tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kanen allas

Kanen allas (, ) on arktinen vesialue Grönlannin ja Kanadan pohjoisimman saaren Ellesmerensaaren välissä. Kanen allas on näiden saarten välisen, pidemmän Naresinsalmen levein osa. Etelässä Kanen allas liittyy Smithinsalmeen ja pohjoisessa Kennedyn kanaaliin. 
Kansainvälisen hydrografisen järjestön (IHO) merialuejaottelun (1953) mukaan Kanen allas on, kuten koko Naresinsalmikin, osa Baffininlahtea, jonka etelärajaksi on määritelty leveyspiiri 70°N ja jonka rannikon niemien mukaan määritelty pohjoislinja kulkee noin leveysasteen 82,3°N tienoilla, eli Pohjoisen jäämeren pääaltaan äärellä.
Kanen altaan pinta-ala on noin 3 900 neliökilometriä. Meri on varsin matalaa, syvyys on enimmäkseen 180 metrin luokkaa. Merialueen jääolot ovat ankarat ja rajoittavat merenkulkua. Toisaalta varsin pysyvä ja vahva jääpeite estää jäävuoria kulkeutumasta Pohjoisen jäämeren puolelta etelään tai jatkamasta matkaansa, jos ne ovat irronneet merialueelle Grönlannin rannikon jäätiköistä. Kanen altaan jääolojen helpottuminen taas päästää jäävuoret kulkeutumaan vapaammin, ja lisää siten jäävuorien vaaraa merenkululle.
Kanen allas on nimetty amerikkalaisen napatutkija Elisha Kanen mukaan, joka ylitti sen vuonna 1854 etsiessään Franklinin kadonnutta retkikuntaa. Itse Elisha Kane nimesi salmen Peabody Bayksi George Peabodyn mukaan, joka oli yksi retken päärahoittajista.
Luettelo pikkuplaneetoista

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä. Pikkuplaneetoiksi kutsutaan niin Marsin ja Jupiterin välisen päävyöhykkeen asteroideja kuin Neptunuksen takaisen Kuiperin vyöhykkeen kappaleita. Suurin osa pikkuplaneetoista luokitellaan aurinkokunnan pienkappaleiksi, mutta viisi (Ceres, Pluto, Haumea, Makemake ja Eris) luetaan kääpiöplaneetoiksi.
Pikkuplaneetat saavat numerot, kun niistä on riittävän monta havaintoa, jotta niiden rata voidaan
laskea.
HD 81040

HD 81040 on melko paljon Aurinkoa muistuttava keltainen kääpiö
Leijonan tähdistössä. Tähti sijaitsee 106,2 valovuoden päässä ja sen kirkkaus on 7,74 magnitudia, joten se ei näy paljain silmin. Tähden spektrityyppi on G2-3V, absoluuttinen kirkkaus +5,17 ja massa 0,96 Auringon massaa. Tähden luminositeetti on 0,81 Aurinkoa, säde 0,86 Auringon säteestä ja pintalämpötila 5 700 K. Tähden metallipitoisuus on 69% Auringosta. Uusin tähden ikä-arvio noin 4 180 miljoonaa vuotta, aiemman ollessa 800 miljoonaa vuotta. Tähdellä on massiivinen eksoplaneetta soikealla radalla.
Eksoplaneetta HD 81040b.
Eksoplaneetta HD 81040b on havaittu HARPS-nimisellä La Silan observatorion spektrografilla.
Hall Basin

Hallin allas (, ) on Grönlannin ja Kanadan pohjoisimman saaren Ellesmerensaaren väliseen Naresinsalmeen kuuluva vesialue. Naresinsalmi on puolestaan Kansainvälisen hydrografisen järjestön (IHO) (1953) merialueiden rajalinjausten mukaan Baffininlahden pohjoisosan nimitys. 
Hallin allas on Naresisalmen pohjoisosassa sijaitseva leventymä, joka liittyy etelässä kapeampaan Kennedyn kanaaliin ja pohjoisessa Robesonin kanaaliin. Hall Basin on nimetty yhdysvaltalaisen löytöretkeilijän Charles Francis Hallin mukaan.
Vladimir Oravsky

Vladimir Oravsky (s. 22. tammikuuta 1947 Tšekkoslovakia) on ruotsalainen kirjailija ja elokuvaohjaaja.
Ennen kuin Oravsky päätti ryhtyä kokoaikaiseksi kirjailijaksi, hän tienasi elantonsa Tšekkoslovakiassa koneasentajana ja liukuhihnarakentajana. Ruotsissa, Tanskassa, Sveitsissä, Thaimaassa ja USA:ssa Oravsky selvisi tiskaajana, siivoojana, toimittajana, satamatyöntekijänä, kullan pesijänä, herneenkerääjänä, traktorikuskina, kokkina, näyttelijänä, valokuvaajana, kääntäjänä, tekstittäjänä, kirjallisuuskriitikkona, dramaturgina, luennoitsijana, opettajana ja kulttuuribyrokraattina kuten kulttuurijohtajana Uumajan kunnalle, elokuva- ja näytelmäohjaajana ja tuottajana.
Oravskyn teoksia kustantavat useat kustantamot, kuten Studentlitteratur, h:ström – Text&amp; Kultur, Nya Doxa, Symposion, Raketförlaget, Lundtofte Publishing, De Rode Kamer ja Branner og Koch. Oravsky on julkaissut kirjoja lapsille ja nuorille, tilattuja näytelmiä sekä käsikirjoituksia. Kuten suosikkimallinsa George S Kaufman, Oravsky työskentelee usein yhteistyössä muiden kirjailijoiden kanssa kuten Kurt Peter Larsenin, Daniel Malménin, Michael Segerströmin, Lars von Trierin, Jakob Stegelmanin ja Natasa Durovicovan…
Vladimir Oravsky ja Kurt Peter Larsen voittivat yhdessä vuonna 2006 kansainvälisen palkinnon parhaasta lastennäytelmästä. Sen on organisoinut International Playwrights’ Forum, International Theatre Institute (ITI) ja ASSITEJ (International Association of Theatre for Children and Young People), heidän panoksestaan ”AAAHR!!!”
Oravskyn ja Malmenin ”Zlata Ibrahimivicin päiväkirja” oli yksi voittavista näytelmistä kilpailussa, jonka järjesti Royal Drama Theatre / Elverket in Tukholmassa.
Pistesiirtolaite

Pistesiirtolaite eli punkteerauslaite, myös pistemittauslaite, on mittalaite, jota käytetään kiven- ja puunveistossa.
Pistesiirtolaitteella merkitään kipsistä, vahasta tai savesta tehdyn luonnoksen tärkeimmät pisteet työtä aloitettaessa kivi- tai puukappaleeseen.
Laitteen avulla on mahdollista kopioida veistos tarkoin mallin mukaan. Laitteen keksi ranskalainen kuvanveistäjä Nicolas-Marie Gatteaux (1751–1832), ja Antonio Canova kehitti sitä edelleen.
Käyttö.
Pistesiirtolaitteen avulla voidaan tehdä samankokoisia kopioita olemassaolevista veistoksista ja siirtää kipsistä, savesta tai vahasta tehtyjä veistoksia kiveen tai marmoriin. Veistosten suurentamiseen tai pienentämiseen se ei suoraan käy.
Kontrolloidakseen paremmin valmista veistosta kuvanveistäjät ovat tehneet yksityiskohtaisia malleja ja luonnoksia, ja tehneet sitten veistoksen joko samassa tai suurennetussa mittakaavassa luonnoksen mukaan. Varsinkin 1800-luvulla veistäjät työstivät ensin vaha- tai savimallin, josta otettiin kipsivalos. Valos toimi mallina, kun veistos siirrettiin pistesiirtolaitteen avulla kiveen. Menetelmää on kutsuttu epäsuoraksi veistämiseksi.
Epäsuoran menetelmän etuna oli, että lopputulosta voitiin hallita tarkemmin ja korjaamattomien vahinkojen mahdollisuus väheni huomattavasti. Toisin kuin voisi olettaa, menetelmä oli myös nopeampi veistettäessä monimutkaisia veistoksia. Veistoksen muoto oli valmiina ennen kiveen veistämistä, joten plastisia yksityiskohtia tarvitsi enää hioa ja täydentää. Lisäksi avustajat saattoivat nyt tehdä suuren osan työstä, joten tuottavuus lisääntyi. Pistesiirtomenetelmän haittana oli veistämisen välittömyyden ja ilmaisuvoiman väheneminen.
Pistesiirtomenetelmän ansiosta kuuluisat kuvanveistäjät käyttivät yhä enemmän apulaisia työssään. Veistäjällä saattoi olla laaja työpaja, jossa oli kymmeniä apulaisia ja oppilaita. Tuloksena kuvanveistosta tuli melko yhtenäistä ja akateemista taidetta.
Kuvanveistossa palattiin lopulta suorempiin ilmaisumuotoihin ja suoraan veistämiseen, joihin impressionismin ja ekspressionismin ohella Afrikan ja Oseanian primitiivinen taide antoi virikkeitä. Tämän kehityksen myötä pistesiirtolaitetta käytettiin yhä vähemmän, joskin asiaan vaikutti myös että perinteiset kuvanveiston taidot alkoivat kadota 1900-luvulla.
Tekniikka.
Tavallisesti työ aloitetaan kolmen tärkeimmän pisteen avulla. Työssä käytetään nimenomaan kolmea pistettä, koska näin leveys, korkeus ja syvyys tulevat määritellyiksi. Samoja kolmea pistettä oli käytetty kuvanveistossa perinteisesti työntömitan ja pantografin avulla, mutta pistesiirtolaite yksinkertaisti työtä oleellisesti. Mittauspisteitä saattaa työtä jatkettaessa olla lopulta satoja.
Pistesiirtolaite tulevaisuudessa.
Nykyisin on olemassa laserin avulla toimivia pistesiirtolaitteita. Niiden etuna on muun muassa se, että neula ei ole tiellä veistettäessä, ja laite antaa myös äänisignaalin, kun oikea syvyys on saavutettu.
Viime aikoina on kehitetty myös tietokoneen ohjaama puuntyöstölaite, joka skannaa mallin, jonka jälkeen siitä voidaan tehdä erikokoisia versioita eri materiaaleihin. Myös 3D-tulostinta voidaan käyttää.
Guatemalan kuppakokeet

Guatemalan kuppakokeet olivat Yhdysvaltain vuosina 1946–1948 tekemiä ihmiskokeita, joissa lääkärit tartuttivat seksitauteja guatemalalaisiin vankeihin, sotilaisiin ja mielenterveyspotilaisiin näiden tietämättä. Tutkimuksen tarkoituksena oli luultavasti tutkia penisilliinin vaikutusta muun muassa kupan ja tippurin hoidossa ja ehkäisyssä.
Tutkimusta varten tartutettuja prostituoituja käytettiin tartuttamaan sotilaita ja vankeja. Kun näin ei saatu tarpeeksi tartuntoja, tutkijat alkoivat rokottaa tartuntabakteereita suoraan henkilöiden elimistöön, ja mukaan otettiin sotilaiden ja vankien lisäksi potilaita psykiatrisesta sairaalasta. Tartutettuja oli noin 1 300 henkilöä, joista noin puolet saivat hoitoa löydetyn tutkimusmateriaalin mukaan. Lisäksi yli viidelle tuhannelle ihmiselle tehtiin kokeita, joiden tarkoitus oli parantaa diagnostiikkaa. Heidän joukossaan oli lapsia sekä Yhdysvaltain ilmavoimien henkilöstöä Guatemalassa olevasta tukikohdasta. Guatemalalaiset viranomaiset olivat antaneet Yhdysvalloille luvan tehdä kokeet.
National Institutes of Healthin (NIH) johtajan Francis Collinsin mukaan Yhdysvalloissa toteutettiin noihin aikoihin 40 samantyyppistä projektia, joissa tauteja tartutettiin potilaisiin.
Toimintaa johti Yhdysvaltain terveysministeriön alainen lääkäri John Cutler (k. 2003), joka myöhemmin osallistui myös pahamaineisiin Tuskegeen kuppakokeisiin. Tiedot tutkimuksista salattiin 64 vuodeksi, kunnes Wellesley Collegen tutkija Susan M. Reverby löysi aineiston ja toimitti sen julkisuuteen vuonna 2010.
Lokakuussa 2010 Yhdysvaltain presidentti Barack Obama pahoitteli tapahtunutta puhelimitse Guatemalan presidentti Alvaro Colomille ja tuomitsi epäeettisen menettelyn. Colomin mukaan kokeet olivat rikos ihmisyyttä vastaan, ja hän ilmoitti maansa harkitsevan asian viemistä kansainväliseen oikeuteen.
Vuonna 2015 nostettiin siviilikanne Johns Hopkinsin yliopistoa, lääkeyhtiö Bristol-Myers Squibbia ja Rockefeller-säätiötä vastaan. Vuonna 2019 liittovaltion tuomioistuin Marylandissa päätti, että haastetut joutuvat vastaamaan kanteeseen oikeudessa.
Kymenlaakson pelastuslaitos

Kymenlaakson pelastuslaitos on yksi Suomen alueellisista pelastuslaitoksesta. Kymenlaakson pelastuslaitos toimii Kymenlaakson hyvinvointialueella, eli Kotkassa, Haminassa, Miehikkälässä, Virolahdella, Pyhtäällä ja Kouvolassa. Kymenlaakson pelastuslaitoksessa työskentelee noin 200 vakituista henkilöä.
Kymenlaakson alueella on 5 vakinaista asemaa, Kotkan saarella, Karhulassa, Haminassa, Kouvolassa ja Kuusankoskella. 
Lisäksi Kymenlaakson alueella on 27 yhdistymuotoista sopimuspalokuntaa (VPK), 2 toimenpidepalkkaista palokuntaa, 3 tehdaspalokuntaa ja 3 sotilaspalokuntaa, joiden kanssa Kymenlaakson pelastuslaitoksella on palokuntasopimukset. Toimenpidepalkkaiset palokunnat ovat Miehikkälässä ja Myllykoskella.
Riemannin–Stieltjesin integraali

Riemannin–Stieltjesin integraali on eräs Riemannin integraalin yleistys. Se on saanut nimensä Thomas Joannes Stieltjesin ja Bernhard Riemannin mukaan. Riemannin–Stieltjesin integraali voidaan määritellä joko summien tai ylä- ja alarajojen avulla. Tässä artikkelissa integraali on määritelty ylä- ja alarajojen avulla.
Riemannin–Stieltjesin integraali on muotoa 
formula_1, 
missä funktiota "f" kutsutaan integrandiksi ja funktiota "g" integraattoriksi. 
Integraali voi myös olla muotoa 
formula_2.
Määritelmä.
Olkoon "α" kasvava funktio välillä "[a,b]". Välin "[a,b]" osituksella "P" tarkoitetaan pistejoukkoa formula_3 , missä
a= formula_4 ≤ formula_5 ≤ formula_6 ≤ formula_7 = b.
Merkitään 
formula_8 formula_9 = formula_10, missä (i = 1, formula_6 , n).
Oletetaan, että "f" on rajoitettu reaalifunktio välillä "[a,b]". Jokaisella osituksella "P" välillä "[a,b]" asetetaan 
formula_12 = sup f(x) (formula_13 ≤ x ≤ formula_14)
formula_15 = inf f(x) (formula_13 ≤ x ≤ formula_9).
Jokaiselle ositukselle "P" välillä "[a,b]" voidaan merkitä 
formula_8 α = α(formula_9) - α(formula_13).
On selvää, että formula_21 α ≥ 0. Jokaiselle reaalifunktiolle "f", joka on rajoitettu välillä "[a,b]", asetaan 
U (P, f, α) = formula_22 formula_23 formula_21 formula_25, 
L (P, f, α) = formula_26 formula_15 formula_21 formula_25. 
Jos 
formula_30 , 
missä supremum ja infimum otetaan kaikkien ositusten yli, niin yhteistä arvoa merkitään &lt;br \&gt;
formula_31 
tai
formula_32.
Tätä kutsutaan funktion "f" Riemannin–Stieltjesin integraaliksi tai yksinkertaisemmin Stieltjesin integraaliksi formula_33:n suhteen yli välin "[a,b]". 
Riemannin–Stieltjesin integraalin yhteys Riemannin integraaliin.
Merkitsemällä formula_34 nähdään, että Riemannin integraali on erikoistapaus Riemannin–Stieltjesin integraalista: 
formula_35.
Yleisissä tapauksissa formula_33:n ei tarvitse olla jatkuva.
Riemannin–Stieltjesin integraalin ominaisuuksia.
Riemannin–Stieltjesin integraalin ominaisuudet muistuttavat pitkälti Riemannin integraalin ominaisuuksia. 
Seuraavassa esitellään muuttujan vaihto sekä integraalin lineaariominaisuudet. 
Muuttujan vaihto.
Olkoon funktio formula_37 välillä "[a,b]" ja "g" aidosti monotoninen ja jatkuva funktio, joka on määritelty välillä "S=[a,b]". Oletetaan, että "a = g(c)" ja "b = g(d)" sekä funktiot "h" ja formula_38 ovat yhdistettyjä funktioita, jotka on määritelty seuraavasti 
formula_39,
jos formula_40. 
Silloin funktio formula_41 välillä "S" ja 
formula_42. 
Lineaariominaisuudet.
Jos formula_43 ja formula_44 välillä "[a,b]", niin 
formula_45 välillä "[a,b]" ja
formula_46.
N-grammi

N-grammi on kielitieteessä käytetty käsite. Se on n merkin, morfeemin tai sanan mittainen jakso. Tavallisesti käytettyjä n-grammeja ovat muun muassa kahden merkin tai sanan mittaiset digrammit (n=2) ja kolmen merkin tai sanan mittaiset trigrammit (n=3). 
N-grammimallit ovat tapa rakentaa tilastollisia kielimalleja, joissa käytetään indeksointiyksiköinä vakiomittaisia peräkkäisiä merkkijonoja tai sanoja. Kieliteknologiassa n-grammeihin perustuvia kielimalleja on hyödynnetty muun muassa automaattisessa puheentunnistuksessa, sanan sanaluokan tai merkityksen määrittämisessä, oikeinkirjoituksen tarkistuksessa ja tiedonhaussa.
Esimerkki.
Merkkeihin perustuvat n-grammit muodostetaan siten, että käsiteltävästä tekstistä muodostetaan kaikki n merkin mittaiset, peräkkäisistä merkeistä koostuvat merkkijonot. Merkkijonot sijaitsevat myös osittain päällekkäin. Esimerkiksi merkkijono Tampere voidaan jakaa 3-grameiksi seuraavasti:
Tam
amp
mpe
per
ere
Jokainen edellä mainituista 3-grammeista tallennetaan indeksiin aina erillisenä avainsanana. Silloin kun halutaan löytää indeksin avulla sellaiset dokumentit, jotka sisältävät merkkijonon Tampere, etsitään kaikki sellaiset dokumentit, jotka sisältävät 3-grammin ”Tam” kohdassa i, ”per” kohdassa i+3 ja ”ere” kohdassa i+4.
N-grammimallioletus.
Merkkipohjaisessa n-grammimallissa oletuksena on, että kieli rakentuu säännönmukaisesta merkistöstä. Tähän merkistöön kuuluvat kaikki kirjoitetussa kielessä esiintyvät merkit, mukaan lukien välimerkit, välilyönnit sekä isot kirjaimet. Tästä johdetun n-grammimallioletuksen mukaan jokaisen merkin esiintyminen riippuu ainoastaan sen edellisestä merkistä.
N-grammit tiedonhaussa.
Tiedonhaun onnistumisen kannalta on tärkeätä muodostaa n-grammit sellaisista kieltä kuvaavista sana- tai merkkijonoista, jotka ovat tarpeeksi pitkiä, jotta ne sisältävät tiedonhaun kannalta tärkeää informaatiota. Mitä pidempiä n-grammit ovat, sen enemmän ne sisältävät juuri lähdekielelleen ominaista informaatiota. Toisaalta hyvin pitkien n-grammien käyttäminen hakuindeksissä hidastaa indeksin tutkimista. Lisäksi pidempiin n-grammeihin mahtuu myös enemmän tunnistusvirheitä.
N-grammimallien ongelma on se, että ne eivät huomioi pidemmän tähtäimen riippuvuuksia sanojen välillä: sanojen välisiä riippuvuuksia esiintyy kuitenkin useilla kielen eri rakennetasoilla. Lisäksi ne ovat myös varsin herkkiä käytetylle tekstiaineistolle, koska pienikin muutos aineistossa aiheuttaa sen, että mallit on opetettava uudelleen käytettävälle ohjelmistolle.
Kansallisgalleria (Jerevan)

Kansallisgalleria on Tasavallan aukion laidalla sijaitseva museo Jerevanissa, Armenian pääkaupungissa.
Kansallisgalleria perustettiin vuonna 1921. Siellä on tunnettujen eurooppalaisten, venäläisten ja armenialaisten yli 20 000 taideteoksen kokoelma. Yksi kuuluisimmista on Ivan Aivazovskin meriaiheinen kokoelma.
Gallerian edessä on suihkulähde. Iltaisin klo 22.00-23.00 välisenä aikana se valaistaan värivaloin sekä tahdistetaan erilaisella musiikilla.
Cascades-patsaspuisto

Cascades-patsaspuisto () sijaitsee Armenian pääkaupungissa Jerevanissa. Puistossa sijaitsee muun muassa bolivialaisen kuvanveistäjän Boteron kissaveistos.
Cascadesin valtavat portaat johtavat toisen maailmansodan muistomerkille. Puiston yhteydessä on Cafesjian modernin taiteen museo.
Äiti Armenia

Äiti Armenia () on Armenian pääkaupungissa Jerevanissa oleva suurikokoinen patsas. Se sijaitsee lähellä kaupungin ydinkeskustaa. Patsaan jalustassa toimii sotamuseo, joka avattiin vuonna 1950. Alun perin paikalla oli noin 17 metriä korkea Josif Stalinin patsas, joka pudotettiin jalustalta vuonna 1962. Tilalle pystytetty Äiti Armenia-patsas valmistui vuonna 1967 puolustamaan miekkansa kanssa jerevanilaisia ja muita armenialaisia.
Patsas on jalustan kanssa noin 50 metriä korkea ja itse patsas on noin 22 metriä korkea. Patsas kuvaa Sose Mairig -nimistä naista, joka taisteli miekkoineen armenialaisten sotilaiden kanssa turkkilaisia vastaan. Patsas symboloi myös vanhemman naisen asemaa armenialaisessa sukuyhteisössä.
Äiti Armenia on maan kansallishenkilöitymä.
Tsitsernakaberd

Tsitsernakaberd () ) on Jerevanissa, Armenian pääkaupungissa sijaitseva armenialaisten kansanmurhan muistomerkki ja museo. Muistomerkki on rakennettu vuonna 1967, ja sen yhteydessä palaa ikuinen tuli. Museo avattiin vuonna 1995.
Kansanmurhamuseoon on kerätty todisteita vuonna 1915 alkaneesta ja vuosia kestäneestä Osmanivaltakunnan toteuttamasta armenialaisten kansanmurhasta. Museossa on valokuvia sekä armenialaisen taiteilijan maalauksia. Muistomerkin ja museon yhteydessä on puisto, johon useat valtioiden päämiehet sekä kansainvälisen politiikan vaikuttajat ovat istuttaneet puun uhrien muistoksi. Myös Tarja Halonen on istuttanut sinne puun vuonna 2005, vaikka Suomi ei olekaan tunnustanut kansanmurhaa tapahtuneeksi.
Gurdwara

Gurdwara () on sikhien pyhä paikka, jossa osoitetaan kunnioitusta Guru Granth Sahibille, sikhien pyhälle kirjalle. Sitä varten on erityinen katettu valtaistuin. Kunnioituksen merkiksi rukoilijat istuvat lattialla, yleensä miehet ja naiset omina ryhminään. Pyhää kirjaa kunnioitetaan myös peittämällä pää ja jättämällä kengät gurdwaran ulkopuolelle.
Gurdwaran yhteydessä on myös ruokala, "langar", jossa saa ruokailla veloituksetta. Ruokalassa tarjoillaan vain kasvisruokaa, vaikka sikhiläisyys ei edellytä vegetarismia.
Prikaatiradio

Prikaatiradio on prikaatin alueella, noin 7–10 × 10–20 km -laajuisella alueella toimimaan tarkoitettu yleensä VHF-puheradio. 1960-luvun lopun ja 1970-luvun teknisissä ratkaisuissa monet prikaatiradiot ovat pataljoonaradioita, joihin on lisätty jälkikäteen lisälaitteena tehovahvistin radiolähettimeen pataljoonaradiota suuremman kantaman saavuttamiseksi. Suomen puolustusvoimissa prikaatiradiot merkitään tunnuksella LV 3xx. 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa huomattiin, että oli edullista, että pataljoonaradiot ja prikaatiradiot olisivat perustaltaan samoja laitteita koska kaikki prikaatin toiminta-alueen kenttäradiot olisivat taajuuden ja moduloinnin osalta yhteensopivia keskenään koko yleensä laajalla 30–80 MHz aaltoalueella.
Suomen puolustusvoimien uusin prikaatiradio on tanskalaista lisenssivalmistusta oleva LV 341, joka perustuu israelilaisen Tadiranin tekniikkaan. Suomalaisessa versiossa on esikuvaansa verrattuna lisäpiirteitä, jotka mahdollistavat sen käyttämisen esimerkiksi erittäin kovissa pakkasolosuhteissa.
Saint-Remy-en-Bouzemont-Saint-Genest-et-Isson

Saint-Remy-en-Bouzemont-Saint-Genest-et-Isson on kunta Marnen departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunta kuuluu Vitry-le-Françoisin arrondissementtiin ja Saint-Remy-en-Bouzemont-Saint-Genest-et-Issonin kantoniin. Kunnassa oli 596 asukasta vuoden 2007 väestönlaskennassa ja väestötiheys oli 273 as./km². Saint-Remy-en-Bouzemont-Saint-Genest-et-Issonin pinta-ala on 21,85 neliökilometriä.
Saint-Remy-en-Bouzemont-Saint-Genest-et-Issonin naapurikuntana idässä on Arrigny, etelässä Outines, lounaassa Drosnay, lännessä Gigny-Bussy, luoteessa ja pohjoisessa Arzillières-Neuville sekä koillisessa Moncetz-l'Abbaye. Saint-Remy-en-Bouzemont-Saint-Genest-et-Issonista on matkaa Moncetz-l'Abbayeen 2,5 kilometriä, Isle-sur-Marneen 3,6 km, Cloyes-sur-Marneen 3,9 km, Arzillières-Neuvilleen 4,4 km, Arrignyyn 4,7 km, Norroisiin 4,9 km ja Larzicourtiin 5,1 km. Ranskan pääkaupunkiin Pariisiin on matkaa 172 km.
Saint-Remy-en-Bouzemont-Saint-Genest-et-Isson syntyi vuonna 1836, kun Saint-Remy-en-Bouzemontin, Saint-Genestin ja Issonin kunnat yhdistyivät.
Väkiluvun kehitys.
Battery Park

Battery Park on 10 hehtaarin kokoinen julkinen puisto New Yorkissa Manhattanin eteläosassa. Puisto on saanut nimensä paikalla sijainneen tykkipatterin mukaan, jonka brittiläiset rakensivat sinne 1660-luvulla. Alueella sijaitsee Castle Garden -puisto ja John Ericssonin patsas. Puiston luoteisosassa sijaitsee Battery Park City.
Beppo Levin lause

Beppo Levin lause on mittateoriaan ja erityisesti Lebesguen mittaan liittyvä tulos. Lause on nimetty italialaisen matemaatikon Beppo Levin (1875–1961) mukaan.
Lause.
Olkoon formula_1 mitallinen ja formula_2 mitallisia s.e. formula_3. Tällöin
formula_4.
Toisin sanoen, positiivistermisen sarjan saa integroida termeittäin.
Oripään kirkko

Oripään kirkko on Pöytyän seurakunnan kirkko Oripäässä Varsinais-Suomessa. Vuoden 2016 loppuun asti kirkko oli Oripään seurakunnan kirkko. Vuonna 1821 rakennettu kirkko on muodoltaan erivartinen, tornillinen ristikirkko. Intendentinkonttorissa Charles Bassin johdolla suunniteltu puurakenteinen, pyörökaarisilla ikkunoilla varustettu kirkko on tyyliltään uusklassistinen ja melko vaatimaton, mutta säilynyt rakentamisaikansa asussa. Kirkko on seurakunnan kolmas, ja saarnatuoli vuodelta 1675 on edellisestä kirkosta samoin kuin vanhin kirkonkello, joka on vuodelta 1750. Alttaritaulun on maalannut Emil Rautala vuonna 1929. Kirkkoa ja hautausmaata kiertää kivinen aita, jonka pyramidikattoinen puinen porttihuone lienee samanikäinen kirkon kanssa. Sankarihautojen muistomerkin on suunnitellut kuvanveistäjä Viljo Syrjämä. 
Kirkko sijaitsee Oripään keskustasta Yläneelle menevän maantien (seututie 210) varrella kantatie 41:n risteyksen tuntumassa.
Museovirasto on määritellyt kirkon yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Oripään kirkossa on Hans Heinrichin rakentamat 12-äänikertaiset urut vuodelta 1973. Niiden julkisivu on vanhoista, Jens Zachariassenin vuonna 1894 rakentamista uruista.
Kuinka kuolleita käsitellään

Kuinka kuolleita käsitellään ("Hanteringen av odöda") on John Ajvide Lindqvistin vuonna 2005 julkaistu toinen romaani. Sen on suomentanut Jaana Nikula, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 2010 Gummerus.
Juoni.
Kirjan alussa Tukholmaa koettelee helleaalto, joka muodostaa kaupungin ylle sähköisen varauksen. Yllättäen sähkövaraus purkautuu ja kaupungin elektroniset laitteet sekoavat. Pian kaikki on ohi mutta jotakin muuta on tapahtunut, kuolleet ovat palanneet takaisin elävien kirjoihin.
Eläkkeellä oleva toimittaja, Gustav Mahler saa puhelun sairaalasta, hänelle kerrotaan, että kuolleet ovat heränneet. Gustav suuntaa sairaalan ruumishuoneelle. Samanaikaisesti, Davidin vaimo kuolee auto-onnettomuudessa ja hän rukoilee Jumalalta, että saa vaimonsa takaisin. Lopputulos ei ole se mitä hän toivoo. Myös Davidin vaimo, joka on kuollut hirvittäviin vammoihin palaa kuolleista ja kertoo, että jokin toisella puolella on mennyt hirvittävän pahasti pieleen. Hän puhuu muun muassa "kalastajasta", joka on kadonnut.
Kuolleista ei aiheudu suurta vaivaa, monet kuolleet palaavat perheidensä luokse ja ovat hiljaa juurikaan puhumatta mitään. Ongelmana on että niitä on yksinkertaisesti liikaa. Eri alojen tiedemiehet yrittävät tutkia ilmiötä, joka leviää maailmalla mutta jotakin yliluonnollista on vaikeaa selittää.
Vastaanotto.
"Tähtivaeltaja"-lehden Heikki Nevalan mukaan teoksen kauhuainekset toimivat, mutta fantastiset kohdat ovat heikkoja. Niissä kirjailija sortuu kliseisiin.
Ainiovaaran jäähalli

Ainiovaaran jäähalli (mainosnimet Sportia Areena ja Plussa-areena) on vuonna 2000 valmistunut jäähalli, joka sijaitsee Ainiovaaran hiihtokeskuksen läheisyydessä Ylitorniolla. II-divisioonan EtPo-72 pelaa Ainiovaaran jäähallissa sarjan kotiottelunsa. 
Faktat.
Halli valmistui vuonna 2000 ja sen kaukalon koko on 58 x 27 m. Hallissa on 4 kappaletta 40 henkilön pukuhuoneita sekä kahvio-ravintola. Istumapaikkoja katsomossa on 60 sekä seisomapaikkoja noin 500.
Kuningas Pähkinä

Kuningas Pähkinä (oikealta nimeltään Pekka Karppinen, s. 1978, tunnetaan myös nimellä TKK) on vaasalainen rap-artisti. 
Ura.
Karppisen ura alkoi Public Enemyn ja House of Painin innoittamina 1990-luvun alussa, hänen vielä asuessaan Jyväskylässä. Vuonna 2000 hän perusti Vaasassa asuessaan Myyrän kanssa Vapaapudotus-nimisen hip-hop -duon, jonka kanssa Karppinen on julkaissut yhteensä neljä EP:tä. Karppinen on julkaissut myös kaksi soololevyä sekä kaksi levyä Setä Tamun kanssa ja yhden Juhanin kanssa. Kuningas Pähkinä julkaisi Kilari Audion kanssa "Musaa (Kadonneet kovalevyt osa II) -"EP:n 26. tammikuuta 2011. Kuningas Pähkinä ja Setä Tamu julkaisivat vuonna 2011 "Syksyllä Palmasiin" -nimisen EP:n, joka on ilmaisladattavissa SoundCloud-musiikkipalvelussa. EP:n kappaleesta "Kannut (Kesä 2011)" on julkaistu musiikkivideo. Kuningas Pähkinä, Setä Tamu ja Stig julkaisivat Yön Polte -nimellä kappaleen "Tyttö sinä olet meritähti" helmikuussa 2012.
Luettelo Itämeren rannikkokaupungeista

Luettelo Itämeren rannikkokaupungeista on listaus Itämeren rannikkokaupungeista valtioittain, joita ovat Suomi, Ruotsi, Tanska, Saksa, Puola, Viro, Latvia, Liettua ja Venäjä.
Itämeren valuma-alueella asuu noin 85 miljoonaa ihmistä, 15 miljoonaa ihmistä asuu noin 10 kilometrin säteellä rannasta ja 29 miljoonaa ihmistä 50 kilometrin säteellä rannasta.
Kaupungit maittain.
Latvia.
Latvian rannikkokaupungit: 
Liettua.
Liettuan rannikkokaupunkeja ovat:
Puola.
Puolan rannikkokaupungit:
Ruotsi.
Ruotsin rannikkokaupungit on lueteltu seuraavassa Suomen rajalta pohjoisesta eteläisimpään Ruotsiin ja sieltä jälleen pohjoiseen Norjan rajalle. Itämeren erottaa Pohjanmerestä Ruotsin ja Tanskan välinen Kattegatin salmi, jonka katsotaan päättyvän Ruotsin puolella hieman Marstrandin kaupungista koilliseen. Luetteloon on kuitenkin otettu mukaan vielä kolme Marstrandin ja Norjan rajan välillä sijaitsevaa kaupunkia (Uddevalla, Lysekil ja Strömstad). Vuodesta 1971 Ruotsissa ei enää virallisesti ole ollut kaupunkeja, joten luetteloon on otettu suunnilleen entisiä kaupunkeja vastaavien taajamien väkiluvut ja maapinta-alatiedot. Tukholman kohdalla on ilmoitettu entistä kaupunkia laajemman Tukholman taajaman tiedot, joihin sisältyvät myös Solna ja Nacka. Kaikkien luettelossa mainittujen paikkakuntien kohdalla taajama ei ulotu aivan merelle asti, mutta taajamat sijaitsevat kuitenkin melko lähellä Itämeren rantaa. Kristianstadin kunta on rannikkokunta, mutta sen keskustaajama Kristianstad ei ole rannassa. Neljä taajamaa sijaitsee kunnassa, joka on eriniminen kuin taajama.
Saksa.
Saksan rannikkokaupungit:
Suomi.
Suomessa on seuraavat rannikkokaupungit:
Tähdellä (*) merkityissä kaupungeissa keskustaajama ei ole merenrannassa.
Tanska.
Tanskan rannikkokaupungit:
Venäjä.
Venäjän Itämenren rannikkokaupunkeja ovat:
Viro.
Virossa on seuraavat rannikkokaupungit:
Alppihiihdon maailmancup 2010–2011

Alppihiihdon maailmancup 2010–2011 oli historian 45. alppihiihdon maailmancup -kausi. Kausi alkoi Itävallan Söldenissä 23. lokakuuta 2010 ja päättyi Sveitsin Lenzerheidessa 20. maaliskuuta 2011. Miehillä oli yhteensä 39 osakilpailua ja naisilla 38, joista yksi oli Münchenin olympiapuistossa käytävä kaupunkikilpailu. Lisäksi kalenterissa oli kauden päättävä joukkuekilpailu Lenzerheidessa. Myös Söldenissä piti käydä joukkuekilpailu, mutta se peruttiin ennen kauden alkua.
"Lähde: FIS"
"Lähde: FIS"
"Lähde: FIS"
Radiogaala

Radiogaala on Radiomedia-yhdistyksen järjestämä tapahtuma, jossa palkitaan kaupallisen radioalan vuoden parhaat toimijat useassa eri kategoriassa. Myös musiikissa palkitaan eri kategorioita.
Palkitut.
Radiogaala 2009.
Kunniamaininnat:
Radiogaala 2010.
Kunniamaininnat:
Radiogaala 2012.
Kunniamaininta:
Radiogaala 2013.
Kunniamaininnat
Radiogaala 2021.
Kunniamaininnat:
Radiogaala 2022.
Kunniamaininnat:
Radiogaala 2023.
Kunniamaininnat:
Radiogaala 2024.
Kunniamaininnat:
Mestari Bertram

Mestari Bertram eli Meister Bertram von Minden (1340-luku - noin 1415) oli saksalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä, joka vaikutti paljon taiteeseen Itämeren maissa. Gotiikan taidetta edustanut Bertram maalasi etupäässä uskonnollisia teoksia.
Mestari Bertramin pääteos on Grabow-alttari. Nykyisin Hampurin taidehallissa oleva alttarikaappi oli alun perin Hampurin Pietarinkirkossa. Kaappi on aikakauden suurin ja tärkein saksalainen teos. Bertram työpajoineen on tehnyt myös apokalypsi-aiheisen 45 kuvaa sisältävän alttarilaitteen, joka on Victoria &amp; Albert museumissa Lontoossa. Bertramin työpaja teki myös puuveistoksia ja kynttelikköjä.
Bertramin tiedetään olleen Hampurissa vuonna 1367, jolloin hän sai mestarin arvon, ja asuneen siellä kuolemaansa asti. Hän saavutti kohtuullisen varakkuuden. Bertramin maalaustyyliä pidetään viehkeänä, mutta vähemmän tunteikkaana kuin Mestari Francken, joka oli lähes hänen aikalaisensa Berliinissä.
Bertram oli suhteellisen unohdettu renessanssin jälkeen, kunnes Hampurin taidehallin johtaja Alfred Lichtwark nosti hänet Francken ohella taidehistorian tietoisuuteen.
Opaskoirat

Opaskoirat on Juha Herttuaisen kirjoittama tietoteos, joka käsittelee opaskoiria ja niiden koulutuksen historiaa. Kirjan on julkaissut vuonna 1998 Opaskoirayhdistys.
Teoksen alussa on lyhyt katsaus yleiseen opaskoiratoiminnan historiaan. Pääosa teoksesta kertoo alan historiasta ja kehityksestä Suomessa vuodesta 1940 alkaen.
EKA Nuffield

EKA Nuffield on brittiläiseen Nuffield-traktoriin perustuva kauhakuormain, jota rakennettiin aikoinaan Suomessa. 
Kesko Oy:n maansiirto-osasto tarjosi konetta lähinnä sorakuopille. Kuormaaja on sijoitettu traktorin takapäähän ja traktorin menosuunta on muutettu taaksepäin kääntämällä tasauspyörästö toisinpäin. Myös takasilta ja ohjauslaitteet oli käännetty. Ensimmäiset olivat hytittömiä, sitten tulivat saranoidut käännettävät lasikuitukopit ja viimeiset Ekat olivat jo peltihyttisiä. Koneen perusalustana käytettiin joko Nuffield DM4-, 460- tai 10/60-mallia. Ensimmäiset olivat vuosimallia 1963 ja viimeiset 1970-luvun taitteesta. Vakiovarusteisiin on lisätty ohjaustehostin, vastapaino ja hydraulipumppu sekä säiliö keulassa. Ekoja valmistettiin noin 200 kappaletta Eero Kiisken konepajalla Heinlahdessa, Pyhtäällä. Useita kymmeniä niistä on säilynyt. Traktori maksoi uutena vuonna 1963 noin 18 000 markkaa riippuen varustelusta, kun taas perus-Nuffield maksoi 8 000–9 000 markkaa.
Saltina

Saltina on Sveitsissä, Wallisin kantonissa virtaava joki, joka saa alkunsa Simplonin solan alueelta. Saltina laskee Brig-Glisin kaupungin läpi Rhôneen ja oli vuoteen 1972 Brigin ja Glisin kuntien välisenä rajana. 
Saltinan massiiviset tulvat ovat aiheuttaneet 50-100 vuoden välein suurta tuhoa Brigin alueella. Vuoden 1993 syyskuussa runsaat sateet (350 mm) aiheuttivat tulvan, jossa kuoli kaksi ihmistä ja vahingot olivat noin 650 miljoonaa CHF .
Saltina on Brigin kaupungin puhallinorkesterin nimi. 
Aiheesta muualla.
Saltinan hydrologiset tiedot ympäristöministeriön sivuilla
Lonza

Lonza on joki Sveitsissä, Wallisin kantonissa, Lötschentalin laaksossa. Joki saa alkunsa Langgletscher-jäätiköltä noin 2 100 metrin korkeudessa. Lonza yhdistyy Rhôneen Vispin alapuolella Gampelissa. Joen juoksutusta säännöstellään Ferdenin padolla. 
Lonza on antanut nimensä muun muassa kemianyhtiö Lonzalle, joka aloitti toimintansa Lonzan rannalla Gampelissa ja jolla on edelleen tehdas läheisessä Vispissä.
(Somebody Else Been) Shakin’ Your Tree

”(Somebody Else Been) Shakin’ Your Tree” on yhdysvaltalaisen ZZ Top -yhtyeen kappale, joka julkaistiin singlenä vuonna 1970 ja seuraavana vuonna yhtyeen esikoisalbumilla "ZZ Top’s First Album".
Yleistä kappaleesta.
”(Somebody Else Been) Shakin’ Your Tree” edustaa yhtyeelle tyypillistä bluesmaista rock-kappaletta. Kappale julkaistiin yhtyeen esikoislevyllä "ZZ Top’s First Album", sen aloituskappaleena. Se on kokonaan kitaristi-laulaja Billy Gibbonsin tekemä. Kappale tunnetaan myös nimellä ”Shaking Your Tree”. Muiden esikoisalbumin kappaleiden tavoin ”(Somebody Else Been) Shakin’ Your Tree” miksattiin uudelleen CD:lle 1980-luvulla.
Kappaleessa soitetaan steel-kitaraa.
Singlen sisältö.
A-puoli
B-puoli
Vastaanotto.
”(Somebody Else Been) Shakin’ Your Tree” ylsi kotimaassaan Billboard Hot 100 -listalla sijalle 50, tosin vasta vuonna 1990. Myös jotkut kriitikot ovat suhtautuneet kappaleeseen myönteisesti; esimerkiksi Allmusicin arvostelija Stephen Thomas Erlewinen mukaan ”(Somebody Else Been) Shakin’ Your Tree” on ”niitä "ZZ Top’s First Albumin" kappaleita, jotka oikeasti toimivat”.
Julkaisut ja kiertueet.
”(Somebody Else Been) Shakin’ Your Tree” on julkaistu "ZZ Top’s First Albumin" vähintään kuuden eri painoksen lisäksi singlenä ja kokoelma-albumilla "ZZ Top Sixpack" vuonna 1987. Yhtye soitti kappaletta usein alkuaikojen kiertueilla, mutta vuoden 1974 kiertueen jälkeen se jäi kokonaan pois.
Kappale julkaistiin ensi kertaa CD:nä vuonna 1988 sen alkuperäisellä julkaisualbumilla.
Värikynä

Värikynä (”puuväri”) on rakenteeltaan lyijykynän kaltainen kynä. Värikynien täyte koostuu erilaisista väripigmenteistä, sideaineista ja täyteaineista.
Värikynät voidaan jakaa vesiliukoisiin ja veteen liukenemattomiin. Jälkimmäisistä käytetään usein englanninkielistä ilmaisua "permanent". Vesiliukoisten kynien jälkeä voi laveerata vedellä ja siveltimellä, ja laveerauksen kuivuttua joidenkin kynien jälki ei enää liukene veteen. Veteen liukenemattomien kynien jälki liukenee liuottimiin kuten tärpättiin. Värikynien jälki ei ole täysin hankauksenkestävää, ja joissakin tapauksissa kannattaa käyttää fiksatiivia. Vesiliukoisten ja liukenemattomien välillä ei ole varsinaisia laatueroja; osa värikynissä käytettävistä pigmenteistä ei ole valonkestäviä.
Värikynien historiaa ja valmistajia.
Värikyniä on ollut saatavilla 1800-luvun alusta alkaen. Kynissä oli aluksi enimmillään 15-20 värin valikoima. Täytteen pigmenttipitoisuus ei tuolloin ollut vielä kovin korkea, ja täytteessä käytettiin vahaakin vähemmän kuin nykyisin. Niitä ei myöskään markkinoitu taiteilijoille, vaan mainoskäyttöön ja merkkauskyniksi. Saksalaisen A. W. Faberin Faber-Castell Polychromos -kynien 60 värin valikoima tuli markkinoille vuonna 1908, ja vuonna 1924 sveitsiläinen Caran d’Ache alkoi valmistaa taiteilijoille tarkoitettuja värikyniä. Tehtaan perustaja oli nimennyt yrityksen pilapiirtäjä Caran d’Achen mukaan; venäläissyntyisen Ranskassa toimineen piirtäjän taiteilijanimi tuli venäjän kynää tarkoittavasta sanasta (карандаш). Seuraavana vuonna myös saksalainen Schwan-Stabilo alkoi valmistaa värikyniä. Englantilaiset Derwent-kynät tulivat markkinoille 1930-luvulla.
Laajaa värikynien tuotantoa syntyi myös Yhdysvaltoihin, jossa Berol Prismacolor esitteli värikynänsä 1938. Mainosten mukaan niissä oli samettimainen koostumus ja laaja laboratoriotestattu värivalikoima. Myöhemmin Amerikassa perustettiin myös oma yhdistys värikynäpiirtäjille, "The Colored Pencil Society of America".
Merkittäviä valmistajia ovat nykyisin myös alankomaalainen Bruynzeel, itävaltalainen Cretacolor, tšekkiläinen Koh-i-noor Hardtmuth sekä saksalaiset Lyra ja Staedtler.
Värikynien valmistus ja raaka-aineet.
Värikynien täytteen raaka-aineena käytetään täyteaineita, joita ovat kaoliini, kalkki ja liitu, sekä väriaineita, jotka ovat pigmenttiä tai värjäävää ainetta. Kolmas ainesosa on sideaine, jona käytetään sekä öljyjä että vahoja kuten parafiini, mehiläisvaha ja carnauba-vaha; vesiliukoisissa kynissä on sideaineena kasviskumeja (kuten arabikumi). Liuottimena käytetään valmistuksessa aromaattisia hiilivetyjä, ja muut kuin vesiliukoiset värikynät liukenevatkin tärpättiin.
Värikynät valmistetaan muuten kuten lyijykynät, paitsi että täytettä ei polteta uunissa. Kuumuus muuttaisi väripigmenttejä eivätkä sideaineet kestäisi kuumuutta. Vaha lisätään täytesekoitukseen joko ennen puuvarteen pursottamista tai sitten "lyijyt" kastetaan sulaan vahaan. Kuivuneet täytteet suljetaan puukuorten sisään. Alkuun värikynät oli kääritty paperiseen päällysteeseen, jota kuorittiin pois tarpeen mukaan.
Naisten skeet ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 2010

Naisten skeetin maailmanmestaruudesta ammuttiin 7. elokuuta 2010. Henkilökohtaisen kilpailun voitti Yhdysvaltain Kimberly Rhode tuloksella 97 (72+25) ja joukkuekilpailun Yhdysvallat tuloksella 205.
Ennätykset.
Ennen MM-kilpailuiden alkua voimassa olleet maailmanennätykset:
Naisten trap ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 2010

Naisten trapin maailmanmestaruudesta ammuttiin 31. heinäkuuta 2010. Henkilökohtaisen kilpailun voitti Slovakian Zuzana Štefečeková tuloksella 91 (72+19) ja joukkuekilpailun Italia tuloksella 211, joka on sivuava joukkuemaailmanennätys.
Ennätykset.
Ennen MM-kilpailuiden alkua voimassa olleet maailmanennätykset:
Suomen kasvisto

Suomen kasvisto käsittää Suomessa kasvavat kasvit eli putkilokasvit, sammalet ja viherlevät.
Putkilokasvit.
Suomessa on vuoteen 2009 mennessä tavattu 2503 luonnonvaraista putkilokasvilajia. Lukuun sisältyvät alkuperäiset lajit, muinaistulokkaat, uustulokkaat ja satunnaistulokkaat. Alkuperäisiä lajeista on yli tuhat. Ainoastaan subfossiilisina löytöinä tunnetaan jääkauden jälkeisinä aro- ja lämpökausina kasvaneita lajeja, kuten esimerkiksi vesipähkinä ("Trapa natans").
Sata yleisintä putkilokasvilajia.
Suomen sata yleisintä putkilokasvilajia ovat:
Sammalet.
Suomessa on havaittu 2020-luvun alkuun mennessä yli 930 sammallajia. Sammalista lehtisammaliin kuuluu 695 lajia, maksasammaliin 237 lajia ja sarvisammaliin kaksi lajia. Suomen sammalista lähes kolmasosa, yli 300 lajia, arvioidaan uhanalaisiksi tai hävinneiksi.
Viherlevät.
Näkinpartaisten luokkaan kuuluvia viherleviä Suomessa tunnetaan 21 lajia. Muita viherleviä tunnetaan ainakin 31 lajia ja punaleviä 47 lajia.
Miesten 10 metrin liikkuvan maalin normaalijuoksut ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 2010

Miesten 10 metrin liikkuvan maalin normaalijuoksujen maailmanmestaruudesta ammuttiin 2.-3. elokuuta 2010. Henkilökohtaisen kilpailun voitti Venäjän Dmitri Romanov ja joukkuekilpailun Venäjä tuloksella 1725.
Ennätykset.
Ennen MM-kilpailuiden alkua voimassa olleet maailmanennätykset:
Joukkuekilpailu.
Joukkuekilpailun tulokset määräytyivät peruskilpailun tulosten perusteella.
Armenialainen brandy

Armenialainen brandy on Armenian pääkaupungissa Jerevanissa valmistettavaa brandya. Sitä on valmistettu vuodesta 1887. Jerevanissa on kaksi kilpailevaa tehdasta, Ararat ja Noy. Ararat-tehdas valmistaa useita brandymerkkejä. Yhtiön lippulaiva on 20 vuotta tammitynnyrissä kypsytetty Nairi. Ararat-tehtaan omistaa nykyään ranskalainen Pernod Ricard, joka hankki tehtaan oikeudet vuonna 1998. Noy (suomeksi Nooa) on toinen jerevanilainen brandytehdas. Se on armenialaisessa omistuksessa.
Taylor Kinney

Taylor Jacks Kinney (s. 15. heinäkuuta 1981 Lancaster, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän alkoi seurustella laulaja Lady Gagan kanssa heinäkuussa 2011. He kihlautuivat ystävänpäivänä 2015, mutta erosivat heinäkuussa 2016.
Biografia.
Nuoruus.
Taylor Kinney varttui Neffsvillessä, Pennsylvaniassa kolmen veljensä ja yksinhuoltajaäitinsä kanssa. Kinney opiskeli bisnesalaa Länsi-Virginian yliopistossa ennen näyttelijän uraansa.
Näyttelijän ura.
Kinneyn tunnetuimpiin näyttelijäntöihin kuuluvat muun muassa roolit Luke Giannina televisiosarjassa "Muotitalo" sekä Mason Lockwoodina kauhusarjassa "Vampyyripäiväkirjat".
Federico Franco

Luis Federico Franco Gómez (s. 23. heinäkuuta 1962 Asunción) on paraguaylainen poliitikko. Hän toimi maan presidenttinä vuosina 2012–2013 ja varapresidenttinä 2008–2012. Hän kuuluu liberaaliseen PLRA-puolueeseen, joka on osana Isänmaallista muutosallianssia muun muassa sosiaalidemokraattisten ja vallankumouspuolueiden kanssa. Allianssin ehdokas Fernando Lugo voitti Paraguayn presidentinvaalit ensimmäisenä muun kuin oikeistolaisen Colorado-puolueen ehdokkaana 2008. Lugon sairastuttua syöpään, johon liittyi kemoterapia ja sen liitännäisenä vakava infektio, Franco ryhtyi hoitamaan presidentin tehtäviä.
Lugon viraltapanon myötä Franco nousi maan presidentiksi kesäkuussa 2012.
Ammatiltaan Federico Franco on kirurgi. Vuosina 2003–2007 hän toimi keskisen Departemento Centralin alueen kuvernöörinä.
Naisten 10 metrin liikkuvan maalin normaalijuoksut ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 2010

Naisten 10 metrin liikkuvan maalin normaalijuoksujen maailmanmestaruudesta ammuttiin 4. elokuuta 2010. Henkilökohtaisen kilpailun voitti Kiinan Li Xue Yan ja joukkuekilpailun Kiina tuloksella 1136.
Ennätykset.
Ennen MM-kilpailuiden alkua voimassa olleet maailmanennätykset:
Kalomelielektrodi

Kalomelielektrodi on elektrodi, jota käytetään vertailuelektrodina useissa sähkökemiallisissa mittauksissa.
Rakenne ja toiminta.
Kalomelielektrodi koostuu lasisesta ulkokuoresta, jonka sisällä on kaliumkloridiliuosta. Liuos voi olla kylläistä tai molaarisuudeltaan 3,5M tai 0,5M. Kylläistä liuosta käyttävät elektrodit ovat yleisimpiä, koska tällöin kloridi-ionien konsentraatio pysyy vakiona, vaikka osa nesteestä pääsisikin haihtumaan elektrodin sisältä. Elektrodin päässä on huokoinen keraaminen tulppa, joka toimii suolasiltana. Kaliumkloridiliuokseen on upotettu lasiputki, jossa on nestemäistä elohopeametallia ja elohopea(I)kloridia eli kalomelia. Putki on yhteydessä kaliumkloridiliuokseen platinalangan välityksellä.
Kalomelielektrodissa tapahtuva elektrodireaktio on:
½ Hg2Cl2(s) + e- → Hg(l) + Cl-
Tämän reaktion standardipotentiaali on +0,268V, mutta käytettäessä kylläistä kaliumkloridiliuosta on potentiaali hieman alhaisempi, +0,241V.
Käyttö.
Kalomelielektrodia käytetään vertailuelektrodina muun muassa pH-mittauksissa ja voltammetriassa. Elektrodi soveltuu käytettäväksi erityisen hyvin happamissa olosuhteissa.
Kalomelielektrodista voidaan tehdä erilaisia muunnoksia esimerkiksi käytettäessä litiumkloridia kaliumkloridin tilalla soveltuu se paremmin käytettäväksi orgaanisissa liuottimissa tapahtuviin mittauksiin. Jos tutkittava näyte ei saa olla kontaktissa kloridi-ionien kanssa, sijoitetaan kaliumkloridiliuos ulomman kaliumnitraatilla täytetyn elektrodin sisään. Näissä tilanteissa voidaan käyttää myös elohopea-elohopeasulfaatti-elektrodeja.
Kalomelielektrodin ongelmana on, että huokoinen suolasilta voi tukkeutua. Jos elektrodin sisään pääsee happipitoista ilmaa, voi se aiheuttaa korroosioita elohopeaelektrodissa. Epävakaata vastetta voi aiheuttaa myös Hg+-ionien disproportioituminen elohopeaksi ja Hg2+-ioneiksi. Elektrodissa käytettävä elohopea ja elohopea(I)kloridi ovat myös myrkyllisiä, minkä vuoksi elektrodi voidaan korvata useissa sovelluksissa hopea-hopeakloridielektrodilla.
Susan Walters

Susan Walters (s. 28. syyskuuta 1963 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli. Hän on näytellyt muun muassa Diane Jenkinsin roolissa televisiosarjassa "Tunteita ja tuoksuja". Sivuosia hänellä on ollut muun muassa sarjoissa "Tunteet pelissä", "Vampyyripäiväkirjat" ja "Teen Wolf".
Waltersin ensimmäinen päärooli oli Priscilla Presleyn osa vuoden 1988 televisiominisarjassa "Elvis and Me". Muita hänen televisiotöitään ovat muun muassa "Dear John" (1990), "Pahan tytär", "Melrose Place", "Nightingales", "C.S.I. Miami" ja "Seinfeld". Waltersin elokuvatyöt kattavat muun muassa elokuvat "The Big Easy" sekä Disney Channelin elokuvat "Horse Sense" ja "Jumping Ship".
Walters aloitti uransa Lorna Forbes Perellina saippuaoopperassa "Loving" vuonna 1983.
Walters on naimisissa Linden Ashbyn kanssa, joka oli Waltersin tavoin mukana sarjassa "Tunteita ja tuoksuja". Parilla on kaksi tytärtä.
Marguerite MacIntyre

Marguerite MacIntyre (s. 11. toukokuuta 1965; Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Ensimmäisen kerran MacIntyre esiintyi teatterissa jo 16-vuotiaana ja on esiintynyt uransa aikana myös Broadwaylla.
MacIntyren televisiotyöt sisältävät sekä komedia- että draamasarjoissa, muun muassa sarjoissa "Seinfeld", "Ally McBeal", "Veronica's Closet", "Two Guys and a Girl", "Shield - lain varjolla", "Teho-osasto", "Oikeus ja kohtuus", "Kameleontti", "Kyle XY" ja "Vampyyripäiväkirjat".
MacIntyrella on tutkinto Etelä-Kalifornian yliopistosta ja hän on opiskellut Lontoossa "Royal Academy of Dramatic Art"-koulussa.
Yleisohjelma (Suomen Yleisradio)

Yleisohjelma tarkoitti Yleisradion ensimmäisen kanavan radio-ohjelmaa, joka oli asiapitoista ja johon liittyi myös viranomaistiedotuksia. Nimitys erotti asiaohjelmakanavan toisen kanavan viihteellisestä sisällöstä, joka radioitiin rinnakkaisohjelman nimellä. Suomen Yleisradion kolmanneksi ohjelmakanavaksi muodostui Suomen Yleisradion ruotsinkielinen ohjelma. Yleisohjelman ohjelmisto oli samankaltainen nykyisen Yle Radio 1:n kanssa.
Vaikka kanavien eli varsinaisten lähetysverkkojen nimet olivat yleisohjelma ja rinnakkaisohjelma, vuosina 1975–1984 hallinnollisesti ja toiminnallisesti toimi kaksi ohjelmayksikköä: "Radio 1", johon kuului puheohjelmien osasto, musiikkiosasto (ns. vakava musiikki), viihdeosasto (ns. dialogiviihde) ja Radion sinfoniaorkesteri, sekä "Radio 2", johon kuului puheohjelmien osasto, teatteriosasto ja viihdeosasto (ns. musiikkiviihde). Radio 1:n puheohjelmien osasto koostui yhteiskunnallisten ohjelmien, lastenohjelmien ja perheasiain toimituksesta sekä urheilutoimituksesta. Radio 2:n puheohjelmien osasto koostui yhteiskunnallisten, kulttuuri- ja poliittisten ohjelmien toimituksesta. Ennen vuotta 1975 ja vuosina 1985–1990 Yleisradiossa toimi vain yksi suomenkielinen radion ohjelmayksikkö. Vuonna 1985 yleisohjelman nimeksi muutettiin "1-verkko" ja rinnakkaisohjelman nimeksi "2-verkko".
Sekä 1-verkko että 2-verkko lakkautettiin vuoden 1990 radiouudistuksessa, ja niiden tilalle tulivat Radio Ylen Ykkönen, Radio Suomi ja Radiomafia. Yleisohjelman suorin jatkaja on siten nykyinen Yle Radio 1.