tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Satellite Stories

Satellite Stories on 2008 perustettu oululainen indie pop -yhtye. 
Vuonna 2012 itsenäinen levy-yhtiö XYZ Berlin julkaisi yhtyeen esikoisalbumin Phrases to Break the Ice, joka lisensoitiin maailmanlaajuisesti. Samana vuonna yhtye teki kustannussopimuksen BMG:n kanssa. Vuonna 2013 Coldplay:n keikkamyyjä kiinnitti yhtyeen X-ray Touring -keikkamyyntiagentuurille. Samana vuonna yhtye esiintyi Eurosonic-festivaaleilla. Yhtyeen toinen levy ilmestyi marraskuussa 2013. Yhtyeen kolmas levy "Vagabonds" ilmestyi maaliskuussa 2015. Sen tuottajana toimi Barny Barnicott, joka on aiemmin toiminut miksaajana muun muassa Arctic Monkeysin, Temper Trapin ja Editorsin levyillä. Levy sai Helsingin Sanomilta arvosanaksi viisi tähteä. 
Yhtyettä ovat huomioineet brittiläiset musiikkilehdet ja mediat kuten NME, Q, Clash, MTV UK ja The Fly. Satellite Stories oli elokuussa 2012 The Hype Machine -sivuston toiseksi blogatuin artisti. Syyskuussa 2013 Satellite Storiesin single Campfire nousi Hype Machinen ykkössijalle. 
Yhtyeen neljännen levyn julkaisi Universal.
Yhtye ilmoitti lopettavan toimintansa vuonna 2018.
Kiertueet.
Satellite Stories on keikkailut useaan kertaan Euroopassa ja tehnyt Japanin kiertueen. Kesällä 2013 yhtye soitti 18 festivaalikeikkaa, joihin kuuluivat esiintymiset Lowlands (Alankomaat), Flow, Hultsfred (Ruotsi), Arenal Sound (Espanja), ja Dot To Dot (Iso-Britannia) -festivaaleilla.
Keväällä 2014 Satellite Stories myi loppuun esiintymiset Lontoossa (Old Blue Last) ja Berliinissä (Kantine am Berghain). Yhtye esiintyi myös Club NME:llä Lontoossa. Kesällä 2014 yhtye soitti ensimmäistä kertaa festivaalien pääesiintyjänä Espanjassa (Arenal Sound) ja Saksassa. Yhtye esiintyi myös mm. Zürich Open Airissa Sveitsissä ja FM4 Frequency Festivalilla Itävallassa. 
Keväällä 2015 yhtyeen Lontoon esiintyminen myytiin loppuun kuukausi ennen Vagabonds-albumin julkaisukiertuetta. 
Yhtye on myös soittanut livenä BBC Londonissa, Hollannin 3FM:llä ja Espanjan Radio 3:ssa..
Carlos Azevedo

Carlos Azevedo (29. maaliskuuta 1949 Lissabon – 26. lokakuuta 2012 Carnaxide) oli portugalilainen säveltäjä ja pianisti.
Azevedo opiskeli säveltämistä Jorge Peixinhon johdolla. Hän toimi Hot Clube de Portugalin jazzkoulun professorina ja johtajana. Hän soitti muiden muassa Jan A. P. Kaczmarekin, Steve Pottsin, Maria Joãon, Palekan ja António Ferron kanssa. Azevedo sävelsi säännöllisesti näyttämö- ja elokuvamusiikkia sekä musiikkia yhtyeille, joissa itse soitti. Hän esiintyi useilla festivaaleilla, kuten Jazz Bruggessa Belgiassa.
Vuonna 1994 Azevedo sai Locarnon elokuvajuhlien Kultainen leopardi -palkinnon musiikista José Álvaro Moraisin elokuvaan "Zéfiro" (1993).
The Swinghufvuds (albumi)

The Swinghufvuds on samannimisen suomalaisen soitinduon studioalbumi vuodelta 1991. Mukana on myös Paquila Sunrise Studio Orchestra ja vierailevia muusikoita.
Kappaleet.
The Swinghufvuds on sovittanut kaikki kappaleet.
Kokoonpano.
Tuotanto.
CD-levyn mukana on 4-sivuinen vihkonen, jonka viimeisellä sivulla on valokuva The Swinghufvuds -soitinduosta.
Kiitokset.
Kiitoksissa on mainittu Esa Pulliainen, Atte Blom, Leevi Leppänen, Sari, Sikke, Ray, Hot Spot, Kitarapaja; sekä ystävät ja muusikot ympäri maailman ("You made this nearly impossible").
Friedrich Dürrenmatt

Friedrich Reinhold Dürrenmatt (5. tammikuuta 1921 Konolfingen, Sveitsi – 14. joulukuuta 1990 Neuchâtel, Sveitsi) oli sveitsiläinen kirjailija ja taiteilija.
Elämänvaiheet.
Dürrenmatt syntyi vuonna 1921 Keski-Sveitsissä Stalden im Emmentalin kunnassa, joka nykyisin on osa Konolfingeniä. Hänen isänsä oli reformoidun kirkon pappi.
Vuonna 1935 perhe muutti Berniin, jossa Dürrenmatt aloitti kirjallisuuden opinnot Bernin yliopistossa vuonna 1941. Opiskeltuaan välillä Zürichissä hän luki Bernissä myös filosofiaa. Vuonna 1946 Dürrenmatt lopetti opiskelut ja päätti ryhtyä kirjailijaksi. Samana vuonna hän meni naimisiin Lotti Geisslerin kanssa ja muutti Baseliin.
Vuonna 1947 Dürrenmattin ensimmäisen näytelmän (Es steht geschrieben) esitys Zürichin Schauspielhausissa aiheutti skandaalin. Vuosina 1948–1952 perhe asui Ligerzissä Luoteis-Sveitsissä, ja Dürrenmattin asema romaanien ja kuunnelmien kirjoittajana vakiintui.
Vuonna 1952 perhe muutti Neuchâteliin, jossa kirjailija asui loppuikänsä. 1950-luvulla Dürrenmattin maine näytelmäkirjailijana (Die Ehe des Herrn Mississippi, Der Besuch der alten Dame) kasvoi, ja hänen näytelmiään esitettiin eri puolilla maailmaa. 1960-luvun lopulla näytelmät jäävät vähemmälle ja Dürrenmatt keskittyy poliittiseen keskusteluun ja proosan kirjoittamiseen. 
Vuonna 1976 Dürrenmatt tuli julkisuuteen taiteilijana, ja hän piti useita näyttelyjä seuraavina vuosina. 1980-luvun puolestavälistä alkaen hän kirjoitti jälleen proosaa.
Dürrenmatt oli aktiivinen kirjailija ja poliittinen keskustelija kuolemaansa saakka.
Suomennetut teokset.
Dürrenmattin teoksista osa on käännetty suomeksi: 
Dürrenmattin näytelmiä on esitetty suomeksi nimillä "Fyysikot" (tai "Salaperäinen yö", Die Physiker), "Herra Mississippin avioliitto" (Die Ehe des Herrn Mississippi), "Kuningas Juhana" (König Johann), "Meteori" (Der Meteor), "Sattuman varassa" (Die Panne) ja "Vanhan naisen vierailu" (Der Besuch der alten Dame).
Yksityiselämä.
Dürrenmatt oli kahdesti naimisissa. Vuonna 1946 hän meni naimisiin näyttelijä Lotti Geisslerin (1919–1983) kanssa. Heillä oli kolme lasta: Peter (s. 1947), Barbara (s. 1949) ja Ruth (s. 1951). Vuonna 1983 Dürrenmatt avioitui ohjaaja-näyttelijä Charlotte Kerrin kanssa.
Albrecht Penck

Friedrich Karl Albrecht Penck (25. syyskuuta 1858 Reudnitz, Saksan liitto – 7. maaliskuuta 1945 Praha, Tšekkoslovakia) oli saksalainen maantieteilijä ja geologi. Hänet tunnetaan erityisesti Alppien jäätiköitymistutkimuksista.
Penck syntyi 1858 Reudnitzissa Leipzigin lähellä. Hän valmistui 1875 Leipzigin yliopistosta pääaineena geologia ja väitteli 1878 tohtoriksi Münchenin yliopistosta. Jääkausista puhunut Otto Torell vaikutti merkittävästi Penckin uraan opiskeluaikana.
Valmistumisensa jälkeen Penck opetti hetken Münchenin yliopistossa, mutta vuonna 1885 hänet nimitettiin Wienin yliopiston fyysisen maantieteen professoriksi. Penck tutki kvärtäärikauden geologiaa ja julkaisi monia jääkausia käsitteleviä tutkimuksia. Hänen julkaisujaan "Über die Vergletscherung der deutschen Alpen" (1882), "Die Eiszeit in den Pyrenäen" (1884) ja Eduard Brücknerin kanssa tekemä "Die Alpen im Eiszeitalter" (1901–1906) pidetään jääkausitutkimuksen klassikkotöinä. Viimeksi mainitussa teoksessa Penck ja Brückner esittelivät neljä pleistoseenikaudella vallinnutta jääkautta, jotka he nimesivät Günz-, Mindel-, Riss- ja Würm-kausiksi niiden jokilaaksojen mukaan, joista he olivat löytäneet todisteet jääkaudesta. Penckin sanotaan myös kehittäneen termin geomorfologia, joka esiintyi hänen teoksessaan "Morphologie der Erdoberfläche" (1894).
Penck korvasi 1906 Ferdinand von Richthofenin Fredrik Vilhelm -yliopiston maantieteen laitoksen johtajana ja aloitti samalla myös yliopiston uuden Meritieteellisen museon ja instituutin johtajana. Ensimmäisen maailmansodan tuho ja hänen poikansa maantieteilijä Walther Penckin vuonna 1923 tapahtunut traaginen kuolema vaikuttivat suureti Penckiin.
Penck vaikutti meritieteellisen museon johtajana myös meritieteessä. Hän oli mukana Friedrich Schmidt-Ottin ja Alfred Merzin kanssa suunnittelemassa saksalaista Etelä-Atlantin tutkimusmatkaa, joka tehtiin 1925–1927. Penck itse jäi eläkkeelle vuonna 1927.
The Best of Gerry &amp; The Pacemakers

The Best of Gerry &amp; The Pacemakers on kahden CD-levyn kokoelma ko. liverpoolilaisyhtyeen tuotannosta vuosilta 1963, 1964, 1965 ja 1966. Lisäksi kolmen kappaleen tuotantovuosi on 1984. Levy-yhtiö on EMI ja julkaisuvuosi 2005. 
Esittelytekstin on tehnyt Dave McAleer ja se on kirjasta "Guinness Book of British Hit Singles &amp; Albums". Kansitaiteen on suunnitellut Alex Creedy / Redroom, EMI.
Loistopipilo

Loistopipilo ("Pipilo erythrophthalmus") on sirkkulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Loistopipiloita pesii Meksikossa, Yhdysvalloissa ja Kanadan eteläosissa. Euroopassa se on tavattu vain kerran: Isossa-Britanniassa kesäkuussa 1966.
Grete Paia

Grete Paia (s. 27. elokuuta 1995) on virolainen laulaja.
Paia on opiskellut Kuressaaren lukiossa. Hän tuli tunnetuksi laulustaan ”Lõpp sellel lool”. Paia osallistui Eesti Laul 2013 -kilpailuun kappaleella ”Päästke noored hinged” ja eteni aina superfinaaliin saakka. Hän sijoittui toiseksi Birgit Õigemeelin voittaessa kilpailun kappaleella ”Et uus saaks alguse”. Paia osallistui Eesti Lauliin myös vuonna 2016 selviytyen finaaliin.
Paia on kuulunut Moonwalk -levy-yhtiöön vuodesta 2012.
Markku T. Hyyppä

Markku Tapani Hyyppä (s. 5. lokakuuta 1942 Kajaani) on suomalainen neurologi, kirjailija, dosentti sekä ylilääkäri.
Mustakurkkumurri

Mustakurkkumurri ("Synthliboramphus antiquus") on ruokkien heimoon kuuluva rantalintu.
Levinneisyys.
Mustakurkkumurreja pesii Keltaisellamerellä, Tyynenmeren rannikolla Venäjällä ja Pohjois-Amerikan länsirannikolla. Koko maailman kannaksi on arvioitu 1–2 miljoonaa yksilöä. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. Euroopassa laji tavattiin ensimmäisen kerran keväinä 1990–1992, jolloin laji havaittiin Britanniassa. Havainnot koskivat luultavasti samaa yksilöä. 9. marraskuuta 2021 mustakurkkumurri havaittiin ensimmäistä kertaa Suomessa Kirkkonummella ja samalla toista kertaa Euroopassa.
Elinympäristö.
Mustakurkkumurrit elävät kivikkoisilla merenrannoilla. Laji pesii saarilla, joilla on usein tiheää kasvillisuutta.
Ravinto.
Mustakurkkumurri käyttää ravinnokseen pääasiassa äyriäisiä.
Elbphilharmonie

Elbphilharmonie (lempinimi Elphi) on vuonna 2016 valmistunut konserttitalo HafenCityn kaupunginosassa Hampurissa Saksassa. Konserttitalon valmistumisen viivästyminen johti rakennuskustannusten moninkertaistumiseen. Alun perin vuodelle 2010 suunnitellut avajaiset olivat tammikuussa 2017. Rakennuskustannusten arvioitiin olevan alun perin 77 miljoonaa euroa. Arvio nousi noin 600 miljoonaan euroon. Elbe-joen rannalla sijaitseva rakennus on 27-kerroksinen. 2 150 -paikkaisen pääsalin lisäksi siinä on 550 henkilön musiikkihalli, satamaan avautuva näköalatasanne, 250 huoneen hotelli sekä 45 asuntoa oheistiloineen. 
Konserttitalon on suunnitellut sveitsiläinen arkkitehtitoimisto Herzog &amp; de Meuron ja sen konserttisalien akustiikka on japanilaisen Yasuhisa Toyotan käsialaa. Talo on rakennettu käyttäen hyväksi vanhempaa tiilistä satamamakasiinia, joka muodostaa sokkelin lasielementeistä muodostuville fasadeille.
Jalavanpakuri

Jalavanpakuri ("Inonotus ulmicola") on lepänkääpien sukuun kuuluva kääpälaji, joka on lähinnä Suomessa, Ruotsissa ja Virossa kasvava, merkittävä puistopuiden lahottaja. Sen itiöemä sijaitsee pitkin jalavan runkoa kuoren alla, muttei välttämättä aiheuta puun kuolemaa kerralla kuten sukulaisensa, koivulla esiintyvä pakurikääpä. Se ei myöskään tee pakurimuodostumia. Jalavanpakuri esiintyy aluksi vanhan puun latvaosissa. Sen itiöpöly on usein varsin runsasta, joten sitruunankeltaisena se saattaa olla hyvinkin näkyvää. Itse itiöemä on yleensä kiiltävä.
Peer Corfixen kuvasi tämän taksonin vuonna 1990 Ruotsissa sijaitsevasta jalavasta. Synonyymi: Phaeoporus ulmicola (Corfixen) Spirin, Zmitr. &amp; Malysheva 2006.
Esiintyminen ja elinympäristö.
Jalavanpakuria on kuvattu vain joistakin paikoista Euroopassa, lähinnä Etelä-Ruotsista, Virosta ja Suomesta. Sen leviämistä ei tarkkaan tiedetä. On oletettavaa, että sitä esiintyy pääasiassa joissakin Pohjois-Euroopan maissa, toisissa se on harvinainen. Se kehittyy puun kuoren alle ja tulee näkyviin vasta sen irtoamisen jälkeen. Kun puu on saanut tartunnan, sieni jatkaa kasvuaan, joka johtaa lopulta puun kuolemaan.
Samankaltaiset lajit.
Jalavanpakuri on morfologisesti, geneettisesti ja biologisesti hyvin samankaltainen kuin "pakurikääpä". Se eroaa siitä vain siinä, että sen hymeniumissa on hyvin suuria itiöitä, ja että se ei tuota samanlaista kuorenalaista kasvua kuten sammas. Pakurikääpä eroaa myös isäntäkasvinsa perusteella; se kasvaa jalavien lisäksi koivuissa ja pyökeissä.
Riutta (yhtye)

Riutta on vuonna 2004 Oulaisissa perustettu rockyhtye. Nykyään Oulusta käsin toimiva yhtye julkaisi debyyttialbuminsa "Kaikki on hyvin" helmikuussa 2013 vinyyliversiona yhtyeen oman levymerkin Gunkanjiman kautta. Suomen Musiikki julkaisi pitkäsoitosta CD-albumin maaliskuussa 2013.
Julija Ivanova

Julija Anаtoljevnа Ivаnovа (, s. 9. syyskuuta 1985 Sosnogorsk) on venäläinen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Ivanova teki debyyttinsä maailmancupissa Sveitsin Bernissä 4. joulukuuta 2004 vapaan hiihtotavan sprintissä. Hän sijoittui kilpailussa 41:nneksi. Ensimmäisen kerran hän pääsi pisteille Oberstdorfissa perinteisen hiihtotavan sprintissä 22. tammikuuta sijoittuen 20:nneksi. Ivanovan paras sijoitus maailmancupista on toinen, jonka hän on saavuttanut kahdesti. Lahden sekä Tukholman perinteisen hiihtotavan sprinteistä kaudella 2011–2012.
Ivanova on ollut MM-kilpailuissa kaksi kertaa. Oslossa 2011 hän oli yhdistelmäkilpailun 27:s ja parisprintin kymmenes. Val di Fiemmessä 2013 hän oli sprintin 18:s, yhdistelmäkilpailun 11:s ja 30 kilometrin 15:s. Viestissä hän oli mukana Venäjän pronssia voittaneessa joukkueessa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli viestissä ja parisprintissä kuudes, 10 kilometrillä 17:s ja 30 kilometrillä 30:s.
Kansainvälinen hiihtoliitto FIS määräsi Ivanovan väliaikaiseen kilpailukieltoon joulukuussa 2016. Tällöin julkistetun McLarenin raportin mukaan hän oli käyttänyt Sotšin talviolympialaisten 2014 aikaan dopingia, mutta isäntämaan kisajärjestäjät olisivat vaihtaneet hänen näytteensä puhtaaseen.
Johan Olivecreutz

Johan Olivecreutz (vuoteen 1751 Gezelius, 17. lokakuuta 1721 Tukholma – 14. maaliskuuta 1804 Turku) oli suomalainen valtiopäiväedustaja ja varsinaissuomalaisen Karunan kartanonherra.
Olivecreutzin esi-isät työskentelivät piispoina useassa sukupolvessa. Esi-isiensä mallin mukaisesti myös Johan Olivecreutz opiskeli teologiaa, mutta teki elämäntyönsä lähinnä kartanonomistajana ja valtiopäivämiehenä. Valtiopäivillä hän kannatti hattujen puoluetta ja pyrki uudistamaan Ruotsin itäisiä maakuntia, joilla hänen aikanaan tarkoitettiin sittemmin Suomeksi kutsuttua aluetta. Kartanonomistajana Olivecreutz oli vaativa, mutta valistusajan hengen mukaisesti myös oikeudenmukainen. Hän modernisoi paikallista maataloutta ja kehitti Karunasta alueensa säätyläisväen sosiaalisen elämän keskuksen.
Elämä.
Johan Olivecreutzin vanhemmat olivat taidemaalari Helena Arnell ja Johannes Gezelius. Hänen isänsä oli määrä olla Viipurin piispa, mutta Viipurin jäädessä Ruotsin valtakunnanrajan itäpuolelle tästä tuli Porvoon ensimmäinen piispa. Johannes Gezelius kuoli heinäkuussa 1733, jonka jälkeen leskirouva Helena Arnell muutti perheineen Porvoosta Kemiön Västakärriin. Siellä sijaitsi Gezeliusten suvulle kuulunut Karunan kartano.
Johan Olivecreutz valmistui ylioppilaaksi Turussa aloitti opintonsa Turun akatemiassa vuonna 1736. Hänen väitöskirjansa edusti niin sanottua luonnollista teologiaa ja toi hänelle dosentuurin. Kuningas Fredrik I antoi Olivecreutzille valtakirjan Turun akatemian sihteerin virkaan 1746. Mies jäi kuitenkin välittömästi virkavapaalle ja matkusteli pitkin Keski-Eurooppaa. Lopulta hän luopui melko vaatimattomaksi jääneestä yliopistourastaan.
Olivecreutz palasi Suomeen Tukholman kautta. Hän saapui valtakunnan pääkaupunkiin keskelle kuningas Aadolf Fredrikin vuoden 1751 kruunajaisjuhlallisuuksia ja hänet aateloitiin niiden yhteydessä. Tuolloin hän vaihtoi sukunimensä Gezeliuksesta Olivecreutziksi. Käytännössä aatelointi oli vahvistus Gezelius-suvun vuonna 1719 tapahtuneelle aateloinnille. Seuraavana vuonna Olivecreutz saapui Suomeen ja keskittyi hoitamaan tilojaan Sauvossa ja Kemiössä.
Olivecreutz oli säntillinen ja ankara kartanonherra. Hän uudenaikaisti maanviljelyä ja karjanhoitoa. Hänen tilustensa koko kasvoi ja hän perusti Sauvoon ja Kemiöön pitäjänmakasiinit. Valtiopäivillä Olivecreutz toimi sukunsa päämiehenä ja esitti toimia Suomen talouselämän kehittämiseksi ja maan väkiluvun kasvattamiseksi. Ruotsin itäisten maakuntien eli nykyisen Suomen väestömäärä joka tapauksessa kaksinkertaistui 1700-luvun jälkipuoliskolla.
Vuonna 1770 Olivecreutz sai Skånen ja Blekingin laamannin viran. Hän muutti Ruotsiin ja palasi Karunaan kolmentoista vuoden kuluttua. Kartanosta kehittyi paikallisten säätyläisten kokoontumispaikka.
Olivecreutzin kielitaito oli laaja: hän osasi muun muassa syyriaa ja arabiaa.
Olivecreutz avioitui Adolphina Johanna Rutenskiöldin (1750 – 20. syyskuuta 1837) kanssa 29. elokuuta 1771. Pariskunnalle syntyi lapset
Valtiopäivämiehenä Olivecreutz toimi vuosina 1755–1756, 1760–1762, 1765–1766, 1769–1770 ja 1771–1772.
Mathew Baker

Mathew Baker (1530–1613) on laivasuunnittelija, joka uudisti Englannin laivastoa 1500-luvulla ja ensimmäisenä alkoi laatia piirustuksia laivojen rakennusohjeiksi.
Ensimmäisellä virallisella laivanrakennusmestareiden listalla vuonna 1537 Henrik VIII:n Englannissa mainitaan John Smyth, Robert Holborn, Richard Bull ja James Baker. James Baker vastasi monista Henrikin laivoston laivijen rakentamisesta. Baker suunnitteli tykkien asennukset laivojen alemmille kansille ylempien sijasta, mistä ajatuksesta on kunnia annettu kuninkaalle.
Isänsä Jamesin oppipoikana ja telakkaympäristössä kasvaneena Mathew perehtyi laivanrakennukseen ja kirjattiin mestareiden listaan 1572. Kun John Hawkins uudisti laivaston hallintoa kehittämällä laivanrakennuksen työmenetelmiä, Mathew Bakeristä tuli ehkä Tudorien ajan merkittävin laivasuunnittelija. Hänen tiedetään suunnitelleen ainakin laivat "Dreadnought", "Vanguard", "Merhonour" ja "Repulse".
Laivanrakennuksen kehitys.
Mathew ei pitänyt kilpailjastaa Phineas Pettistä, jonka kanssa hän kilpaili Elisabet I laivaston pääsuunnitteljan paikasta. Menestyksensä Mathew saavutti, kun hänestä tuli ensimmäinen tunnettu laivanrakennusmestari, joka laati laivoista suunnitelmat paperille. Tuolloin vielä traditiona rakennuspaikalla mitoittaa laiva. Pienoismallit eivät sen jälkeen enää olleet ainoa tapa ymmärtää laivanrakennuksen salat ja piirustukset auttoivat rakentajaa keskustelemaan työstä tilaajan kanssa.
Laivanrakennuksesta on säilynyt vain muutamia italialaisia tutkielmia 1400-luvulta. Baker laati ensimmäiset englantilaisen tutkielman laivanrakennuksesta.
Peter Pett I ja Mathew Baker olivat molemmat Deptfordissa, kun uuden tyyppinen valtamerille rakennettu sotalaiva laskettiin vesille 1575. Se oli linjalaivan ensi esittely, jonka tyyppiset alukset myöhemmin leimasivat Englannin laivoston merten hallintaa. "Revenge" oli pienehkö 500 tonnin alus, mutta vaarallinen ja nopea. vahvasti aseistettuna sen etuna oli kyky pysyä merellä pitkiä aikoja ja se oli helposti hallitavissa taisteluissa.
Keltakerttuli

Keltakerttuli ("Setophaga petechia") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltakerttuleita pesii Pohjois-Amerikassa. Talvehtimisalueet sijaitsevat Väli-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Euroopassa laji on harvinainen harhailija, jota tavataan lähinnä syyskuun lopussa ja lokakuussa.
Elton Brand

Elton Tyron Brand (s. 11. maaliskuuta 1979 Cortland Manor, New York) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaajauransa jälkeen on toiminut muun muassa Philadelphia 76ersin toimitusjohtajana syksystä 2018 alkaen. Brand pelasi isona laitahyökkääjänä tai sentterinä viidessä NBA-joukkueessa.
Chicago Bullsin varaama Brand oli vuoden ensimmäinen varaus. Ennen ammattilaisuraansa hän pelasi yliopistokoripalloa Duken yliopiston joukkue Duke Blue Devilsissä.
Brand pelasi ssa vuosina 2002 ja 2006. Vuonna 2000 hänet valittiin yhdessä Steve Francisin kanssa . Brand kuului pronssia saavuttaneeseen Yhdysvaltain maajoukkueeseen Japanin MM-kilpailuissa 2006.
Brand ilmoitti 36 vuoden ikäisenä elokuussa 2015 lopettavansa kilpauransa.
Fosfopentoosi-isomeraasi

Fosfopentoosi-isomeraasi eli riboosi-5-fosfaatti-isomeraasi on entsyymi, joka katalysoi ribuloosi-5-fosfaatin ja riboosi-5-fosfaatin välistä isomeroitumisreaktiota. Entsyymi osallistuu pentoosifosfaattireittiin ja osana fotosynteesiä tapahtuvaa Calvinin kiertoa. Fosfopentoosi-isomerasin EC-numero on EC 5.3.1.6.
Toiminta.
Rakenteeltaan fosfopentoosi-isomeraasi on dimeeri. Entsyymin katalysoima isomeroituminen tapahtuu 1,2-enediolivälivaiheen kautta. Pentoosifosfaattireitissä tämä muodostuu ribuloosi-5-fosfaatista, siten, että entsyymin aktiivisen kohdan glutamiinihappo on glutamaattimuodossa ja ottaa vastaa protonin C1-asemassa sijaitsevalta hiileltä ja tämän jälkeen asparagiinihappo luovuttaa protonin C2-hiileen liittyneelle happiatomille. Yhden protonin vastaanottamisen ja yhden protonin luovuttamisen jälkeen muodostuu 1,2-enediolivälituotteesta riboosi-5-fosfaatti.
Calvinin kierrossa fosfopentoosi-isomeraasi katalysoi riboosi-5-fosfaatin muuntumista ribuloosi-5-fosfaatiksi. Mekanismi on käänteinen pentoosifosfaattireitissä tapahtuvaan isomeroitumisreaktioon verrattuna.
Leiden-asteikko

Leiden-asteikko (yksikön tunnus °L tai ÐL) on historiallinen lämpötila-asteikko, jota käytettiin 1900-luvun alkupuolella matalien, alle −183 °C, lämpötilojen mittaamiseen Hollannissa. Se on empiirinen asteikko, jonka kaksi referenssipistettä ovat luonnollisen vedyn kiehumispiste (noin 20,4 K) ja hapen kiehumispiste (noin 90 K). Näille pisteille annettiin lämpötilat 0 °L ja noin 70 °L. Asteikkovälinä käytettiin kelvineitä, joten absoluuttinen nollapiste oli noin −20,4 °L. Koska lämpötilat mitataan vedyn kiehumispisteen suhteen, kutsutaan sitä "suhteelliseksi asteikoksi". Mittausteknisesti sen asteikko on välimatka-asteikko, jossa termodynaamisia laskelmia voi tehdä ainoastaan lämpötilaerojen avulla.
Heike Kamerlingh Onnes (1853–1926) perusti kylmälaboratorion vuoden 1894 tienoilla Leideniin Alankomaihin. Mittareiden nesteenä käytettiin nesteytettyä happea, jonka kiehumispiste on −183 °C. Muut mittaustekniikat kehittyivät 1900-luvulla niin, että happimittareista voitiin luopua. Koska asteikko on 1 °C = 1 K = 1 °L, saadaan helpot muunnoskaavat
formula_1
ja
formula_2
Uinnin maailmanmestaruuskilpailut 2013

Vuoden 2013 uintilajien maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Barcelonassa, Espanjassa 19. heinäkuuta – 4. elokuuta. Alun perin kisat piti järjestää Dubaissa, joka kuitenkin luopui isännyydestään, ja FINA järjesti kisaisännyydestä uusintaäänestyksen.
Uutena lajina kisoissa oli korkeiden uimahyppyjen kilpailut. Barcelonan satama-altaassa suoritetussa lajissa miehet hyppäsivät 27 metrin korkeudelta ja naiset 20 metrin korkeudelta. Maailmanmestaruudet voittivat kolumbialainen Orlando Duque ja yhdysvaltalainen Cesilie Carlton. 
Kisoissa tehtiin yhteensä kuusi maailmanennätystä. Naisten kaikilla rintauintimatkoilla nähtiin maailmanennätykset, kun Julija Jefimova ui 50 metrin rintauinnin alkuerissä uudeksi ME-ajaksi 29,78, Rūta Meilutytė ui 100 metrin rintauinnin välierissä ME-ajan 1.04,35 ja Rikke Møller Pedersen teki 200 metrin rintauinnin välierissä maailmanennätyksen 2.19,11. Myöhemmin Meilutytė vielä paransi Jefimovan uimaa 50 metrin ME-aikaa välierissä lukemiin 29,48. Lisäksi Katie Ledecky paransi naisten 1 500 metrin vapaauinnin loppukilpailussa maailmanennätyksen aikaan 15.36,53, ja 800 metrin vapaauinnissa uusiksi ME-lukemiksi 8.13,86.
Kisojen menestynein maa oli Yhdysvallat, joka saavutti kaikkiaan 34 mitalia; 15 kultaa, kymmenen hopeaa ja yhdeksän pronssia. Myös Suomi saavutti kisoista mitalin kymmenen vuoden tauon jälkeen, kun Matti Mattsson otti pronssia 200 metrin rintauinnissa.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Mitalistit.
Avovesiuinti.
Tulokset: 
Uinti.
Tulokset: 
Taitouinti.
Tulokset: 
Uimahypyt.
Tulokset:
Laivasuunnittelu

Laivasuunnittelu tarkoittaa tehtävää, jonka tarkoitus on laatia vesiliikennevälineiden suunnitelmat koskien näiden muotoilua, rakennetta, huollettavuutta ja käsiteltävyyttä. Laivasuunnittelu sisältä niin perusteet kuin sovelletun tutkimuksen, kehityksen, rakenteiden luokittelun ja laskelmat alusten koko eliniän ajan. Laivasuunnitteluun kuuluu myös turvallisuus- ja luokituslaitosten vaatimusten mukaisten dokumenttien, hyväksyntöjen ja suunnitelmien laatiminen.
Tärkein sisältö.
Sana alus sisältää kaikki vesikulkuvälineet, myös vettä syrjäyttämättömät maaefektialukset ja vesilentokoneet, joita käytetään tai voidaan käyttää vesikuljetuksiin. Laivasuunnittelun oleellisimmat kohteet ovat:
* Hydrostatiikka
Hydrostatiikka sisältää olosuhteet, jotka kohdistuvat alukseen sen ollessa vedessä ja sen kelluvuuteen. Tämä edellyttää nosteen laskemista, vetoisuuden määrittämistä ja vastaavia hydrostaattisia ominaisuuksia.
Rungon asento - Aluksen kaltevuuden määritys pituussuunnassa.
Vakavuus - Laivan kyky pysyä pystyssä sen kallistuttua tuulessa, merenkäynnissä tai lastaustilanteen mukaan.
* Hydrodynamiikka
Hydrodynamiikka sisältää vesivirtaukset laivan runkoa, keulaa ja perää, potkurien lapoja tai peräsintä pitkin tai vesisuihkuputkessa.
Virtausvastus - Veden aiheuttaman vastusvoiman laskeminen veden virratessa runkoa pitkin. Aluksen tarvitsema työntövoimalaskelmat perustuvat tähän.
Propulsio - Aluksen liikuttamisessa vedessä käytetään potkureita, työntövoima, water, purjeet ja muut vastaavat. Voimakoneena on tyypillisesti polttomoottori. Jotkut alukset liikkuvat sähkömoottoreilla, jolloin sähköä voidaan tuottaa ydinvoimalla tai aurinkokennoilla.
Liikkeiden hallinta - sisältää laivan liikkeiden hallinnan vedessä ja kuinka laiva reagoi tuuleen ja aaltoihin.
Ohjattavuus (hallitavuus) - laivan suuntavakavuuden ja asemassa pysymisen hallinta. 
* Rakennesuunnittelu
Laivan rakennusmateriaalien valinta, aluksen lujuuslaskenta, laivan liikkuessa syntyvien runkovärähtelyjen laskenta ja hallinta.
* Tilankäytön suunnittelu
Tähän sisältyy laivakonseptin suunnittelu, laitesijoittelu ja saavutettavuus, palosuojelu, tilajaot, ergonomia ja lastauskapasiteetin määrittäminen.
* Laivanrakennus
Rakennuskuvien laadinta laivan rakentamisesta. Nämä sisältävät hitsauskuvat, taivutukset, levyjen leikkaukset,kokoonpanokuvat, joita tarvitaan laivan rakentamiseen ja vesillelaskuun.
Jääkiekon Suomensarja 1962–1963

Jääkiekon Suomensarja kaudella 1962–1963 pelattiin neljässä maantieteellisesti jaetussa lohkossa. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja, lohkovoittajat etenivät SM-sarjan nousukarsintaan, jonka kaksi parasta nousivat SM-sarjaan. Lohkojen viimeiset putosivat Maakuntasarjaan.
Suomensarja.
Pohjoislohko.
Uusintaottelu&lt;br&gt;
Nousukarsinta.
Uusintaottelu&lt;br&gt;
Kokkola
Turun Palloseura ja Warkauden Urheilijat SM-sarjaan, josta putosivat Helsingin IFK ja Tampereen Pallo-Veikot. Kokkolan Jäähaukat, Rauman Säppi, Karhulan Peli-Karhut ja Joensuun Peli-Toverit putosivat maakuntasarjaan, josta nousivat Tampereen Kisa-Toverit, Jyväskylän Palloilijat, Pohjan Haukat Kemistä ja Kajaanin Palloseura.
Fairey Gannet

Fairey Gannet on englantilainen sukellusveneiden torjuntalentokone. Sen voimalaite oli Armstrong Siddeley Double Mamba -potkuriturbiini. Gannet oli lentotukialuksia käyttävä sotilaslentokone.
Fairey Gannet oli kolmipaikkainen. Konetyyppi palveli suhteellisen pitkän ja noin neljännesvuosisadan kestäneen palvelusuran aikana Englannin lisäksi ainakin Saksan ja Australian merivoimien käytössä. Tyypin lentokoneita myytiin myös Indonesialle. Taitettavien siipien ohella lentokoneessa oli kaksoispotkurijärjestelmä. Siinä oli kaksi kappaletta eri suuntiin pyöriviä nelilapaisia potkureita.
Tyypin tärkeimmät variantit olivat AS.4 ja AEW.3. AS oli sukellusveneiden torjuntakone ("anti-submarine") ja AEW varhaisen varoitusjärjestelmän lentokone eli "airborne early warning"/AWACS. Ensilento tapahtui vuonna 1949 ja käyttöönotto vuonna 1953. Konetyyppi vedettiin pois aktiivipalveluksesta vasta vuonna 1978.
Haarajoen koulu

Haarajoen koulu on alakoulu, joka sijaitsee Haarajoen kaupunginosassa Järvenpäässä. Koulussa on peruskoulun luokat 1–6. Samassa rakennuksessa tulee olemaan myös päiväkoti ja esikoulu.
Historia.
Haarajoen koulu on perustettu vuonna 1926. Silloin se sijaitsi vielä rakennuksessa, joka on nykyään nuorisotalo Werso ja jossa sijaitsee myös srk:n iltapäiväkerho.
Nykyaika.
Haarajoen koulussa on noin 185 oppilasta lukuvuonna 2024-25. Se sijaitsee Haarajoen keskustassa. Koulussa on noin 20 opettajaa tai ohjaajaa.
Haarajoen koululla painopistealueena on tällä hetkellä perustaitojen vahvistaminen ja hyvinvointitaidot.
Koulu käyttää ”Vastuun portaat” -nimistä järjestelmää, joka yrittää auttaa lasta ottamaan vastuuta teoistaan.
Rakennukset.
Haarajoen koulun ns. kivikoulurakennus on kolmikerroksinen, mutta pääasiassa käytetään vain kahta ensimmäistä kerrosta. Koulua on laajennettu useassa osassa ja ulko-oviakin on runsaasti. Koulussa on mm. aktiivisessa ilta- ja viikonloppukäytössäkin oleva liikuntasali. Liikuntasali toimii samalla myös koulun juhlasalina. Koulussa toimii iltapäiväkerho ensimmäisten luokkien (1. ja 2.) oppilaille sekä muiden luokkien erityisoppilaille.
Crysis 3

Crysis 3 on Crytekin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle helmikuussa 2013.
Juoni.
"Crysis 3" sijoittuu vuoden 2047 New Yorkiin, 24 vuotta "Crysis 2":n tapahtumien jälkeen. New York on korruptoituneen CELL-yhtiön luomassa nanokuvussa. Kuvun alla on ylikasvaneita puita, soita ja jokia. Kuvun sisällä on seitsemän erilaista ympäristöä, jotka tunnetaan nimellä seitsemän ihmettä. Pelihahmon sanotaan olevan kostoretkellä, kun hän sai tietää CELL:n motiivit rakentaa kupu.
Pelaaminen.
Yksinpeli.
Pelissä aseina toimiva esimerkiksi Predator Bow (taljajousi), Alpha Jackal (haulikko) ja K-Volt (konekivääri). Pelaaja voi muuttaa aseiden ominaisuuksia. Lisäksi pelin nanopukua voi päivittää pelin edetessä.
Moninpeli.
Enimmillään 16 pelaajaa Microsoft Windowsilla ja 12 pelaajaa konsoleilla on mahdollista olla yhdessä moninpelissä. Moninpeli käyttää Originia, johon pelaajalle vaaditaan tili. Pelissä on kahdeksan eri pelimuotoa, ja 12 karttaa.
Kehitys.
EA paljasti vahingossa "Crysis 3":n nettikaupassaan huhtikuussa 2012.
Kun "Crysis 2" sai palautetta Windows-pelaajilta siitä, että sen grafiikat oli suunniteltu konsolien tekniset rajoitukset huomioon ottaen, Crytekin toimitusjohtaja ilmoitti, että peli tulee kuvaannollisesti ”sulattamaan tietokoneita” johtuen sen järjestelmävaatimuksista. Pelin Windows-versio vaatii DirectX 11 -yhteensopivan näytönohjaimen ja käyttöjärjestelmän. "Crysis 3" käyttää CryEngine 3 -pelimoottorin uusimpia ominaisuuksia, kuten volumetrista valaistusta, displacement-mappingia, parannettuja dynaamisia tekstuureja ja kasvillisuutta sekä parannettua valaistusta ja varjoja. Osa näistä kehittyneistä ominaisuuksista toimii vain Windowsilla parhaat kuva-asetukset päällä.
Suljettu alfatestaus aloitettiin valituilla käyttäjillä lokakuussa 2012. Alphassa oli mukana kartta ”Museum” ja pelimuoto ”Crash Site”. Beetatestaus aloitettiin 29. tammikuuta 2013 ja päättyi 12. helmikuuta. Crytek ja EA ilmoittivat, että betaan osallistui kolme miljoonaa pelaajaa.
Markkinointi.
Elokuvan tekijä Albert Hughes valittiin tekemään "The 7 Wonders of Crysis 3" -lyhytsarja, jonka jokainen osa edusti erilaista pelin osa-aluetta.
Vastaanotto.
Peli on saanut pääasiassa positiivista palautetta. IGN:n arvio pelistä oli 8,5. Arvostelussa kehuttiin pelin tarinaa, grafiikoita ja kontrolleja.
Hannes Dotzler

Hannes Dotzler (s. 2. helmikuuta 1990) on saksalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti SC Sonthofenia.
Maailmancupissa Dotzler kilpaili ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2010 sijoittuen 30 kilometrin kilpailussa 26:nneksi. Parhaimmillaan hän sijoittui maailmancupissa viidennelle sijalle Szklarska Poręban 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2014.
Nuorten MM-kilpailuissa Dotzler on saavuttanut viestissä kaksi kertaa hopeaa ja kerran pronssia. Aikuisten arvokilpailuissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Oslon MM-kilpailuissa 2011, jossa hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 45:nneksi ja 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 47:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Dotzler sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa seitsemänneksi ja 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sekä 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 24:nneksi. Saksan viestijoukkueen mukana hän oli seitsemäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan parisprintissä seitsemänneksi, viestissä yhdeksänneksi, perinteisen 15 kilometrillä 11:nneksi ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 13:nneksi.
Dotzler ilmoitti lopettavansa uransa marraskuussa 2017.
Elisa Gasparin

Elisa Gasparin (s. 2. joulukuuta 1991 Poschiavo, Sveitsi) on sveitsiläinen ampumahiihtäjä. Myös hänen siskonsa Selina Gasparin ja Aita Gasparin ovat ampumahiihtäjiä.
Gasparin sijoittui Sotšin olympialaisissa 2014 pikakilpailussa kahdeksanneksi. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän oli pikakilpailussa kolmastoista. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui normaalimatkalla kahdeksanneksi ja naisten viestissä kuudenneksi.
Maailmancupissa Gasparin on sijoittunut parhaimmillaan kahdeksanneksi Anterselvan pikakilpailussa kaudella 2017–2018.
EM-kilpailujen nuorten sarjassa hän sai 2012 hopeaa takaa-ajossa ja pronssia pikakilpailussa.
Jääkärilippu

Jääkärilippu on itsenäisen Suomen ensimmäinen joukko-osastolippu. Se vihittiin Pyhän Kolminaisuuden kirkossa Liepājassa () 13. helmikuuta 1918. Tuolloin Saksasta palaamassa olleet jääkärit vannoivat valan itsenäisen Suomen hallitukselle. Seuraavana yönä Jääkäripataljoona 27:ssa palvelleiden jääkäreiden pääjoukko nousi laivoihin, jotka kuljettivat jääkärit kotimaahan. Vaasaan jääkärit saapuivat 25. helmikuuta 1918.
Lipussa on valkoisella pohjalla sininen yrjönristi, jonka päällikkeenä on suuriruhtinaan kruunulla varustettu Suomen vaakuna. Ristin jokaiseen nurkaan on sijoitettu muunnelma Preussin vaakunasta. Lipun lahjoitti pataljoonalle berliiniläinen rouva Hedwig von Hahl ja sen suunnitteluun osallistui pataljoonan komentaja majuri Maximilian Bayer, pääjoukkueenjohtaja Erik Jernström sekä suomalaisdiplomaatti Fritz Wetterhoff.
Puolustusvoimien valtakunnallisissa paraateissa jääkärilippu seuraa kunniapaikalla paraatin kärjessä marssivaa Suomen sotalippua (kielekkeinen valtiolippu). Lisäksi jääkärilippu on käytössä kesäkuun alussa Puolustusvoimain lippujuhlan päivänä.
Jääkärilippu toimi esikuvana heraldikko Juhani Vepsäläisen vuonna 1997 suunnittelemalle Kaartin jääkärirykmentin lipulle, josta puuttuvat jääkärilipun preussilaiset kotkat, Suomen vaakunan ollessa sen nykyaikaista mallia.
Jukka Rintamäki

Jukka Alarik Rintamäki (s. 25. tammikuuta 1974) on Sundbybergissä Ruotsissa asuva ruotsinsuomalainen muusikko ja säveltäjä. Hän on Silverbullit-yhtyeen basisti, toinen laulaja ja lauluntekijä. Viime vuosina hän on erikoistunut peli- ja elokuvamusiikkiin sekä modernin tanssin sävellyksiin.
Rintamäki sävelsi Johan Skuggen kanssa EA:n vuonna 2011 julkaistun "Battlefield 3-" sekä vuonna 2013 julkaistun "Battlefield 4" -pelien musiikit. Hän sävelsi myös kappaleen Johan Skuggenin kanssa vuonna 2013 kuolleen DICE:n kehittäjä Kjell Reuterswärdin muistoksi.
Ennen muuttoa Ruotsiin ruotsinkielinen Rintamäki vaikutti vaasalaisessa punk-yhtyeessä Oppsprätta Schakaler.
Josef Ressel

Josef Ludwig Franz Ressel (Josef Ludvík František Ressel), (29. kesäkuuta 1793 – 9. lokakuuta 1857) oli itävaltalais-tšekkiläinen metsänhoitaja ja keksijä, joka kehitti yhden ensimmäisistä toimivista laivapotkureista.
Ressel syntyi Böömiin Chrudimissa, Itävallan keisarikunnassa. Hänen isänsä oli saksankielinen, kun taas äiti syntyjään tšekki. Hän kävi koulua Linzissä ja České Budějovicen tykistökoulua sekä opiskeli Wienin yliopistossa ja Mariabrunnin metsäakademiassa.
Hän työskenteli Itävallan valtion palveluksessa metsänhoitajana maan eteläosissa, Motovunin ja Istrian alueilla, jotka nykyään ovat Kroatiaa. Hänen tehtävänään oli huolehtia Itävallan laivaston puumateriaalin hankinnasta. Ollessaan työssä Landstrassissa, nyky-Sloveniassa hän testasi potkuriaan ensimmäisen kerran. Vuonna 1821 hän sai siirron Triesteen, Itävallan keisarikunnan tärkeimpään satamaan, jossa hänen kokeensa potkurilla onnistui. Hän sai patentin potkurilleen 1827. Hän muokkasi vuonna 1829 "Civetta"-höyrylaivaa potkurikäyttöiseksi ja koeajoi sitä Triesten satamassa vuonna 1829 kuuden solmun nopeuteen saakka, jolloin höyryputki räjähti. Onnettomuus johti siihen, että poliisi kielsi testauksen jatkamisen. Räjähdys ei johtunut potkurista, kuten monet aikalaiset uskoivat.
Potkurin ajatus oli tunnettu pitkään. Yksi varhaisimmista oli David Bushnellin Turtle-sukellusveneessä Yhdysvaltain vapaussodan aikana käytetty käsikäyttöinen ruuvi. Vuonna 1836 englantilainen keksijä Francis Pettit Smith testasi hyvin samanlaista potkuria kuin Resselin kehittämä. Vuonna 1845 tehtiin ensimmäinen Atlantin ylitys potkurikäyttöisellä "SS Great Britain"-aluksella. Potkurin kehitys vakiintui 1880-luvulla.
Wienissä sijaitsevassa Resselin muistomerkissä häntä kutsutaan niin potkurin kuin höyrylaivan keksijäksi. Resselin muita keksintöjä ovat muun muassa putkiposti sekä kuula- ja rullalaakerit. Hän sai elinaikanaan useita patentteja.
Ressel kuoli Ljubljanassa. Hänet on haudattu St. Christopherin hautausmaalle Bežigradin kaupunginosassa.
Hauskat eläinvideot

Hauskat eläinvideot oli Nelosella esitettävä viihdeohjelma, jossa tunnetut koomikot ja näyttelijät antavat äänensä sadoille eläimille ja tilanteille. Kuvamateriaalina on aitoa luontokuvaa, jonka päälle on ääninäytelty eläinten repliikkejä. Ääninäyttelijöinä toimivat Kari Hietalahti, Armi Toivanen, Jukka Rasila, Santtu Karvonen ja Lotta Lehtikari. Puolituntista ohjelmaa esitetään sunnuntaisin Nelosella.
Paimenharakka

Paimenharakka ("Ptilostomus afer") on varisten heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Levinneisyys.
Paimenharakoita elää Afrikassa päiväntasaajan alueella Atlantin rannikolta Etiopian ja Kenian länsiosiin saakka.
Loistoharakka

Loistoharakka ("Urocissa erythrorhyncha") on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Tuntomerkit.
Loistoharakalla on musta pää, kaula ja rinta. Yläpuoli on sininen ja vatsapuoli harmaanvalkoinen. Pyrstö on hyvin pitkä ja se on selkää kirkaamman sininen ja siinä on leveä valkoinen kärki. Nokka ja jalat ovat punaisenoranssit.
Levinneisyys.
Loistoharakoita elää Itä-Aasiassa. Lajin kokonaispopulaatiota ei ole arvioitu, mutta lajin on raportoitu olevan yleinen suurimmalla osalla levinneisyysaluettaan. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö.
Loistoharakat elävät ainavihannissa metsissä ja pensaikkoalueilla pääasiassa vuoristoisilla alueilla.
Ravinto.
Loistoharakat käyttävät ravinnokseen selkärangattomia ja muita pieniä eläimiä, hedelmiä ja siemeniä. Ne ryöstävät myös linnunmunia ja poikasia.
Albert Canet

Henry Albert Canet (17. huhtikuuta 1878 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 25. heinäkuuta 1930 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen tennispelaaja.
Canet saavutti Tukholman olympialaisissa 1912 pronssia nelinpelissä Edouard Mény de Maranguen parina sekä sekanelinpelissä Marguerite Broquedisin parina.
Yrjö Rantala

Yrjö Aleksanteri Rantala (9. joulukuuta 1904 Mäntsälä – 18. marraskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Metallityöväen Liiton puheenjohtajana vuosina 1940–1947.
Yrjö Rantalan vanhemmat olivat sekatyömies Johan Rantala ja Amanda Rantala. Rantala työskenteli aluksi sähköasentajana ja tuli paikallisen ammattiosaston kautta 1930-luvulla Metallityöväen Liiton liittotoimikuntaan. Hänestä tuli 1938 liiton varapuheenjohtaja ja 1940 puheenjohtaja. Rantala oli talvisodan aikana 1940 mukana SAK:n ja työnantajaliitto STK:n välisissä neuvotteluissa, jotka johtivat tammikuun kihlauksena tunnettuun yhteistyöjulistukseen. Hänen johdollaan Metallityöväen Liitto solmi vuonna 1947 Suomen ensimmäisen koko maan käsittäneen työehtosopimuksen. Liittojohtajana häntä pidettiin joustavana ja neuvotteluhaluisena. Rantala kuului 1944–1947 SAK:n työvaliokuntaan sekä ay-liikkeen edustajana Sotakorvausteollisuuden valtuuskuntaan. Työväenliikkeen ja metallialan yhtenäisyyden säilyttämiseksi hän oli sodan jälkeen mukana sopimassa yhteistyöstä kommunistien kanssa. Sosiaalidemokraattien halutessa kiihdyttää kommunisminvastaista taistelua sovinnollisena pidetty Rantala päätettiin vuonna 1947 korvata tiukempana pidetyllä Valdemar Liljeströmillä. Rantalalle järjestettiin uusi työ Valmetin sosiaalijohtajana, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1970.
Rantalasta tuli 1950-luvulla SDP:n paikallinen johtohahmo Helsingissä. Hän toimi puolueen valtuustoryhmän ja Helsingin osaston sekä viimeiset vuotensa Helsingin Työväenyhdistyksen puheenjohtajana. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja ja vaikutti muun muassa 1969 metron rakentamista koskeneen päätöksen syntymiseen. Vuonna 1955 Rantala valittiin myös SDP:n puoluetoimikuntaan. Hän sai 1965 kunnallisneuvoksen arvonimen.
Yrjö Rantalan poika on ministeri ja pääjohtaja Eero Rantala.
SS Great Britain

SS Great Britain oli vuonna 1843 vesille laskettu höyryvoimalla toimiva potkurikäyttöinen matkustajalaiva, joka nykyään on museolaivana. Laivan suunnitteli Isambard Kingdom Brunel Great Western Steamship Companylle Atlantin ylittävään liikennöintiin Bristolin ja New Yorkin välille. Laiva oli ensimmäinen rautarunkoinen höyrylaiva, joka ylitti Atlantin. Tämä vuonna 1845 tehty matka kesti 14 päivää. Höyrykoneen lisäksi laivassa oli mastot purjeita varten, koska höyrykoneisiin ei täysin luotettu.
Vesille laskettaessa vuonna 1843 se oli pisin matkustajalaiva ja säilyi sellaisena vuoteen 1854 saakka. Aluksen pitkä rakennusaika ja korkea hinta jättivät kuitenkin sen omistajat vaikeaan taloudelliseen tilanteeseen, ja he joutuivat luopumaan liiketoiminnasta aluksen ajettua navigointivirheen vuoksi karille vuonna 1846.
Alus myytiin hylkyjen pelastajille ja korjattiin. Sen jälkeen "Great Britain" kuljetti tuhansia maahanmuuttajia Australiaan, kunnes se muutettiin purjelaivaksi vuonna 1881. Kolme vuotta myöhemmin alus jäi pois käytöstä Falklandiin, missä sitä käytettiin varastona, karanteenilaivana ja hiiliproomuna, kunnes se haudattiin upottamalla vuonna 1937.
Vuonna 1970 "Great Britain" palautettiin Bristoliin kuivatelakalle, jossa se oli rakennettu. Nyt alus luetaan Englannin historiallisen laivaston kokoelmien tärkeimpiin aluksiin. Alus on hyvin suosittu vierailukohde, jossa käy 150–170 tuhatta vierailijaa vuosittain.
Johan Hinric Lidén

Johan Hinric Lidén (1741–1793) oli ruotsalainen oppihistorioitsija. Hän opiskeli Turun akatemiassa ja oli Uppsalan yliopiston dosentti vuodesta 1765. Hän sai professorin arvon 1779. Hän julkaisi muun muassa latinaksi Ruotsin kirjallisuudenhistorian "Historiola litteraria poëtarum suecanorum" (3 osaa, 1764–1772) ja luettelon kokoamistaan väitöskirjoista (1778–1780). Hän keräsi arvokkaita käsikirjoituskokoelmia.
Antoine Roussel

Antoine Roussel (s. 21. marraskuuta 1989 Roubaix, Ranska) on ranskalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, joka pelasi viimeisimpänä NHL-joukkue Arizona Coyotesissa. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osasi pelata myös laidassa. Rousselilla on myös Kanadan kansalaisuus.
Ura.
Seuraura.
Roussel on Deuil-la-Barren kasvatti, mutta pelasi tämän jälkeen seitsemän vuotta Nantesissa aina vuoteen 2004. Hän pelasi Ranskassa junioriurallaan Dragons de Rouenissa vuosina 2002–2004. Vuonna 2004 Rousselin vanhemmat päättivät lähteä Ranskasta töihin Kanadaan Quebecin Mont-Tremblantiin. Hän pelasi kauden 2005–2006 Midget AA-sarjassa ennen siirtymistä QMAAA-sarjan Collège Charles-Lemoy Riverainsiin seuraavaksi kaudeksi.
QMJHL-joukkue Chicoutimi Saguenéensiin päävalmentaja ja GM Richard Martel päätti antaa Rousselin koittaa onneaan joukkueessa kaudella 2006–2007 ja hän sai lopulta sopimuksen. Hän pelasi joukkueessa vuoteen 2010. Roussel oli joukkueen varakapteeni kaudella 2008–2009 ja kapteeni seuraavalla kaudella. Jälkimmäisellä kaudella hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies runkosarjassa ja pudotuspeleissä tehoilla 28+28=56.
Syyskuussa 2010 Roussel teki try out -sopimuksen Boston Bruinsin kanssa. Hän osallistui joukkueen harjoitusleirille, mutta ei saanut lopulta sopimusta. Roussel lähetettiin joukkueen farmiin Providence Bruinsiin AHL:ään, ja hän pelasi kaudella myös sarjatasoa alempana ECHL:n Reading Royalsissa. Syyskuussa 2011 Roussel liittyi Vancouver Canucksin harjoitusleirille, mutta ei saanut koeajan jälkeen sopimusta joukkueeseen ja liittyi farmijoukkue Chicago Wolvesiin, jossa hän pelasi koko kauden 2011–2012.
Heinäkuussa 2012 Roussel teki kaksivuotisen kahdensuunnan sopimuksen NHL-joukkue Dallas Starsin kanssa. Hänet lähetettiin harjoitusleirin päätteeksi farmijoukkue Texas Starsiin. NHL-kausi 2012–2013 viivästyi työsulun vuoksi, ja sen päätyttyä tammikuussa 2013 Roussel sai kutsun Dallas Starsiin. Hän teki NHL-debyyttinsä 2. helmikuuta 2013 kotona Phoenix Coyotesia vastaan ja teki samassa ottelussa ensimmäisen NHL-maalinsa. Hänet valittiin ottelun kolmanneksi tähdeksi.
Maajoukkueura.
Roussel edusti Ranskaa MM-kilpailuissa vuonna 2012. Hän on pelannut myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailut vuonna 2009 (A-lohkon hopeaa) ja alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailut vuonna 2006. Roussel edusti Ranskaa myös jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017.
Dorlan Pabón

Dorlan Maurício Pabón Ríos (s. 24. tammikuuta 1988 Medellín, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa meksikolaista Monterreytä ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Pabón siirtyi tammikuussa 2013 loppukauden kestävällä lainasopimuksella sevillalaisseura Real Betisiin. Aikaisemmin tammikuussa hänet ehdittiin myydä jo meksikolaisseura Monterreyhin, mutta FIFAn säännöt estävät yhden pelaajan pelaamisen kolmessa eri seurassa yhden kauden aikana, minkä vuoksi siirto toteutui vasta kesällä 2013.
16. elokuuta 2013 Pabónin ilmoitettiin palaavan Primera Divisióniin Valenciaan hänen vietettyään vain kesän Meksikossa. Valencialaisseura maksoi hänestä 7 miljoonan euron siirtokorvauksen.
Jean-Jacques Kantorow

Jean-Jacques Kantorow (s. 3. lokakuuta 1945 Cannes) on ranskalainen kapellimestari ja viulisti. Hänellä on venäläiset sukujuuret. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa, jossa voitti merkittävän palkinnon vuonna 1960. Hän aloitti uransa viulistina ja voitti 1960-luvun aikana lukuisia kilpailuja Euroopassa.
Kantorow levytti viulistina paljon keskeistä konsertto-ohjelmistoa. Glenn Gould ihaili hänen soittoaan, ja Grove Dictionaryssa hänen sanotaan soittajana "yhdistävän ranskalaisten ja venäläisten koulukuntien parhaat piirteet". 
Kantorowista tuli Auvergnen kamariorkesterin pääkapellimestari vuonna 1985 ja Ensemble Orchestral de Parisin pääkapellimestari 1993. Hän on lisäksi johtanut muun muassa Orchestre de Parisia, Alankomaiden kamariorkesteria, Tapiola Sinfoniettaa ja Helsingin kamariorkesteria. Hän on opettanut Strasbourgin, Rotterdamin ja Pariisin konservatorioissa.
SBS Rupu

SBS Rupusakki eli SBS Rupu on Huittisissa toimiva salibandyseura. Sillä on 11 joukkuetta, joissa pelaa lähes 250 pelaajaa. SBS Rupun suurin saavutus on naisten Salibandyliigan 4. sija kaudelta 2006–2007, jolloin naisten päävalmentaja Matti Kaipio nousi myöhemmin Suomen naisten salibandymaajoukkueen päävalmentajaksi. Myös SBS Rupun C-juniorit pelasivat kaudella 2012-2013 SM-sarjaa valmentajanaan Jussi Tommila. SBS Rupun miehet nousivat kaudelle 2020-2021 takaisin 2. divisioonaan. 
Historia.
SBS Rupun toiminta alkoi 1990-luvun alkupuolella Huittisten Laitisen asuinalueelta, missä joukko omistautuneita pallonpotkijoita kokoontui pelailemaan jalkapalloa. Kaukalojalkapallon ohella osallistuttiin myöhemmin myöskin salibandy- puulaakiturnauksiin. Joukkueelle piti keksiä nimi, jolloin Laitisen Rupusakki sai nimensä. 
1990-luvun puolivälissä Rupusakki panosti yhä enemmän salibandyyn ja vuoden 1995 alkusyksyllä päätettiin lähteä miesten valtakunnalliseen sarjaan nimellä Puulaakiseura Rupusakki. Toisella kaudellaan, kaudella 1996-1997, toimintaan mukaan saatiin myös nais- ja juniorijoukkueita. Kauden 1998-1999 alussa seuran nimeä lähdettiin muuttamaan ja näin nykyinen SBS Rupusakki, eli SBS Rupu sai nimensä. Vuosituhannen vaihteessa Rupu sai useita mitaleja B- ja C-tyttöjen SM-sarjoissa.
Vuonna 2019 Huittisiin valmistui Tahto Areena, jossa SBS Rupu pelaa kotiottelunsa.
Marian Suski

Marian Franciszek Suski (2. marraskuuta 1905 Kielce – 25. joulukuuta 1993 Wrocław) oli puolalainen miekkailija. Hän sai miesten säilän joukkuekilpailussa pronssia vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa ja kilpaili siinä uudelleen vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä jääden joukkueineen neljännelle sijalle.
Suski oli Leszek Suskin setä tai eno.