tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ferguson (Missouri)

Ferguson on kaupunki St. Louisin piirikunnassa Missourin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se kuuluu Saint Louisin metropolialueeseen. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 20 525. Vuosina 2010–2019 Fergusonin väkiluku laski 3,1 prosenttia.
Historia.
Vuonna 1855 maanviljelijä William B. Ferguson myi tilaltaan neljän hehtaarin maa-alueen rautatieyhtiölle, joka perusti alueelle rautatieaseman. Aseman ympärille alkoi kasvaa Fergusonin taajama, jonka väkiluku saavutti tuhannen asukkaan rajan vuonna 1894. Fergusonista tuli kasvavan Saint Lousin esikaupunki ja vapautettujen orjien suosima asuinalue. Toisen maailmansodan jälkeen Ferguson kasvoi nopeasti ja kaupunkiin syntyi paljon teollisuutta.
Elokuussa 2014 valkoihoinen poliisi Darren Wilson ampui aseettoman tummaihoisen nuorukaisen Michael Brownin, mikä aiheutti vakavat mellakat kaupungissa. Kaupunkiin julistettiin ulkonaliikkumiskielto ja paikalle kutsuttiin kansalliskaarti mellakoiden rauhoittamiseksi. Valamiehistö päätti jättää syytteet nostamatta 18-vuotiaan nuoren miehen ampunutta poliisia vastaan, mutta kyseinen poliisi erosi virastaan.
St. Louisin piirikunta (Missouri)

St. Louisin piirikunta () on Missourin osavaltion piirikunta Yhdysvalloissa. Piirikunnassa oli vuonna 2013 arviolta 1 001 444 asukasta, mikä on kuudeosa koko osavaltion väestöstä. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Clayton, mutta suurin kaupunki on Florissant.
Kwasio

Kwasio on bantukieli, jota puhuu äidinkielenään 13 000 ihmistä Päiväntasaajan Guineassa ja 9 000 Kamerunissa. Kwasio on sanastoltaan ja kieliopiltaan lähellä makaan, njyemin ja koonzimen kieliä.
Punta del Esten ePrix 2014

Uruguayn ePrix 2014 eli 2014 Punta del Este ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2014–2015 kolmas kilpailu. Kilpailu ajettiin 13. joulukuuta Punta del Esten katuradalla Uruguayn Punta del Estessa.
Päivän tapahtumat.
Aika-ajot.
Jokainen kuljettaja oli arvottu yhteen neljästä aika-ajo ryhmästä. Jokaisella aika-ajo ryhmällä oli 10 minuuttia aikaa radalla ja tämän aikana heidän tarkoitus oli ajaa mahdollisimman nopea aika. 
Paalupaikalle ajoi debyytissään Jean-Eric Vergne.
Buenos Airesin ePrix 2015

Buenos Airesin ePrix 2015 eli 2015 Buenos Aires ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2014–2015 neljäs kilpailu. Kilpailu ajettiin 10. tammikuuta Puerto Maderon katuradalla Argentiinan Buenos Airesissa.
Päivän tapahtumat.
Aika-ajot.
Jokainen kuljettaja oli arvottu yhteen neljästä aika-ajo ryhmästä. Jokaisella aika-ajo ryhmällä oli 10 minuuttia aikaa radalla ja tämän aikana heidän tarkoitus oli ajaa mahdollisimman nopea aika. 
Paalupaikalle ajoi Sébastien Buemi.
Endgame – Loppupeli

Endgame — Loppupeli on yhdysvaltalaisen kirjailijan James Freyn yhdessä Nils Johnson-Sheltonin kirjoittama nuortenkirja. Samannimisen kirjasarjan ensimmäinen osa julkaistiin samanaikaisesti 30 eri maassa. Kirja kertoo kahdestatoista teini-ikäisestä pelaajasta, jotka ovat tuhansia vuosia vanhojen kansojen edustajia. Nuoret ovat valmistautuneet koko ikänsä ihmiskunnan kohtalon määrittävään loppupeliin, joka on juuri alkamassa.
Peli.
Jokainen kirjasarjan kirja sisältää mysteerin, jonka ratkaisu vaatii lukijalta ongelmanratkaisu- ja päättelytaitoa. Kirjasta löytyvien vihjeiden perusteella lukijan on mahdollista löytää jonnekin päin maapalloa piilotettu avain ja voittaa täten 500 000 Yhdysvaltain dollarin arvoinen kulta-aarre. 
Kirjojen lisäksi Endgame-kokonaisuus yhdistää internetin, sosiaalisen median ja mobiilipelin, joka julkaistaan vuonna 2015. Endgame — Loppupeli -kirjasta on myös tekeillä 20th Century Foxin tuottama elokuva.
Alaston Maja (elokuva)

Alaston Maja (; ; ) on vuonna 1958 ensi-iltansa saanut Henry Kosterin ohjaama yhdysvaltalais-italialais-ranskalainen elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Ava Gardner ja Anthony Franciosa. "Alaston Maja" kertoo espanjalaisen taidemaalarin Francisco de Goyan ja Alban herttuattaren Maria Cayetanan rakkaussuhteesta.
"Alaston Maja" perustuu Noel Gersonin samannimiseen romaaniin, jonka pohjalta Norman Corwin, Giorgio Prosperi, Oscar Saul, Talbot Jennings ja Albert Lewin laativat elokuvan käsikirjoituksen. Silvio Clementelli ja Goffredo Lombardo olivat elokuvan tuottajina. "Alaston Maja" kuvattiin työnimellä "Goya" Technicolor-elokuvausmenetelmällä Roomassa, lähinnä Titanus Farnesinan studioilla. Se kuvattiin vuoden 1958 touko-syyskuussa 913 000 dollarin budjetilla. Société Générale de Cinématographie ja Titanus olivat elokuvan tuotantoyhtiöinä.
"Alaston Maja" sai ensi-iltansa Roomassa 24. joulukuuta 1958. Yhdysvaltain ensi-ilta oli Los Angelesissa 15. huhtikuuta 1959 ja New Yorkissa 10. kesäkuuta 1959. Ranskan ensi-ilta oli 10. kesäkuuta 1959, ja Suomessa elokuva tuli ensi-iltaan 4. syyskuuta 1959. United Artists toimi elokuvan levittäjänä. "Alaston Maja" tuotti Yhdysvaltain ja Kanadan ulkopuolella miljoona dollaria. MGM:n merkintöjen mukaan elokuva jäi tappiolle 513 000 dollarin verran. "Alaston Maja" voitti parhaan elokuvan David di Donatello -palkinnon vuonna 1959.
Vainiokehräjäkälät

Vainiokehräjäkälät ("Protoparmeliopsis") on kehräjäkälien heimoon kuuluva suku. Suvun lajit ovat muodoltaan rupimaisia tai lehtimäisiä. Reunoilla on liuskoja, jotka ovat säteittäisiä. Väri on keltaisen sävyinen, kellanruskea tai harmaanvihreä. Kotelomaljat ovat ruskeita. Sekovarren sisällä on kuromapulloja, joissa on lieriön muotoisia kuroumia. Vainiokehräjäkälät kasvavat enimmäkseen kivien päällä. Sukuun kuuluvia lajeja ovat tyrskykehräjäkälä ("P. achariana"), riuttakehräjäkälä ("P. laatokkaënsis"), kaarrekehräjäkälä ("P. macrocyclos") ja vainiokehräjäkälä ("P. muralis"). Vainiokehräjäkälien leväosakkaana toimii viherlevä ("Trebouxia") ja jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy aina usniinihappoa (C18H16O7).
Steve Hodge

Stephen Brian "Steve" Hodge (s. 25. lokakuuta 1962 Nottingham) on uransa jo päättänyt englantilainen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Nykyisin hän työskentelee Notts Countyn juniorivalmentajana. 170-senttisen Hodgen pelipaikka oli keskikenttäpelaaja.
Hodgen kasvattajaseura on hänen kotikaupunkinsa Nottingham Forest, jota hän edusti vuoteen 1985 asti. Sen jälkeen hän siirtyi Aston Villaan, mutta siirtyi vain yhden kauden jälkeen Tottenham Hotspuriin. Vuonna 1988 Hodge palasi takaisin kasvattajaseuraansa, jossa hän voitti kahdesti peräkkäin Englannin liigacupin, vuosina 1989 ja 1990. Vuonna 1991 Hodge siirtyi Leeds Unitediin, jossa tuli Englannin liigan voitto kaudella 1991–1992. Seuraavat vuodet Hodge edusti pienempiä seuroja vähällä peliajalla, ennen kuin lopetti uransa neljänneksi korkeimman sarjatason Leyton Orientissa.
Hodge voitti Euroopan mestaruuden vuonna 1984 alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi 24 ottelua tekemättä yhtään maalia vuosina 1986–1991. 
Hänet tunnetaan parhaiten siitä, että hän potkaisi pallon korkeana kohti omaa maalia Englannin ja Argentiinan välisessä MM-puolivälieräottelussa vuoden 1986 MM-kisoissa. Diego Maradona löi kädellään Hodgen potkaiseman korkean pallon maaliin ohi Peter Shiltonin ja vilpistä huolimatta maali laskettiin. Tuo maali tunnetaan nykyään nimellä Jumalan käsi -maali. Hodge pelasi Englannin paidassa kaksissa MM-kisoissa. 
Uransa jälkeen Hodge on toiminut managerina. Hän oli viikon Notts Countyn väliaikaisena managerina, ennen kuin tehtävään nimettiin Shaun Derry. Nykyisin Hodge toimii Notts Countyn juniorivalmentajana.
Zach Sill

Zach Sill (s. 24. toukokuuta 1988 Truro, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Vasemmalta laukovan Sillin pelipaikka on keskushyökkääjä. 
Sill debytoi AHL-seura Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa kaudella 2009–2010. Toukokuussa 2011 Penguinsin emoseura Pittsburgh Penguins ilmoitti ostaneensa Sillin kaksivuotisella sopimuksella. Hän debytoi NHL:ssä marraskuussa 2013 New Jersey Devilsiä vastaan. Hän pelasi kauden aikana 20 runkosarjaottelua ollen välillä myös farmissa. Kauden 2014–2015 Sill aloitti jälleen ykkösjoukkueen mukana.
Sill pelasi kaudella 2014–2015 42 ottelua Penguinsissa, kunnes Toronto Maple Leafs hankki hänet ja kaksi varausoikeutta Penguinsilta vaihdossa Daniel Winnikiin. Maple Leafsissa Sill pelasi loppukauden aikana 21 ottelua. Kesällä 2015 hän teki vuoden sopimuksen Washington Capitalsin kanssa. Sill pelasi kaudella 2015–2016 runkosarjassa kymmenen NHL-ottelua ja 63 AHL-ottelua Hershey Bearsissa. Hän oli mukana AHL:n pudotuspeleissä, kun Bears pääsi Calder Cupin finaaleihin saakka. Sill teki 10 pistettä 21 pudotuspeliottelussa. Kuudella maalillaan hän jakoi joukkueen sisäisen maalintekijätilaston toisen sijan. Kauden jälkeen Sill teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Capitalsiin.
Annankadun kulmassa

”Annankadun kulmassa” on suomalaisartisti Heli Kajon kappale. Warner Music Finland julkaisi kappaleen Kajon esikoisalbumin "Elämäsi suloisimman virheen" ensimmäisenä singlenä 15. maaliskuuta 2010. Itse albumi kuitenkin julkaistiin vasta kaksi vuotta singlen julkaisun jälkeen. Kajo on itse sanoittanut ja säveltänyt kappaleen.
Kajo kilpaili kappaleellaan vuoden 2010 Eurovision laulukilpailun Suomen-karsinnoissa. Hän pääsi karsintojen finaaliin, mutta putosi kilpailusta ennen niin sanottua superfinaalia, jossa Suomen edustajaksi valittiin Kuunkuiskaajat kappaleellaan ”Työlki ellää”. Kajon kappale kuitenkin palkittiin euroviisufanien ylläpitämän Viisukuppilan fanipalkinnolla.
Le Calvaire

Le Calvaire ("Golgata") on ranskalaisen kirjailijan Octave Mirbeaun kirjoittama osittain omaelämäkerrallinen romaani, joka ilmestyi marraskuussa 1886. 
Romaani kuvaa antisankari Jean Mintién kärsimyksiä ja tuhoisaksi osoittautuvaa intohimoa kevytkenkäiseen naiseen Juliette Roux’hun. 
Toinen luku synnytti valtaisan skandaalin. Se on sodasta raadollinen kuvaus, joka luo kriittisen katseen Ranskan armeijaan ja ajatukseen isänmaasta.
Trailanga Swami

Trailanga Swami (tunnettu myös nimillä Tailang Swami ja Telang Swami) (k. 1887) oli hindu joogi, joka eli Intian Varanasissa. Swamin opetuksista kerrotaan hänen opetuslapsensa Umacharan Mukhopadhyaynin kirjoittamassa elämäkerrassa. Hänen seuraajansa ovat kunnioittaneet häntä Shivan inkarnaationa. 
Tarinoiden mukaan Swami eli yli 300-vuotiaaksi. Hänen väitettiin levitoineen veden päällä, juoneen myrkkyä vahingoittumatta sekä kadonneen lukitusta sellistä. Samaten hän ei kerrotusti syönyt juuri lainkaan, vaikka painoi 140 kiloa. Kuoltuaan Swami laskettiin Gangesiin.
Ja aurinko nousee (elokuva)

Ja aurinko nousee (; myös "Ernest Hemingway’s The Sun Also Rises") on vuonna 1957 ensi-iltansa saanut Henry Kingin ohjaama yhdysvaltalainen psykologinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Tyrone Power, Ava Gardner, Mel Ferrer ja Errol Flynn.
"Ja aurinko nousee" perustuu Ernest Hemingwayn samannimiseen romaaniin "Ja aurinko nousee" (1926), jonka pohjalta Peter Viertel laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana toimi Darryl F. Zanuck ja tuotanto- ja levittäjäyhtiönä 20th Century Fox.
Juoni.
"Ja aurinko nousee" kertoo pettyneistä amerikkalaisista maastamuuttaneista kirjoittajista, jotka elävät irstasta ja hedonistista elämäntapaa 1920-luvun Ranskassa ja Espanjassa.
Tausta ja tuotanto.
Ann Harding ja Constance Bennett yrittivät saada "Ja aurinko nousee" -romaanin filmatisoiduksi 1930- ja 1940-luvuilla saamatta kuitenkaan studioiden kiinnostusta. Ohjaaja Howard Hawks osti romaanin elokuvaoikeudet vuonna 1949 ja yritti saada Ann Hardingia, Montgomery Cliftia ja Margaret Sheridania elokuvan rooleihin, mutta elokuvaa ei koskaan tehty. Lopulta Hawks myi romaanin elokuvaoikeudet tuottaja Darryl F. Zanuckille vuonna 1955.
"Ja aurinko nousee" kuvattiin CinemaScope-elokuvausmenetelmällä Ranskassa, Espanjassa ja Meksikossa 3,5 miljoonan dollarin budjetilla. Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Ranskassa Pariisi ja Biarritz, Espanjassa Pamplona ja Meksikossa México ja Morelia. Härkätaistelut kuvattiin Pamplonassa. Vaikka Hemingwayn romaani määrittelee ajakseen 1920-luvun puolivälin, elokuvasovitus asettaa tarinan ajaksi vuoden 1922.
Tuottaja Darryl F. Zanuck palkkasi Robert Evans -nimisen tulokkaan härkätaistelija Pedro Romeron rooliin vastoin Ava Gardnerin, Tyrone Powerin ja Ernest Hemingwayn tahtoa. Zanuck piti Evansin kaikesta huolimatta elokuvassa, ja Evans käytti Zanuckin vastausta vastustaneille työryhmän jäsenille elämäkertansa "The Kid Stays in the Picture" (1994) nimenä.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Ja aurinko nousee" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa New Yorkissa 23. elokuuta 1957 ja Suomen 15. marraskuuta 1957. Elokuva tuotti Yhdysvaltain alkuperäisen teatterilevityksen aikana 3 815 000 dollaria. "Ja aurinko nousee" sai kriitikoilta kielteisen vastaanoton, koska he pitivät elokuvaa hitaasti etenevänä ja näyttelijöitä liian vanhoina alkuperäisen romaanin henkilöhahmoihin. Kriitikot sen sijaan ylistivät Errol Flynnin roolisuoritusta alkoholistina, ja Flynn "Ja aurinko nousee" -elokuvan jälkeen näyttelikin erityisesti alkoholistirooleja. Flynnille haluttiin antaa Oscar-ehdokkuus parhaasta miespääosasta, mutta hän ei päässyt ehdokaslistaan.
"Ja aurinko nousee" julkaistiin ensimmäisen kerran DVD:nä Yhdysvalloissa 28. elokuuta vuonna 2006. "Ja aurinko nousee" -romaanista on tehty myös vuonna 1984 minisarja "Ja aurinko nousee", jonka ohjasi James Goldstone.
Escontria chiotilla

Escontria chiotilla on kaktuskasvien heimoon ("Cactaceae") kuuluva etelämeksikolainen laji, joka kuuluu ainoana omaan sukuunsa. Suvun tieteellinen nimi viittaa meksikolaiseen kuuluisuuteen Don Blas Escontriaan. Laji on läheistä sukua härmekaktuksille ("Myrtillocactus") ja voitaisiin yhdistää niihin.
Tuntomerkit.
Laji on puumaiseksi kasvava haarova kaktus, 4-7 m korkea. Varret ovat lieriömäisiä, kirkkaan vihreitä, läpimitaltaan 8-12 cm. Varressa on seitsemän tai kahdeksan suorareunaista särmää. Piikkejä kantavat kääpiöversot (areolit) sijaitsevat lähekkäin ja kasvavat toisinaan kiinni toisiinsa. Keskipiikki on oranssinpunainen tai keltainen ja vanhetessaan harmaantuva. Säteittäispiikkejä on areolissa 10-20 ja ne ovat kellertävän ruskeita, harmahtaviksi muuttuvia. Kukat kehittyvät verson kärjen tuntumaan ja kasvi kukkii päiväaikaan. Muodoltaan ne ovat putkimaisia tai hieman kellomaisia, väriltään keltaisia. Kukan tyven suomut ovat leveitä, ruskeita, läpikuultavia, kolmiomaisia ja kalvomaisia. Hedelmä on pallomainen, purppuranruskea, mehevä, suomuinen, makea ja syötävä.
Levinneisyys.
"Escontria chiotilla" kasvaa Meksikon eteläosassa Pueblan, Oaxacan, Guerreron ja Michoacánin maakunnissa. Se on tärkeä osakas sikäläisissä kaktusmetsissä.
Käyttö.
Hedelmät ovat herkullisia, ja niitä on kaupan Oaxacan kauppapaikoilla kesä- ja heinäkuussa.
Rihards Bukarts

Rihards Bukarts (s. 31. joulukuuta 1995) on latvialainen jääkiekkoilija.
Pelaajaura.
Seurajoukkueissa.
Bukarts on SK Sagan kasvatti. Hän pelasi kaudella 2011–2012 Venäjän nuorten jääkiekkosarjassa edustaen Kapitan Stupinoa, jossa hänestä tuli nuorin sarjassa maalin tehnyt pelaaja. Dinamo Riika varasi Bukartsin . Hänestä tuli pienimmällä numerolla KHL:ään varattu latvialainen. Hänen veljensä Roberts varattiin neljä pykälää myöhempänä.
Bukarts siirtyi Dinamo Riian organisaatioon kaudeksi 2012–2013, mutta lähti seuraavana vuonna Pohjois-Amerikan juniorisarjoihin. WHL-sarjan Brandon Wheat Kings varasi Bukartsin kesällä 2013 CHL Import Draftissa ja hän pelasi Wheat Kingsissä kolme kautta. Viimeisen juniorikautensa aikana Bukarts siirtyi Portland Winterhawksiin.
Kaudelle 2016–2017 Bukarts teki yhden vuoden sopimuksen AHL-seura Springfield Thunderbirdsin kanssa, pelaten suurimman osan kaudesta Thunderbirdsin farmijoukkueessa ECHL-liigan Manchester Monarchsissa.
Kaudella 2017–2018 Bukarts palasi Eurooppaan. Hän aloitti kauden tšekkiläisessä HC Zlínissä, josta hän siirtyi marraskuussa Dinamo Riikaan. Helmikuussa 2018 Bukarts siirtyi vielä saksalaiseen Eisbären Berliniin. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi Schwenninger Wild Wingsiin. Bukarts edusti Schwenningeriä yhden kauden ja teki sen aikana 22 pistettä 42 ottelussa. Hän oli joukkueen viidenneksi paras pistemies. Bukarts siirtyi Schwenningeristä kolmenteen saksalaisjoukkueeseen, Düsseldorfer EG:hen.
Bukarts pelasi yhden kauden Düsseldorfissa ja palasi sitten latvialaiseen Dinamo Riikaan. Kauden 2021–2022 hän puolestaan edusti KHL-seura Admiral Vladivostokia. Bukarts teki marraskuussa 2022 sopimuksen itävaltalaisen EC KAC:n kanssa, kun joukkueessa oli loukkaantumisten takia tarvetta uudelle hyökkääjälle. Seuraavalla kaudella Bukarts teki lokakuussa 2023 sopimuksen sveitsiläisen EHC Bielin kanssa. Hän tuli sinnekin paikkaamaan loukkaantumisia, ja sopimuksen pituus oli tammikuun loppuun. Tammikuussa Bukarts teki sopimuksen Tšekin Extraliigan HC Vítkovicen kanssa. Joukkueessa pelasi ennestään myös hänen veljensä Roberts. Bukarts edusti Vítkovicea kauden 2024–2025 loppuun asti.
Maajoukkueura.
Bukarts on edustanut Latvian alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue maailmanmestaruuskilpailuissa 2012 ja 2013 sekä maan nuorten jääkiekkomaajoukkuetta nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2013.
Latvian jääkiekkomaajoukkueessa Bukarts on pelannut maailmanmestaruuskisoissa 2017, 2018, 2019, 2021, 2022, 2023, 2024 ja 2025 sekä talviolympialaisissa 2022. Buharts oli vuonna 2023 voittamassa Latvialle MM-pronssia.
Jayce Hawryluk

Jayce Hawryluk (s. 1. tammikuuta 1996) on kanadalainen jääkiekkoilija. Florida Panthers varasi hänet toisella kierroksella .
Ura.
Brandon Wheat Kings varasi toisella kierroksella Hawrylukin WHL:ään. Hän on pelannut Wheat Kingsissä kaudesta 2011–2012 lähtien. Kaudella 2013–2014 hän teki joukkueessa 24 maalia ja 64 pistettä. Helmikuussa 2020 Hawryluk siirtyi waiwers-listan kautta Ottawa Senatorsiin. Saman vuoden lokakuussa hän teki yksivuotisen sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa.
Ryan Pulock

Ryan Pulock (s. 6. lokakuuta 1994) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue New York Islandersissa.
Ura.
Pulock pelasi WHL-joukkue Brandon Wheat Kingsissä, josta New York Islanders varasi hänet ensimmäisen kierroksen puolivälissä numerolla 15 .
28. syyskuuta 2013 Pulock teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Islandersin kanssa.
Marraskuussa 2020 Pulock teki Islandersin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä kymmenen miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut 1989

Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1989 ensimmäisen kerran. Kilpailut pidettiin Jugoslavian Stari Gradissa, nykyisen Kroatian rannikolla 2.–3. syyskuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Darren Dietz

Darren Dietz (s. 17. heinäkuuta 1993) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-seura Dinamo Minskissa. Dietz on pelannut aiemmin urallaan neljän kauden ajan AHL-sarjassa ja 13 ottelua Montreal Canadiensissa NHL:ssä. Canadiens oli varannut hänet viidennellä kierroksella .
Ura.
Dietz pelasi WHL:ssä kaudesta 2009–2010 Saskatoon Bladesin joukkueessa, jossa hänet valittiin vuonna 2013 WHL:n idän tähdistökentälliseen.
16. syyskuuta 2013 Montreal Canadiensin kautta edeltävän harjoitusleirin jälkeen Dietz siirtyi AHL-yhteistyöseura Hamilton Bulldogsiin. Ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä Dietz pelasi Canadiensissa 23. maaliskuuta 2016. Kauden 2015–2016 aikana Dietz pelasi lopulta 13 ottelua. Seuraavaksi kaudeksi Dietz teki sopimuksen Washington Capitalsiin.
Dietz edusti kauden 2016–2017 aikana AHL-seuroja Hershey Bears ja Texas Stars. Dietz pelasi Capitalsin farmiseura Hersheyn lisäksi Dallas Starsin farmiseurassa Texasissa. Dietz lähetettiin Texasiin, kun Dallas oli lähettänyt Mattias Bäckmanin Hersheyyn. Kauden jälkeen hän teki vuoden sopimuksen KHL-seura Barys Astanan kanssa.
Spielberg (Itävalta)

Spielberg, 1. kesäkuuta 1951–30. kesäkuuta 2009 Spielberg bei Knittelfeld, on kaupunki Steiermarkissa keskisessä Itävallassa. Tammikuussa 2014 kaupungissa asui 5 103 asukasta. Kaupungin pormestari on sosiaalidemokraattien Manfred Lenger.
Parhaiten Spielberg tunnetaan formularadastaan Red Bull Ringistä. Ennen rata tunnettiin nimillä A1-Ring ja Österreichring. F1-kisa Spielbergissä on ajettu 1970-1987, 1997-2003 ja uudestaan taas vuodesta 2014 lähtien.
Brough Superior SS100

Brough Superior SS100 on Brough Superior -sarjan moottoripyörämalli, jonka moottoripyörävalmistaja George Brough suunnitteli 1924. Moottoripyöristä käytettiin markkinoinnissa nimitystä "moottoripyörien Rolls-Royce".
Tunnettuja SS100-mallin käyttäjiä oli muun muassa Arabian Lawrencena tunnettu T. E. Lawrence, joka kuoli moottoripyöräonnettomuudessa 1935. Lawrencen tiedettiin ajavan lujaa, eikä hän myöskään käyttänyt suojakypärää.
GP2-kausi 2015

GP2-kausi 2015 oli GP2-sarjan yhdestoista kausi. Tästä kaudesta alkaen sarjassa käytettiin emosarja Formula 1:n autoista tutuksi tullutta avautuvaa takasiipeä eli DRS-järjestelmää.
Sarjan mestaruuden voitti belgialainen Stoffel Vandoorne. Toiseksi tuli yhdysvaltalainen Alexander Rossi ja kolmanneksi venäläinen Sergei Sirotkin. Tallien mestaruuden voitti ART Grand Prix.
Kuljettajamuutokset.
Uudet kuljettajat
Tallia vaihtaneet kuljettajat
Poistuneet kuljettajat
Kesken kauden vaihtuneet kuljettajat
Kilpailukalenteri.
Kausi alkoi 18. huhtikuuta, Bahrainin Sahkirista ja päättyi 29. marraskuuta, Abu Dhabin Yas Marinan radalle. Saksan GP:n peruuntumisen myötä GP-luokkien kisat korvattiin Bahrainin osakilpailuilla, jotka ajettiin kauden toiseksi viimeisenä kisaviikonloppuna. Kilpailut ajettiin tuolloin FIA World Endurance Championship -sarjan yhteydessä.
(*) = Tarkoittaa paalupaikkaa, joka on saavutettu pitkän kilpailun kahdeksannesta sijasta.
Mestaruuspisteet.
Pisteet jaettiin lauantain pitkän kilpailun 10 parhaan joukkoon sijoittuneille kuljettajille ja 8 parhaalle sprinttikisassa. Lauantain pitkään kilpailuun paalupaikalle ajanut kuljettaja palkittiin 4 pisteellä. Nopeimman kierroksen 10 parhaan joukkossa ajanut kuljettaja sai 2 ylimääräistä pistettä. Sprinttikisaan paalupaikan ottanut kuljettaja ei saanut ylimääräisiä pisteitä.
Pisteet jaettiin sprinttikisan 8 parhaalle.
Kuljettajien mestaruuspisteet.
† = Kuljettaja ei ajanut maaliin/keskeytti, mutta sai sijoituksen ajettuaan yli 90 % kisapituudesta. &lt;br&gt;
‡ = Ratavallien korjaustöiden vuoksi kisa lyhennettiin 15 kierroksen mittaiseksi, joten kilpailusta jaettiin vain puolikkaat pisteet.
Tallien mestaruuspisteet.
† = Kuljettaja ei ajanut maaliin/keskeytti, mutta sai sijoituksen ajettuaan yli 90 % kisapituudesta. &lt;br&gt;
‡ = Ratavallien korjaustöiden vuoksi kisa lyhennettiin 15 kierroksen mittaiseksi, joten kilpailusta jaettiin vain puolikkaat pisteet.
Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut 1991

Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1991 toisen kerran. Kilpailut pidettiin Italian Terracinassa 14.–15. syyskuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Andrei Makarov (jääkiekkoilija)

Andrei Makarov (s. 20. huhtikuuta 1993) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa kaudella 2017–2018 KHL-seura Neftehimik Nižnekamskissa.
Ura.
Makarov on pelannut juniorikiekkoa QMJHL-joukkue Lewiston Maineaicsissa ja WHL-joukkue Saskatoon Bladesissa. Hän edusti Venäjän nuorten maajoukkuetta nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2012 ja 2013 voittaen hopeaa ja pronssia. 14. syyskuuta 2012 Buffalo Sabres kiinnitti varaamattoman vapaan agentin Makarovin kolmivuotisella tulokassopimuksella, mutta hän jatkoi pelaamistaan Saskatoonissa. Makarov palkittiin kauden 2012–2013 päätteeksi Hap Emms Memorial Trophylla ollen paras maalivahti Memorial Cupin turnauksessa 2013. 115 pelaamassaan WHL-pelissä Makarov sai saldokseen 66–38–7, torjuntaprosentin 91,6 ja päästettyjen maalien keskiarvon 2,80. Lisäksi hän pelasi yhdeksän nollapeliä.
Makarov teki ammattilaisdebyyttinsä 1. marraskuuta 2013 ECHL:ssä Fort Wayne Kometsin paidassa, jossa pelasi kaudella 2013–2014 31 ottelua saldolla 15–11–4 ja torjuntaprosentilla 90,6. Päästettyjen maalien keskiarvo oli 2,79. 17. maaliskuuta 2014 hänet kutsuttiin AHL:ään Rochester Americansiin, jossa hän pelasi kuusi ottelua ennen uransa ensimmäistä NHL-komennusta Buffalo Sabresiin.
Bakun katurata

Bakun katurata () on katurata Azerbaidžanin pääkaupungissa Bakussa.
Radalla ajettiin ensimmäistä kertaa kaudella Formula 1 -sarjan Euroopan Grand Prix. Kilpailun vahvisti joulukuussa 2013 Formula 1 -sarjan silloinen johtaja Bernie Ecclestone. Lokakuussa 2014 julkaistiin kuusikilometrinen vastapäivään kulkeva rata, joka kulkee Bakun katuja pitkin. Radalla on 20 mutkaa, ja sen on suunnitellut saksalainen arkkitehti Hermann Tilke.
Kolmas pyörä (vuoden 1957 elokuva)

Kolmas pyörä () on vuonna 1957 ensi-iltansa saanut Mark Robsonin ohjaama yhdysvaltalais-brittiläinen romanttinen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Ava Gardner, Stewart Granger ja David Niven. "Kolmas pyörä" kertoo kahden miehen ja naisen välisestä kolmiodraamasta heidän joutuessaan haaksirikon takia autiolle saarelle.
"Kolmas pyörä" perustuu André Roussinin näytelmään "La petite hutte" (1947), jonka pohjalta Nancy Mitford teki englanninkielisen sovituksen. Sovituksen pohjalta F. Hugh Herbert laati elokuvan käsikirjoituksen. Roussinin "La petite hutte" -näytelmä perustuu taas Carles Soldevilan näytelmään "Civilitzats tanmateix" (1921). Mark Robson ja F. Hugh Herbert olivat elokuvan tuottajina.
Tuotanto.
Alkuperäistä näytelmää esitettiin yli 1 500 kertaa Pariisissa ranskan kielellä. Nancy Mitfordin englanninkielisen sovituksen myötä näytelmää esitettiin Lontoon West Endin Lyric Theatressa vuodet 1950–1953, jolloin näytelmän pääosissa olivat Robert Morley ja David Tomlinson. Pariisin ja Lontoon tuotantojen jälkeen näytelmää esitettiin New Yorkin Broadwaylla Coronet Theatressa hetken aikaa lokakuussa 1953 29 esityksen ajan.
"Kolmas pyörä" -elokuvan kuvaukset alkoivat heinäkuun alussa 1956. Elokuvaa kuvattiin Italian Rooman Cinecittàn studioilla, Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla Kalifornian Culver Cityssä ja Englannin Hertfordshiren Borehamwoodissa, Lontoossa ja Jamaikalla. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen elokuun lopussa 1956. Elokuvan budjettina oli 1 662 000 dollaria, ja sen tuotantoyhtiöinä olivat Herbson S. A. Production ja Metro-Goldwyn-Mayer.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Kolmas pyörä" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa New Yorkissa 3. toukokuuta 1957, ja maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 24. toukokuuta 1957. Suomessa elokuva tuli ensi-iltaan 15. marraskuuta 1957. Metro-Goldwyn-Mayer vastasi elokuvan teatterilevityksestä. "Kolmas pyörä" tuotti alkuperäisen teatterilevityksensä aikana 3,6 miljoonaa dollaria. MGM:n merkintöjen mukaan elokuva toi voittoa 340 000 dollarin verran.
Arvo A. Juvonen

Arvo Antero Juvonen (4. huhtikuuta 1916 Terijoki – 29. marraskuuta 2004 Lake Oswego, Oregon, Yhdysvallat) oli suomalainen kaukopartiomies, joka toimi 1950-luvulla tiedustelijana Yhdysvaltain palveluksessa, kun norjalaiset ja amerikkalaiset värväsivät entisiä suomalaisia kaukopartiomiehiä Neuvostoliittoon tehtäviin tiedusteluretkiin (Operaatio Uppsala).
Henkilöhistoria.
Juvonen oli ennen sotia rajavartiolaitoksen palveluksessa 1. rajakomppaniassa. Talvi- ja jatkosodan aikana hän toimi tiedustelutehtävissä ja kaukopartiomiehenä. Juvonen jäi sodan jälkeen armeijan palvelukseen kanta-aliupseeriksi aina vuoteen 1951 saakka, jolloin hänet erotettiin juopumuksen takia. Eron jälkeen Norjan tiedustelupalvelu otti yhteyttä Juvoseen ja vuosina 1951–1954 hän teki Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun CIA:n laskuun useita tiedustelumatkoja Suomesta ja Norjasta käsin Neuvostoliiton raja-alueille. Tiedustelupartioita tarvittiin, koska ilmakuvia ottavia vakoilusatelliitteja ei ollut vielä käytössä. Tunnetuimman tiedusteluretkensä Juvonen teki matkaamalla heliumpallolla Norjasta Paatsjoen yli Petsamoon. Tästä ja muista Juvosen retkistä kerrotaan Esa Anttalan kirjassa "Yli rautaesiripun". 
Juvonen muutti 1953 perheineen Yhdysvaltoihin välttääkseen joutumasta Suomen viranomaisten pidättämäksi. Tiedon pidätysuhasta toi hänelle Paavo Suoranta. Juvonen sai perheineen Yhdysvaltain kansalaisuuden ja he asuivat Washingtonissa, Bostonissa, Minnesotassa, Seattlessa ja viimeiset 24 vuotta Lake Oswegossa Oregonissa. Tiedustelu-uransa päätyttyä Juvonen työskenteli puuseppänä. Hän kärsi ajoittain alkoholiongelmista, perheen talo paloi Massachusettsissa ja hän joutui Seattlessa asuessaan auto-onnettomuuteen saaden aivovamman. Juvosen kolmesta pojasta keskimmäinen kuoli onnettomuudessa 1963. 
Juvonen palasi Suomeen vasta 1991 ja vieraili tämän jälkeen useita kertoja entisessä kotimaassaan. Hän kirjoitti kaksi kirjaa sodanaikaisista retkistään ja hänestä tehtiin dokumenttiohjelma Norjan televisioon. Kuolemansa jälkeen Juvonen haudattiin Suomeen.
Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut 1993

Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1993 kolmannen kerran. Kilpailut pidettiin Tšekin Slapyssa 28.–29. elokuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
William Rothenstein

William Rothenstein (29. tammikuuta 1872 – 14. helmikuuta 1945) oli brittiläinen taidemaalari, piirtäjä ja taidekirjailija. Hän on maalasi erityisesti sotatapahtua ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa sekä muotokuvia. Lontoossa sijaitsevassa National Portrait Gallery -näyttelyssä on näytteillä yli 200 Rothensteinin tekemää muotokuvaa. Rothenstein oli Royal College of Art -yliopiston rehtori 1920–1935 ja hänet lyötiin ritariksi 1931.
Tony Collard

Tony Collard (s. 28. heinäkuuta 1961 Utrecht, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jääkiekkoilija.
Pelaajaura.
Seuraura.
Collard debytoi IJCU Dragons Utrechtin miesten joukkueessa Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessa vain 15-vuotiaana kaudella 1976–1977, jolloin hän teki 31 runkosarjaottelussa ikäänsä nähden hienot 41 tehopistettä. Vuodet 1978–1980 Collard pelasi Kanadan OMJHL-junioriliigan London Knightsissa. Hän oli jälkimmäisellä kaudellaan 1979–1980 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies.
Kaudeksi 1980–1981 Collard palasi kotimaahansa ja siirtyi Heerenveen Flyersin paitaan. Hän voitti vuosina 1981, 1982 ja 1983 sekä Alankomaiden-mestaruuden että Beker Cupin. Collard voitti jälkimmäisen myös vuonna 1984. Viiden Heerenveenissä vietetyn vuoden jälkeen Collard siirtyi kaudeksi 1985–1986 Itävallan pääsarjajoukkue Klagenfurter AC:hen. Hän pelasi joukkueessa neljä kautta, mutta väliin mahtui myös viiden ottelun visiitti Sveitsin Nationalliga A:n EV Zugissa kaudella 1987–1988. 
Kaudeksi 1989–1990 Collard palasi taas kotikaupunkiinsa IJCU Dragons Utrechtiin, jossa hän voitti koko Eredivisien pistepörssin tehoilla 39+58=97. Kaksi seuraavaa kautta päättyi Alankoidan-mestaruuden. Kauden 1991–1992 päätteeksi Collard valittiin myös Eredivisien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuosina 1994–1996 hän pelasi Utrechtissa Alankomaiden toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Tweede Divisiessa. Collard päätti pelaajauransa kauteen 1996–1997, jolloin hän pelasi MBB Builders Utrechtissa HTG-Bokaal ja Beker Cup -turnauksissa.
Collard palasi kaukaloihin vielä viiden ottelun ajaksi Utrechtissa kaudella 2004–2005. Hän toimi samalla kaudella myös joukkueen päävalmentajana.
Maajoukkueura.
Collard edusti Alankomaita A-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1981. Hän pelasi myös B-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1985, 1987, 1990 ja 1992. Hän voitti turnauksen pistepörssin vuonna 1985 tehoilla 9+9=18 sekä vuonna 1992 tehoilla 12+10=22. Collard valittiin molempien turnauksien tähdistökentälliseen. Hän jakoi myös vuoden 1992 turnauksen maalipörssin voiton Itävallan Rick Nasheimin kanssa. Collard valittiin myös turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi.
Collard pelasi myös C-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1983 ja 1989. Hän voitti vuoden 1983 turnauksen piste- ja maalipörssin tehoilla 22+8=30 ja jakoi vuoden 1989 turnauksen pistepörssin voiton Jugoslavian Mustafa Bešićin kanssa. Collard pelasi myös Sarajevon olympiakisojen 1984 karsinnoissa.
Polstead Road

Polstead Road on katu, joka sijaitsee Oxfordissa, North Oxfordin kaupunginosassa, Englannissa. Se sijaitsee Kingston Roadin ja Hayfield Roadin välissä lännessä ja Woodstock Roadin välissä idässä.
Kadun varrella asui Arabian Lawrencena tunnettu T. E. Lawrence osoitteessa 2 Polstead Road. English Heritage on merkinnyt Lawrencen entisen talon sinisellä muistolaatalla.
Unto Eskelinen

Unto Kalevi Eskelinen (26. toukokuuta 1921 Kuopion maalaiskunta – 20. tammikuuta 2013 Kuopio) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kotiseutuneuvos ja kirjailija. Hän kirjoitti savon murteella. Eskelinen käytti myös nimimerkkejä "Tuavetti" ja "Uke".
Eskelinen kävi Kajaanin opettajaseminaarin vuosina 1945–1948. 1970-luvulla hän kirjoitti savon murteella pakinoita "Savon Sanomiin" otsikolla "Toelailua".
Eskelisen vanhemmat olivat maanviljelijä Aksel Eskelinen ja Iida Johanna Voutilainen. Hän oli naimisissa luokanopettaja Ulla Kaarina Vepsäläisen kanssa.
Chevrolet Corvette C7

Chevrolet Corvette C7 Stingray on General Motorsin vuosina 2013–2019 valmistama urheiluauto. Se on seuraaja Chevrolet Corvette C6 mallille. Auton ensiesittely tapahtui 13. tammikuuta 2013 Detroitin kaupungissa. Kyseessä on ensimmäinen Corvette malli 38 vuoteen jossa käytetään Stingray nimeä.
Tekniikka.
Edeltäjänsä tapaan auto on etumoottorinen ja takavetoinen vaikka autosta suunniteltiin alun perin keskimoottorista. Auton moottorina toimii 6.2 litrainen V8, joka tunnetaan nimellä LT1. Se korvasi entisen 6.2 litraisen LS3 moottorin. Moottori tuottaa 455 hevosvoimaa ja 624 newtonmetriä vääntöä jonka ansiosta auto kiihtyy 0–100 km/h 3.8 sekunissa. Vaihteistona toimii joko 7-vaihteinen Tremec TR-6070 manuaali tai 8-portainen GM 8L90 automaatti.
Z06.
Z06 on suorituskykyinen versio Corvette Stingraysta. Autossa on sama 6.2 litrainen V8 moottori kuin perusversiossa mutta se on Eatonin 1.7 liraisella R1740 TVS remmiahtimella. Tämän ansiosta Z06 tuottaa 650 hevosvoimaa ja 880 Newtonmetriä vääntöä ja se kiihtyy 0–100 km/h vain 2.95 sekunnissa. Tämän ansiosta se on kaikkien aikojen suorituskykyisin Corvette.
Sotaherrojen aikakausi

Sotaherrojen aikakausi (, Jūnfá shídài) on Kiinan historian ajanjakso vuosina 1916–1928, jolloin Kiinan tasavallan keskushallinto hajosi ja maata hallitsi käytännössä useat sotaherrat.
Historia.
Yuan Shikai oli hallinnut Kiinaa itsevaltiaana vuodesta 1913 lähtien, ja hänen kuolemansa jätti maahan valtatyhjiön, jota tasavallan hallitus ei pystynyt täyttämään. Paikalliset sotaherrat ottivat haltuunsa maakunnat, nostivat omia veroja ja kävivät keskenään sotia. Merkittävimmät sotaherrojen ryhmittymät olivat Anhui, Zhili, Fengtian, Shanxi, Guominjun, Xibei San Ma, Xinjiang, Yunnan, Guanxi ja Sichuan. Guangdongin maakunta oli myös käytännössä itsenäinen.
Japani tuki sotaherroja pitääkseen Kiinan jakautuneena. Japani miehitti Shandongin saksalaisilta ensimmäisessä maailmansodassa ja sai pitää sen Versailles’n rauhassa, mikä katkeroitti kiinalaisia. Vuonna 1919 syntyi kansallismielinen Toukokuun neljännen päivän liike, joka vastusti sotaherroja ja Japania.
Maanpaossa olleen kansallispuolueen johtaja Sun Yatsen liittoutui vuonna 1923 kommunistisen puolueen kanssa tavoitteenaan yhdistää Kiina puolueiden sotilaallisten joukkojen avulla. Yatsen kuitenkin kuoli yllättäen vuonna 1925, ja Tšiang Kai-šek otti hänen paikkansa puoleen johdossa seuraavana vuonna. Vuosina 1926–1928 Tšiang Kai-šek valtasi laajoja alueita sotaherroilta ja perusti hallituksen Nanjingiin. Nanjingin hallinto tunnustettiin kansainvälisesti Kiinan lailliseksi hallitukseksi, ja maa alkoi yhdentyä.
Kiinan yhtenäisyys oli hyvin pinnallista. Kaikkia sotaherroja ei voitettu, ja paikoin sotaherrat jatkoivat hallintaansa keskushallinnon liittolaisina. Etenkin Etelä- ja Länsi-Kiina oli keskushallinnon ulottumattomissa. Kansallispuoleen ja kommunistisen puolueen liitto ei kestänyt kauaa, ja puoleet aloittivat sodan toisiaan vastaan vuonna 1927. Sodasta alkoi Kiinan sisällissota.
Vaikutukset.
Sotaherrojen aikakausi muutti kiinalaista yhteiskuntaa. Aikakausi synnytti kiinalaisen kansallisaatteen. Eri etniset kiinalaiset ryhmät alettiin nähdä yhtenä joukkona, jota ulkomaalaiset uhkasivat. Aatteen pohjalta syntyi Toukokuun neljännen päivän liike, jota seurasi Uuden kulttuurin liike. Uuden kulttuurin liike pyrki muokkaamaan perinteisiä kiinalaisia arvoja ja tapoja. Tämä käynnisti kiinalaisen yhteiskunnan modernisaation. Kungfutselaisuuden etiikka ja etenkin siihen kuuluva hierarkkinen yhteiskuntamalli nähtiin vanhanaikaisena. Kiinan kirjakieli uudistettiin, ja sen merkistöä yksinkertaistetiin siten, että lukemaan ja kirjoittamaan pystyivät muutkin kuin eliitti.
Länsimainen tieteellinen maailmankuva nähtiin houkuttelevana, mutta sen tuomat materialismi, individualismi ja liberalismi hieman uhkaavina. Sen vuoksi jotkut oppineet katsoivat, että marxismi voisi olla vaihtoehto. Marxismi mahdollisti länsimaiden kritisoinnin, vaikka yhteiskuntarakenteet länsimaistuivat. Työväestö oli myös kasvanut Kiinassa huomattavasti etenkin rannikolla. Etenkin kommunistit uskoivat, että Kiinan heikko tila oli länsimaisen imperialismin syytä, eikä vastaavanlaisia tapoja kuuluisi tuoda osaksi kiinalaista yhteiskuntaa.
Montgomery Ward

Montgomery Ward oli yhdysvaltalainen tavarataloketju, jonka Aaron Montgomery Ward perusti vuonna 1872. Yritys oli alun perin Searsin kaltainen postimyyntiyritys. Ensimmäinen tavaratalo avattiin Plymouthissa, Indianassa vuonna 1926.
Vuonna 2000 Montgomery Ward Inc. päätti lopettaa toimintansa 128 vuoden jälkeen. Loppuaikoina yrityksellä oli 250 myymälää ja kymmenen jakelukeskusta ympäri Yhdysvaltoja. Ne työllistivät noin 32 000 ihmistä. 
Montgomery Wardin perinteitä jatkaa paremmin Wards.com-nimellä tunnettu verkkokauppayritys. Se syntyi vuonna 2008, kun The Swiss Colony -perheyrityksen (nyk. Colony Brands, Inc.) tytäryhtiö osti oikeudet Montgomery Wardin tavaramerkkiin.
Historiaa.
Nuori kauppamatkustaja Aaron Montgomery Ward perusti postimyyntiyrityksensä vuonna 1872. Ensimmäinen postimyyntiluettelo oli kaksisivuinen arkki, jolla esiteltiin 163 tuotetta. Vuosikymmen myöhemmin monisivuisessa katalogissa oli jo noin 10 000 tuotetta. Pääkohderyhmäksi Montgomery Ward näki maaseudun maanviljelijät, jotka eivät ehtineet lähteä ostosmatkoille päivittäisen karjanhoidon lomassa. Ward toimitti heidän tilaamansa tavarat lähimmälle rautatieasemalle.
Montgomery Ward myönsi tavaroille tyytyväisyystakuun eli palautusoikeuden ensimmäisenä maailmassa vuonna 1875. Toinen asia josta yritys muistetaan on yrityksen copywriter Robert L. Mayn vuonna 1939 keksimä joulumarkkinoinnin hahmo Petteri Punakuono ().
Ensimmäisen tavaratalonsa Montgomery Ward perusti vasta 1926, 13 vuotta perustajansa kuoleman jälkeen. Siitä laajentui tavarataloketju, joka vuosikymmenten ajan kilpaili tasaveroisena Sears- ja J. C. Penney -ketjujen kanssa Yhdysvaltojen keskiluokan ostostarpeista.
1930-luvun lamavuosina Montgomery Wardin kannattavuus heikkeni, ja Sears teki siitä ostotarjouksen, josta kuitenkin kieltäydyttiin.
Vuonna 1946 newyorkilainen kirjallisuuskerho valitsi Montgomery Wardin postimyyntiluettelon sadan tärkeimmän amerikkalaiskirjan joukkoon. Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltojen postimyyntitoiminnan kannattavuus alkoi kuitenkin vähitellen heiketä autoistumisen ja lisääntyneen vähittäiskauppatarjonnan myötä. Vuonna 1985 yritys lopetti postimyyntitoimintansa ja keskittyi tavarataloihin. Kolmea vuotta myöhemmin yrityksen johtajisto rahoittajineen osti yrityksen itselleen 3,8 miljardin dollarin hinnalla. Tämä oli Yhdysvaltojen siihen asti suurin management buyout -operaatio. Sitä ennen Montgomery Ward oli ollut muun muassa Mobil Oil -öljy-yhtiön omistuksessa vuodesta 1976.
Vuonna 1997 Montgomery Ward hakeutui Chapter 11 -säädöksen mukaiseen konkurssiin. Kahta vuotta myöhemmin yksi sen suurimmista velkojista, General Electricin rahoitusyhtiö, yritti pelastaa yrityksen, mutta toiminta jouduttiin kuitenkin pian lopettamaan. Montgomery Wardin, Searsin ja J.C. Penneyn kaltaisten keskiluokan tavaratalojen suurimmaksi uhkaksi olivat muodostuneet nykyaikaiset alennustavaratalot kuten Wal-Mart ja Target.
Korujäkälät

Korujäkälät ("Rhizoplaca") on kehräjäkälien heimoon kuuluva suku. Suvun lajit ovat pieniä, muodoltaan lehtimäisiä ja ne muodostavat ruusukkeita. Väri on harmaa tai kellanvihreä. Lajeilla on usein härmän kaltaisia kotelomaljoja. Korujäkälät kasvavat kivien päällä ja ne ovat kiinnittyneet alustaansa juurtumahapsikimpun avulla. Sukuun kuuluvia lajeja ovat punakorujäkälä ("R. chrosoleuca") ja viherkorujäkälä ("R. melanophthalma"). Korujäkälien leväosakkaana on viherlevä ("Trebouxia").
Tyrjänjärvi

Tyrjänjärvi on Hiitolanjoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Parikkalassa. Järvi sijaitsee Suomen ja Venäjän rajalla, Tyrjän kylän alueella ja siitä pohjoiseen. Koillis-lounassuunnassa järvi ulottuu Rasvaniemestä Matarmäkeen. Suomen puolella järvessä ovat Suursaari-niminen saari ja useita pienempiä saaria tai luotoja, kuten Koppelo-, Matala-, Risti-, Kissa-, Nuotta-, Honka-, Palanut- ja Kalkkusaari. Kokka- ja Lammassaari ja Viitaniemi ovat järven suurimmat niemekkeet, pohjoisen Hotakanlahti ja Reijuksenlahti ympäröivät Lammassaarta. Kannaksentieltä erkaneva Tyrjän rantatie seurailee järven länsirantaa. Tyrjänjärven laskujoki Joensuunjoki virtaa Simpelejärven Joenlahteen.
Hush Hush; Hush Hush

Hush Hush; Hush Hush on yhdysvaltalaisen naisyhtye The Pussycat Dollsin kappale heidän toiselta, "Doll Domination" -studioalbumilta. Kappaleen sanoittivat Nicole Scherzinger, Andreas Romdhane, Josef Larossi, Ina Wroldsen, Dino Fekaris ja Frederik Perren sekä tuottivat Quiz &amp; LaRossi ja Dave Audé. Se julkaistiin albumin kuudentena ja sekä sen että koko yhtyeen uran viimeisenä singlenä 12. toukokuuta 2009. Soolo- ja taustalaulut esittää yhtyeen päälaulaja Nicole Scherzinger. Singlen julkaisu aiheutti kiistelyjä, koska se kreditoitiin muotoon "Pussycat Dolls featuring Nicole Scherzinger." Monet luulivat tämän myötä Scherzingerin lähteneen soolouralle.
Kappale oli alun perin hidas balladi, mutta se muokattiin ylätempoiseksi, disco-inspiraatioiseksi dance-kappaleeksi, joka sisältää lainattuja osuuksia Gloria Gaynorin vuoden 1978 hittikappaleesta "I Will Survive". Sanoituksellisesti kappale kertoo vahvasta naisesta, joka suree suhteensa kuolemaa ja ei koskaan pyydä apua rakastajaltaan. Kappaleen "post break-up anthem" aiheutti pääosin ristiriitaisia vastaanottoja musiikkikriitikoilta, jotka totesivat, että siitä puuttui kappaleiden "Don’t Cha" ja "When I Grow Up" henkinen R&amp;B-tyyli.
Kaupallisesti kappale on saanut kohtalaisen menestyksen, sijoittuen kymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Belgian Valloniassa, Suomessa ja Ranskassa. Yhdysvalloissa kappale sijoittui Billboard Hot 100 -listan 73. sijalle sekä saavutti Hot Dance Club Songs -listan kärjen. Kappaleeseen liittyvä Ray Kayn ohjaama musiikkivideo julkaistiin 27. toukokuuta 2009. Video sai pääosin ristiriitaisia vastaanottoja, josta kritisoitiin Scherzingerin ylikorostamista, mutta videon sanottiin olevan "kaikista paljastavin The Pussycat Dollsin video siihen mennessä".
Bottle Pop

Bottle Pop on yhdysvaltalaisen tyttöbändi The Pussycat Dollsin kappale heidän toiselta, "Doll Domination" -studioalbumilta, jolla vierailee myös yhdysvaltalainen räppäri Snoop Dogg. Kappaleen sanoittivat ja tuottivat Sean "The Pen" Garrett sekä Fernando Garibay, vastaavan sanoittajan ollessa Nicole Scherzinger ja vastaavan tuottajan puolestaan Clubba Langg. Musikaalisesti kappale sisältää seksuaalista vihjailua, funkkaavaa electronicaa ja sisältää taustalla elektronisia biittejä.
Musiikkikriitikkojen keskuudessa "Bottle Pop" sai pääosin ristiriitaisia vastaanottoja kun jotkut kriitikoista kritisoivat Snoop Doggin esiintymistä, kuvaillen sen esitystä vierailevana artistina unissakävelyksi kun taas toiset kehuivat sitä "Doll Dominationin" parhaaksi kappaleeksi. Kappale onnistui saavuttamaan "Billboardin" Hot Dance Club Play -listan ensimmäisen sijan, samalla kun se saavutti singlelistan seitsemännentoista sijan sekä Australiassa että Uudessa-Seelannissa. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideon ohjasi Thomas Kloss. Videolla yhtyeen jäsenet nähdään tanssimassa teatterissa, pitämässä yllään seksikkäitä, avaruuskauden, metallimusiikkiteemaisia ja värikkäitä asuja sekä kohti videon loppua heidän joukkoon liittyy lukuisia miestanssijoita. Kriitikot kritisoivat videosta sillä esiintyviä värikkäitä asuja. Kappale esitettiin yhtyeen Doll Domination Tourilla sekä vuotuisessa Dick Clark's New Year's Rockin' Eve with Ryan Seacrestissä käyttäen samaa rutiinia.
Schoenoplectus corymbosus

Schoenoplectus corymbosus on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva järvikaislalaji.
Kuvaus.
"Schoenoplectus corymbosus" on tukeva, 1,5 metriä korkeaksi kasvava kasvi. Se kasvaa usein osittain veden alla ja muodostaa tiheitä kasvustoja. Lajin varsi on pyöreä ja 5–10 millimetriä halkaisijaltaan sekä hienolla uurteella ja väriltään vihreä tai harmaanvihreä. Lehtituppi on enintään 13 senttimetriä pitkä, ruskea ja hajoaa kuiduiksi. Lehtilapa on vain pieni kärki. Kukinto on tähkä, jonka halkaisija on 4,5–15 cm.
Levinneisyys ja elinympäristö.
"Schoenoplectus corymbosus" on levinnyt laajalle alueelle Afrikan, Aasian ja Australian trooppisilla alueilla. Euroopassa sitä on tavattu Espanjasta. Se kasvaa vesistöjen lähellä, järvien, purojen ja jokien varsilla sekä soilla.
Frances Oldham Kelsey

Frances Kathleen Oldham Kelsey C.M. (o.s. Oldham; 24. heinäkuuta 1914 Shawnigan Lake, Brittiläinen Kolumbia, Kanada – 7. elokuuta 2015) oli kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen farmakologi, joka tuli tunnetuksi 1960-luvun alussa, kun hän työskennellessään Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkeviraston FDA:n virkailijana kieltäytyi myöntämästä myyntilupaa talidomidi-lääkkeelle, jota silloin pidettiin vaarattomana, mutta joka pian paljastui haitalliseksi.
Elämäkerta.
Vancouver Islandilta kotoisin ollut Kelsey opiskeli Montrealin McGill-yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1935. Hän jatkoi farmakologian opintojaan Chicagon yliopistossa ja sai 1938 filosofian tohtorin sekä 1950 lääketieteen tohtorin arvon. Hän opetti farmakologiaa Etelä-Dakotan yliopistossa vuosina 1954–1960, minkä jälkeen meni töihin virkailijaksi FDA:han Washingtoniin.
Kelsey oli yksi tuolloin vain muutamasta virkailijasta, joiden tehtävänä oli arvioida lääkevalmistajien myyntilupahakemuksia uusille lääkkeille. Hänen aloittaessaan työt vuonna 1960 yksi aivan ensimmäisistä hänen käsiteltäväkseen annetuista hakemuksista koski Kevadon-nimistä rauhoittavaa lääkettä, jonka vaikuttava aine oli talidomidi. Sitä myytiin jo yleisesti unilääkkeenä kymmenissä maissa, erityisesti Euroopassa. Vaikka lääkkeen haitallisuudesta ei vielä ollut tietoa, Kelsey hylkäsi hakemuksen, sillä lupaa hakenut yritys ei hänen mielestään ollut osoittanut lääkkeen turvallisuutta. Hän hylkäsi sen jälkeen yhtiön painostuksesta huolimatta talidomidin lupahakemuksen kuusi kertaa peräkkäin, koska yhtiön esittämät todisteet eivät hänen mielestään täyttäneet tieteellisen tutkimuksen kriteereitä. Hän ei myöskään luottanut hakemuksen esittäneeseen yhtiöön, William S. Merrel Companyyn, jolla oli aiemminkin ollut riitoja FDA:n kanssa.
Lopulta vuoden 1961 lopulla Saksassa ja Australiassa tehdyt tutkimukset osoittivat, että talidomidi oli syynä voimakkaasti lisääntyneisiin syntymättömien lasten epämuodostumiin, ja lääke vedettiin markkinoilta. Washington Post -lehden nostettua Kelseyn roolin julkisuuteen hänet julistettiin Yhdysvalloissa sankariksi, joka oli mahdollisesti pelastanut tuhansia amerikkalaislapsia. Tapauksen herättämän kohun seurauksena Yhdysvallat tiukensi lakia lääkkeiden myyntiluvista. Uuden lain allekirjoittamisen yhteydessä elokuussa 1962 presidentti John F. Kennedy myönsi Kelseylle President’s Award for Distinguished Federal Civilian Service -mitalin, joka on Yhdysvalloissa korkein mahdollinen virkamiehelle annettava ansiomerkki.
Kelsey johti 1960-luvulta 1990-luvulle asti FDA:n tieteellisen tutkimuksen osastoa. Hän sai myöhemmin monia kunnianosoituksia. Hän jäi eläkkeelle vasta 90-vuotiaana. FDA on vuodesta 2010 jakanut hänen mukaansa nimettyä Kelsey-palkintoa.
Kelsey kuoli 101-vuotiaana 7. elokuuta 2015. Hänet oli edellisenä päivänä palkittu Member of the Order of Canada -kunniamerkillä.
Kohl’s

Kohl’s on yhdysvaltalainen tavarataloketju, joka on kotoisin Wisconsinin osavaltiosta. Yrityksellä on noin 1 200 toimipistettä. Kohl’silla on noin 140 000 työntekijää. Tavaratalojen markkinalla Kohl’s sijoittuu J. C. Penneytä edullisempaan hintaluokkaan. Kohl’sin ja J. C. Penneyn merkittävänä erona on, että Kohl’sin toimipisteet ovat tyypillisesti itsenäisiä rakennuksia, siinä missä J. C. Penneyn toimipisteet sijaitsevat usein kauppakeskuksissa. Kohl’s myöntää tehdyistä ostoksista eräänlaisia bonuspisteitä, joita kutsutaan "Kohl’s cash" -nimityksellä.
Vuonna 2013 Kohl’s oli Yhdysvaltain 21. suurin vähittäiskauppa liikevaihdolla mitattuna.
Kohl'sin historian suurin julkistus on ollut Jennifer Lopezin ja Marc Anthonyn vaatemallistot.