tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bis(kloorimetyyli)eetteri

Bis(kloorimetyyli)eetteri eli BCME (C2H4Cl2O) on kloorattuihin eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Aikaisemmin yhdistettä on käytetty suurissa määrin polymeerien valmistukseen, mutta nykyään sitä käytetään vain hyvin rajoitetuissa määrin orgaanisen kemian synteeseissä sen suuren myrkyllisyyden ja karsinogeenisuuden vuoksi.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa bis(kloorimetyyli)eetteri on väritöntä nestettä, jolla on erittäin voimakas pistävä ja tukahduttava haju. Yhdiste reagoi veden kanssa muodostaen formaldehydiä ja vetykloridia. Bis(kloorimetyyli)eetteri ärsyttää erittäin voimakkaasti hengitysteitä, silmiä ja ihoa ja aineelle altistumisesta voi seurata voimakasta kurkkukipua, hengityksen vaikeutumista, keuhkovaurioita ja syövytysvammoja. Yhdisteen tiedetään olevan karsinogeeninen ja mutageeninen ja aineelle altistuminen nostaa keuhkosyöpään sairastumisen riskiä.
Valmistus ja käyttö.
Bis(kloorimetyyli)eetteriä valmistetaan paraformaldehydin ja väkevän rikkihapon vetykloridin tai klooririkkihapon seoksen välisellä reaktiolla noin 26–28 °C:n lämpötilassa. Yhdistettä muodostuu myös kloorimetyylimetyylieetterin valmistuksen sivutuotteena.
Aikaisemmin bis(kloorimetyylimetyyli)eetteriä on käytetty suuria määriä monien polymeerien, hartsien ja tekstiilien valmistuksessa. Sen suuren myrkyllisyyden ja karsinogeenisuuden vuoksi sen käyttö on kuitenkin nykyään hyvin rajoitettua. Esimerkiksi Suomessa yhdistettä saa käyttää ainoastaan tutkimustarkoituksiin. Orgaanisissa synteeseissä bis(kloorimetyyli)eetteriä voidaan käyttää kloorimetyyliryhmän liittämiseen vaikeasti kloorimetyloituvien yhdisteiden kuten aromaattisten yhdisteiden ja anilidien tapauksessa, jotka eivät reagoi formaldehydin ja vetykloridin seoksen kanssa, tai happea sisältävien heterosyklisten yhdisteiden synteesiin.
Sitter

Sitter on joki Koillis-Sveitsissä. Se on Thurin sivujoki. Joen pituus on 58 km. Se saa alkunsa Appenzellin Alpeilta, Säntiksen koillispuolelta. Sitterin alkujoet ovat Brüelbach, Wissbach ja Schwendibach, jotka yhdistyvät Sitteriksi Schwenden Weissbadissa. Joki laskee Thuriin Bischofszellissa, Sankt Gallenin luoteispuolella.
Sitter virtaa Appenzell Innerrhodenin, Appenzell Ausserrhodenin, Sankt Gallenin ja Thurgaun kantonien alueilla. Isoimmat paikkakunnat joen varrella ovat Appenzell ja Sankt Gallen.
Vesivoima.
Sitterissä ja sen sivujoessa, Urnäschissä, on yhteensä seitsemän vesivoimalaa.
Virtaama.
Sitterin virtaama keskijuoksulla Sankt Gallenissa on noin 10 m³/s.
Henry Koski

Henry Koski (1887 Orivesi – 1952 Superior, Wisconsin) oli amerikansuomalainen toimittaja sekä työväen- ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja.
Vuokraviljelijän perheeseen syntynyt Koski muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1907, työskenteli metsä- ja kaivostyöläisenä ja liittyi sosialistiseen liikkeeseen. Hän toimi ammattiliiton virkailijana ja "Työmiehen" toimittajana ja liittyi 1920-luvun alussa kommunistiseen liikkeeseen. Vuosina 1923–1926 Koski oli "Työmiehen" päätoimittaja. Hän erosi Yhdysvaltain Suomalaisesta Työväenjärjestöstä ja kommunistipuolueesta amerikansuomalaisesta Keskusosuuskunnasta käydyn taistelun aikana. Sen jälkeen Koski toimi Keskusosuuskunnan johdossa ja työskenteli "Työväen Osuustoimintalehden" toimittajana.
Mathew Belcher

Mathew "Mat" Belcher (s. 20. syyskuuta 1982 Gold Coast, Queensland) on australialainen kilpapurjehduksen olympiavoittaja ja maailmanmestari. Belcher on 173 senttimetriä pitkä ja 62 kilogrammaa painava.
Belcher voitti Malcom Pagen kanssa kultaa 470-luokasta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. MM-kilpailuista Belcherillä on yksi kulta 420-luokasta vuodelta 2000 ja kuusi kultaa 470-luokasta. Vuoden 2012 olympialaisten jälkeen Belcherin uudeksi pariksi tuli Will Ryan.
Belcherin valmentajana toimii Victor Kovalenko. Hän aloitti purjehduksen seitsenvuotiaana.
Áiligas

Áiligas on saamelaisessa muinaisuskossa termi, jolla on viitattu eräänlaiseen pyhään. "Áiligas" on ilmeisesti myöhäinen germaaninen lainasana. Se on todennäköisesti luonteeltaankin varsin myöhään syntynyt saamelaiseen kulttuuriperinteeseen. Se lieneekin varsin abstraktia pyhyyttä ja lähempänä länsimaista pyhää kuin toinen saamelainen pyhän käsite, "bassi". "Áiligas" näyttää liittyvän korkeiden paikkojen topografiaan, sillä esimerkiksi Suomen Lapissa Utsjoen alueella on kolme Ailigas-nimistä tunturia pyhän maamerkkeinä.
Édouard Baer

Édouard Baer (s. 1. joulukuuta 1966 Pariisi) on ranskalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja, elokuvatuottaja ja radioesiintyjä. 
Baer on ollut César-palkintoehdokkaana miespää- ja sivuosista.
Bassi (pyhä)

Bassi oli saamelaisessa muinaisuskossa termi, joka tarkoitti eräänlaista pyhää.
Kielentutkijoiden mukaan "bassi" on pronssikautinen (n. 1300–500 eaa.) lainasana. Kantagermaanin sana "*wīha", joka tarkoittaa erotettua, merkittyä tai rajattua, olisi kulkeutunut varhaiskantasuomeen muodossa "*püšä", josta olisi kehittynyt sekä suomen kielen sana ’pyhä’ että saamen ’bassi’.
"Bassi" on tarkoittanut varsin yleisluonteista pyhää. Sillä on viitattu usein tuntureihin ja järviin, joissa asui niin sanottuja "sáiva"-henkilö. Myös seitoihin on viitattu usein "bassi"-sanalla. Se lienee todennäköisesti merkinnyt "áiligas"-pyhyyttä henkilökohtaiseen, suku- tai perhekohtaiseen palvontaan.
Amerikan Suomalainen Kansanvallan Liitto

Amerikan Suomalainen Kansanvallan Liitto () oli vuonna 1940 perustettu amerikansuomalainen, alkujaan sosiaalidemokraattinen kulttuurijärjestö.
Amerikan Suomalaisen Sosialistijärjestön hajaantuessa 1920-luvun alussa sen enemmistö liittyi kommunisteihin ja perusti myöhemmin Yhdysvaltain Suomalaisen Työväenjärjestön. Amerikan sosialistipuolueen kannattajat perustivat Yhdysvaltain Sosialistipuolueen Suomalaisen Järjestön, joka irtautui puolueesta sen suuntataistelujen aikana 1930-luvun puolivälissä. Vuonna 1940 amerikansuomalaiset sosialistit perustivat Amerikan Suomalaisen Kansanvallan Liiton, jonka tehtäviksi määriteltiin demokratian puolustaminen, suomenkielisen seura- ja kulttuuritoiminnan ylläpitäminen sekä entisen kotimaan avustaminen. Toisen maailmansodan jälkeen liitto asettui kannattamaan myös poliittisia ja taloudellisia uudistuksia sosiaalidemokraattisen aatemaailman pohjalta.
Noin puolitoista tuhatta jäsentä ja 32 osastoa käsittänyt liitto jaettiin Uuden-Englannin, New Yorkin ja Ohion alueisiin. Sen sihteereinä työskentelivät aluksi William N. Reivo, vuosina 1942–1944 Oskari Tokoi ja myöhemmin Elis Sulkanen. Liiton äänenkannattajina toimivat Massachusettsin Fitchburgissa julkaistu "Raivaaja" ja vuoteen 1948 saakka myös Duluthissa ilmestynyt "Päivälehti".
Jäsenistön ikääntymisen myötä Kansanvallan Liiton toiminta alkoi pian hiipua. Se loppui 1980-luvulla, vaikka muodollisesti järjestö oli olemassa vielä seuraavallakin vuosikymmenellä.
Elektroniikkapeli

Elektroniikkapeli on esimerkiksi nestekidenäytöllä tai VFD-näytöllä varustettu pienikokoinen, usein taskuun mahtuva pelilaite, joka on suunniteltu vain yhtä peliä varten. Elektroniikkapelien valtakausi oli 1980-luvulla, ja niiden seuraajaksi tulivat 1990-luvun taitteessa käsikonsolit. Halpoja elektroniikkapelejä valmistetaan vielä tänäkin päivänä.
Ensimmäisiä ja myös tunnetuimpia elektroniikkapelejä olivat Nintendon Game &amp; Watch -pelit, jotka esiteltiin 1970-luvun lopulla. Pelien grafiikka oli mustavalkoista johtuen LCD-teknologiasta, mutta näyttöjen taustoissa saatettiin käyttää värejä. Elektroniikkapeleistä kehitettiin useita erilaisia malleja, viimeisimpänä taitettavat mallit, joissa saattoi olla jopa kolme erillistä näyttöä pelin eri tasoja varten. Laitteiden koko grafiikka oli suunniteltu vain yhtä peliä varten, eikä peliä voinut vaihtaa. Äänet olivat yksi- tai kaksikanavaisia. Peleistä saattoi löytyä myös lisätoimintoja, kuten kellonajan ja päivämäärän näyttö sekä herätysajastin. Tunnetuimpia elektroniikkapelejä olivat Nintendon "Donkey Kong" ja "Mario Bros." sekä Atarin "Space Invaders". 
1980-luvulla monet yritykset valmistivat elektroniikkapelejä, tunnetuimpina näistä mm. Atari, Casio, Konami, Mattel, Nintendo ja Texas Instruments. Lisäksi esimerkiksi Tiger Electronics ja Casio on valmistanut rannekellon näköisiä elektroniikkapelejä.
Mikko Takala

Mikko Takala (s. 29. toukokuuta 1986) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-liigassa pelaavaa Ilves FS:tä. Takala on 178 senttimetriä pitkä ja painaa 76 kilogrammaa.
Takala aloitti uransa FC Gepardissa, jossa hän pelasi vuodet 2003–2007. Kauden 2007–2008 hän pelasi valkeakoskelaisessa Futsal Mad Maxissa. Vuonna 2008 Takala siirtyi Kampuksen Dynamoon. Hän pelasi seurassa seitsemän vuotta voittaen kolme SM-hopeaa ja yhden -pronssin. Marraskuussa 2015 Takala solmi sopimuksen Futsal-liigan Ilves FS:n kanssa.
Takalan kasvattajaseura on toijalainen TP-49.
William N. Reivo

William Nikolai Reivo (16. syyskuuta 1883 Laitila – 1958 Broward, Florida) oli amerikansuomalainen toimittaja ja työväenliikkeen vaikuttaja.
Reivo kävi kansakoulun ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1901. Hän työskenteli kaivosmiehenä ja liittyi Amerikan sosialistipuolueeseen. Reivo oli "Toverin" päätoimittajana vuonna 1914. Hän työskenteli Yhdysvaltain Sosialistipuolueen Suomalaisen Järjestön ja sen seuraajan Amerikan Suomalaisen Kansanvallan Liiton pääsihteerinä vuosina 1922–1942. Toisen maailmansodan aikana 1942–1945 Reivo vastasi Yhdysvaltojen Suomeen suuntaamista radiolähetyksistä. Vuonna 1946 hän liittyi "Raivaajan" toimituskuntaan ja työskenteli lehden liikkeenhoitajana. Vuonna 1948 Reivosta tuli fitchburgilaisen Työläisten Luottoyhdistyksen ("Workers’ Credit Union") rahastonhoitaja.
Ruutuhyppely

Ruutuhyppely on vanha perinneleikki, jota on leikitty kouluissa, päiväkodeissa ja kotipihoilla jo satojen vuosien ajan. Variaatioita ja leikkiperinteitä on olemassa useita erilaisia. Tavallisimmin käytetään kymmenruutuista pelialustaa. Peliin osallistuu kerralla vähintään kaksi, lähteistä riippuen enintään kymmenen henkilöä.
Leikin kulku.
Hyppyruudukkoa varten tarvitaan tasainen alusta. Aiemmin ruudukot piirrettiin usein kepillä hiekkaan, mutta nykyään ne tehdään usein liiduilla asfalttiin tai kiveykseen. Ruutuja on kahdenlaisia: yksittäisiä ruutuja, joihin hypätään yhdellä jalalla sekä kaksoisruutuja, joihin hypätään tasajalkaa niin, että molemmille jaloille on oma ruutunsa. Kaksoisruutujen määrä riippuu hyppyruudukon pituudesta. Kymmenruutuinen pelialusta päättyy usein pyöreänmuotoiseen kaksoisruutuun, jossa pelaajan on tarkoitus kääntyä ympäri.
Ruudukon lisäksi jokainen osallistuja tarvitsee pelimerkikseen pienen kiven.
Säännöt.
Ensimmäinen leikkijä heittää kivensä ruutuun 1 ja hyppää siihen yhdellä jalalla, nostaa kiven yhä yhdellä jalalla seisten ja hyppää takaisin aloitusviivan taakse. Hyppäävä jalka ei saa osua viivalle, eikä ilmassa oleva jalka koskettaa maata. Jos tämä onnistuu, leikkijä saa jatkaa. Hän heittää kiven ruutuun kaksi ja jatkaa itse perässä tarvittaessa ruutua yksi apuna käyttäen.
Näin jatketaan kunnes leikkijä tekee virheen. Virhe tapahtuu, jos heittää kiven väärään ruutuun, hyppää viivalle, horjahtaa tai ottaa toisella jalalla maasta tukea. Virheen jälkeen on seuraavan leikkijän vuoro.
Leikin voittaa se, joka on ensimmäisenä heittänyt kiven joka ruutuun ja hyppinyt yhdellä jalalla ruudukon läpi.
Variaatiot.
Joissakin variaatioissa nimenomaan vältetään hyppäämästä kiven merkitsemään ruutuun. Tällöin leikkijä hyppii joka kierroksella koko ruudukon läpi yhtä ruutua lukuun ottamatta. Käännyttyään ruudukon päässä leikkijä suuntaa takaisin ja nostaa matkalla kiven mukaansa osumatta kuitenkaan kyseiseen ruutuun.
Jorge Jesus

Jorge Fernando Pinheiro de Jesus (s. 24. heinäkuuta 1954 Amadora) on portugalilainen uransa päättänyt jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja.
Ura pelaajana.
Jesus, jonka isä pelasi 40-luvulla Sporting CP:ssä, aloitti uransa juuri Sportingissa, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi 12 ottelua tehden yhden maalin kaudella 1975–1976. Hän pelasi urallaan 17 vuoden aikana 13 eri seurassa. Portugalin pääsarjassa Primeira Ligassa kausia kertyi yhdeksän. Jesus päätti uransa vuonna 1990 alasarjojen Almancilensessä. Pelipaikaltaan hän oli oikea keskikenttäpelaaja.
Ura valmentajana.
Jesus aloitti valmentajanuransa heti pelaajauransa päätyttyä alasarjojen Amora FC:ssä, jonka kanssa hän voitti Segunda Divisão B:n kaudella 1991–1992. Toisessa työpaikassaan, FC Felgueirasissa Jesus nosti seuran pääsarjatasolle ja sai näin ensimmäistä kertaa pääsarjakokemusta valmentajana. Hän toimi Felgueirasin valmentajana vuodet 1993–1996 ja 1997–1998. Vuonna 2008 Jesus voitti SC Bragan kanssa UEFA Intertoto Cupin. 
Vuonna 2009 SL Benfica palkkasi Jesusin valmentajakseen. Hän voitti seuran kanssa kuuden vuoden aikana kolme Primeira Ligan mestaruutta, yhden Portugalin cupin, viisi Taça da Ligaa, yhden Supertaça Cândido de Oliveiran ja oli kahdesti Eurooppa-liigan finaalissa. Yhteensä Jesus valmensi Benficaa 319 ottelussa.
Kesällä 2015 Jesus siirtyi Benfican paikallisvastustajan Sporting CP:n valmentajaksi sopimuskauden ollessa kesken. Benfica haastoi Jesusin oikeuteen ja asia käsitellään kesällä 2016. Jesus voitti Sportingin kanssa heti Supertaça Cândido de Oliveiran. Tulevilla kausilla Jesus ei onnistunut luotsaamaan Sportingia mestaruuteen, vaan tuloksena oli yksi kakkossija ja kasi perättäistä kolmossijaa Portugalin liigassa. Kaudella 2017–2018 joukkue hävisi Portugalin cupin finaalin, mutta voitti Taça da Ligan mestaruuden. 15. toukokuuta 2018 Jesus, apuvalmentaja Raul José ja muutamat joukkueen pelaajat loukkaantuivat, kun seuran kannattajat murtautuivat harjoituskeskukseen ja kävivät väkivalloin käsiksi joukkueen jäseniin. Kesäkuun alussa 2018 Jesus jätti Sportingin ja siirtyi Saudi-Arabiaan Al-Hilalin päävalmentajaksi. Pesti päättyi kuitenkin potkuihin jo tammikuussa 2019.
Kesäkuussa 2019 Jesus siirtyi brasilialaisen Flamengon päävalmentajaksi. Jesusin johdolla Flamengo voitti Brasilian liigamestaruuden ja Copa Libertadoresin vuonna 2019. Hänestä tuli vasta toinen eurooppalaisvalmentaja, joka voitti Etelä-Amerikan seuramestaruuskilpailun. 
Elokuussa 2020 Jorge Jesus palasi Benfican päävalmentajaksi kolmevuotisella sopimuksella. Jesusin vuosi Flamengossa oli menestyksekäs, sillä joukkue voitti viisi mestaruutta seuralle. Flamengo voitti hänen johdollaan 43 pelaamistaan 57 ottelusta. Jesus luotsasi Benfican kolmanneksi kaudella 2020/21. Hän jätti tehtävänsä joulukuussa 2021.
Saavutukset.
Valmentajana.
Amora FC
SC Braga
SL Benfica
Sporting CP
Flamengo
Jaakko Jokinen

Jaakko Jokinen (s. 17. heinäkuuta 1993 Jämsä) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa monikansallisen Alps Hockey Leaguen italialaisjoukkue WSV Sterzing/Vipiteno Broncosissa.
Ura.
Jokinen on Jämsän Kiekko-Susien kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä JYPiin. Hän toimi kaudella 2008–2009 seuran C-nuorten kapteenina. Kauden 2009–2010 päätteeksi Jokinen voitti B-nuorten I-divisioonan hopeaa ja kausi 2010–2011 päättyi A-nuorten Suomenmestaruuteen. Kaudella 2011–2012 hän debytoi miesten peleissä pelattuaan yhdeksän Mestis-ottelua JYP-Akatemiassa ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2012–2013 Jokinen teki Mestis-sopimuksen JYP-Akatemian kanssa. Hänen tulokaskautensa toi siellä 30 runkosarjaottelussa tehot 2+4=6. Kaudeksi 2015–2016 Jokinen nimettiin JYP-Akatemian varakapteeniksi. Hän debytoi kauden aikana myös JYPin SM-liigajoukkueessa. Jokinen teki liigadebyyttinsä loukkaantumissuman aikana 20. marraskuuta 2015 Pelicansia vastaan. Hänet merkittiin JYPin kakkospuolustajapariin Mikko Luoman viereen. Jokinen sai ottelussa jääaikaa 11.06 minuuttia. Hän jäi lopulta loppukaudeksi JYPin SM-liigavahvuuteen ja Jokinen teki seuran kanssa maaliskuussa 2016 kaksivuotisen jatkosopimuksen. Noin viikkoa myöhemmin hän teki liigauransa avausmaalin 8. maaliskuuta 2016 runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Jokisen osuma jäi JYPin 2–4-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa SM-liigassa toi 22 runkosarja- ja yhdeksässä playoff-ottelussa tehot 1+5=6.
Jokinen jäi kaudella 2016–2017 JYPissä pieneen rooliin ja pelasi vain yhdeksän SM-liigaottelua. Hän pelasi kauden aikana 11 ottelua JYP-Akatemian vahvuudessa. Lokakuussa 2017 Jokinen teki JYPin kanssa kaksivuotisen, kevääseen 2020 asti ulottuvan jatkosopimuksen. Ensimmäisellä kokonaisella SM-liigakaudellaan 2017–2018 hän teki 51 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 2+6=8. Jokinen voitti kauden aikana myös Mestarien liigan mestaruuden. Kaudella 2018–2019 hän pelasi JYPissä vain 15 runkosarja- ja kuusi CHL-ottelua pitkälti lokakuussa 2018 tulleen alaraajavamman vuoksi. Kuntouduttuaan Jokinen jäi joukkueessa varsin pieneen rooliin. Hän pelasi kauden aikana myös kuusi ottelua lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä. Kaudella 2019–2020 Jokinen kärsi käsivammasta ja hän pelasi vain 19 runkosarjaottelua sekä kaksi ottelua lainalla KeuPassa.
Kaudeksi 2020–2021 Jokinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue HC Vita Hästeniin. Kaudeksi 2021–2022 hän palasi Suomeen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella II-divisioonajoukkue Gladiators HT:hen. Jokinen voitti Savo-Karjala -alueen mestaruuden.
Jokinen pohti jo pelaajauransa lopettamista, mutta hän siirtyi kaudeksi 2022–2023 vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Alps Hockey Leaguen italialaisjoukkue WSV Sterzing/Vipiteno Broncosiin. Joukkuetta valmentaa Jokiselle JYPin organisaatiosta tuttu Jussi Tupamäki.
DJ Splash

Nicholas Fisker Nielsen (s. 1991), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään DJ Splash, on tanskalainen DJ ja remixaaja. DJ Splash on useimmiten julkaissut remix-kappaleita kokonaan omissa nimissään. Hänen remixeistään ja kappaleistaan suosittuja ovat muun muassa ”Flying High”, ”Bass Is Kicking”, “Always and Forever” ja “Crying Soul”.
Ura.
DJ Splash aloitti FL Studion käytön vuoden 2002 alussa, kun ystävä suositteli sitä hänelle. Hän aloitti kappaleiden lähettämisen myöhemmin poistamalleen verkkosivustolleen, jolta kappaleet nousivat suosioon. DJ Splashin alkuaikojen kappaleita ovat ”Once Again”, ”No Limit” ja ”Enjoy the Sound”. Toukokuussa 2005 DJ Splash liittyi suosittuun Hands up -foorumiin Euroadrenaline, jossa taiteilijat, kuten Dan-J, Boosterz Inc ja Stian K, remixasivat hänen teoksensa. Foorumilla DJ Splash tuotti kappaleita, kuten ”Bass is Kicking” ja ”This is My Life”, joista hän tunnetaan. Sittemmin Nick on tuottanut yli 140 kappaletta, jotka ovat saaneet paljon katsojia YouTubessa.
Vastoin yleistä käsitystä DJ Splash ei ole joidenkin mielestä kirjaimellisesti DJ, koska hän on tuottaja; hän säveltää tietokoneohjelmalla (jonka jotkut luokittelevat edelleen DJ:ksi). Kun Splash oli tuottanut yli 90 kappaletta Euroadrenalinen jäsenenä, hän ja toinen käyttäjä Patrick Zola (DJ Zola) yhdistivät voimansa luodakseen ja remixatakseen kappaleita. Heidät tunnetaan nimellä “Splash &amp; Zola”. Henrik Veigl allekirjoitti projektin vuoden 2008 alkupuolella Sun-X-Musicille. Heidän lavanimekseen tuli “Candy Crew”, ja vaikka projekti ei koskaan saavuttanut suurta suosiota, se oli silti menestyvä.
Noin 2009–2010 DJ Splash lopetti musiikin tuottamisen ja aloitti normaalin työn, koska hän ei halunnut jatkaa. Vuonna 2014 julkaistiin kappale nimeltään ”Keep Holding On”, mutta sitä ei ole vahvistettu alkuperäisen DJ Splashin tekemäksi.
Vuoden 2014 jälkeen DJ Splash ei ole julkaissut musiikkia. DJ Splashin on esitetty lopettaneen musiikinteon, koska hän halusi tehdä tavallista työtä, mikä kyseenalaistaa vuonna 2014 ilmestyneen kappaleen ”Keep Holding On” aitouden.
Luettelo myydyimmistä videopeleistä

Tämä on luettelo myydyimmistä videopeleistä. Jokaisen pelikonsolin kohdalla on eroteltu kymmenen myydyintä videopeliä.
Tietokoneittain.
Tietokonepelien myydyimmät alustoittain.
Videopelaaja

Videopelaaja on henkilö, joka pelaa videopelejä. Pelaajan erottaa muista mediamuotojen käyttäjistä toimijuus, sillä pelaaja ei ole passiivinen vastaanottaja tai tulkitsija.
Videopelaajat.
Määrittely omistautumisen mukaan.
Kasuaalipelaaja.
Kasuaalipelaajalla viitataan pelaajiin, jotka pelaavat kasuaalipelejä, mutta sillä voidaan viitata myös pelaajiin, jotka pelaavat säännöllisesti mutta vain vähän kerrallaan. Kasuaalipelaaja ei välttämättä pidä pelaamista harrastuksenaan.
Peliharrastaja.
Peliharrastaja pitää videopelien pelaamista harrastuksenaan.
Hardcorepelaaja.
Hardcorepelaajat käyttävät paljon aikaa videopelien pelaamiseen.
Ammattipelaaja.
Elektronisen urheilun harrastajat pelaavat videopelejä ammattillisesti, kun he ovat työsuhteessa tai osana jotain yhdistystä ja osallistuvat kansainvälisiin kilpailuihin tavoitteenaan menestyä.
Kinect Adventures!

Kinect Adventures! on Microsoft Studiosin julkaisema ja Good Science Studion kehittämä seikkailu- ja urheilupeli. Peli on julkaistu vain Xbox 360:lle. Se julkaistiin marraskuussa 2010. Peli on Xbox 360 -konsolin myydyin peli: peli on myyty Kinect-laitteen mukana, jota on myyty 24 miljoonaa kappaletta.
Peli vaatii Kinect-laitteen.
Alison Cerutti

Alison Conte Cerutti (s. 7. joulukuuta 1986 Vitória) on brasilialainen rantalentopallon olympiavoittaja ja maailmanmestari. 203 senttimetriä pitkän ja 110 kilogrammaa painavan Ceruttin parina toimii nykyisin Bruno Oscar Schmidt.
Cerutti saavutti Emanuel Regon kanssa hopeaa vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta Cerutti voitti kultaa Schmidtin kanssa. MM-kilpailuista Cerutti on saavuttanut kaksi kultaa, vuosilta 2011 Regon kanssa ja 2015 Schmidtin kanssa, sekä yhden hopean vuodelta 2009. Pan-Amerikan kisoista hänellä on yksi kulta vuodelta 2011.
Hinterkaifeck

Hinterkaifeck oli Saksassa sijaitseva maatila, jolla tapahtui perjantaina 31. maaliskuuta 1922 yksi Saksan tunnetuimpia ja yhä selvittämättä oleva usean ihmisen surma. Teossa sai surmansa kuusi ihmistä. Tekoaseena oli kuokka.
Uhrit olivat (suluissa ikä): talon isäntä Andreas Gruber (63), hänen vaimonsa Cäzilia (72), heidän leskityttärensä Viktoria Gabriel (35), Viktorian lapsi Cäzilia (7), Josef (2) sekä talon uusi piika Maria Baumgartner (44).
Maatilan nimi ei ollut virallisesti Hinterkaifeck. Nimi "Kaifeck" viittaa lähellä olevaan kylään, ja "Hinter (suom. takana)" on yksi saksan kielen prepositioista. Tila purettiin seuraavana vuonna, 1923.
Rikos.
Muutama päivä ennen surmia talon isäntä Gruber kertoi naapureilleen havainneensa lumessa jalanjälkiä, jotka tulivat viereisestä metsästä maatilalle. Hän ei havainnut jalanjälkiä takaisin päin, eikä kukaan tiennyt kenenkään ulkopuolisen käyneen syrjäisellä maatilalla. Hänen kerrottiin myös kuulleen ullakolta askelten ääniä. Tilalta löytyi myös tuntemattomia sanomalehtiä. Lisäksi talon avain oli kadoksissa ennen murhia.
Puoli vuotta aiemmin tilan piika jätti tilan väitettyään, että tilalla kummittelee. Uusi piika, Maria Baumgartner (44), saapuikin tilalle 31. maaliskuuta 1922, vain tunteja ennen surmaa (joskin tarkka tapahtuma-aika on tuntematon). 
Teon tekotavasta on muutamia teorioita, joista yksi uskottavimmista on se, että uhrit houkuteltiin yksi kerrallaan latoon, jossa heidät surmattiin. Tämän jälkeen surmaaja olisi tappanut talossa sisällä nukkuneet Josefin sekä Maria Baumgartnerin. 
Rikos huomattiin viiden päivän kuluttua, 4. huhtikuuta, kun naapurit menivät tilalle ihmeteltyään, että yhtäkään talon asukasta ei ollut nähty muutamaan päivään. Naapurit kuitenkin kertoivat nähneensä talon savupiipusta nousseen savua viikonlopun aikana. Tilan karja oli myös ruokittu.
Tutkimukset.
Teon motiiviksi arveltiin ryöstöä, mutta talon rahakätkön löydyttyä arveltiin ettei ryöstö voinut olla motiivina. Talossa pidemmän aikaa ollut henkilö olisi taatusti halutessaan sen löytänyt.
Ruumiinavauksissa todettiin Cäzilian olleen elossa muutamia tunteja teon jälkeen.
Rikosta yritettiin selvittää vuonna 2007 nykyaikaisilla menetelmillä, mutta tutkimukset päättyivät siihen lopputulokseen, ettei niin kauan aikaa sitten tapahtunutta rikosta voitu enää selvittää.
Judith Sheindlin

Judith Susan ”Judy” Sheindlin (o.s. Blum, s. 21. lokakuuta 1942), joka tunnetaan paremmin nimellä Judge Judy, on yhdysvaltalainen tuomari ja televisiopersoona. Vuodesta 1996 lähtien hän on esiintynyt ohjelmassa "Judge Judy", jossa hän ratkoo henkilöiden välisiä kiistoja. Ennen televisiouraansa Sheindlin toimi yli 20 vuotta syyttäjänä ja tuomarina New Yorkin perheoikeudessa. Hän on yksi parhaiten palkatuista televisiopersoonista Yhdysvalloissa.
Sheindlin valmistui New York Law Schoolista, ja aloitti lakiuransa vuonna 1965. Vuodesta 1972 lähtien hän oli syyttäjänä perheoikeudessa New Yorkissa, ja vuonna 1982 kaupungin pormestari Ed Koch nimesi hänet perheoikeuden tuomariksi.
Helmikuussa 1993 "Los Angeles Times" kirjoitti Sheidlinistä artikkelin, minkä jälkeen hänestä tehtiin juttu ohjelmaan "60 Minutes". Tämän jälkeen hänelle tarjottiin omaa ohjelmaa. "Judge Judyn" ensiesitys oli 16. syyskuuta 1996. Ohjelmaa levittää CBS Corporationiin kuuluva CBS Television Distribution.
Maaliskuussa 2015 Sheindlin teki levitysyhtiön kanssa sopimuksen ohjelman jatkosta vuoteen 2020 asti. Sheindlinille maksetaan palkkaa yli 47 miljoonaa dollaria vuodessa, mikä tekee hänestä yhden Yhdysvaltain parhaiten palkatuista televisiopersoonista. Ohjelmaa katsoo maassa keskimäärin 10 miljoonaa ihmistä viikossa, ja se on katsotuin syndikoitu ohjelma Yhdysvalloissa.
Sheindlin asuu miehensä kanssa Naplesin kaupungissa Floridassa ja osan vuodesta Greenwichissä Connecticutissa. Hän matkustaa kaksi kertaa kuussa yksityiskoneella Los Angelesiin, jossa ohjelma kuvataan.
Sheindlin ei määrittele itseään feministiksi. Hänen mielestään hän on toiminut yksilönä, eikä hän laske menestystään ryhmän ansioksi. Sheindlinin mielestä jokaisen yksilön sisällä on kyky olla oman tarinansa sankari.
Juusto katolle

"Juusto katolle" on suomalaisen rap-yhtye Teflon Brothersin kolmas single tulossa olevalta viidenneltä studioalbumilta. Sen julkaisi Universal Music 20. lokakuuta 2015. Kappaleen ovat tehneet yhtyeen jäsenet Mikko "Pyhimys" Kuoppala, Heikki Kuula ja Jani "Voli" Tuohimaa sekä Kyösti Salokorpi ja Jaakko Salovaara. Kappaleella esiintyy myös Setä Tamu.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 20. marraskuuta 2015. Sen on ohjannut Samu Amunét.
Singlen B-puolena on "Posin kautta" -niminen kappale.
Nathalie zu Sayn-Wittgenstein

Prinsessa Nathalie Xenia Margrethe Benedikte zu Sayn-Wittgenstein-Berleburg (s. 2. toukokuuta 1975 Kööpenhamina) on tanskalainen kouluratsastuksen olympiamitalisti ja Tanskan kuningasperheen jäsen. Hän on 176 cm pituinen.
Nathalie aloitti ratsastuksen vuonna 1994 valmentajaan suomalainen Kyra Kyrklund. Vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä hän saavutti pronssia joukkuekilpailusta. Hän kilpaili myös vuoden 2012 kesäolympialaisissa sijoittuen joukkuekilpailussa neljänneksi. Vuonna 2001 Nathalie oli mukana voittamassa joukkuepronssia EM-kilpailuista.
Tanskan kuningatar Margareeta II on Nathalien täti. Nathaliella on puolisonsa Alexander Johansmannin kanssa kaksi lasta.
The British Grenadiers

The British Grenadiers (”Brittiläiset krenatöörit”) on brittiläinen sotilasmarssi ja isänmaallinen laulu. Se on Britanniassa, Kanadassa ja eräissä muissa brittiläisen kansainyhteisön maissa lukuisten sotilasyksiköiden kunniamarssina. Maailmalla kappaletta pidetään yhtenä Britannian symboleista.
Kappale oli alkujaan brittiläisten krenatöörijoukkojen marssilaulu. Melodia on ilmeisesti peräisin 1600-luvulta, mutta sen alkuperästä ei ole varmuutta eikä säveltäjää tiedetä. Yhden teorian mukaan sävel olisi peräisin ”The New Bath” -nimisestä laulusta, joka löytyy John Playfordin 1600-luvun lopulla julkaisemasta tanssikirjasta. Toisen teorian mukaan se perustuisi ”De Jonge Prins van Friesland” (”Friisinmaan nuori prinssi”) -nimiseen hollantilaiseen marssiin, joka otettiin käyttöön Englannissa hollantilaissyntyisen kuningas Vilhelm III Oranialaisen valtakaudella. Varhaisin maininta nykyisestä marssista krenatöörijoukkojen yhteydessä on vuodelta 1706 ja kappaleen varhaisin painettu versio vuodelta 1750. Myöskään sanoittajaa ei tunneta, mutta sanojen arvellaan olevan peräisin Espanjan perimyssodan ajoilta 1700-luvun alusta.
Nykyään ”The British Grenadiers” on Britanniassa muun muassa Grenadier Guards -rykmentin, kuninkaallisen tykistön ja kuninkaallisen fusilieerirykmentin, Kanadassa kuninkaallisen tykistön ja neljän muun rykmentin, sekä Gibraltarin puolustuksesta vastaavan Royal Gibraltar Regimentin kunniamarssina.
Marssi soitetaan aina Lontoossa vuosittain järjestettävän Trooping the Colour -sotilasseremonian yhteydessä.
Joe Klein

Joe Klein (s. 7. syyskuuta 1946 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen politiikan toimittaja ja kirjailija. Klein on kirjoittanut kolumneja ja artikkeleja useille yhdysvaltalaislehdille. Vuodesta 2003 lähtien Klein on toiminut Time-lehden vakituisena kolumnistina. Hänen Yhdysvaltain politiikkaa käsittelevä kolumninsa "In the Arena" on valittu kahdesti National Headliner -journalistipalkinnon saajaksi.
Lehtityönsä ohella Klein on tähän mennessä (2015) kirjoittanut seitsemän kirjaa, joista tunnetuin on Bill Clintonin ensimmäisiä presidentinvaaleja käsittelevä avainromaani "Päävärit", joka oli yhdeksän viikkoa New York Timesin bestseller-listan kärkipaikalla.
Taustaltaan Klein on juutalainen ja Israelin valtion olemassaolon puolustaja, mutta hän on tästä huolimatta kritisoinut myös Israelin toimintaa. Tämän takia Kleiniä on syytetty jopa antisemitistiksi.
Mika Häkkisen aukio

Mika Häkkisen aukio on aukio Vantaan Martinlaaksossa uimahallin ja Martinlaakson koulun vieressä Martinlaaksonkujan ja Martinlaaksonpolun risteyksessä. Se on nimetty Mika Häkkisen kunniaksi ja sen juhlalliset avajaiset olivat 1. kesäkuuta 1999.
Vaatimattomana ja ränsistyneenä pidettyä aukiota remontoidaan Martinkeskuksen uudistamisen yhteydessä. Aukiolle on tarkoitus tulla muuri, ”Mika Häkkisen taideseinä”.
Merkkipaalu.
Mika Häkkisen aukiolla sijainnut merkkipaalu on "Paalupaikka"-niminen kolmemetrinen teräksestä tehty taideteos. Se on tehty neljästä yhteenliitetystä putkesta. Paalun kahdella sivulla on aukion nimi suomeksi ja ruotsiksi. Kolmannelle sivulle on merkitty Häkkisen mestaruusvuodet 1998 ja 1999, paalun huipussa on ruutulippukuvio. Punakivinen aukio on rajattu nurkistaan noin puolimetrisillä terästolpilla. Paalun aikoinaan suunnitellut mieshenkilö ei halua nimeään julki, mutta sanoo, että se tehtiin säästöbudjetilla ja korkeus puolitettiin.
Paalun poistumisesta uutisoitiin vuonna 2015. Se sijaitsee nykyään Vantaan kartingradalla Kiilassa, Helsinki-Vantaan lentoaseman pohjoispuolella.
Kuha (meemi)

Kuha-meemi on vuonna 2015 suosioon noussut internet-ilmiö, jossa käytetään hyväksi suomen puhekieltä. 
Jokaisessa kuha-meemissä on lause, jossa on sana kuha, joka on puhekielen muoto sanasta kunhan. Esimerkki kuha-meemistä on kuva, jossa kuhalla on varaanin pää, ja kuvatekstissä lukee "Kuha on varaani mikäs siinä", joka on puhekielen muoto lauseesta "Kunhan on varaa, niin mikäs siinä". Kuha-meemeille on tehty myös omia Facebook- ja Instagram-sivustoja.
King of Dragon Pass

King of Dragon Pass on vuoropohjainen tietokonestrategiapeli, jossa on myös roolipelin piirteitä, mutta ei kuitenkaan perinteisessä mielessä. Yksittäisen henkilön tai joukon sijaan se kuvaa sisällissotaa paenneen barbaariklaanin elämää Gloranthan fantasiamaailmaan sijoittuvassa Lohikäärmesolassa. Pelissä ei ole yhtään animaatiota.
Pelaaminen.
Klaaniin kuuluu noin 800 henkeä, joita johtaa Kehä (), jonka jäsenet valitaan aatelisten eli thaanien joukosta. Pelaaja vastaa diplomatiasta, tutkimusmatkailusta, sotimisesta, kylän linnoittamisesta, kaupankäynnistä ja karjanhoidosta.
Tekijätiimiin kuului enimmillään 12 henkilöä. Kehitys maksoi noin puoli miljoonaa dollaria ja peli myi noin 8 000 kappaletta, mikä ei riittänyt kattamaan tuotantokustannuksia. iOS-versio ilmestyi syyskuussa 2011. GOG.com-verkkokaupassa se tuli myyntiin vuonna 2012.
Vastaanotto.
Pelin saama arvostelumenestys oli pääsääntöisesti hyvä lukuun ottamatta kahta huonompaa yhdysvaltalaisissa lehdissä, jotka todennäköisesti vaikuttivat huonoksi jääneeseen myyntiin. Pelit-lehden erinomaisen arvostelun vuoksi peli menestyi Suomessa kolmanneksi parhaiten Yhdysvaltain ja Britannian jälkeen.
iOS-version myynti ylitti 30 000 vuonna 2013. Gog.comissa myynti jäi App Storesta, mutta oli selvästi parempi kuin alkuperäisellä versiolla.
Henkinen jatko-osa julkaistiin vuonna 2019.
Anu Lahtinen

Anu Lahtinen (s. 9. tammikuuta 1975 Hyvinkää) on suomalainen historiantutkija, tietokirjailija ja tiedetoimittaja. Hän toimii Helsingin yliopiston Suomen ja Pohjoismaiden historian apulaisprofessorina vuodesta 2020, mitä ennen hän toimi professorin sijaisena 2017–2020. Hän on vakinainen täysi professori elokuusta 2023. Hän toimii Historiallisen Aikakauskirjan päätoimittajana 2016–2025 ja oli Tilaushistoriakeskuksen hallituksen puheenjohtaja 2016–2022.
Lahtinen on erikoistunut 1400–1500-lukujen naishistoriaan, kulttuuri- ja sosiaalihistoriaan sekä sosiaalisten verkostojen tutkimukseen. Hän on tutkinut muun muassa 1500-luvun aatelisten perheverkostoja sekä suomalaisen koulutuksen, palvelustyön ja lahjakulttuurin historiaa. Lisäksi hän on tutkinut amerikkalaista televisiohistoriaa ja keskusteluohjelmia sekä 1800-luvun historiallisia romaaneja ja näytelmiä. Lahtinen on kirjoittanut sekä tieteellistä että yleistajuista tietokirjallisuutta.
Lahtinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1994 ja filosofian maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 2000 tutkimusaiheenaan Suomen keskiajan naiset ja maanomistus. Vuonna 2007 Lahtinen väitteli filosofian tohtoriksi kulttuurihistoriasta Turun yliopistossa. Väitöskirjan "Sopeutuvat, neuvottelevat, kapinalliset" aiheena oli naisten toimijuus Flemingin aatelissuvussa myöhäiskeskiajalla. Väitöskirja sai Vuoden tiedekirja -kunniamaininnan. Lahtinen oli Helsingin yliopiston tutkijakollegiumin tutkija vuosina 2010–2012.
Lahtinen on Turun yliopiston Suomen historian dosentti vuodesta 2008 ja Helsingin yliopiston Suomen ja Pohjoismaiden historian dosentti vuodesta 2015. Hän on kuulunut Historiallisen Aikakauskirjan toimituskuntaan vuodesta 2011 lähtien ja on lehden päätoimittaja vuoden 2016 alusta lähtien. Hän kuuluu populaarikulttuurin tutkimusinstituutti IIPC:n hallintoon ja on Turku Centre for Medieval and Early Modern Studiesin tutkijajäsen.
Ville-Veikko Olli

Ville-Veikko ”Vilze” Olli (s. 4. lokakuuta 1996 Eurajoki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Koskenkorvan Urheilijoita.. Hänen kasvattajaseuransa on Eurajoen Veikot. Aikaisemmin Olli on edustanut Ulvilan Pesä-Veikkoja ja Kankaanpään Mailaa. Hänet valittiin vuonna 2014 Superpesiksen vuoden tulokkaaksi.
Ura.
Olli on voittanut A- ja B-poikien Itä-Länsi -otteluiden parhaan pelaajan palkinnon.
Olli pelasi B-poikien SM-sarjassa vuodesta 2011 vuoteen 2014 asti. Vuonna 2014 hän onnistui 17-vuotiaana ottamaan paikan Superpesiksessä Kankaanpään Mailan joukkueessa, jossa hänet valittiin vuoden tulokkaaksi.
Bōku

Bōku (myös bollox) on englantilainen kaksin pelattava lautapeli, jossa pelaajat yrittävät saada viisi omaa kuulaa peräkkäin. Peli muistuttaa gomokua ja neljän suoraa.
Bōku palkittiin vuonna 1999 Mensa Select -palkinnolla.
Säännöt.
Bōkun pelilauta on kuusikulmion muotoinen. Pelin aloittaa aina musta. Tavoite on saada viisi omaa kuulaa peräkkäin. Pelissä on myös niin sanottu "voileipäsääntö" (): jos kahden oman kuulan väliin jää kaksi vastustajan kuulaa, voi pelaaja poistaa yhden vastustajan kuulista. Vastustaja ei saa pelata seuraavalla kierroksella kuulaansa samaan paikkaan.
Maailmanmestaruuskilpailut.
Bōkun maailmanmestaruuskilpailut pidetään vuosittain Mind Sports Olympiadin yhteydessä. Menestynein pelaaja on David Pearce viidellä voitollaan.
Vehmassalo

Vehmassalo oli Suomessa suuren kuntauudistuksen aikana Turun ja Porin lääniin muodostettavaksi ehdotettu kunta. Kunta olisi muodostettu yhdistämällä aiemmat Kustavin, Lokalahden, Taivassalon ja Vehmaan kunnat ja sen kuntakeskuksena olisi toiminut Taivassalon kirkonkylä. Tällaista ratkaisua esitettiin lääninhallituksen alustavassa, lääninhallituksen lopullisessa ja kuntauudistuksen neuvottelukunnan ehdotuksessa. Antamissaan lausunnoissa Kustavi, Lokalahti, Vehmaa ja sisäministeriö vastustivat kunnan muodostamista.
Vehmassalon kunta jäi perustamatta. Lokalahti liitettiin Uuteenkaupunkiin vuonna 1981, ja muut kunnat jatkoivat itsenäisinä.
Alueella toimi Kustavin, Taivassalon ja Vehmaan muodostama Vehmassalon kuntayhtymä. Tämä sosiaali- ja terveyspalveluista vastannut kuntayhtymä lopetti toimintansa vuonna 2010.
William H. Seward House

William H. Seward House Museum on nykyään museokäytössä oleva talo Auburnissa, New Yorkissa. Talossa asui vuodesta 1824 kuolemaansa vuonna 1872 asti William H. Seward, joka toimi senaattorina, New Yorkin kuvernöörinä, presidenttiehdokkaana sekä Abraham Lincolnin ja Andrew Johnsonin valtiosihteerinä.
Talon rakensi Sewardin appi tuomari Elijah Miller vuonna 1816. Sewardit laajensivat sitä merkittävästi vuosina 1840 ja 1866 voidakseen järjestää talossa poliittisiin virkoihin liittyviä tilaisuuksia. Alun perin 10-huoneisessa tiilitalossa on nyt yli 30 huonetta. Talo oli Sewardin sukulaisten omistuksessa vuoteen 1951 saakka, ja sen sisustukseen kuuluu nykyisinkin alkuperäistä suvun esineistöä.
Talosta tuli National Historic Landmark vuonna 1964.
HMS Neptune (1832)

HMS Neptune oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1832 vesillelaskettu Caledonia-luokan 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. helmikuuta 1823 Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin tammikuussa 1827. Se laskettiin vesille 27. syyskuuta 1832 ja valmistui joulukuussa 1832, jolloin se sijoitettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 73 595 puntaa.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 5. joulukuuta 1851 Portsmouthin vartiolaivana päällikkönään Richard Augustus Yates. Päälliköksi tuli 17. maaliskuuta 1852 Edward Hinton Scott ja 17. helmikuuta 1854 Henry Smith. Alus siirrettiin 7. maaliskuuta 1854 kontra-amiraali Armar Lowry Corryn lippulaivaksi päällikkönään Frederick Hutton. Alus oli aluksi Portsmouthissa, mistä se siirtyi Oolannin sodan aikana Itämerelle. Alus poistettiin palveluksesta 5. tammikuuta 1857.
Alus muutettiin 1858–1859 kaksikantiseksi 89-tykkiseksi potkuritaistelulaivaksi asentamalla alukselle Ravenhill, Salked and Companyn höyrykone. Muutostyö tilattiin 10. elokuuta 1858 Portsmouthin telakalta, missä työt aloitettiin vielä samana päivänä ja saatiin päätökseen 7. maaliskuuta 1859. Alus palautettiin laivastolle 6. elokuuta meripalvelukseen varustettuna. Alukselle asennettu höyrykone tuotti 1 910 ihp:tä, mikä mahdollisti 11,24 solmun nopeuden.
Alus otettiin 7. kesäkuuta 1859 palvelukseen Välimeren laivastoon päällikkönään William Legge George Hoste. Aluksen päälliköksi tuli 6. joulukuuta Frederick Archibald Campbell ja edelleen 11. helmikuuta 1861 Geoffrey Thomas Phipps Hornby. Alus poistettiin palveluksesta 17. joulukuuta 1862 ja myytiin 23. tammikuuta 1875 romutettavaksi Charltoniin Castlelle.
HMS Waterloo (1833)

HMS Waterloo oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1833 vesillelaskettu Caledonia-luokan 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 5. lokakuuta 1824 Chathamin telakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1827. Se laskettiin vesille 18. kesäkuuta 1833 ja siirrettiin 19. heinäkuuta Sheernessiin reserviin. Alus valmistui joulukuussa 1851 Sheernessissä lippulaivana. Valmistuskustannukset olivat 70 553 puntaa, minkä lisäksi varustaminen maksoi 99 898 puntaa.
Palvelus.
Alus leikattiin 89-tykkiseksi kaksikantiseksi toisen luokan linjalaivaksi, kun siihen asennettiin 1. huhtikuuta – 12. joulukuuta 1859 höyrykone Chathamissa. "HMS Conquerorin" tuhouduttua 1861 se nimettiin vuotta myöhemmin "HMS Conqueroriksi". Alus oli 1864 Kiinan asemalla päällikkönään William Luard. Se poistettiin palveluksesta 1866.
Alus nimettiin 1877 "HMS Warspiteksi" ja siirrettiin koululaivaksi Greenhitheen Woolwichiin. Alus tuhoutui 1918 tulipalossa.
HMS St. George (1840)

HMS St. George oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1840 vesillelaskettu Caledonia-luokan 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 2. kesäkuuta 1819 Plymouthin telakalta, missä köli laskettiin toukokuussa 1827. Se laskettiin vesille 27. elokuuta 1840 ja valmistui heinäkuussa 1850 vartiolaivana. Valmistuskustannukset olivat 76 009 puntaa ja varustettuna 102 405 puntaa.
Palvelus.
Alukselle asennettiin 1859 höyrykone. Alus myytiin 1883.
HMS Trafalgar (1841)

HMS Trafalgar oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1841 vesillelaskettu Caledonia-luokan 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 22. helmikuuta 1825 Woolwichin telakalta. Sen köli laskettiin joulukuussa 1829 ja alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1841. Alus valmistui 6. lokakuuta 1842 Sheernessissä, missä se oli reserviin sijoitettuna. Alus muutettiin vastaanottoalukseksi ja sen perä muotoiltiin uudelleen Chathamissa lokakuussa 1844. Aluksen valmistuskustannukset olivat 75 814 puntaa.
Palvelus.
Alukselle asennettiin vuonna 1859 höyrykone. Alus siirrettiin koululaivaksi Portlandiin ja se nimettiin "HMS Boscaweniksi" vuonna 1873. Se myytiin 1906.
Lentokenttä (Lappeenranta)

Lentokenttä on Lappeenrannan kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin läntisellä alueella ja on saanut nimensä siellä olevan Lappeenrannan lentoaseman mukaan.
Lentokenttä on vanhaa sotaväen leirialuetta, ja kaupunginosan koillisnurkka tunnetaankin nimellä Leirikenttä. Sotilasilmailun käytössä alue oli ensimmäistä kertaa vuonna 1918, ensimmäinen vuorokone sinne laskeutui vuonna 1951 ja lentoasemaksi se kehittyi 1960-luvun alussa. Lentokentän liikennealueen asemakaava vahvistettiin ensimmäisten joukossa vuoden 1967 kuntaliitosten (Lappee, Lappeenranta ja Lauritsala) jälkeen.
Lentoaseman lisäksi kaupunginosan alueella ovat Karjalan ilmailumuseo, Lappeenrannan Ilmailuyhdistyksen tilat ja Lappeenrannan varuskunnan Leirikenttä, jossa toimii maavoimien joukko-osasto ja puolustushaarakoulu Maasotakoulu. Vakituista asutusta alueella on vain pari omakotitaloa. Eteläosassa on teollisuusalue. Kaupunginosan maastossa kiertävät Lentokentän ja Maasotakoulun valaistut kuntopolut ja hiihtoladut.
Luonnonmaantieteellisesti Lentokentän alue on Baltian jääjärven ensimmäisen vaiheen vedenpinnan tasoon hienosta hiekasta ja karkeasta siltistä muodostunut delta. Lentokenttä on valtakunnallisesti merkittävä paahdeympäristö, jossa on tavattu uhanalaisia perhos- ja ludelajeja.
Kaupunginosaa rajaavat Tuomikatu, Paatsamakatu ja Helsingintie pohjoisessa, Lavolankatu idässä, Lentokentäntie ja valtatie 6 etelässä ja Helsingintie lännessä. Lentokentän naapurikaupunginosia ovat Lavola, Kourula, Kuusimäki, Leiri, Kesämäki ja Mattila.
HMS Marlborough (1855)

HMS Marlborough oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1855 vesillelaskettu Queen-luokan 131-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 29. kesäkuuta 1848 120-tykkisenä purjein varustettuna ensimmäisen luokan linjalaivana Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1850. Työt aluksella keskeytettiin 1. joulukuuta 1851. Alus tilattiin 30. lokakuuta 1852 uudelleen 131-tykkisenä potkuritaistelulaivana Portsmouthista, missä työt aloitettiin 9. kesäkuuta 1853. Se laskettiin vesille 31. heinäkuuta 1855 ja valmistui 1858, jolloin valmistuskustannukset olivat 208 052 puntaa sisältäen rungon 107 731, muutostyöt 4 498, Maudslay, Sons &amp; Fieldin valmistaman höyrykoneen 51 120 ja varustamisen 28 333 puntaa.
Palvelus.
Alus oli 1858-1864 Välimeren laivaston lippulaivana. Vuonna 1864 aluksen korvasi "HMS Victoria" ja alus lähti paluumatkalle Portsmouthiin, jossa se sijoitettiin vastaanottoalukseksi. Sen aseistusta supistettiin ja luokiteltiin 98-tykkiseksi.
Vuonna 1904 alus siirrettiin Portchester Creekiin ja nimettiin "HMS Vernon II":ksi. Alus oli majoitusaluksena. Se myytiin lokakuussa 1924 A. Butcherille romutettavaksi, mutta alus kaatui hinattaessa 28. marraskuuta Selseyn edustalla.
HMS Royal Sovereign (1786)

"HMS Royal Sovereign" oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1786 vesille laskettu 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva. 
Valmistus.
Sir Edward Huntin suunnittelema alus tilattiin 3. helmikuuta 1786 Plymouthin telakalta, missä rakennustöistä vastasi helmikuuhun 1775 Israel Pownoll ja sen jälkeen marraskuuhun 1784 John Henslow ja loppuajan Thomas Pollard. Köli laskettiin 7. tammikuuta 1774. Alus laskettiin vesille 11. syyskuuta 1786 ja valmistui syyskuussa 1787 osittain merikelpoiseksi varustettuna. Valmistuskustannukset olivat 67 458 puntaa yhdeksän shillinkiä ja neljä pennyä, mistä takiloinnin ja varustamisen osuus oli 6 203 puntaa 14 shillinkiä ja yhdeksän pennyä. Varustamisen täydentäminen maksoi vielä 6 760 puntaa seitsemän shillinkiä ja kaksi pennyä.
Palvelus.
Alus oli 1. kesäkuuta 1794 amiraali Richard Howen laivasto-osastossa toisessa Ushantin taistelussa, jossa aluksella sai surmansa neljätoista ja haavoittui 41 merimiestä. Alus oli 16. kesäkuuta 1795 vara-amiraali William Cornwallisin lippulaivana ensimmäisessä Groixin taistelussa, kun kuninkaallisen laivaston osasto vetäytyi taistellen ylivoimaisen Ranskan laivaston osaston edellä.
Trafalgarin taistelussa alus oli Collingwoodin lippulaivana ja siten suojanpuoleisen jonon ensimmäinen alus. Se kohtasi taistelussa Espanjan laivaston "Santa Anan" kanssa. "Royal Sovereign" menetti mesaani- ja päämastonsa ja etumasto vaurioitui pahoin. Taistelun jälkeen alus palasi Välimerelle. Se osallistui Toulonin saarron valvontaan, kunnes se siirrettiin marraskuussa 1811 Kanaalin laivastoon. Alus oli kontra-amiraali James Bissettin lippulaivana.
Alus siirrettiin satamapalvelukseen Plymouthiin, jossa se aloitti 17. elokuuta 1825 vastaanottoaluksena nimellä "HMS Captain". Aluksen mastot poistettiin kesäkuussa 1826 ja romutettiin Plymouthissa 28. elokuuta 1841 mennessä. Neljä aluksen tykeistä on liitetty osaksi Collingwoodin muistomerkkiä Tynemouthissa.
Barfleur-luokka

Barfleur-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljän 90-tykkisen toisen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Alusluokan suunnitteli Sir Thomas Slade ensimmäisen luokan linjalaivan "HMS Royal Williamin" pohjalta. Alusluokan aseistuksena oli alemmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan tykkiä. Keskikannella oli 30 kappaletta 18 naulan ja ylemmällä kannella saman verran 12 naulan tykkejä. Puolikannella ei ollut valmistuessa aseistusta, mutta vuoden 1790 paikkeilla aluksille asennettiin puolikannelle kahdeksan 12 naulan tykkiä. Etukannella oli kaksi 9 naulan tykkiä, jotka vuoden 1790 jälkeen korvattiin 12 naulan tykeillä.
Trypanosomit

Trypanosomit eli unitautiloisiot ("Trypanosoma") on yksisoluisten siimaeläinten suku. Trypanosomit ovat loiseliöitä, jotka elävät eläinten ja ihmisen veressä tai kudoksissa ja aiheuttavat sairauksia, joita kutsutaan yleisnimikkeellä trypanosomiaasi. "Trypanosoma brucei" aiheuttaa unitautia eli afrikkalaista trypanosomiaasia. Chagas-tautiloisio ("Trypanosoma cruzi") puolestaan aiheuttaa Chagasin tautia.
Trypanosomit ovat yksisoluisia eliöitä kooltaan 8-50 μm. Muiden kinetoplastidien tavoin niillä on kinetoplasti-niminen soluelin, joka sisältää niiden mitokondriaalisen DNA:n. Sen lisäksi niillä on liikkumista varten flagella eli siima. Suurin osa trypanosomeista vaatii elinkiertoonsa useamman isäntäeliön, ja ne siirtyvät isäntäeliöstä toiseen vektorin välityksellä. 
Lajeja ja alalajeja.
Joitakin trypanosomilajeja ja -alalajeja: