Suomen sisällissodan aikajana

Vuonna 1918 käytyyn Suomen sisällissotaan liittyviä tapahtumia luettelomuodossa. Tässä luettelossa myös Venäjän historian tapahtumiin viitataan gregoriaanisen kalenterin mukaisilla päivämäärillä.
– Kansanedustaja Julius Sundblom järjestää Finströmissä kokouksen, jossa käsitellään Ahvenanmaan elintarvikepulaa.
– Suomen kenraalikuvernöörin apulainen S. A. Korff ilmoittaa Suomen senaatille luopuvansa tehtävistään vallankumouksen vuoksi, minkä jälkeen kenraalikuvernöörin virkaa ei jää hoitamaan kukaan.
– Lahden suojeluskunnan ja vallankumouksellisten venäläisten matruusien välillä käydään Mommilan kahakka, jonka yhteydessä saa surmansa Suomen rikkaimpiin miehiin kuuluva Alfred Kordelin.
– Bolševikkien hallitsema Suomen aluekomitea nimeää matruusi Pavel Šiškon Suomen uudeksi kenraalikuvernööriksi, mutta Setälän senaatti ei tunnusta häntä.
– Kolme kuollutta vaatinut Pyhäjärven kahakka suojeluskunnan ja työväen järjestyskaartin välillä Viipurin läänin Pyhäjärvellä.
– Svinhufvudin senaatti lähettää ratsumestari Harald Åkermanin Ruotsiin ostamaan aseita suojeluskunnille ja järjestelemään jääkärien paluuta Suomeen.
– SDP:n puoluetoimikunta perustaa keskuudestaan Suomen työväen toimeenpanevan komitean, jonka johdossa on Eero Haapalainen.
– Suojeluskunnat alkavat riisua Karjalan alueen venäläisiä varuskuntia aseista, ensin Sortavalassa ja seuraavana päivänä Joensuussa.
– Senaattori Jalmar Castrén neuvottelee Ivar Smilgan kanssa venäläisen sotaväen poistamisesta maasta. Tämä ilmoittaa venäläisten joka tapauksessa poistuvan Suomesta kahden kuukauden kuluessa.
– Senaatti ilmoittaa suojeluskuntien aseistariisumisen olevan sotatoimi Suomea vastaan, mikä jälkeen Podvoiski peruuttaa kaksi päivää aikaisemmin antamansa uhkauksen.
– Suomen työväen toimeenpaneva komitea tekee lopullisen päätöksen vallankumouksen aloittamisesta. Punakaartien liikekannallepanon on tarkoitus alkaa seuraavana keskiyönä, mutta Punakaartien yleisesikunta ja Uudenmaan piiriesikunta lykkäävät operaatiota yhdellä päivällä keskeneräisten valmistelujen vuoksi.
– Illalla pidetyssä kokouksessa Työväen järjestyskaartit ja Helsingin punakaarti yhdistyvät "Suomen Punaiseksi Kaartiksi". Sisällissodan katsotaan käynnistyvän kello 23, kun Helsingin työväentalon torniin sytytetään punainen lyhty merkkinä vallankumouksen alkamisesta.
– Svinhufvudin senaatti lähettää osan senaattoreista varmuuden vuoksi turvaan Vaasaan.
– Venäläisvaruskuntien aseistariisunta alkaa Pohjanmaalla, jossa käytyä Hulmin taistelua pidetään myös sisällissodan alkuna.
– Ylipäällikkö Ali Aaltonen julistaa päiväkäskyssään punakaartit tulevan vallankumoushallituksen joukoiksi. Samana päivänä Aaltonen erotetaan ja hänen tilalleen punakaartien ylipäälliköksi valitaan Eero Haapalainen. Työväen toimeenpaneva komitea antaa määräyksen senaattorien ja johtavien porvarillisten poliitikkojen pidätyksestä. Punakaartien liikekannallepano Helsingissä käynnistyy myöhään illalla. Turussa ja Kotkassa punakaartit ottavat vallan jo aiemmin päivällä.
– Mannerheimin johtamat suojeluskuntajoukot aloittavat venäläisten varuskuntien aseistariisunnan Pohjanmaalla. Suurimmat varuskunnat riisutaan aseista samana päivänä pääosin verettömästi, mutta Vaasassa syntyneessä ammuskelussa kuolee kaksi suojeluskuntalaista ja ainakin 15 venäläistä. Venäläisjoukot luovuttavat vapaaehtoisesti aseensa, jonka jälkeen 5 000 venäläistä sotilasta kuitenkin vangitaan Mannerheimin antamasta vakuutuksesta huolimatta.
– Suomen aluekomitean sotilasosaston puheenjohtaja Mihail Glazunov määrää Tampereella olevan 106. divisioonan komentajan Mihail Svetšnikovin taistelemaan suojeluskuntia vastaan ja etenemään Vaasaan, kun taas Svetšnikovin esimies Dmitri Nadjožnyi määrää samana päivänä hänet perääntymään Tampereelta. Svetšnikov noudattaa Glazunovin käskyä ja lähettää joukkoja Pohjanmaan suuntaan.
– Viipurin venäläinen armeijakomitea julistaa 42. armeijakunnan eli Suomessa olevien Venäjän maavoimien joukkojen olevan sodassa Suomen valkoisia vastaan.
– Kristiinankaupungin venäläisen varuskunnan aseistariisunnan myötä koko Etelä-Pohjanmaa on valkoisten hallussa.
– Suomen kansanvaltuuskunta perustaa vallankumousoikeudet.
– Punakaartilaiset surmaavat Helsingissä ”Sota-Antiksi” kutsutun nuorsuomalaisten kansanedustajan Antti Mikkolan.
– Punaiset surmaavat 17 suojeluskuntalaista Vihdin joukkomurhissa.
– Kansanvaltuuskunta lakkauttaa porvarilliset sanomalehdet.
– Svetšnikovin Tampereelta lähettämät venäläiset joukot ja suomalaiset punakaartit kohtaavat Pohjanmaalta saapuneet valkoiset Lylyn asemalla, ja Vilppulan rintama muodostuu.
– Tervolan taistelu pysäyttää punaisten etenemisen Rovaniemelle.
– Jääkärikapteeni Aarne Sihvo saa komentoonsa Karjalan ryhmän.
– Oskari Tokoi tapaa Pietarissa bolševikkijohtoa, joka lupaa toimittaa Suomeen 10 vaunulastillista viljaa.
– Kansanvaltuuskunta julkaisee "Työmiehessä" tiedotteen, jossa se toteaa vankien väkivaltaisen kohtelun olevan ”häpeäksi työväen vallankumoukselle” kun taas ”työväen aseellisten vihollisten voittaminen ja kukistaminen on työväen taistelun kunnia” ja kehottaa kaikkia työväenkaartilaisia noudattaman yllä mainittuja eettisiä periaatteita.
– Oulun valtaus päättyy ja kaupunki siirtyy valkoisten haltuun.
– Ahvenanmaalaisten lähetystö vierailee Ruotsin kuningas Kustaa V:n puheilla ja luovuttaa joulukuussa kerätyn adressin, jossa vaaditaan saarten liitämistä Ruotsin alaisuuteen.
– Graafinen liitto asettuu vastustamaan punaisten sanomalehtisensuuria ja Graafisen teollisuudenharjoittajainliitto julistaa työsulun, kunnes porvarilehdet pääsevät jälleen ilmestymään.
– Senaatin puheenjohtaja Svinhufvud yrittää paeta lentokoneella Helsingistä, mutta moottorivian vuoksi hän joutuu palaamaan takaisin piilopaikkaansa. Muita Uudellamaalla piileskeleviä senaattoreita ovat Arthur Castrén, Kyösti Kallio, O. W. Louhivuori, Onni Talas ja E. N. Setälä.
– Punaiset hyökkäävät Sipoon, Porvoon ja Loviisan seuduilla Itä-Uudenmaan suojeluskuntalaisia vastaan ja ottavat koko alueen haltuunsa parissa päivässä.
– Mannerheim määrää työväenlehdet lakkautettaviksi.
– Valkoiset hyökkäävät ensimmäisen kerran Varkauteen, mutta punaiset pakottavat heidät perääntymään.
– Tornion taistelu päättää Pohjois-Suomen sotatoimet, jonka jälkeen koko Lappi ja Oulun lääni ovat valkoisten hallussa. 
– Porin maalaiskunnassa sijaitsevalla Vanhakartanon tilalla käydyn taistelun jälkeen punaiset teloittavat 11 vankia Porin lyseon joukkomurhassa.
– Punaiset valtaavat Savon radan varrella sijaitsevan Mäntyharjun.
– Joutsenon taistelut käynnistyvät.
– Punaiset valtaavat Porvoon; valkoiset ovat vetäytyneet saaristoon, jolloin muu Itä-Uusimaa siirtyy punaisille.
– Kansanvaltuuskunta perustaa rautatietyöläisistä koostuvan keskusneuvoston, jonka tavoitteena on saada ylempien virkamiesten lakon vuoksi katkennut junaliikenne jälleen toimimaan.
– Kansanvaltuuskunta ja Neuvosto-Venäjän hallitus aloittavat keskinäiset neuvottelut, joissa käsitellään muun muassa alueluovutuksia, kauppasuhteita, venäläisten sotavoimien poistumista Suomesta sekä bolševikkien mahdollista aseiden ja vapaaehtoisjoukkojen toimittamista punaisten avuksi.
– Valkoiset ampuvat Kemin torilla järjestetyssä näytösluonteisessa teloituksessa Rovaniemen punakaartin päällikkönä toimineen näyttelijä Kaarlo Kurjen.
– Suomen Pankin johtokunta uusitaan ja sen esimieheksi nimitetään aiemmin kansanvaltuuskunnan toisena raha-asiain valtuutettuna toiminut Edvard Gylling.
– Helsingin vallankumousoikeus aloittaa toimintansa.
– Valkoiset valtaavat edellisenä päivänä menettäneensä Kavantsaaren rautatieaseman.
– Uudestakaupungista paenneet suojeluskuntalaiset saapuvat kapteeni Johan Fabritiuksen johdolla Ahvenanmaan Kumlingeen.
– Neljä ruotsalaista upseeria ilmottautuu vapaaehtoiseksi valkoisten päämajassa Seinäjoella. Puolueeton Ruotsi ei voinut virallisesti lähettää sotilasapua, mutta valkoisten taistelu herätti myötätuntoa maan porvaristossa ja Suomeen halunneille upseereille myönnettiin helposti lomia. Värväystoimintaa johti kenraali Mannerheimin veli Johan Mannerheim.
– Valkoisten perustama Suomen Virallinen Tietotoimisto aloittaa toimintansa Vaasassa.
– Helsingissä maanalaisesti toimineiden valkoisten julkaiseman "Vapaa Sana – Fria Ord" -lehden ensimmäinen numero ilmestyy.
– Antrean taistelut alkavat Karjalan kannaksella.
– Valkoisten Savon ryhmän joukkojen komentajaksi määrätään kenraalimajuri Ernst Löfström.
– Porvoon saaristossa käydään Pellingin taistelu, jonka jälkeen valkoiset hajaantuvat eri puolille saaristoa. Meren jäädyttyä he pakenevat maaliskuussa Suomenlahden yli Viroon.
– Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue ei tue punaisten vallankumousta, mutta ei myöskään hyväksy valkoisten tueksi suunniteltua interventiota.
– Rahtilaivat "S/S Poseidon" ja "S/S Mira" lähtevät Gdańskista kohti Suomea mukanaan aseita ja 85 jääkäriä.
– Punaiset ottavat haltuunsa Rauman ja Uudenkaupungin valkoisten vetäytyessä maaseudulle.
– Kansanvaltuuskunta lakkauttaa kaikki kirkollisverot.
– Kemijärveltä saapunut poliisi Jussi Hagberg teloittaa Rovaniemellä punakaartin johtohahmoihin kuuluneet Leo Pekkalan ja Antti Rädyn, joita paikalliset suojeluskuntalaiset eivät suostu ampumaan. Kaikkiaan Rovaniemellä teloitetaan sodan aikana 35 punakaartin jäsentä, vaikka varsinaisia taisteluja ei kaupungissa käydä.
– Suomen senaatin edustajat Edvard Hjelt ja Rafael Erich esittävät omavaltaisesti Suomen nimissä virallisen avunpyynnön Saksalle.
– Työväen pääneuvosto kokoontuu ensimmäisen kerran.
– Uudenkaupungin suojeluskuntalaiset valtaavat Boxön ja Saggön linnoitukset.
– Vienan Kemissä kokoontunut Karjalan kansalliskomitea vastustaa alueen liittämistä Suomeen ja ehdottaa Itä-Karjalan itsenäistymistä Neuvosto-Venäjästä.
– Punaiset valtaavat Itä-Hämeessä Heinolan ja Satakunnassa Pomarkun ja Ahlaisen, mutta Keski-Suomessa heidät lyödään takaisin Kuhmoisista.
– Kansanvaltuuskunta julkistaa Otto-Wille Kuusisen valmisteleman valtiosääntöesityksen.
– Valkoisen armeijan ylipäällikkö kenraali Mannerheim antaa ”Ammutaan paikalla” -julistuksen, joka käynnistää vangeiksi joutuneiden punaisten massateloitukset.
– Punakaartin ylipäällikkö Eero Haapalainen ja sotilasneuvonantaja Mihail Svetšnikov laativat suunnitelman punaisten toisesta yleishyökkäyksestä. Päämääränä on Haapamäen ja Pieksämäen risteysasemien valtaus.
– Savon radan varrella käydään Mouhun ja Hillosensalmen taistelut.
– Senaattorit Svinhufvud ja Jalmar Castrén pakenevat Helsingistä kaappaamalla jäänmurtaja Tarmon ja pääsevät Tallinnan kautta Saksaan.
– Kuolajärven pataljoona muodostetaan kenraali Mannerheimin käskystä.
– Vaskiveden taistelu käynnistyy Virroilla.
– Valkoiset teloittavat Johannes Karhapään Joensuussa.
– Punaiset surmaavat 16 A. Ahlström Osakeyhtiön pääkonttorin johtohenkilöä ja muuta virkailijaa Koliahteen joukkomurhassa.
– Valkoiset surmaavat 11 haavoittunutta punaista ja kaksi lääkintämiestä Harmoisten sairashuoneen joukkomurhassa.
– Kyröskosken taistelu käynnistyy Hämeenkyrössä ja Ikaalisissa.
– Eero Haapalainen syrjäytetään punakaartin ylipäällikön tehtävästä. Tilalle nimitetään kolmikko Eino Rahja, Adolf Taimi ja Evert Eloranta.
– Valkoiset aloittavat Tampereen saartamisen valtaamalla Aitolahden ja Kangasalan.
– Kansanvaltuuskunta laajentaa vallankumousoikeuksien toimivaltuuksia.
– Svinhufvud palaa Saksasta Vaasaan ja ottaa valkoisen hallituksen johtoonsa.
– Soukelon ensimmäinen taistelu käydään Kiestingin Soukelon kylässä.
– Kivisalmen taistelu Pietari Autin johtamien valkoisten ja Aleksi Tuorilan punakaartilaisten välillä.
– Raudun taistelu päättyy Pietarin suomalaisen punakaartin ja venäläisjoukkojen antautumiseen.
– Karjaan taistelu on ensimmäinen saksalaisten maihinnousunsa jälkeen käymä yhteenotto punaisten kanssa.
– Virosta laivattu 2 500 miehen Osasto Brandenstein nousee maihin Loviisan Valkossa Otto von Brandensteinin johdolla.
– Kansanvaltuuskunta ja punakaartin esikunta siirtyvät saksalaisten hyökkäyksen uhatessa Helsingistä Viipuriin.
– Loviisassa maihinnousseet saksalaiset yrittävät edetä Kotkaan, mutta punaiset lyövät heidät Kyminlinnan taistelussa.
– Lapinjärvelle saapuu saksalaisia vastaan taistelemaan 5 000 sotilaan vahvuinen punakaartin osasto, jolla on 14 tykkiä ja 27 konekivääriä.
– Punaisten puhelinliikennettä salakuunnellessaan saksalaiset tulkitsevat väärin, että Kouvolan seudulla olisi jopa 30 000 vihollista ja päätyvät odottamaan lisäjoukkoja.
– Hardomin taistelu, jonka jälkeen saksalaiset valtaavat Pernajan Hardomin kylän.
– Leppävaaran taistelu, jonka jälkeen saksalaisille avautuu vapaa tie kohti Helsingin esikaupunkeja.
– Punaiset jättävät Turun ja pakenevat kohti itää.
– Saksalaiset katkaisevat pääradan Tikkurilan taistelussa.
– Joensuun teloitukset. 99 Raudun taistelussa vangiksi jäänyttä venäläistä ammutaan Joensuun Noljakassa.
– Osasto Brandenstein päättää hyökätä kymmenen komppanian voimin itään kohti Kausalaa.
– Saksalaiset vetäytyvät Uudestakylästä Kuivannon suuntaan, jossa käydään Kuivannon taistelu.
– Perääntyvät punaiset polttavat koko Vammalan kauppalan.
– Kuurilan junamurhat. Punaiset surmaavat 22 Mustialan maanviljelysopiston oppilasta.
– Viipurin taistelu käynnistyy.
– Lempäälän suunnasta vetäytyvät punaiset murtautuvat valkoisten linjojen läpi Laitikkalan taistelussa Pälkäneellä.
– Lappeenrannan punakaartin etsivä osasto ja Porin punakaartin osasto surmaa 23 valkoista vankia Lappeenrannan joukkomurhassa.
– Useana päivänä suoritetut Kouvolan ja Korian joukkomurhat huipentuvat kauppaneuvos Gösta Björkenheimin murhaan.
– Punaiset yrittävät viimeisen kerran vallata Lahden takaisin
– Hollolan teloitukset käynnistyvät.
– Valkeakosken naiskaartin joukkoteloitus. Valkoiset teloittavat noin 30 Valkeakosken naiskaartin jäsentä Hauholla Mustilan kylässä.
– Thorsten Renvallin johtama Petsamon retkikunta saapuu Petsamoon liittääkseen alueen Suomeen.
– Punaisten keskisen rintaman esikunta päättää vetäytymisestä viimeiselle puolustuslinjalle eteläiseen Kymenlaaksoon. Käytännössä järjestäytynyt vastarinta kuitenkin lakkaa. Valkoiset valtaavat Kouvolan ilman merkittävää taistelua.
– Senaatti palaa Vaasasta Helsinkiin.
– Eduskunta kokoontuu ensimmäisen kerran sodan jälkeen ns. tynkäeduskuntana, jossa on vain yksi sosiaalidemokraattien edustaja, Matti Paasivuori.
– Puustellinmetsän teloitukset Helsingin maalaiskunnan Tapanilassa.
– Kenraali von der Goltz ilmoittaa senaatin puheenjohtajana toimineelle P. E. Svinhufvudille suunnitelmastaan Suomen armeijan järjestämiseksi saksalaisen mallin mukaan. Kaikki johtotehtävät on sen mukaan luovutettava saksalaisille upseereille.
– Repolan yleinen kansalaiskokous tekee päätöksen pitäjän liittymisestä Suomeen.
– Valtionhoitaja Mannerheim lähettää 3 800 suomalaisia vapaaehtoista taistelemaan Neuvosto-Venäjää vastaan kenraali Judenitšin joukkojen tueksi Viroon.
– Aunuksesta pyydetään apua Neuvosto-Venäjästä irtaantumiseen, mutta Suomen senaatti suhtautuu asiaan pidättyväisesti. Myös Yhdysvallat ja Iso-Britannia varoittavat Suomea sekaantumasta Venäjän sisällissotaan.