tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Azerbaidžan Turkvision laulukilpailussa

Azerbaidžan osallistui Turkvision laulukilpailuun ensimmäisen kerran vuonna 2013, jolloin se sai myös ensimmäisen voittonsa.
Historia.
2013.
Azerbaidžan osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. TV-yhtiö Azad Azerbaijan TV (ATV) järjesti "Türkvizyon Milli Seçim Turu" -karsinnan, jonka finaali pidettiin 23. marraskuuta.
Karsinnan voitti Farid Hasanov. Hän ei osallistunut kilpailuun voittokappaleellaan, vaan edustuskappaleeksi vaihdettiin ”Yaşa”. Hasanov voitti sillä kilpailun keräten 210 pistettä.
2014.
Toukokuussa 2014 kerrottiin, että Azerbaidžan osallistuu myös vuoden 2014 kilpailuun. ATV muutti karsintajärjestelmää edellisvuodesta: erillisen karsinnan sijaan kilpailuun lähtijä valittiin "Azerbaycan'ın Sesi" (Azerbaidžanin "The Voice") -kilpailulla. 21. syyskuuta pidetyn finaalin voitti Elvin Ordubadlı. Finaalin jälkeen hänen edustuskappaleekseen vahvistettiin ”Divlerin yalqizliği”.
Azerbaidžan sijoittui semifinaalissa alun perin sijalle 14, vain kahden pisteen päähän finaalipaikasta. Kävi kuitenkin ilmi, että Turkmenistanille annetut pisteet oli laskettu väärin, ja pisteiden korjaamisen jälkeen päätettiin semifinaalin 15 parasta päästää finaaliin. Finaalissa Azerbaidžan sai 177 pistettä ja sijoittui yhdeksänneksi.
2015.
Vuoden 2015 kilpailussa Azerbaidžania edusti Mehman Tağiyev kappaleella ”İstanbul”. Finaalissa Tağiyev sai 155 pistettä ja sijoittui seitsemänneksi.
Neighborhood unit

Neighborhood unit on yhdysvaltalaisen Clarence A. Perryn 1900-luvun alkupuolella esittelemä kaupunkisuunnittelumalli, joka vaikutti epäsuorasti Suomessa 1940-luvulla lähiöaatteen muodostumiseen. Riitta Hurme on kääntänyt termin "kaupunkilähiöksi", Anneli Junton käännöksiä ovat naapurustoyksikkö ja naapuruusyksikkö. 
Tausta ja konsepti.
Perryn konseptin taustalla vaikuttivat sosiologinen kaupunkitutkimus sekä Chicagossa järjestetty suunnittelukilpailu, jossa kiinnitettiin huomiota asuinalueiden integroitumiseen kaupunkiin sekä niiden palveluiden järjestämiseen. Perry esitteli lähiöideansa virallisesti vuonna 1929 artikkelissaan "The Neighborhood Unit", joka julkaistiin New Yorkin aluesuunnitteluun liittyvässä monografiassa. Idean olennainen sisältö avattiin jo kirjoituksen alaotsikossa: ”suunnitelma perheiden yhteisön järjestelemiseksi” (). Perryn ajatuksena oli estää anonyymin massayhteiskunnan muodostuminen jäsentämällä kaupunki toiminnallisiksi yksiköiksi, joiden väestörakenne olisi homogeeninen. Perry halusi ympäristön olevan yksilön kodin laajentuma.
Perryn mukaan lähiön koon tuli perustua ala-asteen oppilasmäärään. Pinta-ala oli riippuvainen asukastiheydestä. Lähiön tuli rajautua joka sivulta katuihin, jotka mahdollisivat ohikulun. Lisäksi lähiössä tuli olla virkistysalueita ja keskustasta etäämpänä kaupallisia palveluita. Instituutioiden, kuten koulun, tuli sijaita keskeisellä paikalla. Katuverkon tehtävänä oli palvella ensisijaisesti lähiön sisäistä liikennettä ja tehdä läpikulusta hankalaa. Työpaikkoja ei lähiöön tulisi luoda omaa palveluntarvetta enempää. Perryn lähiö kiinnittyi olemassaolevaan kaupunkirakenteeseen kiinteästi, ja sen suositeltu asukasmäärä oli 5 000–6 000 ja pinta-ala noin 65 hehtaaria. 
Vaikutus Suomessa.
Suomeen lähiöaatteen tuonut Otto-Iivari Meurman ei "Asemakaavaoppia" (1947) kirjoittaessaan tuntenut Perryn kirjoituksia, mutta Perryn vaikutus on Riitta Hurmeen mukaan kulkeutunut Meurmanin ajatuksiin epäsuorasti. Perryn ajatusten vaikuttamina rakennettiin muun muassa Radburn, jonka Meurman mainitsee kirjassaan esimerkkinä "uusimmista puutarhakaupungeista", ja myös Heikki von Hertzen viittaa siihen (välitettynä Lewis Mumfordilta) kirjassaan "Koti vaiko kasarmi lapsillemme" (1946).
Haaralampi (Ikaalinen)

Haaralampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Haaralampi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 280 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,9 hehtaaria. Lammen muoto on kuin risti, joten lahdelmia voidaan pitää haaran osina. Se sijaitsee suomaastossa ja siksi siihen laskee ymäristöstä seitsemän suo-ojaa. Laskuoja lähtee pohjoislahdesta ja kiertää 1,3 kilometriä Paakkulannevan suo-ojien kautta laskien lopulta Karhulampeen. Rantaviivan pituus on 800 metriä. Karpanperältä lähtevän metsäautotien päässä on kolme haaraa, jotka vievät lammelle. Niistä kahden päässä sijaitsee vapaa-ajan asunnot.
Kaspars Bērziņš

Kaspars Bērziņš (s. 25. elokuuta 1985 Ogre, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen koripalloilija.
Bērziņš on pelannut urallaan Latviassa, Espanjassa ja Venäjällä. Hän voitti Latvian mestaruuden vuosina 2008, 2011, 2012 ja 2013 sekä Espanjan cupin vuonna 2005. Vuonna 2008 hän voitti latvialaisessa Barons LMT:ssä FIBA EuroCupin (EuroChallenge) mestaruuden.
Latvian miesten maajoukkueessa Bērziņš sijoittui EM-kilpailuissa 11:nneksi vuonna 2013 ja kahdeksanneksi vuonna 2015.
Mindaugas Timinskas

Mindaugas Timinskas (s. 28. maaliskuuta 1974 Šilutė, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Timinskas pelasi muun muassa Liettuassa ja Espanjassa ja voitti useita Liettuan mestaruuksia.
Timinskas kuului Liettuan maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Sydneyssä 2000 ja EM-hopeaa Kreikassa 1995. Hän kilpaili Liettuan joukkueessa myös vuosien 1997 ja 2001 EM-kilpailuissa.
Gvidonas Markevičius

Gvidonas Markevičius (s. 3. tammikuuta 1969 Šakiai, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Markevičius pelasi muun muassa Liettuassa ja Puolassa.
Markevičius kuului Liettuan maajoukkueeseen sen saavuttaessa EM-hopeaa Kreikassa 1995.
Rāznan kansallispuisto

Rāznan kansallispuisto () on latvialainen vuonna 2007 perustettu suojelualue, joka sijaitsee maan itäosan järvialueella Latgalliassa, Rēzeknen kaupungin eteläpuolella. Puisto on 596,15 neliökilometrin laajuinen.
Kansallispuiston keskeisin osa on Rāznajärvi, joka on Latvian toiseksi suurin järvi (57,56 km²). Järven pääallas on saareton. Sen etelä- ja itärannat ovat hiekkarantojen ansiosta sopivia virkistyskäyttöön, mutta pohjois- ja länsirannat ovat mutaisia. Lisäksi puistoon sisältyy metsä- ja ruohikkoalueita. Järven itärannalla on majoituspalveluja ja sinne on bussiyhteydet Rēzeknestä. Pyöräily on yksi vaihtoehto tutustua alueeseen.
Līgatnen kunta

Līgatne on paperiteollisuuden varassa kasvanut yhdyskunta Gaujajoen varressa Latvian keskiosassa. Vuoden 2009 hallintouudistuksessa siitä muodostettiin itsenäinen kunta. Nykyisin Līgatne tarkoittaa siis sekä kuntaa että sen keskustaa. Paikkakunnan paperitehdas perustettiin vuonna 1815 ja silloin sai alkunsa myös alueen asutus. Tehdas työllistää nykyisin noin 140 henkeä.
Neuvostoaikainen bunkkeri.
Līgatnen kuntoutuskeskuksen alla on aikanaan salainen 2 000 neliömetrin kokoinen bunkkeri. Se oli tehty kylmän sodan aikana Latvian neuvostotasavallan johtohenkilöiden turvaksi sodan varalta. Bunkkeriin järjestetään turistikierroksia.
Māris Bružiks

Māris Bružiks (s. 25. elokuuta 1962 Pļaviņas, Aizkrauklen piiri) on latvialainen kolmiloikkaaja, joka aktiiviurallaan edusti myös Neuvostoliittoa. Hän on pituudeltaan 187 cm ja hän edusti Aizkraukles Vārpa -seuraa.
Bružiks voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Madridissa 1986 sisäratojen maailmanennätystuloksella 17,54 m. Hän sai samana vuonna hopeaa Stuttgartin EM-kilpailuissa tuloksella 17,33. Hän sijoittui seitsemänneksi MM-hallikilpailuissa Indianapolisissa 1987 ja sai samana vuonna pronssia universiadeissa tuloksella 16,90.
Bružiks sijoittui 1992 neljänneksi Genovan EM-hallikilpailuissa, kymmenenneksi Barcelonan olympialaisissa ja neljänneksi Havannan maailmancupissa. Hän sai hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa Torontossa 1993 tuloksella 17,36, mutta karsiutui loppukilpailusta Stuttgartin MM-kilpailuissa. 
Bružiks sijoittui kuudenneksi Pariisin EM-hallikilpailuissa 1994. Hän sai samana vuonna pronssia Helsingin EM-kilpailuissa tuloksella 17,20 ja oli viides GP-finaalissa. Hän sijoittui kymmenenneksi Göteborgin MM-kilpailuissa 1995. 
Bružiks voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Tukholmassa 1996 tuloksella 16,97. Hän karsiutui loppukilpailusta Ateenan MM-kilpailuissa 1997.
Bružiks voitti Latvian-mestaruuden ulkoradoilla 1992–1995 ja 1997–1998 sekä sisäradoilla 1993 ja 1996.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: IAAF
Australian miesten lentopallomaajoukkue

Australian miesten lentopallomaajoukkue edustaa Australiaa kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on sijoittunut olympialaisissa parhaimmillaan kahdeksanneksi ja maailmanmestaruuskilpailuissa 15:nneksi. Se on tällä hetkellä maailmanrankingissa sijalla 16.
Australia pelasi olympialaisissa ensimmäisen kerran kotikisoissaan Sydneyssä 2000 ja sijoittui kahdeksanneksi voitettuaan alkulohkossa kaksi ottelua viidestä ja hävittyään puolivälierissä Italialle 1–3. Ateenan olympialaisissa 2004 Australia sijoittui 12:nneksi voittamatta otteluakaan ja Lontoon olympialaisissa 2012 sijoitus oli yhdeksäs joukkueen voitettua Ison-Britannian ja Puolan sekä hävittyä muut kolme alkulohko-otteluaan.
Australia pelasi maailmanmestaruuskilpailuissa ensimmäisen kerran vuonna 1982, jolloin se hävisi kaikki kolme otteluaan lukemin 0–3. Vuoden 1998 kisoista alkaen joukkue on aina selviytynyt mukaan MM-lopputurnaukseen. Ensimmäisen otteluvoittonsa se saavutti vuoden 1998 kisoissa Turkista. Seuraavat otteluvoittonsa Australia saavutti vuonna 2014 Kamerunista ja Venezuelasta ja joukkue oli lopulta jaetulla 15. sijalla jäätyään jatkolohkossa ilman voittoja. Vuoden 2018 MM-kilpailuissa Australia voitti viiden joukkueen alkulohkossa Kamerunin ja Tunisian sekä kolmen joukkueen jatkolohkossa Slovenian ja sijoittui 14. sijalle.
Australia sijoittui vuoden 2014 maailmanliigassa jaetulle viidennelle sijalle. Se pääsi isäntämaana kakkosryhmän lopputurnaukseen ja voitti siellä välierissä Alankomaat 3–0 ja loppuottelussa Ranskan 3–2. Täten se pääsi Italiassa pelattuun ykkösryhmän lopputurnaukseen, jossa se hävisi molemmat ottelunsa, Yhdysvalloille 1–3 ja Italialle 0–3.
Australia voitti Aasian-mestaruuden vuonna 2007.
Slīteren kansallispuisto

Slīteren kansallispuisto () on latvialainen vuonna 1999 perustettu suojelualue, joka sijaitsee Kurzemen niemen pohjoisessa kärjessä. Puisto sijaitsee Dundagan kunnassa ja se on 163,6 neliökilometrin laajuinen. Se käsittää Itämeren rannan mäntykankaita ja hiekkarantoja. Puiston yhtenä osana on Liivinrannan vanha kalastajakylä, joka on kulttuurihistoriallisesti arvokas.
Iida Ketola

Iida Annastiina Ketola-Korppila (s. 1990) on suomalainen mediapersoona, kampaamoyrittäjä ja radiojuontaja. 
Iida Ketolan ura alkoi kesäkuussa 2009 MTV:n "Rantalentis"-ohjelman juontajana. Syksyllä 2009 hän osallistui Subilla nähtyyn "Big Brother" -ohjelmaan. Sen jälkeen hän on esiintynyt useissa TV-formaateissa ja ollut usean lehden kannessa.
Vuonna 2012 Ketola osallistui "Viidakon tähtöset" -sarjan ensimmäiselle tuotantokaudelle. Ketola on osallistunut myös julkkiksena "Kaksi julkkista ja yhdet häät" -ohjelmaan vuonna 2013 sekä "Starat lastenvahteina" -ohjelmaan. Ketola esiintyy myös Suomen rikoshistorian ratkaisemattomia rikoksia esittelevässä "Ratkaisematon tapaus Suomi" -tv-sarjan jaksossa, jossa hän kertoo tulleensa joulukuussa 2019 taksinkuljettajan raiskaamaksi matkallaan kotiinsa.
Ketola avioitui mediapersoona Renne Korppilan kanssa vappuna 2016. Pari erosi vuonna 2021. Vuonna 2015 he tekivät yhteistä aamuradio-showta NRJ:llä, ja elokuussa 2016 he alkoivat juontaa uutta ohjelmaa Sanoman radiokanavien suoratoistopalvelu Suplassa.
Julian Rhind-Tutt

Julian Rhind-Tutt (s. 20. heinäkuuta 1968 West Drayton, Suur-Lontoo) on brittiläinen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa.
Rhind-Tutt on nuorin viidestä sisaruksesta. Hän innostui näyttelemisestä esitettyään koulunsa näytelmässä Hamletia 16-vuotiaana.
Apteekrimäe suusahüppemäed

Apteekrimäe suusahüppemäed on seitsemän erikokoisen hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Otepäässä Virossa.
Apteekrimägi.
Apteekrimägi oli Otepään ensimmäinen pysyvä rakenteinen hyppyrimäki, se avattiin 20. lokakuuta 1963.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 47,0 metriä on hypännyt Illimar Pärn.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 34,5 metriä on hypännyt Sandra Sillaste.
Mustamäe suusahüppemäed

Mustamäe suusahüppemäed (myös Nõmme suusahüppemäed) on neljän erikokoisen muovitetun hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Nõmmen kaupunginosassa Tallinnassa Virossa.
Historia.
Mustamäe suusahüppemäed rakennettiin vuonna 1933 Tallinnaan Nõmmen ja Mustamäen kaupunginosien välissä olevalla Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala -luonnonsuojelualueelle.
Viron mestaruuskilpailut on järjestetty hyppyrimäistä vuosina 1935, 1937, 1938, 1940, 1941 ja 1952.
Mustamäe.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 59,0 metriä on hypännyt Kristjan Ilves.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 38,0 metriä on hypännyt Sandra Sillaste.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten kesämäkiennätyksen 44,0 metriä on hypännyt Annemarii Bendi.
K25.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 30,0 metriä ovat hypänneet Aleksander Peepre ja Ado Arvo.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 21,5 metriä on hypännyt Šarlote Šķēle.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten kesämäkiennätyksen 22,0 metriä on hypännyt Airiin Pikk.
K18.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 21,5 metriä ovat hypänneet Eduard Bergman-Raidla ja Oskar Veldeman.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 16,0 metriä on hypännyt Airiin Pikk.
K10.
Hyppyrimäki rakennettiin vuonna 1933 ja sitä remontoitiin vuonna 1954. Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 10 metrissä, alastulorinteessä on muovitus.
Hyppyrimäen mäkiennätyksen 11,7 metriä ovat hypänneet virolaiset Otto Tamm ja Sergei Šumeiko 3. helmikuuta 1935 Viron mestaruuskilpailuissa.
Octopie

Octopie on vuonna 2009 perustettu vantaalainen progressiivisen rockin yhtye.
Yhtyeen levy "The Adventure of Harry and Walrus Kane" valittiin brittiläisen "Classic Rock" -lehden äänestyksessä vuoden 2015 5. parhaaksi progressiivinen rock -levyksi.
Metyylibentsyyliamiini

Metyylibentsyyliamiini eli 1-fenyylietyyliamiini (C8H11N) on amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä erityisesti asymmetrisissä synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa metyylibentsyyliamiini voi esiintyä värittömänä kiteisenä aineena tai nesteenä. Yhdiste liukenee veteen ja aine on kohtalaisen vahva emäs. Metyylibentsyyliamiini liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen R(+)-enantiomeerin ominaiskiertokyky on +40,3° ja S(-)-enantiomeerin ominaiskiertokyky on –40,3°.
Valmistus ja käyttö.
Metyylibentsyyliamiinia voidaan valmistaa ammoniakin ja asetofenonin välisellä pelkistävällä aminoinnilla. Toinen tapa on asetofenonin ja ammoniumformiaatin välinen Leuckart-reaktio. Reaktiossa muodostuu raseeminen seos, josta eri enantiomeerit voidaan erottaa resoluutiolla viinihapon tai karbamamaitohapon avulla.
Metyylibentsyyliamiinia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä resoluutioreagenssina erottamaan kiraalisten karboksyylihappojen eri enantiomeerit toisistaan. Sitä voidaan käyttää esimerkiksi maitohapon tai sen johdannaisten resoluutioon. Sitä käytetään myös stereoselektiivisissä karbonyyliyhdisteiden aminointireaktioissa ja kiraalisten amiinien valmistamiseen. Siitä valmistetaan myös eräitä lääkeaineita kuten etomidaattia.
The Savage Playground

The Savage Playground on Crashdïetin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 22. tammikuuta 2013. Albumi on laulaja Simon Cruzin viimeinen albumi Crashdïetin kanssa.
Albumi nousi Ruotsissa Sverigetopplistanin toiselle sijalle.
Andsumäe suusahüppemäed

Andsumäe suusahüppemäed on neljän erikokoisen hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Võrussa Virossa.
Historia.
Andsumä suusahüppemägi avattiin vuonna 1950. Siinä järjestettiin Viron mestaruuskilpailut vuosina 1950, 1951 ja 1953.
Vuonna 1975 lähelle entistä hyppyrimäkeä avattiin kaksi uutta muovitettua hyppyrimäkeä. Joinakin vuosina on talvella tehty lumesta K5 -hyppyrimäki. K30 ja K13 mäkien alastulorinteiden muovitus on uusittu vuonna 2011.
Andsumä suusahüppemägi.
Mäkiennätyksen kehittyminen.
Mäkiennätyksen 52,0 metriä on hypännyt Uno Kajak.
Andsumäe.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 36,0 metriä on hypännyt Artti Aigro.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 30,0 metriä on hypännyt Sandra Sillaste.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Kesämäkiennätyksen 32,5 metriä ovat hypänneet Artti Aigro, Kristjan Ilves ja Mario Visnap.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten kesämäkiennätyksen 25,0 metriä on hypännyt Sandra Sillaste.
K13.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 13,0 metriä ovat hypänneet Robert Toompuu, Markkus Alter ja Mattias Villem Ormisson.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 13,0 metriä on hypännyt Airiin Pikk.
Panthera spelaea vereshchagini

Panthera spelaea vereshchagini on pleistoseenilla eläneen luolaleijonan alalaji, jota esiintyi muinaisen Beringian alueella Jakutiassa, Alaskassa ja Yukonissa. Se erosi Euroopan luolaleijonista pienemmän kokonsa puolesta.
Kehityshistoria ja sukupuutto.
"Panthera spelaea vereshchagini" eli Beringiassa myöhäispleistoseenilla. Jo keskipleistoseenilla Beringiassa oli ollut leijonia, jotka vaelsivat Pohjois-Amerikkaan ja muodostivat suurikokoisen amerikanleijonan ("Panthera atrox"). Pienemmän "Panthera spelaea vereshchagini" -luolaleijonan suhde näihin varhaisiin leijoniin on epäselvä. Todennäköisesti alalaji kehittyi vähitellen samasta kantapopulaatiosta, josta amerikanleijona oli saanut alkunsa. Molekyylikellon perusteella näillä leijonilla oli yhteinen kantamuoto noin 337 000 vuotta sitten.
Noin 60 000 vuotta sitten "Panthera spelaea vereshchagini" levittäytyi Pohjois-Amerikkaan. Amerikanleijona asutti tuolloin Pohjois-Amerikan keskiosia, kun taas "Panthera spelaea vereshchagini" jäi mantereen pohjoisosiin. Kylminä kausina mannerjäätikkö erotti lajit toisistaan. Jostain syystä lajien välillä ei kuitenkaan ollut geenivirtaa edes interstadiaalien aikaan, jolloin muun muassa biisonit ja hevoset pystyivät liikkumaan Beringian ja Pohjois-Amerikan keskiosien välillä. Ilmeisesti jokin huonosti tunnettu este piti lajit erillään toisistaan.
"Panthera spelaea vereshchagini" kuoli sukupuuttoon noin 14–13 tuhatta vuotta sitten. Alalaji katosi ensin läntisestä Beringiasta, luultavasti viimeistään Bølling-interstadiaalin aikaan, kun taas Alaskassa se selvisi todennäköisesti Allerød-kaudelle asti. Ilmastonmuutoksen takia kasvillisuus muuttui ja kasvinsyöjät kärsivät, ja saaliseläinten määrän huvetessa "Panthera spelaea vereshchagini" ja muut luolaleijonat kuolivat sukupuuttoon.
Ilari Aalto

Ilari Aalto (s. 21. maaliskuuta 1990 Hämeenlinna) on raisiolainen tietokirjailija ja arkeologi. Aalto tunnetaan erityisesti keskiaikaa ja arkeologiaa käsittelevistä kirjoistaan. Hän työskentelee arkeologina turkulaisessa Aboa Vetus Ars Nova -museossa. 
Aallon vanhemmat ovat valokuvaaja Terho Aalto ja graafikko Jaana Aalto.
Kirjallinen tuotanto ja palkinnot.
Aalto on julkaissut kirjoja yhdessä puolisonsa, kuvataiteilija Elina Helkalan kanssa. He julkaisivat esikoistietokirjansa "Matkaopas keskiajan Suomeen" vuonna 2015. Kirja sai positiivisen vastaanoton. Sille myönnettiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinto lokakuussa 2016. Vuonna 2017 pariskunnalta ilmestyi tietokirja '. Kirjalle myönnettiin vuonna 2018 Vuoden arkeologinen teko 2017 -tunnustus, ja teos oli samana vuonna myös ehdokkaana Vuoden historiateos -palkinnon saajaksi. Vuonna 2019 pariskunta julkaisi ensimmäisen lasten tietokirjansa ', ja vuonna 2023 Aalto ja Helkala jatkoivat keskiaikatietokirjojensa sarjaa teoksella "Vuosi keskiajan Suomessa".
Suomen arvostelijain liiton Turun osasto myönsi Aallolle 2023 Kritiikin punnuksen tunnustuksena pitkäjänteisestä tarinallisten ja yksityiskohtaisten keskiaikaa ja esihistoriaa käsittelevien tietokirjojen julkaisemisesta.
Tieteellinen ura.
Aalto aloitti opintonsa Turun yliopistossa vuonna 2009 ja valmistui maisteriksi vuonna 2016. Parhaillaan Aalto tekee Turun yliopistossa väitöstutkimusta keskiaikaisista tiilentekijöistä. Aallon akateemisia mielenkiinnonkohteita ovatkin keskiaikaiset tiilentekijöiden merkit, kirkkoarkeologia, esihistorialliset miekanhiontakivet, yleisöarkeologia ja arkeologian esittäminen oppikirjoissa.
Tiedeviestintä.
Aalto on tunnettu arkeologian yleistajuistaja , joka on kirjallisen tuotantonsa lisäksi popularisoinut tutkimusta lukuisissa radio- ja televisio-tuotannoissa, kuten Ylen "Metsien kätkemä" -luontomatkailusarjassa ja "Tiedeykkösen" sarjoissa.
Aalto on pitkäaikainen blogikirjoittaja, ja Suomen tiedetoimittajien liitto myönsi hänelle 2020 vuoden tiedeviestintäpalkinnon arkeologiaa käsittelevästä "Mullan alta" -blogista. Vuonna 2016 Aalto sai laajaa mediahuomiota blogikirjoituksellaan, jossa hän kritisoi Yleisradion Heroes of the Baltic Sea -tositelevisiosarjan esittämää historiakuvaa ja sarjassa esiintynyttä fiktiivistä muinaisjäännösten ja arkeologisten kaivausten tärvelyä. Sarjan tositelevisio-osuuden ohjaaja Tuukka Temonen vastasi kritiikkiin ja puolusti taiteellisten vapauksien ottamista sarjan viihdeluonteella.
Aalto on myös nostanut esiin suomalaista pyhiinvaellusperinnettä. Aalto on ollut mukana laatimassa Aurajoen pyhiinvaellusreittejä ja kirjoittanut työryhmän kanssa suomalaisia pyhiinvaelluksia käsittelen kirjan "" (Kirjapaja 2022).
Kirvesvaara

Kirvesvaara (myös "Koskezenkylä", "Koskezenvaara", "Tapparavaara"; ) on entinen kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Paatenen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Seesjärven lounaispuolella 13 kilometriä Paatenesta linnuntietä etelään.
1900-luvun alussa Kirvesvaara kuului Paatenen volostin Suondalen kyläkuntaan. Vuonna 1905 siellä oli kuusi taloa ja 42 asukasta. Kylä koostui kahdesta osasta: pienemmästä Koskisenkylästä ja puolen kilometrin päässä sijainneesta Terosenkylästä. Ilmeisesti 1800-luvulla rakennettu tsasouna ja hautausmaa olivat Koskisenkylässä.
Neuvostoaikana Kirvesvaara kuului Paatenen kyläneuvostoon. Vuonna 1933 siellä oli 71 asukasta, jotka kaikki olivat karjalaisia. Kirvesvaara oli yksi harvoista Paatenen kylistä, joissa oli asutusta myös jatkosodan suomalaismiehityksen aikana. Kirvesvaaran kolhoosi lakkautettiin vuonna 1957 ja lopullisesti kylä autioitui vuonna 1962.
HMS St. Jean d'Acre

HMS St. Jean d'Acre oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1853 vesillelaskettu 101-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Sir Williams Symondsin suunnittelema alus tilattiin 19. helmikuuta 1844 Plymouthin telakalta Albion-luokan 90-tykkisenä toisen luokan linjalaivana, mutta työt keskeytettiin 18. joulukuuta jo ennen kölinlaskua. Kuninkaallisen laivaston pääsuunnittelijoiden Edyen &amp; Wattsin suunnitelmat kaksikantisesta 101-tykkisenä aluksesta hyväksyttiin Amiraliteetissa 15. helmikuuta 1851. Näiden suunnitelmien mukainen alus tilattiin vielä samana päivänä Devonportin telakalta, missä köli laskettiin kesäkuussa. Se laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1853 ja valmistui 20. syyskuuta, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 143 708 puntaa.
Palvelus.
Vuonna 1862 alus luokiteltiin 99-tykkiseksi toisen luokan alukseksi ja 1863 uudelleen 81-tykkiseksi. Alus myytiin 3 punnalla ja 12 shillingillä tonnista Castlelle romutettavaksi tammikuussa 1875 ja hinattiin 19. syyskuuta Plymouthista. Alus romutettiin lokakuussa Charltonissa.
Alo Raun

Alo Raun, vuoteen 1935 "Aleksei Reismann", (8. toukokuuta 1905 – 14. kesäkuuta 2004) oli virolaissyntyinen yhdysvaltalainen kielentutkija. Hän oli 1955–1975 Bloomingtonin yliopiston lingvistiikan professori. Hän tutki viron kieltä, muita suomalais-ugrilaisia kieliä ja myös altailaisia kieliä.
Raun väitteli tohtoriksi 1942 ja pakeni 1944 Virosta perheineen.
Joe Swanson

Joseph "Joe" Swanson on kuvitteellinen hahmo animaatiosarjassa "Family Guy". Hahmon äänenä toimii Patrick Warburton.
Hahmo.
Joe on noin neljässäkymmenissään oleva halvaantunut poliisi, joka jatkaa töitänsä pyörätuolista käsin. Joe on lihaksikas, jokseenkin hyväuskoinen ja kiusallinen mies joka kuuluu Peterin baaririnkiin Quagmiren ja Clevelandin ohella. Joe puhuu usein hiljaa, mutta painottaa välillä puhettaan tietyissä kohdissa. Tämä myös innostuessaan, tai raivostuessaan, huutaa kovaan ääneen. Joe on myös tunteellinen, ja tämän voi nähdä itkemässä useaan otteeseen. Häntä pidetään usein hyvin hyödyttömänä, vaikkakin tämä on mm. pelastanut ystävänsä hukkumiselta ja pidättänyt useita rikollisia halvaantumisestaan huolimatta.
Joe halvaantui nuoruudessaan poliisin peitetehtävissä miehen nimeltä Briggs ampuessa tätä jalkoihin. Onnettomuuden satuttua Joe on hautonut itsemurhaa, ja melkein onnistunut siinä useaan otteeseen. 
Joen vaimo, Bonnie, oli monta kautta raskaana, ennen kuin synnytti toisen lapsensa Susien, joka syntyi seitsemännen tuotantokauden jaksossa "Ocean's Three and a Half". Joen ja Bonnien esikoinen Kevin esiintyi sarjan alussa muutamissa jaksoissa. Jaksossa "Stew-Roids" Joe paljastaa, että Kevin kaatui Irakissa, mikä paljastuu huijaukseksi. Joe joutuu aika-ajoin työtovereidensa kepposten kohteeksi.
Veijo Raunio

Veijo Kalervo Raunio (17. helmikuuta 1929 Kemin maalaiskunta – 25. joulukuuta 2022 Tammisaari) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Raunion vanhemmat olivat kirkkoherra Antti Raunio ja Elsa Irene Nummi. Hän avioitui 1955 sairaanhoitaja Pirkko Anneli Pietarisen kanssa. Raunio tuli ylioppilaaksi Turun lyseosta 1948 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1957, laboratoriotutkimuksen erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1961. Raunio oli Oulun yliopiston kliinisen mikrobiologian ja immunologian professori 1973–1976, Kansanterveyslaitoksen apulaisjohtaja 1976–1982 ja johtaja (professorin arvolla) 1982–1991.
Mauno Lauri Rauramo

Mauno "Lauri" Rauramo, vuoteen 1935 Schroderus (14. kesäkuuta 1917 Viipuri – 23. marraskuuta 1987) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Lauri Rauramon vanhemmat olivat lääketieteen tohtori, professori Mauno Rauramo ja Margit Augusta Antoinette Becker. Hänen puolisonsa vuodesta 1941 oli Salme Edit Anttilainen. Rauramo tuli ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta 1935 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Tohtoriksi hän väitteli 1947 ja sai naistentautien ja synnytysten erikoislääkärin pätevyyden 1949 ja naisten sädehoidon pätevyyden 1957. Rauramo nimitettiin Turun yliopiston naistentautien ja synnytysopin dosentiksi vuonna 1950. Hän toimi uransa alkuvaiheessa paitsi Turun yliopiston, myös Helsingin yliopiston sekä useiden eri sairaaloiden, laboratorioiden ja äitiysneuvoloiden palveluksessa. Myöhemmin Rauramo oli Turun yliopiston synnytys- ja naistentautien professori, aina vuoteen 1983 asti. Hän tutki gynekologisia syöpätauteja ja naisten vaihdevuosiongelmia.
Rauramo

Rauramo on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Crypt of the NecroDancer

Crypt of the NecroDancer on Brace Yourself Gamesin kehittämä roguelike-rytmipeli Microsoft Windowsille, OS X:lle ja Linuxille. Peli julkaistiin kehittäjän ja Klei Entertainmentin toimesta vuonna . Ennen varsinaista julkaisua peli oli Steamin Early Access -ohjelmassa.
Pelaaminen.
Peli koostuu tutkittavista luolastoista, jotka generoidaan satunnaisesti. Peli jakautuu neljään alueeseen. Kaikkiin alueisiin generoidaan kolme tasoa, jonka jälkeen seuraa alueen pomotaistelu. Tasoilta voi löytää ja ostaa satunnaisesti luotuja tavaroita. Osa näistä tavaroista täytyy avata erikseen pelissä esiintyvillä timanteilla.
Viholliset koostuvat erilaisista hirviöistä ja luontokappaleista. Ne liikkuvat musiikkiraidan mukaan ja niiden liikkeet muuttuvat eri iskuilla. Jos pelaaja liikuttaa pelihahmoaan musiikin tahdissa hänet palkitaan tarkkuudesta pelin sisäisillä bonuksilla. Rytmin toistaminen ei kuitenkaan vaadi täydellistä tarkkuutta ja pelaajalla on aikaa muuttaa omaa rytmistystään pelin edellyttämällä tavalla. Rytmi esitetään myös visuaalisesti ruudun alakulmassa. Musiikkiraidan loppuminen tarkoittaa tason loppumista.
Peli aloitetaan Cadence-hahmolla. Uusia hahmoja on mahdollista avata etenemällä pelissä. Eri hahmoilla on omat ominaisuutensa ja toisistaan poikkeavat inventaariot. 
Musiikki.
Crypt of the NecroDancerin musiikin sävelsi Danny Baranowsky. Musiikki on chiptune voittoista ja rytmitykseltään tanssillista. Pelin pomotasoilla kuullaan perinteisiä musiikkigenrejä chiptune-versiona. Peliin voi lisätä omia kappaleita ja pelata niiden tahdissa. Tuettuja äänitiedostoja ovat MP3 ja OGG.
Grafiikka.
Grafiikaltaan Crypt of the NecroDancer jäljittelee varhaisia roguelike-pelejä. Pelaaja katsoo maailmaa ylhäältä käsin ja hahmot liikkuvat 2D-grafiikan säännöillä. Hahmot ovat litteitä ja niiden liike on rajoitettu neljään suuntaan. Värimaailma on monipuolinen; murretut sävyt ja neonvärit ovat yleisiä. Grafiikka korostaa myös pikselimäisyyttä.
Vastaanotto.
Crypt of the NecroDancer on saanut pääosin positiivista palautetta kriitikoilta ja yleisöltä. Sillä on myös ollut ehdokkuuksia eri palkintogaaloista.
Lahden aikuiskoulutuskeskus

Lahden aikuiskoulutuskeskus on arkkitehti Arto Sipisen suunnittelema rakennus, joka valmistui vuonna 1987. Aikuiskoulutuskeskus on osa Lahden kulttuurikeskusta, jonka suunnittelusta järjestettiin suunnittelukilpailu vuonna 1982. Kilpailun voittanut Sipinen suunnitteli myös Lahden kaupunginkirjaston.
Aikuiskoulutuskeskus koostuu kuutiomaisista osista. Rakennus sijoittuu Lahden kaupunginteatterin ja Lahden kaupunginkirjaston välittömään läheisyyteen.
Transaktinoidi

Transaktinoidit, myös transaktinidit, ovat alkuaineita, joiden järjestysluku on 104–118. Ne seuraavat jaksollisessa järjestelmässä suoraan aktinoideja, joista viimeinen on lawrencium (alkuaine 103). Kuten aktinoidit, myös transaktinoidit ovat kaikki radioaktiivisia. Määritelmällisesti kaikki transaktinoidit ovat myös transuraaneja, koska niiden järjestysluku on suurempi kuin 92.
Kaikki transaktinoidit ovat synteettisiä eli niitä ei ole maapallolla luonnonvaraisina. Niitä valmistetaan hiukkaskiihdyttimissä. Tuotantomäärät ovat muutamia atomeja minuutissa ensimmäiselle transaktinoidi rutherfordiumille, mutta vain muutama atomi viikossa röntgeniumille ja sitä raskaammille. Kaikkien transaktinoidien puoliintumisaika, tiettyjä rutherfordiumin ja dubniumin isotooppeja lukuun ottamatta, on erittäin lyhyt, usein vain sekunnin murto-osia. Kaikilla transaktinoideilla on perustilassa elektroneja elektronikuoren 6d-alikuorella. Yhtään transaktinoidia ei ole syntetisoitu makroskooppisia määriä, joten niiden kemiallisista ominaisuuksista ei tiedetä paljoakaan.
Kaikista uusimmat transaktinoidit on merkitty taulukkoon *-merkillä. IUPAC vahvisti niiden löytämisen 30.12.2015 ja antoi niille pysyvät nimet marraskuussa 2016. Niistä kaikista on jo aikaisemmin ollut kokeellista näyttöä. Alkuaineen 113 virallinen löytäjä IUPAC:in mukaan on japanilainen RIKEN-tiimi. Alkuaineet 115 ja 117 löysivät yhdessä Joint Institute for Nuclear Research (Dubna, Venäjä), Lawrence Livermore National Laboratory (Kalifornia, USA) ja Oak Ridge National Laboratory (Tennessee, USA). Alkuaineen 118 löysivät Dubnan Joint Institute for Nuclear Research ja Kalifornian Lawrence Livermore National Laboratory. Nykyään (2016) kaikki jaksollisen järjestelmän jakson 7 alkuaineet, sekä niitä edeltävät, on löydetty.
Kemian nobelisti Glenn T. Seaborg esitti aktinoidien käsitteen vuonna 1944. Hän myös esitti transaktinoidien sarjan kattavan alkuaineet 104–118 ja vuonna 1968 hän nimesi välin 122–155 alkuaineet superaktinoidien sarjaksi. Transaktinoidi seaborgium on nimetty hänen mukaansa.
Sixten Ringbom

Sixten Ivar Alexander Ringbom (27. heinäkuuta 1935 Turku – 18. elokuuta 1992 Turku) oli suomalainen taidehistorioitsija. 
Sixten Ringbomin vanhemmat olivat professori Lars-Ivar Ringbom ja Olga Sofia Frigren. Yleisradion ohjelmapäällikkö Lars-Peter Ringbom oli hänen veljensä, ja hänen tyttärensä Veronika Ringbom on graafikko.
Sixten Ringbom oli Åbo Akademin taidehistorian ja taideteorian professori vuodesta 1970. Hänen väitöskirjansa "Icon to Narrative" (1965) käsitteli keskiajan ja varhaisen uuden ajan maalaustaidetta. Ringbomin myöhempi keskeinen tutkimusala oli kuitenkin moderni maalaustaide, jota hän käsitteli muun muassa teoksessaan "The Sounding Cosmos: A Study in the Spiritualism of Kandinsky and the Genesis of Abstract Painting" (1970).
Särkilampi (Ikaalinen)

Särkilampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Särkilampi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 350 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,2 hehtaaria. Se sijaitsee metsämastossa, joka on paikoin soistunutta. Siihen laskee viisi suo-ojaa. Yksi ojista laskee siihen etelästä ja se on Iso Haukijärven laskuoja. Pohjoisesta laskevan suo-ojan kautta laskee pieni Kalliolampi, joka sijaitsee yli kilometrin päässä. Lammen oma laskuoja lähtee sen eteläkärjestä ja virtaa yli viisi kilometriä Vähä Karppajärveen. Rantaviiva on 800 metriä pitkä. Sen rannalle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto, jonka edustalle on ruopattu pitkä ja kapea lahti. Paikalle johtaa metsäautotie, jolle pääsee Karppaperän ja Vahojärven yhdistävältä tieltä.
Historiaa.
Ikaalisten pitäjänkartassa lammen nimi kirjoitettiin "Särkijärvi".
Aleksandrs Jerofejevs

Aleksandrs Jerofejevs (tunnetaan myös nimellä Aleksandrs Erofeev, s. 12. huhtikuuta 1984 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Dinamo Riiassa.
Euroopan ulkopuolella Jerofejevs on pelannut kahden kauden ajan 2004–2005 USHL-joukkue Sioux Falls Stampedessa sekä kaudella 2005–2006 UHL-joukkue Roanoke Valley Vipersissä.
Jerofejevs on edustanut Latvian maajoukkuetta useasti maailmanmestaruuskilpailuissa.
Jonathan Janson

Jonathan Janson (5. lokakuuta 1930 Chelsea – 29. marraskuuta 2015) oli brittiläinen purjehtija ja olympiamitalisti.
Janson osallistui kesäolympialaisiin Louhi-veneluokassa kahdesti: Melbournessa 1956 hän saavutti Ison-Britannian miehistössä pronssia, ja Roomassa 1960 hän sijoittui seitsemänneksi.
Janson kuoli 85-vuotiaana 29. marraskuuta 2015.
Öölannin kunta

Öölannin kunta () on Ruotsiin muodostettavaksi ehdotettu kunta, joka kattaisi Öölannin saaren. Kunta muodostuisi yhdistämällä saarella nykyään sijaitsevat Borgholmin kunta ja Mörbylångan kunta. Vertailukohtana on pidetty Gotlannin kuntaa Ruotsissa ja Bornholmin kuntaa Tanskassa, koska molemmat kattavat samannimiset saaret kokonaan.
Europarlamenttivaalien yhteydessä 7. kesäkuuta 2009 Mörbylångan ja Borgholmin asukkaat äänestivät kuntien yhdistämisestä. Lopputulos oli kielteinen: ei-ääniä annettiin 56,0 prosenttia ja jaa-ääniä 41,1 prosenttia. Vastarinta yhteistä kuntaa kohtaan oli vahvempaa Mörbylångassa kuin Borgholmissa.
Igors Miglinieks

Igors Miglinieks (, s. 4. toukokuuta 1964 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Latvian lisäksi Neuvostoliittoa ja yhdistynyttä joukkuetta.
Miglinieks voitti Neuvostoliiton koripallomaajoukkueen pelaajana olympiakultaa Soulissa 1988. Neuvostoliiton hajottua hän edusti Barcelonassa 1992 yhdistynyttä joukkuetta, jonka miesten koripallojoukkue sijoittui neljänneksi.
Lopetettuaan pelaajauransa vuonna 2000 Miglinieks on tehnyt menestyksekkään valmentajanuran. Hän on valmentanut muun muassa Ukrainassa ja Kyproksella.
Korson suuralue

Korson suuralue on yksi Vantaan seitsemästä suuralueesta. Se sijaitsee Suomen rautateiden pääradan varrella, Tikkurilan ja Keravan välillä. Suuralue rajoittuu etelässä Koivukylän suuralueeseen, lännessä Tuusulan kuntaan, pohjoisessa Keravan kaupunkiin ja idässä Sipoon kuntaan.
Vuodesta 2007 lähtien Korson suuralueeseen ovat kuuluneet seuraavat yhdeksän kaupunginosaa: Jokivarsi, Korso, Leppäkorpi, Matari, Metsola, Mikkola, Nikinmäki, Vallinoja ja Vierumäki. Korson suuralueella oli vuoden 2020 lopussa 30 036 asukasta. Heistä 18,3 prosenttia oli vieraskielisiä, mikä on neljänneksi eniten Vantaan suuralueista.
Hotellit kuntoon, Jyrki Sukula!

Hotellit kuntoon, Jyrki Sukula! oli suomalainen tositelevisiosarja. Ohjelman pääosassa oli kokki Jyrki Sukula, joka pyrki parantamaan suomalaisten hotellien tasoa. Ohjelman ainoaksi jäänyt tuotantokausi alkoi Nelosella 10. syyskuuta 2014. Ensimmäisellä tuotantokaudella poikkeuksellisesti hotelli Joronjäljen kuntoon laittamista seurattiin kaksi jaksoa.
Ohjelman formaatti perustuu Gordon Ramsayn Hotellit kuntoon, Gordon Ramsay -sarjaan.
Koivukylän suuralue

Koivukylän suuralue on yksi Vantaan seitsemästä suuralueesta. Koivukylän suuralue sijaitsee pääradan varrella, Tikkurilan suuralueen pohjoispuolella. Pohjoisessa naapureina ovat Tuusulan kunta ja Korson suuralue sekä idässä Sipoon kunta ja Hakunilan suuralue. Vuoden 2020 lopussa suuralueella oli runsas 30 000 asukasta. Samaan aikaan muuta kuin suomea, ruotsia tai saamea äidinkielenään puhuvien osuus suuralueen väestöstä oli 25,2 prosenttia, eli toiseksi eniten Hakunilan suuralueen jälkeen.
Koivukylän suuralueeseen ovat vuodesta 2007 alkaen kuuluneet seuraavat kaupunginosat: Asola, Havukoski, Ilola, Koivukylä, Päiväkumpu ja Rekola.
Hakunilan suuralue

Hakunilan suuralue on yksi Vantaan seitsemästä suuralueesta. Se rajoittuu etelässä Helsinkiin, lännessä Tikkurilan ja Koivukylän suuralueisiin sekä pohjoisessa ja idässä Sipoon kuntaan.
1. tammikuuta 2015 Hakunilan suuralueella asui 29 092 asukasta. Hakunilan suuralue on asukkaidensa osalta varsin kansainvälinen, sillä väestöstä 13,3 prosenttia oli ulkomaiden kansalaisia vuonna 2015, mikä oli Vantaan keskiarvoa (9,4 %) enemmän. Vuoden 2020 lopussa muuta kuin suomea, ruotsia tai saamea äidinkielenään puhuvien osuus väestöstä oli 30,6 prosenttia, eli eniten Vantaan suuralueista.
Vuodesta 2007 Hakunilan suuralueeseen on kuulunut seuraavat yhdeksän kaupunginosaa: Länsisalmi, Länsimäki, Ojanko, Vaarala, Hakunila, Rajakylä, Itä-Hakkila, Kuninkaanmäki ja Sotunki.
Kivistön suuralue

Kivistön suuralue on pinta-alaltaan suurin Vantaan seitsemästä suuralueista. Se kattaa 29,8 prosenttia Vantaan pinta-alasta. Suuri osa suuralueen pinta-alasta on maaseutua. Naapureina ovat kaakossa Aviapoliksen suuralue, etelässä Myyrmäen suuralue, lounaassa Espoon kaupunki, luoteessa Nurmijärven kunta ja koillisessa Tuusulan kunta. Suuresta pinta-alastaan huolimatta Kivistön suuralueen väkiluku oli vuoden 2015 alussa noin 8 900, mikä tekee siitä väkiluvullisesti pienimmän muihin Vantaan suuralueisiin nähden.
Liikenneväylistä merkittävimmät ovat suuralueen halkaiseva Hämeenlinnanväylä, suuralueen etelärajan muodostava Kehä III ja vuonna 2015 avattu Kehärata. Kehäradan alkuvaiheessa avatuista rautatieasemista suuralueelle sijoittuvat Vehkalan ja Kivistön asemat.
Erityisesti Kivistön suuralueen eteläosaa on rakennettu ja rakennetaan 2010-luvulla kasvavaksi asuntoalueeksi ja kaupan keskittymäksi. Vuoden 2015 asuntomessut järjestettiin Vantaan Kivistön kaupunginosassa.
Suuralueeseen kuuluu seuraavat kymmenen kaupunginosaa:
Hail, Caesar!

Hail, Caesar! on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka ovat ohjanneet Joel ja Ethan Coen. Elokuvan pääosia esittävät Josh Brolin, George Clooney, Alden Ehrenreich, Ralph Fiennes, Jonah Hill, Scarlett Johansson, Frances McDormand, Tilda Swinton ja Channing Tatum. Se sijoittuu 1950-luvun Hollywoodiin ja sen juoni seuraa ”fiksaaja” Eddie Mannixia (Brolin), joka joutuu selvittämään salaperäisesti kuvauspaikalta kadonneen näyttelijän tapausta.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 5. helmikuuta 2016. "Hail, Caesar!" sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta lavastuksesta vuoden 2017 gaalassa.
Juoni.
Eddie Mannix (Josh Brolin) toimii Hollywoodissa ”fiksaajana” eli henkilönä, jonka tehtävänä on muun muassa pitää näyttelijöiden skandaalit poissa lehdistöstä. Mannix on mukana eeppisen elokuvan "Hail, Caesar!" kuvauksissa, jonka kuuluisa pääosan esittäjä Baird Whitlock (George Clooney) kidnapataan. Sieppaajiksi paljastuu kommunistinen ryhmä, ja Whitlockin takaisin saadakseen Mannixin studion tulee maksaa 100 000 dollarin lunnaat.
Aiheesta muualla.
Venta (joki)

Venta () on joki, joka kulkee Latvian ja Liettuan alueella. Sen alkulähde on lähellä Kuršėnain kaupunkia Luoteis-Liettuassa ja se laskee Koillis-Latviassa Ventspilsin kaupungin lähellä Itämereen. Sen kokonaispituus on 346 kilometriä, josta 168 kilometriä Liettuassa ja 178 kilometriä Latviassa. Puolet joen valuma-alueesta on metsää. Merkittävimmät kaupungit joen alueella ovat Kuršėnai, Mažeikiai, Kuldīga ja Ventspils. Joessa on myös Euroopan levein vesiputous, joka sijaitsee Kuldīgan lähellä, Latviassa. Sen leveys on noin 200–250 metriä riippuen vuodenajasta. Putouksen korkeus noin kaksi metriä.
Iso Haukijärvi (Ikaalinen)

Iso Haukijärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Iso Haukijärvi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 350 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Se sijaitsee soiden rikkomassa Pöytäkivenvuorten metsämaatossa. Siihen laskee kahdeksan suo-ojaa, jotka keräävät vettä ympäröivälyä suolta. Sen laskuoja lähtee luoteiskulmasta ja se laskee puoli kilometriä Särkilampeen. Rantaviivan pituus on 800 metriä. Etelärantaan on rakennettu järven ainoa vapaa-ajan asunto, jolle johtaa metsäautotie Karpanperän ja Vahojärven yhdistävältä tieltä.
Historiaa.
Ikaalisten pitäjänkartassa sen nimi kirjoitettiin "Iso Haukilammi".
Korppiretki

Korppiretki on Mika Honkalinnan kirja, joka käsittelee korppia. Sekä teksti että kuvat ovat Honkalinnan. Kirja on ilmestynyt vuonna 2015, ja sen kustantaja on Maahenki. Kirja on valittu Maailman luonnonsäätiön vuoden luontokirjaksi 2015. Korppiretki on kustantamo Maahengen kuudes vuoden luontokirjaksi valittu kirja.
Kirjan tekstit ovat Honkalinnan muisteluita ja päiväkirjamerkintöjä kuvausretkiltä. Retkimuistojen ohella kirja sisältää tietoa korpin ominaispiirteistä lajina ja sen elinympäristöstä. Vuoden luontokirjan valinnut Sixten Korkman perusteli valintaansa sillä, että mustavalkoiset kuvat tuovat maisemille taianomaisen tunnelman. Lisäksi hän sanoi: "Kirja tukee metsiemme merkityksen ymmärtämistä ja muistuttaa niissä vaeltamisen antamasta mielihyvästä."
Kirjan prologi, alku, on Laavu, jossa Honkalinna kertoo ensimmäisistä korppimuistoistaan. Epilogi, kirjan viimeinen luku, on Paluu laavulle, jossa hän kertoo, millainen tuo laavupaikka on nykyisin, kirjan valmistuessa.
Honkalinna on ammattimainen luontokuvaaja ja -kirjoittaja. Hän on harrastanut luontokuvausta vuodesta 1978 ja innostunut korppien kuvaamisesta jo teini-ikäisenä.
Teos on ilmestynyt myös ruotsiksi, nimellä "Korpresan".
Paleoantropologia

Paleoantropologia on tieteenala, joka tutkii ihmisen evoluutiota fossiilien kautta. Paleoantropologia hyödyntää useita tieteenaloja kuten perinnöllisyystiedettä, ekologiaa ja paleoekologiaa sekä etologiaa. Fossiileita saadaan arkeologisista kaivauksista ja niitä ajoitetaan geokemiallisilla iänmääritysmenetelmillä. Fossiileista pystytään määrittelemään lajit, asuinpaikat ja elinaikakaudet. Ihmislajien elintavoista, sukupuuttoon kuolinajasta tai muuntumisesta toiseksi lajiksi saadaan tietoa fossiilien löytöpaikoista saatujen tietojen perusteella.
Fossiilien tulkinta.
Luufossiileista pystytään päättelemään paljon yksilöiden ulkonäöstä, kuten kehon rakenteesta, kasvonpiirteistä sekä lihaksistosta ja sitä kautta monenlaisista elintavoista. Hampaat kertovat lajin ruokavaliosta, elämäntavoista ja sisäisistä suhteista. Kallonpohja kertoo siitä, kulkiko laji pystyssä. Aivojen koko ja ulkopinnan rakenne säilyvät kun hiekka tai muta täyttää fossiilikallon ja kovettuu. Luiden pintaan jääneistä jäljistä voidaan nähdä jänteiden kiinnittyminen ja sitä kautta päätellä lajin liikkumistapa ja paino.
Fossiilien löytöpaikat.
Fossiilit vaativat säilyäkseen tietynlaiset olosuhteet. Varhaisten hominidien fossiileja löytyy oikeanlaisista mioseenin ja pleistoseenin välisistä sedimenttikerroksista, lähinnä järvi- ja jokikerrostumista. Varhaisia hominideja oli myös melko vähän, minkä vuoksi fossiileja on löydetty lähinnä vain kolmelta alueelta: Itä-Afrikan hautavajoamasta, Tšadjärven altaasta ja Etelä-Afrikan luolista.
Tutkimuksen historiaa.
Maailman ja ihmisen uskottiin Raamatun pohjalta aina 1800-luvun puoliväliin saakka olevan vain 6 000 vuoden ikäinen. Koska fossiileissa ei havaittu välimuotoja, lajien uskottiin olevan muuttumattomia. Charles Darwinin "Lajien synty" ilmestyi 1859, ja pian sen jälkeen evoluutioteoria hyväksyttiin. Ensimmäiset neandertalinihmisen jäänteet löydettiin 1857 ja cro-magnonin ihmisen jäänteet 1868. Näiden löytöjen ja Darwinin teorian ansiosta käsitys primitiivisten ihmisten olemassaolosta hyväksyttiin. Vuonna 1891 alankomaalainen Eugène Dubois löysi apinan ja ihmisen välimuodon jaavanihmisen, joka oli "Homo erectus" -yksilö.
Merkittävimpiä löytöjä.
Vuosiluku kuvaa yleensä jäännösten löytymistä, joissain kohdissa uuden lajin nimeämistä:
Juri Tšaika

Juri Jakovlevitš Tšaika (, s. 21. maaliskuuta 1951) on Venäjän korkeimman oikeuden pääsyyttäjä. Tšaika toimi 2000-luvulla oikeusministerinä. 
Ura.
Nuorena Juri Tšaika toimi telakalla sähkömiehenä. Armeijan jälkeen hän valmistui Sverdlovskin laki-instituutista vuonna 1976.
Tšaika toimi Irkutskin alueen syyttäjätoimistossa, sitten Itä-Siperian alueen syyttäjätoimisto. Vuosina 1984-1992 Tšaika toimi eri viroissa mm. Irkutskin syyttäjätoimistossa. kommunistipuolueessa. Vuonna 1995 Tšaika yleni Venäjän federaation varapääsyyttäjäksi. Kun edellinen pääsyyttäjä Juri Skuratov erosi seksiskandaalin takia, Tšaika toimi vähän aikaa pääsyyttäjänä.
Vuosina 1996-2006 Tšaika toimi oikeusministerinä ja tämän jälkeen Venäjän korkeimman oikeuden pääsyyttäjänä. 
Tšaika auttoi oppositiopoliitikko Aleksei Navalnyin vapaaksi 2010-luvun alussa
Tšaikan perheeseen kohdistuvat mafiaepäilyt.
Joulukuussa 2015 oppositiovaikuttaja Aleksei Navalnyin korruption vastainen FBK-säätiö julkisti laajan selvityksen Tšaikan 
pojan Artjomin peitellystä jättiomaisuudesta ja mafiakytköksistä.. Juri Tšaikan arvostelijat syyttävät häntä laittomista yritysvaltauksista ja rahanpesusta. Mutta Kremlin lehdistöpäällikkö Dmitri Peskovin mukaan filmi on arvoton, ja Juri Tšaikan pojat harjoittivat liiketoimiaan täysin itsenäisesti. Pääministeri Dmitri Medvedevin mukaan vain lainvalvontajärjestelmä saa esittää syytteitä.
Valmiera (hyppyrimäki)

Valmiera oli hyppyrimäki Siguldassa Latviassa.
Historia.
Siguldaan Gaujan-jokilaaksoon rakennettiin ensimmäinen hyppyrimäki vuonna 1933. Valmiera rakennettiin vuonna 1966. Neuvostoliiton mäkihyppymaajoukkue kävi muutamia kertoja harjoittelemassa kesällä Valmierasta. Valmierasta järjestettiin viimeinen kilpailu vuonna 1978.
Kesällä 2007 heräsi ajatukset rakentaa K70, K40, K20, K10 ja K5 hyppyrimäet Siguldaan Kansainvälisen hiihtoliiton tuella. Vuonna 2009 avattiin K18, K10 ja K5 hyppyrimäet. Hyppyrimäissä ei ollut varsinaista muovitusta, mutta niistä pystyi hyppäämään myös lumettomana aikana. Hyppyrimäet jouduttiin purkamaan vuonna 2012, koska niillä ei ollut rakennuslupaa.
HMS Hindostan (1841)

HMS Hindostan oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1841 vesillelaskettu 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 21. syyskuuta 1819 Plymouthin telakalta, missä köli laskettiin elokuussa 1828. Se laskettiin vesille 2. elokuuta 1841 ja valmistui syyskuussa, jolloin se sijoitettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 56 717 puntaa sisältäen varustamisen. Valmistukseen käytettiin "Malabarin" Bombaysta kuljettamia teak-kaaria. Lisäksi aluksen valmistuksessa käytettiin 1833 peruutetun fregatti "HMS Tigrisin" valmistukseen varattua puutavaraa.
Aluksen aseistuksena oli alemmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan tykkiä ja kaksi 68 naulan karronadia. Ylemmällä tykkikannella oli 32 kappaletta 24 naulan tykkejä, joiden lisäksi puolikannella oli neljä 12 naulan tykkiä ja kymmenen 32 naulan karronadia. Keulakannella oli kaksi 12 naulan tykkiä ja kaksi 32 naulan karronadia.
Palvelus.
Alus liitettiin 15. toukokuuta 1865 koululaivana "HMS Britanniaan" Dartmouthissa, minne se saapui vuoden lopulla. Aluksen perä kiinnitettiin tukevasti "Britannian" keulaan. Alusten väliin rakennettiin katettu kulkutie. Se oli 1884 edelleen kadettien koululaivana Dartmouthissa. Alus oli lämmittäjien koululaivana Portsmouthissa ja nimettiin 12. lokakuuta 1905 "HMS Fisgard III:ksi".
Elokuussa 1820 aluksen nimeksi palautettiin "Hindostaniksi" ja myytiin 10. toukokuuta 1821 J. B. Garnham &amp; Sonsille.