tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Henri Kemppainen

Henri Kemppainen (s. 2. joulukuuta 1982 Hyrynsalmi) on suomalainen taikuri. 
Kemppainen on saanut Suomen Taikurit -yhdistyksen Suomen Taikuri 2019 -palkinnon, jota perusteltiin "Magic in Lapland" -televisiosarjalla. Suomen Taikapiiri palkitsi hänet Vuoden taikuri -tittelillä vuonna 2022. Hänelle myönnettiin Kainuun kulttuurivientipalkinto vuonna 2023.
Zhang Xun

Zhang Xun ("Tšang Hsun"; 1854 Fengxin, Jiangxi – 12. syyskuuta 1923 Tianjin) oli kiinalainen kenraali, joka yritti kesä–heinäkuussa 1917 palauttaa sotilasvallankaappauksella Qing-dynastian takaisin valtaan.
Zhang palveli Qing-dynastian loppuaikoina Yuan Shikain alaisena komentajana. Hän toimi 1911–1912 Liangjiangin maakunnan kenraalikuvernöörinä ja puolusti Xinhai-vallankumouksen aikana maakunnan pääkaupunkia Nanjingia vallankumouksellisilta. Tasavallan perustamisen jälkeen presidentiksi tullut Yuan Shikai nimitti Zhangin 1913 Jiangsun sotilaskuvernööriksi. Vuosina 1916–1917 hän oli Anhuin kuvernöörinä. Osoittaakseen uskollisuutensa Qing-dynastialle Zhang jatkoi perinteisen palmikon pitämistä.
Yuan Shikain seuraajaksi tullut presidentti Li Yuanhong kutsui Zhangin välittäjäksi itsensä ja vahvan Beyiangin armeijan välille erotettuaan 23. toukokuuta 1917 pääministerinsä Duan Qiruin. Zhang vaati presidenttiä hajottamaan parlamentin, mihin tämä suostui 13. kesäkuuta. Seuraavana päivänä Zhang miehitti joukkoineen Pekingin ja ilmoitti palauttavansa Qing-dynastian vallan. Hän nostikin 1. heinäkuuta viimeisen Qing-hallitsijan Pu Yin uudelleen keisariksi. Kenraali Duan Qirui kuitenkin valtasi pääkaupungin takaisin jo 12. heinäkuuta ja syrjäytti Zhangin asettaman hallituksen. Zhang itse pakeni Hollannin lähetystön turviin.
Carlos López

Carlos López Cano (1. tammikuuta 1987 Pozo Alcón, Espanja − 11. marraskuuta 2021 Berguedà) oli espanjalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut López tuli Suomeen Seinäjoen Jalkapallokerhoon maaliskuussa 2014 testileirin kautta Espanjan alasarjoista. Hän nousi uudessa seurassaan heti tärkeään rooliin ratkaistuaan Liigacupin voiton maalillaan seinäjokelaisille. Hän pelasi SJK:ssa kymmenen Veikkausliiga-ottelua ja yhteensä kuusi ottelua Liigacupissa ja Suomen cupissa. Kesäkuussa 2014 Lópezin sopimus SJK:n kanssa purettiin rikkomuksen johdosta. Elokuussa 2014 López siirtyi Ykkösessä pelanneeseen FC Hakaan. Hakassa hän pelasi loppuvuoden 2014 aikana seitsemän ottelua Ykkösessä. Vuodeksi 2015 López siirtyi Espanjaan alempiin sarjoihin. Hän lopetti uransa vuonna 2018.
López kuoli 11. marraskuuta 2021 auto-onnettomuudessa Berguedàssa Espanjassa.
Cai E

Cai E (Wade-Giles: "Tsai O"; 18. joulukuuta 1882 Shaoyang, Hunan, Kiina – 8. marraskuuta 1916 Fukuoka, Japani) oli kiinalainen kenraali, jonka Yunnanissa käynnistämä kapinaliike pakotti presidentti Yuan Shikain keväällä 1916 luopumaan yrityksestä julistaa itsensä keisariksi.
Cai osallistui jo 18-vuotiaana Qing-dynastian vastaiseen kapinaliikkeeseen. Wuchangin kansannousun puhjetessa lokakuussa 1911 hän toimi prikaatinkomentajana Yunnanissa ja julisti välittömästi Yunnanin itsenäiseksi sekä itsensä sen sotilaskuvernööriksi. Myöhemmin presidentti Yuan Shikai asetti Cain kotiarestiin, koska hänet tunnettiin demokratian kannattajana ja Guomindangin ihailijana. Vuonna 1915 hän pakeni Pekingistä ja alkoi suunnitella kapinaa Yuania vastaan. Saman vuoden lopussa Yuan ryhtyi avoimesti puuhaamaan itsensä korottamista keisariksi. Cai palasi Japanin kautta Yunnaniin ja nostatti siellä kapinan. Häneen liittyi myös Yunnanin kuvernööri Tang Jiyao sekä eräitä muita kenraaleita, jotka yhdessä perustivat tasavaltaa suojelemaan tarkoitetun Kansallisen suojeluarmeijan ("Huguojun"). Kun Yuan ei heti suostunut peruuttamaan monarkiasuunnitelmiaan, Cai E marssi tammikuussa 1916 joukkoineen Sichuaniin, jonka hän myös menestyksekkäästi valtasi. Kapinalliset saivat haltuunsa myös muita alueita ja useiden eteläisten maakuntien sotilaskomentajat julistautuivat itsenäisiksi. Jäätyään ilman lähimpien alaistensa tukea Yuan Shikai peruutti maaliskuussa 1916 julkisesti keisarikuntasuunnitelmansa.
Yuanin kuoltua kesäkuussa 1916 Cai Esta tuli virallisesti Sichuanin kuvernööri, mutta hän kuoli itse myöhemmin samana vuonna vain 33-vuotiaana.
Tšekkoslovakian miehitys (1939)

Tšekkoslovakian miehitys oli ennen toista maailmansotaa natsi-Saksan suorittama sotilasoperaatio, jossa Tšekkoslovakia miehitettiin. Miehitys toteutettiin 14.–15. maaliskuuta 1939, jolloin Saksan armeija ylitti rajan sudeettialueiden kautta ja valtasi nopeasti Böömin ja Määrin alueet. 
Sudeettialueet oli edellisenä syksynä luovutettu verettömästi Saksalle Münchenin sopimuksella, jonka allekirjoittivat Saksa, Ranska, Iso-Britannia sekä Benito Mussolinin johtama Italia. 
Tšekkoslovakian armeija ei tehnyt miehityksen aikana merkittävää vastarintaa lukuun ottamatta pieniä kahakoita Moravská Třebován kaupungissa ja Čajánekin kasarmien puolustustaistelua Frýdek-Místekin kaupungissa. Miehityksen seurauksena Tšekkoslovakian presidentti Edvard Beneš joutui maanpakoon. 
Myöhemmin Unkarin armeija hyökkäsi Slovakiaan, ja osa vallatuista alueista liitettiin Unkariin. Tšekin alueesta muodostettiin Saksaan kuuluva Böömin ja Määrin protektoraatti, ja Slovakiasta tehtiin itsenäinen Slovakian tasavalta, joka oli todellisuudessa saksalaisten hallitsema nukkevaltio.
Ranskan ja Ison-Britannian suostuminen miehitystä edeltäneeseen syksyn 1938 Münchenin sopimukseen on nähty osana myönnytyspolitiikkaa, jolla yritettiin välttää sota suurvaltojen välillä. Tšekkoslovakian miehitys maaliskuussa 1939 sai kuitenkin maat lopettamaan myönnytyspolitiikan, ja Ranska ja Britannia antoivat Puolalle turvatakuut Saksan hyökkäyksen varalta. Syyskuussa 1939 Saksa hyökkäsi Puolaan, mikä sai Ranskan ja Britannian julistamaan sodan. Sodanjulistus käynnisti toisen maailmansodan.
Miehitysaika.
Tšekin vastarintaliike teki useita pieniä hyökkäyksiä saksalaisia vastaan miehityksen aikana. Merkittävin niistä oli vuonna 1942 toteutettu operaatio Anthropoid, jossa Heinrich Himmlerin apulainen Reinhard Heydrich murhattiin. Tšekkoslovakia oli saksalaisten miehittämänä aina sodan loppuun saakka. Puna-armeija valtasi Prahan vasta 9.–11. toukokuuta 1945.
Xu Shichang

Xu Shichang (; 20. lokakuuta 1855 Tianjin – 5. kesäkuuta 1939 Tianjin) oli kiinalainen poliitikko, joka toimi Kiinan tasavallan pääministerinä vuosina 1914–1915, 1916 ja 1917 sekä presidenttinä vuosina 1918–1922.
Xu toimi aiemmin Mantšurian varakuninkaana. Kiinan ajautuessa sotaherrojen valtaan pohjoisten maakuntien kuvernöörit perustivat Tianjiniin Xun johtaman väliaikaisen hallituksen. Hänet valittiin virallisesti Kiinan presidentiksi 4. syyskuuta 1918, jolloin hän päihitti istuvan presidentin, kenraali Feng Guozhangin. Presidenttinä Xu yritti parhaansa mukaan sovitella Kiinassa toisiaan vastaan taistelleiden valtakeskusten välejä. Hänen 16. marraskuuta 1918 tekemänsä aloite johtikin tulitaukoon Etelä-Kiinassa valtaa pitäneen Guomindang-hallituksen ja pohjoisen sotaherrojen välillä. Etelän hallitus sekä monet nuoret kiinalaiset vastustivat Japanin Kiinassa saavuttamia etuoikeuksia, mikä johti poliittisiin levottomuuksiin. Tämän seurauksena Xu joutui ilmoittamaan kesäkuussa 1919, että Kiina ei allekirjoittaisi Versailles’n rauhansopimusta. Guomindang-hallituksen kanssa Shanghaissa käydyt neuvottelut osoittautuivat kuitenkin tuloksettomiksi, ja Kiinan sisäinen hajaannus jatkui.
Kesällä 1920 Xu sai Zhilin klikkiin kuuluneiden kenraalien Zhang Zuolinin, Wu Peifun ja Cao Kunin avulla syrjäytettyä Pekingissä valtaapitäneen kenraali Duan Qiruin ja tämän johtaman Anhuin klikin. Xun alainen Pekingin hallitus oli kuitenkin jatkuvan vararikon partaalla ja poliittisesti heikko. Kun Wu Peifu oli lyönyt Zhang Zuolinin näiden keskinäisessä valtakamppailussa, Wu otti keväällä 1922 vallan Pekingissä. Xu erosi tällöin huhtikuussa presidentin virasta ja pakeni Tianjiniin.
Undekanaali

Undekanaali eli n-undekanaali on orgaaninen yhdiste (aldehydi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä ja hajutonta nestettä. Sen kemiallinen kaava on C11H22O ja rakennekaava CH3(CH2)9CHO.
Undekanaalin moolimassa on 170,292 g/mol, sulamispiste –10 °C, kiehumispiste 225 °C (1 013 hPa), tiheys 0,8283 g/cm3, leimahduspiste 105 °C (c.c.), taitekerroin 1,4322 ja CAS-numero 112-44-7. Undekanaalin liukoisuus veteen 20 °C:n lämpötilassa on 0,12 g/l. Monet sitruspuun ("Citrus") sukuun kuuluvat kasvit sisältävät undekanaalia.
Undekanaalia valmistetaan hapettamalla undekanolia, pelkistämällä undekanoyylikloridia tai dekeenin hydroformylointireaktiolla. Undekanaalia käytetään hajusteissa ja lääkeaineiden sekä maatalouskemikaalien valmistamiseen.
Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Teuvo Rasku

Teuvo Kullervo Rasku (sukunimi aik. Vihersalo, 18. kesäkuuta 1909 Turku – 2000) oli suomalainen filosofian maisteri, vapaa-ajattelija ja kirjailija. Hän toimi 1950-luvulla "Vapaa Ajattelija" -lehden päätoimittajana. Teuvo Raskun puoliso oli kirjailija ja kääntäjä Hilkka Rasku.
Jackflash (albumi)

Jackflash on samannimisen suomalaisyhtyeen ainoaksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1991 levymerkillä Dig It.
Juan Negrín

Juan Negrín y López (3. helmikuuta 1892, Las Palmas – 12. marraskuuta 1956, Pariisi) oli espanjalainen poliitikko. Hän toimi muun muassa sosialistisen työväenpuolueen puheenjohtajana sekä sisällissodan aikana Espanjan toisen tasavallan viimeisenä pääministerinä ennen kenraali Francon sotilasdiktatuuria.
Elämäkerta.
Juan Negrín oli varakkaan kauppiaan poika ja fysiologi Madridin yliopistossa. Vuonna 1929 hän siirtyi politiikkaan ja tuli valituksi Espanjan parlamenttiin vuosina 1931, 1933 ja 1936.
Negrín nousi pääministeriksi Francisco Largo Caballeron jälkeen toukokuussa 1937 tämän jouduttua luopumaan tehtävästään Barcelonan toukokuuksi kutsutun tasavaltalaisten keskinäisen valtataistelun jälkeen. Ennen pääministeriksi nimittämistään Negrin oli toiminut valtiovarainministerinä syyskuusta 1936 lähtien. Tehtävää hoitaessaan hän oli luovuttanut Espanjan kultavarantoa puolen miljardin dollarin arvosta Neuvostoliitolle vastineeksi sieltä saadusta aseavusta. Pääministerinä ollessaan Negrín jatkoi yhteistyötä Neuvostoliiton ja Espanjan kommunistisen puolueen kanssa aina sisällissodan loppuun saakka.
Maaliskuussa 1939 Negrínin syrjäytti pääministerin paikalta kansallismielisten kanssa rauhanneuvotteluihin ryhtynyt ryhmä. Sisällissodan päättymisen jälkeen 1. huhtikuuta Negrín pakeni Ranskaan ja toimi Espanjan toisen tasavallan pakolaishallituksen pääministerinä vuoteen 1945 saakka. Juan Negrín kuoli maanpaossa Pariisissa vuonna 1956.
2012 VP113

2012 VP113 on vuonna 2012 löydetty punertavan värinen transneptuninen kohde, joka todennäköisesti on myös kääpiöplaneetta. Kappale tunnetaan toistaiseksi nimellä 2012 VP113, mutta tutkijat ovat käyttäneet siitä muun muassa lempinimeä ”Biden”, Yhdysvaltain silloisen varapresidentin Joe Bidenin mukaan. Kappaleen etäisyys Auringosta on lähimmillään 12 miljardia kilometriä (80 AU) ja etäisimmillään 67 miljardia kilometriä, ja sen kiertoaika Auringon ympäri on peräti vuotta.
Kohteen löysivät Chad Trujillo ja Scott S. Sheppard.
Kohde havaittiin ensimmäisenä National Optical Astronomy Observatoryn Chilessä sijaitsevalla teleskoopilla 5. marraskuuta 2012, minkä jälkeen Las Campanasin observatorion Magellan-teleskoopeilla mitattiin sen kiertorata ja tutkittiin sen pintaa. Tutkijat uskovat että vastaavia kääpiöplaneettoja on löytämättä vielä useita satoja.
Sekä 2012 VP113 että aiemmin löydetty Sedna ovat astronomisia anomalioita, sillä tällä erää yleisesti hyväksyttyjen teorioiden mukaan kummankaan planetoidin ei pitäisi olla siellä, missä ne ovat. Jos ja kun vastaavia kappaleita löydetään tulevaisuudessa lisää Kuiperin vyöhykkeen ulkoreunalta tai peräti sen takaa, joudutaan teorioita miettimään uudelleen. Joidenkin tutkijoiden hypoteesien mukaan Sednan ja 2012 VP113:n nykyiset radat selittyvät sillä, että jokin niitä paljon isompi kappale on painovoimallaan syössyt ne nykyisille radoilleen. Tällainen kappale voisi olla vielä toistaiseksi tuntematon planeetta.
Jekaterinoslavin kuvernementti

Jekaterinoslavin kuvernementti (, ) oli Venäjän keisarikunnan ja joidenkin sen jälkeisten vuosien kuvernementti vuosina 1802–1925. Se sijaitsi nykyisen itäisen Ukrainan alueella.
Kuvernementti perustettiin 8. lokakuuta 1802 pilkottaessa laajentunutta Uuden Venäjän kuvernementtia (, Novorossijskaja gubernija) pienempiin osiin. Uuden Venäjän kuvernementtin toista vaihetta edelsi Jekaterinoslavin käskynhaltijakunta vuosina 1783–1796. Tämä synnytettiin yhdistettäessä aiempi Asovan kuvernementti ja Uuden Venäjän kuvernementin ensimmäinen vaihe. Nimensä käskynhaltijakunta oli saanut keisarinna Katariina II:n käskystä sinne perustetun Jekaterinoslavin kaupungin eli nykyisen Dnipron mukaan.
Jekaterinoslavin kuvernementin alueeseen tehtiin joitain muutoksia vuosien saatossa. Esimerkiksi vuonna 1874 silloisesta Aleksandrovskin kihlakunnasta irroitettiin Mariupolin kihlakunta ja vuonna 1887 Donin Rostovin kihlakunta siirrettiin itäpuoliseen Donin kasakoiden alueeseen. 
Kuvernementin naapureina olivat 1900-luvun alkuvuosina lounaassa Taurian, lännessä Hersonin, luoteessa Pultavan ja pohjoisessa Harkovan kuvernementti. Idässä kuvernementti rajoittui Donin kasakoiden alueeseen ja etelässä kuvernementilla oli pala Asovanmeren rantaa.
Kihlakuntajako ja suurimmat kaupungit.
Kuvernementissä asui vuonna 1897 yhteensä 2 113 674 asukasta. Väestöstä 88,6 prosenttia oli maaseutuasukkaita.
Jekaterinoslavin kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd), joita vuonna 1897 oli kahdeksan. Kihlakuntajako ilmenee oheisesta taulukosta. Hallintokaupunki oli Jekaterinoslav (112 839 asukasta vuonna 1897). Seuraavaksi suurimpia kaupunkeja olivat Mariupol (31 116 as.) ja Luhansk (20 404 as., jälkimmäinen tuolloin osa Slovjanoserbskin kihlakuntaa).
Väestön kielellis-etninen jakauma.
Kielellis-etniseltä taustaltaan suurimmat kieliryhmät olivat vuonna 1897 ukraina (68,9 % eli 1 456 369 as.), venäjä (17,3 %, 364 974 as.), jiddiš (4,7 %, 99 152 as.), saksa (3,8 %, 80 979 as.) ja kreikka (2,3 %, 48 740 as.). Joku muu äidinkieli oli 3,0 prosentilla väestöstä.
Celebesinharjakotka

Celebesinharjakotka ("Spilornis rufipectus") on haukkojen heimoon kuuluva petolintu. Sitä tavataan Indonesiassa.
Sen elinalue on hyvin laaja. Kannan suuruudeksi arvioidaan alle 10 000 aikuista yksilöä, ja määrää pidetään vakaana.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset viljellyt maat, hakatut metsät, kosteat alavat metsät 1 000 metrin korkeuteen ja kuivat savannit.
Australiansuohaukka

Australiansuohaukka ("Circus approximans") on haukkojen heimoon kuuluva petolintu. Sitä tavataan Australiassa, Fidžissa, Ranskan Polynesiassa, Indonesiassa, Uudella-Kaledonialla, Uudessa-Seelannissa, Papua-Uudessa-Guineassa, Tongassa, Vanuatussa, Wallis ja Futunassa.
Sen määräksi arvioidaan kymmeniätuhansia, ja kantaa pidetään vakaana, koska sillä ei ole mitään erityisiä uhkia.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset keinokastellut viljellyt maat, heinäarot, suolaiset suot, sisämaan suot, yli 8 hehtaarin laajuiset järvet ja pensastot 3 800 metrin korkeuteen saakka.
Sarkaslammen kalliomaalaus

Sarkaslammen kalliomaalaus sijaitsee Sarkaslammen rannalla Juvalla Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen löysi Vuokko Ikonen vuonna 1996 ja se ajoitetaan väljästi kivikauteen. 
Kallio ja sen sijainti.
Kahden vesistön, Luonterin ja Puuterselän, väliin jäävä Uimasalo on nykyäänkin erämaata. Kalliomaalaus sijaitsee Uimasalon luonnonsuojelualueen keskellä Sarkaslammen kaakkoisosassa noin 400−500 metriä eteläkaakkoon Sarkasvuoren kalliomaalauksesta. Molemmat maalaukset ovat saman lammen rannalla. Kallio on jyrkkäseinäinen ja kuviot sijaitsevat noin 4,5 metrin korkeudella maasta. Maalaamisen aikaan lampi oli yhteydessä Saimaaseen, koska vedenpinta oli silloin ylempänä.
Juva-Hirvensalo- maantieltä on viitoitettu maalaukselle 1,6 kilometriä pitkä polku, joka alkaa Ristilammelta. Polku on vaikeakulkuinen maaston korkeuserojen takia ja siitä pääsee myös Sarkaslammen maalaukselle, vaikka sitä reittiä ei ole viitoitettu.
Maalaus.
Maalaus käsittää kaksi havaittua punavärikohdetta. Toinen on 30 senttimetriä pitkä venekuvio, jonka pohja on 5 senttimetriä paksu ja muodoltaan kaareva. Miehistön viivat ovat 2 senttimetriä leveät ja niitä on veneessä kuusi. Venekuvion yläpuolella, noin 45 senttimetrin etäisyydellä, on halkaisijaltaan 5 senttimetrinen punaväriläiskä, jota ei ole tunnistettu. Vaikutelmaksi jää, että muitakin kuvioita on kuvakenässä ollut, mutta ne ovat huuhtoutuneet pois tai suttaantuneet.
Tuulihattu (elokuva)

Tuulihattu on vuonna 1974 valmistunut, näytelmäelokuvaa ja animaatiota yhdistävä ruotsalainen lastenelokuva. Siinä Tuulihattu-niminen otus tulee perheen kotiin, muuttaa lelut eläviksi ja vie ne kanssaan metsään. Perheen on seurattava perässä.
Suomalainen näyttelijä.
Suomennos ja kertoja - Reino Bäckman 
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Tuulihattu" saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Vuonna 2009 "Tuulihattu" pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat ruotsinkielisten kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Bamse ja rosvokaupunki

Bamse ja rosvokaupunki () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut ruotsalainen piirroselokuva, joka perustuu Rune Andréassonin "Bamse"-sarjakuviin.
Vuoristojärvi (Churberg)

Vuoristojärvi on suomalaisen taiteilijan Fanny Churbergin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1872. Työ hankittiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1995, joihin se nykyäänkin kuuluu. Kooltaan työ on 46,5×66 cm.
"Vuoristojärvi" kuuluu Fanny Churbergin varhaistuotantoon. Hänelle tyypillinen suorasukaisuus tulee ilmi tässäkin teoksessa, jossa valaistu vuorenhuippu ja tumma rinne puronuomineen ovat keskiössä. Horisontin Churberg nostaa korkealle ja oman mielenkiintonsa maalaukseen luo vuoristojärveä esittävä tummansininen kaistale maalauskankaan alalaidassa sekä rantaviivan vaalea korostus.
Tarkkaan ei tiedetä maalasiko Churberg maalauksen jonkin toisen taiteilijan teoksen pohjalta vai syntyikö se hänen toukokuussa 1872 Erlangeniin ja Nürnbergiin tekemänsä matkan inspiroimana. Ei ole tietoa luonnosteliko hän tuolla matkalla lumipeitteisiä vuoria. Joka tapauksessa aihe oli tuolloin hyvin ”düsseldorfilainen” eli tavallinen tuohon aikaan. "Vuoristojärvi"-työn ei tiedetä olleen näytteillä Suomessa ennen kuin se saapui Ateneumin kokoelmiin Saksasta.
Sarkasvuoren kalliomaalaus

Sarkasvuoren kalliomaalaus sijaitsee Juvalla Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen löysivät Rainer Wiceen ja Seppo Liinakoski vuonna 1983.
Kallio ja sen sijainti.
Kahden vesistön, Luonterin ja Puuterselän, väliin jäävä Uimasalo on nykyäänkin erämaata. Kalliomaalaus sijaitsee Uimasalon luonnonsuojelualueen keskellä Sarkaslammen koillisosassa noin 400−500 metriä eteläkaakkoon Sarkaslammen kalliomaalauksesta. Molemmat maalaukset ovat saman lammen rannalla. Lammen rannasta kohoaa idässä Sarkasvuori, jonka kallioseinämässä on kuvioita noin 3,6 metrin korkeudella lammen pinnasta. Kalliolla kasvaa jäkälää ja naavaa, mitkä peittävät osittain kuvioita.
Maalauksen vieressä on kalliossa kallion läpi kulkeva pystyhalkeama, jonka pituus on arviolta 5 metriä korkea. Siinä on maalauksen korkeudella syvennys.
Reitti maalaukselle lähtee Juva–Hirvensalo-maantieltä Ristilammin kohdalta. Polku, joka vie samalla Sarkaslammen kalliomaalaukselle, on merkitty punaisilla nauhoilla. Kahden kilometrin reitti on maaston korkeuserojen vuoksi paikoin vaikeakulkuinen. Maalauksen viereen on Juvan kunta pystyttänyt vuonna 1996 opastaulun.
Maalaus.
Maalaukset näkyvät himmeinä selvästi, sillä vesi ei ole huuhdellut niitä epätasaisesti. Selkein kuvio esittää ääriviivoin maalattua hirveä tai hirvieläintä, joka on 56 senttimetriä pitkä. Hirvi katsoo vasemmalle eli länteen, sillä on kulmikas suuri vartalo ja erittäin lyhyet neljä jalkaa. Suhteettoman pitkä ja paksu pää on kiinni vartalossa kapealla kaulalla. Vartalossa on niin sanottu sydänpiste vartalon etupuoliskossa. Eläimelle on mahdollisesti maalattu suuta ilmaiseva viiva, hahmoteltu huolellisesti korva ja viimeistelty sille hännännipukka. Lohkeaman kulmaukseen ja hirven yläpuolelle sijoittuu ehkä ihminen, mutta siitä näkyy enää koukkupolviset jalat. Ellei kuvio esitäkään ihmistä, voidaan se hahmottaa renkaaksi, jolla on täyteisesti maalattu kulmikas yläosa.
Pariisilainen takapiha

Pariisilainen takapiha on taiteilija Akseli Gallen-Kallelan öljyvärityö kankaalle vuodelta 1884. Kooltaan työ on 28 × 23 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se lahjoitettiin vuonna 1945.
"Pariisilainen takapiha" on Gallen-Kallelan ensimmäisen Pariisin matkan töitä. Hän matkusti syksyllä 1884 Pariisiin opintomatkalle. Siellä hän teki opintoihin kuuluvia akatemiatutkielmia ja vain joitakin muita teoksia. "Pariisilainen takapiha" on yksi näitä. Maalauksen hän maalasi asuinhuoneensa ikkunasta 21 rue Fontainessa, ja sen taakse hän kirjoitti myöhemmin: "Maalattu joulukuussa sairaana ollessani ja suuren ikävyyden vallassa."
"Pariisilainen takapiha" -maalauksessa Gallen-Kallela on herkistynyt etenkin valon havainnoimiseen. Siinä etualalla seisoo takapihan tumma lehdetön puu myöhäissyksyn maisemassa. Sen takana seisovat likaisenharmaat tiiliset naapurirakennukset pienen pienen valkoisen taivaan näkyessä maalauksen vasemmassa ylälaidassa.
Ranskalainen viinitupa

Ranskalainen viinitupa tai Ranskalainen viinikapakka on 25-vuotiaan Eero Järnefeltin öljyvärimaalaus kankaalle, 61 × 74 cm, vuodelta 1888. Työ kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin vuonna 1919.
"Ranskalainen viinitupa" syntyi Eero Järnefeltin ensimmäisellä Pariisin matkalla. Hän opiskeli ja työskenteli siellä vuosina 1886–1888. Hän oli opiskellut aikaisemmin Pietarin taideakatemiassa ja pietarilaisvaikutteiden katsotaankin näkyvän tässä naturalistisessa maalauksessa. Varsinkin maalauksen etualalla näkyvästä vanhasta miehestä pystyy ehkä enemmän havaitsemaan slaavilaista melankoliaa kuin ranskalaista naturalistis-positivistista tarkkailijaa. Ranskalaista naturalismia maalaus kuvaa aiheen puolesta muutoin hyvin: se kuvaa omaa aikaansa ja varsinkin sen arkipäivää. Järnefeltin kyky maalata paikan materiaalit totuudenmukaisesti liittää myös hänet tähän ketjuun, koska "totuudellisuus" oli heidän tärkeä vaatimuksensa. Maalauksen toinen mies on todennäköisesti Akseli Gallen-Kallela.
Pahan vanki

Pahan vanki () on Jonathan Darbyn ohjaama yhdysvaltalainen psykologinen jännityselokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1998. Jännityselokuvan pääosissa ovat Jessica Lange, Gwyneth Paltrow ja Johnathon Schaech. "Pahan vanki" on ohjaaja Jonathan Darbyn esikoisohjaus elokuvassa.
Juoni.
New Yorkissa asuva tuore aviopari, Helen (Gwyneth Paltrow) ja hänen aviomiehensä Jackson (Johnathon Schaech), muuttavat Helenin tultua raskaaksi Jacksonin kotitilalle Kentuckyn maaseudulle. Suurta hevostilaa ja kartanoa emännöi Jacksonin elämän toinen nainen, Martha-äiti (Jessica Lange). Aluksi Helenin ja Marthan välit ovat hyvät, mutta raskauden edetessä kaikki kuitenkin muuttuu, eikä Martha enää olekaan unelma-anoppi. Kun Helen on synnyttänyt lapsensa, Marthan synkkä menneisyys ja hengenvaaralliset katalat suunnitelmat alkavat paljastua. Äitiään suuresti rakastava Jackson ei huomaa mitään, joten Helenin ainoa tuki ja turva on vanhainkodissa asusteleva Alice-isoäiti, joka tuntee Marthan salaisuudet.
Tuotanto.
"Pahan vanki" kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Virginian Charlottesvillessa, Culpeperissa ja Orangessa. Elokuvan kuvaukset alkoivat 15. huhtikuuta 1996 ja päättyivät 19. kesäkuuta 1996. Elokuvan tuotantoyhtiönä toimi TriStar Pictures.
Soundtrack.
Intrada julkaisi elokuvan rajoitetun soundtrack-albumin 12. marraskuuta vuonna 2012.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Pahan vanki" sai ensi-iltansa kaksi vuotta valmistumisensa jälkeen kotimaassaan Yhdysvalloissa 6. maaliskuuta vuonna 1998. Suomessa elokuvaa ei esitetty elokuvateattereissa, mutta se julkaistiin VHS:lle 18. marraskuuta vuonna 1998. Tuotantoyhtiönä toiminut TriStar Pictures toimi myös elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa vuonna 1998. "Pahan vanki" tuotti Yhdysvalloissa ilmestymisvuonnaan 13 583 690 dollaria.
"Pahan vanki" sai pääasiassa kielteiset arvostelut kriitikoilta. Elokuvan kielteisistä arvosteluista huolimatta esimerkiksi Roger Ebert ylisti Jessica Langen roolisuoritusta. Lange oli ehdolla roolistaan Razzie-palkintoon huonoimmasta naispääosasta.
Rotten Tomatoes -sivustolla elokuvalla on "mätä" 13 prosentin arvosana, joka perustuu kolmeenkymmeneenyhdeksään arvosteluun.
Metacriticissä elokuvalla on arvosanana 18, joka perustuu neljääntoista arvosteluun. Nykyisin "Pahan vanki" on saanut jonkinlaisen kulttielokuvan aseman.
"Pahan vanki" on julkaistu VHS:lle, DVD:lle ja Blu-raylle.
Amerikaniibishaikara

Amerikaniibishaikara ("Mycteria americana") on suuri amerikkalainen haikaralaji, joka kuuluu kattohaikaroiden heimoon. Sen vanhempi suomenkielinen nimi on metsähaikara. Nimestään huolimatta amerikaniibishaikara ei kuulu iibisten heimoon, kuten eivät muutkaan iibishaikarat. Lajilla ei ole alalajeja.
Ulkonäkö ja koko.
Aikuinen yksilö on suuri, pituudeltaan 83–115 senttimetriä. Tyypillisesti koiraat painavat 2,5–3,3 kilogrammaa ja naaraat noin 2,0–2,8 kilogrammaa. Suuret koiraat voivat painaa jopa 4,5 kiloa. Linnun höyhenet ovat suurimmilta osin valkoisia. Jalat ovat mustat tai harmaat, mutta jalkojen alaosa on vaaleanpunainen. Pää on tummanruskea ja kalju, naama musta.
Amerikaniibishaikara on suurisiipinen lintu ja lentää kaula ojossa ja jalat avattuina. Lennossa siipien mustat takareunat näkyvät selvästi.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Amerikaniibishaikara pesii suuressa osassa Etelä- ja Keski-Amerikkaa sekä Karibian aluetta. Laji on ainoa haikara, joka nykyisin pesii Pohjois-Amerikassa. Yhdysvalloissa amerikaniibishaikara pesii uhanalaisena Floridassa, Georgiassa ja Etelä-Carolinassa. Hiljattain on havaittu linnun elävän myös Pohjois-Carolinassa. Maailmanlaajuisesti IUCN on katsonut lajin olevan uhanalaisuusluokitukseltaan elinvoimainen.
Yhdysvalloissa amerikaniibishaikara suosii sypressipuita ja soita.
Lisääntyminen.
Amerikaniibishaikarat rakentavat suuret pesänsä puihin. Yhdessä puussa voi pesiä jopa 25 lintua. Normaalisti naaras munii 3–5 munaa. Munia haudotaan 27–32 päivää, ja sekä naaras että koiras osallistuvat hautomiseen. Poikaset painavat noin 60 grammaa. Kilpailu ravinnosta on tiukkaa, ja jos ruokaa on vähän, vain vanhimmat poikaset selviävät. Viikon vanhat poikaset ruokitaan noin 15 kertaa päivässä, ja ne kasvavat nopeasti. 14 päivän jälkeen kuoriutumisesta poikaset painavat kymmenen kertaa enemmän kuin kuoriutuessaan. 28 päivän kohdalla kukin on 25 kertaa painavampi. Pesimäaikana amerikaniibishaikarat tarvitsevat yli 180 kiloa kaloja ruokkiakseen itseään ja jälkeläisiä.
Ravinto.
Amerikaniibishaikaroiden ravinto koostuu pääasiassa kaloista, sammakoista ja suurista hyönteisistä.
Revival (Malummehin albumi)

Revival on suomalaisen metalliyhtye Malummehin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Spikefarm Records.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Marko Niemistö ja Mikael Kiikka.
Papinsängyn kalliomaalaus

Papinsängyn kalliomaalaus (myös Syysjärven kalliomaalaus) sijaitsee Juvalla Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen löysi Vuokko Ikonen vuonna 1993 ja se ajoitetaan kivikauteen lähinnä maalauksen tyyliseikkojen perusteella. 
Kallio ja sen sijainti.
Maalauskallio sijaitsee Juvan kirkosta 24 kilometriä lounaaseen Syysjärven Kokonlahden rannassa. Yksi veteen putoavista kallioseinämistä on kalliomaalauksen alustana. Kalliota kutsutaan Papinsängyksi ja maalaus sijaitsee vajaan metrin korkeudella vedenpinnan yläpuolella. Paikka on yksityisellä maalla. Maalausta voi katsella veneessä istuen tai talvella jäällä seisten.
Maalaus.
Kivipinta on tummaa ja siitä erottuu selvästi yksi kuvio, joka on maalattu nykyään rusehtavana näkyvällä punamaalilla. Kuvio esittää ihmistä, joka on 62 senttimetriä pitkä. Vartalo on maalattu sormenpaksuisella vedolla, jonka yläpäähän on tehty pää pyörittämällä siihen pieni ympyrä. Toinen käsi ojentuu sivulle kyynärpää hieman kättä alempana ja jalka on aavistuksen haara-asennossa. Vasemman puolen käsi ja jalka puuttuvat vartalosta alkaen. Voi olla, ettei niitä ole maalattu alun perinkään, sillä niistä ei näy mitään jälkiä. Toisaalta, ne on voineet huuhtoutua poiskin, mutta mitään varmaa ei voi sanoa siitäkään. Ihminen on siten voitu kuvata sivusuunnasta, mikä ei ole suomalaisessa kalliomaalauksissa ihan tavatontakaan.
Skarpnäckin metroasema

Skarpnäckin metroasema on Tukholman metron asema Skarpnäcks Gårdin kaupunginosassa. 
Asema on linjan 17 pääteasema. Se on 25 metriä maanpinnan alapuolella ja se avattiin metron sadantena asemana 15. elokuuta 1994. Asema on nykyään Tukholman metron uusin asema.
Litiumdi-isopropyyliamidi

Litiumdi-isopropyyliamidi eli LDA (C6H14NLi) on di-isopropyyliamiinin litiumsuola. Yhdiste on erittäin vahvasti emäksinen ja sitä käytetään orgaanisissa synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa litiumdi-isopropyyli on suhteellisen epästabiili aine, joka hajoaa ilman kosteuden vaikutuksesta. Yhdiste liukenee poolittomiin orgaanisiin liuottimiin kuten pentaaniin ja heksaaniin, mutta polymerisoituu hitaasti muodostaen liukenemattoman polymeerin. Litiumdi-isopropyyliamidi liukenee paremmin eettereihin, mutta reagoi tetrahydrofuraania lukuun ottamatta niiden kanssa. Usein ainetta käytetään heksaaniliuoksena, jossa on mukana pieni määrä tetrahydrofuraania. Litiumdi-isopropyyliamiini on vahvasti emäksinen. Sen pKa-arvo tetrahydrofuraanissa on 35. 
Röntgenkristallografiaan perustuen litiumdi-isopropyyliamidi on kiinteänä dimeeri. Se muodostaa myös dimeerejä liuoksissa esimerkiksi tetrahydrofuraanin kanssa.
Valmistus ja käyttö.
Litiumdi-isopropyyliamidia voidaan valmistaa di-isopropyyliamiinin ja n-butyylilitiumin välisellä reaktiolla. Toinen tapa, joka soveltuu erityisesti suureen mittakaavaan on litiumin reaktio styreenin kanssa ja tämä yhdiste reagoi di-isopropyyliamiinin kanssa dietyylieetteriliuoksessa.
Litiumdi-isopropyyliamidi on erittäin vahva emäs, jota käytetään yleisesti orgaanisessa kemiassa enolaattien ja allyylisten, aromaattisten ja heteroaromaattisten karbanionien valmistamiseen, koska se kykenee poistamaan happaman protonin jopa hiileltä. Yhdisteen etuna on se, että se ei useista muista emäksistä poiketen ole nukleofiilinen. Tämä johtuu siitä, että isopropyyliatomit aiheuttavat steeristä estettä negatiivisen typpiatomin ympärille, eikä se pääse reagoimaan nukleofiilina. Litiumdi-isopropyyliamidia hyödynnetään muun muassa useiden lääkeaineiden, kuten gemfibrotsiilin, synteeseissä.
Budzma belarusami!

Budzma belarusami! (, "Ollaan valkovenäläisiä!") on vuonna 2011 julkaistu hiphoppia ja mashup-taidetta yhdistelevä musiikkivideo, joka kertoo Valko-Venäjän historian vuoteen 1991 saakka. Valkovenäjänkielinen internet-video on osa kulttuurikollektiivi Budzman vuonna 2008 alkanutta samannimistä kampanjaa, jonka tarkoitus on esitellä valkovenäläistä kulttuuria. 
Videon ideoija on Julija Ljaškevitš, animaattori Julija Rudnitskaja, sanat ja sävellys Ljavon Volski ja laulu Aljaksandr Pamidorau. Video on "Budzman" ja internet-sivusto tut.by:n yhteisprojekti. 
Toukokuun alussa ennen videon julkaisemista ryhmä pohjusti videon julkaisua internet-talkshow'lla nimeltä "Šaljonyja vs. pamjakounyja" (Шалёныя vs памяркоўныя) sekä blogilla nimeltä "Blog Usjaslava Tšaradzeja" (Блог Усяслава Чарадзея), jossa ihmissusiprinssi esiintyi 1900-luvun aristokraattina. 
Video on omistettu Minskin metron pommi-iskun uhreille.
Vastaanotto.
Julkaisunsa jälkeen video nousi YouTuben top-10 videoiden joukkoon ja oli 100 katsotuimman videon joukossa Tšekissä ja Puolassa sekä oli kolmen suosituimman videon joukossa Yandexissa. Sosiaalisen median asiantuntijan Yulia Sokolovan mukaan ensimmäisen viikon aikana videon katsoi 350000 ihmistä joista 2/3 oli Valko-Venäjältä.
Ukrainalaisessa Istorytšina Pravda -lehdessä julkaistun artikkelin mukaan videon kansallismyyttinen historiankirjoitus ei ole mitenkään yllättävää kun huomioi, että mukana tekijöinä ovat Valko-Venäjällä laillisen taiteen rajamailla liikkuvan Asl-bändin keulahahmo Ljavon Volski ja Aljaksandr Pamidorau, jotka molemmat ovat julkaisseet patrioottista folk-musiikkia aikaisemmin. Lehti arvioi, että video loppuu tarkoituksella vuoteen 1991, jolloin nykymuotoinen Valko-Venäjän tasavalta perustettiin, välttääkseen ongelmat viranomaisten kanssa. 
Archen arvion mukaan video yhdistelee kansanperinteen, neuvostoajan historiankirjoituksen sekä vuoden 1991 jälkeen itsenäistymisen jälkeen tehdyn historian uudelleenkirjoituksen myötä syntyneitä elementtejä. 
Video palkittiin parhaan mainoselokuvan Grand Prix -palkinnolla valkovenäläisen mainonnan AD.NAK! -festivaaleilla 2011.
True Finn – Tosi suomalainen

True Finn – Tosi suomalainen on israelilaisen videotaiteilijan Yael Bartanan ohjaama taide-elokuva, joka oli vuoden 2014 Ihme-nykytaidefestivaalin pääteos. Sen ensiesitys oli 31. maaliskuuta 2014.
Elokuvan pääosassa on kahdeksan Suomessa asuvaa henkilöä, jotka edustavat eri etnisiä taustoja ja uskontoja. He viettivät tammikuussa 2014 viikon Kirkkonummella sijaitsevassa huvilassa ja suorittivat samalla erilaisia tehtäviä tosi-tv-ohjelmien tyylisesti. Mukana olleet henkilöt valittiin avoimella haulla syksyllä 2013.
Elokuva herätti huomiota jo ennen ensi-iltaansa, kun kansanedustaja Reijo Tossavainen syytti sitä blogikirjoituksessaan perussuomalaisten pilkasta.
Menestyksen vuodet

Menestyksen vuodet (; myös "When I Fall in Love") on Taylor Hackfordin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1988. Draamaelokuvan pääosissa ovat Dennis Quaid, Jessica Lange ja Timothy Hutton. "Menestyksen vuodet" perustuu Frank Defordin samannimiseen romaaniin (1981). Romaanin pohjalta Thomas Rickman laati käsikirjoituksen. "Menestyksen vuodet" kertoo 25 vuoden ajalta suuren jalkapallopelaajan, kaunottaren ja ystävän elämistä 1950- ja 1960-luvuilla.
Juoni.
"Menestyksen vuodet" sijoittuu 1950- ja 1960-luvuille. Gavin Grey (Dennis Quaid) on Louisianan collegen jalkapallosankari, joka seurustelee koulun kaunottaren Babs Rogersin (Jessica Lange) kanssa. Gavin ja Babs ovat kampuksensa kuningaspari, jolla on kaikkea. Kaikkien ihaileman pariskunnan varjoon jää lahjakas Donnie (Timothy Hutton), joka salaa rakastaa Babsia. Gavin ja Babs menevät myöhemmin naimisiin, mutta heidän loistavana pidetty tulevaisuus vaihtuu kuitenkin pian harmaaksi arjeksi. Myrskyisten aviovuosien jälkeen he huomaavat mitä he todella tarvitsevat: toisiaan.
Tuotanto.
"Menestyksen vuodet" -elokuvan kuvaukset alkoivat 7. marraskuuta 1987 ja päättyivät seuraavan vuoden huhtikuussa. Elokuva kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Louisianan Baton Rougessa ja Coloradon Denverissä. New Visions Pictures ja Warner Bros. toimivat elokuvan tuotantoyhtiöinä.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Menestyksen vuodet" sai ensi-iltansa 4. marraskuuta vuonna 1988 Yhdysvalloissa. Suomessa "Menestyksen vuodet" tuli ensi-iltaan 12. toukokuuta seuraavana vuonna. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa ilmestymisvuonnaan 12 638 294 dollaria. Teatterilevityksestä vastasi Warner Bros. Yhdysvalloissa vuonna 1988.
"Menestyksen vuodet" sai ilmestyessään kriitikoilta sekalaisia arvosteluja. Rotten Tomatoes -sivustolla elokuvalla on "mätä" 30 prosentin arvosana, joka perustuu kymmeneen arvosteluun. Käsikirjoittaja Thomas Rickman ja alkuperäisen romaanin kirjailija Frank Deford olivat ehdolla USC Scripter -palkintoon vuonna 1990.
"Menestyksen vuodet" julkaistiin DVD:lle Yhdysvalloissa 20. tammikuuta vuonna 2004.
Yael Bartana

Yael Bartana (s. 1970 Kfar Yehezkel, Israel) on israelilainen videotaiteilija. Vuonna 2010 Bartana voitti Artes Mundi 4 -palkinnon, joka on Ison-Britannian suurimpia taidepalkintoja.
Suomessa Bartana on toteuttanut elokuvan "True Finn – Tosi suomalainen". Se oli IHME-nykytaidefestivaalin vuoden 2014 pääteos.
Ramon Borrell

Ramon Borrell (972–1017) oli Barcelonan, Gironan ja Ausonan kreivi vuodesta 992. Hän osallistui hallintoon jo vuodesta 986 isänsä Borrell II:n kanssahallitsijana. Hänen puolisonsa oli ranskalainen aatelisneito Ermesinde.
Vuonna 1002 Al-Mansur Ibn Abi Aamir hyökkäsi Borrellin valtakuntaan ja tuhosi Manresan kaupungin. Borrell haki tukea muilta kristityiltä kreiveiltä, ja Al-Mansurin kuoltua Borrel liittolaisineen hyökkäsi Lleidaan. Al-Mansurin poika Abd Al-Malik hyökkäsi puolestaan Barcelonaan. Borrellin veli ja muut kristityt kreivit osallistuivat puolustukseen. Silti arabit valloittivat kuusi linnaa ja tuhosivat 35. Taistelut lähensivät veljeksiä Cordoban kreiveihin.
Xscape

Xscape on popartisti Michael Jacksonin albumi, joka julkaistiin postuumisti 9. toukokuuta 2014. Kahdeksaa kesken jäänyttä kappaletta ja materiaalia ovat työstäneet tuottajat Timbaland ja Rodney Jerkins. Levyn julkaisevat Epic Records ja Jacksonin perikunta. Albumista julkaistaan hopeinen yhden levyn versio sekä kultainen deluxe -versio, jonka toinen levy sisältää kappaleet siinä muodossa kuin ne jäivät Jacksonilta.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 5 ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Kappaleet.
Standard Edition
Deluxe Edition
DVD
Albano Olivetti

Albano Olivetti (s. 24. marraskuuta 1991 Haguenau) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 173 maaliskuussa 2014.
Olivetti saavutti ensimmäisen puolivälieräpaikkansa ATP-turnauksessa vuoden 2012 Marseillen turnauksessa oltuaan maailmanlistan sijalla 388.
Kaasupipetti

Kaasupipetti on kaasuanalyysejä varten tarvittava, farmakopeassa julkaistun tutkimusmenetelmän analyysiväline. Kaasupipetissä kahden lasisäiliön kautta kaasu johdetaan kapillaariputken kautta kaasubyrettiin, jossa sen tilavuus mitataan. Kaasupipetti voi olla suljettu tai avoin jos tarvitaan kiinteitä kappaleita katalyyteiksi. 
Kaasupipetin käyttö.
Analyysiä varten kaasupipetti on täytettävä kyseisessä analyysissä käytettävällä absorptionesteellä pipetin alemman säiliön alaosaan asti. Kaasupipetillä annostellaan 100 ml tutkittavaa kaasua kapillaariputken kautta kaasubyrettiin kaksitiehanan kautta pinnantasausastian avulla. Kaasun tilavuus mitataan 0,2 millilitran tarkkuudella. 
Tilavuudeltaan mitattu kaasu ajetaan kaasupipettiin, jossa sitä ravistellaan varovasti. Tällöin osa kaasua absorboituu käytettävään absorptionesteeseen. Kaasun annetaan liueta 5 minuuttia. Tämän jälkeen absorboitumaton kaasu ajetaan takaisin kaasubyrettiin ja sen tilavuus mitataan. Mittaus jatkuu jatkamalla kaasun liuotusta, kunnes mitattu tilavuus on vakio.
Kaasupipetin mitat.
Kaasupipetin muoto ja mitat on määritelty määrityksessä käytettävän ja voimassa olevan farmakopean ohjeissa.
Börje Colliander

Börje Erland Colliander (17. huhtikuuta 1909 Turku – 29. marraskuuta 1994 Turku) oli suomalainen filosofian tohtori ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Collianderin vanhemmat olivat filosofian maisteri Aleksander Erland Colliander ja Helga Maria Thomé. Hän pääsi ylioppilaaksi 1927 ja valmistui Åbo Akademista filosofian kandidaatiksi 1931 ja tohtoriksi 1935. Colliander toimi opettajana turkulaisissa kouluissa ja oli myös Åbo Akademin yleisen historian dosenttina 1943–1978 sekä vt. historian professorina 1964–1968 ja 1974.
Teoksia.
Nimellä "Börje Colliander":
Nimellä "B. E. Colliander":
Johannes Italos

Johannes Italos (; n. 1025–1090) oli bysanttilainen filosofi ja loogikko, joka sovelsi filosofista analyysiä myös teologisiin kysymyksiin.
Elämä.
Johannes oli kotoisin Calabriasta ja toimi Konstantinopolissa. Konstantinopolissa hän oli Mikael Pselloksen oppilas ja seurasi tätä Konstantinopolin keisarillisen filosofisen koulun johdossa. Johannes tutki erityisesti aristoteelista logiikkaa. Anna Komnena sanoi tämän ymmärtäneen Aristoteleen ajattelua paremmin kuin kukaan muu hänen aikanaan. Johannes seurasi ajattelussaan enemmän antiikin kreikkalaista filosofiaa kuin bysanttilaisen filosofian kristilliseen teologiaan kytkeytyvää perinnettä. Hän piti teologiaa filosofian osana ja alisti näin teologian filosofian alaisuuteen.
Ortodoksinen kirkko haastoi Johanneksen oikeuteen vuonna 1082 syytettynä filosofisen analyysin ja loogisen päättelyn soveltamisesta teologisiin kysymyksiin. Tällainen lähestymistapa ei ollut vierasta bysanttilaisessakaan ajattelussa, mutta Johannes vaikuttaa suututtaneen kirkolliset ja maalliset johtajat soveltamalla rationaalista lähestymistapaansa myös sellaisiin oppeihin, joita kirkko piti ihmisen käsityskyvyn ylittävinä ja jotka tuli sen mukaan omaksua pelkästään uskon varassa. Tällainen oli mm. oppi Kristuksen lihaksitulemisesta. Johannes tuomittiin ortodoksisuuden sunnuntaina 13. maaliskuuta 1082, asetettiin anateemaan ja suljettiin luostariin.
Teokset.
Johanneksen teoksista on säilynyt vain osa. Merkittävin on "Quaestiones quodlibetales", joka käsittää 93 vastausta erilaisiin filosofisiin kysymyksiin Johanneksen oppilailta. Oppilaiden joukkoon kuuluivat mm. keisari Mikael VII Dukas sekä tämän veli Andronikos Dukas. Säilyneisiin teoksiin kuuluu myös kommentaari Aristoteleen "Topiikan" osiin sekä dialektiikkaa, logiikka ja retoriikkaa käsitteleviä tutkielmia.
Johannekselta tunnetaan seuraavat teokset:
Theodoros Smyrnalainen

Theodoros Smyrnalainen (; n. 1050–1112) oli bysanttilainen filosofi. Hän seurasi Johannes Italosta Konstantinopolin filosofisen koulun johdossa.
Ajattelussaan Theodoros vaikuttaa seuranneen Mikael Pselloksen filosofista perinnettä Johannesta enemmän. Theodoros tutki muun muassa luonnonfilosofiaa ja kirjoitti aiheesta teoksen "Tiivistelmä kaikista luontoon ja luonnon periaatteisiin kuuluvista asioista", jota pidettiin johdantona Aristoteleen teokseen "Fysiikka".
Skyline

Skyline on pilvenpiirtäjien muodostama maisema, jossa tavallisesti näkyy kaupungin siluetti. Käsitykset siitä, mikä luokitellaan skylineksi ja mikä ei, vaihtelevat.
Skylinet Suomessa.
Se, onko Suomessa skylinejä vai ei, riippuu siitä, miten edellä mainittu asia luokitellaan. Jotkut laskevat skylineksi vain kerrostalorykelmän, toiset vaativat 150 metrin rakennelmia. Mikäli kerrostaloissa pitäisi olla korkeutta 20 kerrosta, Suomessa ei olisi niitä. Kuitenkin mm. Helsinkiin suunnitellaan jopa kymmeniä pilvenpiirtäjiä, mikä toteutuessaan tekisi Helsingistä ns. skyline-kaupungin.
Helsinki.
Helsingin pilvenpiirtäjistä ja skylineistä keskustellaan kiivaasti. Skylineä on suunniteltu muun muassa Jätkäsaareen, Kalasatamaan ja Pasilaan. Helsinki on pääosin ns. ”matala kaupunki”, eli sen useimmat kerrostalot eivät ole kovin korkeita, lukuun ottamatta esimerkiksi Cirrusta ja Itäkeskuksen maamerkkiä. Korkeimmat Helsinkiin suunnitellut rakennukset tulisivat sijaitsemaan Pasilassa, mihin on suunniteltu jopa neljänkymmenen kerroksen korkuisia rakennuksia.
Helsingin korkeimmat rakennukset.
Listassa on vain yli 50 metriä korkeat rakennukset.
Espoo.
Espoossa sijaitsevat monet Suomen korkeimmista rakennuksista. Espoon pilvenpiirtäjistä on myös kovaa kiistaa, Keilaniemen skylineä halutaan laajentaa muun muassa neljällä asuinrakennuspilvenpiirtäjällä.
Espoon korkeimmat rakennukset.
Listassa on vain yli 50 metriä korkeat rakennukset.
Tampere.
Tampereella on useita korkeita rakennuksia, muun muassa Suomen toiseksi korkein rakennus Hotelli Torni Tampere, Hotelli Ilves ja Suomen korkein rakennus Näsinneula. Myös Hervannassa on muutama korkea rakennus. Tampereella on vireillä useita tornitalohankkeita, joista korkeimpana yli satametrinen asuintorni uuden monitoimiareenan yhteyteen. Mikäli tornitalorakentaminen jatkuu, keskustan ja Hervannan suunnille alkaa muodostua kunnollinen skyline.
Tampereen korkeimmat rakennukset.
Listassa on vain yli 50 metriä korkeat rakennukset.
Jyväskylä.
Jyväskylässä on suhteellisen paljon tornitaloja lähekkäin. Jos kerrostalot olisivat korkeampia, ne muodostaisivat skylinen.
Jyväskylän korkeimmat rakennukset.
Listassa on vain yli 50 metriä korkeat rakennukset.
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2015

Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2015 olivat 16:nnet IIHF:n järjestämät naisten jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut. Ne pelattiin Malmössä Ruotsissa Malmö isstadionilla ja Rosengårds ishallissa.
Loppuottelussa Yhdysvallat voitti Kanadan maalein 7–5 ja pronssiottelussa Suomi voitti Venäjän maalein 4–1.
Lohkot.
Lohko-A
Lohko-B
Loppusijoitukset.
Sijoituksilla oli merkitystä IIHF:n rankingiin.
Pääsarjan turnaus &lt;br&gt; &lt;br&gt;
1. divisioona &lt;br&gt; A-lohko 
B-lohko 
2. divisioona &lt;br&gt; A-lohko 
B-lohko 
2. divisioonan karsinnat &lt;br&gt;  &lt;br&gt;
Pistepörssi.
Turnauksen pistepörssin voitti Hilary Knight tehopisteillä 7+5=12. Suomalaisista eniten pisteitä saavutti Michelle Karvinen ja Riikka Välilä.
Maalivahdit.
Turnauksen parhaaksi maalivahdiksi valittiin japanin Nana Fujimoto 93,75 torjuntaprosentilla.
Televisiointi.
Suomessa kisat televisioi maksullisena MTV Oy, kanavillaan MTV Sport 1, MTV Sport 2 ja MTV Max.
Kalev Ermits

Kalev Ermits (s. 19. syyskuuta 1992) on virolainen ampumahiihtäjä, joka edustaa Elva skiclubia. Hänen henkilökohtaisena valmentajanaan on vuodesta 2011 lähtien toiminut Ilkka Luttunen.
Sotšin olympialaisissa 2014 Ermits sijoittui normaalimatkalla 70:nneksi. Maailmancupissa Ermits kilpaili ensimmäisen kerran Oberhofissa kaudella 2012–2013. Ermits voitti vuoden 2014 ampumahiihdon Suomen-mestaruuskilpailuissa kaksi mestaruutta. Kaudella 2014–2015 Ermits sijoittui parhaimmillaan ampumahiihdon maailmancupissa sijalle 20. Seuraavalla kaudella hän saavutti uransa toistaiseksi parhaan maailmancupsijoituksen oltuaan 11:s Presque Islen takaa-ajokilpailussa.
Joni Vainio-Kaila

Joni Vainio-Kaila (s. 13. tammikuuta 1994) on suomalainen pikajuoksija ja aitajuoksija. Hän edustaa Laitilan Jyskettä ja hänen valmentajanaan toimii Mikko Rinne.
Kalevan kisoissa Vainio-Kaila on saavuttanut 400 metrin aitajuoksussa kultaa vuonna 2018, hopeaa vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2019 sekä pronssia vuosina 2013 ja 2014. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa 300 metrin aitajuoksussa 2015 ja 2016 ja pronssia 400 metrillä 2018 .
Vainio-Kaila karsiutui Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 alkuerissä sekä 400 metrin aitajuoksun että 4 × 400 metrin viestissä. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2013. 
Vainio-Kailan ennätys 400 metrillä on 47,72 ja 400 metrin aitajuoksussa 51,09.
Opetusneuvos

Opetusneuvos () on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1948 rehtori Eino Jaurille. Vuosien 1918–2013 aikana opetusneuvoksen arvonimi on myönnetty 688 henkilölle.  
Opetusneuvos on myös opetus- ja kulttuuriministeriön sekä Opetushallituksen virkanimike.
Ermesinde (Carcassonne)

Ermesinde (noin 975−1058) oli aatelinen ranskalainen, josta tuli Barcelonan kreivi Ramon Borrellin puoliso noin vuonna 993. Ermesinde oli syntyjään Carcassonnen kreivin Roger I:n ja Adelaïden tytär. Hän oli miehensä tukena valtiollisissa asioissa ja oli mukana tämän käymissä sodissa Ebressä ja Segressä.
Ermesinde sai kolme lasta, joista Berenguer Ramon peri isänsä arvonimet, toinen poika Borrell kuoli nuorena ja tyttärestä Estefania Ramonista tuli Navarran kuningatar hänen mentyään naimisiin Garcia III:n kanssa.
Ermesindellä oli läheiset suhteet Katalonian kirkkoon, ja hän lahjoitti sata unssia kultaa Gironan katedraalin kunnostustöihin.
Jäätyään leskeksi vuonna 1017 Ermesinde oli alaikäisen poikansa Berenguer Ramon I:n holhooja vuoteen 1023 asti. Berenguer kuoli vuonna 1035 ja Ermesindestä tuli jälleen hallitsijan holhooja, tällä kertaa pojanpojalleen Ramon Berenguerille. Vuonna 1041 pojanpoika kapinoi isoäitiään vastaan ja halusi eroon holhouksesta. Ermesinde vetäytyi Gironaan veljensä, piispa Peren kanssa. Välit huononivat uudelleen vuonna 1052, kun kreivi solmi avioliiton joka oli isoäidin mielestä sopimaton. Hän sai paavi Victor II:n erottamaan kreivin kirkosta. Sovinto solmittiin vuonna 1057.
Ermesinde on haudattu Kataloniaan, Gironan katedraaliin. Hautakammion päällä on patsas 1300-luvulta.
2010 KZ39

2010 KZ39 on transneptuninen kohde, jota pidetään mahdollisena kääpiöplaneettana. Albedoksi oletetaan 0,10, jolloin läpimitta olisi 607 kilometriä.
Michael E. Brown

Michael E. Brown (s. 5. kesäkuuta 1965 Huntsville) on yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän toimii planeettatutkimuksen professorina Caltechissa vuodesta 2003 lähtien. Brown on tunnettu esimerkiksi siitä, että hänen johtamansa tutkijaryhmä löysi kääpiöplaneetta Eriksen, ja lisäksi myös siitä että tämä löytö johti ensimmäisen löydetyn transneptunisen kohteen, Pluton, uudelleenluokittelemiseen kääpiöplaneetaksi. Brownin ryhmä on löytänyt Eriksen lisäksi myös monia muita transneptunisia kohteita, joita ovat muun muassa Makemake, Quaoar ja Sedna. Brown valmistui tähtitieteen tohtoriksi vuonna 1994. Brownin mukaan on nimetty päävyöhykkeen asteroidi 11714 Mikebrown.