tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Niels Räihä

Niels Carl Richard Räihä (20. joulukuuta 1930 Helsinki – 18. joulukuuta 2013 Lund, Ruotsi) oli suomalainen lääkäri ja Ruotsissa pitkään työskennellyt ja asunut professori. 
Räihän vanhemmat olivat professori Carl-Eric Räihä ja Gerda Elisabeth Mortensen ja ensimmäinen puoliso vuodesta 1956 sairaanhoitaja Ann-Birgit Veronica Damstén. Hän tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1950, valmistui filosofian kandidaatiksi 1954 ja suoritti samana vuonna Yhdysvalloissa Bachelor of Science -tutkinnon, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1960 ja väitteli samana vuonna lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi. Lastentauteihin Räihä erikoistui 1965, lääketieteellisen kemian dosentti hänestä oli tullut edellisenä vuonna. Stanfordin yliopistossa Räihä työskenteli 1964–1965 ja sitten HYKSin vastasyntyneiden erikoislääkärinä. Vuonna 1980 hänestä tuli lastentautien professori Lundin yliopistoon vuoteen 1997 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. Räihä toimi samalla myös ylilääkärinä Malmön yliopistollisessa sairaalassa. Hän julkaisi yli 150 alkuperäisjulkaisua ja jatkoi vastasyntyneiden, keskosten ja äidinmaidon proteiinien tutkijana Arvo Ylpön työtä. Arvo Ylppö -mitali hänelle myönnettiin vuonna 1987 eli neljännesvuosisata isänsä jälkeen.
Ydinaseiden kieltosopimus

Ydinaseiden kieltosopimus on YK:ssa laadittu sopimus ydinaseiden kieltämiseksi, lopullisena tavoitteena niiden eliminointi kokonaan. Sopimus hyväksyttiin äänestyksessä 7. heinäkuuta 2017. Se tuli voimaan 22. tammikuuta 2021, kun 50 maata oli ratifioinut sen. Elokuussa 2021 allekirjoittajavaltioita oli yhteensä 86, joista ratifioinnin oli tehnyt yhteensä 55 valtiota.
 hyväksyi 23. joulukuuta 2016 päätöslauselman neuvottelujen alkamisesta. Päätöslauselmaa kannatti 113 jäsenvaltiota, 35 vastusti ja 13 jätti äänestämättä. Yhdysvallat kehotti liittolaisiaan vastustamaan päätöslauselmaa ja boikotoimaan sopimusneuvotteluja. 
Sopimusta kannatti 122 maata. Vain Alankomaat äänesti sitä vastaan. Yksikään ydinasevalta ei ole mukana sopimuksessa eivätkä ne aio noudattaa sitä. Suurin osa NATO-maista, Suomi ja Japani boikotoivat sopimusneuvotteluja. Euroopan unionin jäsenmaista sopimuksen ovat ratifioineet ainoastaan Irlanti ja Itävalta, joista kumpikaan ei kuulu sotilasliitto NATOon.
Suomen vastustus.
Suomi ja muut Pohjoismaat jättäytyivät ydinaseiden kieltosopimuksen ulkopuolelle. Suomen poisjäämistä on perusteltu esimerkiksi sillä, että liittymällä sopimukseen Suomi epäsuorasti kritisoisi niitä Euroopan maita, joilla itsellään on ydinaseita tai joiden turvallisuus perustuu NATO-jäsenyyden kautta Yhdysvaltain ydinaseisiin. Lisäksi on esitetty, että ydinaseiden kieltosopimukseen liittyminen heikentäisi Suomen sitoutumista ydinsulkusopimukseen sekä Suomen turvallisuuspolitiikan yhtenä peruskivenä olevaa NATO-optiota.
Suomen ulkoministeri Pekka Haavisto perusteli myöhemmin sopimuksen vastustusta sillä, että Suomi noudatti linjaa, jota Naton eurooppalaiset jäsenmaat noudattavat.
Suomen ulkoministeriötä edustanut suurlähettiläs on esittänyt, ettei ydinaseiden kieltosopimus aiheuta ydinsulkusopimuksen allekirjoittajamaille lisävelvoitteita, eikä poista yhtään ydinasetta. Rauhanliikkeen kannan mukaan kieltosopimus merkitsee kuitenkin kansainvälisen tapaoikeuden muutosta, joka koskee voimaantultuaan ilman erillistä hyväksyntääkin kaikkia maita.
Kansainvälinen tunnustus.
Ydinasekieltoa ajava International Campaign to Abolish Nuclear Weapons -järjestö sai 2017 Nobelin rauhanpalkinnon.
Sopimuksen allekirjoittajamaat.
Tilanne 25. elokuuta 2021:
Kefaklori

Kefaklori tai kefakloori (C15H14SN3ClO4) on puolisynteettinen niin kutsuttuihin toisen sukupolven kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä antibioottina bakteeri-infektioiden hoitoon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa kefaklori on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen mutta huonosti orgaanisiin liuottimiin. Muiden kefalosporiinien tavoin yhdisteen antibioottinen vaikutus perustuu siihen, että se estää bakteereja syntetisoimasta soluseinää. Kefaklori on suhteellisen laajakirjoinen antibiootti ja vaikuttaa niin gramopositiivisiin kuin gramnegatiivisiinkin bakteereihin. Kefakloria voidaan käyttää esimerkiksi virtsatietulehduksen, korvatulehduksen, nielutulehduksen sekä hengityselimistön bakteeri-infektioiden hoitoon. Kefaklori on suhteellisen hyvin siedetty lääkeaine ja tyypillisin haittavaikutus on ruuansulatuskanavan oireet. Yhdiste voi tilapäisesti nostaa maksan transaminaasientsyymien aktiivisuutta.
Kari Kanala

Kari Tapani Kanala (s. 4. toukokuuta 1967 Halsua) on suomalainen julkisuuden henkilö ja pappi. Hän on toiminut vuodesta 2016 Paavalin seurakunnan kirkkoherrana Helsingissä. Kanala on aiemmin toiminut pappina eri seurakunnissa sekä merimiespappina Isossa-Britanniassa. Lisäksi hän on toiminut Palloliitossa ja opettajan tehtävissä. Julkisuudessa hän on ollut muun muassa Ensitreffit alttarilla -ohjelman, jossa hän toimi asiantuntijana kausilla 1–2 ja 6–11, myötä. Kanala on profiloitunut kirkon uudistajana, ja hän on puhunut samaa sukupuolta olevien parien kirkollisten vihkimisten puolesta. 
Kanala on kolmatta kertaa naimisissa ja hänen nykyinen vaimonsa on pappi Milla Mäkitalo. Heillä on vuonna 2016 syntynyt poika. Kanala on kirjoittanut yhdessä kolmannen vaimonsa kanssa kirjan "Suhteellista – pilkettä ja pohdintaa parisuhteesta" (2019). 
Kanala osallistui tammikuussa 2018 Helsingin Savoy-teatterissa järjestettyyn roastiin eli komedialliseen julkiseen pilkkaamiseen. Helsingin hiippakunnan tuomiokapituli käsitteli lokakuussa 2018 Kanalan esityksestä tehdyn kantelun ja totesi, että Kanala oli käyttäytynyt vastoin asemansa ja tehtävänsä edellyttämiä tapoja. Kanala myös poseerasi Helsingin Sanomissa alastomana syyskuussa 2021. Kanala osallistui Tanssii tähtien kanssa -tv-ohjelmaan syksyllä 2021, mutta putosi siitä ensimmäisenä kilpailijana.
Vuonna 2021 Kanala kirjoitti kirjan "Parisuhdekorjaamo – Kaikkien suhdemallien huoltoon ja tuunaamiseen" psykologi Mikael Saarisen kanssa. 
Kanala on innokas jalkapallon ystävä ja pelaa itsekin julkkisten Raittius- ja urheiluseura Zoomin jalkapallojoukkueessa. Hänet tunnetaan erityisesti englantilaisen Arsenalin kannattajana.
Vapaa-ajattelija.fi-kiista.
Kanala johti vuodesta 2012 Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymän viestintäkampanjaa, jossa seurakuntayhtymä varasi vapaa-ajattelija.fi-verkko-osoitteen omaan käyttöönsä. Kanalan mukaan "ajattelu on vapaata kaikille" eikä nettiosoitteen rekisteröimisessä ole ollut kysymys kiusanteosta Vapaa-ajattelijain liittoa kohtaan. Vapaa-ajattelijain liitto kanteli verkko-osoitteen käytöstä silloiseen Viestintävirastoon. Viestintäviraston mukaan seurakuntayhtymällä ei ollut vahingoittamispyrkimystä, vaikka verkkotunnus oli lähes identtinen vapaa-ajattelijoiden käyttämän vapaa-ajattelijat.fi:n kanssa.
Vapaa-ajattelijain liitto vei asian hallinto-oikeuskäsittelyyn, jossa vuonna 2014 kumottiin Viestintäviraston päätös ja poistettiin seurakuntayhtymältä oikeus käyttää vapaa-ajattelija.fi-osoitetta. Hallinto-oikeuden mukaan verkkotunnuksen hankkimisen ilmeisenä tarkoituksena oli hyötyä Vapaa-ajattelijain Liitto ry:n suojatun nimen maineesta ja tunnettuudesta.
Näkemyksiä.
Kirkko on paljon avoimempi ja suvaitsevaisempi kuin äkkiarvaamalla luulisi.
Tsarskoje Selon lyseo

Tsarskoje Selon lyseo () oli Venäjällä Tsarskoje Selossa (nyk. Puškin) sijainnut oppilaitos, joka oli toiminnassa vuosina 1811–1917. Vuonna 1843 lyseo siirrettiin Pietariin ja nimettiin uudelleen perustajansa keisari Aleksanteri I:n mukaan Keisarilliseksi Aleksanterin lyseoksi. Nykyisin lyseon rakennuksessa toimii vuonna 1949 avattu lyseon muistomuseo.
Lyseo oli aatelisten poikien arvovaltainen uudentyyppinen sisäoppilaitos, joka perustettiin vuonna 1811 Mihail Speranskin aloitteesta Tsarskoje Selon kylään. Opinahjon tehtävänä oli valmistaa valtion palvelukseen virkamiehiä, joilla olisi eurooppalainen sivistys ja monipuolinen kielitaito. Tietoaineiden ohella koulun opetuksessa kiinnitettiin huomiota taide- ja kirjallisuusaineisiin. Oppilaat perehtyivät antiikin kulttuuriin ja maailmankirjallisuuteen etevien opettajien johdolla. Lyseossa harjoiteltiin innostuneesti kirjoittamista ja riimittelyä.
Lyseorakennus sijaitsee Katariinan palatsin siivessä. Lyseon tunnetuimpia oppilaita ovat olleet Aleksandr Puškin ja Aleksandr Gortšakov. Muita tunnettuja oppilaita ovat olleet muun muassa Anton Delvig, Wilhelm Küchelbecker, Nikolai Giers, Dmitri Tolstoi, Jakov Grot, Aleksei Lobanov-Rostovski, Mihail Saltykov-Štšedrin ja Nikolai Gumiljov.
Word Up! (albumi)

Word Up! on yhdysvaltalaisen funk- / R&amp;B-yhtyeen Cameon albumi, joka julkaistiin vuonna 1986. Albumi teki Cameosta yhden 1980-luvun suosituimmista yhtyeistä.
Pentti Kähkönen

Pentti Pellervo Kähkönen (s. 29. heinäkuuta 1932 Kaukola) on suomalainen tietokirjailija ja Jules Vernen teosten suomentaja. Hän on käyttänyt myös nimimerkkejä "Akseli Temmes" ja "Heikki Havina".
Kaukolan Sylijärven kylässä syntyneen Kähkösen vanhemmat olivat kyläseppä, pienviljelijä Viljo Kähkönen ja Laina o.s. Meronen. Kähkösen perhe oli sotavuosina kaksi kertaa evakossa ja sodan jälkeen he muuttivat Ruovedelle jossa perheellä oli sitten maatila. Pentti Kähkönen luki oppikoulukurssin omin päin ja pääsi ylioppilaaksi 1960. Hän joutui lopettamaan opinnot Helsingin yliopistossa sairauden takia ja kävi sitten kauppaopiston Tampereella 1961-1962 ja sen jälkeen ammattikursseja.
Kähkönen työskenteli useissa ammateissa renkinä, metsätyömiehenä, rakennustyömiehenä, puhelinlinjamiehenä, konttoristina ja merimiehenä. Hän oli 30 vuoden ajan Helsingin Puhelinyhdistyksen palveluksessa ja jäi eläkkeelle 1992. Kähkönen on asunut Vihdin Nummelassa vuodesta 1998 lähtien. 
Teoksia.
Nimimerkillä "Heikki Havina":
Nälkäpäivä (lyhytelokuva)

Nälkäpäivä on suomalaisen indie-elokuvaryhmä Anti-Teatterin valmistama lyhytelokuva, joka julkaistiin vuonna 2003. Elokuva on yhtiön kolmas. Nälkäpäivästä julkaistiin HD -remasteroitu versio helmikuussa 2012.
Juoni.
Kahvitauko-elokuvasta tuttu Setä-Samuli saapuu erään Nakkikioskin luokse tilaamaan nakkia ja maitoa. Paikalla olevat eläinaktivistit ja homojen edustaja alkavat ärsyttää Samulia. Kun Samuli oli melkein syömässä nakin, homojen edustaja tuuppaa Samulia, jonka seurauksena Samuli pudottaa nakkinsa maahan. Samuli hermostuu ja heittää maidon homoa päin, joka sytyttää tämän tuleen. Alkaa tulitaistelu. Samuli tappaa kaikki paikalla olevat ja käy viimeisen taistelun nakkimyyjää vastaan. Samuli lyö myyjältä ensin käden irti ja myöhemmin kasvosta palan. Taistelun jälkeen Samuli alkaa juoda olutta.
Kerskakulutus

Kerskakulutus tarkoittaa sellaista kuluttamisen muotoa, jossa taloudellista valtaa omaavat henkilöt osoittavat hankkimillaan luksustuotteilla varakkuuttaan. Kerskakulutuksellaan kuluttajat haluavat hankkia tai ylläpitää saamaansa sosiaalista arvostusta. "Kerskakulutus"-käsite on peräisin sosiologi ja taloustieteilijä Thorstein Veblenin teoksista.
Mihail Taube

Mihail Aleksandrovitš Taube (; 15. toukokuuta 1869 Pauluskoi, Venäjän keisarikunta – 29. marraskuuta 1961 Pariisi, Ranska) oli venäläinen kansainvälisen oikeuden oikeustieteilijä, historioitsija ja poliitikko. Taube oli Friedrich Martensin opiskelija Pietarin yliopistossa, josta hän valmistui kansainvälisen oikeuden tohtoriksi vuonna 1899. Myöhemmin hän opetti Harkovan yliopistossa. Vuosiksi 1903–1911 hän siirtyi Martensin seuraajaksi Pietarin yliopiston kansainvälisen oikeuden professuuriin. Yliopistotoimiensa lisäksi Taube työskenteli Venäjän keisarikunnan palveluksessa ulkoasianministeriössä ja opetusministerinä.
Venäjän keisarivallan kukistuttua Taube pakeni maasta Suomeen, jossa hän toimi Aleksandr Trepovin johtamassa venäläisten emigranttien komiteassa. Myöhemmin Taube asui Ruotsissa, jossa hän opetti Uppsalan yliopistossa ja edelleen Alankomaissa, jossa hän luennoi Haagin kansainvälisen oikeuden akatemiassa. Maanpaossa ollessaan Taube kirjoitti kansainvälisen oikeuden historiaa käsitelleitä teoksia erityisesti Venäjää ja Bysanttia koskien. Taube asettui lopulta Ranskaan vuonna 1928 ja kuoli Pariisissa vuonna 1961.
Hamish Mahaddie

Thomas Gilbert "Hamish" Mahaddie (maaliskuu 1911 – 16. tammikuuta 1997) oli brittiläinen Kuninkaallisten ilmavoimien upseeri ennen toista maailmansotaa, sen aikana ja sen jälkeen. Myöhemmin hän toimi neuvonantajana ja koordinaattorina useiden sotaelokuvien tuotannossa. Hän sai "Hamish"-lempinimensä ilmavoimissa ollessaan hankittuaan samannimisen hevosen ja hänen palvelustoveriensa kommentoitua hänen ja hevosen olevan saman näköisiä.
Mahaddie syntyi Skotlannissa vuonna 1911 ja liittyi ilmavoimiin vuonna 1928. Hän palveli aluksi ilmavoimien maanpinnan tukijoukoissa, mutta vuonna 1934 hänen hakemuksensa pommikonemiehistön koulutukseen hyväksyttiin ja hän sai lentäjänlupansa seuraavana vuonna. Toisen maailmansodan alettua vuonna 1939 Mahaddie toimi pommikoneen lentäjänä aina vuoteen 1943 asti, jolloin hänestä tehtiin ns. Pathfinder-yksiköiden värvääjä. Pathfinder-yksiköiden tehtävä oli johtaa pommituslaivueita ja pudottaa soihtuja merkiksi pommikoneille.
Vuonna 1955 Mahaddie, joka vielä oli ilmavoimien palveluksessa, hankki operaatio Chastiseä käsittelevää elokuvaa "Taivaalla palaa" varten tuotannon tarvitsemat Avro Lancaster -pommikoneet. Hän jäi eläkkeelle ilmavoimista vuonna 1958 everstin arvonimellä.
Eläkkeelle jäätyään Mahaddie alkoi luoda uraa sotaelokuvien konsulttina ja avusti muun muassa elokuvien "Laivue 633 iskee" ja "Taistelu Englannista" lentokoneiden hankinnassa. Jälkimmäisen tuotantoa varten Mahaddie hankki yli sata konetta muun muassa Espanjan ilmavoimilta ja yksityisiltä omistajilta. Mahaddie avusti myös James Bond -elokuvan "Elät vain kahdesti" "Pikku Nellie" -autogiron kanssa.
1970-luvulla Mahaddie esiintyi kommentaattorina dokumenttisarjassa "Maailma sodassa".
Hamish Mahaddie kuoli 16. tammikuuta 1997.
Word Up! (kappale)

Word Up! on funk-kappale, jonka yhdysvaltalainen funk-yhtye Cameo alun perin nauhoitti vuonna 1986. Kappaleen sanoittivat yhtyeen jäsenet Larry Blackmon sekä Tomi Jenkins. Kappaleen toistuva soitto yhdysvaltalaisilla dance- ja R&amp;B-radiokanavilla kuin myös sen musiikkivideo MTV-televisiokanavalla johdosta singlestä tuli yhtyeen parhaiten tunnettu hittikappale.
Tolkien (elokuva)

Tolkien on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elämäkerrallinen draamaelokuva, joka kertoo englantilaiskirjailija J. R. R. Tolkienista. Elokuvan on ohjannut Dome Karukoski, ja sen ovat käsikirjoittaneet David Gleeson ja Stephen Beresford. Tolkienia näyttelee Nicholas Hoult. Muissa pääosissa esiintyvät muun muassa Lily Collins ja Tom Glynn-Carney.
Elokuvaa on valmisteltu vuodesta 2013. Heinäkuussa 2017 ohjaajaksi ilmoitettiin Dome Karukoski ja pääosanäyttelijäksi Nicholas Hoult. Elokuvan kuvaukset aloitettiin lokakuussa 2017.
"Tolkienin" ensi-ilta Yhdysvalloissa on 10. toukokuuta 2019 ja Suomessa sekä Britanniassa viikkoa aiemmin 3. toukokuuta. Elokuvan budjetti on STT:n mukaan noin 17 miljoonaa euroa ja kopiomäärä Yhdysvalloissa yli 500. Ensi-iltaviikonloppuna elokuvan kassatulot olivat 2,20 miljoonaa dollaria ja se oli yhdeksänneksi katsotuin elokuva Yhdysvalloissa. Sitä esitettiin 1 495 elokuvasalissa. Suomessa katsojia oli ensi-iltaviikonloppuna 23 625 ja se oli viikonlopun toiseksi katsotuin elokuva.
O Fortuna

O Fortuna on keskiaikainen latinankielinen vaganttiruno, joka kirjoitettiin 1200-luvun alussa, osana kokoelmaa "Carmina Burana". Runo kertoo Fortunasta, vääjäämättömästä kohtalosta, joka koskettaa niin jumalia kuin ihmisiä roomalaisessa mytologiassa. 
Carl Orffin sävellys.
Saksalainen säveltäjä Carl Orff sovitti ”O Fortunan” kuorolle ja orkesterille vuosina 1935–1936 osaksi kantaattiaan "Carmina Burana", jossa se toistuu ensimmäisenä ja viimeisenä osana. Teos esitettiin ensimmäisen kerran 8. kesäkuuta 1937. 
BBC ilmoitti vuonna 2009, että Orffin ”O Fortunasta” vuonna 1973 tehty saksalainen levytys oli edellisen 75 vuoden aikana eniten julkisesti soitettu klassisen musiikin teos.
Runon sanat.
&lt;poem&gt;O Fortuna
velut luna
statu variabilis,
semper crescis
aut decrescis;
vita detestabilis
nunc obdurat
et tunc curat
ludo mentis aciem,
egestatem,
potestatem
dissolvit ut glaciem.
Sors immanis
et inanis,
rota tu volubilis,
status malus,
vana salus
semper dissolubilis,
obumbrata
et velata
michi quoque niteris;
nunc per ludum
dorsum nudum
fero tui sceleris.
Sors salutis
et virtutis
michi nunc contraria,
est affectus
et defectus
semper in angaria.
Hac in hora
sine mora
corde pulsum tangite;
quod per sortem
sternit fortem,
mecum omnes plangite!&lt;/poem&gt;
Simmental (nautarotu)

Simmental on nautakarjarotu. Se on kotoisin Sveitsistä Bernin kantonista Simmejoen laaksosta (). Rotu on sovelias sekä maidon- että lihantuotantoon. Lehmät painaa 700–950 kg ja sonnit 1200–1400 kg. Väriltään rotu on valkoruskeita kirjavia.
Simmental-karjaa kasvatetaan eri puolilla maailmaa. Suomeen ensimmäiset Simmental-naudat tuotiin vuonna 1990. Erityisen hyvin rotu soveltuu emolehmäksi runsaan maidontuotannon ja rodulle yleisten kaksosvasikoiden ansiosta.
Kauppatori (Jyväskylä)

Kauppatori on Jyväskylässä Harjun kaupunginosassa sijaitseva tori. Aukio sijaitsee keskustan pohjoispuolella ja rajautuu Lyseonkatuun, Yliopistonkatuun sekä Väinönkatuun sekä luoteessa suoraan asuinkortteliin. Kauppatorin keskellä sijaitsee kuvanveistäjä Veikko Hirvimäen veistämä vuonna 1989 paljastettu veistos Torikuningas. Torin lounaislaidalla sijaitsee liikerakennus, jossa toimi vuoteen 2008 saakka Jyväskylän kauppahalli. Myös Harjun kaupunginosaa vastaavan kaupungin tilastoalueen nimi on torin mukaan Kauppatori.
Kansallinen olympiakomitea

Kansallinen olympiakomitea on kansainvälisen olympialiikkeen kansallinen yksikkö. Se vastaa kansan osallistumisesta olympiakisoihin. Kansallinen olympiakomitea voi myös esittää kaupunkia tulevien olympiakisojen pitopaikaksi. Suomessa kansallinen olympiakomitea toimii lisäksi urheilun kattojärjestönä. 
Kansalliset olympiakomiteat.
Vuonna 2016 kansallisia olympiakomiteoita oli yhteensä 206. Jokaisella Yhdistyneiden kansakuntien jäsenvaltiolla on oma kansallinen olympiakomiteansa. Lisäksi kansallinen olympiakomitea on Palestiinalla, Cookin saarilla, Kosovolla ja Taiwanilla.
Kansallinen olympiakomitea on myös yhdeksällä ei-itsenäisellä alueella: Yhdysvaltain Samoalla, Guamilla, Puerto Ricolla, Yhdysvaltain Neitsytsaarilla, Bermudalla, Brittiläisillä Neitsytsaarilla, Caymansaarilla, Aruballa ja Hongkongilla.
Ennen vuotta 1996 Kansainvälisen olympiakomitean säännöissä hyväksyttiin kansallinen olympiakomitea myös maalle, joka ei ollut YK:n tunnustama valtio. Vuoden 1996 jälkeen status voidaan myöntää uudelle jäsenelle vasta, kun muut valtiot tunnustavat alueen itsenäiseksi valtioksi. 
Kansainvälinen olympiakomitea erotti Brasilian olympiakomitean toistaiseksi lahjussyytösten vuoksi 4.10.2017. Kuwaitin olympiakomitea on ollut erotettuna vuodesta 2015, koska valtio on lainsäädännöllä puuttunut kansallisten urheilujärjestöjen toimintaan. Henkilöt, jotka eivät edusta mitään tunnustettua kansallista olympiakomiteaa, voivat osallistua olympiakisoihin itsenäisinä olympiaurheilijoina. 
Kansainvälisen olympiakomitean maanosajärjestöt ovat hyväksyneet jäsenikseen joitakin kansallisia olympiakomiteoita, jotka eivät ole KOK:n jäseniä. Macaolla ja Färsaarilla on omat paralympiakomiteansa, ja ne voivat nimetä joukkueita paralympialaisiin.
Joonas Savolainen

Joonas Savolainen (s. 18. kesäkuuta 1997 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Savolainen on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa.
Ura.
Savolainen on Turun Palloseuran kasvatti. Hän toimi kaudella 2012–2013 seuran C-nuorten varakapteenina. Kaudella 2013–2014 Savolainen toimi TPS:n B-nuorten kapteenina. Kauden 2014–2015 päätteeksi hän voitti A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2015–2016 Savolainen edusti TPS:n A-nuoria myös Junior Club World Cupissa. Kaudella 2016–2017 hän nousi seuran A-nuorten kapteenistoon. Savolainen oli yhdeksällä osumallaan joukkueensa kolmanneksi paras maalintekijä Aaro Löyttymäen ja Mark Viitasen kanssa.
Kaudella 2017–2018 Savolainen oli TPS:n A-nuorten toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 19+22=41. Samalla kaudella hän debytoi TPS:n SM-liigajoukkueessa, jossa Savolainen pelasi kaksi runkosarjaottelua. Hän teki liigadebyyttinsä 4. marraskuuta 2017 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Savolainen merkittiin TPS:n nelosketjun vasempaan laitaan Elias Karvosen ja Oskari Siikin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.33 minuuttia.
Elokuussa 2018 TPS lainasi Savolaisen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue TUTO Hockeyn paitaan, jossa hän pelasi kauden 2018–2019 aikana kahdeksan runkosarja- ja kaksi Suomen Cupin ottelua ilman tehopisteitä. Savolainen pelasi TPS:n SM-liigajoukkueessa yhdeksän runkosarjaottelua tehden yhden maalin, joka syntyi hänen kauden neljännessä ottelussaan 28. joulukuuta 2018 KooKoota vastaan.
Kaudeksi 2019–2020 Savolainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhoon. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa miesten peleissä toi 46 runkosarjaottelussa tehot 14+11=25. Savolainen oli SaPKon kolmanneksi paras maalintekijä. Huhtikuussa 2020 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2020–2021 Savolainen nimettiin SaPKon varakapteeniksi. Helmikuussa 2021 hän siirtyi kuitenkin loppukauden kattavalla sopimuksella Suomi-sarjajoukkue Karhu HT:hen, kun SaPKo keskeytti kautensa koronavirusrajoitusten vuoksi. Savolainen voitti kauden päätteeksi Suomi-sarjan mestaruuden.
Kaudeksi 2021–2022 Savolainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Joukkuetta siirtyi myös valmentamaan hänelle SaPKosta tuttu Pasi Räsänen. Savolainen nimettiin Hokin varakapteeniksi. Hän oli tehoilla 13+22=35 joukkueen toiseksi paras pistemies Oskari Siikin jälkeen. Kesäkuussa 2022 Savolainen teki Hokin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Pelityyli.
Hokin päävalmentaja Pasi Räsäsen mukaan Savolainen on monipuolinen kahden suunnan sentteri, joka pystyy pelaamaan sekä yli- että alivoimalla. Räsäsen mukaan hän tuo myös pukukoppiin ison kasan johtajuutta.
Nero d’Avola

Nero d’Avola (virallisesti Calabrese) on viinin valmistukseen käytettävä rypälelajike. Siitä on olemassa useita mutaatioita, jotka pääosin ovat tummia. Rypälettä viljellään lähinnä Etelä-Euroopassa, erityisesti Sisilian saarella Italiassa. Rypäle onkin saanut yleisemmin käytetyn nimensä sisilialaisen Avolan kaupungin mukaan..
Viljely Italiassa.
Nero d’Avola on kotoisin Italiasta. Se on Italian kymmenenneksi viljellyin rypälelajike (vuonna 2010), jota viljellään lähes pelkästään Sisiliassa. Viljelyala Italiassa oli vuonna 2014 noin 166 neliökilometriä.
Viinit Italiassa.
Rypälettä käytetään kymmenien laatuluokiteltujen sisilialaisviinein valmistukseen, tyypillisesti Frappato-rypäleen kanssa.Laatuluokitellut DOC- tai DOCG-viinit, joissa käytetään Nero d’Avolaa:
Mežraiontsy

Mežraiontsy () oli Venäjän sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa vuosina 1913–1917 vaikuttanut ryhmä, joka pyrki sijoittumaan bolševikkien ja menševikkien väliin ja korostamaan puolueen yhtenäisyyttä. Ryhmän jäsenet liittyivät vuonna 1917 bolševikkeihin.
Venäjän sosiaalidemokraatit hajosivat lopullisesti, kun bolševikit pitivät tammikuussa 1912 Prahassa Leninin johdolla oman puoluekokouksensa ja perustivat käytännössä oman puolueen. Lev Trotski kokosi kaikki muut ryhmät vanhasta puolueesta niin sanotuksi ”elokuun blokiksi”, joka järjestäytyi elokuussa 1912 Wienissä. Tämä liittouma kuitenkin hajosi pian sisäisiin erimielisyyksiinsä. Seuraavana vuonna joukko sosiaalidemokraatteja perusti Pietarissa "mežraiontsy"-ryhmän (kirjaimellisesti ”alueiden väliset”), joka pyrki luomaan itsenäisen linjan bolševikkien ja menševikkien väliin. Ryhmä tunnettiin myös nimillä ”yhdistyneet sosiaalidemokraatit” ja ”yhdistyneet internationalistit”. Kannattajia sillä oli ehkä muutamia tuhansia. Ryhmällä oli jonkinasteinen rooli vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen työläismielenosoitusten lietsomisessa Pietarissa. Mežraiontsyyn kuuluivat muun muassa Anatoli Lunatšarski, Moisei Uritski ja Adolf Joffe. Myös Trotski liittyi siihen lyhytaikaisesti palattuaan maanpaosta Venäjälle helmikuun vallankumouksen jälkeen. Mežraiontsy oli tässä vaiheessa jo selvästi lähentymässä bolševikkien kanssa.
Mežraiontsy-ryhmä liittyi virallisesti bolševikkeihin elokuussa 1917 Pietarissa pidetyssä bolševikkipuolueen 6. puoluekokouksessa. Bolševikkien 15-henkiseen keskuskomiteaan valittiin kolme mežraiontsylaista, Trotski, Uritski ja Joffe.
Wäinö Wuolio

Wäinö Alarik Wuolio, sukunimi aik. "Gustafsson" (24. toukokuuta 1880 Helsinki – 27. joulukuuta 1970) oli suomalainen rakennusalan diplomi-insinööri.
Wuolion vanhemmat olivat tehtailija Henrik Gustafsson ja Adolfina Rekolin. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta 1904. Wuolio sai Suomen Liikemiesten Kauppaopiston päästötodistuksen 1906 ja hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1913.
Wuolio toimi Vaasan Teknokemiallisen tehtaan konttoripäällikkönä 1907–1911, Turun rautabetonivalimon teknillisenä johtajana 1913–1917 sekä Ab Skånska Cementgjuterietin suunnittelijana ja työnjohtajana 1917–1927. Wuolio oli rakennustoimisto A. B. Kartion toimitusjohtajana ja hänellä oli oma rakennustoimisto vuodesta 1926 lähtien. Wuolio suunnitteli vuonna 1916 valmistuneen Alvettulan sillan joka oli yksi Suomen ensimmäisiä teräsbetonisiltoja. Silta rakennettiin Tapani-menetelmän mukaan suurista betonisista ontelotiilistä. Myöhemmin Wuolio toimi muun muassa Lasipalatsin rakennustyön valvojana ja oli rakennusinsinöörinä rakentamassa Outokumpu Oy:n vuonna 1937 Outokumpuun valmistunutta pääkonttorirakennusta jonka suunnitteli arkkitehti Uno Ullberg.
Wäinö Wuolio oli naimisissa 1908–1949 Anni Maria Weckmanin (k. 1949) kanssa ja vuodesta 1959 Vieno Cecilia Malleniuksen kanssa.
Rasinrinne

Rasinrinne on asuinalue Jyväskylässä Kangasvuoren kaupunginosassa. Alueen läheisyydessä sijaitsevat Seppälän alueen ja Huhtakeskuksen palvelut. Rasinrinteellä sijaitsee korttelipuisto. 
1990-luvulla alettiin rakentaa omakotitaloja Rasinpyörteeseen. Rasinrinne koostuu enimmäkseen vuosien 2000-luvun ensikymmenellä rakennetuista taloista. Rivi- ja omakotitalovaltainen Rasinrinne poikkesi Huhtasuon suuralueen aiemmasta rakennuskannasta, joka koostui lähinnä 1970-luvulla rakennetuista kerrostaloista. Rasinrinteen alueelle on rakennettu myös kerrostaloja 2000- ja 2010-luvuilla.
Sutherland Springsin kirkkoampuminen

Sutherland Springsin kirkkoampuminen tapahtui 5. marraskuuta 2017 Sutherland Springsin kunnallishallinnottomalla alueella noin 45 kilometriä San Antonion keskustasta itään. Joukkomurha tapahtui Sutherland Springsin keskustassa sijaitsevassa baptistikirkossa ja sen ympäristössä. Tapahtumassa kuoli 26 ja loukkaantui 20 ihmistä.
Se on Yhdysvaltain historian tuhoisin kirkkoammuskelu, ylittäen vuoden 2015 Charlestonin kirkkoampumisen.
Tapahtumat.
Ampuminen alkoi noin 11.30 paikallista aikaa baptistikirkon pihalla. Tekijä meni kirkkoon ampumaan kesken jumalanpalveluksen. Ampujan poistuessa kirkosta kaksi paikallista asukasta alkoivat ampua häntä. Tekijä lähti autolla pakoon, mutta asukkaat lähtivät ajamaan häntä takaa. Ammuskelun tekijä ajoi takaa-ajon aikana kolarin ja hänet löydettiin kuolleena autostaan. Viranomaisten mukaan kyseessä oli itsemurha ja häneltä löytyi ampumahaava. Ammuskelussa kuoli 26 ihmistä ja 20 loukkaantui. Uhrien ikähaarukka oli puolentoista kuukauden ikäisestä 77-vuotiaaseen saakka.
Tekijä.
Viranomaisten mukaan tekijä oli 26-vuotias entinen ilmavoimien sotilas Devin Patrick Kelley (21. helmikuuta 1991 Hays, Texas – 5. lokakuuta 2017 New Berlin, Texas). Hänet oltiin tuomittu viisi vuotta aiemmin vaimonsa pahoinpitelystä, erotettu ilmavoimista ja tuomittiin vuoden vankeusrangaistukseen.
Tekijän motiivina pidetään perheriitaa. Hän oli lähettänyt uhkaavia viestejä anopilleen. Viestit liittyivät perheriitaan. Ammuskelun jälkeisen takaa-ajon jälkeen hän ampui itsensä. Tekijällä ei ollut yhteyksiä terrorismiin, eikä ammuskelusta aloitettu terrorismitutkintaa.
Ihmisen osa (elokuva)

Ihmisen osa on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Juha Lehtola. Elokuva on Kari Hotakaisen vuonna 2009 ilmestyneen samannimisen romaanin innoittama, ja sen ovat käsikirjoittaneet Hotakainen ja Lehtola. Romaanin tapahtumat on tuotu nykyaikaan. Elokuvan adaptaatiokäsikirjoittajana ja dramaturgina on toiminut Leo Viirret. "Ihmisen osan" pääosia esittävät Hannu-Pekka Björkman, Leena Uotila, Asko Sarkola, Ria Kataja, Kari Hietalahti, Armi Toivanen, Della McLoud ja Nicole Stiles.
"Ihmisen osa" sai ensi-iltansa 21. joulukuuta 2018. Elokuva sai viisi Jussi-ehdokkuutta parhaasta elokuvasta, miespääosasta (Björkman), naissivuosasta (Kataja), käsikirjoituksesta ja musiikista. Björkman palkittiin parhaasta miespääosasta. Roolitus on osin sama kuin Helsingin kaupunginteatterin näyttämösovituksessa (2011–2013), tosin Leena Uotila on nostettu sivuroolista pääosaan. Näytelmässä Salme Malmikunnasta esitti Ritva Valkama.
Tuotanto.
Elokuvaa kuvattiin Uudellamaalla loka-joulukuussa 2017. Elokuvan budjetti oli 1,4 miljoonaa euroa.
Juoni.
Ihmisen osa kertoo etääntyneen perheen yllättävästä lähentymisestä. Elokuvan päähenkilö on konkurssin kokenut varaton Pekka Malmikunnas (Hannu-Pekka Björkman), joka uskottelee vanhemmilleen (Leena Uotila, Asko Sarkola) ja aikuisille siskoilleen (Ria Kataja, Armi Toivanen) toimivansa yhä menestyksekkäänä toimitusjohtajana. Kun kuvioihin astuu Pekan veroinen huijari, Kimmo Hienlahti (Kari Hietalahti), Pekka havahtuu oman tilanteensa mahdottomuuteen, ja elämänkokoinen huijaus alkaa paljastua.
Who Built the Moon?

Who Built the Moon? on brittiläisen rockyhtye Noel Gallagher’s High Flying Birdsin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 24. marraskuuta 2017.
"Who Built the Moon?" debytoi kotimaassaan edellisten albumien tapaan Britannian albumilistan ykkösenä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säv. ja san. Noel Gallagher.
Listasijoitukset.
Listasijoitusten lähde:
Edward von Lõngus

Edward von Lõngus (nimimerkki) on virolainen sapluunatekniikkaa käyttävä taidemaalari, joka asuu Tartossa. Hänen teoksensa on saanut huomiota mediassa ja taidekriitikoilta, niitä on esitetty taidenäyttelyissä ja myydään taidehuutokaupoissa.
Häntä on verrattu Banksyyn teostensa tyylin takia. Niissä on usein poliittista ja yhteiskunnallista kommentointia, niissä käytetään Banksyn tavoin sapluunaa ja hänen identiteettinsä on tuntematon.
Edward von Lõngus sai Tarton kaupungin kulttuuripalkinnon vuonna 2014 työstään "Cannabeard and witch-hunter", jossa käytetään virolaista lastenkirjan hahmoa Sammalhabe ("Sammalparta") ja muokataan se yhteiskunnalliseksi ja kriittiseksi teokseksi huumesodasta.
Suomessa.
Neljä Edward von Lõnguksen teoskokonaisuutta on Helsingin Itä-Pasilassa. Ne ovat osa Viro 100 vuotta tapahtumia. Teoksia voi katsoa animoituina älypuhelimeen ladatun AR-tekniikkaa käyttävän applikaation avulla.
Ruutia valkokankaalla

Ruutia valkokankaalla – elokuvien Villi länsi on Pertti Avolan elokuvahistoriaa ja erityisesti lännenelokuvia käsittelevä kirja. Kirjan on julkaissut vuonna 2017 Jalava. Kirjoittaja on toiminut pitkään elokuvakriitikkona.
Kirjan ensimmäisissä luvuissa Avola ruotii todellisuutta elokuvien takana. Luvussa "Westernmytologian jäljillä" hän käsittelee Villin lännen myytin ja lännenelokuvan lajityypin syntyä ja kehitystä sekä elokuvan yhteyttä todellisuuteen – tai pikemminkin yhteyden puutetta. Luvussa "Cowboy, erämaan ritari" Avola syventää analyysiä kertomalla karjanajajien ammattikunnasta, siitä millaisia arjen puurtajia he olivat sen myyttisen cowboyn sijasta, jonka legenda syntyi jo 1800-luvulla.
Luvussa "Lainsuojattomat ja lainvalvojat" Avola keskittyy kolmeen lännenelokuvien keskeiseen hahmoon, Billy the Kid, Jesse James ja Wyatt Earp sekä romantisoinnin hiipumiseen 1960-luvulta alkaen.
Luvussa "Valkoisen miehen historia" Avola ottaa esille näkökulmaongelman. Valkoinen mies on elokuvan sankari, muut joko uhkia tai syyntakeettomia metsäläisiä, kuten yleensä intiaanit, tai lähes näkymättömiä, enintään avustavissa sivurooleissa, kuten mustat, joita todellisuudessa oli lännen asujaimistossa runsaasti, ja meksikolaiset, joita elokuvissa on vielä vähemmän ja surkeampina hahmoina. Naisen osa lännenelokuvissa on olla cowboyn palkinto. Hänet on niissä ylistämällä alistettu, kuten Avola huomauttaa. Heitä ei juuri ole kuvattu realistisesti.
Oman lukunsa "Kun myytti matkasi Italiaan" saa italowestern. Muutamassa vuodessa 1960-luvun jälkipuolella syntynyt elokuvan laji lähes kuoli 1970-luvulle tultaessa. Italowesternin laadun Avola luonnehtii lännen historiasta eronneeksi hyperrealismiksi, lukuun ottamatta Sergio Leonen elokuvia, joissa yhtymäkohtia historiaan sentään on. 
Viimeisessä luvussa "Historia nykypäivän westerneissä" Avola muistuttaa, että vaikka lajin kuolemaa on povattu usein, se on yhä elossa, joskin elokuvat ovat usein pieniä halpatuotantoja, huonosti tehtyä, kehnosti näyteltyjä.
On syntynyt myös uudenlaisia elokuvia, joihin sekoittuu muista elokuvan lajityyppejä, kuten fantasiaa, kauhua ja tieteiselokuvaa. Lisäksi tehdään nykypäivään sijoittuvia lännenelokuvia.
Kirjan lopussa on elokuvahakemisto ja henkilöhakemisto.
Arviot.
Tapani Bagge arvioi kirjan Hämeen Sanomissa "hieman haparoivaksi". Kirjassa ei hänen mukaansa ole uusia ajatuksia. Hän ei hyväksy Avolan historiallista tarkastelunäkökulmaa, jossa tämä etsii totuutta myyttisen Lännen takana. John Waynen kutsuminen taantumukselliseksi ei Braggesta vastaa todellisuutta. Ongelmana hän näkee sen, että Avola ei hänen mukaansa muista, että elokuvalla on muitakin tekijöitä kuin ohjaaja ja itsenäiset ratkaisunsa tekevät näyttelijät. Myönteisenä hän näkee, että hän löysi kirjasta muutaman elokuvan joita hän ei ole nähnyt. Sehän elokuvakirjan perustehtävä onkin: herättää lukijan kiinnostus käsiteltyihin elokuviin, kuten Bragge huomauttaa.
Kirjaa Seurassa esitellessään Matti Rämö ei puolestaan näe historiaan linkittyvää käsittelytapaa ongelmaksi, sillä myyttiä alettiin rakentaa jo sankareiden elinaikana.
Sutherland Springs

Sutherland Springs on kunnallishallinnoton alue Yhdysvalloissa Texasin osavaltiossa. Se sijaitsee noin 32 kilometriä San Antoniosta itään U. S. Route 87:n varrella. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan paikkakunnalla asui 362 ihmistä.
Sutherland Springs sijaitsee Cibolo Creekin länsirannan tontilla, joka määriteltiin vuonna 1854 John Sutherlandille, joka oli asettunut alueelle vuonna 1849. Hän oli avannut vuonna 1851 kotiinsa vaunupysäkin ja postitoimiston. Sutherland Springsista tehtiin vuonna 1860 Wilsonin piirikunnan pääkaupunki, mutta pääkaupunki siirrettiin sisällissodan jälkeen Floresvilleen.
Sutherland Springsiin alkoi tulla matkailijoita, kun rautatie rannikolta San Antonioon valmistui vuonna 1877. Paikkakunta siirrettiin vuonna 1910 uudelle paikalle, mihin muuttivat myös suurin osa vanhan kylän yrityksistä. Sutherland Springs oli suosittu lomakohde, sillä siellä oli pienellä alueella useita mineraalipitoisia lähteitä. Lokakuussa 1913 tulva tuhosi lähteet ja paviljongit, eikä paikkakunnan matkailuala toipunut siitä. Sutherland Springs muutti vanhalle paikalleen, ja uusi asuinalue oli käytännössä autioitunut vuoteen 1940 mennessä.
Sutherland Springsin asukasluku laski matkailualan heikkenemisen jälkeen. Vuonna 1920 siellä oli ollut noin 400 asukasta, mutta vuonna 1980 enää 114. Asukasmäärä on kasvanut hieman taas 1980-luvun alun jälkeen.
Sutherland Springsin pienessä baptistikirkossa tapahtui 5. marraskuuta 2017 ammuskelu, jossa kuoli 26 ihmistä.
Foreseen

Foreseen on suomalainen Helsingistä lähtöisin oleva metalliyhtye, jonka musiikissa on vaikutteita thrash metallista sekä hardcore punkista. Yhtye on julkaissyt kolme albumia: "Helsinki Savagery" ilmestyi vuonna 2014, "Grave Danger" vuonna 2017 ja "Untamed Force" vuonna 2022.
Tivolimäellä tavataan

Tivolimäellä tavataan on Kirsti Mannisen ja Pirkko Kanervan kirjaan Tivolimäen Kalle perustuva animaatiosarja, jota esitettiin Yle TV2:n "Pikku Kakkonen" -lastenohjelmassa vuonna 1989. Sarjan päähenkilöinä ovat Kalle, sirkuskoira Hessu, sirkustaiteilijoita muun muassa voimistelijaveljekset Bubi ja Aleksi, Miss Volta, Martta-neiti, Josef-leijonankesyttäjä, Gottarsin täti, voimanainen, gladiaattorimies, taikurimestari Solmu Mäkelä, Valkoinen Sheikki, sekä sirkuseläimensä ovat Marakattikaksoset, Boa-käärme, Hummeli-virtahepo, Pepita-sirkusnorsu, leijonia, norsuja ja karhuja. 
Sarjan alussa Tivolimäen huvilassa on vilskettä. Kertojina toimivat Martti-Mikael Järvinen ja Matias Martinpoika Järvinen sekä tekstinä Pirkko Kanerva, piirrokset ja animaationa Krista Partti, musiikin säveltäjänä Martti-Mikael Järvinen, käsikirjoittaja ja ohjaajana Kirsti Manninen ja toimittajana Päivi Lattunen.
Sarja muistetaan Sariolan tivolisuvun elämään Keravan Sariolanmäellä 1920- ja 1930-luvulla.
Julianna Leblanc

Julianna Grace LeBlanc (s. 5. joulukuuta 2004) on yhdysvaltalainen tubettaja, näyttelijä, laulaja ja entinen telinevoimistelija Marylandin osavaltiosta. Hänellä on YouTubessa omalla kanavallaan "Jules LeBlanc", (aiemmin "acroanna") yli 4 miljoonaa tilaajaa ja videoillaan yhteensä yli 300 miljoonaa näyttökertaa. Lisäksi hänen perheen yhteisellä Bratayley-kanavalla on noin 7,2 miljoonaa tilaajaa ja videoilla yhteensä yli 4 miljardia näyttökertaa. Jules on kuulunut ennen myös tunnettuun YouTube-kanavaan SevenAwesomeKids.
Yksityiselämä.
Julesilla on kaksi vuotta vanhempi veli Caleb ja neljä vuotta nuorempi sisko Hayley. Hänen veljensä Caleb kuoli yllättäen sydänsairauteen 13-vuotiaana 1. lokakuuta 2015. 
Jules harrasti telinevoimistelua vuosina 2007-2017 ja päätyi USAG:in tasolle 9. Hän lopetti voimistelun jotta pystyisi panostamaan enemmän laulamiseen ja näyttelemiseen. Jules on harrastanut lisäksi kitaran soittoa ja baseballia, mutta lopetti ne ajanpuutteen takia. Julesilla oli myös oma hevonen Marylandissa. 
Vuonna 2018 Jules ja hänen perheensä muuttivat Los Angelesiin ja pian sen jälkeen vuoden 2019 lopussa he päättivät lopettaa Bratayley kanavalle videoiden tekemisen. Jules on panostanut sen jälkeen näyttelemiseen mm. Brat kanavalla sekä Nickelodeonin Side Hustle-televisiosarjassa. 
Musiikkiura.
Vuonna 2017 Jules sai levytyssopimuksen ja nauhoitti ensimmäisen musiikkivideonsa ”Little Do You Know” kevätkesällä 2017 Hayden Summerallin kanssa. Musiikkivideolla on yli 65 miljoonaa näyttökertaa. Saman vuoden kesällä hän myös nauhoitti toisen musiikkiversion Maddien ja Taen kappaleesta ”Fly”. Syksyllä 2017 hän kirjoitti ensimmäisen itse kirjoittaman kappaleen ”Ordinary Girl”, jolla on yli 38 miljoonaa näyttökertaa. Keväällä 2018 hän julkaisi uuden kappaleen ”Picture This”, jolla on yli 22 miljoonaa katselukertaa.
Tuvia Bielski

Tuvia Bielski (1906–1987) oli puolanjuutalainen toisen maailmansodan aikainen partisaani, joka pystyi säilyttämään holokaustin aikana 1 200 juutalaista siviiliä hengissä piilottelemalla heitä kolmen vuoden ajan itäpuolalaisessa metsässä (nykyisen Valko-Venäjän alueella). Ryhmää pidetään suurimpana juutalaisten partisaanien ryhmänä.
Bielski syntyi itäpuolalaiseen juutalaisperheeseen, joka asui pienessä kylässä lähellä Lidan ja Navahrudakin kaupunkeja. Hän toimi ensimmäisen maailmansodan aikana aluetta miehittäneiden saksalaisjoukkojen tulkkina ja suoritti 1920-luvulla asepalveluksen Puolan armeijassa. Toisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1939 hän sai määräyksen astua aseisiin Saksaa vastaan. Alue joutui Saksan haltuun ja sen juutalaisväestö siirrettiin Navahrudakin kaupungin ghettoon. 
Bielski kuitenkin pakeni ja alkoi elää kolmen veljensä kanssa partisaanielämää metsissä. Ryhmä kasvoi vähitellen yli 1 200 hengen kokoiseksi. Se eli yli kahden vuoden ajan Nalibokskaja Pusjtjan metsässä ja joutui väistelemään partisaaneja jahdanneita natseja. Natsihallinto lupasi 100 000 markan palkkion Bielskin kiinniottajalle. Ryhmä teki aseellisia ryöstöjä hankkiakseen ruokaa ja tarvikkeita. Se myös osallistui aseellisin operaatioihin muiden partisaaniryhmien kanssa. Kesällä 1944 ryhmä tuli esille Novogrodekin kaupungissa, joka oli siirtynyt puna-armeijan haltuun. 
Sodan jälkeen Bielski asui New Yorkissa, jossa hän kuoli vuonna 1987. Hänet haudattiin aluksi Long Islandille. Myöhemmin vuonna 1988 hänet haudattiin sotilaallisin kunnianosoituksin Jerusalemiin.
Vuonna 2008 valmistunut Edward Zwickin ohjaama elokuva Uhma perustuu Bielskin veljesten tarinaan.
Doron Swade

Doron Swade (s. 1946 Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalaissyntyinen brittiläinen tieteenhistorioitsija, kuraattori ja tietokirjailija. 
Swade opiskeli useissa yliopistoissa, muun muassa Cambridgen yliopistossa ja University College Londonissa. Hänen oppiaineisiinsa kuuluivat muun muassa fysiikka, tieteenfilosofia, tekoäly ja historia. Hänellä on maisterin tutkinto ohjaustekniikasta ja tohtorin tutkinto tietokonehistoriasta.
Swade työskenteli pitkään Lontoon Science Museumissa, jossa hän toimi ensin tietokonealan vanhempana kuraattorina ja sitten apulaisjohtajana sekä kokoelmapäällikkönä. Sen jälkeen Swade on työskennellyt kuraattorina myös Computer History Museumissa. Hän perusti vuonna 1989 Computer Conservation Societyn, joka on erikoistunut kunnostamaan vanhoja tietokonelaitteita. Swade on ollut vierailevana tietokonehistorian professorina Portsmouthin yliopistossa ja tietojenkäsittelytieteen tutkijana Royal Holloway, University of Londonissa.
Swade on kirjoittanut kolme kirjaa ja yli 70 artikkelia kuraattoriudesta, museologiasta ja tietokonetekniikan historiasta. Hänet tunnetaan erityisesti brittiläisen Charles Babbagen elämästä ja työstä tekemistään tutkimuksista. Lisäksi hän oli rakentamassa Babbagen differenssikoneen ensimmäistä toimivaa versiota alkuperäisten suunnitelmien pohjalta.
Iltapuku (elokuva)

Iltapuku ("Tenue de soirée") on Bertrand Blierin käsikirjoittama ja ohjaama ranskalainen musta komediaelokuva vuodelta 1986. Sen pääosia näyttelevät Gérard Depardieu, Michel Leblanc ja Miou-Miou.
Juoni.
Hienostoasuntoja tyhjentävä biseksuaalinen murtomies Bob (Depardieu) tutustuu naimisissa olevaan laitapuolen kulkijapariskuntaan Antoineen ja Moniqueen (Leblanc ja Miou-Miou) ja houkuttelee heidät rikoskumppaneikseen.
Vastaanotto.
"Iltapuku" oli ehdolla parhaan elokuvan César-palkinnon saajaksi. Vuonna 2004 "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. 
"Helsingin Sanomien" ensi-ilta-arvostelussa 1988 Mikael Fränti ei pitänyt elokuvasta, vaan kutsui sitä kylmäksi, luonnosmaiseksi ja valheelliseksi.
Uuden-Seelannin siirtomaa

Uuden-Seelannin siirtomaa () oli brittiläisen imperiumiin kuulunut siirtomaa, joka oli olemassa nykyisen Uuden-Seelannin alueella vuodesta 1841 vuoteen 1907. Siirtomaalle myönnettiin itsenäisyys itsehallinnollisena siirtomaana vuonna 1852. Uuden-Seelanin siirtomaalla oli kolme pääkaupunkia: Old Russell (1841), Auckland (1841–1865) ja Wellington (vuoden 1865 jälkeen). 
Vuonna 1907 siirtomaasta tuli Uuden-Seelannin dominio brittiläisessä imperiumissa, huomattavalla itsehallinnolla.
Sarrus’n sääntö

Sarrus’n sääntö on menetelmä ja muistisääntö 3×3-matriisin determinantin laskemiseksi. Se on nimetty ranskalaisen matemaatikon Pierre Frédéric Sarrus’n (1798–1861) mukaan.
Olkoon 3×3-matriisi
formula_1
Sen determinantti voidaan laskea seuraavasti:
Lisätään matriisin oikealle puolelle kaksi ensimmäistä saraketta, jolloin sarakkeita on viisi vierekkäin. Seuraavaksi lasketaan yhteen samansuuntaisten ristikkäisten viivojen peittämien alkioiden tulot. Lopuksi vähennetään yläviistoon kulkevilta viivoilta saatu summa alaviistoon kulkevilta viivoilta saadusta summasta. Näin saadaan:
formula_2
Samaa lävistäjiin perustuvaa menetelmää voidaan soveltaa myös 2×2-matriiseihin. 
Voidaan myös helpottaa 3×3-matriisin laskentaa etenemällä vaiheittain, eli muuttaa matriisi ensin kolmeksi ylimmän rivin alkioilla kerrotuksi 2×2-matriisiksi, jotka sitten lasketaan samalla periaatteella kuin muutoinkin.
formula_3
Molemmat tilanteet ovat Leibnizin kaavan erikoistapauksia; kaavasta ei kuitenkaan voida johtaa vastaavia muistisääntöjä suuremmille matriiseille. Sarrus’n sääntö voidaan myös johtaa tarkastelemalla 3×3-matriisin Laplacen laajennusta.
Pentti Rajala

Pentti Heribert Rajala (18. helmikuuta 1928 Kankaanpää – 22. heinäkuuta 1996 Kankaanpää) oli suomalainen liikemies ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1975–1979.
Elämä.
Rajalan vanhemmat olivat suutari Uuno Heribert Rajala ja Signe Emilia Salminen. Hän oppi kengänteon jo lapsena isänsä verstaassa ja työskenteli kansakoulun jälkeen suutarina, kunnes perusti oman kenkätehtaan vuonna 1952. Rajala oli yhtiönsä toimitusjohtajana yli 30 vuoden ajan ja työskenteli myös Kankaanpäässä toimivan Lenkki Oy:n toimitusjohtajana 1974–1975.
Sosialidemokraattien oikeistosiipeen kuulunut Rajala oli Kankaanpään kauppalan- ja kaupunginvaltuustojen jäsen 1969–1988. Hän toimi myös valtuuston puheenjohtajana vuodesta 1977 lähtien. Kansanedustajaksi Rajala valittiin 1975 ja presidentin valitsijamiehenä hän oli 1978.
Nuoruudessaan Rajala oli piiritason yleisurheilija ja myöhemmin hän toimi Kankaanpään Mailan pesäpallojoukkueen pelinjohtajana. Rajala saavutti pelinjohtajana SM-pronssia 1969 ja hopeaa 1971.
Rajala tunnettiin myös maallikkosaarnaajana. Hän toimi viidesläisen Evankelioimistyön Liiton puheenjohtajana vuodesta 1955 kuolemaansa saakka. Rajala kuoli pitkäaikaisen sairauden jälkeen 68-vuotiaana heinäkuussa 1996.
Perhe.
Rajalan ensimmäinen puoliso vuosina 1947–1957 oli Vappu Ester Vähäsantanen. Hänen kuolemansa jälkeen Rajala avioitui vuonna 1958 Rauni Maria Suurimaan kanssa. Heidän poikansa on entinen pesäpalloilija Pertti Rajala.
Eurovision Aasian-laulukilpailu

Eurovision Aasian-laulukilpailu oli suunnitteilla oleva laulukilpailu, jonka oli tarkoitus olla Aasian ja Tyynenmeren alueen vastine Euroopassa vuodesta 1956 järjestetylle Eurovision laulukilpailulle. Ensimmäinen kilpailu oli tarkoitus järjestää vuonna 2019. Vuonna 2021 SBS kuitenkin vahvisti, ettei kilpailua järjestetä aikaisemmista suunnitelmista huolimatta.
Tausta.
Euroopan yleisradiounioni (EBU) ja australialainen televisioyhtiö SBS ilmoittivat maaliskuussa 2016 tehneensä sopimuksen, jossa SBS saa oikeudet luoda Aasian maille Eurovision laulukilpailua vastaavan formaatin. SBS kertoi kehittävänsä kilpailun sääntöjä ja tarkempaa formaattia tuotantokumppaninsa Blink TV:n kanssa. Ensimmäinen kilpailu, jolle ei ollut vielä annettu nimeä, oli tarkoitus järjestää Australiassa vuonna 2017.
Toisin kuin alkuvaiheessa spekuloitiin, kilpailuun osallistumista ei rajoitettu ainoastaan Aasian–Tyynenmeren yleisradiounionin (ABU) jäsenmaille. Tuotannosta vastaava Blink TV oli ilmoittanut haluavansa kilpailuun maita koko Aasian ja Tyynenmeren alueelta riippumatta siitä, oliko niillä ABU:un kuuluvaa valtiollista televisiokanavaa.
Kilpailusta julkistettiin lisätietoja toukokuussa 2016. Ensimmäiseen kilpailuun toivottiin mukaan 12 maata, mutta jopa 68 maalla olisi voinut olla osallistumisoikeus. Heinäkuussa kerrottiin, että ensimmäiseen kilpailuun, jolle nyt oli annettu nimi Eurovision Aasian-laulukilpailu ("Eurovision Asia Song Contest"), olivat osallistumassa isäntämaaksi kaavaillun Australian lisäksi Japani, Kiina ja Korea. Toukokuussa 2017 tiedotettiin, että ensimmäistä kilpailua järjestettäväkseen olivat hakeneet Australia, Hongkong ja Singapore. Ensimmäistä kilpailua jouduttiin lykkäämään vuodelle 2018. 
Lopulta EBU ilmoitti, että ensimmäinen kilpailu oli tarkoitus järjestää Australian Gold Coastissa vuoden 2019 joulukuussa. Kilpailua jouduttiin kuitenkin lykkäämään jälleen. Lopulta vuonna 2021 ilmoitettiin, ettei kilpailua järjestetä lainkaan. Ainakin Australia, Japani, Kazakstan, Kiina, Korea, Malediivit, Papua-Uusi-Guinea, Salomonsaaret, Uusi-Seelanti ja Vanuatu olivat ilmaisseet mielenkiintonsa kilpailun osallistumiseen.