tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Virtuoosi

Virtuoosi on musiikissa teknisesti poikkeuksellisen taiturimainen esiintyjä: soittaja, laulaja tai kapellimestari. Sanan alkuperä juontaa italian termistä "virtuoso", mikä tarkoitti perin pohjin koulutettua muusikkoa, erityisesti säveltäjää tai musiikin teoreetikkoa 1500- ja 1600-luvuilla. Virtuooseiksi alettiin kutsua erityisen taidokkaita soitin- ja laulusolisteja 1700-luvulla, jolloin ooppera ja soitinkonsertto olivat suosittuja musiikkimuotoja.
Musiikkiharrastuksen levittyä myös porvariston keskuuteen 1800-luvulla erityisesti resitaalien yleistyessä virtuoosimaisia muusikkoja tarvittiin enemmän ja nimitys yleistyi. Termille alkoi samalla tulla myös negatiivista sävyä, koska sillä saatettiin viitata myös teknisesti taitavaan, mutta samalla musiikillisesti köyhään ja yleisöä kosiskelevaan esitystapaan. Nykyisin sanaa käytetään usein silti myös esiintyjistä, joiden tekninen osaaminen loistaa yhdessä vahvan musiikillisen tulkintakyvyn kanssa.
Konesaumakatto

Konesaumakatoksi tai rivisaumatuksi peltikatoksi kutsutaan peltikattoa, jonka peltirivit on saumattu toisiinsa erityisellä saumauskoneella. Kattotyypin kolmas nimitys on saumakatto, joka saumauskoneiden myötä muuntui nykyisin yleisesti käytettävään muotoon konesaumakatto.
Konesaumattu peltikatto koostuu noin 53,5 senttimetriä leveistä peltiriveistä, jotka on saumattu toisiinsa vesitiiviisti. Sauma on aina kaksinkertainen eli tuplasauma.
Saumatun peltikaton paras ominaisuus lienee se, ettei siihen tarvitse tehdä yhtään reikää pellin läpi. Peltirivit kiinnittyvät kattoruoteisiin kiinnikkeillä (kiinnitysliuskoilla) eli klammereilla, jotka jäävät rivien välisen sauman sisään. Myös kaikki läpiviennit kuten savupiipun juuri ja ilmastointikartiot saadaan saumattua yhtenäiseksi muun kattopellin kanssa. Kattosillat ja tikkaat sekä lumiesteet kiinnitetään katon pystysaumoihin, katetta rikkomatta.
Konesaumakaton pellin paksuus on 0,5 tai 0,6 mm. Pellin pitää olla peltiseppälaatua eli pehmeää. Pellin ja sen pinnotteen pitää kestää pakkasmuokkausta ja sinkkipitoisuuden on oltava vähintään 275 g/m2. Jos kattoa yritetään tehdä paksummasta tai jäykemmästä materiaalista siitä ei tule vedenpitävää. Rivipeltien saumoihin, vaakasaumoihin ja jiireihin on laitettava ”maalia” eli tiivistysmassaa. Massa valmistettiin ennen sinkkivalkoisesta ja pellavaöljystä / vernessasta.
Konesaumakaton jäljitelmänä esiintyvä lukkosaumakatto havittelee samanlaista ulkonäköä pystysaumaisten rivipeltien osalta, mutta näiden kattojen käytännöllinen toimivuus ovat kuitenkin aivan eri luokkaa. Saumattu peltikatto tarkoittaa nimenomaan sitä, että vierekkäiset rivipellit sekä mahdollisesti harjalla toisensa kohtaavat peltikatteet saumataan tuplana toisiinsa kiinni.
Erikoistyökalut ja ammattitaito konesaumakaton osalta.
Konesaumakatot tehdään pitkälti käsityöpohjalta, vaikkakin nykypäivän teknologia on tuonut tullessaan myös toimivia työkaluja. Toisin kuin muut peltikatteet, konesaumakatto vaatii aivan omat erikoistyökalut eri työvaiheisiin. Erikoistyökalujen lisäksi konesaumakaton asentamiseen tarvitaan kattopeltisepän ammattipätevyys ja kokemusta käytännön tasolla kattotöiden suhteen.
Luettelo Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevista maailmanperintökohteista

Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja sen merentakaisilla alueilla on yhteensä 31 Unescon maailmanperintökohdetta. Englannissa näistä sijaitsee 17 (antiikin roomalainen rajapuolustusjärjestelmä limes on jaettu Saksan ja Englannin välillä). Skotlannissa sijaitsee viisi kohdetta, Walesissa kolme ja Pohjois-Irlannissa, Bermudalla, Gibraltarilla, Pitcairnissa ja Saint Helenalla kussakin sijaitsee yksi maailmanperintökohde. Lisäksi yksi kohde – Rooman valtakunnan rajapuolustusjärjestelmät – ulottuu sekä Englannin että Skotlannin alueille.
Ensimmäisinä maailmanperintöluetteloon lisättiin vuonna 1986 Giant’s Causeway, Durhamin linna ja katedraali, Ironbridge Gorge, Studleyn kuninkaallinen puisto, Stonehenge, Avebury ja niihin liittyvät paikat sekä Edvard I:n linnat ja kaupunginmuurit Gwyneddissä. Viimeksi luetteloon on lisätty Englannin järviseutu vuonna 2017.
Slavomír Bartoň

Slavomír Bartoň (22. tammikuuta 1926 Lipůvka – 16. tammikuuta 2004 Brno) oli tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hänen vahvuuksiinsa kuuluvat kova laukaus ja johtajan ominaisuudet.
Bartoň aloitti uransa vuonna 1943 Tšekkoslovakian alasarjoista ja pelasi pääsarjassa ensimmäistä kertaa vuonna 1948, kun SK Zbrojovka Židenice otti hänet riveihinsä. Bartoň pelasi joukkueessa kahdella kaudella yhteensä yhdeksäntoista peliä tehden 18 pistettä, kunnes lähti Dukla Prahaan. Parin kauden jälkeen hän kuitenkin meni takaisin vanhaan seuraansa, jonka kautta HC Kometa Brnoon. Bartoň edusti Kometa Brnoa vuosina 1953–1962 ja oli mainetta kerännyt keskushyökkääjä. Hän ehti jo siirtyä valmentajaksi italialaiseen SG Cortinaan vuonna 1962, mutta tuli vielä pelaamaan kolme ottelua kotimaansa sarjassa HC Zlinin joukkueessa. Bartoň pelasi Tšekkoslovakian liigassa yhteensä 213 ottelua, joissa hän teki 247 pistettä eli pelasi koko uransa yli pisteen per ottelu -tahtia. 
Bartoň pelasi maajoukkueessa ensimmäisissä arvokisoissaan Oslon olympialaisissa 1952. Hän teki tuolloin kahdeksan maalia turnauksessa, jossa Tšekkoslovakia sijoittui neljänneksi. Bartoň oli MM-kisoissa vuosina 1953, 1955, 1957 ja 1958 voittaen kaksi pronssimitalia vuosilta 1955 ja 1957. Bartoň teki neljä maalia ja syötti yhden Cortina d'Ampezzon olympialaisissa 1956, joissa Tšekkoslovakia oli viides.
Bartoň ryhtyi pian peliuransa jälkeen valmentajaksi ja oli muun muassa Italian ja Puolan maajoukkueiden peräsimessä. Hän myös valmensi useiden vuosien ajan HC České Budějovicea 1960- ja 1970-luvuilla.
Vallan kääntöpuoli

Vallan kääntöpuoli ("The Ides of March") on George Clooneyn ohjaama poliittinen draamaelokuva vuodelta 2011.
Tuotanto.
Elokuvan kuvitteellisen demokraattipoliitikko Morrisin puheisiin päätyi paljon George Clooneyn toimittajaisän ajatuksia: tämä on pyrkinyt kongressiin vuonna 2004. Poika-Clooney hyödynsi esimerkiksi isänsä jo 1970-luvulla kirjoittamia lehtiartikkeleita. Jotkut totesivat Morrisin hahmon muistuttavan sittemmin skandaaliin sekaantunutta John Edwardsia, joskin ohjaajan mukaan hahmoon on poimittu paloja useista eri ihmisistä.
Akutan Zero

Akutan Zero, myös Koga's Zero ja Aleutian Zero oli japanilainen Mitsubishi A6M Reisen-hävittäjä, joka teki pakkolaskun Akutan Islandille, Alaskaan toisen maailmansodan aikana. Amerikkalaiset joukot saivat sen vahingoittumattomana haltuunsa heinäkuussa 1942 ja siitä tuli ensimmäinen Yhdysvaltojen toisen maailmansodan aikana haltuunsa saama Zero-hävittäjä. Kone korjattiin ja yhdysvaltalaiset lentäjät tekivät sillä koelentoja, joiden ansiosta kyettiin kehittämään keinoja Keisarillisen Japanin laivaston käyttämien Zero-hävittäjien tuhoamiseksi.
3. kesäkuuta vuonna 1942 lento-aliupseeri Tadayoshi Koga nousi ilmaan lentotukialus Ryūjōlta A6M2 malli 21 -hävittäjällään osallistuakseen hyökkäykseen Aleuteilla sijaitsevaa Dutch Harboria vastaan. Ammuttuaan alas PBY Catalina -lentoveneen hän joutui kiväärituleen. Paluulennolla Kogalle tuli ongelmia koska kaksi luotia maasta ammutusta kivääritulesta oli lävistänyt koneen polttoaineletkut. Koga ilmoitti laskeutuvansa Akutan Islandille, joka oli määrätty hätälaskupaikaksi. Koga ei saavuttanut lentokenttää vaan suoritti pakkolaskun hiekalle, jolloin kone kääntyi nurin ja pilotti sai surmansa. Viisi viikkoa myöhemmin Yhdysvaltain laivaston PBY Catalina huomasi ylösalaisin olevan koneen ja laivasto nouti koneen tutkittavaksi. Tätä sotasaalista pidetään eräänä Tyynenmeren rintaman merkittävimmistä, koska Yhdysvaltain suorittamat koelennot paljastivat sekä Zeron vahvuudet että heikkoudet hävittäjänä. Tämän ansiosta liittoutuneet pystyivät opettamaan hävittäjälentäjilleen parempia taistelutaktiikoita Zeroja vastaan.
Akutan Zeroa on kuvailtu lähes mittaamattoman arvokkaaksi sotasaaliiksi ja yhdeksi tyynenmeren sodan merkittävimmäksi sotasaaliiksi. Japanilaisen historioitsijan Masatake Okumiyan mukaan Akutan Zeron menettäminen "ei ollut vähemmän merkityksellistä" kuin japanilaisten tappio Midwayn taistelussa ja, että sillä oli suuri merkitys Japanin lopullisen kukistumisen edistämisessä. Toisaalta John Lundstrom on yksi niistä, jotka kyseenalaistavat Akutan Zeron merkityksen sille, että Zeron heikkoudet kyettiin selvittämään.
Akutan Zero tuhoutui harjoitusonnettomuudessa 1945. Osia koneesta on säilytetty useissa eri museoissa Yhdysvalloissa.
Humppa-Veikot (vuoden 1966 albumi)

Humppa-Veikot (julkaistu numerolla Scandia SLP 511) on vuonna 1966 ilmestynyt Kullervo Linnan Humppa-Veikkojen singlekokoelma. Levylle on koottu yhtyeen vuosina 1959−1964 levyttämiä kappaleita. Kaikissa kappaleissa on laulusolistina Teijo Joutsela. Finnlevy julkaisi levyn uudelleen 1980-luvulla numerolla Helmi HLP 833.
What It Feels Like for a Girl

”What It Feels Like for a Girl” on yhdysvaltalaisen popartisti Madonnan kappale, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2001 singlenä hänen kahdeksannelta studioabumiltaan "Music". Madonnan ja Guy Sigsworthin kirjoittama kappale kuvailee naisen paineita mukautua kohteliaisiin ja alistuviin sosiaalisiin normeihin. ”What It Feels Like for a Girl” sai useimmilta kriitikoilta positiivisia arvioita. Musiikillisesti kappaleen alkuperäinen albumiversio edustaa pop- ja trip hop -tyylilajeja. Madonnan entisen aviomiehen Guy Ritchien ohjaaman musiikkivideon yhteydessä käytetty remix sen sijaan on pikemminkin trance-sävytteinen.
”What It Feels Like for a Girl” menestyi kohtuullisesti virallisilla listoilla, sijoittuen kymmenen parhaan joukkoon muun muassa Itävallassa, Kanadassa, Tanskassa, Suomessa, Italiassa, Japanissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Espanjassa kappale sijoittui parhaimmillaan listan ensimmäiseksi. Yhdysvalloissa single sijoittui Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan 23. sijalle. Sen sijaan Billboard Hot Dance Club Songs -listalla kappale saavutti kärkisijan.
Madonna esitti kappaleen Drowned World Tourilla vuonna 2001 espanjankielisenä versiona. Lisäksi kappale nähtiin samalla kiertueella videoesityksenä. Televisiosarjan "Glee" jaksossa ”The Power of Madonna” kuultiin näyttelijöiden versio kappaleesta.
Koodi (albumi)

Koodi on suomalaisen popartistin Robinin esikoisalbumi, joka julkaistiin 22. helmikuuta 2012. Albumilla on kymmenen kappaletta, joista avaussinglenä julkaistiin 16. tammikuuta "Frontside Ollie". Albumi myi päivässä triplaplatinaa, eli 60 000 kappaletta. Huhtikuuhun 2012 mennessä albumi on myynyt yli 80 000 kappaletta., eli nelinkertaista platinaa. Sittemmin albumi on ylittänyt jo 100 000:n myydyn albumin rajan. Levy ei kuitenkaan ole päässyt Suomen viralliselle albumilistalle hintansa takia. Sitä on myyty huokeammalla hinnalla, jonka johdosta se meni suoraan ilmestyttyään Mid price -listalle. 
Albumista julkaistiin 30. toukokuuta 2012 uusi Deluxe-versio, joka sisältää Koodi-albumin kappaleiden lisäksi yhteensä yhdeksän remixiä albumin kappaleista "Frontside Ollie", "Faija skitsoo", "Räjäytät mun pään" ja "Ei tarvii esittää". 
Albumia on luonnehdittu pop/rock-henkiseksi. Äänitykset valmistuivat loppuvuodesta 2011.
Ajoneuvovarikko

Ajoneuvovarikko oli Tampereen Kalkussa sijainnut puolustusvoimien varikko, joka on vuodesta 2007 kuulunut Millog Oy:lle. Varikko vastaa ajoneuvojen ja kuljetusvälineiden käyttöönotosta, joukoille jakamisesta ja kokonaiselinkaarenhallinnasta järjestelmävastuuvarikkona. Ajoneuvoihin lukeutuvat puolustushallinnon pyöräajoneuvot, hinattavat laitteet ja säiliöt. Joukko-osaston perinnepäivä on 14. lokakuuta. Tuona päivänä vuonna 1939 perustettiin Autovarikko 3.
Historia.
Puolustusministeriön alainen Autovarikko 3 perustettiin 14. lokakuuta 1939 Tampereelle. Varikon tehtävänä oli moottoriajoneuvojen varastointi ja huoltaminen. Siitä muodostettiin Lahdessa, Kuopiossa, Oulussa, Mikkelissä ja Jyväskylässä olleiden autovarikoiden kanssa 1. heinäkuuta 1940 Tampereen autovarikko, joka elokuussa siirrettiin Pääesikunnan alaisuuteen. Varikko nimettiin 1. maaliskuuta 1941 Autovarikko ja 1. heinäkuuta Autovarikko 1, mikä palautettiin Autovarikoksi 20. marraskuuta 1944.
Tampereella sijainneesta Autovarikosta ja Kuormasto- ja Raaka-aine- sekä Auto- ja kuormastovarikon osista muodostettiin 19. maaliskuuta 1945 Keskusvarikko 9, jonka nimi muutettiin organisaatiouudistuksessa 1. joulukuuta 1952 Kuljetusvälinevarikoksi. Se liitettiin Puolustusvoimien materiaalilaitokseen 1. tammikuuta 1993 nimellä Kuljetusvarikko. Vuoden 2008 alussa nimi muutettiin Ajoneuvovarikoksi ja se siirrettiin osaksi Länsi-Suomen Huoltorykmenttiä, joka oli osa Maavoimien Materiaalialaitosta.
Päälliköt.
Päällikköinä ovat olleet
Nykytilanne.
1. tammikuuta 2009 lähtien varikon toiminta on jatkunut puolustusvoimien strategisen kumppanin Millog Oy:n ja Länsi-Suomen Huoltorykmentin alaisuudessa. Huoltorykmentin alaisena varikko säilyi vuoden 2014 loppuun asti. Varikolla järjestetään vuosittain käytöstä poistettujen ja hylättyjen ajoneuvojen, mukaan lukien panssarivaunut, huutokauppoja. Huutokauppatoiminta täytti vuonna 2014 70 vuotta, koska Kalkussa järjestettiin 29.12.1944 ensimmäinen sodanjälkeinen huutokauppa puolustuslaitoksen ylijäämäkaluston myymiseksi.
Salon Kiekkohait

Salon Kiekkohait on vuonna 2009 perustettu salolainen jääkiekkoseura. Kaikkein nuorimmille lajiharrastajille seura järjestää kiekko- ja luistelukoulutoimintaa. Tämän jälkeen on mahdollisuus osallistua joukkuetoimintaan eri ikäluokissa. Tällä hetkellä seurassa on juniorijoukkueet F-ikäisistä C-junioreihin. Seuran junioritoiminta on aktiivista ja viikoittain lajin parissa on mukana noin 250 kiekkoilijaa.
Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2021–2022 III-divisioonassa. Edustuksen kotipelit pelataan Salon jäähallissa (osoite: Tahkonkatu 1) ja tiedot kotipelien ajoista löytyvät mm. seuran nettisivuilta. 
Salon Kiekkohaitten puheenjohtaja on Tuomas Aalto. Toiminnanjohtajana aloitti elokuussa 2017 Marco Lindstén. Valmennuspäällikkö on Mikko Perämäki.
Kroatian EU-kansanäänestys

Kroatian EU-kansanäänestys järjestettiin 22. tammikuuta 2012, jossa kroatialaiset äänestivät Euroopan unioniin liittymisestä. Kroatia oli allekirjoittanut liittymissopimuksen joulukuussa 2011. Äänestyksessä selvä enemmistö, 66,27 prosenttia, kannatti liittymistä, mikä varmisti Kroatian liittymisen unioniin vuoden 2013 alussa.
Tausta ja äänestys.
Kroatia haki EU:n jäsenyyttä jo helmikuussa 2003, ja jäsenyysneuvottelut alkoivat lokakuussa 2005. Liittymisneuvotteluita ovat hidastaneet rajakiista Slovenian kanssa ja EU:n epäilys Kroatian motivaatiosta etsiä sotarikossyytettyjä. Kroatia allekirjoitti sopimuksen liittymisestä EU:n 28. jäsenmaaksi 9. joulukuuta 2011.
Kroatian puolueet olivat yksimielisiä liittymisen puolesta, ja kaikki kampanjoivat ennen kansanäänestystä kansaa äänestämään ”kyllä”. Myös presidentti Ivo Josipovićin antoi tukensa EU:n jäsenyyden puolesta ja sanoi äänestyksen olevan yksi maan historian suurimmista päätöksistä. Liittymistä kannatti 66,27 % äänestäjistä, vaikkakin äänestysaktiivisuus jäi pieneksi, noin 43 prosenttiin. Äänestys käytännössä varmisti Kroatian liittymisen Euroopan unioniin vuonna 2013. Vielä EU:n jäsenmaiden pitää ratifoida jäsenyys.
Jelena Firsova

Jelena Olegovna Firsova (, 21. maaliskuuta 1950 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen säveltäjä. 
Firsovan vanhemmat olivat fyysikot Oleg Firsov ja Viktoria Lichko. Hän opiskeli musiikkia Moskovassa Alexander Pirumovin, Juri Hopolovin, Edison Denisovin ja Philip Herschkowitzin johdolla. Hän joutui Neuvostoliiton säveltäjäliiton ja sen puheenjohtajan Tihon Hrennikovin mustalle listalle yhtenä seitsemästä säveltäjästä vuonna 1979.
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1982–1983

Kausi 1982–1983 oli 43. kausi, jolloin pelattiin koripallon miesten Suomen mestaruudesta. SM-Koriksen mestaruuden voitti Torpan Pojat. Pantterit voitti hopeaa ja Turun NMKY pronssia.
Runkosarja.
Joensuun Kataja putosi suoraan ja sen tilalle nousi Helsingin NMKY. Pyrintö säilyi karsinnan jälkeen.
Pudotuspelit.
Loppuottelut.
ToPon joukkue: Raine Holmborg, Timo Heinonen, Kari-Pekka Klinga, Anssi Rauramo, Kimmo Rautiainen, Osmo Rekonen, Leon Huff, Juha Leino, Kalevi Sarkalahti, Veli-Pekka Sirola, Juha Jukkanen, Petri Nohynek, Mikko Widing, Esa Lammisalo, Juha Laukkanen. Valmentaja Jukka Suhonen.
Ilmojen sotaherra

Ilmojen sotaherra () on Michael Moorcockin vuonna 1971 ilmestynyt vaihtoehtohistoriallinen tieteisromaani. Teoksen julkaisi Ace Books ja se sai kaksi jatko-osaa. Suomennoksen julkaisi Vaskikirjat vuonna 2013. "Ilmojen sotaherra" on seikkailuromaani, jossa päähenkilö Oswald Bastable joutuu vuodesta 1902 vuoteen 1973. Tässä todellisuudessa maailmansotia ei ole käyty ja 1900-luvun suuria vallankumouksia ei ole tapahtunut. Maailmanrauhan takana on siirtomaavallan jatkuminen. 
Sisältö.
Kirjan päähenkilö kapteeni Oswald Bastable eksyy Tiibetissä olevaan salaperäiseen "Tulevan Buddhan temppeliin". Äkkiä alueelle iskee maanjärityys ja Bastable pyörtyy.
Herättyään ja kiivettyään ylös rauniosta hän saa tietää kuluvan vuoden olevan 1973. Kirjan vaihtoehtohistoriassa 1800-luvun imperiumit eivät ole hajonneet: Britannian, Ranskan Yhdysvaltain, Venäjän ja Japanin suurvallat ovat jakaneet suurimman osan maailmasta keskenään ja ylläpitävät valtaansa valtavilla taisteluilmalaivoilla. Bastable pestautuu ilmapoliisiksi, mutta aikaansaa skandaalin ja joutuu eroamaan.
Työtä etsivä Bastable pestautuu hämäräperäiselle "The Rover" -nimiselle rahti-ilmalaivalle. Pian käy ilmi, että alus kuuluu siirtomaavaltaa ja sortoa vastustavalle kielletylle vasemmistopuolueelle. Kiinan yllä "Ilmojen sotaherra" O. T. Shaw miehineen valtaa aluksen hyödyntääkseen sitä vallankumouksessa. Aluksi vasemmistolaisuutta vastustanut Bastable muuttaa mielensä ja liittyy Shaw`n joukkoihin.
Shaw on hankkinut liittolaisikseen suuren joukon hyljeksittyjä tiedemiehiä, jotka ovat keksineet ja rakentaneet Shaw’n tukikohdassa muun muassa lentokoneita ja atomipommin, jonka hän pudottaa suuresta ilmalaivasta Hiroshimaan. Pommituslennolla ovat mukana myös Vladimir Iljitš Uljanov ja Bastable, jonka räjähdys sinkoaa takaisin omaan aikaansa.
Moorcockin romaani arvostelee utopian takana olevaa rasismia ja kolonialismia. Tässä kirja heijastaa 1960-luvun vasemmistolaista ajatusmaailmaa ja arvostelua Vietnamin sotaa kohtaan.
Uusviktoriaanisen tai uusedvardiaanisen ympäristön vuoksi teos on yhdistetty myöhemmin syntyneeseen steampunk-suuntaukseen. Moorcockin mielestä suuri osa steampunkista on pikemminkin ”höyryoopperaa” kuin alkuperäisen kyberpunkin tavoin yhteiskuntakriittistä tieteiskirjallisuutta. Vastaava tilanne on valtavirran lajityyppifantasiassa, josta Moorcock on usein kirjoittanut arvostelevasti.
Jumalan 99 kaunista nimeä

Jumalan 99 kaunista nimeä (; "Allahin kauniit nimet") ovat nimiä, joita muslimit käyttävät Jumalasta. Jokainen nimi heijastaa tiettyä Allahin ominaisuutta ja niillä on täten merkittävä hengellinen ja teologinen merkitys, koska ne palvelevat muslimeille keinona luoda yhteys Jumalaan. Suurin osa nimistä löytyy Koraanista, mutta niistä on olemassa eri tulkintoja. Nimistä on myös muodostettu teoforisia henkilönimiä, kuten Abdullah (عبد الله, "ʻAbd" "Allāh;" "Jumalan palvelija"), Abdurrahim (عبد الرحيم, "ʻAbd al-Raḥīm;" "armeliaan palvelija"). 
Islamilaisen perimätiedon mukaan Jumalalla on 99 nimeä. Luettelot Jumalan nimistä vaihtelevat suuntauksen ja uskonoppineen mukaan. Islamissa Jumalaa kuvataan harvoin "rakastavaksi" kuten kristinuskossa, eikä tätä nimeä luettelossa esiinnykään. Lähimpänä sitä on "al-wadud", joka joskus virheellisesti käännetään "rakastavaksi". Sen sijaan islamissa korostetaan Jumalan armeliaisuutta (lat. "misericordia")"."
Jumalan lukuisat nimet eivät tarkoita Jumalan olemuksen moneutta. Islamiin sisältyy ehdoton periaate Jumalan ykseydestä ("tawhid)." On vain yksi Jumala, ja Jumalassa itsessään ei ole moneutta. Listaa Jumalan nimistä käytetään mietiskelyssä, jossa rukousnauhan avulla pidetään kirjaa lausutuista nimistä. Suufilaisille mystikoille tämä on yksi hartauden harjoittamisen muoto. 
Sahih al-Bukharin hadithin mukaan Abu Huraira sanoi: ""Jumalan Lähettiläs sanoi: Jumalalla on 99 nimeä, yksi vähemmän kuin sata; ja se, joka muistaa ne kaikki pääsee Paratiisiin"."
Ikivanhan arabialaisen kaskun mukaan kameli hymyilee siksi, että vain se tietää Jumalan sadannen nimen.
Persialaisen uskonoppineen al-Ghazalin kirjoittama "Jumalan 99 kaunista nimeä" (Al-maqsad al-asnā fī šarh asmā’Allāh al-husna) on käännetty myös suomeksi.
Luettelo Jumalan nimistä.
Seuraava luettelo Jumalan nimistä on yksi esitetyistä.
The Beach

The Beach on Danny Boylen ohjaama seikkailudraama. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2000 ja se perustuu Alex Garlandin vuonna 1996 julkaistuun romaaniin "Laguuni". John Hodge sovitti romaanin elokuvaksi. Elokuvan pääosaa näyttelee Leonardo DiCaprio, muissa rooleissa näyttelee muun muassa Tilda Swinton, Robert Carlyle, Virginie Ledoyen ja Guillaume Canet. Elokuva kuvattiin Phi Phi -saarilla Thaimaassa.
Näyttelijät.
Lähde:
Rannikkomänty

Rannikkomänty ("Pinus pinaster") on Välimeren seudulla kasvava havupuu.
Ulkonäkö ja koko.
Rannikkomänty kasvaa 20–30 metriä korkeaksi ja sen oksisto voi olla 7–10 metriä leveä. Harmaanvihreät neulaset ovat 10–25 senttimetriä pitkiä. Kävyt ovat kartiomaisia ja ruskeita.
Levinneisyys.
Rannikkomänty elää luonnonvaraisena Välimerellä. Sitä on istutettu puutavaran tuotantoa varten Espanjassa ja Portugalissa, mutta myös esimerkiksi Australiassa ja Etelä-Afrikassa, missä siitä on tullut haitallinen vieraslaji. Rannikkomänty luetaan maailmanlaajuisesti sadan haitallisimman vieraslajin joukkoon.
Käyttö.
Rannikkomäntyä kasvatetaan puutavaraksi etenkin Espanjassa ja Portugalissa.
Puun kuorta on käytetty rohdoksena ja pula-aikana ravintona pettuleivän tapaan.
Vladimir Belov

Vladimir Belov (1906–1989) oli neuvostoliittolainen pianisti ja pianonsoiton opettaja. 
Belov oli Felix Blumenfeldin oppilas. Hänellä oli lupaava ura konserttipianistina.
Belov opetti pianonsoittoa Moskovan konservatoriossa, missä hänet tunnettiin hyvin suvaitsevana opettajana suhteessa oppilaisiinsa. Hän opetti ryhmissä, joissa kaikki ottivat osaa tunnille soittaen vuorotellen. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa Aleksandr Baltin ja Edison Denisov. Hän myös toimitti venäläistä musiikkia nuottipainoksiksi, yleensä useilla vaihtoehtoisilla sormituksilla.
Melodija-levy-yhtiöllä on yksi tunnettu levytys Belovilta; hän on mukana levyllä nimeltä "Pupils of Felix Blumenfeld". 
Vladimir Belov plays Etude g-moll op.14, composer Felix Blumenfeld
Kansallistyöhuoneet

Kansallistyöhuoneet (ransk. "Ateliers nationaux") oli Pariisissa Ranskan toisen tasavallan alkuaikoina keväällä 1848 tehty yritys voittaa työttömyys valtiollisten tukitoimenpiteiden avulla. Epäonnistunut kokeilu johti Pariisissa nk. heinäkuun levottomuuksiin heinäkuussa 1848.
Tyytymättömyys Ranskaa hallinneeseen kuningas Ludvig Filip I:een johti helmikuun vallankumoukseen helmikuussa 1848. Kuningas syrjäytettiin ja Ranska julistettiin tasavallaksi. Uuden tasavallan väliaikainen hallitus julisti 25. helmikuuta 1848 jokaisella ranskalaisella olevan oikeuden työhön. Jotta tämä oikeus voitaisiin toteuttaa joukkotyöttömyyden piinaamassa maassa, väliaikainen hallitus päätti 27. helmikuuta perustaa Pariisiin ja sen ympäristöön kansallistyöhuoneita, joissa työttömille tarjottaisiin työtä valtion palkkalaisina. Työhuonekokeilu päätettiin aloittaa Pariisista, jossa oli huomattavan paljon työttömiä, mutta sen laajentamista muuallekin Ranskaan suunniteltiin.
Kansallistyöhuoneiden työläisten oli tarkoitus tehdä yhteiskunnallisesti merkittäviä rakennus- ja muita töitä. Julkisten töiden ministeriö päättikin rakennuttaa työhuoneiden henkilökunnan avulla esimerkiksi Montparnassen ja St. Lazaren rautatieasemat. Ongelmalliseksi osoittautui pian, että kansallistyöhuoneisiin pestautui työhön huomattavasti oletettua enemmän työntekijöitä. Työläisille maksettiin heidän koulutuksestaan, ammattitaidostaan ja työkokemuksestaan riippumatta kaikille samaa 2 frangin päiväpalkkaa (työttömät saivat samaan aikaan 1,50 frangin päivittäisen työttömyyskorvauksen), joka oli sangen kilpailukykyinen palkka. Tämän takia monet jättivät aikaisemmat työpaikkansa ja ilmoittautuivat työttömiksi päästäkseen kansallistyöhuoneen palvelukseen. Maaliskuussa 1848 työhuoneissa työskenteli noin 21 000 henkilöä, huhtikuussa 94 000 ja toukokuussa jo 115 000. 
Työntekijöiden määrän nopea nousu johti kansallistyöhuoneiden kustannusten räjähdysmäiseen nousuun. Samalla kävi ilmi, ettei näin suurelle työttömien joukolle enää voitu järjestää järkeviä tehtäviä. Yleishyödyllisten rakennushankkeiden sijasta työhuoneiden työntekijät saatettiin määrätä kaivamaan kaivantoja puistoihin ja sitten täyttämään ne. Tämä johti työhuonekokeilun kasvavaan kritiikkiin veronmaksajien keskuudessa. Porvarillisesti ajattelevat kansalaiset pelkäsivät lisäksi, että kansallistyöhuoneet muodostuisivat marxilaisen kiihotuksen pesäpaikoiksi. 
Kesäkuussa kokoontunut uuden tasavallan perustuslakia säätävä kansalliskokous päätti lakkauttaa työhuoneet 21. kesäkuuta 1848. Naimattomat 17–25-vuotiaat miehet määrättiin siirtymään armeijan palvelukseen, muut taas määrättiin hätäaputöihin Ranskan kaukaisempiin osiin, kauaksi Pariisista. Päätös johti Pariisissa verisiin nk. heinäkuun mellakoihin, joissa kenraali Louis-Eugène Cavaignac löi kansanjoukkojen vastarinnan.
Sovituksen kuilu

Sovituksen kuilu ("Absolution Gap") on Alastair Reynoldsin tieteisromaani vuodelta 2003. Se on jatkoa "Lunastuksen arkille". Suomeksi se ilmestyi 2007 Hannu Tervaharjun kääntämänä.
Kirja jatkaa 20 vuoden päästä siitä mihin "Lunastuksen arkki" jäi. Araratin siirtokunta joutuu reagoimaan "tukahduttajien" ja "yhtyneiden" saapumiseen. Siirtokunnan ja koko ihmiskunnan tulevaisuus sodassa tukahduttajia vastaan näyttää epätoivoiselta. Siirtokuntalaiset lähtevät etsimään ratkaisua Helalta.
White Music

White Music on brittiläisen XTC-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1978. Tuottaja on John Leckie ja levy-yhtiö Virgin Records.
Erään arvion mukaan XTC oli popmusiikissa levyn ilmestymisen aikoihin yksi jännittävimmistä tulokkaista. Sen musiikissa oli havaittavissa vaikutteita sellaisista tekijöistä kuin Frank Zappa, Sparks, Roxy Music sekä The Hollies ja muut 1960-luvun beat-yhtyeet.
Kappaleet.
LP-levyn etiketissä kappaleiden vaihtoehtoisia nimiä ovat "Cross Wires", "All Along the Watchtower", "Into the Atom Age", "I'll Set Myself on Fire" ja "New Town Animal in a Furnished Cage".
Laulujen julkaisija on Virgin Music (Publishers) Ltd paitsi "All Along the Watchtowerin" osalta B. Feldman &amp; Co Ltd.
Singlet.
Albumilta on julkaistu single "Statue of Liberty" / "Hang on to the Night" (Virgin VS 201). Sen ja yhtyeen edellisen singlen "Science Fiction" perusteella yhtyeen on havaittu muistuttavan alkuaikojen Roxy Musicia ja tekevän laadukkaita ja persoonallisia single-kappaleita.
XTC.
Yhtyeen roudareina ovat toimineet Steve "Redwood" Warren ja Jeff "Caring" Fitches. PA-laitteistosta on huolehtinut Dave Looker Sound Services -yhtiöstä. Konsulttina ("Match Consultant") on toiminut Belinda Armstrong ja managerina Ian Reid yhtiöstä Global Domination Co.
Tuotanto.
LP-levykannen takapuolella on kolme valokuvaa kustakin yhtyeen jäsenestä.
Striptease (elokuva)

Striptease on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut draamakomedia, jonka on ohjannut Andrew Bergman. Elokuvan pääosia esittävät Demi Moore, Burt Reynolds, Armand Assante, Ving Rhames, Robert Patrick, Siobhan Fallon Hogan, Rumer Willis, Paul Guilfoyle, Jerry Grayson ja Robert Stanton. 
Elokuva sai peräti kuusi Razzie-palkintoa: huonoimpana elokuvana, huonoimmasta ohjauksesta, huonoimmasta käsikirjoituksesta, huonoimmasta naispääosasta, huonoimmasta musiikkikappaleesta ja huonoimmasta näyttelijäparista. Elokuva oli kritiikistä huolimatta taloudellinen menestys.
Alain Traoré

Alain Traoré (s. 31. joulukuuta 1988 Bobo Dioulasso, Burkina Faso) on burkinalainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Traoré edustaa Ranskan pääsarjassa pelaavaa FC Lorientia
Ura.
Traoré pelasi uransa alussa kotimaassaan Planete Championissa vuosina 2004–2005, jonka jälkeen hän siirtyi Ranskaan AJ Auxerren riveihin. Traoré pelasi vuonna 2009 lainalla Stade Brestoissa. Auxerren pudottua pääsarjasta kauden 2011/12 jälkeen Traoré siirtyi Lorientiin.
Maajoukkueura.
Traoré on pelannut Burkina Fason maajoukkueessa vuodesta 2006 lähtien. Hän pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2012 Afrikan mestaruuskisoissa, jossa hän teki myös maansa avausmaalin kisojen aikana Angolaa vastaan.
Clear (albumi)

Clear on yhdysvaltalaisen Spirit-yhtyeen kolmas, vuonna 1970 julkaistu studioalbumi. Sen on tuottanut Lou Adler ja levy-yhtiö on Ode Records. Alkuperäinen luettelotunnus on Z1Z 44016.
Albumin kansikuvaa hallitsee Spiritin rumpali Ed Cassidyn profiili.
LP-levyjen jakelusta on huolehtinut CBS Records Inc., 51 W. 52nd Street, New York.
Kappaleet.
Laulujen julkaisija on Hollenbeck Music, Inc. paitsi kappaleiden "Ice" ja "Clear" osalta Screen Gems Music, Inc.
Uudelleenjulkaisut.
Albumi on julkaistu vuonna 2010 Sony Music Entertainmentin toimesta sarjassa "Original Album Classics" 5xCD (Epic 88697646982 CD3). Paketissa on viisi Spiritin ensimmäistä albumia. Tässä artikkelissa käsitellyn albumin oheen on lisätty ylimääräiset kappaleet:
Kappale "1984" viittaa George Orwellin kuuluisaan tulevaisuudenutopiaan "Vuonna 1984".
Hidasrytmisen soitinkappaleen "Coral" lopuun on liitetty "Clear"-albumin mainos. Se sisältää pätkän kappaleesta "So Little Time to Fly".
Leuka-ahven

Leuka-ahven ("Parascorpis typus") on aurinkoahvenkaloihin kuuluva eteläisen Afrikan lähistöllä elävä kalalaji. Se on leuka-ahventen heimon (Parascorpididae) ainoa laji.
Taksonomia ja ulkonäkö.
Leuka-ahven on joissain lähteissä luettu ruoriahventen heimoon ("Kyphosidae") kuuluvaksi. Sen ruumiinmuoto on soikea ja otsan profiili on jyrkkä. Laji voi kasvaa noin 60 cm:n pituiseksi. Suu on kookas ja alaleuka työntyy yläleukaa edemmäs. Kalalla on yksi piikikäs ja pitkä selkäevä, ja pyrstöevä on selvästi haarautunut. Aikuiset yksilöt ovat ruskehtavan harmaita ja nuorilla kaloilla on useita kermanvärisiä juovia kyljissä.
Levinneisyys ja elintavat.
Leuka-ahventa tavataan ainoastaan eteläisestä Afrikasta, alueelta, joka ulottuu Mosambikin Maputosta Etelä-Afrikan False Bayhin. Kalat elävät koralliriutoilla suhteellisen matalissa vesissä. Erityisesti nuoret kalat elävät usein kivien ja korallien koloissa ja luolissa. Leuka-ahvenen ravinto koostuu pääasiassa krillistä ja muusta eläinplanktonista. Toisinaan se syö myös pieniä kaloja. Kalastajat saavat leuka-ahventa saaliiksi vain harvoin, mutta se on hyvä ruokakala.
Tyyppi 21 -fregatti

Tyypin 21 fregatit olivat Britannian kuninkaallisen laivaston alusluokka, johon kuului kaikkiaan kahdeksan 1970-luvun jälkipuoliskolla palvelukseen otettua fregattia. Aluksista kaksi tuhoutui Falklandin sodassa ja loput kuusi myytiin 1993-1994 Pakistanille, joka luokitteli alukset hävittäjiksi nimeten ne Tariq-luokan hävittäjiksi. Luokan pohjalta Vosper Thornycroft valmisti Brasilian laivastolle seitsemän Niteroi-luokan fregattia.
Taustaa.
Työväenhallituksen päätös 1966 luopua kuninkaallisen laivaston lentotukialuksista johti CVA-01-projektin lakkauttamiseen. Lisäksi lentotukialusten saattajiksi suunnitelluista tyypin 82 -hävittäjistä valmistui ainoastaan "HMS Bristol" kolmen muun aluksen tultua peruutetuksi. Tuolloin tyypin 82 -hävittäjien korvaajaksi suunniteltu uusi pienemmät tyypin 42 hävittäjät olivat vasta suunnitteluvaiheen alussa samoin kuin Leander-luokan korvaajiksi suunnitellut tyypin 22 fregatit. Päätöksen seurauksena oli syntynyt vaje alusten hankinnassa. Laivaston suunnittelutoimisto oli täystyöllistetty kahden alusluokan suunnittelussa, joten laivasto pyysi kaupallisten telakoiden apua suunnittelussa tekemällä tarjouspyynnön alusten suunnittelusta ja hankinnasta.
Suunnittelu.
Alustyypillä piti olla kyky suojata saattueita tai laivasto-osastoa sukellusveneiden tai pinta-alusten hyökkäyksiltä sekä torjua joko lentokoneiden tai ohjusten hyökkäykset itseään vastaan. Suunniteltuun aseistukseen kuului yksi Vickersin 4,5 tuuman Mk.8 automaattitykki, neliohjuksinen Short Sea Cat -ilmatorjuntaohjusten laukaisualusta, merimaaliohjuksin ja sukellusveneentorjuntatorpedoin varustettu Westland WG13 -helikopteri, kuusi torpedoputkea sekä kaksi kahden tuuman omasuojaheitintä. Modernisointien yhteydessä alusten aseistukseen lisättiin neljän Exocet-merimaaliohjuksen laukaisualustat ja Falklandin sodan kokemusten perusteella lisättiin kaksi Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.
Alusten propulsiojärjestelmänä oli COGOG (), johon kuului kaksi toisistaan riippumatonsa omaa akseliaan pyörittävää järjestelmää. Kumpaankin kuului Rolls-Royce Olympus TM3B ja Tyne RMIC -kaasuturbiini, jotka oli liitetty voimansiirtojärjestelmän kautta toisiinsa ja edelleen akseliin.
Terra Nova (televisiosarja)

Terra Nova on yhdysvaltalainen tieteisfiktiosarja vuodelta 2011. Sarjan tuottajayhtiöt ovat Amblin Television, Chernin Entertainment, Kapital Entertainment, Siesta Productions ja 20th Century Fox Television. Brittiläisen kirjailijan Kelly Marcelin ideaan perustuvan sarjan ensimmäinen osa esitettiin 26. syyskuuta 2011 FOX-kanavalla. Suomessa sarjaa alkoi esittää 28. tammikuuta 2012 alkaen MTV3. "Terra Nova" päätettiin lopettaa jo ensimmäisen tuotantokauden jälkeen suosiosta huolimatta. Sarjan tekeminen oli erikoistehosteiden vuoksi varsin kallista. Yhden jakson tekeminen maksoi noin neljä miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Sarjaa on tarjottu toisille tuotantoyhtiöille, jotka voisivat haluta jatkaa sarjan tekoa.
Sarjan tarina sijoittuu 85 miljoonan vuoden takaiseen maapallon esihistoriaan, jonne vuonna 2149 tuhoutumassa olevasta maailmasta on asettunut teleportin kautta siirtokunnallinen ihmisiä.
Juoni.
Vuonna 2149 maailma on tuhoutumassa ylikansoitukseen ja saasteisiin, suurin osa kasvillisuudesta ja eläinkunnasta on kuollut sukupuuttoon. Tiedemiehet ovat kuitenkin löytäneet aika-avaruusjatkumosta murtuman, jonka kautta on mahdollista matkustaa 85 miljoonaa vuotta menneisyyteen, liitukauden maailmaan, rinnakkaisuniversumiin. Ihmiskunnan tulevaisuuden turvaamiseksi esihistoriaan päätetään perustaa siirtokunta, Terra Nova, jota johtaa ensimmäisenä aikaportin kautta kulkenut komentajakapteeni Nathaniel Taylor (Stephen Lang).
Kymmenennen siirtolaisryhmän mukana Terra Novaan saapuu siirtokunnan lääkäriksi värvätty Elisabeth Shannon (Shelley Conn) sekä hänen lapsensa, 17-vuotias poika Josh (Landon Liboiron) ja 15-vuotias tytär Maddy (Naomi Scott). Perheen isä Jim Shannon (Jason O’Mara) on entinen chicagolaispoliisi, joka on joutunut vankilaan perheen hankittua lainvastaisesti kolmannen lapsen, Zoen (Alana Mansour). Elisabeth auttaa Jimin pakenemaan vankilasta, että hän voi seurata perhettään Terra Novaan, ja myös salakuljettaa tyttärensä Zoen repussaan aikaportin läpi.
Saapumista seuraavana päivänä sairaalasta karannut potilas yrittää ampua Taylorin, mutta maatalouspalveluun määrätty Jim onnistuu estämään aikeen. Taylor vie Jimin ajelulle Terra Novan ulkopuolelle, ja kertoo miehen kuuluvan kuudennen siirtolaisryhmän mukana tulleisiin Kuutosiin (), jotka ovat aseistautuneet ja karanneet siirtokunnasta. Taylor tarjoaa Jimille työtä siirtokunnan turvallisuuspäällikkönä ja hän suostuu tarjoukseen.
Suunnattu syklitön verkko

Suunnattu syklitön verkko eli DAG () on suunnattu verkko, jossa ei ole suunnattuja syklejä. Se koostuu solmuista ja solmujen välisistä suunnatuista kaarista siten, että kaaria pitkin ei ole mahdollista kulkea suunnattua polkua joka päätyisi lähtöpisteeseensä.
Suunnattuja syklittömiä verkkoja käytetään matematiikassa tai tietojenkäsittelytieteessä mallintamaan erilaisia rakenteita. Esimerkiksi osittaisjärjestys voidaan esittää DAGin avulla ja koneoppimisessa käytetyt Bayes-verkot ovat rakenteeltaan DAGeja.
Emmanuel Mayuka

Emmanuel Mayuka (s. 21. marraskuuta 1990 Kabwe, Sambia) on sambialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Mayuka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Southamptonia. 
Maajoukkueura.
Mayuka on pelannut Sambian maajoukkueessa vuodesta 2007 lähtien. Hän on pelannut kolmissa Afrikan-mestaruuskisoissa vuosina 2008, 2010 ja 2012. Vuoden 2012 kisoissa Mayuka voitti kisojen maalikuninkuuden yhdessä kuuden muun pelaajan kanssa.
HMS Bristol (D23)

HMS Bristol (viirinumero D23) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tyypin 82 hävittäjä, joka valmistui luokkansa ainoana aluksena. Luokan alusten piti toimia suunnitellun CVA-01-luokan lentotukialusten saattajana, mutta lentotukialuksen hankinnan peruunnuttua luokan aluksista valmistui ainoastaan jo rakenteilla ollut "Bristol".
Valmistus.
Alus tilattiin 17. huhtikuuta 1963 Swan Hunterilta Tyne and Wearistä, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1967. Se laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1969 ja otettiin palvelukseen 31. maaliskuuta 1973.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1991 ja sijoitettiin koululaivaksi "HMS Excellentiin", jolloin se oli ankkuroitu Whale Islandille Portsmouthiin. Alus on poistettu palveluksesta 28. lokakuuta 2020.
HMS Yarmouth (F101)

HMS Yarmouth (viirinumero F101) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Rothesay-luokan fregatti, joka otti osaa Falklandin sotaan.
Valmistus.
Alus tilattiin John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin 29. marraskuuta 1957. Alus laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1959 ja valmistui 26. maaliskuuta 1960.
Palvelus.
Alus upotettiin 1987 maalilaivana.
Osmo Leivo

Osmo Kari Leivo (s. 13. marraskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja graafinen suunnittelija. Hän on toiminut koko työelämänsä aikakauslehtien taittajana.
Päivittäisen työnsä ohessa Osmo Leivo on suunnitellut useita liikemerkkejä ja logoja, kuten Metromyyrän. Myyräpiirros osallistui Helsingin metrotoimiston Metron tunnuskilpailuun, mutta sitä ei palkittu. Valintaraati päätyi siankärsämäisen Tunnelissa-merkkiin, jota ei kuitenkaan otettu käyttöön. Kun Helsingin Sanomat esitteli sivuillaan kilpailuun osallistuneita merkkejä ja järjesti varjokilpailun, kansa valitsi myyrän. Valinta oli kiusallinen Sanomille, koska yrityksen johto ei tiennyt Osmo Leivon olevan yrityksen palveluksessa Viikkosanomien taittajana. Metromyyrän ansiosta hänet valittiin yhdeksi Suomen Kuvalehden sadasta suomalaisesta vaikuttajasta vuonna 1971.
Osmo Leivo opiskeli graafiseksi suunnittelijaksi Ateneumissa. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli Apu-lehden taittajaharjoittelijana vuonna 1967. Viikkosanomiin hän siirtyi vuonna 1970, josta palasi takaisin A-lehtiin Tuulilasin taittajaksi 1972. Vuonna 1989 hän palasi takaisin Sanomien palvelukseen Tietokone-, ja Macmaailma-lehden Art Directoriksi. Hänet nimitettiin Macmaailma-lehden päätoimittajaksi vuonna 2000. Vuonna 2008 hän jäi eläkkeelle Sanoma Magazinesta. Osmo Leivo on naimisissa Marianne Köhring-Leivon kanssa ja heillä on vuonna 1985 syntynyt poika.
Osmo Leivo on kirjoittanut lukuisia aikakauslehtiartikkeleita ja useita kirjoja. Niko Flang sovitti vuonna 2010 Leivon lastenkirjasta "Koira joka meni kouluun" Lontoon Suomalaiseen merimieskirkkoon lastennäytelmän "The Dog who Went to School".
RFA Olmeda (A124)

RFA Olmeda (viirinumero A124) oli Royal Fleet Auxiliaryn Ol-luokan tankkeri.
Valmistus.
Alus tilattiin 4. helmikuuta 1963 Swan Hunterilta Wallsendistä Tyne and Wearista, missä köli laskettiin 27. elokuuta 1963 telakkanumerolla 2004. Alus laskettiin vesille 19. marraskuuta 1964 nimettynä "RFA Oleanderiksi" ja otettiin palvelukseen 18. lokakuuta 1965.
Palvelus.
"Oleanderin" hyväksyntäkokeet saatiin päätökseen 18. lokakuuta 1965 ja se lähti Tyne-joelta Portsmouthiin 23. lokakuuta. Alus nimettiin 4. joulukuuta 1967 uudelleen "Olmedaksi, jottei se sekaantuisi Leander-luokan nimikkoalukseen "HMS Leanderiin". Se oli eräs ensimmäisistä aluksista, jotka Britannian kuninkaallinen laivasto lähetti Etelä-Atlantille Argentiinan vallattua 1982 Falklandinsaaret. Alus otti varsinaisten sotatoimien jo päätyttyä osaa operaatio Keyholeen, jossa takaisin vallattiin Thule.
Persianlahden sodassa alus ei palvellut 1991 sisaralustensa tavoin Persianlahdella, vaan se tuli Välimerellä "HMS Ark Royalin" ympärille koottua laivasto-osastoa ja tankkasi Persianlahdelle matkaavia aluksia.
Alus poistettiin palveluksesta tammikuussa 1994, jonka jälkeen se ankkuroitiin Portsmouthiin. Alus myytiin intialaiselle romuttamolle, joka nimesi siirtoa varten aluksen 5. heinäkuuta 1994 "MV Niaxcoksi". Se saapui 17. elokuuta romutettavaksi Alangiin.
HMS Hecla (A133)

HMS Hecla (viirinumero A133) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1964 valmistunut Hecla-luokan tutkimusalus, joka palveli kolmisenkymmentä vuotta ennen kuin HMS "Scott" korvasi sen vuonna 1997. 
Palvelus.
Falklandin sodan aikana vuonna 1982 alus oli ambulanssina ja kuljetti haavoittuneita sairaalalaiva SS "Ugandalle". Se lähti marraskuussa 1990 Persianlahdelle "HMS Dulvertonin" ja "HMS Ledburyn" kanssa.
Alus sijoitettiin joulukuussa 1996 poistolistalle ja myytiin siviilipalvelukseen. Uusi omistaja nimesi aluksen MV "Blighiksi", minkä jälkeen se jatkoi vedentutkimusaluksena Irlannin rannikolla tukikohtanaan Waterford.
Rajya Sabha

Rajya Sabha () on Intian parlamentin ylähuone. Jäsenmäärä on korkeintaan 250, joista 238 jäsentä edustaa osavaltioita ja 12 jäsentä on presidentin nimittämiä. Edustajien kausi on kuusi vuotta. Rajya Sabha on jatkuvasti koolla, eikä sitä voi hajottaa, toisin kuin parlamentin alahuonetta, Lok Sabhaa.
Toiminta.
Puhemiehenä toimii Intian varapresidentti. Varapuhemiehenä toimii joku Rajya Sabhaan valituista edustajista..
Rajya Sabha ei osallistu hallituksen muodostamiseen, sillä ministerit ovat vastuussa Lok Sabhalle. Ministereillä on puheoikeus sekä ylä- että alahuoneessa, mutta he saavat äänestää vain toisessa niistä. Lok Sabhan ja Rajya Sabhan riviedustajilla on perustuslain mukaan samat oikeudet ja velvollisuudet.. 
Rajya Sabha voi ⅔ enemmistöllä tuoda hallitukselle lakiesityksen, jonka se katsoo olevan maan ja kansalaisten intressien kannalta erityisen tärkeä.
Edustajat.
Osavaltioiden alahuoneiden edustajat valitsevat ylähuoneen jäsenet epäsuorilla vaaleilla suhteellista vaalitapaa noudattaenen. Kun presidentin nimittämiä edustajia ei oteta lukuun, paikat ja edustajat jakautuvat osavaltioiden kesken seuraavasti: 
Rajya Sabhan toiminnasta raportoi sen itsensä operoima ja omistama 24/7-uutiskanava Rajya Sabha TV (RSTV). 
Presidentin nimittämät edustajat.
Presidentti valitsee asiantuntijoita muun muassa taiteiden, kirjallisuuden, tieteiden ja sosiaalipalvelun alalta. Myös nimettyjen edustajien kausi kestää kuusi vuotta. 
Nimitetyt edustajat eivät edusta mitään osavaltiota ja voivat olla puoluepoliittisesti sitoutumattomia:
Lok Sabha

Lok Sabha eli "Kansojen huone" () on Intian parlamentin alahuone. Lok Sabhan jäsenet valitaan viiden vuoden välein suoralla kansanvaalilla.
Lok Sabhan tehtäviin kuuluu myös valita 238 edustajan ryhmä Intian parlamentin ylähuoneeseen, eli Rajya Sabhaan. 
Lok Sabha on vuodesta 2006 operoinut uutiskanavaa nimeltä Lok Sabha TV (LSTV), jonka tehtävänä on raportoida alahuoneen toiminnasta. Ohjelmaa lähetetään englanniksi ja hindiksi. 
Lok Sabhassa on 35 valiokuntaa, joita on kahdenlaisia: pysyviä ja ns. ad hoc -komiteoita.
Lok Sabhan edustajat.
Kokonaisuudessaan Lok Sabhaan valitaan 545 jäsentä, joista 530 jäsentä edustaa osavaltioita ja 20 liittovaltion erityisalueita. Presidentti nimittää kaksi henkilöä edustamaan englantilaisperäisiä kansalaisia, jos he eivät muuten saa riittävää edustusta. 
Ennen paikkansa vastaanottamista, edustajien tulee antaa vala (tai vakuutus). Englanniksi vala on: "I, A.B., having been elected (or nominated) a member of the House of the People do swear in the name of God/solemnly affirm that I will bear true faith and allegiance to the Constitution of India as by law established, that I will uphold the sovereignty and integrity of India and that I will faithfully discharge the duty upon which I am about to enter." Edustajista 14,36 % on naisia. Yli neljännes (26,27 %) on taustaltaan maatalousammattilaisia.. 
Viimeisimmät vaalit.
Viimeisimmät parlamenttivaalit pidettiin huhtikuussa 2019. Vaalit voitti Intian kansanpuolue 303 edustajalla, ja pääministerinä jatkaa Narendra Modi.
Juraj Mikúš (jääkiekkoilija, 1987)

Juraj Mikúš (s. 22. helmikuuta 1987 Skalica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija. Mikúš on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja laukoo oikealta. Mikúš pystyy pelaamaan kaikkia hyökkääjän paikkoja. Hänen vahvuutensa ovat nopeudessa, kiekonsuojaamisessa, maskipelaamisessa ja pelinrakentamisessa. Hänen heikkoutensa ovat puolustuspelissä.
Ura.
Seuraura.
Mikúš on HK 36 Skalican kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä joukkueessa Slovakian Extraligassa kaudella 2003–2004 vain 16-vuotiaana. Mikúš teki tulokaskaudellaan 2004–2005 46 ottelussa tehot 6+6=12. NHL-joukkue Montreal Canadiens varasi hänet neljännellä kierroksella 121. pelaajana .
Kaudeksi 2006–2007 Mikúš siirtyi Pohjois-Amerikkaan CHL Import Draftissa vuonna 2006 hänet varanneeseen QMJHL-joukkue Chicoutimi Saguenéensiin. Hän oli tehoilla 29+42=71 joukkueen toiseksi paras pistemies ja maalintekijä David Desharnaisin jälkeen. 
Kaudeksi 2007–2008 Mikúš palasi Skalicaan, jossa hän oli 21 maalillaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Žigmund Pálffyn jälkeen ja neljänneksi paras pistemies. Kaudella 2008–2009 Mikúš oli tehoilla 31+59=90 sarjan paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies joukkuetoveri Pálffyn jälkeen. Myös pudotuspeleissä hän jakoi pistepörssin kakkossijan Pálffyn jälkeen. Mikúš valittiin kauden päätteeksi sarjan tähdistökentälliseen.
Heinäkuussa 2009 Mikúš teki sopimuksen suomalaisen SM-liigajoukkueen Turun Palloseuran kanssa. Muutaman viikon päästä hän kuitenkin siirtyi NHL-joukkue Los Angeles Kingsiin käytyään aluksi joukkueen leirillä. Täten Mikúš purki sopimukseen sisältyneen NHL-pykälän myötä sopimuksen TPS:n kanssa kanssa. Hänen sopimus mahdollisti paluun Eurooppaan, mikäli hänelle ei olisi auennut pelipaikkaa. Mikúš pelasi koko kauden 2009–2010 AHL:ssä Manchester Monarchsissa.
Maajoukkueura.
Mikúš edusti Slovakiaa MM-kilpailuissa vuosina 2008, 2009 ja 2012.
Doverin linna

Doverin linna () on Englannin suurin keskiajalla rakennettu kivilinna. 1100-luvulla rakennettu linna sijaitsee Doverin kaupungissa Kentin kreivikunnassa.
Doverin linnan konstaapelin asemaan liittynyt viiden sataman lordilinnanvoudin arvo oli aikoinaan yksi maan merkittävimpiä.
1600-luvulle tultaessa linna oli päässyt rapistumaan. Englannin sisällissodan alkuvaiheessa pieni varuskunta jäi tasavaltalaisten vangiksi. Vuoteen 1749 asti linnassa säilytettiin ranskalaisia sotavankeja.
Napoleonin sotien aikana varustusten vahvistamiseksi toteutettiin valtava rakennusurakka William Twissin johdolla. Toisen maailmansodan puhjettua tunnelit muutettiin ensin pommisuojaksi ja myöhemmin komentokeskukseksi ja maanalaiseksi sairaalaksi. Amiraali Bertram Ramsay ohjasi linnan tunneleista vuonna 1940 sotilaiden evakuointia Dunkerquesta. Ramsaylle pystytettiin patsas vuonna 2000.
Myöhemmin tunneleita suunniteltiin käytettävän suojina ydinsodan varalta, mutta suunnitelma hylättiin tunneleiden huonon kunnon vuoksi.
Humppa-Veikot (vuoden 1969 albumi, HSLP 102)

Humppa-Veikot (julkaistu Scandia-yhtiön levynumerolla HSLP 102) on vuonna 1969 ilmestynyt Kullervo Linnan Humppa-Veikkojen singlelevyjen kokoelma. Levyllä ovat laulusolisteina Teijo Joutsela, Iris Kangasniemi ja Annikki Tähti. Levytykset ovat vuosilta 1960−1961.