tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Leo Fabritius

Tauno Leo Fabritius (11. elokuuta 1912 Viipuri – 22. maaliskuuta 2005 Nummi-Pusula) oli viimeinen elossa ollut Espanjan sisällissotaan tasavaltalaisten puolella osallistunut Suomen kansalainen. 
Fabritius lähti kotoaan Helsinkiin 17-vuotiaana ja oli sitten aluksi kolmen vuoden ajan Vakuutusyhtiö Pohjolan palveluksessa. Hän kävi sitten kokkikoulun ja oli parin vuoden merivartiolaitoksen laivoille kunnes siirtyi kokiksi kauppalaivoille. Fabritius karkasi vuonna 1937 Kanadassa Antti Wihurin varustamon Viiri-laivasta jossa hän oli ollut pääkokkina. Hän oli kaivostöissä ja sitten ravintolakokkina Torontossa. Espanjan sisällissodan puhjettua Fabritius lähti vapaaehtoisena taistelemaan tasavaltalaisten puolella käyttäen passissaan nimeä Leo Riuttu.
Fabritius saapui Espanjaan Ranskan kautta syyskuussa 1937 ja liittyi XV kansainvälisen prikaatin Mac-Papineau-pataljoonaan. Kolmen viikon konekiväärikurssin jälkeen hän lähti rintamalle. Hän oli mukana sotatoimissa aina tasavaltalaisten kukistumiseen saakka. Helmikuussa 1939 Fabritius siirtyi Pyreneiden yli Ranskaan josta suomalainen kenraali Bruno Jalander löysi hänet pakolaisleiriltä. Hän palasi Suomeen ja kuulustelujen jälkeen pääsi taas työhön kokiksi ja tarjoilijaksi muun muassa hotelli Antreaan Viipuriin. Fabritius palasi kuitenkin pian merille ja kesäkuussa 1940 hän matkasi Petsamosta Yhdysvaltoihin laivalla karaten laivasta New Yorkissa. Fabritius oli sitten merimiehenä amerikkalaisella ja norjalaisella laivalla, toimi IWW:n suomalaisen sihteerin Karl Päiviön autonkuljettajana tämän puhujamatkoilla ja oli työssä Päiviön mustikkafarmilla. Vuosina 1941–1944 Fabritius oli englantilaisten internoimana Jamaikan saarella.
Vapauduttuaan vankeudesta Fabritius oli aluksi työssä Eteenpäin-lehden kirjapainossa New Yorkissa mutta palasi sitten merille. Vuonna 1952 hän palasi maihin ja oli pari vuotta työssä eri puolilla Yhdysvaltoja muun muassa hotelleissa. Vuonna 1954 hän muutti Australiaan ja oli aluksi uraanin etsijänä. Hän asettui lopulta Sydneyyn ja meni naimisiin suomalaisen Tyyne Tuomen kanssa. He pitivät Sydneyssä 16 vuoden ajan sekatavarakauppaa aina vuoteen 1977 saakka. Tänä aikana Fabritius keräsi merkittävän kokoelman suomalaisiin siirtolaisiin liittynyttä esineistöä pitämäänsä kotimuseoon.
Fabritius palasi vuonna 1986 Suomeen ensimmäisen kerran vuoden 1940 jälkeen sen jälkeen kun hänen vaimonsa ja appivanhempansa olivat kuolleet Australiassa. Hän lahjoitti keräämänsä esineet Turussa toimivalle Siirtolaisinstituutille. Suomessa hän tapasi toisen vaimonsa puheterapeutti Marjukka Wäreen ja he menivät naimisiin Sydneyssä 1987. Fabritius palasi Suomeen 1988 myytyään talonsa Sydneyssä. Hän asui sitten vaimonsa kanssa eri puolilla Suomea ja viimeksi Saukkolassa.
Fabritius julkaisi vuonna 1986 kirjan sotakokemuksistaan Espanjassa nimellä "Tasavaltalaisena Espanjan sisällissodassa".
Otšakiv

Otšakiv (), aiemmin myös Otšakov (), , sekä "Vozia" ja Alektor () on pieni kaupunki Ukrainassa Mykolajivin alueen Mykolajivin piirissä. Otšakiv sijaitsee Mustanmeren rannalla, Dnepr–Bugin limaanin pohjoispuolella.
Ennen Ukrainan aluehallinnon uudistusta (kesällä 2020), Otšakiv oli Otšakivin piirin hallinnollinen keskus vaikka oli tuosta piiristä erillinen alueellisesti merkittävä kaupunki. Vuonna 2015 kaupungin väkiluku oli 14 491. Vuonna 1911 väkiluku oli 14 300.
Siellä on vähäistä teollisuutta, ja kaupan merkitys supistui Odessan perustamisen jälkeen. Otšakivin paikalla on ollut kreikkalainen kaupunki Alektor. Krimin tataarien kaani Mengli Girei rakensi sinne 1492 Kara-kerman I. Ozy-kale nimisen linnoituksen. Myöhemmin siitä tuli tärkeä turkkilaisvallan kaupunki. Venäläiset valloittivat sen 1737, mutta se luovutettiin 1739 takaisin Turkille. Vuonna 1788 Grigori Potjomkin valloitti Otšakivin väkirynnäköllä. Vuonna 1855 liittoutuneitten valtojen laivasto pommitti sitä.
Pyhän Nikolain kirkko on aikoinaan ollut moskeija. Se muutettiin kirkoksi 1804 ja ulkoasu muutettiin 1842 uusvenäläisen tyylin mukaiseksi.
Lothringen (suku)

Lothringen () on eurooppalainen hallitsijasuku, joka hallitsi Lothringenin herttuakuntaa vuosina 1473–1738. Se yhdistyi 1700-luvulla Habsburgin keisarisukuun, ja sitä myöhemmät Habsburgit ovat olleet Habsburg-Lothringen-sukua, joka on todellisuudessa Lothringenin suvun haara. Lothringenit taas ovat alkujaan keskiaikaisen Châtenois-suvun haara.
Châtenois’n suku (tunnettu myös Elsass- tai Metz-sukuna) hallitsi Lothringenin herttuakuntaa vuosina 1048–1431, ja sen sivuhaarat vuodesta 1070 lisäksi läheistä Vaudémontin kreivikuntaa. Lothringenin herttuan Kaarle II:n kuoltua vuonna 1431 ilman poikaa kruunu periytyi hänen tyttärelleen Isabellalle ja tämän puolisolle René I Anjoulaiselle. René I naitti tyttärensä Jolandan Vaudémontin kreivin Antonin pojalle Ferrylle. Kun Isabellan ja René I:n pojan Juhana II:n suku sammui mieslinjalta vuonna 1473, Lothringenin herttuakunta periytyi Jolandan ja Ferryn pojalle René II:lle, josta tuli Lothringenin suvun kantaisä.
Ranskan uskonsotien aikana vaikuttanut Guise-suku oli Lothringenin suvun haara, joka sai alkunsa, kun René II:n nuorempi poika Claude sai vuonna 1527 Guisen herttuan arvon. Guisen suvun päälinja sammui mieslinjalta vuonna 1675. Sivuhaara Elbeuf sammui vuonna 1825.
Lothringenin herttuasta Frans III Stefanista tuli Habsburgien perillinen hänen naituaan Maria Teresian, joka oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan viimeisen Habsburg-sukuisen keisarin Kaarle VI:n tytär, sillä Kaarle VI oli vuoden 1713 pragmaattisella sanktiolla määrännyt valtakuntansa periytymään naislinjan kautta. Frans Stefan nostettiin ensin vuonna 1737 Toscanan suurherttuaksi, sillä kyseinen valtaistuin oli jäänyt tyhjäksi Medicin suvun sammuttua. Puolan perimyssodan päättäneessä Wienin rauhassa vuonna 1738 Lothringenin herttuakunta luovutettiin Puolan valtaistuimelta syrjäytetylle Stanisław Leszczyńskille. Kaarle VI:n kuolemasta seuranneen Itävallan perimyssodan jälkeen Frans Stefan valittiin keisariksi nimellä Frans I. Maria Teresia jäi viimeiseksi aidoksi Habsburgiksi, ja hänen jälkeensä suku jatkui Frans I:stä polveutuneena Habsburg-Lothringenin sukuna. Suku hallitsi Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa vuoteen 1806, Toscanan suurherttuakuntaa vuoteen 1860 ja Itävalta-Unkarin keisarikuntaa vuoteen 1918.
Leijonanmetsästys

Leijonanmetsästys () on vuonna 1907 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Viggo Larsenin ohjaama lyhytelokuva oli yksi Nordisk Films Kompagnin ensimmäisistä kansainvälisistä menestyksistä.
Juoni.
Kaksi metsästäjää ja heidän alkuasukaspalvelijansa jahtaavat suurristaa viidakossa. He näkevät seeproja, strutsin ja virtahevon sekä pyydystävät pienen apinan. Miehet leiriytyvät, mutta vuohen tappanut leijona herättää heidät. Toinen leijona tappaa metsästäjien hevosen. Miehet ampuvat leijonat, nylkevät niiden nahat ja panevat tupakaksi.
Tuotanto ja vastaanotto.
Nordisk Films Kompagnin omistaja Ole Olsen oli ostanut "Leijonanmetsästystä" varten Hampurin Hagenbeckin eläintarhasta kaksi leijonaa, jotka ammuttiin pienellä Elleoren saarella Roskildenvuonossa. Eläinsuojelujärjestö yritti estää elokuvan tekemisen ja oikeusministeri Peter Adler Alberti kielsi leijonien tappamisen, mutta Olsen toteutti suunnitelmansa ja levitti elokuvan ulkomaille Ruotsista käsin. Olsen menetti elokuvateatterilupansa ja "Leijonanmetsästys" sai ensi-iltansa Tanskassa vasta marraskuussa 1908, kun Olsenin eläinrääkkäyssyyte ja elokuvan esityskielto oli kumottu.
"Leijonanmetsästys" oli Nordiskin kansainvälinen läpimurto ja yhtiön suurimpia myyntimenestyksiä. Elokuvan suosio perustui paljolti sen aiheuttamaan skandaaliin, mutta sen ansioiksi on mainittu myös kehittynyt kerrontatekniikka ristiinleikkauksineen ja lähikuvineen.
Suomessa Olsenin leijonajahdista kerrottiin tuoreeltaan elokuussa 1907 ja elokuvaa esitettiin Helsingissä neljänä kopiona syyskuun lopulla. Sen suomenkielisiä nimiä olivat "Jalopeuranmetsästys Roskildessa", "Jalopeurajahti Roskilden luona", "Leijonajahti", "Jalopeuran ajo Roskildessa" ja "Jalopeurametsästystä Afrikassa, esitettynä Köpenhaminassa". "Hufvudstadsbladetin" mukaan kyseessä oli ”päivän puhutuin ja kirjoitetuin elokuva” ja "Åbo Underrättelser" laski sen tuoneen Olsenille yli 48 500 markkaa puhdasta voittoa. Elokuvan aiheuttamaa skandaalia ja oikeusministeri Albertin muista syistä johtunutta eroa seurattiin Suomen lehdistössä vielä myöhemminkin.
"Leijonanmetsästys" on nähtävissä Tanskan elokuvainstituutin sivustolla.
Jeongju

Jeongju (, hanja 定州) on kaupunki Korean demokraattisen kansantasavallan Pohjois-Pyeonganin maakunnassa. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui yhteensä 189 742 henkilöä.
Maantiede.
Jeongju sijaitsee rannikkoalangolla Keltaisenmerenrannalla pääkaupunki Pjongjangin ja rajakaupunki Sinuijun välillä. Kaupungin korkein kohta Simwǒn sijaitsee 566 metrin korkeudella merenpinnasta. Guseongin kaupunki sijaitsee Jeongjusta pohjoiseen. Kaupungin läpi virtaa 38 kilometriä pitkä Tallchǒonjoki. Joen yläjuoksulla on pato ja Pongmyǒngin tekojärvi. Järvi ja joki ovat suosittuja vapaa-ajan viettokohteita ja ne tunnetaan kirkkaasta vedestään ja hienosta hiekasta. Kaupungin alueeseen kuuluu myös saaria rannikolla ja Aedon saarella on noin 3 000 asukasta. Tammikuun keskilämpötila on -6,6 °C ja elokuun 23,8 °C. Keskimääräinen vuosittain sadanta on 1 127,2 mm.
Historia.
Jeongjun ympärille rakennettiin maavalli 1400-luvulla Joseon-dynastian valtakaudella, joka korvattiin kivisellä kaupunginmuurilla vuosina 1714–1715. Muuria on sittemmin korjailtu useaan otteeseen ja sen jäännökset ovat olemassa edelleen. Pyeonganin maakunnan väestön kokiessa syrjintää syttyi kapina, jonka aikana Jeongjun linnoitukset toimivat kapinallisten tukikohtana. Kapina sai päätöksensä vuonna 1812, kun sen johtohahmo murhattiin. Kapinoitsijoista huolimatta Jeongju tunnetaan myös monien korealaisten oppineiden kotikaupunkina. Vuonna 1907 kaupunkiin valmistui kristitty Osan koulu. Jeongjussa syntyneitä tai muuten sen koulussa opiskelleita korealaisia vaikuttajia olivat esimerkiksi kirjailija Yi Kwang-su ja Kim Sowol, filosofi Ham Seok-heon ja Yhdistymiskirkon perustanut Sun Myung Moon. Moon tapasi Kim Il-sungin vuonna 1991 ja sai tältä luvan perustaa pyhiinvaelluskohteen kotikaupunkiinsa Jeongjuun. Korean sodan aikana alueella oli strategista merkitystä YK:n joukkojen marssiessa alueen läpi pohjoiseen ja myöhemmin kiinalaisten marssiessa etelään. Nykyisin Pohjois-Korean armeijalla on tukikohtia kaupunkiin kuuluvalla rannikolla. Hallinnollisesti Jeongjusta tuli kaupunki vuonna 1994.
Talous.
Jeongju on Pohjois-Korean kaupungeista maatalousvaltaisimpia. Maatalousalue kattaa noin 40 % koko kaupungin pinta-alasta. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi (70 %) ja maissi (25 %)Maaperän happamoitumisen ja lannoitteiden vähäisyyden takia vuotuiset riisisadot ovat vähentyneet 1970-lvun jälkeen. Muita viljelytuotteita ovat esimerkiksi kastanjat ja tupakka. Aedon saarella pääelinkeino on kalastus.
Tärkeimmät teollisuuden alat ovat metalli- ja koneteollisuus. Vuonna 1983 valmistuneessa Phyongbukin sulatossa sulatetaan esimerkiksi kulta-, hopea- ja kuparimalmia. Sulaton tuotanto on merkittävää Pohjois-Korean ulkomaankaupan kannalta. Kaupungin alueella sijaitsee myös yksi neljästä Pohjois-Korean merkittävästä harvinaisten maametallien esiintymästä. Vuonna 2014 esiintymän uutisoitiin olevan kooltaan 216,2 miljoonaa tonnia harvinaisia maametalleja, kuten esimerkiksi lantaania, ceriumia ja praseodyymiä. Jos arvio on oikea, esiintymä on maailman harvinaisten maametallien esiintymistä suurin. Laajamittaista kaivostoimintaa ei ole kuitenkaan toistaiseksi aloitettu.
Hwarangdo

Hwarangdo (, hanja 花郞道) oli korealaisen Sillan kuningaskunnan ylimystön noudattama säännöstö, joka muodosti sotilaallisen ja akateemisen koulutuksen perustan.
Historia.
Hwarangdo sai alkunsa 500-luvun paikkeilla. "Hwarang" koostui ylimystöön kuuluvista miehistä, jotka järjestäytyivät saman johtajan alle. Sen jäsenet rukoilivat kuningaskunnan menestyksen puolesta esimerkiksi retkillä luontoon vuorille tai joille, sekä tanssein ja lauluin. "Hyangga" oli uskonnollissävytteinen runo, jota hwarangin jäsenet lausuivat. "Sesok o-kye" eli viisi käskyä olivat kungfutselaisuudestaja buddhalaisuudesta johdettuja opetuksia, joita opiskeltiin. Niihin lukeutuivat kuninkaan uskollisen palvelun merkitys, uskollisuus ystäville, rohkeus taistelussa, vanhempien kunnioitus ja silmittömän tappamisen pahuus. Hwarang-sotureilla oli tärkeä osuus Sillan kuningaskunnan valloittaessa Korean niemimaan, mikä johti yhdistyneen Sillan kuningaskunnan (668–935) perustamiseen.
Hwarangdo alkoi järjestelmänä menettää merkitystään yhdistyneen Sillan perustamisen jälkeen ja lopullisesti se lakkautettiin Joseon-dynastian aikana. Kiinnostus sitä kohtaan heräsi jälleen 1900-luvun puolivälin jälkeen. Samalla nimellä tunnetaan nykyisin myös korealainen itsepuolustuslaji.
Paju (Etelä-Korea)

Paju (, hanja 坡州市) on kaupunki Etelä-Korean Gyeonggin maakunnassa. Se rajoittuu pohjoisessa Pohjois-Korean ja Etelä-Korean väliseen rajavyöhykkeeseen. Kaupungin keskusta sijaitsee kilometriä 28 kilometriä Soulista luoteeseen ja 10 kilometriä Pohjois-Korean rajalla virtaavasta Imjinjoesta (Imjingang) kaakkoon. Vuonna 2016 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 430 781.
Kaupungin alueella on runsaasti nähtävyyksiä. Näistä mainittakoon esimerkiksi Heyrin taidelaakso ja Pajun koreankielisten kirjojen kustantamojen keskittymä ("Pajun kirjakaupunki"), Panmunjeom (Joint Security Area) ja rajaseudun havaintopaikat, Maailman soitinten museo (noin 500 soitinta 70 eri maasta), Pinokkiomuseo.
Sejong (kaupunki)

Sejong (, hanja 世宗特別自治市) on kaupunki Etelä-Koreassa. Sillä on tasavallan aluehallinnossa ylimmän tason autonomisen erityisasemassa olevan kaupungin asema (특별 자치시; 特別自治市; teukbyeol-jachisi). Vuonna 2016 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 243 048.
Kaupunki on nimetty Korean niemimaata 1400-luvulla osana Joseon-dynastiaa hallinneen kuningas Sejongin mukaan.
Kaupunki sijaitsee 120 kilometriä Soulista etelään. Vuonna 2012 vihittyyn kaupunkiin on siirtynyt 2010-luvulla valtiollisen turvallisuuden parantamiseksi useita Etelä-Korean ministeriöitä ja muita valtionhallinnon toimintoja. Sejongista suunniteltiin Korean tasavallan uutta pääkaupunkia, ja siirtoa tuki muun muassa Etelä-Korean presidenttinä vuosina 2003-2008 toiminut Roh Moo-hyun. Siirtoa vastusti Soulin pormestarina toiminut Lee Myung-bak, joka nousi sittemmin presidentiksi. Maan perustuslaillinen tuomioistuin arvioi vuonna 2004 ehdotuksen pääkaupungin siirrosta laittomaksi. Siten esimerkiksi presidentin kanslia sekä maan puolustus- ja ulkoministeriöt jäävät Souliin. Aikeena oli siirtää keskeinen valtionhallinto pois Pohjois-Korean "tykkien kantaman" piiristä tai läheisyydestä. Vaikka Etelä- ja Pohjois-Korean välillä onkin vallinnut jo pitkään aselepo, eivät maat ole tehneet rauhansopimusta keskenään Korean sodan jäljiltä. 
Yliopisto-opetusta nuoressa kaupungissa tarjoaa muun muassa Sejongin yliopisto.
Viggo Larsen

Jens Viggo Larsen (14. elokuuta 1880 Kööpenhamina – 6. tammikuuta 1957 Kööpenhamina) oli tanskalainen elokuvanäyttelijä ja -ohjaaja.
Työläisperheeseen syntynyt Viggo Larsen tavoitteli sotilasuraa, mutta päätyi vuonna 1905 töihin Ole Olsenin elokuvateatteriin. Olsenin aloitettua elokuvatuotannon Larsenista tuli Nordisk Films Kompagnin ohjaaja ja näyttelijä. Hän vastasi yhtiön elokuvatuotannosta vuosina 1906–1909 ja oli mukana avaamassa tanskalaisen mykkäelokuvan tietä maailmanmarkkinoille. Larsenin suurimpia menestyksiä olivat "Leijonanmetsästys" ("Løvejagten", 1907/1908), Sherlock Holmes -elokuvien sarja ja joukko Napoleon-elokuvia, joissa hän esitti itse pääosaa.
Riitaannuttuaan Olsenin kanssa Larsen siirtyi vuonna 1910 Berliiniin, jossa hän työskenteli menestyksekkäästi Vitascopella ja Ufalla. Vuosina 1912–1916 hänellä oli myös oma tuotantoyhtiö. Larsen teki muun muassa komedioita ja lännenelokuvia sekä yhteiskunnallisia draamoja kuten "Die Sumpfblume" vuonna 1913.
Larsenin ensimmäinen vaimo oli näyttelijä Wanda Treumann. Hän palasi Tanskaan toisen vaimonsa Karin Nielsenin kanssa vuonna 1945.
Saija Hollmén

Saija Hollmén (s. 1970 Kaarina) on suomalainen arkkitehti ja toimii humanitäärisen arkkitehtuurin työelämäprofessorina Aalto-yliopistossa. Holmen on työskennellyt pitkään yhdessä arkkitehtien Jenni Reuter ja Helena Sandman kanssa. Yhdessä he perustivat vuonna 2007 Hollmén Reuter Sandman Arkkitehdit Oy:n ja humanitaarista arkkitehtisuunnittelua tekevän Ukumbi-yhdistyksen. Hollmén on työryhmänsä kanssa saanut useita palkintoja mm. Pietilä-palkinnon 2002, Alfred Kordelinin palkinnon 2009 ja Asko Avonius -palkinnon 2012. Ukumbille myönnettiin vuonna 2009 taiteen valtionpalkinto.
Ura.
Holmen on aloittin Aalto yliopiston arkkitehtuurin laitoksella vuonna 2008 lehtorina. 
Aalto yliopistossa opettamisen ohella Hollmén on ollut aktiivinen kansalaisjärjestötoiminnassa. Vuonna 2009 jatkona opiskeluaikana Senegaliin suunnittelemalleen naisten keskukselle Hollmén, Reuter ja Sandman perustiva Ukumbi-yhdistyksen. Yhdistyksen tarkoituksena on tarjota arkkitehtisuunnittelua Afrikassa väestöryhmille joilla ei siihen olisi muuten rahaa. Vuonna 2009 Ukumbille myönnettiin taiteen valtionpalkinto. Työryhmä Hollmén-Reuter-Sandman kutsuttiin 2016 Venetsian biennaaliin.
Vuonna 2016 Hollmén valittiin Aalto yliopiston taiteellisen ja luovan toiminnan varadekaaniksi. Hän on myös myös perustajajäsen Aalto yliopiston globalisaatioon ja humanitääriseen kehitykseen keskittyvässä Aalto WiTLAB (Aalto World in Transition Research LAB) -verkostossa. Vuonna 2020 hän väitteli tekniikan tohtoriksi ja hänet valittiin Aalto yliopiston humanitäärisen arkkitehtuurin työelämäprofessoriksi.
Joshamee Gibbs

Joshamee Gibbs on fiktiivinen hahmo Pirates of the Caribbean -elokuvasarjassa. Hän esiintyy elokuvasarjan kaikissa elokuvissa, joissa häntä näyttelee Kevin McNally. Ensimmäisessä elokuvassa Gibbs nähdään HMS Dauntlessin miehistön jäsenenä. Kahdeksan vuotta myöhemmin Gibbs liittyy Jack Sparrowin miehistöön Tortugassa ja hänestä tehdään ensimmäinen perämies.
Elli Schauman

Elli Schauman, o.s. "Ståhlberg", (31. lokakuuta 1898 Helsinki – 5. marraskuuta 1985) oli suomalainen lääkäri. 
Schaumanin vanhemmat olivat presidentti K. J. Ståhlberg ja tämän puoliso Hedvig Ståhlberg (o.s. Wåhlberg). 
Schaumanin puoliso oli vuodesta 1928 lääketieteen lisensiaatti Erik Rafael Schauman. Perheeseen syntyi yksi tytär, josta myös tuli lääkäri. Schauman pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1917 ja valmistui muutamaa vuotta myöhemmin lääketieteen kandidaatiksi. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1928. Keuhkosairauksien erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1945. Vuonna 1926 Schauman oli assistenttintilääkärin virassa Helsingin diakonissalaitoksen gynegologisella osastolla. 1928 hän sai apulaislääkärin viran Nummelan parantolassa.
 1940- ja 1950-luvuilla Schauman työskenteli Meltolassa sijainneessa keuhkotautiparantolassa. 
Vuonna 1923 Elli Ståhlberg valittiin Helsingin yliopiston yleiseksi seppeleensitojattareksi. Tasavallan ensimmäisen presidentin tyttären suostuessa kunniatehtävään hän antoi myös kotinsa, presidentinlinnan, juhlatilaisuuden käyttöön. Samalla presidentinlinnan edustustilojen käyttö itsenäisyyden ajan ensimmäisessä promootiotilaisuudessa todisti presidentin lämpimän suhtautumisen yliopistonuorisoon.
Tia Dalma

Tia Dalma on fiktiivinen hahmo Pirates of the Caribbean -elokuvasarjassa. Hän esiintyy elokuvasarjan elokuvissa ja , joissa häntä näyttelee Naomie Harris.
Hänellä sekä Davy Jones hahmolla oli romanssi samaisessa elokuvasarjassa.
Cadillac Fleetwood

Cadillac Fleetwood on full-size-luokan auto, jota yhdysvaltalainen General Motors valmisti vuosina 1984–1999 Cadillac-brändin alla. Auton hinta oli noin 30 000 dollaria ja oli täten halvempi kuin usea kilpailijoistaan. 32 000 kappaletta myytiin vuonna 1993.
Montepulciano (rypäle)

Montepulciano on viinin valmistukseen käytettävä tumma rypälelajike. Se on italialainen alkuperäislajike, jota viljellään nykyisin myös muualla Euroopassa, Etelä-Amerikassa, Afrikassa ja Aasiassa. Rypäleestä on useita muunnoksia, joilla on useita eri nimiä.
Montepulciano Italiassa.
Montepulciano on Italian kolmanneksi viljellyin rypälelajike. Sitä viljellään yhteensä 348 neliökilometrin alueella Keski- ja Etelä-Italiassa, erityisesti Abruzzon ja Apulian alueilla.
Rypälettä käytetään kymmenissä italialaisissa laatuviineissä, lähinnä punaviineissä mutta myös kuohuviineissä, useimmiten sekoitettuna muihin rypäleisiin. Valtaosin tai pelkästään Montepulcianoa sisältäviä laatuluokiteltuja punaviinejä ovat muun muassa Montepulciano d’Abruzzo ja "Colline Teramane Montepulciano d’Abruzzo" .
Kuntsin modernin taiteen museo

Kuntsin modernin taiteen museo on Vaasan kaupungin taidemuseo Vaasan sisäsataman entisessä tullipakkahuoneessa. Vuonna 2007 avatun museon kokoelma pohjautuu konsuli Simo Kuntsin keräämään Kuntsin säätiön taidekokoelmaan, joka on yksi merkittävimmistä suomalaisista modernin taiteen kokoelmista yhdessä Sara Hildénin, Maire Gullichsenin ja Wihurin säätiön kokoelmien ohella. Lisäksi museo järjestää vaihtuvia näyttelyitä.
Kuntsin taidekokoelman teokset olivat vuodesta 1972 esillä Vaasan kauppaoppilaitoksen aulassa Hietalahdessa. Vuonna 1996 kokoelma sai aluksi käyttöönsä varastotilat sisäsataman Tullipakkahuoneesta, joka vuonna 2000 päätettiin kunnostaa Vaasan kaupungin taidemuseoksi. Näin toteutui Kuntsin säätiön ja Vaasan kaupungin vuonna 1970 solmima sopimus taidekokoelman pysyvästä esittelystä Vaasassa. Kuntsin modernin taiteen museo on hallinnollisesti osa lähellä sijaitsevan Tikanojan taidekodin organisaatiota.
Kuntsin säätiön taidekokoelmaan kuuluu nyt noin 900 teosta. Kokoelma ulottuu kansainvälisistä modernisteista suomalaisiin nykytaiteilijoihin. Nimekkäimpiä ulkomaisia taiteilijoita kokoelmassa ovat Henri Matisse, Joan Miró, Antoni Tàpies ja Fernando Botero. Noin 320 teosta käsittävässä suomalaisen modernin taiteen kokoelmassa ovat edustettuna muun muassa Kauko Lehtinen, Kimmo Kaivanto, Göran Augustson, Ernst Mether-Borgström, Kain Tapper, Aarno Salosmaa, Alpo Jaakola, Juhani Harri, Ahti Lavonen ja Reino Hietanen. Uudempaa kotimaista maalaustaidetta edustavat Leena Luostarinen, Jan Kenneth Weckman, Marjatta Tapiola, Marika Mäkelä, Tero Laaksonen, Kuutti Lavonen, Johanna Koistinen ja Pauno Pohjolainen. Kokoelmassa on myös pieni kokonaisuus vanhempaa suomalaista taidetta.
Museo sai merkittävän lahjoituksen, kun se vuonna 2018 sai taiteenkeräilijä Lars Swaljungin kokoelman, josta oli jo osa ennestään sinne sijoitettuna. Kokoelmaan kuuluu suomalaista ja pohjoismaista nykytaidetta, kaikkiaan 800 teosta. Kokoelmaa juhlistaa helmikuussa 2019 avattava näyttely.
Laura Terracina

Laura Terracina (1519?–1577?) oli napolilainen runoilija. Hän vaikutti renessanssin aikaan, ja hän oli merkittävä omana aikanaan mutta jäi kuoltuaan unohduksiin.
Laura Terracinan vanhemmat olivat ylhäisiä napolilaisia. Perhe asui Chiaiassa Napolin rannikolla. Hän meni lähes neljäkymmentävuotiaana naimisiin sukulaisensa Polidoro Terracinan kanssa, ja avioliiton aikaisten runojen perusteella on ajateltu, ettei liitto ollut onnellinen.
Hän tiedosti asemansa naisrunoilijana ja omisti vuonna 1561 ilmestyneen seitsemännen kokoelmansa napolilaisille leskille. Runokokoelmat olivat suosittuja, ja niitä julkaistiin monina painoksina. Hän oli Accademia degli Incognitin jäsen salanimellä Febea. Ensimmäistä mentoriaan Marco Antonio Passeria hän kiittää ensimmäisessä kokoelmassaan kannustuksesta. Vuosina 1570–1572 hän asui Roomassa ja kirjoitti etupäässä uskonnollista runoutta paavi Gregorius XIII:ta valitsemaan kokoontuneiden kardinaalien kunniaksi.
Montepulciano d’Abruzzo

Montepulciano d’Abruzzo on italialainen pääosin tai kokonaan Montepulciano-rypäleestä valmistettu punaviini. Sitä tuotetaan Abruzzon alueella Keski-Italiassa. Montepulciano d’Abruzzo -viinit ovat olleet DOC-laatuluokiteltuja ja nimisuojattuja vuodesta 1968.
Montepulciano d'Abruzzo tunnetaan syvän värinsä, matalan hapokkuutensa ja pehmeiden tanniinien ansiosta. Viini on suosittu sekä tuottajien että kuluttajien keskuudessa, sillä se on helppojuotavaa ja voi ikääntyä erittäin hyvin korkeatasoisissa viineissä.
Montepulciano d’Abruzzon tuotantoalue on kaikkiaan 87 neliökilometriä (vuonna 2014) ja vuotuinen tuotantomäärä noin 86 miljoonaa litraa (vuonna 2015). Viini on italialaisista laatuviineistä (DOC tai DOCG) toiseksi eniten tuotettu.
Tourulan lasitehdas

Tourulan lasitehdas toimi Yläneellä vuosina 1828–1901. Tehdas valmisti aluksi ikkuna- ja apteekkilasia, pulloja, lampunlaseja sekä väritöntä ja vihreää talouslasia. Myöhemmässä vaiheessa tehdas keskittyi pullojen valmistukseen.
Tourulan lasitehdas valmistui jo vuonna 1824 mutta se käynnistettiin vasta 1828 kuolinpesään liittyneiden epäselvyyksien vuoksi. Tehdas lopetti toimintansa vuonna 1901 kannattamattomana. Tähän vaikuttivat muun muassa Venäjälle vietyjen lasipullojen kohonneet tullimaksut.
Nuori MacGyver

Nuori MacGyver ("MacGyver") oli yhdysvaltalainen Peter M. Lenkovin kehittämä toimintaseikkailusarja. Se oli uudelleenkäynnistys ABC:n vuosina 1985–1992 esittämälle "Ihmemies MacGyver" -sarjalle.
Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa CBS-kanavalla 23. syyskuuta 2016. Maaliskuussa 2017 CBS ilmoitti tilanneensa sille toisen tuotantokauden. Suomessa sarjaa on esitetty MTV3- ja Sub-kanavilla.
Alkuperäisessä sarjassa Richard Dean Andersonin esittämän Angus MacGyverin roolissa oli Lucas Till.
Keväällä 2021 ilmoitettiin, että 5. tuotantokausi oli sarjan viimeinen.
Crossover-jakso.
Useita hahmoja "Havaiji 5-0" -sarjasta vierailee MacGyverin apuna jaksossa "Flashlight". Crossover-jaksoilla on yhdistetty CBS -kanavan "Nuori MacGyver", "Havaiji 5-0" ja "" -sarjojen tapahtumat toisiinsa.
Ri Ho-jun

Ri Ho-jun, toinen kirjoitusasu Li Ho-jun (, s. 1. joulukuuta 1946) on pohjoiskorealainen kivääriampuja. Hän oli Pohjois-Korean ensimmäinen olympiavoittaja ja ensimmäinen kesäolympiamitalisti.
Ri voitti Münchenin olympialaisissa 1972 kultaa 50 metrin pienoiskiväärin makuuasentokilpailussa maailmanennätystuloksella 599 pistettä. Hän kukisti hopeamitalisti Victor Auerin yhdellä pisteellä. Kilpailun jälkeisessä lehdistötilaisuudessa hän sanoi kuvitelleensa ampuvansa vihollisiaan. Myöhemmin hän kertoi, että hänen kommenttinsa oli ymmärretty väärin.
Ri sijoittui Münchenin olympialaisissa pienoiskiväärin kolmiasentokilpailussa yhdeksänneksi ja vapaakiväärissä 17:nneksi. Hän oli pienoiskiväärin kolmiasentokilpailussa kuudes Montrealin olympialaisissa 1976 ja yhdestoista Moskovassa 1980.
Ri oli myös Kim Jong-Ilin ammunnanopettaja.
Sälinkään lasitehdas

Sälinkään lasitehdas toimi Mäntsälän Sälinkään kylässä Kilpijärven rannalla vuosina 1814–1891. Aluksi tehdas valmisti ikkunalasia ja pulloja. Sittemmin tehdas keskittyi vain pullojen ja lasipurkkien valmistukseen. Tehdas valmisti 1850-luvulta aina 1880-luvulle saakka myös talouslasia, karahveja, viilikulhoja sekä juoma-, punssi- ja viinilaseja. Viime vaiheessa tehdas valmisti vain yksinkertaisia pulloja ja lasipurkkeja.
Tehtaan perustivat Sälinkään ja Linnaisten kartanon omistajat Hans Henrik Stjernvall (1769–1820) ja Henrik Johan Sohlberg (1770–1831). Perustamisen syynä oli Mäntsälän seudulla vallinnut pula ikkunalasista jota jouduttiin tuomaan jopa Viipurista ja Tallinnasta saakka. Vuonna 1822 omistajaksi tuli Johan Magnus Gottskalk ja myöhemmin tehtaan omistivat Stjernvallin leski Frederika ja Gottskalkin pojat Anders ja Magnus Gottskalk yhdessä aina vuoteen 1838 saakka jolloin jälkimmäiset ostivat koko tehtaan. Lasitehtaan omisti pisimpään Souranderin suku. Lasitehtaan rakennuksiin kuului järven rannalla sijainnut lasihytti, puutarhan ympäröimä päärakennus, puunkuivaamo, paja, tamppilaitos lasin valmistuksessa käytetyn kvartsihiekan murskaamiseen, talli, navetta sekä varasto- ja asuinrakennuksia.
Sälinkään lasitehtaalla oli 1820-luvulla kaksi tulipaloa joista toinen sai alkunsa myrskyn kaatamasta lasihytistä. Tehdas saattoi kuitenkin jatkaa toimintaansa. Lasitehdas lopetettiin tuotannon kannattamattomuuden takia vuonna 1890. Entiset tehdasrakennukset purettiin tai siirrettiin muualle 1900-luvun alussa. Lasitehtaan suuri kaksikerroksinen päärakennus purettiin 1915 ja sen hirret käytettiin asuintalojen rakentamiseen. Tehtaan lasihytin paikalla on nykyisin muistomerkki ja lähistön pelloilta löytyy edelleen runsaasti kvartsia ja lasikuonaa jäänteenä tehtaan toiminnasta. Myös jotkut lähistön rakennukset voivat olla peräisin lasitehtaan ajoilta.
Li Jong-hyong

Li Jong-hyong (s. 3. tammikuuta 1956) on pohjoiskorealainen kestävyysjuoksija. Hän osallistui maratonille vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa.
Hänellä on hallussaan myös Pohjois-Korean ennätys maratonjuoksussa. Hän juoksi ennätysajan 2:09:26 Pjongjangissa 19. lokakuuta 1983. IAAF on hyväksynyt tuloksen kansalliseksi ennätykseksi, vaikka etenkin Euroopassa on esitetty epäilyjä tulosta ja radan pituutta kohtaan.
Anu Kuusenoksa

Anu Kuusenoksa (s. 1979 Kuusankoski) on suomalainen kirjailija.
Kuusenoksan vampyyreista kertovan kirjasarjan ensimmäinen osa "Prinssi jolla ei ollut sydäntä" ilmestyi vuonna 2017 Scarabe Kustannuksen kautta. Vuoden 2018 alussa Kuusenoksa perusti oman fantasiakirjallisuuteen erikoistuneen Varjo Kustannuksen. Sen kautta julkaistiin uusintapainos esikoisteoksesta vuonna 2019. Kirjasarjan toinen osa "Seireenit" julkaistiin Varjo Kustannuksen kautta huhtikuussa 2018.
Kuusenoksa on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Accademia degli Incogniti

Accademia degli Incogniti (Tuntemattomien akatemia) oli vapaa-ajattelijaälymystön, lähinnä aatelisten, tieteellinen seura, joka vaikutti merkittävästä 1600-luvun puolivälissä Venetsian kulttuuri- ja poliittiseen elämään. Seuran perustivat vuonna 1630 Giovan Francesco Loredan ja Guido Casoni, ja sen perustana oli Cesare Cremoninin aristoteelinen filosofia. Cremonini edusti peripateettista koulukuntaa, ja hän oli Padovan yliopiston filosofian professori. Seuraan kuului historioitsijoita, runoilijoita ja libretistejä.
Historioitsija Ellen Rosandin mukaan akatemia toimi nimensä mukaisesti tavallisesti kulissien takana. Jäsenet kirjoittivat usein salakielellä ja julkaisivat teoksensa anonyymisti. Accademia degli Incogniti toimi erityisen aktiivisesti 1630-luvulta alkaen Venetsian musiikkiteatterin edistäjänä, ja se perusti oman teatterin, Teatro Novissimon, jolla oli lyhyt kukoistuskausi 1641–1645. Musiikkinäytelmien libretoissa akatemian ikonoklastiset älyköt käyttivät sävyä, joka oli "[usein] kauhistuttavan suorasukaista ja usein epämoraalista". Libretistejä olivat muun muassa Giacomo Badoaro, joka kirjoitti tekstin "Il ritorno d'Ulisse in patria" Claudio Monteverdille, ja Giovanni Francesco Busenello, joka laati Monteverdille libreton tämän viimeiseen ja todennäköisesti merkittävämpään oopperateokseen "L'incoronazione di Poppeaan". 
Vaikka akatemiaa sanotaan usein joukoksi skeptisiä libertiinejä, Loredano oli Venetsian tasavallan kunnioitettu senaattori. Muutkin jäsenet olivat joko tasavallan senaattoreita tai neuvoston jäseniä, ja akatemia oli useita vuosikymmeniä poliittisen vallan epävirallinen keskus. Sen vaikutusvalta alkoi vähetä 1650-luvun lopulla, ja vuoden 1661 jälkeen akatemia ei enää kokoontunut.
Hiukkavaaratalo

Hiukkavaaratalo eli Hiukkavaaran monitoimitalo on Oulun Hiukkavaaran kaupunginosassa sijaitseva monitoimitalo, jossa on päiväkoti, peruskoulu, nuorisotila, Oulun kaupunginkirjaston lähikirjasto ja liikuntasali. 
Oulun kaupunki järjesti 2014 Hiukkavaaratalosta toteutuskilpailun, jonka voitti kuuden allianssiosapuolen yhteisehdotus ”Polku”. Rakennushanke toteutettiin ns. integroituna projektitoimituksena. Noin 11 500 bruttoneliömetrin rakennuksen tilaajana oli liikelaitos Oulun Tilakeskus. Rakennuksen arkkitehtisuunnittelijana toimi Arkkitehtitoimisto Lukkaroinen Oy, Sweco suunnitteli rakennuksen talotekniikan ja WSP Finland Oy vastasi rakennesuunnittelusta. Rakentamisen pääurakoitsija oli Lemminkäinen Talo Oy ja talotekniikkaurakoitsija Are Oy. 
Monitoimitalon rakentaminen aloitettiin keväällä 2016 ja se valmistui käyttöön kesällä 2017, rakennusurakan arvo oli noin 22 miljoonaa euroa. 
Hiukkavaaratalon lisäsiipi "Niemi" valmistui vuonna 2023, jossa opiskelee yläkoulu ja kuudesluokkalaiset. Myös osa viidesluokista on Niemessä. Tammikuussa 2025 valmistuu Hiukkavaaran koulun lisärakennus "Kanerva" pääkoulun läheisyyteen. Kanervassa tulee opiskelemaan luokkia 1-4. 
Hiukkavaaratalon johtajana ja noin 990 oppilaan peruskoulun rehtorina toimii Anne Moilanen. Hiukkavaaran koulussa on 97 henkilökunnan jäsentä, joista 17 on saapunut uutena lukuvuodelle 2024-2025. Apulaisrehtorina toimivat Juha Veteläinen ja Antti Rimpisalo.
John Part

John Part (29. kesäkuuta 1966 Toronto, Kanada) on kanadalainen dartsinpelaaja. Part on lajin kolminkertainen maailmanmestari (1994, 2003, 2008) ja toistaiseksi kaikkien aikojen menestynein Euroopan ulkopuolelta lähtöisin oleva dartsinpelaaja.
Ura.
Part aloitti dartsin harjoittelun 1987 ja ammattilaisuransa 1991. Vuonna 1994 Part osallistui Kanadan rankingykkösenä BDO:n maailmanmestaruusturnaukseen ja voitti turnauksen sekä ensikertalaisena että ensimmäisenä Ison-Britannian ulkopuolelta lähtöisin olevana dartsinpelaajana. Part hävisi koko turnauksessa vain yhden erän sivuten Eric Bristowin vuonna 1984 tekemää ennätystä. Myöhemmin samaan on pystynyt vain Phil Taylor vuoden 2001 maailmanmestaruusturnauksessa.
Vuonna 1997 Part jätti BDO:n ja liittyi PDC-järjestöön. Vuoden 2001 maailmanmestaruusturnauksessa Part eteni loppuotteluun häviten kuitenkin murskaavasti Phil Taylorille. 2003 Part ja Taylor kohtasivat jälleen finaalissa ja tällä kertaa kanadalainen yllättäen voitti kahdeksan edellistä mestaruutta voittaneen Taylorin erin 6-5 ja saavuttaen myös PDC:n maailmanmestaruuden ensimmäisenä Ison-Britannian ulkopuolisena pelaajana. Samalla hän nousi maailman rankingykköseksi.
Part uusi maailmanmestaruuden vuonna 2008 ja oli tuolloin Taylorin lisäksi ainoa vähintään kaksi PDC:n mm-titteliä saavuttanut pelaaja. Vuoden 2011 World Matchplay-turnauksessa Part heitti uransa ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan televisioitujen otteluiden yhdeksän tikan poikkaisun.
Ansan

Ansan (, hanja 安山市) on kaupunki Etelä-Korean Gyeonggin maakunnassa. Se sijaitsee Keltaisenmeren rannalla, alle 30 kilometrin etäisyydellä Soulista lounaaseen. Vuonna 2016 Etelä-Korean tilastopalvelu arvioi kaupungin väkiluvuksi 689 859 ihmistä. Kaupunki itse kertoi väkiluvukseen 763 716 (9/2014). Paikallishallinnollisesti kaupunki jakautuu kahteen piiriin: Sangnok-gu: ja Danwon-gu.
Kaupungissa toimii Gyeonggin modernin taiteen museo (경기도미술관). Nähtävyyksiin kuuluu myös Seongho muistorakennus (성호기념관) ja Daebudon saaren (대부도) merenrannat. Kaupungissa toimii kaksi yliopistoa sekä yksi korkeamman tason jatko-opintoja (graduate school) tarjoava oppilaitos (Ansanin yliopisto, Soulin taidekorkeakoulu; lisäksi kaupungissa on Hanyangin yliopiston kampus ja Ansanin tekninen korkeakoulu).
Richard Thaler

Richard H. Thaler (s. 12. syyskuuta 1945 East Orange, New Jersey) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja professori Chicagon yliopiston Booth School of Businessissa. Hän on erikoistunut käyttäytymistaloustieteen ja rahoituksen tutkimukseen. Vuonna 2017 Thaler palkittiin taloustieteen Nobelin palkinnolla käyttäytymistaloustieteen ("behavioral economics") tutkimuksestaan.
Thaler toimi American Economic Associationin puheenjohtajana 2015.
Samsung Galaxy J1 (2016)

Samsung Galaxy J1 (2016) on Samsung Electronicsin tammikuussa 2016 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 5.0 ”Lollipop” -käyttöjärjestelmä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy J1 (2016) -älypuhelimessa on 4,5-tuumainen näyttö WVGA-resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy Samsungin oma Exynos 3 Quad 3475-prosessori. Laitteessa on 1 Gigatavu RAM-muistia ja 8 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 128 Gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on 5 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 2 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 720p (HD) -resoluutioilla 30fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 5.0 ”Lollipop”.
Samsung Galaxy J3 (2016)

Samsung Galaxy J3 (2016) on Samsung Electronicsin 6. toukokuuta 2016 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 5.1 ”Lollipop” -käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä Android 7.1 ”Nougat” -versioon.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy J3 (2016) -älypuhelimessa on 5-tuumainen näyttö HD-resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy Qualcomm Snapdragon 410 8916-prosessori. Laitteessa on 1,5 Gigatavua RAM-muistia ja 8 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 128 Gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on 8 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 5 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 720p (HD) -resoluutioilla 30fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 5.1 ”Lollipop”.
Myöhemmin laitteeseen on tullut päivitys Android 6.0 ”Marshmallow” -versioon.
Sen jälkeen laite on saanut vielä päivityksen Android 7.0 ”Nougat” -versioon.
Samsung Galaxy Xcover 4

Samsung Galaxy Xcover 4 on Samsungin 24. huhtikuuta 2017 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 7.0 "Nougat" -käyttöjärjestelmä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy Xcover 4 -älypuhelimessa on 5-tuumainen näyttö HD-resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy Samsungin oma Exynos 7 Quad 7570-prosessori. Laitteessa on 2 Gigatavua RAM-muistia ja 16 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 256 Gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on 13 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 5 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 7.0 "Nougat".
Myöhemmin laitteeseen on tullut päivitys Android 8.1 "Oreo" -versioon.
Lisäominaisuudet.
Laite on veden- ja pölynkestävä, IP 68 -sertifioitu. Lisäksi laite kestää iskuja, värinää sekä myös korkeita ja matalia lämpötiloja, MIL-STD-810 sertifioitu.
Lähteet.
https://www.phonearena.com/phones/Samsung-Galaxy-Xcover-4_id10459
Sojuz MS-06

Sojuz MS-06 () on Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 12. syyskuuta 2017 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle. Laukaisu tapahtui kosmodromin alustalta 1/5, jolta myös Sputnik 1 laukaistiin vuonna 1957. Aluksen miehistö kuuluu ISS:n Retkikunta 53:n miehistöön. Alus oli kiertoradalla 168 päivää ja palasi maapallolle 28.2.2018.
Samsung Z1

Samsung Z1 on Samsung Electronicsin tammikuussa 2015 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Tizen 2.3 -käyttöjärjestelmä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Z1 -älypuhelimessa on 4-tuumainen näyttö WVGA-resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy kaksiytiminen prosessori. Laitteessa on 750 megatavua RAM-muistia ja 4 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 64 gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on 3,1 megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 0,3 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 480p (VGA) -resoluutioilla 15fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Tizen 2.3.
Pensassinapit

Pensassinapit ("Sinapidendron") on ristikukkaiskasveihin kuuluva kasvisuku, joka esiintyy kotoperäisenä Makaronesiassa, Madeiran saarilla. Pensassinappeihin luokitellaan neljä lajia.
Pauliot

Pauliot ("Parolinia") on ristikukkaiskasveihin kuuluva kasvisuku, joka on kotoperäinen Kanariansaarille. Paulioihin kuuluu kuusi lajia. Niitä kasvaa Gran Canarian, Teneriffan ja Gomeran saarilla.
Pauliolajit.
Hyväksytyt lajit:
Sukuun liitetyt nimet, joiden asema on tuntematon:
Pitkärannan lasitehdas

Pitkärannan lasitehdas toimi Laatokan Karjalassa Impilahden Pitkärannassa vuosina 1887–1899. Tehtaassa valmistettiin värittömiä ja tummia lasipulloja, joita vietiin Venäjän markkinoille. Tehdas valmisti vuonna 1895 10 miljoonaa lasipulloa vuodessa ja siellä työskenteli 605 työntekijää.
Pitkärannan lasitehdas lopetti toimintansa, kun lasipullojen vienti Venäjälle tuli kannattamattomaksi kohonneiden tullimaksujen takia.
Ukonpalot

Ukonpalot ("Bunias") on kasvisuku ristikukkaiskasvien heimossa. Siihen luokitellaan kuuluvaksi kaksi lajia.
Levinneisyys.
Etelänukonpalko kasvaa alkuperäisenä Etelä-Euroopassa ja idänukonpalko kasvaa alkuperäisenä Itä-Euroopassa. Suomessa idänukonpalko kasvaa laajalti vakiintuneena uustulokkaana. Etelänukonpalko on kasvanut 1940-luvulla saksalaisten tuomana sotatulokkaana Kristiinankaupungissa.
KB Financial Group

KB Financial Group, joka tunnetaan lyhenteellä KB (sanoista Kookmin Bank), on suuri eteläkorealainen finanssialan holdingyhtiö, jonka päämaja sijaitsee Soulissa. Finanssiyhtiö toimii tytäryritystensä välityksellä kuudella rahoitusalan osa-alueilla: yritysten ja yksityisasiakkaiden pankkitoiminnassa, muissa pankkipalveluissa, luottokorttien ja henkivakuutusten alalla sekä investointi- ja arvopaperitoiminnassa. Finanssikonsernin osake noteerataan Korean ja New Yorkin pörsseissä. Vuoden 2016 lopussa pankkikonserni toimi yhteensä 1 130 toimipisteessä Korean tasavallassa, jonka lisäksi finanssikonserni on läsnä useissa ulkomaissa.
Talousjulkaisu Forbesin maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla yhtiö oli vuonna 2017 sijalla 302. Se luokiteltiin tällä listalla Etelä-Korean seitsemänneksi suurimmaksi pörssiyritykseksi. Yhtiön markkina-arvo oli 17,9 miljardia Yhdysvaltain dollaria (toukokuussa 2017) ja liikevaihto 13,5 miljardia USD (2016).
Pankkikonseni pohjautuu vuosina 1963 ja 1967 perustettuihin pankkeihin ("Kookmin Bank Co., Ltd", ); ja ("Housing &amp; Commercial Bank"). Vuosina 2000–2001 pankit sopivat yhdistymisestä. Tuloksena syntyi Etelä-Korean suurin liikepankki, joka vuonna 2001 listautui Korean pörssiin ja sopi osakkeittensa noteeramisesta myös New Yorkissa.
Nykyinen rahoitusalan konserni (KB Financial Group) perustettiin 29. syyskuuta 2008. Sillä on 12 tytäryhtiötä, joita kirjainlyhenne KB yhdistää: KB Kookmin Bank, KB Securities, KB Insurance, KB Kookmin Card, KB Life Insurance, KB Asset Management, KB Capital, KB Savings Bank, KB Real Estate Trust, KB Investment, KB Credit Information ja KB Data Systems.
Litutillit

Litutillit ("Descurainia") on kasvisuku ristikukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 37 lajia. Litutillien läheisiä sukulaisia ovat muun muassa samaan sukuryhmään kuuluvat kesäkrassit ja pääskynkukat.
Euroopassa tai maanosan lähialueella esiintyy 12 litutillilajia. Niistä osa on ruohovartisia ja osa puutuneita pensaita. Pohjoismaissa ja Suomessa kasvaa yksi laji, yksivuotinen litutilli. Se on Suomessa muinaistulokkaana kasvava rikkakasvi.
Pensastädykkeet

Pensastädykkeet ("Hebe") on ratamokasveihin kuuluva kasvisuku, joka luokitellaan nykyään tädykkeiden ("Veronica") synonyymiksi. Pensastädykkeisiin aiemmin luokiteltuja lajeja on 80. Niistä lähes kaikki kasvavat luontaisesti Uudessa-Seelannissa ja kaksi lajia esiintyy myös Etelä-Amerikan eteläosassa.
Pensastädykkeitä käytetään huonekasveina ja yksivuotisina koristekukkina.
Daegun metropalo

Daegun metropalo tapahtui 18. helmikuuta 2003, kun itsemurhaa yrittänyt tuhopolttaja sytytti tulipalon metrojunassa Jungangnon metroasemalla Etelä-Korean Daegussa. Palo tuhosi junan täysin ja levisi myös toiseen asemalle pysähtyneeseen junaan. Tulipalossa kuoli 198 ihmistä ja 147 loukkaantui.
Tapahtumat.
Palon sytytti Kim Dae-han, 56-vuotias entinen taksinkuljettaja. Hän oli kärsinyt mielenterveysongelmista saatuaan kaksi vuotta aiemmin aivohalvauksen ja päätti yrittää itsemurhaa. Hän halusi kuolla julkisella paikalla vieden muita mukanaan. Niinpä hän nousi metrojunaan ja sytytti siellä tulipalon bensiinillä täytetyillä maitopurkeilla. Palo levisi koko junaan ja tuhosi sen.
Muutamaa minuuttia palon syttymisen jälkeen asemalle tuli toinen juna. Sen kuljettaja huomasi savun ja ajoi junan hitaasti asemalle. Hän lukitsi junansa ovet ja yritti rauhoitella matkustajia. Junaan tuli kuitenkin savua, ja pian myös palo levisi sinne. Toisessa junassa kuoli lopulta enemmän ihmisiä kuin ensimmäisessä junassa. Tilannetta pahensi se, että automaattinen paloilmoitin katkaisi virran molemmista junista. Junissa ei myöskään ollut sammuttimia.
Palon sytyttänyt Kim Dae-han selvisi hengissä ja sai elinkautisen vankeustuomion. Lisäksi metrojunien kuljettajat saivat neljän ja viiden vuoden tuomiot ja kaksi metroviranomaista kolmen vuoden tuomiot kuolemantuottamuksesta. Kolme muuta viranomaista sai ehdollista vankeutta.
Kanarianpoukkio

Kanarianpoukkio ("Bosea yervamora") on revonhäntäkasveihin kuuluva pensas, joka esiintyy Kanarialla.
Ulkonäkö.
Kanarianpoukkio on alle kolme metriä korkeaksi kasvava pensas. Oksat ovat pitkät, hoikat ja luonteenomaisesti kaarevat. Lehdet ovat vuorottaiset, ehyet, puikeat, alle 7 senttimetriä pitkät, ehytlaitaiset, kiiltävät. Laji on kaksikotinen. Kukat kasvavat terttumaisina kukintoina ja ne ovat viisilukuiset, pienet sekä vihertävät. Hedekukissa on surkastunut sikiäin ja emikukissa viisi joutohedettä. Hedelmä on marja, noin herneen kokoinen, raakana vihreä–vaaleanpunainen, kypsänä musta.
Levinneisyys.
Kanarianpoukkio esiintyy Kanariansaarilla Teneriffalla, Gran Canarialla, La Palmalla ja La Gomeralla. Se kasvaa rinteillä ja pientareilla pensaikoissa ja metsissä noin 200–600 metrin korkeudella.
Minerva Kustannus

Minerva Kustannus on WSOY:n tytäryhtiönä Helsingissä toimiva tieto-, kauno- ja lastenkirjallisuuden yleiskustantaja. Yhtiö on perustettu vuonna 1990 ja se on Suomen Kustannusyhdistyksen jäsen.
Yhtiö julkaisi ensimmäisen kirjansa vuonna 1991.
Vuonna 2018 Minervan liikevaihto oli 1,954 miljoonaa euroa ja yhtiö teki 232 198 euron liikevoiton. 
Kustannus.
MInerva julkaisee vuosittain noin sata uutuusteosta. Yhtiö kustantaa sekä kotimaista että käännettyä tieto-, kauno- ja lastenkirjallisuutta. Kustannettavien teosten aihepiirejä ovat tietokirjallisuudessa mm. muistelmat ja elämäkerrat, historia, harrastekirjat, urheilu ja musiikki sekä elämäntaito ja terveys. Kaunokirjallisuudessa painottuvat dekkarit, mutta yhtiö kustantaa myös muuta kaunokirjallisuutta sekä lahjakirjoja ja lastenkirjoja. 
Yhtiö kustantaa kirjoja paitsi painettuna myös äänikirjoina.
Tunnettuja Minervan kirjoja ovat mm. Annukka Kiurun ja Sirkku Linnean "Tonttu Toljanteri" -kirjat, Peter Jamesin, Pierre Lemaitren ja Anna Ekbergin rikosromaanit, sotahistorian teokset sekä lukuisat henkilökuvat urheilun, musiikin, historian, yhteiskunnan ja kulttuurin suurnimistä.
Palkinnot.
Minerva Kustannus voitti 2019 WWF:n jakaman Vuoden luontokirja -palkinnon Erkki Pulliaisen ja Lassi Rautiaisen kirjalla "Suomalainen susi" ja Urheilumuseon vuosittain parhaalle urheiluaiheiselle kirjalle jakaman Vuoden urheilukirja 2019 -palkinnon Harri Pirisen kirjalla "".
Apollonlaakeri

Apollonlaakeri ("Apollonias barbujana") on laakerikasveihin kuuluva puulaji, joka esiintyy Makaronesian saarilla. Se kuuluu ikivihreiden laakerimetsien eli laurisilvan tyypillisiin puihin.
Ulkonäkö.
Apollonlaakeri on ainavihanta pensas tai puu, joka kasvaa jopa 25 metriä korkeaksi. Lehdet ovat leveän suikeat tai puikeat, tummanvihreät, yläpinta kiiltävä, reunat usein alakäänteiset, lehdissä usein suuria äkämiä. Kukat ovat pienet, vaaleat, kaksineuvoiset. Hedelmä on noin 1,0–1,5 cm pitkä, soikea luumarja, kypsänä musta.
Levinneisyys.
Apollonlaakeri esiintyy Madeiralla, Azoreilla ja Kanariansaarilla: Teneriffa, La Palma, Gran Canaria, La Gomera ja El Hierro. Se kasvaa saarten laakerimetsissä.
Tulppaanitrumpetti

Tulppaanitrumpetti ("Spathodea campanulata") on bignoniakasveihin kuuluva puulaji, joka on ainoa tulppaanitrumpettien suvussa.
Ulkonäkö.
Tulppaanitrumpetti on ainavihanta pyöreälatvuksinen puu, joka kasvaa kymmenen metriä korkeaksi. Lehdet sijaitsevat oksien kärjissä, vastakkaisia, lehtiparin lehdistä toinen isompi, jopa 60 senttimetriä pitkä. Lehdet ovat parilehdykkäisiä, yläpinta vihreä, kiiltävä, alapinta vaaleampi, ruskeakarvainen. Kukat kasvavat tiiviinä terttuina oksien päissä. Ne ovat oransseja, joskus keltaisia, 10 cm pitkiä ja 5–7 cm leveitä, vinon kellon muotoisia. Banaaninmuotoiset ruskeat nuput muodostavat kartiomaisia ryhmiä. Hedelmä on kova tuppilo, kooltaan 15–25 cm.
Levinneisyys.
Tulppaanitrumpetti kasvaa alkuperäisenä Afrikassa. Sitä viljellään koristepuuna ja laji on villiintynyt luontoon muun muassa Australiassa, Singaporessa ja lukuisilla valtamerten saarilla (Havaiji, Länsi-Intia, Oseania, Intian valtameren saaret).