Eliel Sundström

Eliel Sundström (6. syyskuuta 1885 Sund – 21. marraskuuta 1939) oli suomalainen merkittävä ayrshirekarjan-, lampaan-, vuohen -ja suomenhevosen jalostaja sekä huomattava hedelmäpuutarhan viljelijä Ala-Lemun kartanossa Kaarinassa. Hän oli myös yksi Suomen suurimmista spesialisteista karjanjalostuksen ja sovelletun ruokintafysiologian alalla. 
Koulu, opinnot, tutkinnot ja opintomatkat.
Eliel valmistui ylioppilaaksi Maarianhaminan reaalioppikoulusta sen ensimmäiseltä vuosikurssilta vuonna 1903. Reaalioppikoulussa oli kursseja, joita voitiin tenttiä Helsingin yliopistossa, jossa Eliel jatkoi opintojaan. Helsingissä hän oli mukana Länsi-Suomalaisen osakunnan toiminnassa. Eliel valmistui filosofian kandidaatiksi (matematiikka) ja lopulta vuonna 1911 filosofian maisteriksi. Berliinin kauppakorkeakoulussa hän opiskeli vuosina 1911–1912. Opintomatkoja Elien teki vuosina 1924, 1925 ja 1926 Ranskaan, Tiroliin, Saksaan Tanskaan ja Ruotsiin. 
Nuoruus, avioliitto, kuolema.
Eliel toimi matematiikan opettajana 
Hämeenlinnan jälkeen hän palasi Ouluun ja toimi puutavarakauppiaana V. Höckertin palveluksessa. Oulussa pienellä ”Villa Vava” -nimisellä vuokrahuvilatilalla Eliel aloitti vakavasti karjanjalostuskokeilut Ahvenanmaalta tuodulla Ayrshire-sekarotuisella karjalla saavuttaen maan parhaimpiin kuuluvia lypsytuloksia. Eliel kiinnostui myös suomenhevosista ja niiden jalostuksesta. Hän osti palkitun ahvenanmaalaisen Alice-Lotta-tamman (1141-O) ja kantakirjasi sen vuonna 1916. Höckertin vaikutuksesta hän myös tutustui hedelmä- ja puutarhaviljelyyn. 
Eliel Sundström kuoli 21. marraskuuta 1939 ja hänet siunattiin Turun tuomiokirkossa 25. marraskuuta . Eliel haudattiin syntymäpitäjänsä Sundin kirkkomaalle.
Aviopuoliso.
Avioliiton Eliel solmi Vava Elise Höckertin (1889–1960) kanssa vuonna 1913. Vava oli apteekkari Viktor ja Tekla Höckertin (1864–1922) tytär Oulusta. Höckerteillä oli Toppilansalmessa lähellä Oulua ”Villa Vava”, jossa heillä oli näyttävä ”Vava” huvilapuutarhan, puistikkoineen kasvihuoneineen, kukka- ja viljelysmaineen. Ala-Lemun kartanossa Vavan ammattitaito oli tarpeen hedelmä- ja puutarhan hoidossa. 
Eliel Sundströmin kuoltua Vava omisti jonkun aikaa Ala-Lemun kartanon yhdessä poikansa Jan-Erik Sundströmin kanssa.
Ala-Lemun kartano.
Vava ja Eliel Sundström ostivat 1922 Ala-Lemun kartanon kreivi Filip Armfeltiltä. Kartanon maiden koko oli noin 100 hehtaaria, jossa oli 27,5 hehtaaria peltoa, 3 hehtaaria niittyä ja 6 hehtaaria puutarhaa.
Kartanon aluetta uudistettiin ja sinne rakennettiin vuonna 1925 uusi talli, kotitarvikemylly, puutarhurin ja talonmiehen asunnot sekä rantasauna. Lampaanjalostuksella oli oma tilansa sekä myös sadan kanan kanala, ankkala ja hanhela. Kaikissa rakennuksissa oli toimiva vesijohto ja navetassa automaattiset juomakupit. 
Karja.
Ala-Lemun kartano tunnettiin parhaiten ayrshirekarjasta. Vuonna 1928 lehmiä kartanossa oli 14 ja sonneja kaksi, samana vuonna kartanoon hankittiin lypsykone ja Lounais-Suomen Ayrshirekerho asetti toimikunnan väkirehujen yhteisostamisesta. Eliel Sundström oli toimikunnassa mukana. Yli 20 kiloa päivässä tuottavat lehmät lypsettiin kolmesti päivän aikana. Voin kilomääräinen tuotanto oli karjan tulosten mittauksissa etusijalla verrattuna maidon kilomääräiseen tuotantoon.
Ennätyksiä.
Maanviljelysneuvos Eliel Sundströmin Ala-Lemun karjassa saavuttamat eivät olleet ainoastaan Suomen, vaan koko Pohjolan ennätyksiä.
Palkinnot maatalousnäyttelyissä.
"1927 Lahden yleinen kotitalousnäyttely 23.–26. kesäkuuta 1927"
"1932 XIII Viipurin yleinen maatalousnäyttely 23. kesäkuuta – 2. heinäkuuta 1932"
"1934 Turun Ayrshirenäyttely 7.–8. heinäkuuta 1934"
Siitostoiminta.
Vuonna 1930 Ala-Lemun Kartano hyväksyttiin Suomen Ayrshireyhdistyksen siitoskeskustaloksija kartanolla oli mm 13 valiosonnia. Samana vuonna 1930 Ala-Lemun siitoskeskuksesta lähetettiin sonnivasikat Ruotsiin ja Norjaan. 
Ala-Lemun lehmäkantaa jalostettaessa päähuomio oli kiinnitettynä Perniön Ylikylän, Rymättylän poikon ja Vihdin Veikkolan kantoihin. Rasvamaitoisimmat ja noin puolet lehmistä polveutui Ylikylän sonnista Merrily of Knockterrasta (A74)
Eliel Sundström keskittyi karjanjalostuksessa yksinomaan rotupuhtaisiin, täysverisiin skotlantilaisiin eläimiin. Vuonna 1931 Suomen Ayrshireyhdistyksessä kytenyt erimielisyys ayrshirekarjan jalostusohjelmasta puhkesi riidaksi. Puhtaaseen skotlantilaiseen tyyppiin perustuvan jalostusohjelman kannattajat arvostelivat johtokunnan ja hoitovaliokunnan toimintaa. Kirjelmän johdosta äänestyksen jälkeen johtokunta oli pakotettu eroamaan. Eliel oli yksi kirjelmän allekirjoittajista ja hänet valittiin Suomen Ayrshireyhdistyksen johtokuntaan
Lampaat.
Elien Sundströn ja hänen tyttärensä Greta-Lisa (Margareta Elisa Charlotta) liittyivät vuonna 1928 Suomen Lammas- ja Vuohenhoitoyhdistykseen. Vuosina 1932–1937 Eliel toimi myös yhdistyksen johtokunnan jäsenenä. 
Ala-Lemun kartano hyväksyttiin vuonna 1930 yhdistyksen maatiaissiitoskeskukseksi. Jo heti seuraavana vuonna Ala-Lemun kartanon lampaat saivat parhaan pistemäärän siirtoskeskusten välisissä vuosittaisessa arviointimittauksessa. Lampaiden sikiäväisyys oli hyvä, karitsojen syyspainot ja karitsatuotto emää kohti olivat harvinaisen hyvät. Lampaat olivat kesälaitumella Turun lentokentällä ja syksyllä karitsat olivat erittäin suuria ja painavia. Eliel Sundströmillä oli noin 200 suomalaista siitoslammasta ja hän oli myynyt niitä Itä- ja Pohjois-Karjalaan sekä Ruotsiin. 
Eliel Sundström oli Lammas- ja Vuohenjalostusyhdistyksen ensimmäinen jäsen, joka kasvatti ja tilastoi eri villatyyppejä (talous, turkis, värilliset ja textil) ja jalosti lampaita tämän perusteella. Ruskea villa Suomessa oli hyvin harvinaista ja saadakseen luonnonvärisiä ruskeita käsityölankoja Eliel hankki Islannista ruskeita lampaita sekä osti niitä lisää Säkkijärveltä. 
Hevoset ja raviurheilu.
Kartano tarvitsi hyviä työhevosia. Vuonna 1928 kartanossa oli kantakirja suomenhevosia 12. Suomenhevosesta hän pyrki saamaan hyvän työ- ja ravihevosen. Hänen hevosjalostuslinjansa perustui ori Einon-Tähteen (1621) ja tammoihin Lippa (280-I) ja Jenny (1463). 
Vuodesta 1924 alkaen Eliel osallistui ravikilpailuihin Viipurissa, Turussa ja Helsingissä kohtuullisin tuloksin. 
Siipikarja.
Vuonna 1928 kartanossa oli yli 100 kanaa. Kantakirjakana numero 770 muni vuodessa 297 munaa] ja kantakirjakana H178 oli muninut 20. tammikuuta 1928 – 20. elokuuta 1928 kaikkiaan 187 munaa.
Omenat ja hedelmäpuut.
Ala-Lemun hedelmäpuutarhaa sanottiin Suomen suurimmaksi. Omenapuita oli 4000–5000 ja ne olivat kartanon erikoisuus. Kartanossa kasvatettiin myös luumu-, kirsikka- ja päärynäpuita. Puutarhanäyttelyihin osallistuttiin mm. vuonna 1935 Lounais-Suomen Puutarhayhdistyksen 25-vuotisjuhlanäyttely Turussa 19.–22. syyskuuta.
Lahjoitukset.
Elielin isä merikapteeni John Edward Sundström hukkui Atlantilla vuonna 1905 ja kunnioittaakseen merikapteeni-isänsä ja muiden meren syliin jääneiden merimiesten muistoa, Eliel hankki Ruorimies-veistoksen kuvanveistäjä Emil Cedercreutzilta ja lahjoitti sen Maarianhaminan kaupungille. Ahvenanmaan posti julkaisi 26. huhtikuuta 2012 postimerkin Ruorimies-veistoksesta. 
50-vuotissyntymäpäivänään Eliel Sundsrtöm lahjoitti 25 000 markkaa Sundin seurakunnalle.