tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Inari Koponen

Inari Elina Koponen (15. joulukuuta 1913 Helsinki – 5. huhtikuuta 1987 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Hän teki 1930-luvulta lähtien useita pieniä rooleja kotimaisissa elokuvissa sekä näytteli muun muassa Teatteri Jurkassa ja Helsingin Kansanteatterissa. Inari Koponen oli kiinnitettynä Kemin kaupunginteatterissa vuosina 1954−1957. Jatkosodan aikana Koponen esiintyi Äänislinnan Teatterissa. 1960-luvulla hän ohjasi näytelmiä muun muassa Kulttuuritalon teatterikerholle sekä Kokkolassa toimivalle Ykspihlajan Työväen Näyttämölle.
Kemin kaupunginteatteri.
ensi-ilta, näytelmä, rooli
Patrick D’Rozario

Patrick D’Rozario CSC (s. 1. lokakuuta 1943) on bangladeshilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hän sai pappisvihkimyksensä 8. lokakuuta 1972, ja hänet nimitettiin 21. toukokuuta 1990 Rajshahin hiippakunnan johtoon. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Theotonius Gomes, jota avustivat Michael Rozario ja Piero Biggio. 
D’Rozario nimitettiin 3. helmikuuta 1995 Chittagongin piispaksi ja 25. marraskuuta 2010 Dhakan koadjuuttoriarkkipiispaksi. 22. lokakuuta 2011 hänestä tuli Dhakan arkkipiispa. Vuonna 2016 hänet ylennettiin kardinaaliksi.
Ykspihlajan Työväen Näyttämö

Ykspihlajan Työväen Näyttämö on vuonna 1907 perustettu Kokkolan Ykspihlajassa toimiva harrastajateatteri. Sen näyttämönä on toiminut vuodesta 1908 lähtien Ykspihlajan työväentalo. 
Ykspihlajan Työväen Näyttämö on yksi Suomen merkittävimmistä harrastajateattereista. Se on historiansa aikana esittänyt useita tunnettuja näytelmiä kuten esimerkiksi Arvo Salon kirjoittamat "Lapualaisoopperan" (1967), "Mustalaisoperetin" (1969). Vierailevina ohjaajina ovat toimineet muun muassa Unto Laakso, Inari Koponen, Timo Kallinen, Pekka Mandart ja Juha Hurme.
Egbert Hirschfelder

Egbert Christoph Hirschfelder (13. heinäkuuta 1942 Berliini – 31. toukokuuta 2022 Berliini) oli saksalainen soutaja ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän voitti kultaa ensin perämiehellisessä nelikossa vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa ja sitten kahdeksikossa Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Tokiossa Hirschfelder edusti Saksaa ja Méxicossa Länsi-Saksaa.
Toisenlainen tie

Toisenlainen tie on Antti Tuiskun yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 2013. Levyn tuottivat Hannu Korkeamäki ja Antti Riihimäki. Albumi myi viikossa kultaan oikeuttavan myyntimäärän, 10 000 kappaletta. Albumi nousi heti toiseksi viralliselle albumilistalle.
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin ”Rakkaus on.” -niminen kappale helmikuussa 2013. Se sijoittui Latauslistan 19:nneksi ja Radiolistan 13:nneksi. Toukokuussa julkaistiin toinen single ”Jää tai mee”, joka on puolestaan noussut vasta radiolistan 60:nneksi. Elokuussa julkaistiin promosinglenä levyn kolmas singlejulkaisu ”Leila”.
Geetha Arts

Geetha Arts () on Allu Aravindin vuonna 1972 perustama intialainen elokuvayhtiö. Sen kotipaikka on Hyderabad.
Geetha Arts on tuottanut ja vuodesta 2003 alkaen myös levittänyt telugun-, hindin-, tamilin- ja kannadankielisiä elokuvia. Yhtiön tuottamiin elokuviin kuuluvat muun muassa vuosina 2008 ja 2009 Intiassa hyvin menestyneet elokuvat "Ghajini" ja "Magadheera".
The Kylie Collection

The Kylie Collection on remix-albumi australialaisen laulajan Kylie Minogue. Se on toinen julkaisu albumin "Kylie" (1988) ja julkaistiin vuonna 1988 Australiassa ja Uudessa-Seelannissa levy-yhtiön Mushroom Records. Albumi sisältää alkuperäisen 10 kappaleita sekä remixejä hänen suosittuja singleä.
Great Baikal Trail

Great Baikal Trail (venäjäksi: Большая Байкальская Тропа [Bolšaja Baikalskaja Tropa]) on voittoa tavoittelematon järjestö, joka rakentaa polkua Baikaljärven ympärille Siperiassa, Venäjällä. Polun kokonaispituus tulee olemaan 1 800 kilometriä. Idea polun rakentamiseen syntyi jo 1970-luvulla, mutta vasta vuonna 2003 järjestö aloitti toimintansa kansainvälisten ja paikallisten vapaaehtoistyöntekijöiden avulla. Järjestön tavoitteena on kehittää alueen luontomatkailua kestävänä vaihtoehtona, alueen teollisen toiminnan sijasta. 
Great Baikal Trail ei ole vielä valmistunut, mutta polun ensimmäiset osuudet ovat turvallisia käyttää. Projektin valmistuttua Great Baikal Trail yhdistää kolme kansallispuistoa ja kolme luonnonsuojelualuetta. Great Baikal Trail järjestää vuosittain jopa 25 vapaaehtoisleiriä, joissa kansainväliset vapaaehtoistyöntekijät työskentelevät yhdessä paikallisten vapaaehtoistyötekijöiden kanssa. Englanti ja venäjä ovat leirien viralliset kielet. Leireillä on myös mukana tulkkeja, jotka auttavat kommunikoinnissa kansainvälisten ja paikallisten vapaaehtoisten välillä. 
Leirit järjestetään useimmiten Baikaljärven rannoilla, koskemattomassa luonnossa. Polun rakentamisen lisäksi GBT järjestää muita leirejä, muun muassa leirejä erityislapsille.
Amgen

Amgen (Applied Molecular Genetics) on yhdysvaltalainen lääketeollisuusyritys. Sillä on tutkimuslaitoksia San Franciscossa, Thousand Oaksissa, Cambridgessa, Seattlessa, Münchenissä ja Reykjavíkissa.
Robert A. Bradwaysta tuli toimitusjohtaja Kevin W. Sharerin jäätyä eläkkeelle toukokuussa 2012.
Yhtiö on myöntänyt syyllistyneensä markkinointisäädösten rikkomiseen anemian hoitoon käytetyn Aranesp-lääkkeensä myynnissä ja maksanut tapauksen vuoksi 150 miljoonaa dollaria sakkoja ja 612 miljoonaa korvauksina.
FDA keskeytti kilpirauhaslääke Sensiparin tutkimukset lapsilla 14-vuotiaan potilaan kuoltua.
Sankari kuin sankari

Sankari kuin sankari on Hannu Lemisen ohjaama elokuva vuodelta 1948. Se oli toinen Lemisen Adamsille ohjaamista neljästä elokuvasta. Käsikirjoitus on nimimerkki Leo Lavin, joka Lemisen muistin mukaan oli Suomi-Filmin ohjaaja Ilmari Unho.
Juoni.
Elokuvan päähenkilö on leipomon omistaja August Kassinen eli Aku. Hänen poikansa Laurin haaveena ei ole isän työn jatkaminen vaan hän tavoittelee muusikon uraa. Laurilla on tyttöystävä Mirja, jonka kanssa hän keikkailee. Akun ja Mirjan tiet kohtaavat, kun Mirjan ja Laurin keikka-auto on hajonnut tiellä. Aku on vähällä joutua vankilaan raha-asioissa ilmenneen sotkun vuoksi. Kaikkien osaksi koituu kuitenkin onnellinen loppu.
Tuotanto.
Elokuvassa on vain kaksi ulkokuvajaksoa, muuten se on kuvattu studiossa. Jälkimmäisellä jaksolla on mittaa vain yksi kuva. Elokuvan käsikirjoitus on hävinnyt.
Arvioita.
Satiiriksi luonnehdittu elokuva ei saanut aikalaiskriitikoilta juuri kehuja. Laji todettiin Lemiselle vääräksi, hän oli erään arvostelijan mielestä vakavamman työn tekijä. Aihe on sekava ja hajanainen, tyyli toistaa Iloisen teatterin mennyttä loistoa ja sen jo kuluneita sukkeluuksia. Elokuvan kantavana voimana pidettiin Uuno Laaksoa. Ainoastaan "Nya Pressenin" kriitikko piti elokuvan kokonaisuutta onnistuneena ja erinomaisena.
Roland Göhler

Roland Göhler (26. maaliskuuta 1943 Meißen – 17. syyskuuta 2025) oli Itä-Saksaa edustanut soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa perämiehellisessä nelikossa.
Lutz Ulbricht

Lutz Ulbricht (9. marraskuuta 1942 Berliini – 23. joulukuuta 2022) oli saksalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hän kuului vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa kahdeksikossa kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Hän kilpaili myös vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä ja kuului siellä perämiehettömässä kaksikossa seitsemänneksi sijoittuneeseen joukkueeseen.
Dudley Storey

Dudley Leonard Storey (27. marraskuuta 1939 Wairoa – 6. maaliskuuta 2017 Auckland) oli uusiseelantilainen soutaja ja olympiavoittaja. Hän voitti vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa kultaa perämiehellisessä nelikossa ja sai lisäksi Münchenin kesäolympialaisissa 1972 hopeaa perämiehettömässä nelikossa. 
Vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa Storey sijoittui perämiehellisessä nelikossa kahdeksanneksi.
Titaanikarbidi

Titaanikarbidi (TiC) on epäorgaaninen yhdiste ja titaanin karbidi. Suuren kovuutensa ja kuumuudenkestävyytensä vuoksi yhdistettä käytetään työkalujen terissä.
Rakenne ja ominaisuudet.
Titaanikarbidi kuuluu niin kutsuttuihin välisijayhdisteisiin. Yhdisteen rakenteessa hiiliatomit sijaitsevat titaanin metallihilan välisijoissa. Koostumukseltaan yhdiste on usein epästoikiometrinen ja vaihtelee välillä TiC0,47–TiC. Titaanikarbidi on hyvin kovaa ja sulaa vasta 3 140 °C lämpötilassa. Se on kuitenkin hyvin haurasta. Yhdiste on suhteellisen inertti ja hapettuu hapen vaikutuksesta titaanidioksidiksi vasta noin 450 °C lämpötilassa. Titaanikarbidi reagoi typen kanssa muodostaen titaaninitridiä noin 1 000 °C lämpötilassa. Titaanikarbidi ei liukene veteen eikä vahvastikaan emäksisiin liuoksiin. Laimeat hapot eivät vaikuta siihen mutta väkevän typpihapon ja vetyfluoridin seos liuottaa titaanikarbidia.
Valmistus ja käyttö.
Titaanikarbidia valmistetaan tyypillisesti kuumentamalla titaanidioksidia hienojakoisen hiilen kanssa yli 2 000 °C lämpötilassa vetykaasukehässä. Tämän jälkeen tuote jauhetaan ja mahdollisesti metallihilassa epäpuhtauksina olevat happi ja typpi poistetaan kuumentamalla. Yhdistettä voidaan valmistaa myös muilla tavoin. Ohuita pinnoitteita valmistetaan kemiallisella kaasufaasipinnoitusmenetelmällä, jonka lähtöaineina ovat titaanitetrakloridi, vety ja metaani. Titaanikarbidia voidaan valmistaa myös titanaattiestereistä ja hiilestä. 
Titaanikarbidi on hyvin kovaa, mutta liian haurasta yksin käytettäväksi. Tämän vuoksi sitä käytetään seoskarbidina volframi- tai tantaalikarbidin kanssa tai kovametalliseoksina koboltin ja nikkelin kanssa. Titaanikarbidia käytetään poranterissä, sahojen terissä, erikoisteräksissä ja säänkestävinä pinnoitteina.
James Beck

Stanley James Carroll Beck (21. helmikuuta 1929 – 6. elokuuta 1973) oli englantilainen näyttelijä, joka esitti sotamies Joe Walkeria BBC:n suositussa tilannekomediasarjassa "Ruutiukot".
Lapsuus.
James Beck syntyi Islingtonissa, Pohjois-Lontoossa ja kävi koulua Popham Road Primary Schoolissa. Hänen lapsuusaikansa oli karua: isä oli usein työttömänä ja äiti teki heikkotuottoista ansiotyötä valmistamalla tekokukkia.
Ura.
Valmistuttuaan taideyliopistosta ja suoritettuaan asevelvollisuutensa Beck rupesi näyttelijäksi. Hänen ensimmäisiä roolejaan oli vuonna 1963 "Venetsian kauppiaassa" Shylock, josta hän sai myönteisiä arvosteluita. Muutettuaan Lontooseen hän keskittyi televisionäyttelemiseen: hän muun muassa esitti poliisia junaturmaa käsitelleessä "Coronation Street" -sarjan jaksossa. Hän teki myös useita kertaluonteisia esiintymisiä suosituissa TV-sarjoissa.
Vuonna 1968 Beckille tarjottiin "Ruutiukoissa" sotamies Walkerin roolia, jonka Jimmy Perry oli kirjoittanut varta vasten hänelle. Menestysvuosinaan Beck kuitenkin kaipasi muidenkin roolien antamaa haastetta.
Kysyttynä näyttelijänä Beck jatkoi televisiossa esiintymistä muun muassa sarjoissa "A Family at War" (1970) ja "Romany Jones" (1972–73), jossa hän esitti pääosan Bert Jonesina.
Kuolema.
Vuonna 1973 James Beckillä oli menossa kuudes vuosi "Ruutiukoissa". Beck oli avaamassa sokeiden opaskoirien järjestön tueksi järjestettyä juhlaa, kun hän äkkiä tunsi itsensä huonovointiseksi. Beck palasi asunnolleen, josta hänet noin tunnin kuluttua vietiin sairaalaan. Hänen todettiin sairastuneen haimatulehdukseen. Beck kuoli sairaalassa kolmen viikon kuluttua 44 vuoden ikäisenä. Hänet on haudattu Putney Vale Cemeteryn hautausmaalle.
Beckin kuolema oli täydellinen järkytys "Ruutiukkojen" muille näyttelijöille, käsikirjoittajalle ja tuottajalle. Sarjan kuudennen vuosikerran kuudennessa jaksossa kersantti Wilson nähdään kirjoittamassa sormellaan Walkerin nimi korpraali Jonesin auton ikkunaan. Walkeria ei nähdä jakson ensimmäisellä puoliskolla; suuri osa hänen vuorosanoistaan on siirretty sotamies Spongelle (joka oli sarjassa harvakseltaan nähty sivurooli). Vuorosanoista käy ilmi, että Walker on joukkueensa mukana. Hänet nähdään jakson toisen puoliskon kohtauksissa, jotka oli kuvattu useita viikkoja ennen ensimmäisen puoliskon studio-otoksia.
Seuraavassa jaksossa joukkueen osallistuessa paraatiin Walkerin paikalle on jätetty hänen kirjoittamansa viesti, jonka kapteeni Mainwaring lukee. Viestissä Walker pyytää anteeksi poissaoloaan, koska hänellä on kiireitä hämäräbisnestensä parissa. Tämän jälkeen Walkeria ei mainittu sarjassa, vaan hänen roolinsa jätettiin pois ilman selityksiä.
Louis Chamniern Santisukniram

Louis Chamniern Santisukniram (; s. 30. lokakuuta 1942 Nonseng) on thaimaalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Tharen ja Nonsengin arkkihiippakuntaan paavi Paavali VI 17. toukokuuta 1970. Hänet nimitettiin Nakhon Sawanin hiippakunnan johtoon 5. marraskuuta 1998, ja piispaksi vihkiminen seurasi 23. tammikuuta 1999. Pääkonsekraattorina toimi Michael Michai Kitbunchu, jota avustivat Joseph Banchong Aribarg ja Lawrence Khai Saen-Phon-On.
1. heinäkuuta 2005 Chamniern Santisukniram sai nimityksen Tharen ja Nonsengin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 20. elokuuta.
Zohan – lupa saksia

Zohan – lupa saksia () on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Dennis Dugan. Elokuvan pääosissa ovat Adam Sandler, Emmanuelle Chriqui, John Turturro, Nick Swardson ja Ido Mosseri.
Juoni.
Zohan on israelilainen terroristeja torjuva agentti, joka rakastaa diskoa ja jumaloi naisia. Upeiden taitojen ja ulkonäönsä vuoksi jokainen pitää Zohanista. Zohan itse ei pidä työstään, vaan unelmoi ryhtyvänsä parturi-kampaajaksi, mutta kaikki nauravat hänen unelmalleen. Jahdetessaan Fatoush ”Phantom” Hakbarah, palestiinalaista terroristia, Zohan päättää lavastaa kuolemansa ja antaa siitä kunnian Phantomille.
Zohan pakenee Yhdysvaltoihin elämään unelmaansa salanimellä Scrappy Coco. Hän tutustuu muun muassa Michael-nimiseen mieheen ja tämän äitiin. Yökerhossa Oori-niminen israelilaismies tunnistaa ihailemansa Zohanin ja pyytää tätä töihin kodinkoneliikkeeseensä, mutta muuttaa mielensä, sillä hän haluaa vain parasta Zohanille. Oori paljastaa Zohanille, että Phantom on saanut suurta suosiota Zohanin tappamisesta. Zohan menee töihin palestiinalaisen Dalian omistamaan kampaamoon.
Palestiinalaistaksikuski tunnistaa Zohanin ja paljastaa tämän olemassaolon Phantomille, joka saapuu kostamaan. Zohan ei kuitenkaan enää tahdo väkivaltaa. Zohan ja Phantom, joka paljastuu silloin myös Dalian veljeksi, ryhtyvät yhteistyöhön ja kukistavat yhdessä korruptoituneen liikemiehen Grant Walbridgen, joka on yrittänyt saada itämaalaiset toisiaan vastaan, jotta saisi rakennettua uuden kauppakeskuksen. Lopulta kaikki itämaalaiset avaavat oman ”Rakkaus&amp;Veljeys”-keskusmyymälän. Zohanin vanhemmat antavat vihdoin hyväksyntänsä poikansa unelmalle.
Jorma Sairanen

Jorma Sairanen (s. 23. tammikuuta 1954 Helsinki) on suomalainen televisiojohtaja, joka työskenteli vuosina 1986–1997 MTV Oy:n ohjelmapäällikkönä ja vuosina 2001–2014 ohjelmajohtajana.
Vuonna 1997 Sairanen lähti muutamaksi vuodeksi MTV:stä ja oli perustamassa sen kilpailijaa Nelosta. Hän on työskennellyt myös Ruutunelosen kanavajohtajana, Kolmostelevision johtajana sekä MTV:n apulaisjohtajana. Vuodenvaihteessa 2013–2014 Jorma Sairanen jäi MTV:stä eläkkeelle ja Kristiina Werner-Autiosta tuli uusi MTV Median ohjelmajohtaja.
Koulutukseltaan Sairanen on kauppatieteiden kandidaatti.
Maaliskuussa 2017 ilmestyi Sairasen yhdessä Kalle Kinnusen kanssa kirjoittama kohua herättänyt muistelmateos "Daddy Cool – Kolme vuosikymmentä televisiomaailman huipulla", jossa Sairanen muistelee televisiouraansa ja sen aikana tapaamiaan ihmisiä hyvinkin suorapuheisesti.
Yksityiselämä.
Sairanen asuu Helsingissä. Hänellä on poika, joka on syntynyt 2009. Pojan äiti on lehdistöneuvos Tanja Huutonen. Sairanen tuomittiin vuonna 2025 ampuma-aserikoksesta kuuden kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Hovioikeudessa tuomio aleni 60 päivään.
Avainkokemus

Avainkokemus on nuoren sukupolven yhteinen kokemus, joka sitoo sukupolven yhteen. Kokemus vaikuttaa sen kokeneiden koko elämään. Käsite levisi sosiologiseen sanastoon, kun saksalainen Karl Mannheim käytti sitä artikkelissa ”"Das Problem der Generationen"” (1928). Hän analysoi sen avulla modernissa yhteiskunnassa esiintyviä eri sukupolvien erilaisia ajattelutapoja, esimerkiksi ensimmäisen maailmansodan taisteluihin osallistuneiden yhteistä kokemusta. 
Mannheimin mukaan ryhmän sitoo yhteen sama ikä, yhteinen leimaava avainkokemus ja jaettu tietoisuus yhteenkuuluvuudesta. Tällaiseen kollektiiviseen nuoruuden avainkokemukseen ovat erityisen otollisessa ikävaiheessa Mannheimin mukaan noin 17–25-vuotiaat. Kaikilla sukupolvilla ei kuitenkaan ole avainkokemuksia eivätkä kaikki aikalaiset omaa samoja kokemuksia tai ymmärrä toisiaan. Suomessa esimerkkinä avainkokemuksesta pidetään Vanhan valtausta 1968, johon osallistuneet ovat monin tavoin elämänsä aikana olleet mukana valtauksen teemojen toteuttamisessa. Tutkija Matti Virtanen (2001) on kehittänyt aihepiirin käsitteille suomennokset "samanikäisten ikäpolvi" (), kokemuksellinen "sukupolvi" ( tai ) ja "mobilisoitunut sukupolvi (fraktio)". Virtanen näkee, että erityisesti 16–17-vuotiaat ovat alttiita sukupolvensa avainkokemukselle.
Eeva Putro

Eeva Putro (s. 30. maaliskuuta 1978) on suomalainen näyttelijä ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän teki ensimmäisen pitkän elokuvan pääroolinsa elokuvassa "Poissa" (2019). Lisäksi hän on näytellyt useissa televisiosarjoissa, elokuvissa ja lyhytelokuvissa.
Putro on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2008 Pietarin valtiollisesta teatteritaideakatemiasta, jossa hän suoritti elokuva- ja draamateatterinäyttelijän tutkinnon.
Putro on näytellyt muun muassa Kansallisteatterissa, Teatteri Avoimissa Ovissa, Keski-Uudenmaan Teatterissa, Espoon Kaupunginteatterissa ja Kokoteatterissa. Hän on ollut mukana myös Ylen Radioteatterin kuunnelmissa.
Eeva Putron käsikirjoituksen pohjalta Zaida Bergroth ohjasi elokuvan "Tove" (2020), joka kertoo Tove Janssonista 1940- ja 1950-luvuilla. Putro näyttelee siinä myös yhtä sivuosaa.
Slovakian alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Slovakian alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Slovakiaa jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Joukkue on pelannut pääosin maailmanmestaruuskilpailujen ylimmällä sarjatasolla. Vuonna 2022 joukkue voitti 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut ja nousi takaisin pääsarjatasolle. Vuosina 2023–2025 joukkue ylsikin heti pronssiotteluun pääsarjatasolla, tosin häviten pronssiottelun joka kerta.
Paul Reubens

Paul Reubens, oikea nimi Paul Rubenfeld (9. elokuuta 1952 Peekskill, Yhdysvallat – 30. heinäkuuta 2023 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, käsikirjoittaja, tuottaja, juontaja ja koomikko. Hän esitti hahmoa Pee-Wee Herman.
Lapsuus ja nuoruus.
Paul Rubenfeld syntyi 27. elokuuta 1952 Peekskillissä, New Yorkin osavaltiossa. Hänen isänsä, joka oli yhdysvaltalainen sotilaslentäjä toisen maailmansodan aikana ja myöhemmin Israelin ilmavoimien perustajajäsen, piti autokauppaa New Yorkissa. Perhe muutti Sarasotaan, jossa Reubensin vanhemmat pitivät lamppukauppaa. Hänen äitinsä oli peruskoulun opettaja.
Reubens, joka on ollut pilailija jo varhain, aloitti näyttelemisen peruskoulussaan. Vuosia myöhemmin hän muisteli, että hänen mielikuvituksensa sai alkunsa Floridassa talvet viettäneistä sirkusnäyttelijöistä.
Reubens opiskeli Kalifornian taideinstituutissa ja näytteli Los Angelesin teatterissa ennen kuin hän liittyi Groundlings-yhdistykseen, työskenteli tarjoilijapoikana ja myi Fuller-harjoja elättääkseen itsensä.
Ura.
Uran alku ja 1980-luku.
Reubens kehitti Hermanin jo vuonna 1977, mutta sai hänet esille vasta vuonna 1981 kun hahmo sai oman tv-ohjelmansa HBO:n spesiaalissa "The Pee-Wee Herman Show".
Suosio oli hyvin suuri ja vuonna 1985 hahmo sai oman elokuvansa "Pee-Wee Herman's Big Adventure", jonka ohjasi silloin tuntematon Tim Burton. Elokuva oli menestys ja on nykyään kulttisuosikki. Reubens esitti hahmoaan myös jo vuonna 1980 valmistuneessa Cheech Marinin ja Tommy Chongin elokuvassa "Cheech &amp; Chong's Next Movie".
Hän esitti Hermania myös lukuisissa muissa elokuvissa ja tv-ohjelmissa läpi 1980-luvun.
Vuonna 1986 Pee-Wee Herman sai oman lapsille suunnatun tv-sarjan "Pee-Wee Herman's Playhouse". Sarjasta tuli heti hyvin suosittu ja on nykyään kulttisuosikki. Sarjassa esiintyi muun muassa nykyään Matrix-elokuvista tunnettu Lawrence Fishburne laulavana cowboyna Curtisina.
Reubens jo vuonna 1980 esiintyi myös kulttiklassikossa "The Blues Brothers", tosin ei Hermanina vaan tarjoilijana.
"Pee-Wee Herman's Playhouse" päättyi vuonna 1990.
1990-luku.
Reubens piti matalaa profiilia 1990-luvulla tehden pääasiassa dubbaustöitä ja esiintyen elokuvissa "Buffy, vampyyrintappaja" ja Tim Burtonin elokuvissa "Batmanin paluu" esittäen Pingviinin isää ja "Painajainen ennen joulua" Lockia (hän esittäisi häntä jälleen kerran video-peli-jatko-osassa).
Vuonna 1991 hänet pidätettiin Sarasotassa, Floridassa masturboimisesta pornoteatterissa.
2000-luku.
Reubens esiintyi Ted Demmen elokuvassa "Blow" yhdessä Johnny Deppin ja Penelope Cruzin kanssa esittäen huumediileriksi kääntynyttä kampaajaa. Hänen esitystään ylistettiin.
Marraskuussa 2002 hänet pidätettiin lapsipornografian hallussapidosta, kun samoista asioista syytetty Jeffrey Jones oli antanut poliisille vinkin. Syytteistä luovuttiin maaliskuussa 2004.
Viimeisinä vuosinaan hän esiintyi silloin tällöin tv:ssä ja elokuvissa, esittäen välillä Pee-Weetä ja muita hahmoja.
Yksityiselämä.
Reubens oli juutalainen. Hän kuoli syöpään 70-vuotiaana.
Pierre Nommesch

Pierre Nommesch (16. joulukuuta 1864 Greiweldingen – 9. lokakuuta 1935) oli luxemburgilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Luxemburgin hiippakuntaan 28. lokakuuta 1890 ja nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 8. maaliskuuta 1920. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Nicotra, jota avustivat Thomas Louis Heylen ja Antoine Alphonse de Wachter. 
Nommesch kuoli 70-vuotiaana virassa. Hänen seuraajansa oli Joseph Laurent Philippe.
Petrus Legge

Petrus Legge (16. lokakuuta 1882 Brakel – 9. maaliskuuta 1951) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Paderbornin hiippakuntaan 22. maaliskuuta 1907 ja nimitettiin Meißenin hiippakunnan johtoon 9. syyskuuta 1932. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Kaspar Klein, jota avustivat Nikolaus Bares ja Johannes Scheifes.
Legge kuoli 68-vuotiaana virassa.
Angus Dillon

Angus F. ("Gus") Dillon (1881 Prinssi Edwardin saari – 19. syyskuuta 1952) oli kanadalainen haavipalloilija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa kultaa voittaneeseen joukkueeseen.
Delirium tremes

Delirium tremes on rap-artisti Huge L:n 5. huhtikuuta 2013 julkaistu albumi. Se julkaistiin Monsp Recordsin kautta CD:nä, vinyylinä ja kasettina. Albumin kasettiversio sisältää kaksi bonuskappaletta.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 14.
Afrikanpikkulepinkäinen

 
Afrikanpikkulepinkäinen ("Lanius gubernator") on afrikkalainen lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Afrikanpikkulepinkäistä tavataan hajanaisella alueella Länsi- ja Keski-Afrikassa Norsunluurannikolta Ugandaan ja Etelä-Sudaniin. Lajia on kuvattu harvinaiseksi.
Luettelo televisiosarjan Power Rangers Turbo jaksoista

Televisiosarjaa "Power Rangers Turbo" alettiin esittää Yhdysvalloissa 19. huhtikuuta 1997 Fox Kids -kanavalla. Power Rangers Turbo oli kolmas kokonainen Power Rangers -sarja ja samalla sarjan viides tuotantokausi. Sarjassa seurattiin ryhmää teinejä, joille viisas ja hyväntahtoinen tietäjä Zordon antoi kyvyn muuttua Power Rangereiksi. Näiden teinien tehtävänä oli estää pahoja avaruusolentoja valloittamasta maailmaa. Sarjan loivat Haim Saban ja Shuki Levy. Sarjassa käytettiin lavaste-, asu- ja kuvamateriaalia japanilaisesta "Super Sentai" -sarjasta "Gekisou Sentai Carranger". Sarja oli myös toinen Power Rangers -sarjoista, jossa alettiin vuosittain vaihtamaan rangereiden asuja vastaamaan aina niiden Super Sentain versiota. Päärooleissa olivat Johnny Yong Bosch, Nakia Burrise, Blake Foster, Jason David Frank, Catherine Sutherland, Carol Hoyt, and Gregg Bullock. Myöhemmin Jason Narvy ja Paul Schrier palasivat sarjan vakituisiksi hahmoiksi ja Turbo Rangereina Boschin, Burrisen, Frankin ja Sutherlandin korvasivat Roger Velasco, Tracy Lynn Cruz, Selwyn Ward ja Patricia Ja Lee. Kauden alkupuolella Hoyt näyttelee sekä Dimitriaa että Divatoxia, mutta myöhemmin Divatoxin rooliin palaa hahmoa elokuvassa "Power Rangers turbovaihteella" näytellyt Hilary Shepard Turner. Power Rangers Turbo sisältää yhteensä 45 jaksoa, joista viimeinen esitettiin yhdysvalloissa 24. marraskuuta 1997. 
"Turbo" jatkuu suoraan siitä, mihin sarjan "Power Rangers Zeo" lopussa jäätiin. Kausi alkaa elokuvalla "Power Rangers turbovaihteella", jossa ilkeä avaruusmerirosvo Divatox (Hoyt, myöhemmin Turner) päätyy rangereiden uudeksi viholliseksi. Zordon ja Alpha 5 lähtevät Zordonin kotiplaneetalle Eltarille ja heidän paikkansa rangereiden opastajina ottaa Dimitria ja Alpha 6. Myöhemmin galaktinen robottipoliisi Blue Senturion saapuu Maahan mukanaan viesti, jonka mukaan vuonna 2000 Divatox on yhdistänyt voimansa Lord Zeddin, Rita Repulsan ja Machine Empiren kanssa valloittakseen maailman. Hieman ennen kauden puoliväliä Tommy (Frank), Adam (Bosch), Katherine (Sutherland) ja Tanya (Burrise) lopettavat rangereina ja valitsevat seuraajikseen T. J. Johnsonin (Selwyn Ward), Carlos Vallerten (Roger Velasco), Cassie Chanin (Patricia Ja Lee) ja Ashley Hammondin (Tracey Lynn Cruz). Kauden ensimmäisessä jaksossa Elgar muuttaa Bulkin (Paul Schrier) ja Skullin (Jason Narvy) apinoiksi. Kauden puolivälin jälkeen he muuttuvat taas ihmisiksi ja yrittävät tehdä erilaisia töitä. 
Jaksot.
Luettelo Power Rangers Turbon jaksoista.
Amerikanisolepinkäinen

 
Amerikanisolepinkäinen ("Lanius ludovicianus") on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Amerikanisolepinkäistä tavataan Kanadan eteläosissa, Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Keski-Amerikan pohjoisosissa. Se on muuttolintu levinneisyysalueensa pohjoisosissa. Lajin kannan kooksi on arvioitu 4,2 miljoonaa sukukypsää yksilöä. Se luokitellaan silti silmälläpidettäväksi, koska kannan koko on suhteellisen voimakkaassa laskussa.
Ohranan talo

Ohranan talo on Helsingissä Korkeavuorenkadun ja Punanotkonkadun kulmassa sijaitseva uusrenessanssityylinen kerrostalo. Vuonna 1889 valmistuneen rakennuksen omisti pitkään Suomen valtio. Rakennuksessa on kuusi kerrosta.
Talon arkkitehti on ruotsalainen Axel Högberg, ja sen rakennutti ruotsalainen maalarimestari Erik Färlander. 1. kesäkuuta 1889 siihen alkoi muuttaa asukkaita. Talolla oli sittemmin vaihtuvia omistajia, kunnes Venäjän valtio osti sen 1904.
Talo oli alun perin asuintalo, jossa oli vuokralaisina monen ammatin edustajia ja "silmiin pistävän monta leskirouvaa", joilla oli alivuokralaisina opiskelijoita. 1900-luvun alusta talo oli Venäjän valtion käytössä, ja siinä asui ensin venäläisiä santarmeja. Sen jälkeen talossa toimi Venäjän salaisen poliisin Ohranan Suomen osasto, ja siinä oli myös Suomen santarmihallitus esikuntineen. Asuinhuoneistoissa asui Venäjän armeijan upseereita. Kansalaissodan aikana talo on todennäköisesti ollut Punakaartin käytössä.
Vuonna 1918 rakennus tuli Suomen valtion omistukseen ja Sotasaaliskeskusosaston kiinteistöosaston haltuun, ja se siirtyi lähes kokonaan virastokäyttöön. Vuonna 1921 se tuli täysin virastokäyttöön, ja siinä toimivat Puolustusministeriö ja Yleisesikunta. Vuosina 1931–1939 rakennuksessa kokoontui Puolustusneuvosto, jonka johtaja oli marsalkka Mannerheim. Sen jälkeen se oli vuodesta 1939 yli 70 vuotta rajavartiolaitoksen käytössä. Talo suojeltiin 1980-luvulla ja peruskorjattiin. Peruskorjauksessa säilytettiin kuitenkin paljon vanhaa, muun muassa siellä olleet 66 kaakeliuunia. Rajavartiolaitos muutti rakennuksesta 2012 tilapäistiloihin Kalasatamaan ja etsii uusia toimitiloja.
Senaatti-kiinteistöt myi rakennuksen Grand Residence Development Oy:lle ja rakennus palautetaan asuintaloksi. Asuinrakennuksen suunnittelusta vastaa arkkitehti Jani Prunnila
Burmanpikkulepinkäinen

 
Burmanpikkulepinkäinen ("Lanius collurioides") on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Burmanpikkulepinkäistä esiintyy Aasian kaakkoisosissa. Sen levinneisyysalue on hyvin suuri ja lajia on kuvattu yleiseksi. Burmanpikkulepinkäinen on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tuhkalepinkäinen

 
Tuhkalepinkäinen ("Lanius souzae") on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tuhkalepinkäistä tavataan Afrikan keskiosissa. Lajin levinneisyysalue on hyvin suuri ja sen on kuvattu olevan yleinen. Tuhkalepinkäinen on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Härkälepinkäinen

 
Härkälepinkäinen ("Lanius bucephalus") on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Härkälepinkäistä esiintyy Itä-Aasiassa. Lajin kokonaiskantaa ei tiedetä, mutta Kiinan kannaksi arvioidaan 10 000–100 000, Korean kannaksi 10 000–100 000, Japanin kannaksi 10 000–100 000 ja Venäjän kannaksi 100–100 000 pesivää paria. Härkälepinkäinen on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Heiko Schwartz

Heiko Schwartz (21. syyskuuta 1911 Norden – 29. lokakuuta 1973 Sennestadt) oli saksalainen vesipalloilija, uimari ja olympiamitalisti. Hän sai Los Angelesin vuoden 1932 kesäolympialaisissa joukkueineen hopeaa vesipallossa. Vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä Schwartz osallistui 100 metrin vapaauintiin.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Schwartz sai vuonna 1934 hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä.
Frakkilepinkäinen

 
Frakkilepinkäinen ("Lanius cabanisi") on afrikkalainen lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Frakkilepinkäistä tavataan Keniassa, Somaliassa ja Tansaniassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
György Bródy

György Bródy (21. heinäkuuta 1908 Budapest, Unkari – 5. elokuuta 1967 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli unkarilainen vesipalloilija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän kuului lajissa kultaa voittaneeseen joukkueeseen sekä vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa että vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä.
Bródy oli yksi juutalaisista mitalisteista Natsi-Saksan olympialaisissa.
Olen musta

Olen musta on rap-duo Steve iVanderin debyyttialbumi. Se julkaistiin Monsp Recordsin kautta 10. toukokuuta 2013. Albumin kappale ”Poppers” julkaistiin ensimmäisenä singlenä, ja kappaleesta ”Raha ei tekeytymällä lopu” on julkaistu musiikkivideo. "Olen musta" nousi Suomen virallisen albumilistan 33. sijalle.
Tekijänoikeusrikkomus.
Albumi julkaistiin alun perin 10. toukokuuta 2013, mutta se vedettiin saman tien pois myynnistä tekijänoikeuteen liittyvän epäselvyyden vuoksi. Asiasta tiedotti Monsp Records sivustollaan. Monsp tiedotti myös ettei ennakkotilattuja levyjä tarvitse palauttaa. Myös ”Poppers”-digisingle vedettiin pois kaupoista. Albumista julkaistiin uusi versio 21. toukokuuta 2013. Albumi julkaistiin myös rajoitettuna 200 kappaleen vinyylipainoksena toukokuun lopulla.
Vuorenmaa Yhtiöt

Vuorenmaa Yhtiöt Oy on Lapualla vuonna 1946 perustettu yritys, joka on erikoistunut tekniseen tukkukauppaan. Se myy laakereita, voimansiirtotuotteita ja muita teollisten pk-yritysten tarvitsemia teknisiä tuotteita.
Vuorenmaan tuoteryhmiä ovat laakerit, hihnat ja hihnapyörät, ketjut ja ketjupyörät, sähkömoottorit, tiivisteet, työkalut, teollisuuskemikaalit, kunnossapitotuotteet, pneumatiikka ja hydrauliikka sekä erikoistuotteet.
Yrityksen sivukonttorit sijaitsevat Vaasassa, Tampereella, Jyväskylässä, Kokkolassa, Turussa, Raahessa ja Ylivieskassa. Palvelupisteitä on 40 paikkakunnalla ympäri Suomen.
Historiaa.
Yrityksen perusti lapualainen Paavo Vuorenmaa, joka alkoi sotien jälkeen myydä sodasta yli jääneitä moottoreiden osia ja akselistoja etenkin maatalousyrittäjille aikana, jolloin kaikesta vallitsi pula. 1980-luvulla toimitusjohtajaksi tuli Paavon poika Timo Vuorenmaa. 2000-luvun puolivälissä yrityksen omistus siirtyi kolmannelle sukupolvelle, Ville Vuorenmaalle ja Emilia Vuorenmaalle.
Albert Casteleyns

Albert Casteleyns (2. toukokuuta 1917 – 17. kesäkuuta 1974) oli belgialainen vesipalloilija, rattikelkkailija ja olympiamitalisti. Hän kuului vesipallossa pronssia saaneeseen joukkueeseen vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä. Rattikelkkailussa hän sijoittui kahden miehen kelkoissa vuoden 1952 talviolympialaisissa Oslossa kuudenneksi ja Cortina d'Ampezzon talviolympialaisissa 1956 13. sijalle.
Lawrence Khai Saen-Phon-On

Lawrence Khai Saen-Phon-On (; 17. elokuuta 1928 – 24. heinäkuuta 2007) oli thaimaalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tharen apostoliseen vikariaattiin 16. tammikuuta 1957. Apostolisesta vikariaatista tuli myöhemmin Tharen ja Nonsengin arkkihiippakunta, ja Saen-Phon-On sai nimityksen sen johtoon 6. maaliskuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michael Kien Samophithak, jota avustivat Lawrence Thienchai Samanchit ja Michael Bunluen Mansap. 
Saen-Phon-On jäi eläkkeelle 14. toukokuuta 2004.
Raimo Aulis Anttila

Raimo Aulis Anttila (21. huhtikuuta 1935 Lieto – 27. tammikuuta 2023 Turku) oli suomalainen kielitieteilijä ja professori. Hän toimi yleisen kielitieteen professorina Helsingin yliopistossa vuosina 1971–1976 ja indoeurooppalaisten kielten professorina Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa vuodesta 1976.
Anttila oli Suomalaisen Tiedeakatemian ulkomaalainen jäsen vuodesta 1995.
Anttila on haudattu Turun hautausmaalle.
Joseph Ek Thabping

Joseph Ek Thabping (20. maaliskuuta 1934 – 12. helmikuuta 1985) oli thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. joulukuuta 1959 ja nimitettiin Ratchaburin hiippakunnan johtoon 2. lokakuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. tammikuuta 1976. Pääkonsekraattorina toimi Robert Ratna Bamrungtrakul, jota avustivat Michael Kien Samophithak ja Michael Michai Kitbunchu. 
Ek Thabping kuoli 50-vuotiaana virassa.
John Bosco Panya Kritcharoen

John Bosco Panya Kritcharoen (; 18. joulukuuta 1949 – 6. tammikuuta 2025) oli thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Ratchaburin hiippakuntaan 22. toukokuuta 1976 ja nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 18. maaliskuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michael Michai Kitbunchu, jota avustivat Salvatore Pennacchio ja Lawrence Thienchai Samanchit.
Joachim Phayao Manisap

Joachim Phayao Manisap (; 19. heinäkuuta 1929 Chanthaburi – 3. marraskuuta 2007) oli thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. marraskuuta 1958 ja nimitettiin Nakhon Ratchasiman hiippakunnan johtoon 30. toukokuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lawrence Thienchai Samanchit, jota avustivat Alain Sauveur Ferdinand van Gaver ja Michael Kien Samophithak. 
Manisap jäi eläkkeelle 30. marraskuuta 2006.
Gregory Yong Sooi Ngean

Gregory Yong Sooi Ngean (; 20. toukokuuta 1925 Batu Gajah – 28. kesäkuuta 2008) oli malesialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 3. joulukuuta 1951 ja nimitettiin Penangin hiippakunnan johtoon 9. huhtikuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michel Olçomendy, jota avustivat Michael Kien Samophithak ja Dominic Aloysius Vendargon.
Yong Sooi Ngean sai 3. helmikuuta 1977 nimityksen Singaporen arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 2. huhtikuuta. Hän jäi eläkkeelle 14. lokakuuta 2000.
Reijo Anttila (ammattiyhdistysjohtaja)

Reijo Veli Anttila (14. joulukuuta 1932 Haapavesi – 12. huhtikuuta 2021 Vantaa) oli suomalainen merimies ja telakkatyöntekijä, joka toimi Suomen Merimies-Unionin puheenjohtajana 1976–1992.
Hän lähti merille 17-vuotiaana ja työskenteli kymmenisen vuotta sekä suomalaisissa että ruotsalaisissa laivoissa. Tämän jälkeen hän asettui maihin ja työskenteli turkulaisella telakalla. Samoihin aikoihin hän liittyi sosialidemokraattisen puolueen jäseneksi ja perehtyi ammattiyhdistystoimintaan. Vuosina 1961–1963 hän opiskeli Työväen Akatemiassa.
Palattuaan merimiehen ammattiin hän työskenteli ruotsinlaivalla ja toimi kahdeksan vuoden ajan miehistön luottamusmiehenä.
Hän osallistui 1964 ensimmäistä kertaa Merimies-Unionin edustajakokoukseen ja tuli valituksi hallituksen varajäseneksi. Häntä ei kuitenkaan kutsuttu kertaakaan kokouksiin. Hän havaitsi, että merimiehiä ei ole lainkaan mukana päätöksenteossa, vaan edustajakokous koostui unionin toimihenkilöistä ja päätöksenteko oli tiukasti Niilo Wällärin määräysvallassa. Anttila otti asian puheeksi, jolloin Wälläri halusi hänet erotettavaksi luottamusmiehen tehtävistä. Merimies-Unionin johto joutui kuitenkin pian perääntymään työtoverien annettua vahvan tukensa Anttilalle.
Anttila valittiin Merimies-Unionin hallituksen vakinaiseksi jäseneksi 1968. Vuonna 1973 hänestä tuli unionin palkkasihteeri ja kolme vuotta myöhemmin hänet valittiin unionin puheenjohtajaksi.
Merimies-Unionin organisaatio uudistettiin Anttilan puheenjohtajakaudella. Aikaisempi asiamiesverkosto korvattiin kahdellatoista ammattiosastolla. Myös merenkulkua koskeva lainsäädäntö yhdenmukaistettiin muun työlainsäädännön kanssa. Kauppalaivastossa siirryttiin kahden miehistön vuorotteluun, jolloin merimiehet saattoivat viettää vapaapäivänsä yhtäjaksoisesti.
Anttilan toiminta sai kiitosta vuoden 1992 edustajakokouksessa. Hän ei kuitenkaan saanut jatkaa puheenjohtajana, vaan tehtävään valittiin unionin sihteeri Per-Erik Nelin.
Harjun nuorisotalo

Harjun nuorisotalo (entiseltä nimeltään Harjun paarihuone, viitattu myös nimellä Harjun vanha ruumishuone) on Dallapénpuistossa Vallilan kaupunginosassa Helsingissä sijaitseva punatiilinen rakennus. Se valmistui ruumishuoneeksi vuonna 1923 mutta muutettiin myöhemmin varastoksi ja vuonna 1986 nuoriso­taloksi. Nuorisotalon toiminta päättyi sisäilmaongelmien vuoksi vuonna 2019.
Historia.
Albert Nybergin suunnittelema rakennus valmistui ruumishuoneeksi vuonna 1923. Talon ohi Teollisuus­kadun reunaa pitkin kulki tuolloin Sörnäisten satamarata, jonka vierellä oli myös ruumis­huoneen kohdalle päättyvä sivu­raide. Ruumis­huoneessa vainajat pestiin ja pantiin arkkuihin ja kuljetettiin sen jälkeen rauta­teitse Malmin hautausmaalle, johon johti Malmin asemalta haarautunut Malmin hautausmaan rautatie. Vainajien lisäksi samassa junassa kuljetettiin tuolloin myös saattajia. Alku­peräisestä käyttö­tarkoituksesta muistuttavat yhä rakennuksen pääoven yläpuolelle hakattu latinankielinen lause: "Statutum est hominibus mori" ("Säädetty on ihmiselle kuolema") sekä julkisivussa olevat ristit.
Rautatie­liikenne Malmin hautaus­maalle lopetettiin vuonna 1954, ja muutamaa vuotta myöhemmin lopetettiin myös Harjun ruumis­huoneen toiminta. Tämän jälkeen rakennus toimi pari­kymmentä vuotta maali­varastona. Vuonna 1978 se jäi sellaisenaan pois käytöstä ja päästettiin ränsistymään, mutta alueen kodittomat ja irtolaiset alkoivat pitää sitä maja­paikkanaan. Eräs nuoriso­ryhmä alkoi myös kokoontua rakennuksen kellarissa.
Aloitteen käyttämättömäksi jääneen rakennuksen muuttamisesta nuoriso­taloksi tekivät eräät nuoret, jotka ottivat yhteyttä kaupungin nuoriso-ohjaaja Pirjo-Riitta Karppiseen. Helsingin kaupungin nuoriso­lauta­kunta saikin talon käyttöönsä vuonna 1984, ja nuorisotalona se avattiin vuonna 1986.
Nuoriso­talo.
Nuoriso­talon toiminta keskittyi erityisesti musiikkiin, kuvalliseen ilmaisuun, moni­kulttuuri­seen toimintaan ja alueelliseen vaikuttamiseen. Nuorisotilalla järjestettiin säännöllisesti musiikin ja kuva­taiteen opetusta, ja siellä oli myös näyttely­tila ja kahvila.
Kulttuuritoiminta.
Nuorisotalo suljettiin sisäilmaongelmien vuoksi vuonna 2019. Usean vuoden tyhjillään olon jälkeen rakennukseen avataan elokuussa 2025 kulttuuritila ja pop up -kahvila osana kolmen eri yhdistyksen Harju elää -projektia.
HC Benátky nad Jizerou

HC Benátky nad Jizerou on tšekkiläinen jääkiekkojoukkue Benátky nad Jizeroun kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 1934 ja se pelaa Tšekin kolmanneksi korkeimalla sarjatasolla 2. česká hokejová ligassa. Joukkue tekee tiiviisti yhteistyötä Tšekin Extraligassa pelaavan Bílí Tygři Liberecin ja BK Mladá Boleslavin kanssa.
RTF Auto

RTF Auto Oy oli Suomeen rekisteröity, Toyotan omistama ja vuosina 1999–2012 toiminut yritys, joka harjoitti autojen ja muiden kevyiden ajoneuvojen tukkukauppaa. Yrityksen päätoimintaa alkuvaiheessa oli Toyota- ja Lexus-autojen myynti ja kuljetus Hangon satamasta maanteitse Venäjän markkinoille. Myöhemmin yritys vei autoja yhä enemmän suoraan Venäjän omiin satamiin.
RTF Auto Oy oli vuonna 2010 Suomen suurin autoliike 1,76 miljardin euron liikevaihdolla. Henkilökuntaa sillä oli kolme. Suurimmillaan RTF Auton liikevaihto oli tilivuonna 2008, noin 3,25 miljardia euroa.
Vuonna 2004 RTF Auto vei Venäjälle 48 000 autoa. Toyotan ja Lexuksen yhteinen markkinaosuus oli Venäjällä tuolloin yli 10 prosenttia. Yritys kasvoi 2000-luvun alkupuolella voimakkaasti, kaksinkertaistaen liikevaihtonsa joka vuosi 2000–2004.
Vuonna 2012 RTF Auto oli 2 miljardin liikevaihdollaan Suomen 37. suurin yritys oltuaan edellisenä vuonna sijalla 24. Liikevaihto putosi 22 prosentilla vuodesta 2011. Yritys oli selvitystilassa joulukuun puolivälistä 2012 alkaen ja lakkautettiin seuraavana vuonna.
Heikki Perho

Martti Heikki Perho (25. huhtikuuta 1926 Turku – 24. lokakuuta 2009 Loimaa) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko. 
Työura ja kotitausta.
Heikki Perhon kotikylä oli Kauhanoja Loimaan kunnassa, josta hänen Ypäjältä lähtöisin ollut isoisänsä oli 1890-luvulla hankkinut omistukseensa Perhon tilan. Heikki Perho valmistui ylioppilaaksi vuonna 1945 Loimaan yhteiskoulusta ja agronomiksi vuonna 1950 Helsingin yliopistosta. Hän toimi maanviljelijänä Loimaan kunnassa ja Ypäjällä vuosina 1949–1991, työskenteli asutusneuvojana Loimaan kauppalassa 1953–1955 ja Loimaan kunnassa 1951–1969, toimi opettajana Loimaan kansalaiskoulussa vuosina 1952–1953 ja 1958–1959 sekä opettajana Loimaan maamieskoulussa vuosina 1959–1963.
Poliittinen ura ja luottamustoimet.
1960-luvulta alkaen Heikki Perholla oli luottamustoimia ensin maakunnallisella ja sitten valtakunnallisella tasolla sekä maatalouden järjestöissä että puolueessaan Kansallisessa Kokoomuksessa ja lisäksi muun muassa maakuntasuunnittelun ja kunta-alan järjestöissä sekä suomalaisissa maatalouden suuryrityksissä. Loimaan kunnanvaltuuston jäsen hän oli vuosina 1961–1996 ja puheenjohtaja vuosina 1985–1991. Kunnallispolitiikassa Perhon eräs tärkeä tavoite oli Loimaan kunnan ja Loimaan kaupungin yhdistyminen, joka toteutui vuonna 2005. Kansanedustajana Heikki Perho toimi vuodesta 1975 vuoteen 1991. Tässä hän jatkoi vauraan Loimaan saviseudun kokoomuslaisten viljelijäkansanedustajien sarjaa, johon ennen häntä olivat kuuluneet kunnallisneuvos Kalle Saura Pöytyältä ja agronomi Tauno Vartia Alastarolta. Eduskunnassa Heikki Perho toimi pisimpään maa- ja metsätalousvaliokunnassa ja lakivaliokunnassa ja hänet valittiin myös eduskuntaryhmänsä varapuheenjohtajaksi. Perhon ajamiin maakunnallisiin hankkeisiin kuului muiden muassa Valtion siementarkastuslaitoksen sijoittaminen Loimaalle. Presidentin valitsijamiehenä Perho oli vuosina 1978, 1982 ja 1988.
Harrastukset.
Kotiseututyö ja historia kuuluivat Heikki Perhon harrastuksiin. Hän vaikutti keskeisesti siihen, että vuonna 2005 avattu Suomen maatalousmuseo Sarka sijoitettiin Loimaalle. Hän myös julkaisi kotikylänsä Kauhanojan koulun satavuotishistoriikin ja valikoiman murrepakinoita.
Perhe.
Heikki Perhon tytär on poliitikko Maija Perho. 
Huomionosoitukset.
Heikki Perholle myönnettiin maanviljelysneuvoksen arvo vuonna 1979.
Brunein miehitys

Brunein miehitys oli 16.–22. joulukuuta 1941 Japanin joukkojen Brunein valtaus Hollannin Itä-Intian sotaretkellä toisessa maailmansodassa.
Taustaa.
Malaijan niemimaahan kohdistui sotilaallinen uhka heti Japanin liityttyä sotaan ja Singaporeen sijoitettu aluejohto ei varannut joukkoja Borneon puolustamiseksi. Japanin Malaijan alueen suunnitelmaan sisällytettiin alusta alkaen Borneon valtaus Sarawakin Mirin ja Brunein Serian öljykenttien vuoksi.
Britit siirsivät jo joulukuussa 1940 Miriin komppanian 15. Punjab-rykmentin II pataljoonasta, jonka tehtävänä oli suojata öljykenttien tuhoamista valmistelevia osastoja. Elokuussa 1941 laskettiin öljykenttien tuotantoa 70 prosenttia ja samalla tehtiin lopullinen päätös, ettei Brittiläistä Pohjois-Borneota, Bruneita ja Labuanin aluetta puolustettaisi. Pohjois-Borneon kuvernööri sai tehtäväksi tiedottaa päätöksestä alueen vapaaehtoisille joukoille ja poliisille.
Valtaus.
Vietnamista Cam Ranh Baystä lähti varhain aamulla 13. joulukuuta keisarillisen Japanin laivaston saattue Miriin ja Seriaan kuljettaen miehitysjoukkoja. Osastoon kuuluivat Fubuki-luokan hävittäjien "Shinonome", "Shirakumo" ja "Murakumo" sekä sukellusveneentorjunta-aluksen suojaamina kymmenen kuljetusalusta. Myöhemmin osastoon liittyi kevyt risteilijä "Yura" ja vesilentokoneidenemäalus "Kamikawamaru" sekä raskaat risteilijät "Kumano" ja "Suzuya" ja niitä suojanneet hävittäjät "Fubuki" ja "Sagiri". Maihinnousu alkoi 16. joulukuuta kohdaten vain vähäistä vastarintaa.
10 000 Cam Ranh Baylta Vietnamista lähtenyttä japanilaissotilasta nousi maihin Bruneihin Kuala Belaitissa 16. joulukuuta 1941. Japanilaisia oli vastassa Brittiläisen Intian 15. Punjab-rykmentin II pataljoona, joka oli sijoitettu Kuchingiin, Sarawakiin.
Kuuden päivän jälkeen japanilaisten onnistui miehittää koko Brunei. Miehityksen jälkeen Brunein sulttaani Ahmad Tajuddin teki sopimuksen japanilaisten kanssa maan hallinnasta. 
Brunei jaettiin viiteen prefektuuriin, jotka olivat Baram, Labuan, Lawas, Limbang ja Pohjois-Borneo. Pengiran Yusuf, joka johti yhtä prefektuuria oli Hiroshimassa koulutuksessa ja selviytyi atomipommista vuonna 1945.
Bruneinlahdelle ja Labuaniin rakennettiin laivasto- ja lentotukikohta. Liittoutuneiden joukot pommittivat laivastotukikohtaa ja Kuala Betaitin kaupunkia useasti sodan aikana. Kampong Ayerin kylä säästyi pommituksilta sodan aikana. Jpaanilaiset miehittivät Bruneita, kunnes Australian 9. divisioona vapautti 10. kesäkuuta 1945 alueen Operaatio Oboe Sixissä, jolloin japanilaisjoukkojen komentaja Masao Baba antautui liittoutuneille.
Esa Johansson

Esa Johansson (1. toukokuuta 1967 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana ja edusti parhaina pelivuosinaan Turun Palloseuraa. 
Johansson pelasi TPS:ssä 153 pääsarjaottelua vuosina 1985–1992 saavuttaen kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.. Hän pelasi neljä nuorten ja 36 poikien maaottelua vuosina 1982–1986.
William Enrique Delgado Silva

William Enrique Delgado Silva (s. 27. helmikuuta 1951 Caracas) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. toukokuuta 1975 ja nimitettiin Maracaibon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Vazi-Sarran titulaaripiispaksi 3. marraskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ramón Ovidio Pérez Morales, jota avustivat Alfredo José Rodríguez Figueroa ja Mario del Valle Moronta Rodríguez.
Delgado Silva sai 14. huhtikuuta 1999 nimityksen El Vigia-San Carlos del Zulian piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 19. kesäkuuta. Hän sai 26. heinäkuuta 2005 nimityksen Cabimasin piispaksi.