Jaan Anvelt

 
Jaan Anvelt (18. huhtikuuta 1884 Viljandi – 11. joulukuuta 1937 Neuvostoliitto) oli virolainen bolševikki, Viron työkansan kommuunin hallituksen johtaja marraskuusta 1918 helmikuuhun 1919. Jo sitä ennen vuotta aiemmin Aanvelt oli Viron neuvostojen toimeenpanevan komitean puheenjohtajana bolševikkien pitäessä valtaa Virossa. Hän käytti myös nimiä Eessaare Aadu, Jaan Holm, Jaan Hulmu, Kaarel Maatamees, Onkel Kaak. Hän kuoli Stalinin vainojen uhrina Neuvostoliitossa joulukuussa 1937.
Nuoruus.
Anvelt syntyi porvarilliseen tilanomistajaperheeseen Viljandimaan Oorgussa silloisessa Liivinmaan kuvernementissa. Hän toimi opettajana ensin Itä-Vironmaalla vuosina 1905–1907 ja sen jälkeen Pietarissa, missä hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen bolševikkisiipeen (lyh. VSDTP(b)). Vallankumouksellisen toimintansa rinnalla hän opiskeli vuosina 1907–1912 Pietarin yliopistossa lakia. Vuonna 1912 hän siirtyi Narvaan ja toimi siellä asianajajana.
Vallankumousaktivistina ja Viron bolševikkihallituksen johtajana.
Tsaarinvallan kaataneen helmikuun vallankumouksen jälkeen Venäjällä korkeinta valtaa käytti Venäjän väliaikainen hallitus. Se oli maaliskuussa 1917 muodostanut nykyisen Viron alueista Viron autonomisen kuvernementin, jota johti Jaan Poska. Itsehallinnon korkeimmaksi elimeksi määrättiin yleisillä vaaleilla valittava maaneuvosto eli maapäivät, jonka vaalit käynnistyivät toukokuun lopulla 1917. Niissä Jaan Anveltista tuli Viron maapäivien jäsen VSDTP(b):n edustajana. 
Viron itsehallinnon rinnalle bolševikit muodostivat omia organisaatioitaan vahvistuvan valtansa tueksi. Jaan Anvelt valittiin yhden tällaisen elimen, Narvan työläisten ja sotilaiden neuvoston puheenjohtajaksi. Kesällä 1917 hänet valittiin Pietarin Yleisvenäläisen neuvostokongressin toimeenpanevan komitean jäseneksi. Samoihin aikoihin Virossa perustettiin VSDTP(b):n Vironmaan järjestö ja sen byroo, jonka puhemieheksi hänet valittiin.
27. lokakuuta 1917, eli samaan aikaan Venäjällä käynnistyneen lokakuun vallankumouksen kanssa, Virossa toimivat virolaiset ja venäläiset bolševikit syöksivät kuvernementtikomissaari Jaan Poskan vallasta ja ottivat Vironmaan sotilaallisen vallankumouskomitean ja Viron neuvostojen toimeenpanevan komitean nimissä vallan haltuunsa. Kaappausta johtivat Anvelt ja Viktor Kingissepp, ja sitä tukivat venäläiset bolševikkisotilaat. Bolševikkivaltaa kesti kolme kuukautta aina helmikuun 1918 lopulle. 
Keisarillisen Saksan sotavoimat miehittivät Viron helmikuun lopulla 1918. Saksalaisten miehitysaikaa kesti ensimmäisen maailmansodan päättymiseen eli aselepoon 11. marraskuuta 1918 asti. Sen jälkeen valta Virossa alkoi siirtyä tasavallan julistaneille porvarillisille voimille. Taistelu vallasta eli Viron vapaussota puhkesi marraskuussa 1918 Virossa. Siinä vastakkain olivat Viron tasavallan kannattajat ja Venäjän bolševikkien tukemat virolaiset kommunistit. Puna-armeijan tukemina kommunistit hyökkäsivät Viroon ja julistivat valloittamassaan Narvassa 28.11.1918 Viron työkansan kommuunin, jonka neuvoston eli hallituksen puheenjohtajaksi Anvelt valittiin. Sota kääntyi punaisten tappioksi, ja lopulta heinäkuussa 1919 Kingissepp ilmoitti Viron työkansan kommuunin lopullisesti lakanneen olemasta. 
Toiminta Neuvostoliitossa ja osallistuminen Viron tasavallan vastaiseen toimintaan.
Viron vapaussodan jälkeen päättäneen Tarton rauhan jälkeen Viron kommunistit järjestäytyivät bolševikkipuolueesta muodollisesti erillään olevaksi ja Kominterniin sektiona kuuluvaksi Viron kommunistiseksi puolueeksi. Jaan Anvelt toimi puolueen keskuskomitean jäsenenä aina kuolemaansa asti eli lähes 20 vuotta. 
Anvelt toimi maanalaisena vallankumouksellisena tasavaltaisessa Virossa ja johti kommunisteja heidän yrittäessään vallankaappausta Virossa joulukuun alussa 1924. Kaappaus kuitenkin epäonnistui, ja Anveltin onnistui paeta Virosta. Hän siirtyi Neuvostoliittoon vuonna 1925, ja sen jälkeen hän toimi sotilasakatemian poliittisena komissaarina. Vuosina 1929–1935 hän toimi siviili-ilmailun hallinnollisissa tehtävissä, kunnes vuodesta 1935 hän siirtyi jälleen poliittisiin tehtäviin eli Kominternin toimeenpanevan sihteeristön jäseneksi. Tässä tehtävässä hän oli aina kuolemaansa asti eli joulukuuhun 1937. Anveltista tuli Stalinin suuren vainon uhri.
Vuonna 1956 Anvelt rehabilitoitiin osana Neuvostoliiton kommunistipuoleen silloisen pääsihteerin Nikita Hruštšovin toimeenpanemaa Stalinin tekojen uudelleenarviointia.