa, ammattinäyttelijäksi hän ryhtyi 1920. Teatterinjohtajana Autere työskenteli Pietarsaaren, Jyväskylän, Iisalmen, Savonlinnan ja Mäntän työväen näyttämöillä. Lisäksi hän opetti lausuntaa.
Autereen näyttämötehtäviä olivat muun muassa Esko ("Nummisuutarit"), Olavi ("Maunu Tavast"), Turkka ("Tukkijoella") ja Kortesuo Minna Canthin klassikkonäytelmässä "Anna Liisa". Aleksis Kiven "Seitsemässä veljeksessä" Autere tulkitsi Juhanin ja kanttoorin roolit. Sulo Autereen näyttelijäntöistä mainittakoon myös nimiosa kappaleessa "Lalli".
Sulo Autere näytteli sivurooleja kahdessa Kalle Kaarnan ohjaamassa elokuvassa: "Tee työ ja opi pelaamaan" (1936) sekä "Isoviha" (1939). Lisäksi hän teki sivuosan Yrjö Nortan ohjaamassa jännityselokuvassa "Hiipivä vaara" (1944).
Sulo Autereella ja näyttelijä Rauha Autereella oli tytär Maija Autere.
Venäjän jalkapalloliitto

Venäjän jalkapalloliitto () on venäläisen jalkapalloilun kattojärjestö. Se perustettiin 19. tammikuuta 1912 ja sen tehtävänä on vastata Venäjän valioliigan sekä Venäjän jalkapallomaajoukkueen sekä Venäjän naisten jalkapallomaajoukkueen toiminnasta ja lajin edellytysten kehittämisestä. Vuosien 1946 ja 1991 välisenä aikana Venäjällä jalkapallotoimintaa hallinnoi Neuvostoliiton jalkapalloliitto.
Kansainvälisen jalkapalloliiton Fifan jäsenenä Venäjän jalkapalloliitto on ollut vuosina 1912–1917 sekä nykyisellään yhtäjaksoisesti vuodesta 1992 lähtien. Neuvostoliiton jalkapalloliitto oli aikanaan vuosien 1946–1991 välillä. Euroopan jalkapalloliitto Uefan jäsenenä vuodesta 1954, jolloin Neuvostoliiton jalkapalloliitto hyväksyttiin liiton jäseneksi. Venäjän jalkapalloliiton puheenjohtajana toimii Aleksandr Djukov.
Esko Pajamies

Esko Lauri Alvari Pajamies (20. elokuuta 1931 Helsinki – 26. syyskuuta 1990 Eloúnta, Kreeta, Kreikka) oli suomalainen sisustusarkkitehti, joka tunnetaan etenkin pehmustettujen olohuone- ja julkiskalusteiden suunnittelijana.
Pajamies valmistui sisustusarkkitehdiksi 1954 ja perusti oman suunnittelutoimiston 1961.
Askolle Pajamies suunnitteli 1960-luvulla muun muassa nahkaa ja massiivitammea yhdistävän "Bonanza"-sohvakaluston sekä 1970-luvun lopulla taivutetusta koivusta tehdyn "Koivutaru"-nojatuolin, joka loi osaltaan uutta suuntaa Askon muotoilulinjalle raskaiden ja tummien kalustemallistojen jälkeen. Pajamies suunnitteli huonekaluja myös ainakin Merivaaralle ja Lepokalustolle. Vuonna 1975 Helsinki-Vantaan lentoaseman matkustajaterminaalin tuoleiksi ja sohviksi tulivat Pajamiehen "Hopeasiipi"-kalusteet. Upon muovitehtaalle Pajamies suunnitteli 1960-luvulla muovihuonekaluja yhdessä Eero Aarnion kanssa. 
Pajamies sai taideteollisuuden valtionpalkinnon 1979. Hänet tunnettiin myös jazztrumpetistina.
Esko Pajamiehen isä oli arkkitehti Lauri Pajamies.
Mimosa Jallow

Mimosa Jallow (s. 17. kesäkuuta 1994) on suomalainen uransa päättänyt uimari. Hän edusti viimeksi Jyväskylän Aaltoa. Aikaisemmin Jallow edusti Kampuksen Plaania ja tätä ennen Swimming Jyväskylää. Seurojen yhdistyttyä Jallow siirtyi Kampuksen Plaanista Jyväskylän Aaltoon.. Lisäksi hän kuuluu jyväskyläläiseen Sprinttitalliin. Häntä valmensi Marko Malvela.
Jallow on voittanut kaksi mitalia pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailuista. Hän on uinut lisäksi yhden Pohjoismaiden ennätyksen ja lukuisia Suomen ennätyksiä.
Urheilu-ura.
Jallow on osallistunut pitkän radan EM-kilpailuihin vuonna 2012, lyhyen radan EM-kilpailuihin 2013, pitkän radan EM-kilpailuihin 2014, lyhyen radan MM-kilpailuihin 2014 ja pitkän radan MM-kilpailuihin vuonna 2015. Lyhyen radan MM-kilpailuissa 2014 hän ui kuudenneksi sijoittuneessa Suomen joukkueessa 4×100 metrin sekauintiviestissä.
Vuoden 2016 pitkän radan EM-kilpailuissa Lontoossa toukokuussa Jallow ui 50 metrin selkäuinnissa loppukilpailuun, missä hän sijoittui kuudenneksi uudella SE-ajalla 28,15 sekuntia. Hän ui myös Suomen selkäuinti- eli avausosuuden 4×100 metrin sekauintiviestin loppukilpailussa parantaen matkan olympiarajaa tavoiteltuaan Suomen ennätystään 1.00,42:een. Suomi voitti EM-pronssia myös uudella SE-ajalla.
Budapestin pitkän radan MM-kilpailuissa 2017 Jallow paransi 50 metrin selkäuinnissa alkuerässään Suomen ennätystään 28,05:een, ja välierissä hän ui ensimmäisenä suomalaisnaisena alle 28 sekunnin paranneltuaan SE:tään 27,95:een.
Jallow on uinut SE-tulokset 50 ja 100 metrin selkäuinnissa sekä lyhyellä että pitkällä radalla. Marraskuussa 2017 hän alitti lyhyen radan SM-kilpailuissa 50 metrin vapaauinnissa Hanna-Maria Seppälän yhdeksän vuotta vanhan Suomen-ennätyksen ajallaan 24,35. 14. joulukuuta 2017 lyhyen radan EM-kisoissa Kööpenhaminassa Jallow paranteli välieräuinnissa 50 metrin perhosuinnin SE-lukemia aikaan 25,80. Aika ei kuitenkaan riittänyt finaaliin, josta Jallow jäi kahden sadasosan päähän.
Kesäkuussa 2018 Jallow paransi 50 metrin selkäuinnin pitkän radan Suomen-ennätystä Mare Nostrum -kiertueella ensin Barcelonassa aikaan 27,84 ja sitten Monacossa aikaan 27,81, ja Jyväskylän SM-kisoissa hän vielä sivusi ennätystä. Tätäkin SE:tä Jallow paransi roimasti elokuun EM-kilpailuissa Glasgow'ssa, missä hän ui alkuerässään 27,42. Aika oli myös Jallow'n ensimmäinen Pohjoismaiden ennätys, joka paransi Mie Nielsenin kolme vuotta vanhaa aikaa yli kahdella kymmenyksellä. Jallow eteni samalla matkalla loppukilpailuun, jossa hän saavutti ensimmäisen henkilökohtaisen aikuisten arvokisamitalinsa, pronssin ajalla 27,70.
Tokion olympialaisissa 2020 Jallow ui 100 metrin selkäuinnin SE:n 1.00,06, mutta ei päässyt ajalla jatkoon alkueristä.
Yksityiselämä.
Jallowin äiti on suomalainen ja isä gambialainen. Jallow varttui Jyväskylässä vanhempiensa ja neljän sisaruksensa kanssa. Jallow opiskelee sairaanhoitajaksi .
Groupama Arena

Groupama Arena on Unkarin pääkaupungissa Budapestissa sijaitseva jalkapallostadion, joka toimii Ferencvárosin kotikenttänä.
Groupama Arenan kapasiteetti on 22 600, ja se on toiseksi suurin stadion Unkarissa. Lisäksi stadion on Unkarin nykyaikaisin ja turvallisin. Stadionissa on 29 luksusaitiota. Lisäksi siellä on ravintola, Fradi-myymälä ja museo. Pukuhuoneiden koko on 400 neliömetriä.
Ferencvárosin presidentti Gábor Kubatov esitteli uuden stadionin suunnitelmat lehdistötilaisuudessa 13. huhtikuuta 2012. Kilpaileva suunnitelma samalla paikalla sijainneen Albert Flórián Stadionin peruskorjauksesta hylättiin, koska se olisi maksanut enemmän. Siksi vanha stadion purettiin ja tilalle rakennettiin uusi.
Firozpurin piirikunta

Firozpurin piirikunta () on yksi Intian Punjabin osavaltion 22 piirikunnasta. Piirikunta rajautuu etelästä Fazilkan piirikuntaan, lännestä Faridkotin, Mogan ja Ludhianan piirikuntiin, pohjoisesta Tarn Taranin, Kapurthalan ja Jalandharin piirikuntiin ja lännestä Pakistaniin.
Piirikunnassa oli 2 029 074 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa. Lukema sisältää myös Fazilkan piirikunnan asukkaat, koska Fazilkan alue kuului vuoteen 2011 asti Firozpurin piirikuntaan.
Gurdaspurin piirikunta

Gurdaspurin piirikunta () on yksi Intian Punjabin osavaltion 22 piirikunnasta. Piirikunta rajautuu pohjoisesta Pathankotin piirikuntaan ja Pakistaniin, lännestä Himachal Pradeshiin ja Hoshiarpurin piirikuntaan ja etelästä Amritsarin ja Kapurthalan piirikuntiin.
Piirikunnassa oli 2 298 323 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa. Lukema sisältää myös Pathankotin piirikunnan asukkaat, koska Pathankotin alue kuului vuoteen 2011 asti Gurdaspurin piirikuntaan.
Darby Stanchfield

Darby Stanchfield (s. 29. huhtikuuta 1971 Kodiak, Alaska, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Abby Whelanin roolissa televisiosarjassa "Scandal" ja televisiosarjoissa "Jericho", "General Hospital", "Mad Men" ja "NCIS Rikostutkijat".
Tony Goldwyn

Tony Goldwyn (20. toukokuuta 1960 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Carl Brunerin roolistaan elokuvassa "Ghost – näkymätön rakkaus" ja Disneyn "Tarzan"-elokuvan nimiroolin ääninäyttelijänä. Vuodesta 2012 vuoteen 2017 Goldwyn esitti Yhdysvaltain presidentti Fitzgerald Grantia televisiosarjassa "Scandal".
Vénus (Q187)

Vénus (runkonumero Q187) oli Ranskan merivoimien vuonna 1935 vesillelaskettu Minerve-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 1930 Chantiers Wormsilta Rouenista, missä köli laskettiin 27. kesäkuuta 1932. Se laskettiin vesille 6. huhtikuuta 1935 ja valmistui 15. marraskuuta 1936.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Touloniin sijoitettuun 5. laivueeseen (), joka nimettiin 1937 15e DSM:ksi. Alus lähti 10. tammikuuta 1940 Toulonista Oranin kautta Antilleille, mistä se lähti 3. kesäkuuta paluumatkalle. Alus oli helmikuusta 1941 Casablancassa ja kesäkuusta 1941 helmikuuhun 1942 Dakarissa, mistä se palasi Touloniin.
Saksan hyökätessä Vichyn Ranskaan 27. marraskuuta 1942, alus oli yksi viidestä sukellusveneestä, joka ei totellut upottamiskäskyä. Alus pyrki satamasta merelle vältellen miinakenttiä ja Saksan ilmavoimien pommittajia. Muiden sukellusveneiden onnistuessa pakenemaan, "Vénus" upotettiin Toulonin sataman sisäänkäynnille. Alus nostettiin 1951 romutettavaksi.
Pajtim Statovci

Pajtim Statovci (; s. 1990 Podujevo, Kosovo, Jugoslavia) on suomalainen kirjailija, joka on kirjoittanut Albaniaan ja entisen Jugoslavian maihin sijoittuvia romaaneja. Statovcin teosten käännösoikeuksia on myyty 20 kielialueelle. Hänen teoksensa ovat saaneet ylistäviä arvioita englanninkielisen maailman merkittävimmissä lehdissä, kuten "The New York Timesissa", "The Guardianissa" sekä "The New Yorkerissa". Hän on voittanut Finlandia-palkinnon kaksi kertaa.
Statovci on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa yleistä kirjallisuustiedettä sekä Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa televisio- ja elokuvakäsikirjoittamista. Statovci on syntyjään Kosovon albaani ja muutti Suomeen kaksivuotiaana tuolloin Jugoslaviaan kuuluneesta Kosovosta. 
Statovcin esikoisromaani "Kissani Jugoslavia" ilmestyi vuonna 2014. Kriitikko Helena Ruuska totesi sen olevan esikoinen, joka ”tullaan muistamaan”. Teos sai 2014 Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon. Kirjasta on tehty vuonna 2018 Kansallisteatterissa ensi-iltansa saanut näytelmäsovitus. Näytelmän dramatisoi Eva Buchwald ja ohjasi Johanna Freundlich. Vuonna 2024 Statovci ja teoksen saksantaja Stefan Moster saivat saksalaisen Internationaler Literaturpreis -palkinnon.
Statovcin toinen romaani "Tiranan sydän" ilmestyi 2016. Romaani sai samana vuonna Toisinkoinen-palkinnon. Romaani (englanniksi nimeltään "Crossing") valittiin Yhdysvalloissa National Book Award -palkintoehdokkaana finalistien joukkoon käännöskirjallisuuden sarjassa vuonna 2019. Palkinto on maailman merkittävimpiä kirjallisuuspalkintoja.
Statovcin kolmas romaani "Bolla" ilmestyi 2019. Kriitikko Antti Majanderin mukaan "Bolla" on ”hätkähdyttävän hieno romaani”, jossa Statovci ”osoittaa jälleen hämmästyttävän varmaotteista herkkyyden taituruutta, joka nostaa hänen taiteensa myös ajattomaan ja paikattomaan ulottuvuuteen”. Romaani sai vuoden 2019 Finlandia-palkinnon. Statovci on kaikkien aikojen nuorin palkinnon saaja. "Bolla" oli vuonna 2021 viiden Kirkus-palkintofinalistin joukossa.
Syksyllä 2024 ilmestyi Statovcin neljäs romaani, "Lehmä synnyttää yöllä". Teos voitti kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinnon vuonna 2024.
Charlottenhof

Charlottenhof on Potsdamissa Sanssoucin palatsin puistossa sijaitseva yksi entisistä Hohenzollernien asunnoista. Pieni uusklassiseen tyyliin rakennettu huvila sijaitsee Sanssoucin palatsin lounaispuolella.
Rakennus oli alkujaan vuonna 1756 rakennettu yksikerroksinen kartano, jonka oli suunnitellut rakennusmestari Johann Gottfried Büring. Se muutettiin vuosina 1826–1829 arkkitehti Karl Friedrich Schinkelin suunnitelmien mukaisesti kesäasunnoksi Preussin kruununprinssille, tulevalle kuningas Fredrik Vilhelm IV:lle. Fredrik Vilhelm oli itse laatinut luonnokset. Hän halusi rakennuksen perustuvan roomalaisten huviloiden esikuvaan, jotta se muistuttaisi häntä Italiasta, jossa hän oli viihtynyt.
Schinkel toteutti ajatuksen lisäämällä huvilaan doorilaisen portiikin, pergolan ja terassin. Sisätilat ovat vaatimattomat, porvarilliset ja elegantit. Tapeteissa, vuodevaatteissa ja ikkunaluukuissa käytettiin sinivalkoisia raitoja viittauksena Baijerin lippuun, sillä Fredrik Vilhelmin vaimo Elisabet oli alkujaan baijerilainen prinsessa.
Peter Joseph Lenné suunnitteli Charlottenhofin ympärille englantilaistyylisen maisemapuiston, johon kuului geometrisesti istutettuja puutarhoja, suihkulähteillä varustettuja lampia sekä runoilijalehto, johon oli sijoitettu italialaisten ja saksalaisten runoilijoiden rintakuvia. Charlottenhofin sisustus on säilynyt sellaisenaan, ja se on siten ainoa kokonaisuutena säilynyt Schinkelin suunnnittelutyö.
Simone Scuffet

Simone Scuffet (s. 31. toukokuuta 1996 Udine) on italialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa romanialaista jalkapalloseuraa CFR Cluj:ta. 
Ura.
Seurajoukkueura.
Scuffet on edustanut koko uransa juniorista asti kotikaupunkinsa Udinen Udinesea. Hän teki debyyttinsä joukkueessa helmikuussa 2014 ykkösmaalivahti Željko Brkićin loukkannuttua Bologna-otteluna alkuverryttelyssä. Scuffetista tuli ensimmäinen udinelainen Udinesen maalilla sitten Fabio Rossitton ja vuoden 2004. Udinese voitti ottelun 2-0 eikä Scuffet päästänyt maaleja. Samalla hänet vaihdettiin ykkösmaalivahdiksi Brkićin tilalle. Kesäkuussa 2014 Scuffet teki viiden vuoden sopimuksen Udinesen kanssa. Kaudella 2014–2015 Scuffet pelasi yhdessä ottelussa, koska valmennus valitsi pelaavaan kokoonpanoon ensisijaisesti Orestis Karnezisin.
Maajoukkueura.
Italiaa nuorten maajoukkueissa edustanut Scuffet on voittanut hopeaa alle 17-vuotiaiden EM-kisoista vuodelta 2013. Hän pelasi myös alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa. Maaliskuussa 2014 Italian maajoukkueen silloinen päävalmentaja Cesare Prandelli nosti Scuffetin harjoittelemaan kolmeksi päiväksi maajoukkueen pelaajien kanssa.
Orangerialinna

Orangerialinna () on Potsdamissa Sanssoucin palatsin puistossa sijaitseva uusrenessanssityylinen palatsimainen orangeria, joka kuuluu entisiin Hohenzollernien palatseihin. Se sijaitsee Sanssoucin palatsin länsipuolella olevalla kukkulalla.
Orangerialinnan rakennutti Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV. Hän laati sen ensimmäiset luonnokset itse kruununprinssiaikanaan vuonna 1830 palattuaan matkalta Italiasta. Hän antoi suunnittelutyön vuonna 1840 ensin arkkitehti Ludwig Persiukselle, jonka työtä jatkoivat myöhemmin Friedrich August Stüler ja Ludwig Ferdinand Hesse. Rakentaminen päästiin aloittamaan 1851. Rakennus valmistui lopulta vuonna 1864. Orangerian esikuvina on käytetty Italian renessanssipalatseja. Kaksoistorneilla varustettu keskiosa viittaa Rooman Villa Mediciin, kulmarakennelmat puolestaan Firenzen Uffizi-gallerian Arnon puoleiseen julkisivuun. Rakennus on sivuhalleineen yli 300 metriä pitkä. Päärakennuksen ympärillä on terasseja, pylväskäytäviä, pihaveistoksia ja kasvihuoneita. Orangerialinnan katsotaan kuvastavan Fredrik Vilhelmin tunnettua ”Italian-kaipuuta”. Hänet tunnettiin myös lempinimellä ”romantikko valtaistuimella”.
Orangerialinnan hienoin osa on Rafael-sali, johon on sijoitettu yli 50 jäljennöstä italialaisten renessanssin mestarien maalauksista. Ne on tehty 1800-luvulla. Joukossa on kopioita useista Rafaelin maalauksista. Rakennuksessa on myös viisi uusrokokootyyliin sisustettua ylellistä vierashuoneistoa, joissa majailivat korkeat arvovieraat, kuten Venäjän tsaari Nikolai I vaimoineen.
Nikobaarilaiset kielet

Nikobaarilaiset kielet ovat austroaasialaisiin kieliin kuuluva kieliryhmä, johon kuuluvia kieliä puhutaan Intiaan kuuluvassa Nikobaarien saaristossa Etelä-Aasiassa. Puhutuin nikobaarilaisista kielistä ja samalla Nikobaarien "lingua franca" on car, jolla on 37 000 puhujaa.
Nikobaarilaisten kielten alle luetaan yhteensä kuusi kieltä: car, chaura, etelä-nikobaari, keski-nikobaari, shom peng ja teressa.
Željko Brkić

Željko Brkić (; s. 9. heinäkuuta 1986 Novi Sad, Jugoslavia) on serbialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Italian Serie B:ssä pelaavaa Cagliari Calciota lainasopimuksella Serie A:n Udinese Calciota. Hänen kasvattajaseuransa on FK Vojvodina ja hän on edustanut myös Proleter Novi Sadia ja AC Siena lainasopimuksilla. 
Serbian jalkapallomaajoukkueessa Brkić on pelannut 10 ottelua vuodesta 2010 asti. Hän kilpailee maan ykkösmaalivahdin paikasta tasaisesti Vladimir Stojkovićin kanssa. Brkić oli talveen 2014 asti Udinesen ykkösmaalivahti, mutta menetti tuon paikan toistaiseksi Simone Scuffetille loukkaannuttuaan helmikuun 2014 Bologna-ottelun alkuverryttelyssä. Tammikuussa 2015 Brkić siirtyi loppukauden mittaiselle lainalla Serie A:n Cagliari Calcioon, joka kuitenkin putosi sarjasta kauden päätteeksi.
Brkić on 197 senttimetriä pitkä.