Kaukovainio

Kaukovainio (lempinimeltään "Kaketsu") on Oulun kaupunginosa ja Kaukovainion suuralueen keskus, joka sijaitsee noin kolme kilometriä Oulun keskustasta etelään Pohjantien (valtatie 4), Kainuuntien (valtatie 22) ja Poikkimaantien rajaamalla alueella. Alueen koko on noin 120 hehtaaria.
Kaukovainio on pääosin vuosina 1965–1974 valmistunut kerrostalovaltainen lähiö. Rivi- ja omakotitalot on rakennettu valtaosin omalle alueelleen Kaukovainion luoteispuolelle. Joutsentien pohjoispuolisella alueella on sijainnut 1960-luvulta alkaen suuri Oulun koulutuspalveluiden keskittymä, ns. Kotkantien kampusalue.
Kaukovainiota pidetään puhdaspiirteisenä esimerkkinä ns. modernista metsälähiöstä. Alueen suunnittelutavoitteena oli yhdistää luonnonläheisyys, kyläyhteisöllisyys ja yhteiskunnan modernit mukavuudet. Katunäkymät ovat vehreitä. Modernistista arkkitehtuuria edustavat asuinrakennukset on sijoitettu väljästi mäntyvaltaisen metsän ja viheralueiden keskelle. Vuonna 2015 Kaukovainio pääsi Oulun kaupungin arvoalueiden listalle ja alue arvioitiin maakunnallisesti arvokkaaksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Alueella on lisäksi useita arkkitehtonisesti ja kulttuurihistoriallisesti merkittäviä rakennus- ja korttelikokonaisuuksia, kuten vanhusten palvelutalo Hiirosenkoti ja arkkitehtuuritoimisto Risto Harjun suunnittelemia kohteita.
Kaukovainiota on uudistettu 2010-luvun alusta lähtien monin tavoin. Uusi Kaukovainion keskuksen asemakaava valmistui 2017 ja uusi liikekeskus avattiin 2019.
Kaukovainion uudistus 2010–2030.
Kaukovainion uudistuksen alkusoitto oli Hiirosenkodin saneeraus ja laajennus 2011–2015 ja Kaukovainion koulun peruskorjaus 2011–2012. Koulun julkisivun alkuperäinen ilme säilyi mutta käytännössä rakennus uusittiin kantavia seiniä lukuun ottamatta. Peruskorjauksen yhteydessä koulu muutettiin ala-asteesta kaikki luokka-asteet kattavaksi peruskouluksi. Peruskorjauksen yhteydessä valmistui koulun päätyyn uusi Kaukovainion kirjasto, jonka suunnitteli Jukka Lahtinen ja Arkkitehtitoimisto HML Oy. Myös nuorisotilat sisältävä rakennuskompleksi tunnetaan nimellä Hiirihaukkatalo. Kouluajan ulkopuolella rakennuksessa on yhteisöllistä toimintaa, kuten lasten kerhoja ja kansalaisopistokursseja.
Kaukovainion keskuksen uuden, vuoden 2017 asemakaavan laati Oulun kaupungin kaavoitusarkkitehti Antti Määttä. Keskuksen uudistuksessa vanhoista rakennuksista jäi jäljelle ainoastaan Hiirihaukkatalo. Liikekeskus siirtyi lähemmäs Hiirihaukantien ja Merikotkantien risteystä, johon rakennettiin liikenneympyrä. Hiirihaukkatalon viereen, vanhan rivi- ja pientaloalueen jatkoksi rakennettiin rivi-, luhti- ja erillistaloja vuosina 2020–2023. Lisäksi Sivakka on aloittanut vuokratalokantansa uudistamishankkeen rakentamalla kolme uutta kerrostaloa. Kaiken kaikkiaan kaava-alue sisältää uutta, pääosin vapaarahoitteista asuinrakentamista noin 1200–1500 hengelle.
Arinan omistama liikekeskus ja uudet kerrostalot on suunniteltu EU-rahoitteisen Smart Cities -hankkeen puitteissa. Projektin tavoitteiden mukaisesti rakennuksissa on pyritty vähäiseen hiilijalanjälkeen ja lähes omavaraiseen energiatalouteen. Hankkeen yhteydessä Hiirihaukkatalo varustettiin aurinkopaneelein. Keskuksen uusia asuintaloja ovat suunnitelleet muiden muassa Arkkitehtitoimisto Veli Karjalainen, Arkkitehdit M3 ja Vauhtiviiva.
Niin sanotun Kaukovainion portin asemakaava valmistui 2023. Kaavassa Pohjanpuistosta lohkaistiin alue ja muodostettiin uusi, vapaarahoitteinen kerrostalokortteli noin 250 asukkaalle Merikotkan- ja Joutsenteiden risteykseen.
Kaukovainion uudistusta on suunniteltu yhdessä asukkaiden ja oppilaitosten, kuten Oulun ammattikorkeakoulun kanssa. Suunnittelu ja toteutus saivat tukea valtakunnalliselta Asuinalueiden kehittämisohjelmalta. Tuen avulla puistoja sekä leikki- ja urheilumahdollisuuksia on parannettu. Esimerkiksi Haukkapuistoon saneerattiin uusi keskusleikkipuisto, jonka kupeessa on tasapainoilu- ja kiipeilyrata. Tinakentän yhteyteen rakennettiin skeitti- ja pomppurata. Ulkokuntosalit toteutettiin Kainuunpuistoon ja Hiirosen urheilupuistoon. Sittemmin myös Kainuunpuiston leikkikenttä on peruskorjattu.
Kaukovainion uudistukseen on liittynyt myös merkittäviä infrahankkeita, kuten tiestön ja alikulkujen uusimista. Näistä uudistuksista mainittakoon uusi ramppi, joka sujuvoittaa liikennettä moottoritien suuntaan, sekä alueen ympärille rakennetut meluvallit sekä Poikkimaantien uudistukset ja lisäkaistat.
Oulun uudessa yleiskaavassa (2016) on Kaukovainion keskuksen lisäksi useita varauksia asuinrakentamiselle ja Hiirosenkodin laajentamiselle. Tällainen kehitettävä alue on esimerkiksi Ylimaan käytöstä poistettu urheilukenttä. Näennäisen turha alue on kuitenkin löytänyt alueen asukkaille tärkeän ja koko Oulua palvelevan käyttötarkoituksen Sirkus Finlandian ja muiden kiertävien ryhmien esiintymispaikkana.
Myös Kaukovainion kampusperinteet jatkuvat ja uudistuvat. Koulutuskuntayhtymä OSAO päätti 2023, että uusi kampus rakennetaan Kotkantie 1:een entisen Oulun ammattikorkeakoulun paikalle. Kotkantie 2:n ja Kontinkankaan historiallisista tiloista luovutaan ja pääosa oppilaitoksen toiminnoista keskitetään uudelle kampukselle. Suunniteltu opiskelijamäärä on noin 5000 ja henkilökuntamäärä noin 500. Rakennushankkeessa noin 40 % on vanhan ammattikorkeakoulun tilojen peruskorjausta ja 60 % uudisrakentamista. Uuden kampuksen suunniteltu kokonaisala on 48 000 m² ja investoinnin arvo 112 miljoonaa euroa. Arkkitehtisuunnittelusta vastaa ARCO Architecture Company. Hankkeen ensimmäisessä vaiheessa puretaan entisen ammattikorkeakoulun osat A, B ja C vuonna 2026. Rakennustyöt toteutetaan vuosina 2027–2032.
Kotkantien päähän, entisen Oulun aikuiskoulutuskeskuksen tilojen paikalle, on tullut vuonna 2023 vireille kaavamuutos, joka mahdollistaisi laajamittaisen toimisto- ja liiketilojen rakentamisen. Aikuiskoulutuskeskuksen A-rakennuksen purkutyöt alkoivat marraskuussa 2024.
Kaukovainion arvoalueen status on edellyttänyt, että alueelle on laadittu rakennusten korjaustapaohjeet. Niiden avulla pyritään säilyttämään alueen alkuperäinen ilme julkisivu-, ikkuna- ja piharemonteissa, joita alueella on tehty paljon 2010-luvulta lähtien. Esimerkiksi Kaukovainion itäpuolella on alkuperäisenkaltainen värimaailma palautettu useamman taloyhtiön julkisivuun. Myös metsälähiölle ominaista puustoa on pyritty vaalimaan remonteissa.
Kaukovainion historiaa 1950–2010.
Kaukovainion arkkitehtuuri heijastelee rakennusajalle ominaisia yhteiskunnallisia ihanteita, kuten pyrkimystä tasavertaiseen ja terveelliseen asumiseen. Kaikille ihmisille piti tuottaa kohtuuhintaisia ja laadukkaita asuntoja modernein mukavuuksin. Tasavertaisuus toteutuikin siinä, että samalle alueelle ja jopa samaan kerrostaloon asettui eri yhteiskuntaluokkien edustajia: duunareita ja neuvoksia tai saman firman toimitusjohtaja ja työntekijöitä.
1950-luku.
Kaukovainion vanhin osa on 1950-luvun alussa rakennettu Hiirosenkoti, joka muodostaa laajennuksineen näyttävän rakennuskokonaisuuden alueen koillisosaan. Ennen lähiön rakentamista Hiirosenkodille kuljettiin Karjasillan kautta Kaukovainiontien päästä. Alue oli pääosin mäntyvaltaista metsää ja pohjois- ja koillisosissa oli peltoja.
1965–1970.
Lähiön ydinosa valmistui nopeassa tahdissa. Se sijoittuu pääkatujen, Maa- ja Merikotkanteiden, muodostaman kehämäisen lenkin sisäpuolelle. Tiestö nimettiin asemakaavan mukaisesti metalli- ja lintuteemaisesti.
Aikakauden suunnitteluihanteisiin kuului, että rakennukset suunniteltiin yhtenäisesti koko korttelin tai kadun osalta, minkä vuoksi Kaukovainiolla on paljon ilmeeltään yhtenäisiä katunäkymiä. Kaukovainiota pidetäänkin edustavana esimerkkinä 1960-luvun lähiörakentamisesta, johon kuuluivat ”lättähatut” eli tasa- tai pulpettikattoiset rivi- ja pientalot ja yleisilmeeltään minimalistiset betoni- ja tiilikerrostalot.
Kerrostalot ovat pääosin tiilellä verhottuja betonielementtitaloja puu- ja peltidetaljein. Yleisin kerrostalotyyppi on ajalle ominainen, pitkänomainen, kolmikerroksinen lamellitalo. Kana- ja Varpushaukanteillä on yhtenäinen Arkkitehtitoimisto Savolainen &amp; Torvikosken suunnittelema kerrostalojen alue. Jalo-, Vaski- ja Kanahaukanteille rakennettiin myös valkoisten seitsenkerroksisten kerrostalojen ryhmiä.
Edustavia esimerkkejä ajan rivitalorakentamisesta löytyy erityisesti Hauli-, Hela- ja Maljateiltä. Rakennusajankohdan erikoisuutena ovat jopa 220 neliön rivitaloasunnot ja kerrostalojen uima-altaat, joista ensimmäiset rakennettiin Vaskitien tornitaloihin.
Vuonna 1967 valmistui Kaukovainion ostoskeskuksen ensimmäinen vaihe Hiirihaukantielle. Ostarin erikoisuus oli, että kahteen riviin sijoitetut rakennukset muodostivat keskelleen katetun basaarimaisen kauppakäytävän. Muista palveluista mainittakoon Kaukovainion Teboil, joka valmistui Joutsentien ja Merikotkantien risteykseen 1968.
1971–1974.
Vuoden 1970 asemakaava muutti pääosan Kaukovainion itäpuolen puistoalueesta ja julkisen rakentamisen kortteleista kerrostaloalueeksi. Se suunniteltiin tiiviissä yhteistyössä Oulun kaupungin kaavoituksen, neljän rakennuttajan ja rakennuttajien valitsemien kolmen arkkitehtitoimiston kanssa. Näin alueesta tuli poikkeuksellisen yhtenäinen arkkitehtoninen kokonaisuus, joka ilmentää 1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun ihanteita. Kuten 1960-luvun asemakaava-alueella, on uudella alueellakin pitkiä lamellitaloja ja tornitaloja mutta jälkimmäisiä on suhteessa enemmän. Muutoin valkoharmaissa kerrostaloissa oli kirkas tehosteväritys.
Kaukovainion keskustassa merkittävin uudiskohde oli Kaukovainion kansakoulun valmistuminen 1970. Lapsia oli alueella niin paljon, että koulu oli jo valmistuessaan ahdas. Koulun pihalla oli aina 1980-luvun alkuun asti ns. viipalekoulu eli tilapäinen koulun lisärakennus.
Vaskitien päiväkoti aloitti toimintansa 1972. Ajalle ja alueelle tyypilliseen tapaan se sijaitsee kerrostalon pohjakerroksessa ja siinä on suuri, puistomainen leikkipiha. Alun perin tontille suunniteltiin seurakunnan tiloja.
1975–1992.
Maakotkan- ja Ampuhaukanteiden eteläpuolelle rakennettiin kerrostaloja, Ylimaan urheilukenttä ja alikäytäviä Poikkimaantien toiselle puolelle Hiirosen urheilupuistoon. Arkkitehti Kimmo Kuismanen suunnitteli Kaukovainion ainoat postmodernistiset kerrostalot (Ampuhaukantie 2 ja Tuulihaukantie 4–6).
Seurakuntatalo valmistui Hiirihaukantielle koulun viereen 1977. Ostaria laajennettiin edelleen ja 1980-luvulla se oli laajimmillaan. Muista alueeseen merkittävästi vaikuttaneista hankkeista mainittakoon teräsyhtiö Rautaruukin pääkonttori, joka valmistui Kaukovainion kupeeseen Hiirosen puolelle vuonna 1979.
2000-luku.
Muistisairaiden palvelutalo Kairos-koti valmistui vuonna 2001 Varpushaukantien päähän. Kultatielle rakennettiin Otokylän oppilasasuntoja. Vuonna 2008 valmistuneen oppilaskylän suunnitteli UKI Arkkitehdit. Rakennukset on toteutettu kauniisti samassa mittakaavassa kuin vastapäinen Hiirosenkoti.
Ammattikoulua laajennettiin Kotkan- ja Joutsentien risteyksessä. Uuden, tehosteväritykseltään sinisen, palvelualojen yksikön suunnitteli Arkkitehtitoimisto Pekka Lukkaroinen vuonna 2003.
Kaukovainio taiteessa.
Kaukovainio on päätynyt useiden taideteosten aiheeksi. Alueen nimeä kantavan runoelman (2008) on kirjoittanut Jouko Saksio ja romaanin (2022) Tommi Takkunen. Jälkimmäinen kertoo lähiöelämästä hyvä- ja vähäosaisen nuoren näkökulmasta. Lisäksi alue on ollut sekä yhteisöllisen valokuvainstallaation kohteena että Oulun taidemuseon "Lähiötarinoita" -näyttelyn (2015) aiheena . Sanna Krookin ja Uma Nissin teos "Kaketsu" (2019) kokoaa yhteen alueen ihmisistä ja kodeista otettuja kuvia sekä alueelta kerättyjä tarinoita.