tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Encontro das Águas

Encontro das Águas (brasilianportugalia, suom. ”Vesien Tapaaminen”) on Rio Negro- ja Amazon-jokien yhteenvirtaus Brasiliassa. Jokien yhtymäkohta sijaitsee Manausin kaupungin itäpuolella Brasilian Amazonasin osavaltiossa. Yhteenvirtaus on yksi Manausin tärkeimmistä nähtävyyksistä jokien vesien huomattavan värieron vuoksi. Rio Negron osin suoalueilta tuleva vesi on hyvin tummaa, koska se sisältää runsaasti happoja ja hyvin vähän kiintoainesta eli sedimenttiä. Yhteenvirtauksesta yläjuoksun suuntaan myös nimellä Rio Solimões tunnetun Amazonin vesi puolestaan on sameaa ja vaalean ruskeaa, koska se sisältää runsaasti hiesua ja savea. Rio Negron tumma vesi on myös lämpimämpää ja virtaa hitaammin kuin Amazonin samea vesi. Vesimassat eivät eroistaan johtuen sekoitu heti kohdatessaan, vaan virtaavat samassa uomassa rinnakkain usean kilometrin matkan, kunnes virtausnopeuksien eron aiheuttamat pyörteet saavat ne lopulta sekoittumaan. Jokien pinnankorkeus vaihtelee kausittain ja niiden yhtymäkohdan ympäristön luonnonkasvillisuus on Amazonin alueen Várzea-tulvametsää.
Portugalin kielessä Amazon (Rio Amazonas) alkaa vasta tästä pisteestä; portugalissa joki, joka muodostuu Ucayalin ja Marañonin liittyessä Perussa, on nimeltään Rio Solimões.
Sōka

Sōka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee Suur-Tokion alueella aivan Tokion metropolin pohjois- ja prefektuurin pääkaupungin Saitaman kaakkoispuolella. Kaupungissa on 247 040 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 27,46 neliökilometriä. Sōka on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Edo-kaudella Sōka kehittyi Nikkō-kaidō-tien varren postiasemana ("shukuba"). Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä vuonna 1889 Sōkasta tehtiin maaseutukaupunki. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1958, jolloin siellä oli yli 30 000 asukasta. Sen jälkeen se kasvoi voimakkaasti Tokion asuinlähiönä; sinne rakennettiin muun muassa suuri Matsubaran lähiö. Kaupunki tunnetaan esimerkiksi "senbei"-riisikekseistään ("Sōka senbei").
Steve Agnew

Steve Agnew (s. 9. marraskuuta 1965 Shipley) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana.
Agnew aloitti peliuransa Barnsleyn paidassa debytoiden edustusjoukkueessa marraskuussa 1983. Hän edusti seuraa 1. divisioonassa seitsemän vuoden ajan ja pelasi lähes 200 ottelua seuran paidassa. Kesällä 1991 Agnew siirtyi Blackburn Roversiin 700 000 punnan siirtosummalla. Kovasta hinnasta huolimatta Agnew ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa Rovers-paidassa ja otteluita kertyi vain kaksi. Marraskuussa 1992 hän siirtyi lainalle Portsmouthiin, jossa vastuu jäi myös vähäiseksi.
Helmikuussa 1993 Blackburn myi Agnew'n Leicester Cityyn 250 000 punnan siirtosummalla. Leicesterissä tuli enemmän vastuuta ja Agnew pelasi seurassa kaksi ja puoli vuotta, kunnes ura jatkui Pohjois-Englannissa Sunderlandin paidassa. Hän edusti vielä Sunderlandin jälkeen York Cityä ja Gatesheadia, kunnes lopetti uransa vuonna 2002.
Ura valmentajana.
Agnew aloitti valmennusuransa vuonna 2002 Gatesheadin apuvalmentajana, mutta pesti päättyi hänen ja päävalmentaja Gary Gillin eroon jo lokakuussa 2002 seuran talousvaikeuksien vuoksi. Agnew'n ura jatkui tämän jälkeen Middlesbrough'n organisaatiossa, jossa hän toimi U18-joukkueen apuvalmentajana. Myöhemmin Agnew valmensi Leeds Unitedin juniorijoukkuetta, kunnes siirtyi kesällä 2005 Hartlepool Unitedin edustusjoukkueen apuvalmentajaksi. Kesällä 2006 hän palasi Leedsiin ja tammikuussa 2007 edelleen Middlesbrough'n juniorivalmentajaksi. 
Heinäkuussa 2008 Agnew'sta tuli Boron apuvalmentaja. Agnew työskenteli Gareth Southgaten ja Gordon Strachanin apuvalmentajana. Lokakuussa 2010 hänestä tuli päävalmentaja kahden ottelun ajaksi Strachanin erottua tehtävästään. Tony Mowbrayn tultua Boron päävalmentajaksi Agnew siirtyi U21-joukkueen peräsimeen, kunnes kesällä 2012 jätti seuran ja aloitti Hull Cityn apuvalmentajana. Agnew työskenteli Steve Brucen aisaparina Hullissa joulukuuhun 2014 saakka, kunnes palasi Boron organisaatioon Aitor Karankan apuvalmentajaksi.
Karanka ja Agnew luotsasivat Boron kaudella 2015/16 Englannin Mestaruussarjassa kakkoseksi ja seura nousi Englannin Valioliigaan. Karankan saatua potkut heikosti sujuneen kevätkauden vuoksi, Agnew'sta tuli 16. maaliskuuta 2017 Boron päävalmentaja. Agnew yritti nostaa Boron pois Valioliigan putoamiskamppailusta, mutta laihoin tuloksin. Boro voitti Agnew'n alaisuudessa vain Sunderlandin, kunnes joukkueen putoaminen liigasta varmistui 3–0 tappioon Chelsealle. Kesäkuussa 2017 Boro korvasi Agnew'n Garry Monkilla.
Agnew palasi potkujensa jälkeen apuvalmentajan rooliin. Hän toimi Steve Brucen valmennustiimissä Aston Villassa joulukuusta 2017 lokakuuhun 2018. Tammikuussa 2019 hän jatkoi yhteistyötä Brucen kanssa Sheffield Wednesdayn apuvalmentajana. Kesällä 2019 Agnew siirtyi Brucen mukana Newcastle Unitediin. Agnew jätti Newcastlen marraskuussa 2021, kun Brucen seuraajaksi palkattu Eddie Howe toi joukkueeseen oman valmennustiiminsä. 
Helmikuussa 2022 hän palasi jälleen Brucen apuvalmentajaksi, tällä kertaa West Bromwichiin. He saivat potkut seurasta lokakuussa 2022.
Janet Ågren

Janet Ågren (s. 6. huhtikuuta 1949 Landskrona, Ruotsi) on entinen ruotsalainen näyttelijä, joka esiintyi enimmäkseen italialaisissa eksploitaatioelokuvissa. Hän teki nuoruudessaan mallintöitä Roomassa ja kävi Alessandro Fersenin näyttelijäkoulua. Vuonna 1972 hän näytteli pienissä rooleissa Michael Cainen tähdittämässä elokuvassa "Pulp" ja Billy Wilderin ohjaamassa elokuvassa "Avanti!", jonka pääosaa esitti Jack Lemmon. Samana vuonna Ågren näytteli myös Ettore Scolan komediassa "".
Ågren esiintyi uransa aikana yhteensä 57 elokuvassa, joista tunnetumpia ovat "City of the Living Dead" (1980), "Red Sonja" (1985) ja Bud Spencerin komediaelokuva "Konnat kehään" (1986). Vuonna 1975 hän näytteli pääosaa Rai-televisioyhtiön tuottamassa minisarjassa "Carinin paronittaren katkera kohtalo", joka on esitetty myös Suomen televisiossa (MTV). Italiassa sarja saavutti miljoonayleisön, ja siitä tehtiin uusversio vuonna 2007, jolloin pääosan esitti Vittoria Puccini. Sarja perustuu 1500-luvulla eläneen paronitar Laura Lanzan murhamysteeriin, mutta käsikirjoituksessa tapahtumat on siirretty 1800-luvun alkuun.
1990-luvulla Ågren muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän on työskennellyt sisustusarkkitehtina ja tekstiilitaiteilijana.
Missoula

Missoula on kaupunki Yhdysvalloissa Montanan osavaltiossa. Se on osavaltionsa kolmanneksi väkirikkaimman Missoulan piirikunnan hallintokeskus. Kaupunki perustettiin 1866 läntiseen Montanaan lähelle paikkaa, jossa Clark Fork-, Bitterroot- ja Blackfoot-joet ja viisi vuorijonoa yhtyvät. Kaupunkia kutsutaankin joskus ”viiden laakson keskukseksi” (). Vuonna 2015 Yhdysvaltain väestönlaskentavirasto arvioi kaupungin väkiluvuksi 71 022 asukasta ja metropolialueen 114 181. Kaupungissa sijaitsee Montanan yliopisto.
Kaupungin lippu on sateenkaarilippu. 2. kesäkuuta 2025 Missoulan kaupunginvaltuusto hyväksyi päätöslauselman, jolla sateenkaarilipusta tehtiin kaupungin virallinen lippu. Päätös mahdollistaa lipun nostamisen kaupungin kiinteistöihin, vaikka osavaltion laki (HB 819) kieltää muiden kuin virallisten kunnallisten lippujen ja “Yhdysvaltain historiallisten lippujen” käyttämisen julkisilla alueilla.
San Juan National Historic Site

San Juan National Historic Site on National Park Servicen alaisuudessa oleva historiallinen suojelualue San Juanin kaupungissa Puerto Ricossa. Se muodostaa La Fortalezan linnoituksen kanssa Unescon maailmanperintökohteen.
San Juanin kansallishistoriallisella alueella ovat San Cristóbalin, San Felipe del Morron ja San Juan de la Cruzin linnoitukset sekä bastioneita, ruutimakasiineja ja kolme neljäsosaa vanhasta kaupunginmuurista. San Juan de la Cruzin linnoitus sijaitsee Isla de Cabrasin saarella San Juanin lahden läntisellä suuaukolla, kun muut linnoitteet ympäröivät San Juanin vanhaakaupunkia. Linnoitusten rakennustyöt aloitettiin 1539.
La Fortaleza ja kansallishistoriallinen alue valittiin 1983 maailmanperintöluetteloon, koska ne edustavat eurooppalaisen sotilasarkkitehtuurin kehittymistä Karibialla 1500–1900-luvuilla.
Sun Eater

Sun Eater on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Job for a Cowboyn neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 11. marraskuuta 2014 levymerkillä Metal Blade Records. Albumi on tyyliltään edellisiä albumeita progressiivisempi, hidastempoisempi ja melodisempi.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 115.
Vastaanotto.
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Metal Injectionin Nate antoi albumille arvosanan 8/10. Hän sanoi albumin tahdittavan itsensä hyvin, ja yhtyeen ottavan selvää pesäeroa perinteiseen death metal -musiikkiin antamalla musiikkiin aiempaa progressiivisempaa aspektia. Niin ikään Imperiumin Tuomo Hohtari piti albumia yhtyeen uutena alkuna, ja kehui tyylipuhtaan death metalin vaihtamista hidastempoisempaan, raskaaseen, synkkään ja kunnianhimoisempaan, melodiseen tyylisuuntaan. Kaaoszinen Vilma Ala-Koukkari antoi albumille arvosanan 9/10. Hän sanoi hitaan tyylisuunnan jättävän molemmille tyylilajeille tilaa, ja piti sitä modernin death metalin merkkiteoksena.
American Airlinesin lento 383 (2016)

American Airlinesin lento 383 oli American Airlinesin Yhdysvaltain sisäinen reittilento Chicagon O’Haren lentoasemalta Miamin kansainväliselle lentoasemalle. Boeing 767-300ER -matkustajakoneen moottori hajosi lentoonlähdössä 28. lokakuuta 2016 aiheuttaen vakavan tulipalon. Miehistö onnistui keskeyttämään nousukiidon, minkä jälkeen kaikki koneessa olleet saatiin evakuoitua. Onnettomuudessa loukkaantui 20 henkilöä. Onnettomuuskone todettiin myöhemmin korjauskelvottomaksi.
Koneesta irronnut metalliosa, jonka uskottiin olevan peräisin hajonneesta moottorista, syöksyi noin kilometrin päässä kentältä sijaitsevan UPS:n rakennuksen katon läpi. Irronnut osa ei aiheuttanut vammoja kenellekään rakennuksessa olleelle.
Onnettomuuskone oli malliltaan Boeing 767-300ER, rekisteritunnukseltaan N345AN ja valmistenumeroltaan 33084. Se oli ollut American Airlinesin palveluksessa huhtikuusta 2003. Onnettomuuspäivään mennessä koneella oli lennetty yhteensä 50 632 tuntia 8 120 lennon aikana. Lentokone oli varustettu kahdella General Electricin CF6-80C2B6-suihkuturbiinimoottorilla.
Lennon kapteeni on iältään 61-vuotias, jolla oli yhteensä 17 400 tunnin lentokokemus, josta 4 000 Boeing 767 -mallilla. Niistä 1 500 hän oli lentänyt kapteenina. Perämies oli iältään 57-vuotias, jolla oli yhteensä 22 000 tunnin lentokokemus, josta 1 600 kyseisellä konetyypillä. Molemmat lentäjät olivat olleet American Airlinesin palveluksessa huhtikuusta 2001.
Montanan yliopisto

Montanan yliopisto eli University of Montana (UM) on julkisrahoitteinen tutkimusyliopisto Yhdysvalloissa Montanan osavaltiossa Missoulan kaupungissa. Vuonna 1893 perustettu yliopisto on osavaltion toiseksi suurin Montanan osavaltionyliopiston jälkeen. Yliopiston pääkampus on Sentinel-vuoren juurella. Vuoren rinteellä on kaupungin tunnetuin maamerkki, suuri M-kirjain.
Vuoden 2017 keväällä yliopistossa oli yli 13 000 opiskelijaa. Vuonna 2016 Times Higher Educationin parhaiden yliopistojen listalla Montanan yliopisto sijoittui välille 401-500. "Rolling Stone" -lehti on nimennyt yliopiston kampuksen Amerikan luonnonkauneimmaksi kampukseksi .
Yliopiston "Maureen and Mike Mansfield Library" -kirjastossa säilytetään ensimmäistä virallista versiota Lewisin ja Clarkin matkapäiväkirjoista.
Yliopiston laaja-alaiseen koulutusvalikoimaan kuuluu tutkintoja muun muassa antropologiasta, biokemiasta, farmasiasta, laista, liiketaloudesta ja psykologiasta. Yliopistoon kuuluu kahdeksan collegea, neljä itsenäistä koulua, tutkijakoulu ja kaksi kirjastoa. Lista collegeista ja itsenäisistä kouluista:
Jeff Krosnoff

Jeff Krosnoff (24. syyskuuta 1964 Tulsa, Oklahoma, Yhdysvallat – 14. heinäkuuta 1996 Toronto, Ontario, Kanada) oli yhdysvaltalainen kilpa-autoilija, joka sai surmansa Toronton katuradalla 14. heinäkuuta 1996 ajetussa PPG Indy Car World Seriesin osakilpailussa törmättyään yhteen Stefan Johanssonin kanssa. Krosnoffin auto osui Johanssonin auton takapyörään ja nousi lentoon osuen rataa reunustaviin turvaverkkoihin useaan kertaan ja sen seurauksena hajoten pieniksi kappaleiksi. Onnettomuudessa menehtyi myös ratavirkailija Gary Arvin
Ennen siirtymistään CART-sarjaan Krosnoff kilpaili useita vuosia Japanin Formula 3000 sarjassa ja ajoi sen ohessa muun muassa GT-kilpailuja. Krosnoff osallistui myös kahdesti Le Mansin 24h kilpailuun. Vuoden 1994 kilpailusta LMP1-luokan ja myös kokonaiskilpailun voiton korjasi Toyota Team SARD kuljettajinaan Krosnoff, Eddie Irvine ja Mauro Martini. Vuoden 1995 kilpailuun Krosnoff osallistui LM GT1 -luokassa edelleen Toyota Team SARD:in autolla, tiimikavereinaan Martini ja Irvinen korvannut Marco Apicella. Autokunta sijoittui luokassaan sijalle 8, neljän ensimmäisen autokunnan ollessa McLareneita.
Porrasfunktio

Porrasfunktio on matematiikassa funktio, joka voidaan koostaa peräkkäisillä suljetuilla, puoliavoimilla tai avoimilla väleillä määritellyistä vakiofunktioista. Toisin sanoen porrasfunktio voidaan esittää äärellisen monen indikaattorifunktion lineaarikombinaationa määrittelyvälinsä jaon avulla. Funktion arvoille jakopisteissä ei ole erillisiä ehtoja. Yhden reaalimuuttujan reaaliarvoisen porrasfunktion kuvaaja muodostaa nimensä mukaisesti "portaikon".
Määritelmä.
Yhden reaalimuuttujan porrasfunktio.
Olkoon formula_1 väli (välin ei tarvitse olla rajoitettu). Funktio formula_2 on porrasfunktio, jos on olemassa välin formula_3 jako
formula_4
ja luvut formula_5, formula_6, joille
formula_7
kaikilla formula_8.
Porrasfunktio määritellään yhtäpitävästi indikaattorifunktion avulla: formula_2 on porrasfunktio, jos
formula_10
missä formula_11 ja formula_12 on joukon formula_13 indikaattorifunktio.
Useamman reaalimuuttujan porrasfunktio.
Olkoon formula_14väli. Funktio formula_2 on porrasfunktio, jos on olemassa välin formula_3 jako formula_17 siten, että vastaavassa osavälijaossa formula_18 funktio formula_19 on vakio jokaisen osavälin sisuksessa. Ts.
formula_20
jollekin formula_21 kaikilla formula_22.
formula_34, 
missä formula_35 on välin formula_13 pituus.
Selviytymispeli

Selviytymispeli on toimintaseikkailupelien lajityyppi, jossa pelaaja aloittaa minimaalisilla resursseilla tavoitteena selviytyä avoimessa pelimaailmassa. Selviytymispeleissä on ominaisuuksia myös muun muassa hiekkalaatikko-, simulaatio- ja kauhupeleistä.
Selviytymispeleissä saattaa olla selviytymisestä erillinen lopullinen tavoite, kuten eteneminen pelin tarinassa tai salaisuuksien löytäminen, mutta selviytyminen on pelaajan päätavoite. Pelimekaniikka sisältää resurssien keräämistä ja välineiden valmistamista ("crafting") kuten työkaluja, aseita ja suojaa. Pelaajan on lisäksi jatkuvasti huolehdittava muun muassa hahmon ravitsemustilasta ja väsymystilasta hankkimalla ruokaa ja vettä sekä lepäämällä. Muista lajityypeistä eroten selviytymispeleissä pelihahmo on jatkuvassa vaarassa kuolla, mikä pakottaa pelaajan harkitsemaan aktiivisesti hahmon tarpeita. Tyypillistä lajityypin peleille on, että pelaajan on selvitäkseen joko puolustettava itseään vaarallisemmilta olennoilta rakentamalla hyvä leiri tai taisteltava itsensä ruokaketjussa korkeammalle, jolloin hänellä on pelissä enemmän valtaa. Joissain selviytymispeleissä on käytössä lopullinen kuolema, jossa pelihahmon kuoltua pelaajan on aloitettava eteneminen jälleen pelin alusta.
Monet selviytymispelit korostavat varovaisuutta, sillä pelaajan virheet saattavat aiheuttaa haittaa pelihahmon terveydelle. Toisaalta peli saattaa ajaa pelaajaa liikkeelle esimerkiksi ympäristön niukkojen resurssien avulla, jolloin pelaaja ei pelihahmon terveyden takia voi jäädä passiiviseksi.
Varhaisimpiin lajityypin peleihin kuuluu "The Oregon Trail". Pelissä oli minimaalinen tarina pelaajan keskittyessä muun muassa ravinnon hankintaan ja vammojen hoitamiseen. Lajityypin popularisoijia ovat "Resident Evil" -pelisarja ja "Sweet Home". Muita esimerkkejä lajityypin peleistä ovat "Don't Starve", "Rust", "Subnautica" ja "This War of Mine".
Quest for Glory (pelisarja)

Quest for Glory on Sierra Entertainmentin kehittämä ja julkaisema seikkailupelisarja.
Sarja on tunnettu myös nimellä "Hero's Quest" mutta nimi on muutettu kun selvisi että tuotemerkki oli jo varattu.
Tämän jälkeen Gremlin Graphics julkaisi lautapeliin perustuvan videopelin Hero Quest.
Hero Quest (videopeli)

Hero Quest on Gremlin Graphicsin vuonna 1991 julkaisema videopeli, joka perustuu samannimiseen lautapeliin.
Sierra On-Linella oli seikkailupelisarja nimeltä "Hero's Quest", joka nimettiin uudelleen Quest for Glory:ksi tavaramerkin ollessa jo varattu.
Peliin on julkaistu myös laajennusosa "HeroQuest: Return of the Witch Lord" vuonna 1991 sekä jatko-osa "HeroQuest II: Legacy of Sorasil" vuonna 1994.
Pelaaminen.
Peli on isometrisesti kuvattu roolipeli. Pelaaminen on vuoropohjaista.
Pelaaminen perustuu HeroQuest-lautapeliin.
Arvioita.
The One -lehti antoi pelin Amiga-versiolle arvosanaksi 91%.
Amiga Format -lehti antoi pelille arvosanaksi 85%.
Sokeanäkö (kirja)

Sokeanäkö () on Peter Wattsin tieteiskirja vuodelta 2006. Kirja käsittelee ensikontaktia, evoluutiota, transhumanismia ja tietoisuutta. Sen on suomentanut J. Pekka Mäkelä, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 2013 Gummerus Kustannus. 
Kirja on saanut Seiun- ja Tähtivaeltaja-palkinnot. Lisäksi kirja on ollut Hugo- ja Locus-palkintojen ehdokkaana. 
Watts on kirjoittanut osittain samoille henkilöhahmoille perustuvan romaanin "Echopraxia" (2014), jota ei ole suomennettu. Näistä kahdesta alkuteoksesta on julkaistu Britanniassa yhteisnide "Firefall".
Ranskan 2. kevyt mekanisoitu divisioona

2. kevyt mekanisoitu divisioona () oli Ranskan maavoimien panssariyhtymä toisessa maailmansodassa. Sen perustettiin 1937 ja divisioona lakkautettiin 1940.
Perustaminen.
Divisioona perustettiin 1937 muuttamalla Lyoniin sijoitettu 5. ratsuväkidivisioona mekanisoiduksi divisioonaksi. Divisioonan kalustoksi siirrettiin Hotchkiss H-35, Somua S-35, Panhard AMD-178 ja Renault ZT vaunuja.
Historia.
Saksan hyökätessä länteen divisioona liitettiin kenraali Priouxin ratsuväkiarmeijakuntaan.
Organisaatio.
Divisioonaan oli sijoitettu 260 ajoneuvoa eli 48 AMD-178, 69 ZT, 94 H-36 ja 96 S-35. Tykistöaseina oli kaksitoista 105 mm, 24 75 mm, 96 47 mm ja 37 mm sekä 117 25 millimetrin tykkiä sekä 450 erilaista konekivääriä.
Sen kokoonpano oli:
Ranskan 3. kevyt mekanisoitu divisioona

3. kevyt mekanisoitu divisioona () oli Ranskan maavoimien panssariyhtymä toisessa maailmansodassa. Divisioona perustettiin 1940 ja se lakkautettiin Ranskan antauduttua.
Historia.
Divisioona liitettiin 26. maaliskuuta 1940 Ranskan 1. armeijaan kuuluneeseen kenraali René Priouxin johtamaan ratsuväkiarmeijakuntaan, johon kuului divisioonan lisäksi 2. kevyt mekanisoitu divisioona.
Divisioonan joukot osallistuivat Hannutin taisteluun.
Organisaatio.
Sen kokoonpano oli:
Tähtijaosto

Tähtijaosto () on Ken MacLeodin scifi-kirja vuodelta 1995.
Kirja on voittanut Prometheus-palkinnon.
Kolmen kappaleen probleema (kirja)

Kolmen kappaleen probleema (kiinankielinen alkuteos: 三体, "sān tǐ") on Liu Cixinin kirjoittama tieteiskirja, joka on julkaistu vuonna 2007. Kirja sai Hugo-palkinnon vuonna 2015. Kirjasta on suunnitteilla myös tv-sarja sekä , jonka ohjaajana on Zhang Fanfan.
Vastaanotto ja arvostelut.
Kirja ilmestyi ensimmäiseksi jatkokertomuksena lehdissä vuonna 2006. Kirjana se julkaistiin 2008. Kirja on voittanut useita palkintoja. Merkittävin palkinto on Ken Liun 2014 tekemä englanninnos, joka voitti Hugo-palkinnon vuonna 2015. Se on voittanut myös Kurd Laßwitz -palkinnon, ollut toisella sijalla Locus-palkintoäänestyksessä ja oli Nebula-palkintoehdokas vuonna 2015. 
Kirja on julkaistu suomeksi vuonna 2018. Rauno Sainio on suomentanut kirjan suoraan kiinankielestä. Kirja oli Tähtivaeltaja-palkintoehdokas vuonna 2019.
Teemat.
Kirja on kovaa tieteiskirjallisuutta ja kirjan teemat pyörivät fyysikoiden ja tieteen ympärillä. Kirjan nimi perustuu fysiikassa tunnettuun kolmen kappaleen probleemaan.
Kirja yhdistää Kiinan lähihistoriaa ja kulttuurivallankumouksesta ponnistavia motivaatioita. Ne yhdistyvät nykyhetkeen ja tutkijoiden itsemurhia aiheuttavaan mysteeriin. 
Kirja pohtii ihmiskunnan oikeutta olemassaoloonsa.
Kirjan henkilöt.
Ye Wenjie, kirjan päähenkilö, on fyysikko. Hänen fysiikan professorina toiminut isänsä sai surmansa Maon kulttuurivallankumouksessa. Ye Wenjie joutuu 60-luvulla pakkotyöhön Sisä-Mongoliaan. Karkotuksen seurauksena hän kiinnostuu fysiikasta.
Wang Miao kehittelee 2000-luvulla nanomateriaaleja ja joutuu mukaan vastoin tahtoaan osaksi suurempaa ongelmaa, ellei lopeta tutkimuksiaan.
Juonikuvaus.
Kirja alkaa kiinan kulttuurivallankumouksesta vuonna 1967. Ye Wenjien, kirjan päähenkilön, fysiikan professorina toiminut isänsä surmataan Maon kulttuurivallankumouksessa taantumuksellisena intellektuellina. Ye Wenjie komennetaan pakkotyöhön Sisä-Mongoliaan. Pakkotyön aikana hän kiinnostuu fysiikasta.
2000-luku. Wang Miao kehittelee nanomateriaaleja ja joutuu mukaan vastoin tahtoaan osaksi itseään suurempaa kuviota. Hänen verkkokalvoillensa piirtyy lähtölaskennan kello. Kello on uhkaus - hänen on lopetettava tutkimuksensa, tai joutuu ongelmiin.
Huippututkijoiden itsemurhia tutkivat Pekingin poliisit ottavat yhteyttä Wangiin ja pyytävät häntä soluttautumaan salamyhkäiseen tiedejärjestöön, joka yhdistetään tutkijoiden itsemurhiin. Järjestön toimintaan liittyy erikoinen tietokonepeli, jossa pohditaan omituisen maailman arvoituksia. Pelissä pelaajat ovat omituisen maailman armoilla. Pelaajan tehtävä on ratkaista kolmen kappaleen probleema ratkaisemalla taivaankappaleiden liikeradat. Peli kätkee ratkaisun kaikkeen – jopa ihmiskuntaa mahdollisesti uhkaavaan sukupuuttoon.
Uusi Eurooppa -silta

Uusi Eurooppa -silta on Tonavan ylittävä silta, joka yhdistää Bulgarian Vidinin ja Romanian Calafatin kaupungit. Sillan rakentaminen alkoi vuonna 2007 ja se avattiin liikenteelle kesäkuussa 2013. Sillasta käytetään myös nimeä "Calafat–Vidin-silta".
Sillan kohdalla Tonava on noin 1,3 kilometrin levyinen ja itse silta on 1,8 kilometriä pitkä. Sillalla on neljä ajokaistaa, rautatie sekä jalankulku- ja pyöräilytiet. Siltahankkeen kokonaiskustannukset olivat 282 miljoonaa euroa, josta EU-rahoitusta 106 miljoonaa.
Silta on osa Eurooppatietä E79 ja yleiseurooppalaista liikennekäytävää IV (). Liikennemäärät ovat ylittäneet ennusteet moninkertaisesti, mutta silta ei ole tuonut odotettua talouskasvua alueelle.
Ford Escort (2015)

Ford Escort on Fordin vuodesta 2015 lähtien Kiinan ja Taiwanin markkinoille valmistama alemman keskiluokan neliovinen sedan, joka perustuu tekniikaltaan Ford Focukseen. Auto esiteltiin konseptina Shanghain autonäyttelyssä 2013, ja varsinaisen tuotantomallin ensiesittely oli Pekingissä keväällä 2014.
Escortin moottorina on 1,5-litrainen (113 hv) bensiinimoottori ja voimansiirtona viisivaihteinen manuaalivaihteisto tai kuusiportainen automaatti.
Pekingin autonäyttelyssä keväällä 2018 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Escort.
Jussi Pekka Kasurinen

Jussi Pekka Kasurinen (s. 24. huhtikuuta 1982 Savonlinna) on suomalainen kirjailija ja tutkija. Kasurinen valmistui diplomi-insinööriksi Lappeenrannan teknillisestä yliopistosta 2007 ja väitteli tohtoriksi 2011 Lappeenrannassa.
Akateemisen uran kohokohdat.
Kasurinen kirjoitti diplomityönsä ohjelmoinnin opetuksen kehittämisestä otsikolla Siirtyminen C-kielestä Pythoniin ohjelmoinnin perusopetuksessa (2007). Jatko-opinnoissaan hän keskittyi ohjelmistotestauksen tutkimiseen ja kehittämiseen. Väitöskirja on otsikoitu Software Test Process Development (2011).
Yliopisto-opetuksen ja testauksen tutkimisen lisäksi Kasurinen on tutkinut myös digitaalista pelaamista, ohjannut lukuisi opinnäytetöitä ja opettanut lukuisia kursseja esiopetuksesta yliopisto-opetukseen.
Kasurinen työskenteli Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa 2006–2017 tutkijana. Alkuvuodesta 2017 Kasurinen siirtyi Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulun (XAMK) palvelukseen tutkimuspäälliköksi. Kasurinen palasi kuitenkin takaisin Lappeenrannan teknilliseen yliopistoon syksyllä 2018 saatuaan apulaisprofessorin viran.
Palkitsemiset akatemisella uralla.
Kasurinen on saanut Lappeenrannan teknillisen yliopiston ylioppilaskunnan myöntämän palkinnon vuoden opintojaksosta kahdesti. Ensimmäisen kerran tämä tapahtui 2008 Ohjelmoinnin perusteet -kurssista ja toisen kerran 2015 Game Development Project -kurssista .
Kasurisen julkaisut ovat myös palkittuja, muun muassa Computer Systems and Technologies konferenssi palkitsi 2016 Kasurisen “Games as Software – Similarities and Differences between the Implementation Projects” -artikkelin parhaan artikkelin palkinnolla.
Muu ura.
Kasurinen on myös popularisoinut tiedettä kirjoittamalla useita kirjoja ja lehtiartikkeleita tutkimukseensa liittyvistä aiheista. Kasurinen käyttää kirjailijana koko nimeään, jotta häntä ei sekoitettaisi toiseen Jussi Kasuriseen, joka on myös julkaissut kirjallisuutta.
Muita saavutuksia.
Kasurinen on näyttelijänä elokuvassa "" ja tuottajana lyhytelokuvassa "Infirmity".
Kasurinen on työskennellyt myös Finnish Software Measurement Association:ssa (FiSMA) .
Kasurisen Bacon-Erdos-indeksi on 8.
Arme blindée cavalerie

Arme blindée cavalerie eli Ranskan maavoimien panssari- ja ratsuväkijoukot on Ranskan maavoimien aselaji. Aselaji muodostettiin toisen maailmansodan jälkeen yhdistämällä panssari- ja ratsuväkiaselajit. Se hallinnoi pääosaa Ranskan panssariajoneuvoista, vaikka niitä onkin jonkin verran sijoitettuina jalkaväkirykmentteihin. Aselaji jatkaa ratsuväen ja panssarijoukkojen sekä ratsastavan tykistön perinteitä.
Saumurin ratsuväkikoulu on aselajin opinahjona.
Organisaatio.
Vuonna 2017 aselajiin kuuluivat:
Land-grant university

Land-grant university (suomeksi esim. "maalahjoitus-" tai "maanluovutusyliopisto") tarkoittaa yhdysvaltalaista korkeakoulua, joka perustettiin vuosien 1862 ja 1890 Morrill-asetusten perusteella. Morrill-asetusten avulla osavaltioiden oli mahdollista myydä liittovaltion omistamaa maata käyttääkseen myyntitulot korkeakoulujen perustamiseen ja rahoittamiseen. Teollisesta vallankumouksesta johtuen asetusten avulla perustettujen korkeakoulujen tuli keskittyä maatalouden, tieteen, sotatieteiden ja tekniikan opetukseen kuitenkaan unohtamatta klassisia aineita. Tämä poikkesi aiemmasta käytännöstä, jossa korkeakoulujen tuli keskittyä vapaiden taiteiden opetukseen. Useimmista land-grant universityistä on lopulta tullut julkisrahoitteisia yliopistoja, jotka kattavat nykyisin korkeakoulutuksen koko kirjon.
Land-grant universityjä ovat esimerkiksi Massachusetts Institute of Technology ja useat osavaltion nimeä kantavat yliopistot kuten Montanan osavaltionyliopisto ja Iowan osavaltionyliopisto.
Historia.
Ajatus julkisesti rahoitetuista maataloutta ja tekniikka opettavista oppilaitoksissa nousi Yhdysvalloissa yleiseen tietoisuuteen 1840-luvun lopulla Jonathan Baldwin Turnerin toimesta. Michiganin osavaltion perustuslakiin kirjoitettiin 1850 pykälä maatalouskoulun perustamisesta, ja 1855 perustettiin Michiganin osavaltionyliopisto, joka toimi perustana Morrill-asetuksille.
Justin Smith Morrill esitteli asetuksensa ensimmäisen kerran Yhdysvaltain kongressille jo 1857 ja se hyväksyttiinkin vuonna 1859, mutta presidentti James Buchanan kumosi sen veto-oikeudellaan. Vuonna 1861 Morrill esitteli asetuksestaan uuden version, johon oli lisätty sotatieteet maatalouden ja tekniikan opetuksen lisäksi. Uuden aloitteen hyväksymistä helpotti usean aloitteeseen kielteisesti suhtautuvan osavaltion irtautuminen liittovaltiosta Yhdysvaltain sisällissodan vuoksi. Aloite hyväksyttiin 1862, ja presidentti Abraham Lincoln vahvisti sen allekirjoituksellaan 2. heinäkuuta 1862. Lain mukaan liittovaltion tulisi luovuttaa osavaltioille kutakin niiden kongressiedustajaa kohden noin 12 100 hehtaaria maata, jota myymällä osavaltiot pystyisivät rahoittamaan uusien oppilaitosten perustamisen. 
Sisällissodan jälkeen 1890 annettiin toinen Morrill-asetus, jonka tarkoitus oli taata yhtäläiset opiskelumahdollisuudet ihonväristä riippumatta. Tumma- ja vaaleaihoiset oli joko hyväksyttävä samoihin oppilaitoksiin tai heille oli perustettava erilliset korkeakoulut, mikä johti useiden tummaihoisille tarkoitettujen korkeakoulujen perustamiseen (korkein oikeus kielsi tämän käytännön perustuslain vastaisena vuonna 1954). Vaikka vuoden 1890 asetus antoi rahaa maan sijaan, sen perusteella perustetut korkeakoulut saivat samat oikeudet kuin vuoden 1862 asetuksen perusteella perustetut, joten kumpiakin kutsutaan land-grant universityiksi.
Vaikutukset.
Land-grant-yliopistojen vaikutusta Yhdysvaltain korkeakoulutukselle pidetään huomattavana. Erityisesti naiset, työväenluokkaiset ja syrjäseuduilla asuvat opiskelijat ovat hyötyneet land-grant-yliopistoista.
Gunnar Jeannette

Gunnar Jeannette (s. 5. toukokuuta 1982 West Palm Beach, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kilpa-autoilija, joka kaudella 2017 kilpailee kotimaassaan IMSA WeatherTech Sportscar Championship sarjassa, sen GTD-luokassa ajokkinaan Riley Motorsportsin ajattama Mercedes AMG GT3. Kaudella 2016 hän kilpaili samassa luokassa AJR Racingin Porschella sijoittuen sarjassa sijalle 25.
Jeannette aloitti kilpa-ajajan uransa vuonna 2000 American Le Mans Series (ALMS) -sarjassa pääasiallisesti GT-autojen luokassa. Tämän ohessa hän ajoi yksittäisiä kisoja myös ALMS Prototyyppi-luokassa sekä GrandAm Sports Car Series -sarjassa. Jeannette on nähty useana vuonna myös Ranskassa Le Mansin 24h-kilpailussa. Vuonna 2001 Jeannette yhdessä Romain Dumasin ja Philippe Haezebrouckin kanssa ajoivat GT-luokassa sijalle kaksi.
ALMS kisoissa parhaat saavutukset ovat LMP-prototyyppiluokan hopeatila kaudella 2010 sekä sarjan mestaruus kaudella 2011.
Liisa Enwald

Liisa Enwald (2. huhtikuuta 1946 Kajaani – 13. maaliskuuta 2021 Lohja) oli suomalainen esseisti, kirjailija, kääntäjä ja filosofian tohtori. Hän väitteli Mirkka Rekolan tuotannosta. Enwald opetti luovaa kirjoittamista 1970-luvulta lähtien, muun muassa Mikkelin kirjoittajaopistossa ja Oriveden Opistossa.
Enwald toimi "Elämäntarina"-lehden päätoimittajana vuodesta 2011. Hänelle myönnettiin Eino Leinon palkinto vuonna 2016 sekä Kääntäjäkarhu 2017.
Suomalaisen Naisen Päivät (tapahtuma Alankomaissa)

Suomalaisen Naisen Päivät (SNP) on suomalaisille naisille suunnattu viikonlopputapahtuma Alankomaissa. Tapahtuma on järjestetty vapaaehtoisvoimin vuodesta 1989 saakka.
Suomalaisen Naisen Päivät alkoi kaveripiirin tapaamisena, mutta se on vuosien saatossa kasvanut tärkeäksi ulkosuomalaisten kohtaamispaikaksi Hollannissa. Kaikenikäisille suomalaisille naisille suunnattuun tapahtumaan osallistuu vuosittain 70–100 naista. Enemmistö osallistujista tulee Alankomaista, mutta päiville osallistuu säännöllisesti naisia myös Belgiasta, Saksasta ja jopa Suomesta asti.
Moni yritys ja yhteistyökuvio on saanut alkunsa Naisenpäivien inspiroivassa tunnelmassa ja sieltä saatu vertaistuki auttaa monissa elämän pulmissa. Viikonloppu on paitsi tilaisuus kohdata vanhoja ystäviä, myös löytää uusia ja luoda kontakteja Alankomaissa. Perinteisesti viikonlopun ohjelmaan kuuluu työpajoja sekä iltajuhla. Useina vuosina Suomalaisen naisen päivillä on esiintynyt suomalainen artisti tai bändi. Vuosien varrella mukana on ollut mm. Hector, Janus Hanski, Jaana Saarinen, Koop Arposen yhtye Flute of Shame sekä Neumann.
Vuonna 2015 suureksi kasvaneen tapahtuman järjestelyjä helpottamaan luotiin säätiö, Stichting Finnish Women’s Day Netherlands. Säätiötä johtaa vapaaehtoisista koostuva toimikunta, joka on samalla päivät järjestävä taho. Toimikunnassa on yleensä noin 6 jäsentä ja sen kokoonpano vaihtelee osin vuosittain.
Tapahtumalle luotiin ensimmäistä kertaa virallinen ilme Mandi Astolan suunnittelemien logojen muodossa 2015.
Vuonna 2024 oli Suomalaisen Naisen Päivien juhlavuosi. Silloin tapahtuma järjestettiin 35. kerran.
Montanan osavaltionyliopisto

Montanan osavaltionyliopisto eli Montanta State University (MSU) on Yhdysvaltalainen yliopisto Montanan osavaltiossa Bozemanin kaupungissa. Se on 1893 perustettu julkinen "land-grant university", jonka perustamiseksi Yhdysvaltain liittovaltio lahjoitti maata osavaltiolle, jotta tämä voisi käyttää maiden myynnistä saadut tulot korkeakoulun perustamiseen.
Keväällä 2017 yliopistossa oli 16 440 opiskelijaa, ja opetushenkilökuntaa 600 kokoaikasta- ja 438 osa-aikaistatyöntekijää. Yliopistossa on tarjolla yli 225 koulutusohjelmaa ja se on osavaltionsa suurin yliopisto. Yliopistossa on tarjolla yli 225 opetusohjelmaa. Vuoden 2016 "Times Higher Education" -julkaisun parhaiden yliopistojen listauksessa Montanan osavaltionyliopisto on välillä 501–600 .
Historia.
Yliopisto perustettiin 16. helmikuuta 1893 Montanan land-grant yliopistoksi nimellä "Agricultural College of the State of Montana" eli Montanan osavaltion maatalouscollege. 1920-lukuun mennessä korkeakoulun nimeksi vakiintui "Montana State College". Nykyisen nimensä se sai 1.7.1965 tunnustuksena tieteelliseen tutkimukseen antamastaan panoksesta.
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2010

Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2010 kilpailtiin 6.–7. maaliskuuta 2010 Kouvolassa Kuusankosken urheilutalolla. Järjestävänä seurana toimi Kuusankosken Kisa.
Mitalistit.
Naiset.
Lähde
La Truite

La Truite on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut Joseph Loseyn ohjaama ranskalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert, Jean-Pierre Cassel, Daniel Olbrychski, Jacques Spiesser, Isao Yamagata ja Jeanne Moreau. Elokuva perustuu Roger Vaillandin samannimiseen romaaniin "La Truite" (1964), jonka pohjalta Joseph Losey ja Monique Lange laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Yves Rousset-Rouard.
"La Truite" sai ensi-iltansa vuoden 1982 Venetsian elokuvajuhlilla, missä Joseph Losey oli pääkilpailussa parhaan elokuvan Kultaisen leijonan ehdokkaana. Elokuva sai yhden César-palkinnon kahdesta ehdokkuudestaan; Henri Alekan palkittiin parhaan kuvauksen Césarilla.
Juoni.
Frédérique (Isabelle Huppert) asuu ja työskentelee perheensä kalanviljelytilalla pienessä rannikkokaupungissa. Hän on vankina tylsässä avioliitossa, kunnes hän päättää jättää aviomiehensä, perheensä ja kotitilansa ja lähteä suureen maailmaan; hänen unelmanaan olisi työskennellä rahoitusalalla suurkaupungissa. Pian hän päätyy keskelle armotonta yritysmaailmaa, missä hän alkaa tehdä kauppaa seksipalveluista, jotta yritysten liiketoiminnat etenisivät nopeammin. Mitä syvemmälle Frédérique sekaantuu yritysmaailman monimutkaisiin liikeasioihin, sitä voimakkaammaksi käy hänen ikävänsä entistä, yksinkertaista elämäänsä kohtaan.
Julkaisu ja vastaanotto.
"La Truite" sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla Italiassa 4. syyskuuta 1982. Elokuva sai ensi-iltansa Ranskassa 22. syyskuuta 1982, teatterilevityksestä vastasi Gaumont. Sen katsojamäärä oli teatterikierroksen aikana 249 686.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 60 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 5,9/10 keskiarvolla. Keräys perustuu viiteen arviointiin. 389 käyttäjästä 42 prosenttia on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,2/5 keskiarvolla.
"La Truite" julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:lle 2004 ja Ranskassa 2013.
Uljaste järv

Uljaste järv (myös "Uljastjärv, Suur Uljaste järv") on Virossa Itä-Virumaalla Lüganusen kunnassa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi sijaitsee Sondasta kolme kilometriä luoteeseen ja se on jäänyt mutkan tekevän harjujakson kainaloon. Sen pinta-ala on 62 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Harju katkaisee valuma-alueen itäpuolelta taehokkaasti ja järven länsipuoli on ojatonta suota. Siksi järven valuma-alueen laajuus on vain 1,1 neliökilometriä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys 6,4 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0014 kuutiokilometriä eli 1,4 miljoonaa kuutiometriä . Sen rantaviivan pituus on 3,7 kilometriä ja rannat ovat enimmäkseen metsäistä harjunrinnettä ja soistunutta metsää. Vain itärannan harjun rannassa on asutusta.
Järven luokittelu ja ekologia.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea ().
Järvi luokitellaan limnologisesti lievästi dystrofiseksi järveksi, jossa järven vedessä on alhaiset humuspitoisuudet (, SD) . Veden ravinnepitoisuudet ovat kuitenkin korkeita, joten sitä pidetään myös eutrofisena järvenä.
Luontoarvoja.
Järven ympäristöön on rajattu suojelualue (), joka sisältää suomaata, harjujakson ja Mädäjärven. Alueella on myös luontopolku.
Pitkjärv (Koigi)

Pitkjärv (Koigi) (myös "Koigi Pikkjärv") on Virossa Saarenmaalla sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi kuuluu niihin neljään suojärveen, jotka sijaitsevat Koigi soon keskellä. Yksi järvistä on Koigi järvi itse. Järven pinta-ala on 23 hehtaaria ja se on 900 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Sen rantaan on johdettu kahden suoraksi kaivetun suo-ojan vedet. Siksi järven valuma-alueen laajuus on vain 1,1 neliökilometriä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2 metriä ja suurin syvyys 3 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00047 kuutiokilometriä eli 0,47 kuutiometriä miljoonaa . Järven rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä ja rannat ovat joko soistunutta metsää tai avosuota.
Järven luokittelu ja ekologia.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma ().
Järvi luokitellaan limnologisesti dystrofiseksi järveksi, koska järven vedessä on korkea humuspitoisuus (, DY). Tällainen järvi sijaitsee usein suon äärellä ja järveen laskee humuspitoista ruskeaa suovettä, joka laskee samalla veden happamuuden alhaiselle tasolle (pH on alle 7).
Luontoarvot.
Järven ympäristö on Koigi soo, jonka linnustolliset arvot tunnetaan. Suolle johtaa pitkospuut ja yksi poluista johtaa Ümmarguine järven väliselle suolle, josta haarautuu kummallekin järvelle oma polku. Polku kiertää Pitkjärven ympäri. Pohjosrannalla sijaitsee lähes 10 metriä korkea lintutorni. Alueen muita järviä ovat Ümmargune järv, Koigi järv ja Naistejärv.
Kanariku järv

Kanariku järv (myös "Kanariku Verijärv") on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Parksepan kauppalassa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi on 230 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Se sijaitsee Parksepan kauppalan länsilaidalla. Sen eteläpuolella on asuinalue, itäpuolella teollisuusalue ja luoteispuolella peltomaan ja sen metsäreunan muodostama viljelyalue. Itärannat ovat metsää ja itärannat niittyä tai virkistysaluetta. Rantaviivan pituus on 750 metriä ja sen koillisrannassa yleinen uimaranta. Uimarannassa on suuri laituri. Järven ympäri kiertää polku.
Luontoarvoja.
Ilmakuvista huomaa, että järven rannat ovat vesikasvilluuden vallassa ja rannat ovat soistuneita. Vain yleisön käytössä oleva uimaranta on raivattu puhtaaksi kasveista.
Vesistösuhteita.
Kanariku järv kuuluu Väiso peakraavin valuma-alueeseen, jossa Väiso peakraav on Võhandu jõen sivu-uoma. Kanariko järvi on Kanariku ojan läpivirtausjärvi. Oja alkaa kaksi kilometriä pohjoisessa ja siihen yhtyy lyhyitä ojia peltomaalta. Laskuoja alkaa järven lounaispäästä ja senyhtyy , joka yhtyy Väiso peakraaviin 400 metrin päässä. Peakraavi laskee Mäejärven ja Alajärven kautta Võhanduun. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Pikkjärv (Viitna)

Pikkjärv (myös "Suur Viitna järv, Suurjärv") on Virossa Kadrinan kunnassa Länsi-Virumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 16 hehtaaria ja se on 950 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Saaria on kolme, joiden yhteinen pinta-ala on 0,29 ha. Pisin saari sijaitsee keskellä järveä ja se on 90 metriä pitkä. Kaksi muuta saarta ovat 30 metriä ja 15 metriä pitkät. Järveen ei ole johdettu ojia eikä sillä ole laskuojaakaan. Järvi on syntynyt harun painanteeseen, minkä taki sen valuma-alueen laajuus on vain 1,1 neliökilometriä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3 metriä ja suurin syvyys 6,2 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00048 kuutiokilometriä eli 0,48 kuutiometriä miljoonaa . Järven rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä. Järvi on autio ja sen rannat ovat metsämaata. Rantoja pitkin kiertää polku ja järven pohjoispässä on uimaranta. Kadrinan ja Viitnan välinen maantie kulkee järven itäpuolelta ohi. Puoli kilometriä pohjoiseen siujaitsee Liinajärv.
Järven luokittelu ja ekologia.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea ().
Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.
Keskmäne Suujärv

Keskmäne Suujärv (myös "Nohipalo Valgejärv, Nohipalu Valgejärv, Valgjärv, Meenikunnu Keskmäne Suujärv" on Virossa Põlvamaalla Räpinan kunnassa Meenikunnu soolla sijaitseva järvi. Kaakkoisvirolaisessa vesistönimistössä "suu" tarkoittaa suota.
Maantietoa.
Järvi sijaitsee laajan ojittamattoman Meenikunnu soon (Lagesoo) kaakkoisosassa. Järven pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järven rantaviivan pituus on 600 metriä ja se on kokonaan suomaata. Järven nimi voidaan ajatella tulevan siitä, että se on sijainniltaan keskimmäinen kolmesta suojärvestä, joista kaksi muuta ovat Suuri Suujärvi ja pieni Kamarusjärvi. Kamasumägi kohoaa suon laidalla Kamarusjärven ylle ja sieltä alkaa suojelualueen patikkapolku, joka ohittaa kunkin järven matkallaan kohti lounasta.
Järven luokittelu ja luontoarvoja.
Järvi luokitellaan limnologisesti dystrofiseksi järveksi, jos järven vedessä on korkea humuspitoisuus (, DY). Tällainen järvi sijaitsee usein suon äärellä ja järveen laskee humuspitoista vedenväriltään ruskeaa suovettä, joka laskee samalla veden happamuuden alhaiselle tasolle (pH on alle 7).
Meenikunnu soo kuuluu soidensuojeluohjelmaan ja se on melko hyvin luonnontilansa säilynyt kokonaisuus. Suon syntyminen on alkanut noin 8 000 vuotta sitten laajalle hiekkakankaalle, jossa sinne muodostuneet järvet ovat kehittyneet umpeen kavaviksi suojärviksi. Kamarusmägin ja Liipsaaren välille on rakennettu pitkospuut.
Vesistösuhteita.
Suujärv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa se kuuluu Rebastemäe ojan valuma-alueeseen, joka on puolestaan Võhandu jõen sivuhaaran Mädajõen sivu-uoma. Suujärveen ei ole johdettu suo-ojia ja sen ainoa oja on kaivettu suorana ojana kohti etelää ja se yhtyy siellä Mustjärveen laskevaan johto-ojaan. Mustjärvestä alkaa Rebastemäe oja, joka on Mädajõen sivuoja. Rebastemäe oja yhtyy Mädajõgeen 19 kilometriä sen joensuusta. Vesireitti jatkuu Võhandu jõgena, joka laskee Kuumajärveen, joka siis on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Tahojärv

Tahojärv on Virossa Võrumaalla Võrun kunnassa Riihoran kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 0,7 hehtaaria ja se on halkaisijaltaan 100 metriä leveä pyöreä metsäjärvi. Se on 10,4 metriä syvä . Järven rantaviivan pituus on 300 metriä ja järvi on autio. Se sijaitsee 300 metrin päässä Kõvera järvestä, joka on asidotrofinen järvi. Viereinen Väiku järv lienee samanlainen lampi kuin Tahojärv.
Luontoarvoja.
Tahojärvi, jolla ei ole tulo- tai laskuojia, saa vetensä järven pohjassa olevista lähteistä ja pintavalunnasta. Vesi on hyvin kirkasta, mutta siinä ei elä kaloja. Järvellä elää majavia.
Vesistösuhteita.
Järvi kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa se on Rebastemäe ojan valuma-alueella, joka on puolestaan Võhandu jõen sivuhaaran Mädajõen sivu-uoma. Järveen ei ole kaivettu ojia, joten se voi olla umpijärvi. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka siis on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Kirikulaht

Kirikulaht on Virossa Hiidenmaan kunnassa Hiidenmaan saarella sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi on laguunimainen merestä irti kuroutumassa oleva flada, jolla on salmen kautta yhteys mereen Reiginlahdessa, mutta johon virtaa myös makeaa vettä sisämaan ojista. Järven pinta-ala on 114 hehtaaria (ha) ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä. Saaria on kolme, joiden yhteinen pinta-ala on 4,2 ha. Siihen laskee useita ojia, joista huomattavimmat ovat laskuoja Kajumerestä, Pihlaoja (myös Pihla jõgi), jolla on suuri valuma-alue, ja lyhyt oja viereisestä järvestä Kööna-aukosta. Järven rantaviivan pituus on 9,5 kilometriä ja se on enimmäkseen ruohikkoista kosteikkoa tai metsämaata. Kõrgessaaren pienkauppala sijaitsee järven länsipuolella ja Reigin kirkko sijaitsee 700 metriä rannasta kaakkoon.
Järven luokittelu ja ekologia.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 8) mukaan rannikkojärvi, joka on vielä yhteydessä mereen ().
Järvi luokitellaan limnologisesti halotrofiseksi järveksi, jos sen suolapitoisuus on kohonnutta (, HA). Tällaisia järviä ovat Virossa ne, joilla on matala yhteys mereen.
Järvelle tehtiin vasta 2007 ensimmäinen eliöstön tilaa kartoittava tutkimus osana laajempaa 20 Viron rannikoiden järven kartoitusta. Hiidenmaan pohjoisrannikko on Kirikulahden ympäristössä muuttolintujen tunnettuja levähdyspaikkoja.
Janne Kukkonen

Janne Kukkonen (s. 1983 Rovaniemi) on suomalainen animaatio-ohjaaja, kuvittaja ja sarjakuvataiteilija
Kukkonen on valmistunut Turun taideakatemiasta. Hän teki opiskeluaikanaan lyhytelokuvia ja valmistumisensa jälkeen mainosanimaatioita. Kukkosen esikoisalbumi "Voro – kolmen kuninkaan tarina" ilmestyi vuonna 2016. Kukkonen palkittiin teoksesta 2017 Sarjakuva-Finlandialla. Trilogian ensimmäisen osan julkaisuoikeudet on myyty muun muassa Yhdysvaltoihin, Ranskaan ja Italiaan.
Kukkonen on myös kuvittanut muun muassa Joonas Tolvasen lastenkirjoja.
Linnulaht

Linnulaht (myös "Väike laht") on Virossa Saarenmaalla sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi sijaitsee kilometrin päässä Kuressaaren taajaman reunasta, ja Kuressaaren raja seuraa järven itärantaa. Järven pinta-ala on 69 ha tai 75 hehtaaria, ja se on 250 metriä pitkä ja 650 metriä leveä. Saaria on vain yksi, ja sen pinta-ala on 0,17 ha. Järvestä laskee Kalaaugu jõgi, joka on 500 metriä pitkä ja laskee Suurlahteen. Järven valuma-alueen laajuus on 4,8 neliökilometriä.
Järvi on luodattu: sen keskisyvyys on 0,5 metriä ja suurin syvyys 2 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00035 kuutiokilometriä eli 350 000 kuutiometriä . Järven rantaviivan pituudeksi on ilmoitettu 8,1 kilometriä.
Järven luokittelu ja ekologia.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (). Mereltä tunkeutuu Suurjärven kautta suolaista merivettä korkean veden aikana, joten vesi on lievästi suolaista.
Järvelle tehtiin vasta 2007 ensimmäinen eliöstön tilaa kartoittava tutkimus osana laajempaa 20 Viron rannikkojärven kartoitusta.
Luontoarvot.
Linnulaht on huomattava lintujärvi. Sen vesi on matala, ja se on kuroutunut erilleen merestä noin 1000 vuotta sitten. Rannoilla ja osin avoveden keskellä on ruovikkoa ja pohjasta kasvavia kelluvalehtisiä vesikasveja. Yleisin kala on ruutana, mutta yleisiä ovat myös hauki, ahven, kiiski ja kymmenpiikki.