tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Shane Prince

Shane Prince (s. 16. marraskuuta 1992 Rochester, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän on Ottawa Senatorsin toisen kierroksen varaus .
Ura pelaajana.
Junioriura.
Prince kasvoi Spencerportissa, New Yorkissa. Prince varattiin vuonna 2008 OHL:ään Kitchener Rangersiin. Hän liittyi kaudeksi 2008–2009 Rangersin joukkueeseen 15-vuotiaana, liigan nuorimpana pelaajana.
8. tammikuuta 2010 toisen OHL-kautensa puolivälissä Prince kaupattiin Ottawa 67’s -joukkueeseen vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon. Kolmannella kaudellaan hän oli yksi hyökkäyspäässä yksi liigan parhaista pelaajista tehden. Hänet valittiin CHL:n lupaavien tulokkaiden otteluun, jossa hän teki Team Cherryn ainoan maalin. Huhtikuussa 2011 NHL Central Scouting arvioi Prince pohjois-amerikkalaisten kenttäpelaajien 26. parhaaksi ennen varaustilaisuutta.
Ammattilaisura.
Prince varattiin 61. pelaajana toisella kierroksella Ottawa Senatorsiin. Senators sai kyseisen varausvuoron Boston Bruinsilta Chris Kellyn kaupassa. Prince pelasi AHL-farmiseura Binghamton Senatorsissa, jossa teki ensimmäisen ammattilaismaalinsa Rochester Americansia vastaan 17. marraskuuta 2012 ohjatessaan Tyler Eckfordin laukauksen ohi maalivahti David Leggion.
Prince debytoi NHL:ssä Senatorsin paidassa 16. helmikuuta 2015 Carolina Hurricanesia vastaan tehtyään ennen tätä AHL:n puolella 18 maalia ja yhteensä 38 tehopistettä 47 ottelussa. Hän sai debyyttiottelussaan syöttöpisteen. Hän pelasi tämän jälkeen vielä toisen ottelun Ottawassa ennen paluutaan Binghamtoniin.
Prince aloitti kauden 2015–2016 Ottawan NHL-kokoonpanossa. Hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa 25. marraskuuta Colorado Avalanchea vastaan. Hän teki ottelussa kaksi maalia sekä yhden syöttöpisteen.
Aleksei Lovtšev

Aleksei Vladimirovitš Lovtšev (, s. 13. kesäkuuta 1989 Karabanovo) on venäläinen painonnostaja. 188 senttimetriä pitkä ja 140 kilogrammaa painava Lovtšev kilpailee yli 105-kiloisten sarjassa.
Lovtšev saavutti MM-kultaa vuoden 2015 MM-kilpailuista Houstonista. Hän teki uuden maailmanennätyksen niin työnnössä (264 kg) kuin yhteistuloksessakin (475 kg). Hän jäi kuitenkin kiinni dopingista. Kansainvälisen painonnostoliiton IWF:n jouluaattona julkaisemien tietojen mukaan hän oli käyttänyt kasvuhormonin eritystä lisäävää ipamoreliinia.
Vuoden 2013 MM-kilpailuista Wrocławista Lovtšev saavutti pronssia. Vuoden 2014 EM-kilpailuista hän saavutti kultaa. Vuoden 2011 kesäuniversiadeista Shenzhenistä Lovtšev saavutti pronssia 105-kiloisista.
Lovtševin valmentajina toimivat hänen isänsä Vladimir Lovtšev, Sergei Ivanov ja Aleksei Vjatkin. Hänen isänsä kilpaili myös urallaan painonnostossa, jossa hän saavutti Neuvostoliiton mestaruuden.
Lähteet.
IWRP - profile
HMS Tribune (1853)

HMS Tribune oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1853 vesillelaskettu Tribune-luokan potkurifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin 1. tammikuuta 1850 Sheernessin telakalta ja sen köli laskettiin huhtikuussa 1851. Alus laskettiin vesille 21. tammikuuta 1853 ja se valmistui 3. elokuuta 1853 Woolwichissa. Aluksen rungon valmistuskustannukset olivat 68 304 puntaa ja Maudslay , Sons and Fieldin toimittaman höyrykoneen hinta oli 18 396 puntaa. Aluksen varustaminen maksoi vielä 15 272 puntaa.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 14. toukokuuta 1854 Itämeren laivastoon päällikkönään Swinfen Thomas Carnegie. Myöhemmin alus palveli Mustallamerellä osallistuen Sevastopolin pommitukseen 11. lokakuuta.
Alus myytiin elokuussa 1866 Plymouthissa C. Marshallille romutettavaksi.
Kyle Edmund

Kyle Edmund (s. 8. tammikuuta 1995 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on Etelä-Afrikassa syntynyt brittiläinen tennispelaaja, joka on ollut ammattilaisena vuodesta 2012 alkaen. Oikeakätinen Edmund on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kilogrammaa. Edmundin uran paras kaksinpelin ATP-rankingsijoitus on neljästoista.
Edmund aloitti tenniksen pelaamisen 10-vuotiaana. Hän saavutti ensimmäisen kaksinpelin ATP-turnausvoittonsa Antwerpenissa vuonna 2018. Grand Slam -turnauksissa hän on yltänyt parhaimmillaan välieriin Australian avoimissa 2018. 
Nelinpelissä Edmund on saavuttanut kaksi nuorten Grand Slam -voittoa portugalilaisen parinsa Frederico Ferreira Silvan kanssa. ATP-rankingissa hän on ollut parhaimmillaan sijalla 151. Vuonna 2018 hän voitti nelinpeliturnauksen Estorilissa.
Vuonna 2015 Edmund voitti yhdessä Andy Murrayn, Jamie Murrayn ja James Wardin kanssa Davis Cupin heidän kaadettuaan loppuottelussa Belgian.
Tsugiharu Ogiwara

Tsugiharu Ogiwara (, s. 20. joulukuuta 1969 Kusatsu, Gunman prefektuuri) on japanilainen uransa päättänyt yhdistetyn hiihtäjä ja maailmanmestari. 170 senttimetriä pitkä ja 61 kilogrammaa painava Ogiwara edusti Kitano Construction Corporation Ski Clubia.
Ogiwara osallistui vuoden 1998 talviolympialaisiin, jotka järjestettiin Naganossa. Hän sijoittui joukkuekilpailun viidenneksi ja henkilökohtaisen kilpailun kuudenneksi. Vuoden 1995 MM-kilpailuista Ogiwara saavutti kultaa joukkuekilpailusta.
Maailmancupissa Ogiwara kilpaili vuodet 1994–1998. Hänen uransa paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa oli toinen, jonka hän saavutti kaudella 1994–1995 Liberecistä ja Oslosta. Tuolla kaudella hän oli maailmancupin kokonaispisteissä neljäs.
Ogiwaran kaksoisveli Kenji Ogiwara on yhdistetyn olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Jussi Eskola (urheiluselostaja)

Jussi Eskola (s. 1973) on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja, joka työskenteli Yle Urheilussa 1990-luvulta lähtien vuoteen 2021 asti. Eskola selosti Ylellä muun muassa yleisurheilua, hiihtoa, ampumahiihtoa ja suunnistusta. 
Vuoden 2021 aikana hän siirtyi Viaplayn palvelukseen.
Ura.
Eskola aloitti urheilutoimittajana Ylellä 1990-luvulla. Maastohiihtoa hän selosti Ylellä vuosina 2006–2014 ja 2017–2021. Vuosina 2014–2017 Eskola oli puolestaan Ylen ampumahiihdon pääselostaja. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Eskola selosti ammuntaa ja Rion kesäolympialaisissa 2016 hän selosti ammuntaa ja soutua.
Eskolan merkittävimpiä selostuksia lienevät Suomen naisten viestijoukkueen ja Aino-Kaisa Saarisen maailmanmestaruudet hiihdon MM-kisoissa 2009, Matti Heikkisen maailmanmestaruus hiihdon MM-kisoissa 2011, Iivo Niskasen ja Sami Jauhojärven parisprintin olympiakulta talviolympialaisissa 2014 sekä Iivo Niskasen olympiakulta 50 kilometrin perinteisen kisassa talviolympialaisissa 2018.
Keväällä 2016 Yleisradion johto hyllytti Eskolan kesän urheilutapahtumista tämän kritisoitua Ylen urheilupolitiikkaa Iltalehdessä. Eskolan piti selostaa kesällä 2016 yleisurheilua EM-kisoissa ja Rion kesäolympialaisissa. 
Vuonna 2017 Eskola palasi Ylen yleisurheiluselostajaksi aisaparinaan Tapio Suominen. Vuonna 2017 hän palasi hiihdon pääselostajaksi Tapio Suomisen jäätyä sairauslomalle.
Eskola lopetti työskentelyn Ylellä 1. kesäkuuta 2021, minkä jälkeen hän siirtyi selostajaksi Viaplaylle.
Daredevil (1. tuotantokausi)

Yhdysvaltalaisen televisiosarjan "Daredevilin" ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Netflixissä kokonaisuudessaan 10. huhtikuuta 2015. "Daredevil" perustuu Marvel Comicsin samannimiseen supersankarihahmoon, ja sen ensimmäinen kausi seuraa lakimiehenä päivisin toimivan Matt Murdockin / Daredevilin alkuaikoja katutason supersankarina New Yorkin Hell’s Kitchenissä. Samalla kausi seuraa rikollisjohtaja Wilson Fiskin nousua. Sarja on osa Marvel Cinematic Universea (MCU) sijoittuen samaan maailmaan kuin MCU:n elokuvat ja muut televisiosarjat. Kauden tuotti Marvel Television yhdessä ABC Studiosin, DeKnight Prods.:n ja Goddard Textilesin kanssa. Steven S. DeKnight toimi sarjan pyörittäjänä sarjan luojan Drew Goddardin toimiessa konsulttina.
Charlie Cox esittää Murdockia, kun taas Vincent D’Onofrio näyttelee Fiskiä. Kaksikon lisäksi sarjan muita pääosia näyttelevät Deborah Ann Woll, Elden Henson, Toby Leonard Moore, Vondie Curtis-Hall, Bob Gunton, Ayelet Zurer ja Rosario Dawson. "Daredevilin" tuotanto alkoi joulukuussa 2013 Goddardin palkkaamisen myötä. DeKnight korvasi hänet sarjan pyörittäjänä ja Cox valittiin päärooliin toukokuussa 2014. Kausi, joka keskittyy lähdemateriaalin synkempiin ja kypsempiin osiin, kuvattiin New Yorkissa heinä–joulukuussa 2014. Stephanie Maslansky suunnitteli kauden asut, minkä lisäksi Daredevilin lopullisen punaisen asun suunnitteli Ryan Meinerding yhdessä Marvel Studiosin puvustajien kanssa. Kausi sisältää yhteyksiä ja viittauksia MCU:n muihin projekteihin.
Kauden kaksi ensimmäistä jaksoa saivat ensi-iltansa Los Angelesissa 2. huhtikuuta 2015, minkä jälkeen kaikki 13 jaksoa julkaistiin Netflixissä 10. huhtikuuta 2015 saaden yleisesti suotuisia arvosteluja. Kriitikot kehuivat näyttelijöiden, ja erityisesti D’Onofrion, suorituksia sekä sarjan synkempää sävyä ja sen toimintakohtauksia verrattuna muihin MCU:n tuotantoihin. Kuitenkin kauden tahditus ja Daredevilin punainen asu saivat osakseen kritiikkiä. Ensimmäinen kausi sai kaksi Emmy-ehdokkuutta parhaista erikoisefekteistä ja äänileikkauksesta. Sarjaa jatkettiin toiselle kaudelle 21. huhtikuuta 2015.
Jaksot.
&lt;onlyinclude&gt;
Vähä Karppajärvi

Vähä Karppajärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Karpanperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Vähä Karppajärvi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 850 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 7,9 hehtaaria. Se sijaitsee Holmanharjun länsipuolella ja sijoittuu pohjois-eteläsuuntaisesti Iso Karppajärven viereen. Sen etelä- ja pohjoispäässä on suora ja siihen laskee kaksi pelto-ojaa ja yksi lyhyt suo-oja. Pohjoispäähän laskee Särkilammen laskuoja, joka tuo sieltä kolmen muunkin lammen laskuvedet. Itärantaan laskee Iso Karppajärven 200 metriä pitkä laskujoki. Järven eteläpäässä on sen ainoa saari Leppisaari. Rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä ja rannalla sijaitsevat neljä vapaa-ajan asuntoa ja Uusitalon maatila. Pohjoispäässä sijaitsee vielä Lähteenmäen maatilan pellot. Järvelle pääsee yhdystieltä 13281.
Iso Karppajärvi

Iso Karppajärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Iso Karppajärvi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 2,0 kilometriä pitkä, 650 metriä leveä ja sen pinta-ala on 42 hehtaaria. Se sijaitsee Vähä Karppajärven rinnalla pohjois-eteläsuuntaisesti. Järvien välinen alue on viljeltyä, mutta muuten järven rannat ovat metsämaata. Vain muutamissa kohdissa rannat ovat avosuota. Järviallas on eteläpäässä leveä, mutta pitkää ja kapeaa pohjoisosaa kutsutaan Myllylahdeksi. Siihen laskee toistakymmentä metsä- tai suo-ojaa. Kaksi ojista ovat lampien laskuojia. Pohjoispäähän laskee Pikku Haukijärvi ja keskikohdan itärantaan laskee Karhulammen ja Haaralammen yhteinen laskuoja. Järvellä on 200 metriä pitkä laskujoki, joka laskee Vähä Karppajärveen. Järvellä on kolme saarta. Suurin saari sijaitsee pohjoisosassa aivan rannan tuntumassa ja sen läpimitta on yli 100 metriä. Eteläpäässä Pikkulahden kupeessa sijaitsee Pukkisaari ja rannan tuntumassa on kaksi luotoa. Rantaviivaa on 5,8 kilometriä. Rannoille on rakennettu noin 20 vapaa-ajan tai kiinteää asuntoa ja rannan yhteydessä sijaitsee kolme maatilaa. Järvelle pääsee Saukonperältä yhdystietä 13281.
Historiaa.
Vuoden 1959 peruskartassa järven pohjoisosassa oli piirrettynä kaksi pientä saarta, jotka ovat myöhemmissä peruskartoissa maatuneet yhteen isommaksi saareksi.
Tarja Ranta

Tarja Irmeli Ranta (oik. "Silvennoinen," s. 1946) on suomalainen balettitanssija. Hän oli kiinnitettynä Suomen Kansallisbalettiin 1965–1988 ja oli solistitanssija vuodesta 1971. Hän oli 1973–1975 solistina Frankfurt am Mainissa Städtische Bühnen -balettiseurueessa. Baletteja, joissa hän on tanssinut pääosia, ovat "Joutsenlampi", "Gajane", "Spartacus" ja "Serenade".
Ingeborg Sjöqvist

Ingeborg Maria Sjöqvist (myöh. Ingers, 19. huhtikuuta 1912 Kalmar – 22. marraskuuta 2015 Rydebäck, Helsingborg) oli ruotsalainen uimahyppääjä.
Sjöqvist kilpaili 10 metrin kerroshypyissä. Kesäolympialaisissa hän sijoittui neljänneksi Los Angelesissa 1932 ja yhdeksänneksi Berliinissä 1936. EM-kilpailuista hän saavutti hopeaa vuosina 1931 ja 1934. Sjöqvistin Lala-sisko oli uimahyppyjen olympiamitalisti.
Sjöqvist kuoli 22. marraskuuta 2015 Helsingborgissa 103 vuoden iässä. Hän oli kuollessaan vanhimpia elossa olleita olympiaurheilijoita, epävirallisesti kuolinhetkellään vanhin vanhemman kiinalaisen Guo Jien kuoltua viikko häntä ennen. Sjöqvistin aviomies ehti myös viettää satavuotissyntymäpäiväänsä ennen tämän kuolemaa, ja he ehtivät olla naimisissa 75 vuotta.
Turaidan linna

Turaidan linna (, ) on Latvian Siguldassa, Gaujan kansallispuiston alueella sijaitseva osittain entistetty keskiaikainen linna.
Tiilirakenteisen linnan paikka on korkealla mäellä Gaujajoen varressa. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1214. Rakennuttajina olivat kalparitaristo ja Riian piispa Albert von Buxhövden. Tarkoituksena oli tehdä linnasta tukikohta kristilliselle käännytystyölle erityisesti pohjoisen suuntaan Sakalan ja Ugandin maakuntiin (nykyiset Valgamaa, Võrumaa ja Põlvamaa). Samalla paikalla oli aikaisemmin paikallisen väestön puinen linnoitus, josta uuden linnan nimi on peräisin.
Linnan vaiheita.
1200-luvun alkupuolella Kalparitaristo kärsi suuria tappioita liettualaisten käännytystyössä, ja vuonna 1237 se sulautui saksalaiseen ritarikuntaan. Tällöin Turaidankin herruus siirtyi ritarikunnalle. Paikallisista heimoista latgallit olivat heidän liittolaisiaan. Linnan puolustusjärjestelmän parantaminen jatkui: 1300-luvulla rakennettiin eteläinen torni muureineen ja 1400-luvulla varauduttiin tuliaseiden vaikutukseen rakentamalla pyöreä länsitorni. Rakennus- ja kunnostustöitä tehtiin 1600-luvullakin, vaikkakin linnan sotilasstrateginen merkitys alkoi olla vähäinen. Vuonna 1776 sattuneen tulipalon jälkeen linna jäi pois käytöstä ja se hylättiin.
Vuonna 1976 linnan alueella aloitettiin arkeologiset tutkimukset ja sen jälkeen rakennuksia on restauroitu.
Rift Valley -kuume

Rift Valley -kuume (RVF) on virussairaus, jonka oireet vaihtelevat lievistä vakaviin. Lieviä oireita voivat olla esimerkiksi kuume, lihaskipu ja jopa viikon kestävä päänsärky. Vakavia oireita voivat olla näkökyvyn heikkeneminen, joka alkaa ilmetä kolme viikkoa tartunnan saamisen jälkeen, aivojen tulehdus, joka aiheuttaa vakavaa päänsärkyä ja sekavuutta, sekä verenvuoto ja siihen liittyvät maksavaivat, jotka voivat ilmetä jo muutamassa päivässä. Niillä, joilla on verenvuotoa, kuoleman todennäköisyys on jopa 50 %.
Aiheuttaja.
Sairauden aiheuttaa Rift Valley -kuumevirus, joka on tyypiltään "flebovirus". Virus voi tarttua ihmiseen, jos hän koskettaa tartunnan saaneen eläimen verta, hengittää ilmaa tartunnan saaneen eläimen teurastuksen yhteydessä, juo tartunnan saaneen eläimen raakamaitoa tai häntä pistää tartunnan saanut hyttynen. Tauti voi tarttua esimerkiksi lehmiin, lampaisiin, vuohiin ja kameleihin. Näihin eläimiin se leviää yleensä hyttysten välityksellä. Näyttää siltä, että tauti ei voi tarttua ihmisestä toiseen. Taudin diagnosointi perustuu siihen, että verestä löydetään viruksen vasta-aineita tai itse virusta.
Ehkäisy ja hoito.
Taudin leviämistä ihmisiin ehkäistään rokottamalla eläimiä. Tämä on tehtävä ennen taudin esiintymistä, sillä rokottaminen epidemian aikana saattaa pahentaa tilannetta. Eläinten liikkumisen rajoittamisesta epidemian aikana voi myös olla hyötyä. Kannattaa myös vähentää hyttysten määrää ja välttää niiden pistoja. Ihmisille on olemassa rokote, mutta vuoden 2010 tietojen mukaan se ei ole yleisesti saatavilla. Tartunnan saaneille ei ole olemassa vakiintunutta lääkehoitoa.
Epidemiologia ja historia.
Tautia on esiintynyt epidemioina vain Afrikassa ja Arabian niemimaalla. Epidemioita esiintyy yleensä runsaiden sateiden aikaan, jolloin hyttysten määrä lisääntyy. Tautia todettiin ensi kerran karjassa Kenian Rift Valleyssa 1900-luvun alkupuolella, ja virus eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1931.
Edita Pučinskaitė

Edita Pučinskaitė (s. 27. marraskuuta 1975 Naujoji Akmenė, Šiauliain lääni) on liettualainen maantiepyöräilyn maailmanmestari ja kaikkiaan nelinkertainen MM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 169 cm.
Pučinskaitė voitti maantieajon maailmanmestaruuden 1999 Veronassa 18 sekunnin erolla Anna Wilsoniin. Hän sai maannaisensa Rasa Polikevičiūtėn jälkeen maantieajon MM-hopeaa Lissabonissa 2001. MM-pronssia hän saavutti maantieajossa Duitamassa 1995 ja aika-ajossa Veronassa 1999.
Pučinskaitė voitti "naisten Ranskan ympäriajon" Grande Boucle fémininen 1998 ja "naisten Italian ympäriajon" Giro Donnen 2006 ja 2007.
Pučinskaitė valittiin Liettuan vuoden urheilijaksi 1999.
Saavutuksia.
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Archives
Etoile Vosgienne, kokonaiskilpailun voitto
MM-kilpailut, maantieajossa pronssia
MM-kilpailut, maantieajossa kahdeksas
Giro Donne, kokonaiskilpailussa kolmas
Liberty Classic, voitto
Thüringen-Rundfahrt der Frauen, voitto
Grande Boucle féminine, kokonaiskilpailun voitto
Memorial Michela Fanini, kokonaiskilpailun voitto
La Flèche Wallonne, toinen
Grande Boucle féminine, kokonaiskilpailussa kolmas
MM-kilpailut, maantieajossa kultaa, aika-ajossa pronssia
Grande Boucle féminine, kokonaiskilpailussa toinen
Trophée des Grimpeurs, voitto
Olympialaiset, aika-ajossa kymmenes
Giro Donne, kokonaiskilpailussa kolmas
Trophée d'Or Féminin, kokonaiskilpailun voitto
MM-kilpailut, maantieajossa hopeaa
Emakumeen Bira, kokonaiskilpailun voitto
Aika-ajon Liettuan-mestaruus
Giro Donne, kokonaiskilpailussa toinen
MM-kilpailut, maantieajossa neljäs, aika-ajossa kymmenes
La Flèche Wallonne, kolmas
Olympialaiset, maantieajossa yhdeksäs, aika-ajossa kymmenes
Trophée d'Or Féminin, kokonaiskilpailun voitto
GP de Plouay, voitto
MM-kilpailut, aika-ajossa viides, maantieajossa kymmenes
Berner Rundfahrt, voitto
Giro Donne, kokonaiskilpailussa kolmas
GP de Plouay, toinen
Tour de l'Ardèche, kokonaiskilpailun voitto 
Vuelta Ciclista Femenina a el Salvador, kokonaiskilpailun voitto
MM-kilpailut, aika-ajossa kymmenes
Giro del Trentino, kokonaiskilpailussa kolmas
Aika-ajon Liettuan-mestaruus
Giro Donne, kokonaiskilpailun voitto
Berner Rundfahrt, voitto
Emakumen Saria, voitto
Giro del Trentino, kokonaiskilpailun voitto
Aika-ajon Liettuan-mestaruus
Giro Donne, kokonaiskilpailun voitto
Olympialaiset, maantieajossa yhdeksäs
Thüringen-Rundfahrt der Frauen, kokonaiskilpailussa toinen
Batyr Zakirov

Batyr Karimovitš Zakirov (, , 26. huhtikuuta 1936 Moskova — 23. tammikuuta 1985 Taškent, Uzbekistan, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolais-uzbekistanilainen monipuolinen taiteilija, erityisesti muusikko.
Hänellä oli monia sukulaisia taiteilijoina ja hän sai monia palkintoja sekä esiintyi myös ulkomailla erinomaisen kielitaitonsa vuoksi.
HMS Atlas (1782)

HMS Atlas oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1782 vesillelaskettu Duke-luokan 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Sir John Williamsin suunnittelema alus tilattiin 5. elokuuta 1777 Chathamin telakalta, jossa rakennustöistä vastaavana mestarina oli Israel Pownoll huhtikuuhun 1779 ja sen jälkeen Nicholas Phillips. Köli laskettiin 1. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 13. helmikuuta 1782 ja valmistui 30. maaliskuuta 1782. Valmistuskustannukset olivat 50 350 puntaa 7 shillinkiä ja 4 pennyä, joihin sisältyi varustaminen.
Palvelus.
Vuonna 1802 alus muutettiin 74-tykkiseksi kolmannen luokan linjalaivaksi. Se osallistui 6. helmikuuta 1806 San Domingon taisteluun, jolloin miehistöstä sai surmansa kahdeksan ja haavoittui 11. Vuonna 1808 alus oli kontra-amiraali Purvisin lippulaivana Cadizin edustalla joutuen useaan otteeseen rannikkopattereiden tuleen. Alus menetti näissä 50 miestä kaatuneina ja haavoittuneina. Alus myös tuhosi Fort Catalinan.
Alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin joulukuussa 1810 Plymouthissa. Alus muutettiin joulukuusta 1813 tammikuuhun 1814 Portsmouthissa väliaikaiseksi vankilalaivaksi. Lokakuussa aloitettiin Portsmouthissa aluksen muuttaminen ruutivarastoksi, mikä saatiin päätökseen tammikuussa 1815. Alus romutettiin toukokuussa 1821 Portsmouthissa.
HMS Prince (1788)

HMS Prince oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1788 vesillelaskettu parannellun London-luokan 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. joulukuuta 1779 Woolwichin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi joulukuuhun 1782 saakka John Jenner ja sittemmin Henry Peake joulukuuhun 1785, Martin Ware maaliskuuhun 1787 ja loppuajan John Nelson. Köli laskettiin 1. tammikuuta 1782. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta 1788 ja valmistui 25. heinäkuuta 1788. Valmistuskustannukset olivat 55 041 puntaa, 9 shillinkiä ja 11 pennyä, mikä sisälsi varustamisen ja takiloinnin eli 8 388 puntaa. Alusta kuparoitiin Plymouthissa lokakuusta marraskuuhun.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen heinäkuussa 1790 Sir John Jervisin lippulaivana päällikkönään Josiah Rogers. Se poistettiin palveluksesta joulukuussa. Alus oli vuoden lopulla varustettavana Plymouthissa ja palasi palvelukseen helmikuussa 1793 Howen laivasto-osastoon kontra-amiraali George Bowyerin lippulaivana päällikkönään Cuthbert Collinwood. Alus poistettiin palveluksesta tammikuussa 1794.
Huhtikuussa 1794 Ranskan vallankumoussotien alkaessa alus oli reservissä Portsmouthissa. Sen runkoa jatkettiin 1796.
Vuonna 1805 alus oli Kanaalin laivastossa päällikkönään Richard Grindall. Lokakuussa Trafalgarin taistelussa aluksen viirikkö ohitti sen. Alukselta meni yli kaksi tuntia 2–3 merimailin matkaan saavuttaakseen taistelevat osastot. Aluksen saapuessa taistelualueelle pääosa ranskalaisaluksista oli jo vallattu tai pakomatkalla. Alus vaihtoi laukauksia Espanjan laivaston lippulaivan "Principe de Asturiaksen" ja "Achillen" kanssa kärsimättä tappioita tai vaurioita. Tulitoiminnan aikana "Achille" syttyi tuleen. Grindall kiersi tuhoon tuomitun aluksen laskien veneensä pelastamaan eloonjääneet. "Achille" tuhoutui ruutivaraston räjähtäessä. Taistelun jälkeen puhjenneessa myrskyssä alus oli korvaamaton sen auttaessa taistelussa pahemmin kärsineitä aluksia.
Sodan päätyttyä alus oli Portsmouthissa, kunnes se poistettiin palveluksesta. Alus romutettiin vuonna 1837.
André (nimi)

André on miehen etunimi, kreikkalais­peräisen Raamatusta tunnetuksi tulleen Andreas-nimen ranskalainen ja portugalilainen vastine. Samaa alkuperää ovat suomalaiset nimet Antti ja Antero.
Suomessa nimi André on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta
vuoden 2019 loppuun mennessä noin 1590 henkilölle, joista yli puolet on syntynyt 1980- tai 1990-luvulla. Andrén nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 30. marraskuuta, joka on vanhastaan ollut 
apostoli Andreaan muistopäivä ja suomen­kielisen kalenterin mukaan Antin ja Anteron nimipäivä.
André

André, Andre, Andrée tai Andree voi tarkoittaa seuraavia:
HMS Agamemnon (1852)

HMS Agamemnon oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1852 vesillelaskettu Agamemnon-luokan 91-tykkinen toisen luokan linjalaiva. Se oli laivaston ensimmäinen alus, joka suunniteltiin alusta alkaen höyryvoimaa käyttäväksi.
Valmistus.
John Hayesin suunnittelema 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva tilattiin 27. helmikuuta 1841 Woolwichin telakalta. Aluksen aseistuksena piti olla alemmalla tykkikannella kahdeksan kappaletta 8 tuuman 68 naulan 65 cwt:n ja 20 kappaletta 32 naulan 56 cwt:n tykkiä. Ylemmälle tykkikannelle oli suunniteltu asennettavaksi neljä kappaletta 8 tuuman 68 naulan 65 cwt:n ja 24 kappaletta 32 naulan 50 cwt:n tykkiä. Näiden lisäksi etu- ja puolikannelle tulisi 24 kappaletta 32 naulan 41 cwt:n tykkiä. Työt kuitenkin keskeytettiin 18. joulukuuta 1844.
Tilaus uudistettiin 20. kesäkuuta 1849 91-tykkisenä potkuritaistelulaivana Woolwichin telakalta, missä köli laskettiin marraskuussa. Alus laskettiin vesille 22. toukokuuta 1852 ja valmistui 9. helmikuuta 1853. Valmistuskustannukset olivat 141 299 puntaa, joista rungon osuus oli 74 331 puntaa ja propulsion 32 890 puntaa.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 27. syyskuuta 1852 Sheernessissä päällikkönään Sir Thomas Maitland. Se siirtyi Portsmouthiin, jonne se saapui 10. helmikuuta 1853. Alus osallistui vuonna 1853 Spitheadissä pidettyyn laivastokatselmukseen, minkä jälkeen se aloitti palveluksensa Kanaalin laivastossa.
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Välimeren laivastoon. Se oli Krimin sodassa kontra-amiraali Edmund Lyonsin lippulaivana. Alus osallistui 17. lokakuuta 1854 Sevastopolin pommitukseen sekä Fort Kinburnin pommitukseen 1855.
Vuonna 1857 alus varustettiin kuljettamaan Atlantic Telegraph Companyn 1 250 tonnin kaapelikelaa pyrittäessä luomaan kiinteä lennätinyhteys Euroopasta Amerikkaan. Ensimmäinen yritys epäonnistui, mutta 29. heinäkuuta 1858 kaapelin päät saatiin yhdistettyä ja yhteys luotua.
Alus poistettiin palveluksesta 1862 ja myytiin 1870 romutettavaksi.
Meistriliigan kausi 2015

Meistriliigan kausi 2015 oli järjestyksessään 25. Meistriliigan kausi. Se alkoi 6. maaliskuuta ja päättyi 7. marraskuuta 2015. Hallitsevana mestarina kauteen lähti FC Levadia. Mestaruuden voitti FC Flora, jolle mestaruus oli kahdeksas.
Ottelut.
Ensimmäinen kierros
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Toinen kierros
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Putoamiskarsinta.
Liigassa 9. sijoittunut Tammeka pelasi kaksiosaien karsintasarjan Esiliigan 2. sijoittunutta JK Tallinna Kalevia vastaan. Tammeka voitti yhteismaalein 4–2 ja pelaa näin seuraavalla kaudella Meistriliigassa.
Valkeajärvi (Ikaalinen)

Valkeajärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sorvanperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Valkeajärvi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 600 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,7 hehtaaria. Se sijaitsee metsäalueella eikä sen rantoihin rajaudu peltoja. Osa rannoista ovat suota ja siihen laskeekin kolme suo-ojaa. Pohjoispäästä lähtee laskuoja, joka yhtyy 600 metrin päässä Veholammen ja Saukkolammen välillä Vehonojaan. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja rannoille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tie Ryöhiönjärven pohjoispäästä, jonne pääsee Tevaniemeltä tai Sorvanperältä seututieltä 276.
Historiaa.
Ikaalisten pitäjänkartassa 1800-luvulta järven nimi oli kirjoitettu "Valkiajärvi".
HMS Collingwood (1841)

HMS Collingwood oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1841 vesillelaskettu Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 23. kesäkuuta 1832 Pembroken telakalta, missä köli laskettiin syyskuussa 1835. Se laskettiin vesille 17. elokuuta 1841 ja valmistui 20. heinäkuuta 1844 Portsmouthissa. Valmistuskustannukset olivat 55 910 puntaa, minkä lisäksi varustaminen maksoi 18 728 puntaa.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 8. toukokuuta 1844 Portsmouthissa päällikkönään kommodori Henry Broadhead. Se oli 13. elokuuta Tyynenmeren laivaston kontra-amiraali Sir George Francis Seymourin lippulaivana päällikkönään Robert Smart. Alus poistettiin palveluksesta 20. heinäkuuta 1848 ja oli 1849 ankkuroituna Portsmouthissa. 
Aluksen muutostyöt potkuritaistelulaivaksi tilattiin 9. heinäkuuta 1859 Chathamin telakalta, missä työt aloitettiin 23. maaliskuuta 1861 ja päättyivät 13. heinäkuuta. Alukselle asennettiin George Rennie &amp; Sonsin valmistama höyrykone, joka tuotti 1 424 ihp:tä mahdollistaen 10,46 solmun nopeuden. Sitä ei kuitenkaan koskaan varustettu meripalvelukseen. Alus myytiin maaliskuussa 1867 romutettavaksi Castlelle Charltoniin.
Nevainlampi (Ikaalinen)

Nevainlampi eli Nevanlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Nevainlampi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 200 metriä pitkä, 120 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa soistuvassa metsämaastossa. Siihen yhtyy viisi suo-ojaa, joista kaksi osallistuvat läpivirtaukseen, missä Housulammelta laskevat vedet virtaavat Veholampeen. Rantaviiva on 500 metriä pitkä ja rannan läheisyyteen on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Sille johtaa metsäautotie idästä Vahojärven ja Karpanperän yhdistävältä tieltä.
Veholampi (Ikaalinen)

Veholampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Veholampi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 250 metriä pitkä ja 50 metriä leveä läpivirtauslammen soistuva laajentuma. Pohjoispäähän laskee kaksi ojaa, joista toinen tuo vettä Nevainlammesta. Laskuoja Veho-oja lähtee eteläpäästä ja laskee kahden kilometrin päässä Saukkolampeen. Valkeajärveltä tulee Veholammelle tie, joka ohittaa sen 100 metrin päästä. Tien varrella lammen kohdalla on rakennuksia, johon päättyy merkitty retkeilyreitti.
FC Norma Tallinn

FC Norma Tallinn oli vuosina 1959–1997 toiminut virolainen jalkapalloseura. Seura oli kotoisin Tallinnasta ja se pelasi kotiottelunsa Norma Staadionilla (nykyinen Maarjamäe Staadion).
Norma Tallinn voitti Meistriliigan mestaruuden kaksi kertaa, kausina 1992 ja 1992-93. Liigassa toiseksi seura sijoittui kerran, kaudella 1993-94. Viron cupin Norma Tallinn voitti kaudella 1993-94 ja oli cupissa toinen kaudella 1992-93. Neuvostoliiton vallan aikana Norma Tallinn voitti Viron mestaruuden viisi kertaa (1964, 1967, 1970, 1979, 1988) ja Viron cupin kuusi kertaa (1962, 1965, 1971, 1973, 1974, 1989).
HMS Vanguard (1835)

HMS Vanguard oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1835 vesillelaskettu Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
John Edyen suunnittelema alus tilattiin 23. kesäkuuta 1832 Pembroken telakalta, missä köli laskettiin toukokuussa 1833. Se laskettiin vesille 25. elokuuta 1835 ja valmistui 5. heinäkuuta 1836 Portsmouthissa. Valmistuskustannukset olivat 56 983 puntaa ja varustamiskustannukset 20 756 puntaa.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 18. maaliskuuta 1836 Välimeren laivastoon päällikkönään Duncombe Pleydell Bouverie. Aluksen päällikkönä olivat 25. tammikuuta 1837 alkaen Sir Thomas Fellowes ja 2. huhtikuuta 1840 alkaen Sir David Dunn. Alus oli huollettavana Portsmouthissa huhtikuusta syyskuuhun 1840, minkä jälkeen se palasi Välimerelle. Se osallistui loppuvuonna 1840 Syyrian sotatoimiinm ja oli Lissabonin edustalla ennen kotiin paluuta vuonna 1842. Alus poistettiin palveluksesta elokuussa 1843.
Syyskuusta 1844 toukokuuhun 1845 alus varustettiin Portsmouthissa meripalvelukseen. Se palautettiin palvelukseen 4. helmikuuta 1845 Kanaalin laivueeseen päällikkönään George Wickens Willes. Alus siirrettiin myöhemmin koelaivueeseen. Alus oli 1847 Lissabonissa. Sen päällikkönä oli 6. marraskuuta 1847 George Frederick Richin. Vuonna 1848 alus oli Välimerellä. Se poistettiin palveluksesta 28. maaliskuuta 1849.
Toukokuusta 1849 huhtikuuhun 1850 alus oli Plymouthissa huollettavana. Muutostyöt potkuritaistelulaivaksi tilattiin 9. heinäkuuta 1859 Sheernessin telakalta, mutta tilaus peruutettiin 1860. Alus palautettiin palvelukseen 18. helmikuuta 1861 Kingstownin vartiolaivana päällikkönään Edmund Heathcote. Se makasi Sheernessissä ankkurissa maaliskuussa 1862. Alus nimettiin 20. lokakuuta 1867 "HMS Ajaxiksi", mikä vapautti sen nimen taistelulaiva "HMS Vanguardille". Aluksen romutus saatiin 26. kesäkuuta 1875 päätökseen Chathamissa.
Housulampi (Ikaalinen)

Housulampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Housulampi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 600 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 7,0 hehtaaria. Se sijaitsee soisessa metsämaastossa erämaassa Ikaalisten ja Parkanon rajan tuntumassa. Lampi on kaksiosianen ja osia erottaa 40 metriä kapea salmi. Siihen laskee viisi suo-ojaa ja sen laskuoja on kilometrin pituinen ja se laskee Nevainlampeen. Rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä. Rannoille ei ole rakennettu mitään. Lammelle johtaa Vahojärven ja Karpanperän yhdistävä tie, joka ohittaa lammen eteläkärjen. Pohjoisosaan johtaa tieltä pitkospuut.
Mertalampi (Ikaalinen)

Mertalampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sorvanperällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Mertalampi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 600 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 12 hehtaaria. Se sijaitsee Röyhiönjärven kupeessa ja on itsekin puoliksi peltojen ympäröimä. Siihen laskee kuusi pelto- tai suo-ojaa. Oma laskuoja lähtee pohjoiskärjestä ja laskee 250 metriä Röyhiönjärven Salminlahteen. Pohjois- ja lounaiskulmien rannat ovat suota ja avosuota. Järvessä on kaksi saarta, joista suurempi on 100 metriä pitkä. Rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä. Järvellä on kolme maatilaa ja viisi vapaa-ajan asuntoa. Seututie 276 ohittaa järven 300 metriä etelästä.
Historiaa.
Vuoden 1959 peruskartassa järvelle oli piirretty kolmas saari pohjoisesta työntyvän niemen nokkaan. Sitä ei enää näyt uusissa kartoissa.
Rasa Polikevičiūtė

Rasa Polikevičiūtė (s. 25. syyskuuta 1970 Panevėžys) on liettualainen maantiepyöräilyn maailmanmestari ja kaikkiaan nelinkertainen MM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 167 cm.
Polikevičiūtė voitti maantieajon maailmanmestaruuden Lissabonissa 2001 samalla ajalla hopeaa saaneen maannaisensa Edita Pučinskaitėn kanssa. Hän saavutti sveitsiläisen Barbara Heebin jälkeen maantieajon MM-hopeaa Luganossa 1996. Joukkueaika-ajossa hän sai MM-hopeaa Liuda Triabaiten, Diana Žiliūtėn ja kaksoissisarensa Jolanta Polikevičiūtėn kanssa Agrigentossa 1994. Henkilökohtaisessa aika-ajossa hän oli MM-kilpailuissa kolmas Plouayssa 2000.
Polikevičiūtė valittiin Liettuan vuoden urheilijaksi 2001.
Saavutuksia.
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Archives
Gracia Orlova, kokonaiskilpailun voitto
Grande Boucle féminine, kokonaiskilpailussa toinen
Essen Etappenfahrt, kokonaiskilpailun voitto
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa hopeaa
Grande Boucle féminine, kokonaiskilpailussa toinen
Olympialaiset, maantieajossa ja aika-ajossa kahdestoista
Masters Féminin, kokonaiskilpailun voitto
MM-kilpailut, maantieajossa hopeaa
Women's Challenge, kokonaiskilpailun voitto
MM-kilpailut, maantieajossa neljäs
MM-kilpailut, aika-ajossa pronssia
MM-kilpailut, maantieajossa kultaa
MM-kilpailut, aika-ajossa kahdeksas
Yangquan

Yangquan (, pinyin: Yángquán Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shanxin maakunnan itäosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 90 kilometriä maakunnan pääkaupunki Taiyuanista itään. Kaupungin väkiluku on 1,37 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 4 451 neliökilometriä.
Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Xinzhoun, idässä Shijiazhuangin, etelässä Jinzhongin, sekä lännessä Taiyuanin prefektuuritason kaupunkeihin.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu viiteen osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa, asukasluvut vuonna 2010):
&lt;br clear=left&gt;
Talous.
Yangqianissa on merkittävää kivihiilituotantoa. Yang Quan Coal Industry -yritys on Forbesin Global 2000 -listalla sijalla 1 887s vuonna 2014.
Jolanta Polikevičiūtė

Jolanta Polikevičiūtė (s. 25. syyskuuta 1970 Panevėžys) on liettualainen maantiepyöräilyn MM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 165 cm.
Polikevičiūtė saavutti joukkueaika-ajon MM-hopeaa Liuda Triabaiten, Diana Žiliūtėn ja kaksoissisarensa Rasa Polikevičiūtėn kanssa Agrigentossa 1994. Maantieajossa hän sijoittui MM-kilpailuissa kerran neljänneksi ja kaksi kertaa viidenneksi sekä olympialaisissa kerran viidenneksi.
Sekä Polikevičiūtėn puoliso Viktor Manakov että heidän samanniminen poikansa ovat ratapyöräilijöitä.
Saavutuksia.
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Archives
MM-kilpailut, maantieajossa yhdeksäs
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa hopeaa
Tour du Finistère, etappivoitto
MM-kilpailut, maantieajossa viides
Olympialaiset, maantieajossa viides, aika-ajossa seitsemäs
MM-kilpailut, maantieajossa viides
MM-kilpailut, maantieajossa neljäs
Trophée d'Or Féminin, kokonaiskilpailun voitto
Trophée d'Or Féminin, 3. etapin voitto
Women's Challenge, 5. etapin voitto
Grande Boucle féminine, 11. etapin voitto
Olympialaiset, maantieajossa kolmastoista
Giro Donne, 1. etapin voitto
Giro della Toscana, 4. etapin voitto
Emakumeen Bira, 4. etapin voitto
MM-kilpailut, maantieajossa yhdeksäs
Olympialaiset, maantieajossa yhdestoista
Liuda Triabaite

Liuda Triabaite (s. 7. heinäkuuta 1965) on liettualainen maantiepyöräilyn MM-mitalisti.
Triabaite saavutti joukkueaika-ajon MM-hopeaa Diana Žiliūtėn, Jolanta Polikevičiūtėn ja Rasa Polikevičiūtėn kanssa Agrigentossa 1994.
HMS Goliath (1842)

HMS Goliath oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1842 vesillelaskettu 80-tykkinen Vanguard-luokan toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. lokakuuta 1833 Chathamin telakalta, missä köli laskettiin helmikuussa 1834. Se laskettiin vesille 25. heinäkuuta 1842 ja valmistui 7. lokakuuta 1842, jolloin se asetettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 56 755 puntaa, mihin sisältyi varustaminen reserviin.
Palvelus.
Muutostyöt potkuritaistelulaivaksi tilattiin 20. elokuuta 1856 Chathamin telakalta, missä työt aloitettiin 16. lokakuuta 1856 ja saatiin päätökseen 30. marraskuuta 1857. Aluksen varustaminen saatiin 30. huhtikuuta 1858 päätökseen Sheernessissä. Muutostöiden aikana alukselle asennettiin John Penn &amp; Sonsin valmistama 1 438 ihp:tä tuottanut höyrykone, mikä mahdollisti 9,16 solmun nopeuden. Töiden kustannukset olivat 47 400 puntaa ilman koneistoa.
Aluksen koeajot järjestettiin 12. toukokuuta 1858, mikä jäi aluksen ainoaksi meripalvelukseksi. Alus oli koeajojen jälkeen ankkurissa Sheernessissä. Se lainattiin marraskuussa 1870 koululaivaksi Forest Gate School Ships Committeelle Graysiin. Aluksen päällikkönä oli William Sutherland Bouchier. Alus tuhoutui tulipalossa 22. joulukuuta 1875 ollessaan ankkurissa Thames-joella lähellä Grays'ä. Aluksella olleista noin 500:sta henkilöstä 23 sai palossa surmansa.
HMS Superb (1842)

HMS Superb oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1842 vesillelaskettu Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Pembroken telakalta, missä köli laskettiin marraskuussa 1838. Se laskettiin vesille 6. syyskuuta 1842 ja valmistui 26. huhtikuuta 1845 Plymouthista meripalvelukseen. Valmistuskustannukset olivat 54 979 puntaa, minkä lisäksi varustaminen maksoi 25 313 puntaa.
Palvelus.
Palvelukseen ottamisen jälkeen alus liitettiin Kanaalin laivastoon päällikkönään Armar Lowry Corry. Helmikuussa 1845 alus siirrettiin kahdeksan aluksen muodostamaan koelaivueeseen. Palattuaan Kanaalin laivastoon alus osallistui 1847 Portugalin pieneen sisällissotaan kuningatar Maria II:n tueksi lähetetyssä Sir William Parkerin laivastossa. Toukokuussa osasto vaati kapinallisen Conde das Antasin meritse Tagus-joen suuhun siirrettävää joukko-osastoa antautumaan. Antasin kieltäydyttyä antautumasta brittien veneet valtasivat kuljetusalukset huolimatta rannikkopattereiden tulesta. Noin 3 000 kapinoivaa sotilasta vangittiin ja siirrettiin Fort St. Julianiin merijalkaväen vartioimana, kunnes portugalilaisjoukot ottivat vastuun vartioinnista.
Marraskuusta 1848 alus oli Välimeren laivastossa, kunnes se poistettiin palveluksesta kesäkuussa 1852. Alus romutettiin vuonna 1869.
Viheltäjäpeukaloinen

Viheltäjäpeukaloinen ("Microcerculus philomela") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Viheltäjäpeukaloista tavataan Keski-Amerikassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 178 000 km2. Lajin kannan kooksi arvioidaan 50 000 täysikasvuista yksilöä, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Andrea

Andrea on tavallisimmin naisen, Italiassa kuitenkin miehen etunimi. Miehen nimenä se on kreikkalais­peräisen, Raamatusta tunnetuksi tulleen Andreas-nimen italialainen muoto. Naisen nimenä se on saman nimen naispuolinen vastine ja sellaisena käytössä muun muassa englannin- ja saksan­kielisissä sekä Skandinavian maissa. Englannissa se on ollut käytössä 1600-luvulta lähtien, mutta yleistynyt vasta 1900-luvulla.. 
Suomessa nimi Andrea on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 1383 naiselle ja noin 470 miehelle.Suomessa nimi Andrea on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 1743 naiselle ja noin 630 miehelle. Andrean nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 30. marraskuuta.
Jarmo Rastas

Jarmo Heikki Tapio Rastas (s. 15. kesäkuuta 1952 Liperi) on suomalainen balettitanssija ja tanssinopettaja. Hän kuului Kansallisbalettiin vuodesta 1969, oli sen solistitanssija vuodesta 1975. Hän tanssi pääosan muun muassa baleteissa "Joutsenlampi", "Spartacus", "Romeo ja Julia" ja "Seitsemän veljestä" (Juhanin rooli). Myöhemmin hänet nostettiin tähtitanssijaksi, ja hän toimii Kansallisbaletissa balettimestarina. 
Rastaan puoliso on tanssija Arja Nieminen-Rastas.
Diana Žiliūtė

Diana Žiliūtė (s. 28. toukokuuta 1976 Rietavas) on liettualainen maantiepyöräilyn maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Žiliūtė voitti maantieajon maailmanmestaruuden Valkenburgissa 1998 samalla ajalla hopeaa saaneen Leontien Zijlaard-van Moorselin kanssa. Hän saavutti joukkueaika-ajon MM-hopeaa Liuda Triabaiten, Jolanta Polikevičiūtėn ja Rasa Polikevičiūtėn kanssa Agrigentossa 1994. Maantieajon MM-pronssia hän sai Veronassa 1999 ja olympiapronssia Sydneyssä 2000.
Žiliūtė voitti maailmancupin kokonaiskilpailun vuosina 1998 ja 2000 sekä "naisten Ranskan ympäriajon" Grande Boucle Fémininen 1999.
Žiliūtė valittiin Liettuan vuoden urheilijaksi 1998.
Saavutuksia.
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa hopeaa
Nuorten MM-kilpailut, maantieajossa kultaa
Alle 23-v. EM-kilpailut, maantieajossa hopeaa
Aika-ajon Liettuan-mestaruus
Giro Donne, 7b. etapin voitto
Alle 23-v. EM-kilpailut, aika-ajossa kultaa
Giro Donne, 1., 4., 6. (aika-ajo) ja 12. etapin voitto
Maantieajon Liettuan-mestaruus
Women's Challenge, 3. etapin voitto
Giro Donne, 3. etapin voitto
Alle 23-v. EM-kilpailut, aika-ajossa kultaa, maantieajossa hopeaa
Maailmancup, kokonaiskilpailun voitto
Ottawa (maailmancup), voitto
Ladies Tour Beneden Maas (maailmancup), voitto
MM-kilpailut, maantieajossa kultaa
Aika-ajon Liettuan-mestaruus
Maantieajon Liettuan-mestaruus
Grande Boucle Féminine, kokonaiskilpailun voitto
MM-kilpailut, maantieajossa pronssia
Vuelta Ciclista a Navarra, kokonaiskilpailun sekä 1., 2., 3. ja 4. etapin voitto
Women's Challenge, 3. ja 6. etapin voitto
Giro Donne, 3. etapin voitto
Maailmancup, kokonaiskilpailun voitto
Primavera Rosa (maailmancup), voitto
GP de Plouay, voitto
Olympialaiset, maantieajossa pronssia, aika-ajossa yhdeksäs
Giro Donne, kokonaiskilpailussa toinen, 13. etapin (aika-ajo) voitto
MM-kilpailut, maantieajossa kahdeksas
Giro Donne, kokonaiskilpailussa kolmas
Women's Challenge, 9. etapin voitto
Trofeo Alfredo Binda, voitto
Rund um die Nürnberger Altstadt (maailmancup), voitto
Holland Ladies Tour, 1., 2. ja 7. etapin voitto
Aika-ajon Liettuan-mestaruus
Maantieajon Liettuan-mestaruus
Aika-ajon Liettuan-mestaruus
Giro Donne, prologin ja 6. etapin voitto
GP Liberazione, voitto
Giro di San Marino, prologin ja 1. etapin voitto
Maantieajon Liettuan-mestaruus
Route de France féminine, prologin sekä 1., 5., 6. ja 7. etapin voitto
Tour de Prince Edward Island, kokonaiskilpailun ja 2. etapin (aika-ajo) voitto
Tour de l'Ardèche, 1. etapin voitto
Giro della Toscana (Memorial Michela Fanini), 4b. etapin voitto
Grande Boucle Féminine, 1., 2b. ja 3. etapin voitto
GP Carnevale d'Europa, voitto
Tour de l'Ardèche, 3. ja 5. etapin voitto
MM-kilpailut, maantieajossa kuudes
Aika-ajon Liettuan-mestaruus
Route de France féminine, prologin voitto
Trophée d'Or Féminin, kokonaiskilpailun sekä 2., 3. ja 6. etapin voitto
Giro della Toscana (Memorial Michela Fanini), kokonaiskilpailun voitto
MM-kilpailut, maantieajossa viides
Jussi Rastas

Jussi Kalevi Rastas (1. joulukuuta 1927 Kouvola − 15. elokuuta 2022 Espoo) oli suomalainen tekniikantutkija ja professori. Hän oli Teknillisen korkeakoulun fysikaalisen kemian dosentti vuodesta 1977 ja Suomen Akatemian tutkijaprofessori 1982–1985. Hänen tutkimusalaansa olivat prosessimetallurgia, vaahdotuskemia ja termodynamiikka.
Jānis Timma

Jānis Timma (2. heinäkuuta 1992 Krāslava – 17. joulukuuta 2024 Moskova) oli latvialainen koripalloilija.
Timma edusti vuoteen 2015 asti kotimaansa seurajoukkueita ja pelasi niissä muun muassa Baltian liigaa voittaen sarjan vuonna 2013. Latvian mestaruuden hän voitti vuosina 2014 ja 2015. Vuonna 2015 hän siirtyi Venäjälle, Pietarin Zenitiin. Memphis Grizzlies varasi Timman NBA:han 60. vuorolla . Hänen NBA-pelioikeutensa siirtyivät kesäkuussa 2015 tehdyssä kaupassa Orlando Magicille.
Latvian miesten maajoukkueessa Timma sijoittui kahdeksanneksi vuoden 2015 EM-kilpailuissa.
Sulfisoksatsoli

Sulfisoksatsoli eli sulfafuratsoli (C11H13SN3O3) on sulfonamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina muun muassa korva- ja virtsatieinfektioissa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa sulfisoksatsoli on valkoista tai hieman kellertävää kiteistä ainetta. Se liukenee hieman veteen ja enemmän etanoliin.
Muiden sulfonamidiantibioottien tavoin sulfisoksatsolin antibakteeriset ominaisuudet perustuvat bakteerin tarvitseman foolihapon biosynteesin estoon. Yhdiste tehoaa niin grampositiivisiin kuin gramnegatiivisiinkin bakteereihin. Sulfisoksatsolia käytetään muun muassa korvatulehduksen ja virtsatientulehduksien hoitoon sekä "Haemophilus vaginalis" -bakteeria vastaan. Yhdistettä voidaan käyttää dietanoliamiinisuolana tai mauttomana asetyylijohdannaisena. Itsessään sulfisoksatsolilla on karvas maku. Sulfisoksatsolia voidaan käyttää yhdistelmävalmisteena erytromysiinietyylisukkinaatin kanssa.
Valmistus.
Sulfisoksatsolia syntetisoidaan 3,4-dimetyyli-5-aminoisoksatsolin ja p-asetaminobentseenisulfonyylikloridin välisellä reaktiolla. Näiden tuotteena muodostuva yhdiste hydrolysoidaan sulfisoksatsoliksi.
Liisa Oviir

Liisa Oviir (s. 1. maaliskuuta 1977 Tallinna) on virolainen poliitikko, joka on toimi Viron yrittäjyysministerinä 2015–2016.
Oviir syntyi poliitikkovanhemmille Siiri ja Mihkel Oviirille. Hän toimi asiantuntijatehtävissä Viron Lontoon-suurlähetystössä vuosina 1997–1998. Hän suoritti oikeustieteen opinnot Tarton yliopistossa vuonna 2000. Oviir työskenteli Tallink Groupin lakimiehenä vuosina 1998–2008 ja toimi tämän jälkeen Eesti Energian johtavana lakimiehenä 2008–2015.
Sosiaalidemokraattiseen puolueeseen kuuluva Oviir oli ehdokkaana Viron parlamenttivaaleissa 2015. Hän toimi Rõivasin II hallituksen yrittäjyysministerinä 2015–2016.
Yksityiselämä.
Oviir on eronnut, ja hänellä on kaksi lasta.
Valdemaras Chomičius

Valdemaras Chomičius (, s. 4. toukokuuta 1959 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla sekä Neuvostoliittoa että Liettuaa.
Chomičius kuului Neuvostoliiton maajoukkueeseen, joka voitti olympiakultaa Soulissa 1988, maailmanmestaruuden Kolumbiassa 1982 ja MM-hopeaa Espanjassa 1986. EM-kilpailuista Chomičius voitti Neuvostoliiton joukkueessa viisi mitalia, joukossa mestaruudet vuosilta 1979 ja 1985. Neuvostoliiton hajottua Chomičius ehti edustaa pelaajana Liettuan maajoukkuetta ja voittaa sen jäsenenä olympiapronssia Barcelonassa 1992 ja EM-hopeaa Kreikassa 1995.
Chomičius on toiminut pelaajauransa jälkeen päävalmentajana Venäjän ja Ukrainan pääsarjoissa.
Alvydas Pazdrazdis

Alvydas Pazdrazdis (s. 20. heinäkuuta 1972 Kretinga, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Pazdrazdis kuului Liettuan maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Barcelonassa 1992.
Arūnas Visockas

Arūnas Visockas (s. 7. joulukuuta 1965 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Visockas kuului Liettuan maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Barcelonassa 1992 ja EM-hopeaa Kreikassa 1995.