tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mark 6 -ydinpommi

Mark 6 -ydinpommi eli Mk 6 oli yhdysvaltalainen varhainen ydinpommi, jota tuotettiin vuodesta 1951 alkaen vuoteen 1955 saakka ja joka oli palveluskäytössä vuoteen 1962. Se korvasi aikaisemmat Mark 4 -ydinpommit. Aseesta tehtiin kaikkiaan seitsemän eri suunnitteluversiota ja niitä tuotettiin kaikkiaan yhteensä 1 100 kappaletta.
Mark 6 oli 1,5 metriä halkaisijaltaan ja 3,3 metriä pitkä, kuten myös Mark 4. Se painoi noin 3 400–3 900 kg, riippuen tarkasta Mark 6 -versiosta. (Mark 3 Fat Man painoi yli 4 500 kg.) Se oli kevennetty versio, joka oli myös aerodynaamisesti kehittyneempi, joten sen osumatarkkuus lentokoneesta pudotettaessa oli parempi kuin aikaisemmilla atomipommeilla. Mark 6 oli imploosio-tyyppinen ase, kuten sen edeltäjät Fat Man- ja Mark 4 -atomipommit. Kuten Mark 4, se käytti fissiilinä aineena uraanin ja plutoniumin yhdistelmää, ei pelkkää plutoniumia Fat Manin tapaan. Tarkka fissiilin osan koostumus oli samanlainen kuin useissa muissakin yhdysvaltalaisissa ydinaseissa (Tyypin C ja D pit assembly).
Mark 6:n räjähdysvoimakkuus oli 8, 26, 80, 154 tai 160 kilotonnia, riippuen tarkasta aseen versiosta.
Lentokoneet jotka kantoivat Mark 6 -atomipommeja olivat B-29, B-36, B-47, B-50 ja B-52. Yhdysvaltain laivasto myös kantoi pommia AJ-1-pommikoneissaan.
Mark 6:n perusteella kehiteltyjä malleja.
Mark 13 -ydinpommi ja vastaava W13-ydinkärki olivat muuten samanlaisia kuin Mark 6, mutta niissä oli paranneltu 92:n sytyttimen imploosiojärjestelmä. Molemmat aseohjelmat kuitenkin keskeytettiin 1954, ja nämä aseet eivät päätyneet käyttöön.
Mark 18 -ydinpommi oli Mark 6:n ja Mark 13:n seuraaja, jonka ydin sisälsi plutonium-uraani-komposiitin sijasta 60 kg korkea-rikasteista uraania (HEU). Sen räjähdysteho oli 500 kilotonnia, ja se oli suurin pelkästään fissiota käyttävä pommi, jonka Yhdysvallat on koskaan suunnitellut. Kaikki Mark 18 -pommit kuitenkin lopulta kierrätettiin Mark 6 Mod 6 -pommeiksi sen jälkeen kun vetypommit yleistyivät. Operaatio Ivyn "King"-räjäytys tehtiin Mark 18 -atomipommilla.
PSS-pistooli

PSS-pistooli tai MSS "VUL" on viimeisin Neuvostoliiton äänettömien pistoolien kehitysprojektin tuotos. Pistooli kehitettiin 1980-luvulla ja ensimmäisenä KGB-spetsnaz sai käyttöönsä kyseisen pistoolin.
Pistooli tunnetaan ainutlaatuisesta toimintatavastaan, mikä tekee siitä miltei äänettömän.
Tarkoitus.
Pistooli kehitettiin soveltuvan tiedusteluun ja salamurhiin. PSS-pistoolit ovat edelleen käytössä joissain erikoisjoukoissa ja muun muassa FSB:ssä ja MDV:sää.
Ominaisuudet.
Patruuna.
PPS-pistooli käyttää ainutlaatuista 7,62×42mm SP-4-patruunaa. Patruuna sisältää sisäisen männän ja latauksen. Ammuttaessa mäntä antaa luodille tarpeeksi suuren voiman mahdollistaen tehokkaan 25 metrin kantaman. Ampumisen jälkeen patruunan sisällä oleva mäntä tiivistää hylsyn suuaukon estäen äänen, savun ja liekin "karkaamista" piipusta. Tämä tekee aseesta hyvin ainutlaatuisen.
Jean-Claude Andruet

Jean-Claude Andruet (s. 13. elokuuta 1942 Montreuil) on ranskalainen entinen ralliautoilija ja vuoden 1970 rallin Euroopan mestari. Andruet tunnettiin 1970-luvulla lähinnä Monte Carlon ja Korsikan ralleista Renault Alpinen ja sittemmin Fiat 131 Abarthin ohjaimista. Andruet voitti Alpinella ensimmäisen MM-rallinsa vuoden 1973 Monte Carlo -rallin, samoin kuin seuraavana vuonna Lancia Stratoksella Korsikan rallin, joka oli hänen toinen MM-starttinsa. Kaudella 1977 Andruet ajoi Ranskan maahantuojan Fiat 131:lla viisi MM-osakilpailua, joista tuloksena oli voitto Sanremon rallissa, 2. sija Monte Carlossa ja 4. sija Portugalissa. Kahdessa muussa kilpailussa, Akropoliksessa ja Korsikalla, tuloksena oli keskeytys.
Tämän jälkeen Andruet keskittyi lähinnä ranskan asvalttirallien kiertämiseen. Vuonna 1981 Andruet ajoi Charles Pozzin Ferrari 308 GTB:lla EM-hopeaa saavuttaen kahdeksasta rallista neljä voittoa ja yhden toisen sijan. Seuraavana vuonna Andruet ajoi vielä kaksi EM- ja kaksi MM-rallia samalla Ferrarilla.
Kaudella 1986 Andruet osallistui kolmeen ralliin B-ryhmän Citroen BX4TC:lla. Kauden ja koko auton paras saavutus oli Ruotsin rallin kuudes sija.
Andruet lopetti aktiiviuransa MM-tasolla vuoden 1995 Monte Carlon ralliin, johon hän osallistui Minillä. Vuodesta 2008 alkaen Andruet on osallistunut noin kerran vuodessa Ranskassa ajettavaan historic-kilpailuun Porschen ratissa.
Oskari Santaholma

Oskari Heikki Santaholma (24. huhtikuuta 1878 Kalajoki – 26. elokuuta 1956 Kalajoki) oli suomalainen kauppaneuvos ja sahateollisuusalalla toimineen kalajokelaisen A. Santaholma Oy:n toimitusjohtaja.
Oskari Santaholman vanhemmat olivat kauppias, laivanvarustaja, sahateollisuusmies Antti Pahikkala-Santaholma ja Josefiina Amalia Helander (s. 1834). Hän oli naimisissa vuodesta 1905 Siiri Johanna Selinin (1882–1954) kanssa.
Santaholma kävi muutaman luokan verran Oulun suomalaista lyseota ja sen jälkeen 1897 Raahen Porvari- ja Kauppakoulun. Tehtyään vielä 1901–1902 vuoden mittaisen opintomatkan Englantiin hän alkoi työskennellä isänsä perustamassa A. Santaholma Oy:ssa aluksi konttoripäällikkönä. Oskari Santaholmasta tuli yhtiön toimitusjohtaja vuonna 1924. Vuodesta 1926 lähtien hän omisti yhtiön yhdessä veljiensä kauppaneuvos Sivert Santaholman (1864–1936) ja Olli Santaholman (1875–1940) kanssa. Oskari Santaholman aikana Santaholma oY uudisti 1926 omistamansa Jokirannan sahan Haukiputaalla ja vuonna 1934 yhtiö osti raahelaisen Pirttiniemen sahan Sigrid Juseliuksen säätiöltä. Tämän jälkeen tehtiin uudistustöitä 1937 Jokirannan sahalla, 1938 Jokisuun sahalla ja vuonna 1939 Pirrtiniemen ja Jokirannan sahoilla. Jokirannan sahan yhteyteen valmistui vuonna 1937 21 miilun hiiltämö jonka tuottama sysi myytiin Ruotsiin. A. Santaholma oy:llä oli myös oma telakka joka rakensi useita pieniä hinaajia ja yhteensä 80 proomua. Santaholman sahojen toiminta supistui sota-aikana huomattavasti. Sotien jälkeen yhtiö rakennutti työväen asuntoja työntekijöilleen Raaheen ja Haukiputaalle. Vuonna 1949 Jokirannan ja Pirttiniemen sahoille saatiin selluloosahakkurit käsittelemään sahaustoiminnassa syntyvää jätepuuta. 
Oskari Santaholma oli Santaholma Oy:n johtokunnan jäsenenä 1911–1956 ja Pohjolan Osake-Pankin hallintoneuvoston puheenjohtajana vuodesta 1931 alkaen. Hän oli Kalajoen kunnanvaltuuston jäsenenä ja Oulun kauppakamarin hallituksen jäsenenä. Santaholma sai kunnallisneuvoksen arvon 1928 ja kauppaneuvoksen arvon 1943. Hän rakennutti vuonna 1912 Kalajoelle jugendtyylisen, helsinkiläisen arkkitehtitoimisto Palmqvist &amp; Sjöströmin suunnitteleman "Havula"-nimisen asuinhuvilan. Tämä huvila siirtyi alkuperäisine irtamistoineen vuonna 1992 Santaholman perikunnalta Kalajoen kunnalle. Kunnostustöiden jälkeen Havula avattiin yleisölle vuonna 1997.
Fogbank

Fogbank on Yhdysvaltojen asevoimien koodinimi salaiselle moderneissa ydinaseissa, kuten W76, W78 ja W80 ydintaistelukärjissä käytettävälle materiaalille.
Kaikki Fogbankiin liittyvä materiaali on salaista. Entisen Oak Ridge National Laboratoryn esimiehen Dennis Ruddyn sanoin, "Materiaali itsessään on salaista. Sen koostumus on salainen. Sen käyttö ydinaseissa on salainen, ja sen valmistusprosessi on salainen." Yhdysvaltain energiaministeriön ydinaseturvallisuuden osaston dokumentit kutsuvat sitä materiaaliksi jota "käytetään ydinaseissa ja ydinräjähteissä" yhdessä litiumhydridin (LiH) ja litiumdeuteridin (LiD), berylliumin (Be), uraanihydridin (UH3), ja plutoniumhydridin kanssa. Ulkopuoliset ydinaseasiantuntijat arvelevat että Fogbank on aerogeeli, joka toimii ns. "välitilan" materiaalina vetypommissa, eli aineena josta on tarkoitus tulla superkuumaa plasmaa kun aseen fissio-osa räjähtää, ja tämän plasman sitten aloittaen fuusio-vaiheen ydinräjähdyksen.
Ainetta valmistettiin Oak Ridgessä, Tennesseessä vuodesta 1975 aina 1989 saakka, kun viimeinen erä W-76 ydinkärkiä valmistettiin. Valmistuslaitos suljettiin ja purettiin 1993. Jäljelle jätettiin vain pieni koetehdas, jota on käytetty tuottamaan pieniä eriä Fogbankia testaustarkoituksiin.
Tuotantoa on tämän jälkeen yritetty ajaa takaisin ylös. Tässä oli hyvin suuria vaikeuksia ja seuraavan kerran ikääntyvien ydinaseiden päivittämiseen tarvittavaa Fogbankia saatiin vasta 2008, ja projektin kokonaiskustannukset olivat yli 90 miljoonaa dollaria.
Aineen tuotantoprosessista tiedetään sen verran, että siinä käytetään liuottimena tulenarkaa ja terveydelle haitallista asetonitriilia, joka aiheutti useita evakuointeja tuotantolaitoksessa.
Uudenseelanninkyyhky

Uudenseelanninkyyhky ("Hemiphaga novaeseelandiae") on Uuden-Seelannin endeeminen kyyhkylintu.
Koko ja ulkonäkö.
Täysikasvuinen yksilö kasvaa noin 50 senttimetriä pitkäksi ja reilun 600 gramman painoiseksi. Höyhenpeite on yläosasta sinivihreä, muuttuen pronssin ja violetin väriseksi niskan ja selän alueella. Vatsa on valkea, värin muuttuessa tarkkarajaisesti sinivihreäksi rinnan alueella. Nokka on oranssi tai punainen, jalat ja silmät kirkkaanpunaiset. Nuoren yksilön höyhenpeitteen väritys on hailakampaa.
Ravinto.
Ravinto koostuu kukista ja hedelmistä sekä apiloista. Moa-lintujen kuoltua sukupuuttoon uudenseelanninkyyhky on tärkeä alkuperäiskasvien siementen levittäjä, sillä se on riittävän suuri nielemään alkuperäiskasvien, kuten karakapuun ("Corynocarpus laevigatus") ja tawan ("Beilschmiedia tawa") hedelmiä, sekä miron ("Prumnopitys ferruginea") käpyjä.
Pesintä ja lisääntyminen.
Uudenseelanninkyyhky pesii keväällä-kesällä. Pesä rakennetaan kuolleista tikuista. Lintu munii yhden munan kerrallaan, jota haudotaan 28 päivän ajan, sekä uroksen, että naaraan toimesta. Poikasta suojellaan jatkuvasti noin kymmenen päivän ajan, kunnes höyhenpeite on kunnolla kehittynyt. Tämän jälkeen poikanen jätetään jo pidemmäksi aikaa yksin, jommankumman vanhemmista käydessä ruokkimassa poikasta aika-ajoin. 35–40 päivän iässä poikanen poistuu pesästä.
Levinneisyys ja uhat.
Elinalue kattaa koko Uuden-Seelannin alueen. Kannat ovat kuitenkin heikentyneet alueilla, joilla esiintyy ei-luontaisia petoja, kuten kettukusuja ja rottia. Lisäksi sopivan elinalueen menetys ihmisten toimien seurauksena ja laittomasta metsästyksestä johtuen kannat koot ovat alueellisesti laskussa.
Muuta.
Alalajiksi luokiteltu "Hemiphaga novaeseelandiae chathamensis" luokitellaan joidenkin lähteiden mukaan myös omaksi lajikseen, osassa lähteistä uudenseelanninkyyhkyn alalajiksi.
GAIG

 
GAIG Stock Co., Ltd. (GAIG, ; ennen vuotta 2005 nimeltään "Guangzhou Automobile Industry Group") on vuonna 2000 perustettu kiinalainen autoteollisuuskonserni. Yhtiön kotipaikka on Kanton.
Se on kiinalainen valtionyhtiö, joka tunnetaan erityisesti tytäryhtiönsä, julkisesti noteeratun valtionyhtiön, GAC Groupin (GAGC, Guangzhou Automobile Group Co., Ltd.) ja sen yhteis- ja tytäryritysten (muun muassa GAC Changfeng, GAC Gonow, GAC Honda, GAC Nissan, GAC Toyota, GAC Fiat Chrysler, GAC Mitsubishi) valmistamista autoista. Näitä ovat Kiinassa valmistetut automerkit Changfeng Liebao, Fiat, GAC, Gonow, Honda, Mitsubishi, Toyota, Trumpchi.
Senta Berger

Senta Berger (s. 13. toukokuuta 1941) on itävaltalainen näyttelijä, joka kuuluu saksalaisen kielialueen arvostetuimpiin niin teatteri-, televisio- kuin elokuvanäyttelijänäkin. 
Hän aloitti elokuvauransa saksankielisissä tuotannoissa ja työskenteli sitten vuosina 1962–1969 Hollywoodissa, jossa hänen vastanäyttelijöitään olivat muun muassa Charlton Heston, Frank Sinatra, Dean Martin, Richard Harris, Kirk Douglas, John Wayne ja Yul Brynner.
Vuonna 1963 Berger tutustui näyttelijä-ohjaaja Michael Verhoeveniin. He perustivat vuonna 1965 yhteisen tuotantoyhtiön ja menivät seuraavana vuonna naimisiin. Heillä on 1972 ja 1979 syntyneet pojat.
Yleisön edessä Senta Berger on esiintynyt muun muassa Salzburin musiikkijuhlilla, Itävallan Burgtheaterissa, Hampurin Thalia-teatterissa ja Berliinin Schiller-teatterissa. 1980-luvulta lähtien Berger on tehnyt paljon televisiorooleja, ja hänen uransa on jatkunut vielä 2010-luvullakin.
Senta Berger on voittanut uransa aikana monia saksankielisen alueen elokuva- ja televisiopalkintoja ja sai vuonna 1999 saksalaisen Bundesverdienstkreuzin.
Vuonna 2006 Berger julkaisi muistelmansa nimeltä "Ich habe ja gewusst, dass ich fliegen kann" (”Tiesinhän osaavani lentää”, Kiepenheuer &amp; Witsch, ).
Christopher J. Cassidy

Christopher John Cassidy (s. 4. tammikuuta 1970 Salem, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen astronautti. 
Cassidy valittiin astronauttikoulutukseen vuonna 2004. Vuonna 2009 Cassidy osallistui NASA:n Endeavour-avaruussukkulan lennolle STS-127. Vuonna 2013 hän oli Sojuz TMA-08M -lennon miehistön jäsen Retkikunnassa 35 ja huhtikuusta 2020 alkaen Sojuz MS-16 -lennolla miehistön jäsen Retkikunnassa 62.
W89-ydinkärki

W89-ydinkärki oli yhdysvaltalainen toistaiseksi viimeisin suunniteltu vetypommi, jota suunniteltiin 1980-luvun puolestavälistä alkaen ohjusten kuten AGM-131 SRAM II taistelukärjeksi.
Suunnittelutyö keskeytettiin syyskuussa 1991 yhdessä SRAM II ohjuksen kanssa, ennen kuin asetta massatuotettiin. Joitain testilaitteita on mahdollisesti valmistettu.
W89 oli 33,8 cm halkaisijaltaan ja 103,6 cm pitkä. Se painoi 147 kg ja ydinräjähteen räjähdysteho oli suunnitelmien mukaan 200 kilotonnia.
W88-ydinkärki

W88-ydinkärki on yhdysvaltalainen vetypommi, jota suunniteltiin Los Alamos National Laboratoryssä 1970-luvulla monikärkiohjusten taistelukärjeksi. Se on edelleen (2016) palveluskäytössä.
Sitä on luonnehdittu edistyneimmäksi koskaan valmistetuksi ydintaistelukärjeksi. Sen fissiota käyttävän primääriosan on arveltu olevan litistyneen ellipsoidin muotoinen (kuten kananmuna). Tällainen rakenne mahtuu paremmin kartiomaisen kuoren sisään kuin tavallinen pyöreä imploosio-aseen ydin, mutta sen räjäyttämisen mallintaminen supertietokoneilla on paljon monimutkaisempaa, koska plutonium täytyy saada kriittiseksi siten, että suunnatulla tavanomaisen räjähdysaineen räjäytyksellä ytimen primääriosa "pyöristetään" vasta räjähdyshetkellä. Varmaa tietoa aseen rakenteesta ei kuitenkaan ole.
UGM-133 Trident II SLBM-ohjus voidaan varustaa kahdellatoista W88-taistelukärjellä.
W88 on 55 cm suurimmalta halkaisijaltaan ja 175 cm pitkä. Se painaa alle 360 kg ja ydinräjähteen räjähdysteho on 475 kilotonnia.
Walter Boyce

Walter Boyce (s. 29. lokakuuta 1946) on kanadalainen entinen ralliautoilija. Hän ei koskaan kilpaillut Pohjois-Amerikan ulkopuolella, mutta osallistui kaikkiin kuuteen Yhdysvalloissa ja Kanadassa ajettuun rallin MM-sarjan kilpailuun. Boyce ei urallaan kerännyt yhtäkään MM-pistettä, vaikka uralle onkin kirjattu yksi voitto ja yksi kolmostila. Tämä johtuu siitä, että vuosina 1973 ja 1974 ei vielä ajettu kuljettajien MM-pisteistä, vaan ainoastaan autonvalmistajien pisteistä.
Boycen ainoa MM-voitto tuli vuoden 1973 Press-on-Regardless -rallista, joka ajettiin Yhdysvaltain Michiganissa. Huipputason eurooppalaisia kuljettajia ei ralliin tuolloin osallistunut.
Boyce on lisätty Kanadan moottoriurheilun Hall of Fameen vuonna 2003. Hän on ainoa kanadalainen, joka on voittanut FIA:n rallin MM-sarjan kilpailun urallaan. Lisäksi hän on voittanut useita Kanadan ja SCCAn kilpailuja.
Ahti Huhtaniska

Ahti Huhtaniska on suomalainen lentopalloerotuomari. Huhtaniskalla on takanaan mittava ura kotimaisilla ja kansainvälisillä lentopallokentillä. Vuonna 2016 hän tuomitsi miesten lentopallon Mestareiden liigan lopputurnauksessa ja miesten Mestarien liigan loppuottelun Zeni Kazanin ja Trentinon välillä Puolan Krakovassa. Muiden Euroopan cupien loppupeleissä hän oli tuominnut aiemmin kuusi kertaa, joista kaksi kertaa naisten Mestarien liigassa. Kerran hän on viheltänyt loppuottelussa.
Aikuisten EM-kisoissa Huhtaniska on ollut tuomarina vuoden 2007 Moskovan kisoista alkaen eli yhteensä viisi kertaa. Vuosina 2011, 2013 ja 2015 hän tuomitsi mitalipeleissä asti. Huhtaniska vihelsi myös Puolan MM-kisoissa 2014. Maailmanliigan pelejä hän on tuominnut vuodesta 2008 alkaen joka vuosi. Huhtaniska on valittu neljästi kauden liigatuomariksi Suomessa 2010, 2013, 2014 ja 2015. Kauden erotuomariksi hänet on niin ikään valittu neljästi vuosina 2004, 2008, 2010 ja 2012.
Huhtaniska aloitti kansainvälisen tuomariuransa vuonna 1999. Vuotta aiemmin hän oli käynyt kansainvälisen erotuomarikurssin 38-vuotiaana. Kansainvälisten lentopallotuomareiden eläkeikä on 55 vuotta, joten Huhtaniskan kv-erotuomarointi päättyy joulukuussa 2016 eläkeiän täytyttyä. Kotimaisilla lentopallokentillä hän tuomitsee niin ikään viimeisen ottelunsa vuoden 2016 lopulla.
Huhtaniska pelasi omalla pelaajaurallaan parhaimmillaan SM-sarjassa vuosina 1983-86. Aktiivinen lentopalloura päättyi vuonna 1993 ykkössarjatason otteluissa.
Jürgen Kramny

Jürgen Kramny (s. 18. lokakuuta 1971) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. 
Ura pelaajana.
Kramny hankki jalkapallo-oppinsa SpVgg Ludwigsburgin joukkueessa, jota edusti juniorivuosinaan. Ammattilaisuransa hän aloitti vuonna 1990 VfB Stuttgartissa, josta siirtyi vähäisen peliajan vuoksi 1. FC Nürnbergin jo vuonna 1992. Nürnbergissä tuli enemmän vastuuta ensin kaudella 1992/93 Bundesliigassa ja sen jälkeen kahden kauden ajan 2. Bundesliigassa. Kesällä 1995 Kramny siirtyi 1. FC Saarbrückeniin, jossa pelasi alemmilla sarjatasoilla kahden kauden ajan.
Kesällä 1997 Kramny liittyi FSV Mainzin riveihin. Seurassa vierähti kaikkiaan seitsemän kautta 2. Bundesliigassa ja viimeiseksi jäänyt kausi 2004/05 pääsarjatasolla. Kramny urakoi seuran paidassa yli 200 ottelussa, kunnes vuonna 2005 siirtyi SV Darmstadtiin. Vuonna 2006 hän palasi vielä Mainziin pelaten 11 ottelua seuran reservijoukkueessa, kunnes lopetti pelaajauransa.
Ura valmentajana.
Valmennusuransa Kramny aloitti FSV Mainzissa U19-juniorien valmentajana kesällä 2006. Hän toimi myös Jørn Andersenin apuvalmentajana vuosina 2008–2009. Kesällä 2010 hän siirtyi VfB Stuttgartin organisaatioon juniorivalmentajaksi. Loka–joulukuussa 2010 hän toimi lyhyen aikaa Jens Kellerin apuvalmentajana Stuttgartin edustusmiehistössä.
Heinäkuussa 2011 Kramnysta tuli Stuttgartin reservijoukkueen päävalmentaja. Marraskuussa 2015 hän nousi Bundesliigassa heikosti pelanneen Stuttgartin edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Joulukuussa seura teki hänen kanssaan kauden loppuun ulottuvan sopimuksen.
Kramnyyn tehtävänä oli pelastaa Stuttgart putoamielta Bundesliigasta. Vuodenvaihteessa Stuttgart olikin vahvassa vireessä voittaen kuusi liigaottelua peräkkäin. Suunta kuitenkin kääntyi ja helmikuun lopun Hannover-tappion jälkeen Stuttgart voitti vain yhden 11 pelaamastaan ottelusta. Näin Kramnyn kohtaloksi koitui olla valmentaja, jonka alaisuudessa Stuttgart putosi Bundesliigasta pelattuaan siellä yhtä jaksoisesti kaudesta 1977/78 saakka. Kauden jälkeen Kramny sai potkut tehtävästään.
Marraskuun puolivälissä 2016 Kramnysta tuli Arminia Bielefeldin päävalmentaja. Kramny ei saanut Arminian peliä kulkemaan edeltäjäänsä Rüdiger Rehmiä paremmin ja putoamiskamppailuun juuttunut seura erotti hänet jo maaliskuussa 2017.
Pentametyylidietyleenitriamiini

Pentametyylidietyleenitriamiini eli PMDTA tai PMDETA (C9H23N3) on polyamiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä valmistettaessa polyuretaanivaahtoja ja orgaanisen kemian synteeseissä organometalliyhdisteiden ligandina.
Ominaisuudet.
Pentametyylidietyleenitriamiini on huoneenlämpötilassa väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdisteellä on tyypillinen ammoniakinkaltainen haju. Pentametyylidetyleenitriamiini liukenee hieman veteen ja paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja hiilivetyihin. Pentametyylidietyleenitriamiini on kolmihampainen ligandi ja sitoutuu esimerkiksi organolitiumyhdisteiden litiumatomiin. Muodostuva kompleksi on monomeerinen, mikä lisää organolitiumyhdisteiden reaktiivisuutta.. 
Valmistus ja käyttö.
Pentametyylidietyleenitriamiinia voidaan valmistaa dietyleenitriamiinista, formaldehydistä ja muurahaishaposta niin kutsutulla Eschweiler–Clarke-reaktiolla.
Pentametyylidietyleenidiamiinia käytetään sekä joustavien että jäykkien polyuretaanivaahtojen valmistuksessa katalyyttinä. Yhdistettä käytetään myös parantamaan organolitiumyhdisteiden reaktiivisuutta ja ligandina Huisgen-sykloadditioissa, joissa orgaaninen atsidi reagoi alkyynin kanssa triatsoliksi.
Loimua Areena

Loimua Areena (entinen Elenia Areena) on Hämeenlinnaan elokuussa 2014 valmistunut sisäpalloiluhalli. Hallin omistaa Hämeenlinnan Liikuntahallit Oy ja sen pääasialliset käyttäjät ovat salibandyn Steelers sekä lentopallossa Hämeenlinnan lentopallokerho (entinen joukkueen nimi HPK Naiset). Lisäksi areenalla järjestetään mm. konsertteja ja messutapahtumia. Hallin nimisponsori on Loimua (entiseltä nimeltään Elenia Lämpö).
Pullerin urheiluhallin suunnitteleminen aloitettiin 2009. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Petri Ilmarinen ja Seppo Ilmarinen. Rakentaminen pääsi alkamaan 2013. Elenia Lämpö Oy osti hallin nimioikeudet toukokuussa 2013. Halli valmistui elokuussa 2014.
Urheilutapahtumissa hallissa on tapahtumasta riippuen 300-2600 istumapaikkaa. Harjoituskäytössä ja isoissa turnauksissa iso halli voidaan jakaa väliverhoilla kolmeen pienempään kenttään. Hallissa on 16 pukuhuonetta, kuntosali, telinevoimistelusali sekä kahvila.
Iso Riutaslampi

Iso Riutaslampi on Pirkanmaalla pohjoisessa Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Iso Riutaslampi on osa Vahojärven-Aurejoen aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 450 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 4,4 hehtaaria. Se sijaitsee 3,7 kilometriä Vahojärveltä etelään soita ja kallioisia mäkiä vuorottelevassa erämaassa. Alueen suot on ojitettu harvakseltaan ja lampeen laskee kuusi suo-ojaa. Yksi laskuoja tulee Pikku Riuttaslammesta. Lammen laskuoja lähtee sen pohjoispäästä ja laskee 350 metrin päässä Mullilampeen, jonka laskuoja Mullilamminoja päätyy lopulta Vahojärven Hähkiölahteen. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja se on pääosin metsäistä suota. Lampi on pientä kämppää lukuun ottamatta autio eikä sinne johda tietä. Tampere-Seinäjoki-junarata ohittaa lammen 150 metrin etäisyydeltä.
Angelus Watches

Angelus Watches on 1891 perustettu sveitsiläinen kellojen valmistaja. Angeluksen saavutuksia on esimerkiksi vuonna 1942 esitelty maailman ensimmäinen rannekello, joka näyttää päivämäärän. 
Viimeinen Angelus-kronografi julkaistiin vuonna 1960, jonka jälkeen halpojen kvartsikellojen vyöry johti Angeluksen katoamiseen markkinoilta. Vuosina 2011-2015 kellovalmistaja Manufacture La Joux-Perret osti Angeluksen ja alkoi kehitellä uutta kelloa, Angelus U10 Toubillon Lumière, joka esiteltiin vuonna 2015.
Aiheesta muualla.
http://angelus-watches.com/en-us/history/
Tommy Flanagan (muusikko)

Tommy Flanagan (16. maaliskuuta 1930 – 16. marraskuuta 2001) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, jonka pääinstrumentti oli piano. Flanagan soitti monilla jazzin klassikkolevyillä mm. Sonny Rollinsin Saxophone Colossus, Wes Montgomeryn The Incredible Jazz Guitar of Wes Montgomery ja John Coltranen Giant Stepsillä.
Garnet Hathaway

John Garnet Hathaway (s. 23. marraskuuta 1991 Naples, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Philadelphia Flyersia.
Ura.
Hathaway pelasi neljän kauden ajan vuosina 2010–2014 NCAA:ssa Brownin yliopistossa. Tulokaskaudellaan hän pelasi 31 ottelua tehden niissä viisi maalia ja 14 tehopistettä. Toisella kaudella hänen ottelumäärä tippui 26:een. Hän teki kauden aikana kolme maalia ja yhteensä kahdeksan pistettä. Kaudeksi 2012–2013 Hathaway valittiin joukkueen varakapteeniksi. Hän oli 33 ottelussa tekemillään 21 tehopisteellä joukkueen sisäisen pistepörssin kolmas. Viimeisellä yliopistokaudellaan hän teki 15 tehopistettä. Yhteensä neljällä NCAA-kaudellaan Hathaway pelasi 121 ottelua, joissa teki 20 maalia sekä 38 syöttöpistettä eli yhteensä 58 tehopistettä.
Viimeisen NCAA-kauden päätyttyä Hathaway siirtyi loppukaudeksi AHL:ään Abbotsford Heatiin, jossa ehti pelata kahdeksan runkosarjaottelua ilman pisteitä. Pudotuspeleissä hän pelasi yhden ottelun, jossa hän sai kymmenen rangaistusminuuttia. Ensimmäisellä kokonaisella ammattilaiskaudellaan 2014–2015 Hathaway pelasi nimensä vaihtaneessa Adirondack Flamesissa. Hän pelasi 72 ottelua ja teki niissä 19 maalia ollen David Wolfin jälkeen joukkueen toiseksi paras maalintekijä. Yhteensä hän teki 36 tehopistettä.
Kauden päätyttyä Hathaway teki huhtikuussa 2015 kaksivuotisen tulokassopimuksen Calgary Flamesin kanssa. Hän osallistui joukkueen kautta 2015–2016 edeltäneelle harjoitusleirille, mutta joutui aloittamaan kauden AHL-farmiseura Stockton Heatissa. Hathaway teki 35 AHL-ottelussa kuusi maalia ja 17 tehopistettä ennen kuin hänet nostettiin Flamesin NHL-kokoonpanoon. NHL-debyyttinsä hän teki 29. helmikuuta 2016, kun Flames hävisi Philadelphia Flyersille lukemin 4–3. Hän sai peliaikaa 12.51 minuuttia
Hathaway teki kesäkuussa 2019 neljävuotisen sopimuksen Washington Capitalsin kanssa.
Helmikuussa 2023 Capitals kauppasi Hathawayn ja Dmitri Orlovin Boston Bruinsiin. Capitals sai vastineeksi Craig Smithin sekä ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 2023 varaustilaisuudessa, toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2025 varaustilaisuudessa ja kolmannen kierroksen varausvuoron vuoden 2024 varaustilaisuudessa. 
Heinäkuussa 2023 Hathaway teki vapaana agenttina Philadelphia Flyersin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 4,75 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. Heinäkuussa 2024 Hathaway solmi Flyersin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 4,8 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Naistenlääkäri tri Sibelius

Naistenlääkäri tri Sibelius ("Frauenarzt Dr. Sibelius") on Rudolf Jugertin ohjaama saksalainen draamaelokuva vuodelta 1962. Elokuvan pääosia näyttelevät Lex Barker, Barbara Rütting, Senta Berger ja Sabine Bethmann. Sivuosassa nähdään suomalainen Anneli Sauli nimellä Ann Savo.
Elokuva kertoo lapsettomassa avioliitossa elävästä gynekologi Georg Sibeliuksesta (Barker), jonka elämään nuoruudenrakastettu (Rütting), nyt vakavasti sairas, ilmaantuu uudelleen. Sivujuonessa alaikäinen tyttö yrittää taivutella lääkäriä laittomaan aborttiin.
Crocodylomorpha

Crocodylomorpha on arkosaurien ryhmä, joka sisältää krokotiilieläimet ja joitakin niiden sukupuuttoon kuolleita sukulaisia. Crocodylomorphan ensimmäiset jäsenet ilmaantuivat noin 230 miljoonaa vuotta sitten myöhäistriaskauden Carnia-vaiheella. Ne olivat aluksi pieniä maalla eläviä lihansyöjiä, jotka juoksentelivat neljällä jalalla kohonneessa asennossa. Ainoa tähän päivään asti selvinnyt ryhmä on krokodyliformit (Crocodyliformes), josta kehittyi raskaasti panssaroituja, retkottavia ja osittain vedessä eläviä lajeja, toisinaan myös kasvinsyöjiä. Aiemmin kaikkien krokodyliformeihin kuulumattomien Crocodylomorpha-lajien katsottiin muodostavan ryhmän Sphenosuchia, mutta se ei nykykäsityksen mukaan ole monofyleettinen. Näitä ”Sphenosuchia”-lajeja eli rinta rinnan kehittyneempien krokodyliformien kanssa vielä myöhäisjurakaudella noin 150 miljoonaa vuotta sitten.
Fylogenia.
Leardi, Pol, &amp; Clark (2017):
Kingwood (Länsi-Virginia)

Kingwood on kaupunki ja Prestonin piirikunnan hallinnollinen keskus Länsi-Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki on perustettu vuonna 1815. Kaupungin pinta-ala on 6,29 km² ja vuonna 2010 siellä oli 2 939 asukasta.
Väestö.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Kingwoodissa oli 2 939 asukasta, 1 291 taloutta ja 818 perhettä. Väestötiheys oli 467/km². Asukkaista yli 97 prosenttia oli valkoihoisia. Vuonna 2000 kaupungin talouksien mediaanitulo oli 29 155 dollaria ja perheiden 36 313 dollaria. Miesten mediaanitulo oli 30 658 dollaria ja naisten 18 190 dollaria. Tulot henkilöä kohden olivat 16 299 dollaria. Noin 16,3 prosenttia perheistä ja 17 prosenttia koko väestöstä, 25,2 prosenttia alle 18-vuotiaista ja 13,6 prosenttia yli 65-vuotiaista eli köyhyysrajan alapuolella.
Long Beachin ePrix 2016

Long Beachin ePrix 2016 eli 2016 Long Beach ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2015–2016 kuudes osakilpailu. Kilpailu ajettiin 2. huhtikuuta Long Beachin katuradalla Long Beachilla, Yhdysvalloissa.
Aika-ajoissa paalupaikalle ajaneen Team Agurin António Félix da Costan suoritus hylättiin liian alhaisten rengaspaineiden vuoksi, jolloin paalupaikka ja siitä annettavat pisteet siirtyivät Sam Birdille. Kilpailun voitti ABT Schaeffler Audi Sportin Lucas di Grassi.
Tom Harrell

Tom Harrell (s. 16. kesäkuuta 1946 Urbana, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jazz-trumpetisti.
Elämä.
Harrellin ollessa viisivuotias hänen perheensä muutti San Franciscon lahden ympäristöön. Hän aloitti trumpetin soittamisen kahdeksanvuotiaana ja soitteli paikallisten ammattiyhtyeiden kanssa 13-vuotiaana. Osallistuttuaan parikymppisenä jazz-työpajaan Harrell lähti kiertueelle Stan Kentonin ja Woody Hermanin yhtyeiden kanssa. Samoihin aikoihin hänellä diagnosoitiin skitsofrenia.
1970-luvulla Harrell muutti New Yorkiin, jossa hän esiintyi Village Vanguard -big bandissä Mel Lewisin kanssa, sittemmin Chuck Israelsin National Jazz Ensemblessa, Aztecassa, Arnie Lawrencen Treasure Islandissa ja rock/funk-yhtye Cold Bloodissa. Hän soitti myös yhdessä Cecil Paynen, Bill Evansin ja Lee Konitzin kanssa.
1980-luvulla Harrell liittyi viidenneksi jäseneksi Phil Woodsin kvartettiin, josta tuli kvintetti.
1990-luvun lopussa Harrell kokosi oktetin, johon kuuluivat trumpetisti Wayne Andre, tenori-saksofonistit Don Braden ja Greg Tardy, baritoni Gary Smulyan, pianisti Xavier Davis, basisti Ugonna Okegwo ja rumpali Billy Hart.
Harrellin vuonna 1999 julkaisema "Time’s Mirror" oli ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi. Vuonna 2000 Entertainment Weekly nimesi CD:llä julkaistun "The Art of Rhythm" -levyn vuoden parhaaksi jazz-albumiksi. Samana vuonna Harrell teki Euroopan-kiertueen.
Soittotyyli.
Harrell soittaa iskevää ja täsmällistä bebop-jazzia.
Alexander Hellström

Alexander Hellström (s. 17. huhtikuuta 1987 Falun, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Elite Prospects -sivuston mukaan Hellström on pelityyliltään puolustava puolustaja, joka kykenee myös varsin fyysiseen peliin. Varsin isokokoinen Hellström on pelannut urallaan aiemmin myös Pohjois-Amerikassa, KHL:ssä ja Slovakiassa.
Ura.
Seuraura.
Hellström on Vännäs HC:n kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin IF Björklövenissä, jonka miesten joukkueessa Hellström debytoi 17-vuotiaana Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa kaudella 2004–2005. Hän pelasi joukkueessa tuolloin 15 runkosarjaottelua. Kaudella 2005–2006 Hellström pelasi Allsvenskanissa 31 runkosarjaottelua. St. Louis Blues varasi hänet seitsemännellä kierroksella 184. pelaajana . Kaudella 2006–2007 Hellström eteni Björklövenin kanssa Kvalserieniin, mutta joukkue jäi kuitenkin ilman Elitserien-nousua.
Toukokuussa 2007 Hellström teki kolmivuotisen tulokassopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Hän pelasi kaksi ensimmäistä sopimuskauttaan pääosin AHL-joukkue Peoria Rivermenissä, joista tulokaskausi 2007–2008 toi Hellströmille 35 runkosarjaottelussa tehot 3+2=5. Kaudesta 2008–2009 hän pelasi osan myös ECHL-joukkue Alaska Acesissa. Lokakuussa 2009 Blues lainasi Hellströmin kauden 2009–2010 kattaneella sopimuksella kotimaahansa Elitserien-joukkue Luleå HF:n riveihin. Hänen tulokaskautensa Ruotsin pääsarjatasolla toi 45 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2. Hellström keräsi myös 99 jäähyminuuttia, joilla hän jakoi Elitserienin jäähypörssin seitsemännen sijan HV71:n Pasi Puistolan kanssa.
Kaudeksi 2010–2011 Hellström siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL-joukkue Sibir Novosibirskiin. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi jatkamaan KHL-uraansa slovakialaisen Lev Popradin riveihin. Hellström pelasi noin puolet kaudestaan kuitenkin Slovakian Extraligan HK Popradin puolella. Elokuussa 2012 hän palasi taas kotimaahansa ja siirtyi try-outille Elitserien-joukkue Brynäs IF:ään paikkaamaan Lars Jonssonin loukkaantumista. Hellström pelasi siellä kuusi European Trophy -ottelua, mutta hän jäi ilman jatkosopimusta ja palasi syyskuussa kaksi sarjatasoa alemmas IF Björklöveniin pelaamaan Ruotsin I-divisioonaa. Hellström oli kauden päätteeksi nostamassa joukkuetta Allsvenskaniin. Toukokuussa 2013 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Björklövenin kanssa. Kaudella 2013–2014 Hellström nousi joukkueen varakapteeniksi ja sijoittui 95 minuutillaan Allsvenskanin jäähypörssissä kymmenenneksi.
Hellström siirtyi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella sopimuksella SHL:ssä (ent. Elitserien) pelaavan Örebro HK:n joukkueeseen. Hän jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Libor Hudáčekin ja Joel Mustosen kanssa lukemalla +7. Kaudella 2016–2017 Hellström nousi Örebron varakapteeniksi.
Maajoukkueura.
Hellström pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007, jolloin hän voitti pronssia. Hellström pelasi myös alle 18-vuotiaiden U-18 Junior World Cupissa vuonna 2004 voittaen pronssia. Yhteensä hän on pelannut 22 nuorten ja 23 poikien maaottelua.
Monongalian piirikunta

Monongalian piirikunta on piirikunta Länsi-Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Piirikunta on perustettu vuonna 1776 ja sen nimi juontuu Monongahela-joesta. Vuonna 2010 piirikunnan asukasluku oli 96 189. Piirikunnan hallintokeskus on Morgantown.
Maantiede.
Piirikunnan pinta-ala on 950 km², josta maata on noin 930 km² ja vesistöjä 15 km². 
Väestö.
Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan Monongalian piirikunnassa oli 81 866 asukasta, 33 446 taloutta ja 18 495 perhettä. Väestötiheys oli 88/km². Asukkaista yli 92 prosenttia oli valkoihoisia. Piirikunnan talouksien mediaanitulo oli 28 625 dollaria ja perheiden 43 628 dollaria. Miesten mediaanitulo oli 33 113 dollaria ja naisten 23 828 dollaria. Tulot henkilöä kohden olivat 17 106 dollaria. Noin 11,3 prosenttia perheistä ja 22,8 prosenttia koko väestöstä, 17,9 prosenttia alle 18-vuotiaista ja 8 prosenttia yli 65-vuotiaista eli köyhyysrajan alapuolella.
W76-ydinkärki

W76-ydinkärki on yhdysvaltalainen vetypommin sisältävä ydintaistelukärki, jota suunniteltiin 1970-luvulla monikärkiohjusten taistelukärjeksi. Sitä valmistettiin vuosina 1978–1987, ja se on edelleen (2016) palveluskäytössä. 
W76:n tarkkoja ulkomittoja ei tiedetä. Se painaa 164 kg ja ydinräjähteen räjähdysteho on 100 kilotonnia.
Trident I ja Trident II SLBM-ohjukset voidaan varustaa neljällätoista W76-taistelukärjellä.
Asetta on valmistettu yhteensä 3 030 kappaletta. Se on Yhdysvaltojen asevoimien yleisin ydintaistelukärki. Se on käytössä myös Britannian laivastolla maan ydinpelotteeseen kuuluvilla, Trident-ohjuksia kantavilla neljällä sukellusveneellä.
Mk 101 Lulu

Mk-101 Lulu oli ilmasta pudotettava ydinräjähteen sisältänyt syvyyspommi. Sen kehitti Yhdysvallat kylmän sodan aikana 1950-luvulla. Se käytti W34-ydinkärkeä, jonka räjähdysteho oli 11 kilotonnia TNT:tä. Yhdysvaltain laivasto otti aseen palveluskäyttöön sukellusveneiden torjuntaan vuosina 1958–1971. Arviolta 600 yksilöä tämän tyypin ydinaseita tuotettiin. Siitä oli viisi eri versiota. Asetta myös varastoitiin Yhdysvaltojen ulkopuolelle NATO-maiden varastoihin, mutta amerikkalaisten joukkojen valvontaan. 
Se voitiin pudottaa ainakin Avro Shackleton, Lockheed P-2 Neptune ja Lockheed P-3 Orion pommikoneista.
Aseen pituus oli 229 cm, halkaisija 46 cm ja se painoi 540 kg.
Pommissa ei ollut kehittyneitä turvajärjestelmiä, vaan jos toimintakuntoon viritetty Mk-101 Lulu vieri laidan yli sotalaivan kannelta, se räjähti upottuaan asetettuun räjähdyssyvyyteen (siinä ei ollut vapaan pudotuksen tunnistinta, joka olisi huomannut milloin se pudotettiin lentokoneesta).
Mk-101 Lulun korvasi yleiskäyttöinen B57-ydinpommi 1960-luvulta alkaen. B57:tä voitiin käyttää sekä maakohteiden strategiseen pommitukseen että syvyyspommina sukellusveneitä vastaan. Nykyisin ydinräjähteitä ei suunnitella enää käytettävän sukellusveneiden torjuntaan. Ydinasevallat Yhdysvallat, Britannia, Ranska, Venäjä ja Kiina poistivat kaikki sukellusveneitä vastaan tarkoitetut ydinaseet palveluskäytöstä vuoden 1990 tienoilla.
Kristin Gierisch

Kristin Gierisch (s. 20. elokuuta 1990 Zwickau) on saksalainen kolmiloikkaaja. Gierisch edustaa LAC Erdgas Chemnitziä ja hänen valmentajanaan toimii Harry Marusch.
Gierisch sijoittui kuudenneksi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 ja viidenneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009. Hän selviytyi loppukilpailuun alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011, muttei osallistunut siihen. 
Gierisch karsiutui loppukilpailusta Istanbulin MM-hallikilpailuissa 2012. Hän sijoittui yhdeksänneksi Zürichin EM-kilpailuissa 2014 ja neljänneksi Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 sisärataennätyksellään 14,46. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä hän sijoittui finaalin kahdeksanneksi tuloksella 14,25. 
Gierisch saavutti hopeaa vuoden 2016 sisäratojen MM-kilpailuista Portlandista tuloksella 14,30. Saman vuoden Amsterdamin EM-kilpailuissa hän oli kahdeksas ja Rio de Janeiron olympialaisissa yhdestoista.
Gierisch voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Belgradissa 2017 tuloksella 14,37. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 14,33. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän saavutti hopeaa ulkorataennätyksellään 14,45. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui kolmiloikan loppukilpailusta.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
NR = maan ennätys
Morgantown

Morgantown on kaupunki ja Monongalian piirikunnan hallinnollinen keskus Länsi-Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki on perustettu vuonna 1838. Kaupungin pinta-ala on 27,5 km² ja vuonna 2010 siellä oli 29 660 asukasta. Kaupunki sijaitsee Monongahela-joen varrella ja siellä toimii muun muassa oma yliopisto.
Väestö.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Morgantownissa oli 29 660 asukasta, 11 701 taloutta ja 3 827 perhettä. Väestötiheys oli 1 126/km². Asukkaista yli 89,7 prosenttia oli valkoihoisia ja 4,1 prosenttia mustia. Vuonna 2000 kaupungin talouksien mediaanitulo oli 20 649 dollaria ja perheiden 44 622 dollaria. Miesten mediaanitulo oli 33 268 dollaria ja naisten 24 944 dollaria. Tulot henkilöä kohden olivat 14 459 dollaria. Noin 15 prosenttia perheistä ja 38,4 prosenttia koko väestöstä, 23,3 prosenttia alle 18-vuotiaista ja 8,3 prosenttia yli 65-vuotiaista eli köyhyysrajan alapuolella.
Trivia Crack

Trivia Crack on Etermaxin 27. lokakuuta 2013 julkaisema tietovisamobiilipeli, jota pelataan online-tilassa muiden käyttäjien kanssa. Peli on saatavilla yli 20 eri kielelle.
Trivia Crackin tarkoituksena on saada mahdollisimman nopeasti kuusi hahmoa eri kategorioista, jotka ovat Urheilu, Historia, Taide, Viihde, Maantiede ja Tiede. Hahmoja on mahdollista saada kahdella eri tavalla; vastaamalla oikein kolmeen perättäiseen kysymykseen, jolloin on mahdollista päästä niin sanottuun kruunukysymykseen, jonka aihealueen voi valita jäljellä olevista alueista. Tähän kruunukysymykseen on mahdollista päästä myös suoraan pyöräytyslaudasta, joka sisältää kruunukysymyksen lisäksi myös jokaisen kategorian. Kruunukysymyksen sijaan pelaaja voi valita haasteen, jossa hän yrittää varastaa vastapelaajan hahmon vastaamalla oikein kuuteen satunnaiseen kysymykseen.
Jokainen peli kestää maksimissaan 25 vuoroa, mutta ensimmäisellä vuorolla ei ole mahdollista saada enempää kuin kolme hahmoa. Pelissä on myös keskustelumahdollisuus muiden pelaajien kanssa. 
Trivia Crackissa on mahdollista myös kirjoittaa, kääntää ja arvostella kysymyksiä itse pelin kysymystehtaassa.
Kategoriat ja hahmot.
Suluissa hahmon nimi.
Pelin logossa näkyvän ja pyöräytyslaudan pyörittäjänä toimivan hahmon nimi on Willy.
B28

B28 (alkujaan Mark 28 -ydinpommi) oli Yhdysvaltojen asevoimien vetypommi, joka voitiin pudottaa taktisista hävittäjä-pommittajista, rynnäkköhävittäjistä ja pommikoneista.
Se oli myös käytössä muilla NATO-mailla, kuten Kanadan Euroopassa olevissa tukikohdissa ja Ison-Britannian Vickers Valiant ja English Electric Canberra lentokoneita käyttävillä laivueilla.
Yhdysvaltain laivasto käytti asetta lentotukialuksilta nousemaan kykenevissä Douglas A-3 Skywarrior, Douglas A-4 Skyhawk ja A-5 Vigilante lentokoneissa.
Aseen pituus oli 2,44–4,32 metriä, mallista riippuen. Sen suurin halkaisija oli 58 cm ja paino vaihteli eri malleilla 771 kg:stä 1 053 kg:aan.
B28-pommeja valmistettiin vuodesta 1958 vuoteen 1966 saakka. Se oli käytössä aina vuoteen 1991 saakka, tehden aseesta pitkäikäisimmän Yhdysvaltain ydinaseen. Kaikkiaan 4 000 kappaletta tuotettiin. Aseesta oli peräti 20 erilaista muunnosta.
B43

B43 (alkujaan Mark 43 -ydinpommi) oli Yhdysvaltojen asevoimien vetypommi, joka voitiin pudottaa taktisista hävittäjä-pommittajista, rynnäkköhävittäjistä ja pommikoneista. Siinä oli säädettävä räjäytysteho (engl. "variable yield").
Yhdysvaltain laivasto käytti asetta lentotukialuksilta nousemaan kykenevissä Douglas A-3 Skywarrior, Douglas A-4 Skyhawk ja A-5 Vigilante lentokoneissa. Ilmavoimat käyttivät sitä strategisissa pommikoneissa kuten Boeing B-47 Stratojet ja Boeing B-52 Stratofortress, sekä useimmissa muissa ydinaseita kuljettamaan pystyvissä sotilaslentokoneissa. Tämän tyypin ohjusaseita annettiin käyttöön myös NATO-liittolaisille, esim. Ison-Britannian Vickers Valiant ja Canberra lentokoneita käyttävillä laivueilla oli B43-ydinpommeja. Myös hävittäjät kuten F-16 ja F/A-18 Hornet pystyttiin aseistamaan tällä pommilla.
Aseesta oli kaksi varianttia, Mod 1 ja Mod 2; niissä kummassakin oli viisi mahdollista asetettavaa räjähdystehoa. Mallista riippuen B43:n pituus oli 3,81–4,15 metriä. Sen suurin halkaisija oli 45 cm ja paino vaihteli eri malleilla 935 kg:stä 960 kg:aan. Säädettävä räjäytysteho vaihteli 70 kilotonnista TNT:tä yhteen megatonniin.
B43 kehitettiin 1956 Los Alamos National Laboratoryssa, ja tuotanto aloitettiin 1959. Se tuli asevoimien käyttöön huhtikuussa 1961. Kaikkiaan asetta tuotettiin 2 000 kappaletta, aina vuoteen 1965 asti. Osassa malleissa oli hidastuslaskuvarjo ohjaamassa pommin putoamista.
Ydinaseonnettomuus.
Yksi B43-ydinpommi oli osallisena ydinaseonnettomuudessa 1965, kun Douglas A-4 Skyhawk lentokone putosi mereen USS Ticonderoga (CV-14) lentotukialuksen kannelta lähellä Japanin rannikkoa. Konetta, sen pilottia, eikä mukana ollutta ydinasetta koskaan löydetty. Tipahtamispaikalla meren syvyys oli noin 4 500 metriä. Onnettomuus salattiin, ja siitä saatiin julkista tietoa vasta 1981.
Veli Arrela

Veli Uula Arrela (vuoteen 1935 Grönlund, 4. elokuuta 1915 Kemijärvi – 10. syyskuuta 2000 Tornio) oli suomalainen Tornionjokilaaksossa ja Lapissa tunnettu kotiseututyön toimija ja kunnallispoliitikko, arvoltaan kanslianeuvos ja ammatiltaan pankinjohtaja.
Ura pankkiirina ja kunnallispoliitikkona.
Arrela kävi keskikoulun ja sen jälkeen valmistui vuonna 1934 merkonomiksi. Pohjois-Suomessa Lapin Rajassa 1934-1935 suoritetun asevelvollisuuden jälkeen hän toimi PYP:n Petsamon konttorin prokuristina vuosina 1936–1945 ja edelleen Pellon konttorin johtajana 1945–1959. Sen jälkeen hän on toimi aina eläkkeelle siirtymiseensä asti Tornion konttorin johtajana vuosina 1960–????. Arrela toimi Pellon kunnanvaltuustossa kokoomuksen ryhmän edustajana 1957–1959 ja Tornioon siirryttyään Tornion kaupunginvaltuustossa 1965–1972. Tornion valtuustoajanjaksoon ajottui Tornion alueen kuntaliitos Tornion, Alatornion ja Karungin kesken vuodesta 1972 alkaen, ja Arrela toimi jäsenenä yhdistymistä käsittelevässä neuvottelukunnassa 1970-luvun alussa., 
Sodanaikana Pohjois-Suomessa saksalaisten kanssa.
Arrela osallistui kolmeen sotaan eli Talvisotaan, Jatkosotaan ja Lapin sotaan. Talvisodassa hän palveli Sallassa ErP 26:ssa lähettiupseerina., Jatkosodassa hän palveli peräpohjalaisten JR33:ssa lähettiupseerina ja komppanianpäällikkönä Sallan ja myöhemmin Maaselän alueella Sallan taisteluissa hänen yksikkönsä taisteli yhdessä saksalaisten kanssa suuntana Kantalahti. Lapin sodassa Arrela toimi JR33:n lähettiupseerina., Kotiuttamisvaiheessa hän oli viimeinen yksikön sotilas ja kotiutti itsensä 19.11.1944. Sotilasarvoltaan Arrela oli reservin kapteeni. Sodan ajan ansioistaan hänelle myönnettiin Vapaudenristin 3 ja 4-luokka. Jatkosodan aikana saksalaiset myönsivät Arrelalle Rautaristin 2. luokan kunniamerkin., 
Kotiseututyön näkyvä persoona Pohjois-Suomessa.
Veli Arrela oli tunnettu pankinjohtaja- ja kunnallispoliittisen uransa lisäksi kotiseututyöstä. Hän kuului Tornionlaakson kuntain toimikuntaan, ja oli yhdessä rehtori Yrjö Alamäen kanssa kahden vuosikymmenen ajan vuosina 1962–1981 Tornionlaakson vuosikirjan päätoimittajana. Vuosina 1969–1972 hän oli Lapin maakuntaliiton jäsen, ja tänä aikana hän osallistui useaan Lapin maakuntaliiton toimittamien sodan jälkeistä jälleenrakennusta käsittelevien teosten toimittamiseen. Arrela oli keskeisesti vaikuttamassa vuonna 1971 Torniossa paljastetun Maupertuisin astemittausmuistomerkin aikaansaamisessa. Hän oli itse paljastamassa patsasta. Tunnustuksena tästä kotiseututyöstä hänelle ja Yrjö Alamäelle myönnettiin vuonna 1979 Tornion kaupungin kulttuuripalkinto. Vuonna 1987–1988 Veli Arrela sai Oulun Historiaseura ry:n myöntämän Olaus Magnus -palkinnon.
Garret Ross

Garret Ross (s. 26. toukokuuta 1992 Dearborn Heights, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Chicago Blackhawksin organisaatiota. Blackhawks varasi hänet viidennellä kierroksella .
Ura.
Cedar Rapids RoughRiders varasi Rossin toisella kierroksella 17. pelaajana vuoden 2009 USHL:n varaustilaisuudessa. Hän kuitenkin siirtyi OHL:ään Saginaw Spiritin joukkueeseen. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 43 ottelua, joissa teki seitsemän maalia ja 11 tehopistettä. Hän pelasi myös kuusi pudotuspeliottelua ilman pisteitä. Kaudella 2010–2011 pisteitä syntyi 15. Seuraavalla kaudella Ross pelasi 60 ottelua, joissa teki 25 maalia ja 54 tehopistettä. 12 pudotuspeliottelussa hän teki kymmenen tehopistettä. Viimeisellä kaudellaan Spiritin riveissä 2012–2013 Ross oli joukkueensa toiseksi paras pistemies Eric Locken jälkeen. Lisäksi hän oli 90 pisteellään koko liigan pistepörssin seitsemännellä sijalla. Rangaistusminuutteja hänelle kertyi 114. Hän toimi viimeisen kautensa ajan varakapteenina.
Chicago Blackhawks varasi Rossin viidennellä kierroksella yhteensä 139. pelaajana .
Yhteensä neljän OHL:ssä pelatun kauden aikana Ross pelasi Saginaw Spiritissä 217 ottelua. Hän teki 82 maalia ja 88 syöttöpistettä eli yhteensä 170 tehopistettä. Pudotuspeleissä hänelle kertyi 421 rangaistusminuuttia. Ross pelasi myös 34 pudotuspeliottelua, joissa teki yhdeksän maalia ja kahdeksan syöttöpistettä. Hän sai tilastoihinsa 51 jäähyminuuttia. Viimeisen kautensa päätteeksi Ross valittiin OHL:n toiseen tähdistökentälliseen.
OHL-kauden päätyttyä Ross teki huhtikuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. Hän siirtyi sopimuksen tehtyään loppukaudeksi Blackhawksin AHL-farmiseura Rockford IceHogsiin, jossa ehti pelata vain kaksi ottelua. Ross pelasi ensimmäisen kokonaisen ammattilaiskautensa 2013–2014, jolloin pelasi IceHogsin paidassa 74 ottelua tehden 15 maalia ja yhteensä 34 pistettä.
Kaudella 2014–2015 Ross oli joukkueensa sisäisen pistepörssin sekä maalipörssin toisella sijalla tehtyään 21 maalia ja 43 tehopistettä 69 pelaamassaan ottelussa. Lisäksi rangaistusminuutteja kertyi 100. Ross pelasi myös kahdeksan pudotuspeliottelua. Niissä hän teki kaksi maalia ja yhden syöttöpisteen.
Kauden 2015–2016 Ross aloitti kahden edelliskauden tavoin AHL:n puolella.
Maaliskuussa 2016 Rossia syytettiin seksuaalisen materiaalin luvatta jakamisesta, kun hän lähetti syytteen nostaneelle pornografisen videon toisesta, hänen joukkuetoverinsa tapailemasta, naisesta. IceHogs hyllytti Rossin tapauksen tapauksen tultua julki. Ross kuitenkin vapautettiin syytteistä videon jakamisen tapahduttua Michiganin osavaltiossa, jossa se on sallittua toisin kuin Illinoisissa. Blackhawks antoi Rossille jälleen peliluvan syytteiden kumouduttua.
Martti Sirola

Martti Sirola (s. 26. maaliskuuta 1947 Savonlinna) on suomalainen Vihdissä asuva kuvittaja, sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija. 
Sirola sai vuonna 2018 Puupäähattu-palkinnon.
Henkilöhistoria.
Sirola syntyi Savonlinnassa, mutta asui ja kävi koulunsa Jyväskylässä. Hän valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta kuvaamataidon opettajaksi 1972. Valmistuttuaan hän toimi taideterapeuttina Hesperian sairaalassa ja opetti taideterapiaa Helsingin sairaanhoito-oppilaitoksessa. Vihtiin hän muutti perheineen 1980.
Taiteellinen tuotanto.
Sirola on sarjakuvapiirtäjä, kuvittaja ja kirjailija. Ensimmäisen sarjakuva-albuminsa "Apassit" hän julkaisi 1974. Hölmölästä Sirola on julkaissut useita sarjakuva-albumeja. Hän on kuvittanut muun muassa Kari Vaijärven "Jukka Vihi" -teoksia, mutta myös esimerkiksi Ulla-Maija Aaltosen, Kaija Määtän, Satu Reinikaisen ja Raija Orasen kirjoja.