tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elin Fagerholm

Elin Vilhelmina Fagerholm (vuodesta 1926 Airamo, o.s. Lönngren, 25. toukokuuta 1886 Helsinki – 16. joulukuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SSTP:n kansanedustajana vuosina 1922–1923. Fagerholmin kansanedustajakausi päättyi kesken, kun hänet vangittiin poliittisen toimintansa vuoksi ja tuomittiin yli kahden vuoden vankeusrangaistukseen. Fagerholm oli myös Suomen Sosialidemokraattisen Naisliiton puheenjohtaja vuosina 1918–1921.
Elämä.
Helsingin Sörnäisten työläiskaupunginosassa syntynyt Fagerholm kävi kansankoulun ja kauppakoulun. Äidin kuoltua hän joutui jo nuorena huolehtimaan sisaruksistaan. Työväenliikkeeseen Fagerholm lähti vuonna 1903, jolloin hän liittyi Sörnäisten työväenyhdistyksen jäseneksi. Lokakuussa 1905 Fagerholm oli perustamassa STY:n naisosastoa. Vuonna 1907 hän sai työpaikan Osuusliike Elannon konttoristina. 
Lokakuussa 1917 Fagerholm valittiin sosialidemokraattisen naisliiton liittotoimikuntaan. Sisällissodan tapahtumista Fagerholm pysytteli pääosin sivussa. Hänet valittiin ainoastaan punaisten muodostaman Helsingin kaupunginvaltuuston nimittämään talousvaliokuntaan muutamaa päivää ennen kansanvaltuuskunnan evakuointia Viipuriin. Sodan päättyessä Fagerholm oli Hilda Öbergin ohella ainoa naisliiton liittotoimikunnan jäsen, joka ei ollut vangittuna tai paennut maasta. Syksyn aikana hän ryhtyikin organisoimaan naisliiton toimintaa uudelleen Öbergin ja liittotoimikunnan varajäsenen Fiina Pietikäisen kanssa. Joulukuussa 1918 pidetyssä liittokokouksessa Fagerholm valittiin naisliiton puheenjohtajaksi. 
Vuosikymmenen vaihtuessa Fagerholm jätti sosialidemokraatit ja lähti kommunistisen SSTP:n toimintaan. Joulukuussa 1920 Fagerholm valtasi naisliiton kommunisteille yhdessä Mimmi Kanervon, Fiina Pietikäisen ja Rosa Sillanpään kanssa. SSTP:n puolueneuvosto lakkautti järjestön hieman myöhemmin ja tammikuussa 1922 tilalle perustettiin naissihteeristö, johon hänet valittiin. Fagerholm toimi myös sihteeristön julkaiseman "Työläisnaisen" päätoimittajana 1922–1923.
SSTP:n puoluetoimikuntaan kuulunut Fagerholm oli ensimmäisen kerran pidätettynä poliittisen toimintansa vuoksi jo tammikuussa 1922. Kansanedustajaksi hänet valittiin saman vuoden heinäkuussa järjestetyissä eduskuntavaaleissa. Kesäkuussa 1923 Fagerholm pidätettiin uudelleen hänen allekirjoitettuaan SSTP:n julkaiseman kommunistisen rauhanjulistuksen. Syys–lokakuun vaihteessa tutkintovankeutta jatkettiin Etsivän keskuspoliisin määräyksestä niin sanottuun suureen kommunistijuttuun liittyen. Viimein kesäkuussa 1924 Turun hovioikeus tuomitsi Fagerholmin valtiopetoksen valmistelusta 2 vuoden 4 kuukauden kuritushuonerangaistukseen.
Fagerholm suoritti tuomionsa Hämeenlinnan naisvankilassa, josta hän pääsi ehdonalaiseen toukokuussa 1926. Vapauduttuaan Fagerholm ei enää lähtenyt politiikkaan, vaan jatkoi Elannon konttoristina vuoteen 1951 saakka.
Yksityiselämä.
Leskeksi jääneen Elin Fagerholmin toinen puoliso oli näytelmäkirjailija Arvo Airamo, jonka kanssa hän avioitui 1926. Pariskunta on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon.
Standertskjöld

Standertskjöld () on suomalainen aatelissuku Turusta. Sen varhaisvaiheet ovat Lempäälässä, jossa Henrik Justander (1676–1749) toimi kirkkoherrana. Henrik Justanderin pojanpoika Henrik Johan Justander (1733–1809) sai aatelisarvon Kustaa III:lta sotilaallisista ansioista. 1800-luvulta lähtien suvussa on ollut huomattavia maan- ja tilanomistajia ja teollisuuden harjoittajia. Vielä 1900-luvun alussa suku oli myös vahva sotilassuku.
Suvussa on aatelinen haara Standerskjöld ja vapaaherrallinen haara nr. 52, Carl August Standertskjöldin tultua korotetuksi vapaaherralliseen säätyyn vuonna 1874. Kun Johan Mauritz Nordenstam korotettiin vapaaherraliseen säätyyn, sai hän oikeuden adoptoida enonsa pojanpojan, vapaaherra Herman Sigfrid Standertskjöldin nimellä Standertskjöld-Nordenstam.
Suvun tunnetuin edustaja on tehtailija, eversti ja Aulangon omistaja Hugo Robert Standertskjöld.
Mooka

Mooka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tochigin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Kinujoen vasemmalla rannalla. Kaupungin keskustan läpi virtaa Gogyōjoki, ja idässä siihen kuuluu myös vuoristoalueita. Etelässä kaupunki rajautuu Ibarakin prefektuuriin. Mookassa on 78 681 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 167,34 neliökilometriä.
Mookaa palvelee kolmannen sektorin Mooka-rautatien Mooka-linja.
Nasu-Karasuyama

Nasu-Karasuyama () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tochigin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin itäosassa Nakajoen varrella. Idässä kaupungin alue nousee Yamizovuorille ja rajautuu Ibarakin prefektuuriin. Nasu-Karasuyamassa on 25 729 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 174,35 neliökilometriä.
Nasu-Karasuyamaa palvelee JR Higashi-Nihonin Karasuyama-linja.
Nasu-Shiobara

Nasu-Shiobara () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tochigin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Nasunogaharan alluviaalikeilan alueella. Kaupungin pohjoisosissa virtaa Nakajoki, eteläosissa Hōkijoki. Lännessä kaupunki käsittää vuoristoalueita muun muassa Nasu- ja Takaharavuorilta. Nasu-Shiobarassa on 115 786 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 592,74 neliökilometriä.
Nasu-Shiobaraa palvelevat JR Higashi-Nihonin Utsunomiya-linja eli Tōhoku-päälinja ja suurnopeusjunayhteys Tōhoku Shinkansen.
Natriumfosfaatti

Natriumfosfaatti eli natriumortofosfaatti tai trinatriumfosfaatti (Na3PO4) on natrium- ja fosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta käytetään puhdistusaineissa ja elintarvikkeissa lisäaineena.
Ominaisuudet.
Natriumfosfaatti on valkoista tai väritöntä kiinteää ainetta, joka liukenee veteen ja liuokset ovat vahvasti emäksisiä. Kiteisenä se voi esiintyä useina kidevedellisinä muotoina, joita ovat muun muassa hemi-, heksa-, okta- ja dodekahydraatit. Natriumfosfaatille on tyypillistä muodostaa kaksoissuoloja muiden metalliyhdisteiden kanssa.
Valmistus.
Natriumfosfaattia saadaan fosforihaposta neutraloimalla sitä riittävällä määrällä natriumhydroksidilla tai natriumkarbonaatilla. Myös natriumvetyfosfaatin ja natriumhydroksidin välistä reaktiota käytetään. Yhdistettä tuotetaan myös fosforihapon valmistuksessa syntyvän fosfaattipitoisen saostuman emäskäsittelyllä. Natriumfosfaatti myydään joko kiteisenä, hiutalemaisena aineena, joka voi olla kidevedellistä tai ruiskukuivattua.
3 NaOH + H3PO4 → Na3PO4 + 3 H2O
Käyttö.
Natriumfosfaatti on vahvasti emäksistä ja saippuoi rasvaa. Rasvan- ja lianirrotuskyvyn vuoksi sitä käytetään erityisesti teollisuuden käyttöön tarkoitetuissa puhdistusaineissa ja värinpoistoaineissa. Yhdistettä voidaan käyttää myös veden kovuuden vähentämiseen, koska se muodostaa kalsium- ja magnesiumionien kanssa niukkaliukoisia kalsium- ja magnesiumfosfaatteja. Elintarvikkeissa natriumfosfaattia käytetään hapettumisenesto- ja happamuudensäätöaineena. Sen ja natriumdivetyfosfaatin sekä natriumvetyfosfaatin E-koodi on E 339.
Dean Cetrulo

Diaz Victor ”Dean” Cetrulo (24. helmikuuta 1919 – 9. toukokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen miekkailun olympiamitalisti. Hänen aseenaan oli säilä.
Cetrulo saavutti säilämiekkailun joukkuekilpailussa olympiapronssia Lontoossa 1948.
Wide-field Infrared Survey Explorer

Wide-field Infrared Survey Explorer (WISE) on NASAn infrapuna-alueen tähtitieteellinen avaruusteleskooppi, joka laukaistiin 14. joulukuuta 2009, ja poistettiin käytöstä 17. helmikuuta 2011. Yhteensä 320 miljoonaa dollaria maksanut 40 cm infrapunateleskooppi laukaistiin maata kiertävälle radalle, jossa se teki havaintoja taivaasta yli 10 kuukautta. Alkuperäistä tarkkailuajan kestoa rajoitti jäähdytykseen käytettävän vedyn määrä, mutta jäähdytysaineen loputtua satelliittia käytettiin toisiin tehtäviin vielä 4 kuukauden ajan.
NEOWISE () on Maan lähelle tulevien asteroidien etsintään tarkoitettu tarkoitettu projekti, joka käynnistettiin vuonna 2013 ottamalla WISE-teleskooppi uuteen käyttöön.
Ilidža

Ilidža on kunta Bosnia ja Hertsegovinassa. Se sijaitsee lähellä maan pääkaupunkia Sarajevoa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2013 väestönlaskennassa 66 730.
Maantiede.
Ilidža sijaitsee Bosnia ja Hertsegovinan Sarajevon kantonissa Bosnajoen ja sen haara Željeznicajoen varrella maan pääkaupunki Sarajevon esikaupunkialueella.
Ilidžan alueella on paljon kuumia lähteitä. Kuuluisin lähde on Vrelo Bosne. Vrelo Bosnessa sijaitsevat Bosnajoen alkulähteet ja nykyisin se on puistoaluetta. Paikka sijaitsee kaupungin vieressä kohoavan Igmanvuoren juurella.
Historia.
Rooman valtakunnan kaudella Ilidža oli roomalainen hallinnollinen keskus ja lomakohde. Paikalla oli aikanaan roomalaisia rakennuksia, joita on tosin myöhemmin purettu muihin rakennushankkeisiin. Esimerkiksi Ilidžan niin sanottu Roomalainen silta lienee peräisin vasta osmanien valtakunnan kaudelta, mutta sen rakentamisessa on käytetty roomalaisista raunioista tuotuja tiiliä. Ilidžan lähteet tunnettiin vielä keskiajalla lääkinnällisenä pidetystä vedestään, jota mahdollisesti myös kuljetettiin muille paikkakunnille. Kaupungin nimi on johdettu lääkettä tarkoittavasta turkinkielisestä sanasta "iladž".
Monet Ilidžan nykyisistä historiallisista rakennuksista ovat peräisin Itävalta-Unkarin kaudelta. Tuolloni paikalle rakennettiin hotelleja, huviloita ja ravintoloita. Joitakin tuon kauden rakennuksia ovat esimerkiksi Vrelo Bosneen johtava katu ja Hotel Igman eli nykyinen kaupungintalo.
Väestö.
Bosnia ja Hertsegovinan vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan Ilidžan asukasluku oli 66 730. Heistä bosniakkeja oli 58 120, kroaateja 3 030, serbejä 1 600 ja muita 3 259.
Gervasio Deferr

Gervasio Deferr Ángel (s. 7. marraskuuta 1980 Barcelona) on espanjalainen entinen telinevoimistelija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän oli maansa ensimmäinen voimistelun olympiavoittaja.
Deferr voitti hypyn olympiakultaa Sydneyn vuoden 2000 ja Ateenan vuoden 2004 kesäolympialaisissa. Ateenassa hän sijoittui lisäksi permannolla neljänneksi. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Deferr voitti hopeaa permannolla.
Permannolla Deferr voitti MM-kilpailuista kaksi hopeamitalia ja EM-kilpailuista yhden hopeamitalin. Hän menetti vuoden 2002 MM-kilpailujen permannon hopeamitalinsa jäätyään kiinni marihuanasta.
Deferr ilmoitti lopettavansa kilpailijanuransa tammikuussa 2011.
Frikyrklig samverkan

Frikyrklig samverkan r.f. (lyh. FS, aik. "Finlands Svenska Frikyrkoråd") on vuonna 1936 perustettu suomenruotsalaisten vapaakirkkojen yhteistyöelin. Järjestö koordinoi jäsenjärjestöjen kehitysaputyötä. Järjestön kansainvälinen työ tunnetaan nimellä FS Global. Suomenruotsalaisen vapaakirkollisen avustustyön historia ulottuu 1890-luvulle. Vuodesta 1995 lähtien FS:lla on ollut ulkoministeriön kanssa yhteinen puitesopimus kehitysavusta. Vuodesta 2003 lähtien järjestö on toiminut kehitysyhteistyön kumppanina. FS:n jäsenkirkkoja ovat Finlands svenska adventkyrka, Finlands svenska baptistsamfund, Finlands svenska metodistkyrka, Finlands svenska pingstmission, Frälsningsarmén i Finland ja Missionskyrkan i Finland. Frikyrklig samverkanin edustamiin yhteisöihin kuuluu noin 5 400 jäsentä ja 75 paikallisseurakuntaa.
Aiheesta muualla.
Frikyrklig samverkan r.f.:n verkkosivusto
Giuseppe Giannini

Giuseppe Giannini (s. 20. elokuuta 1964 Rooma, Italia) on italialainen jalkapalloilija.
Giannini edusti pääosan urastaan Romaa. Hän on seuraikonin asemassa.
Pelaajana.
Ura.
Giannini oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi yleensä hyökkäävässä roolissa.
Giannini pelasi viimeiset juniorivuotensa Romassa. Seuran edustusjoukkueessa Serie A:ssa hän pelasi vuosina 1981–1996. Roman kapteenina Giannini toimi vuosina 1987–1996. Hän on seuran virallisten otteluiden listalla kolmantena 437 esiintymisellään. Giannini voitti Roman riveissä Italian-mestaruuden vuonna 1983. Lisäksi hän saavutti seurassa kolme Italian cupin voittoa.
Vuosina 1996–1997 Giannini edusti Itävallan Bundesliigassa Sturm Grazia. Vuosina 1997–1999 hän edusti Serie A:ssa ja Serie B:ssä Napolia ja Lecceä.
Italian maajoukkueessa Giannini pelasi 47 ottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1986–1991. Hän edusti Italiaa EM-kilpailuissa vuonna 1988 ja MM-kilpailuissa vuonna 1990. Giannini saavutti MM-pronssia Italiassa järjestetyissä vuoden 1990 kilpailuissa. Hän saavutti lisäksi alle 21-vuotiaiden EM-hopeaa vuonna 1986.
Valmentajana.
Peliuransa jälkeen Giannini on työskennellyt valmentajana. Hän on valmentanut kolmannella sarjatasolla ja Romanian pääsarjassa.
Centralia (Pennsylvania)

Centralia on kunta ("borough") Yhdysvaltojen koillisosassa, Pennsylvaniassa. Kunta on nykyään lähes autio, lukuun ottamatta viittä asukasta, jotka ovat kieltäytyneet hylkäämästä kotikaupunkiaan. Vielä 1981 asukasluku oli yli tuhat.
Kunnan autioituminen sai alkunsa vuonna 1962, kun kaupungin alla sijaitsevassa kivihiilikaivoksessa syttyi tulipalo. Paloa yritettiin sammuttaa useita kertoja 1960- ja 1970-luvuilla, mutta kaivoksessa ollut antrasiitti paloi niin kuumasti, että vesi, jolla tulta yritettiin sammuttaa, vain haihtui. Kivihiilipalo levisi koko kaupungin alle, ja myrkyllisiä palokaasuja alkoi 1970-luvulla purkautua maan pinnalle useista paikoista. Palojen pehmitettyä maata muun muassa Centralian päätie sortui paikoittain. Suurin osa lopuistakin asukkaista lähti kunnasta 1992, kun Pennsylvanian osavaltio osti suuren osan taloista ja purki ne. Centralian postinumerokin poistettiin käytöstä vuonna 2002.
Vuonna 2013 Pennsylvanian osavaltion viranomaiset ja Centralian asukkaat saivat sovittua, että jäljellä olevat asukkaat saavat asua kodeissaan elämänsä loppuun asti, minkä jälkeen osavaltio saa oikeudet koteihin.
Kauhuelokuva "Silent Hillin" käsikirjoittaja Roger Avary otti Centraliasta inspiraatiota elokuvaa varten. Elokuva perustuu "Silent Hill" -pelisarjaan, ja myös pelien väitetään usein virheellisesti saaneen inspiraatiota Centraliasta. Pelien alkuperäisen taiteellisen johtajan Masahiro Iton mukaan tämä ei pidä paikkaansa.
Rukousystävät

Rukousystävät ry on kristillinen yhdistys, jonka tarkoituksena on rukoilemalla auttaa elämässään kriisitilanteisiin joutuneita ihmisiä, sekä ohjata heitä kristilliseen uskoon. Yhdistys on rekisteröity 6.11.2001. 
Toimintamuodot.
Tärkein toimintamuoto on esirukouspalvelu ja vuosittain yhdistys pyrkii järjestämään 100–150 rukoustapahtumaa yhteistyössä paikallisten evankelis-luterilaisten seurakuntien ja muiden kristillisten yhteisöjen kanssa eri puolilla Suomea, Suomen lähialueilla sekä ulkomailla toimivissa suomalaisseurakunnissa. Tapahtumien tunnetuin puhuja ja esirukoilija on Pirkko Jalovaara.
Lisäksi yhdistys tekee TV- ja radiotyötä kristillisillä kanavilla (TV7 ja Radio Dei) sekä julkaisee Rukousystävä-lehteä. Rukous-Kustannus Oy on vuonna 1993 perustettu hengellistä kirjallisuutta sekä ääni- ja kuvatallenteita tuottava ja kustantava yritys, joka toimii läheisessä yhteistyössä Rukousystävät ry:n kanssa.
Syyskuussa 2014 uutisoitiin, että Helsingin poliisi epäilee Pirkko Jalovaaraa rahankeräysrikoksesta ja epäilee hänen hankkineen lupaehtojen vastaisesti Rukousystävät-yhdistyksen nimissä yli miljoona euroa vuosien 2009–2013 välisenä aikana. Jalovaara on itse kiistänyt syyllistyneensä rikokseen.
Lähetys- ja avustustyö.
Rukousystävät ry on tehnyt myös lähetys- ja avustustyötä eteläisessä Intiassa Andhra Pradeshin osavaltiossa.
Ana Porgras

Ana Porgras (s. 18. joulukuuta 1993 Galați) on romanialainen telinevoimistelija ja maailmanmestari.
Porgras voitti puomilla maailmanmestaruuden Rotterdamissa 2010. Lontoon MM-kilpailuissa 2009 hän voitti eritasonojapuilla pronssia. Birminghamin EM-kilpailuissa 2010 Porgras voimisteli Romanian pronssia voittaneessa joukkueessa.
Giuseppe Baresi

Giuseppe "Beppe" Baresi (s. 7. helmikuuta 1958 Travagliato, Italia) on italialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän toimii Serie A:n Interin apulaisvalmentajana.
Pelaajana.
Ura.
Baresi oli pelipaikaltaan puolustaja. Hän pystyi pelaamaan myös keskikentällä.
Baresi edusti Interiä Serie A:ssa vuosina 1976–1992. Hän toimi myös seuran kapteenina. Baresi saavutti Interin riveissä muun muassa kaksi Italian-mestaruutta ja UEFA Cupin voiton. Hän edusti lisäksi Serie B:ssä Modenaa vuosina 1992–1994.
Italian maajoukkueessa Baresi pelasi vuosina 1979–1986 17 ottelua. Hän edusti Italiaa 1980 EM-kilpailuissa ja 1986 MM-kilpailuissa.
Valmentajana.
Baresi on toiminut Interin apulaisvalmentajana José Mourinhon alaisuudessa vuosina 2008–2010 ja Leonardon alaisuudessa vuodesta 2010. Aiemmin hän työskenteli Interin junioripuolella.
Muuta.
Baresin veli Franco on myös entinen jalkapalloilija. Hän edusti koko uransa Interin paikallisvastustajaa Milania.
Friedrich Max Müller

Friedrich Max Müller (6. joulukuuta 1823 Dessau – 28. lokakuuta 1900 Oxford) oli saksalais-englantilainen kielitieteilijä ja uskontotieteilijä. Hän kuuluu Intian kielten tutkimuksen uranuurtajiin ja vertailevan uskontotieteen perustajiin.
Max Müller oli runoilija Wilhelm Müllerin ja Adelheid Basedow'n kahdesta lapsesta nuorempi. Säveltäjä Carl Maria von Weber oli hänen kummisetänsä. Kun Max oli kolmivuotias, hänen isänsä kuoli.
Max opiskeli Leipzigin Nikolainkoulussa ("Schola Nikolaitana") ja Leipzigin yliopistossa, jossa hänen oppiaineitaan olivat filologia ja filosofia. Hän jatkoi opintojaan Berliinissä lukuvuonna 1844–1845 ja Pariisissa vuonna 1845 ja perehtyi arabiaan, sanskritiin ja persiaan. Seuraavana vuonna hän muutti Isoon-Britanniaan tutkimaan Itä-Intian kauppakomppanian kokoelmissa olevia sanskritinkielisiä tekstejä. Ajan mittaan hänestä tuli yksi Britannian tärkeimpiä akateemisia Intian-asioiden kommentaattoreita.
Müller alkoi jo 1840-luvulla julkaista itämaisten tekstien käännöksiä, aluksi saksan kieleen ja sittemmin englannin kieleen. Näistä mainittakoon "Hitopadeśa" (Leipzig 1844), Kālidāsan "Meghadūta" (Königsberg 1847) ja "Rigveda" (Lontoo 1849–1874). Hän käytti ensimmäisenä sanskritista omaksuttua sanaa "arjalainen" ("āryā") tarkoittamaan erästä indoeurooppalaista kieliryhmää, indoarjalaisia kieliä, mutta sittemmin sanalla alettiin tarkoittaa pohjoista herrarotua (mm. Arthur de Gobineau), ja se sai rasistista sävyä.
Max Müller oli vuodesta 1851 alkaen Oxfordin yliopiston Christ Churchin jäsen ja työskenteli luennoitsijana ja vuodesta 1854 alkaen kielitieteen professorina. Hän työskenteli myös Bodleiana-kirjaston kokoelmanhoitajana. Vuonna 1868 yliopistoon perustettiin vertailevan teologian professuuri, ja Müller nimitettiin viran ensimmäiseksi hoitajaksi. Tämä herätti levottomuutta kristillisissä piireissä, koska tällaisen tutkimuksen arveltiin saattavan kristinuskon yleismaailmallisuuden kyseenalaiseksi.
Müller suhtautui mytologioihin antidarwinistisesti: myytit olivat eräänlaista esitiedettä kulttuurin kehityksessä, ja luonnonvoimat olivat vaikuttaneet varhaisimpien uskontojen kehitykseen.
Vuonna 1875 Müller luopui professuuristaan ja keskittyi julkaisemaan tieteellisiä tutkimuksia ja itämaisten pyhien tekstien käännöksiä. Hänen johdollaan julkaistiin 50-osainen "Sacred Books of the East" (1879–1910). Sarja sisältää hindulaisuuden, buddhalaisuuden, taolaisuuden, kungfutselaisuuden, zarathustralaisuuden, jainalaisuuden ja islamin keskeisimmät tekstit, osa Müllerin käännöksinä.
Max Müllerin puoliso oli Georgina Adelaide Müller. Heidän poikansa Wilhelm Max Müller (1867–1919) oli merkittävä orientalisti.
Drance

Drance (myös Dranse) on Lounais-Sveitsissä, Valais'n kantonissa virtaava Rhônen sivujoki, joka saa alkunsa Italian raja-alueelta. Drance laskee Rhôneen Martignyn kaupungin lähellä.
Drancen keskimääräinen virtaama vuonna 2010 oli 8 m³/s. Joen sadanta-alue on 672 km², josta jäätiköitä on 14 %. Alueen keskimääräinen korkeus on 2 245 m mpy. 
Vesivoima.
Drancella on kolme alkujokea, joissa on useita vesivoimaloita.
"Drance de Bagnes" on itäisin haara, jonka alkupäässä on Lac de Mauvoisin -patojärvi. Joessa on kolme Mauvoisin AG:n vesivoimalaa:
"Drance de Entremont" on keskimmäinen haara, jonka alkulähteet ovat Ison Sankt Bernhardin solan tienoilla. Joessa on Lac des Toules -patojärvi ja kolme vesivoimalaa:
Lisäksi Sankt Bernhardin maantietunnelissa on 1,4 MW voimala, jonne johdetaan vesi L'Hospitalet -patojärvestä tunnelin yläpuolelta. 
"Drance de Ferret" on läntisin haara, joka alkaa Col Ferret -solan alueelta.
Pääuoman loppupäässä, lähellä Martignyä, on Martigny-Bourgin voimala (13 MW), jonka omistaja Forces Motrices de Martigny-Bourg S.A.
Ioánnis Metaxás

Ioánnis Metaxás (, 12. huhtikuuta 1871 Ithaka – 29. tammikuuta 1941 Ateena) oli kreikkalainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Kreikan pääministerinä sekä sotilasdiktaattorina vuosina 1936–1941.
Metaxás palveli sotilaana Kreikan–Turkin sodassa vuonna 1897 ja jatkoi sotilasopintojaan Saksassa. Hän toimi Kreikan pääesikunnassa Balkanin sotien aikana 1912–1913 ja vuonna 1913 hänet nimitettiin esikunnan päälliköksi. Hänet ylennettiin kenraaliksi vuonna 1916. Metaxás vastusti Kreikan osallistumista ensimmäiseen maailmansotaan ja pääministeri Elefthérios Venizélosin suunnitelmaa läntisen Anatolian valloittamiseksi. Kenraali Metaxás oli poliittiselta ajattelultaan voimakas monarkisti ja vuonna 1917 hän lähti maanpakoon yhdessä syrjäytetyn kuningas Konstantin I:n kanssa. Molemmat palasivat vuonna 1920. Kreikan muututtua tasavallaksi vuonna 1923 Metaxás pakeni toistamiseen maasta, mutta palasi tällä kertaa pian. Hän perusti 1920-luvulla Vapaa-ajattelijoiden puolue (Kόμμα των Ελευθεροφρόνων, "Kómma ton Eleftherofrónon") -nimisen rojalistisen puolueen, jonka vaihteleva kannatus ei kuitenkaan vielä riittänyt nostamaan häntä valtaan. Metaxás oli vuonna 1928 lyhyen aikaa ministerinä, mutta muuten hän oli oppositiossa koko toisen tasavallan ajan.
Vuonna 1935 monarkia palautettiin Kreikassa kansanäänestyksellä, ja 13. huhtikuuta 1936 kuningas Yrjö II nimitti Metaxásin pääministeriksi. Yhteiskunnallisten levottomuuksien torjumiseksi Metaxás julisti pian poikkeustilan, hajotti parlamentin, lakkautti puolueet ja julisti 4. elokuuta 1936 perustetuksi niin sanotun "elokuun neljännen hallinnon". Se merkitsi käytännössä sotilasdiktatuuria, mikä lopetti demokratian Kreikassa. Maata kuolemaansa asti johtanut Metaxás sai arvonimen "Archigós", ”johtaja”. Hänen hallintonsa otti useissa asioissa mallia italialaisesta fasismista, vaikkei perustunutkaan puolueen valtaan tai selkeään ideologiaan.
Metaxás pyrki pitämään Kreikan sivussa toisesta maailmansodasta, mutta Benito Mussolinin johtaman Italian joukot hyökkäsivät siitä huolimatta Albanian kautta Kreikkaan lokakuussa 1940. Seuranneessa sodassa kreikkalaiset onnistuivat menestyksekkäästi pitämään pintansa, mikä lisäsi Metaxásin mainetta sotapäällikkönä ja kansallissankarina. Hän ehti kuolemaan luonnollisen kuoleman tammikuussa 1941, kolmisen kuukautta ennen kuin Saksan joukot tulivat italialaisten avuksi ja valloittivat Kreikan.
Immolation

Immolation on yhdysvaltalainen death metal -yhtye.
Rakkasiilikäs

Rakkasiilikäs ("Holoarctia puengeleri") on harvinainen, siilikkäisiin kuuluva perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Rakkasiilikäs on jokseenkin mustavalkoinen, keskikokoinen perhonen, jonka suojaväri sopii erinomaisesti naamioimaan perhosen jäkäläpintaisille kiville. Etusiivet ovat tummat, mutta siipisuonten kohdalla on vaaleaa. Lisäksi siivessä on kaksi vaaleaa, jyrkästi mutkittelevaa poikkijuovaa. Laji on muunteleva eli vaalean ja tumman värin osuudet vaihtelevat. Takasiipien väri on etusiipiä vaaleampi ja vaihtelee valkoisesta ja harmaatäpläisestä tasaisen harmaaseen. Siipiväli on 31–37 mm.
Toukka on musta ja siinä on kiehkuroittain vaaleita karvoja.
Melko samannäköinen laji on tunturisiilikäs ("Grammia quenseli").
Levinneisyys ja lentoaika.
Rakkasiilikäs on arktinen laji, jonka levinneisyys ulottuu Ruotsin ja Norjan tuntureilta Kuolan niemimaan kautta Uralille, Altaivuoristoon ja Beringinsalmen yli Alaskaan. Lentoaika on kesä-heinäkuussa.
Ruotsista rakkasiilikäs löytyi ensi kerran vuonna 1967 ja Norjasta vuonna 2000. Suomesta laji löytyi, kun sellainen saatiin kasvatettua Enontekiön kunnan alueelta löytyneestä kotelosta vuonna 2010 Pohjoismaissa ja Kuolan niemimaalla tavattavat yksilöt ovat omaa alalajiaan "H. p. fridolini".
Elinympäristö ja elintavat.
Rakkasiilikkään elintavat tunnetaan melko huonosti. Lajin esiintyminen on erittäin paikoittaista. Se elää aurinkoisilla, matalakasvustoisilla tunturipaljakoilla 600–1400 metrin korkeudessa. Yhteinen piirre kaikille esiintymille on vähintään kämmenen kokoiset, laakeat kivet. Ilmeisesti tällaisen kivikon mikroilmaston vuoksi toukat ja aikuiset perhoset viettävät suuren osan aikaansa kivien joukossa. Naaras munii 300–400 munaa, jotka nekin se asettaa kivien alapinnoille. Toukka talvehtii yleensä kaksi, joskus jopa kolme kertaa. Täysikasvuinen toukka koteloituu kivien alle.
Koirasyksilöiden on nähty lentävän aurinkoisina päivinä hyvin nopeasti kivikon seassa lähellä maan pintaa. Aikuiset perhoset eivät ilmeisesti nauti ravintoa.
Ruotsin kansallisessa uhanalaisarvioinnissa laji on luokiteltu vaarantuneeksi.
Ravintokasvi.
Luonnossa on hyvin harvoin tavattu ruokailevia toukkia. Ilmeisesti toukat elävät ainakin vaivaispajulla ("Salix herbacea") ja verkkolehtipajulla ("Salix reticulata").
Rebecca Black

Rebecca Renee Black (s. 21. kesäkuuta 1997) on yhdysvaltalainen poplaulaja, joka sai laajaa huomiota vuonna 2011 julkaistulla singlellään ”Friday”, jonka on tuottanut Ark Music Factory. 15. kesäkuuta 2011 kappaleen musiikkivideota YouTube-palvelussa oli katsottu yli 160 miljoonaa kertaa (joista yli 90 prosenttia ei ollut pitänyt videosta). Muutamaa päivää myöhemmin kappaleen musiikkivideo kuitenkin poistettiin YouTubesta tekijänoikeussyistä. Brittiläisen "The Sun" -lehden haastattelussa Black vahvisti, että hän on alkanut kerätä materiaalia esikoisalbumiinsa.
”Friday” on saanut negatiivisen vastaanoton ja sitä on kutsuttu ”huonoimmaksi lauluksi ikinä”. Se on myös YouTuben eniten negatiivisia ääniä saanut video yli 3 miljoonalla äänellä. Se ohitti Justin Bieberin ”Baby”-kappaleen negatiivisilla äänillä 29. maaliskuuta 2011. Black oli myös viikon ajan mikroblogipalvelu Twitterin puhutuimpia aiheita.
Black julkaisi toisen singlensä ”My Moment” Youtubessa 18. heinäkuuta 2011, ja se saavutti puolitoistamiljoonaa katsojaa alle päivässä; kappaleen musiikkivideo on saanut yleisöltä sekä positiivista että negatiivista kritiikkiä. Kappaleen on kirjoittanut Brandon Hamilton, ja sen ovat tuottaneet Quinton Tolbert ja Charlton Pettus.
Elämä.
Black syntyi kesäkuussa 1997 Anaheim Hillsin naapuristossa Orangen piirikunnassa, Kaliforniassa. Hänen vanhempansa ovat eläinlääkärit John Black ja Georgina Marquez Kelly. Hän aloitti julkisesti laulamisen vuonna 2008.
Loppuvuodesta 2010 Blackin luokkatoveri kertoi hänelle losangelesilaisesta Ark Music Factorysta, omakustanteisiin erikoistuneesta levy-yhtiöstä. Black sai positiivista huomiota, kun kyseisen levy-yhtiön nauhoittama ja tuottama Blackin ”Friday”-single julkaistiin YouTubessa ja iTunesissa. Kappale ladattiin YouTubeen 10. helmikuuta 2011. Ensimmäisenä kuukautena se keräsi noin tuhat katsojaa, mutta 11. maaliskuuta 2011 linkkiä alettiin levittää yhteisöpalveluissa, kuten Twitterissä. Video keräsi muutamassa päivässä miljoonia katsojia nousten esimerkiksi Twitterin puhutuimpien aiheiden joukkoon ja keräten enimmäkseen negatiivista huomiota tiedotusvälineissä. "Billboard"-aikakauslehti uutisoi, että viikko singlen myynnin aloittamisen jälkeen 22. maaliskuuta 2011 sitä oli myyty noin 40 000 kappaletta. Black esiintyi 22. maaliskuuta 2011 yhdysvaltalaisen "The Tonight Show with Jay Leno" -talkshow’n jaksossa, jossa hän esitti singlensä ja keskusteli negatiivisesta huomiosta, jota on joutunut kohtaamaan. Kappale debytoi "Billboard" Hot 100 ja New Zealand Singles Chart -musiikkilistoilla sijoille 58 ja 33. Britannian singlelistalla se saavutti sijan 61.
Santa Clara (Kalifornia)

Santa Clara on kaupunki Santa Claran piirikunnassa Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Vuoden 2009 arvion mukaan kaupungissa on 111 997 asukasta. Se sijaitsee noin kuusi kilometriä luoteeseen Kalifornian kolmanneksi suurimmasta kaupungista San Josésta.
Santa Clarassa on espanjalaisten lähetysasemaksi vuonna 1777 perustama Mission Santa Clara de Asísin kirkko, jonka mukaan kaupunki on nimetty. Klaara Assisilainen on kaupungin suojeluspyhimys. Santa Clara sai kunnallishallinnon vuonna 1852.
Santa Clara sijaitsee keskeisellä paikalla Piilaaksossa, ja useilla teknologiayrityksillä on kaupungissa pääkonttori. Kaupungin viisi suurinta yksityistä työnantajaa vuonna 2009 olivat Intel, Sun Microsystems, Applied Materials, Agilent Technologies ja Affymetrix. Kaupungissa toimivat korkeakoulut Mission College ja Santa Clara University, joista jälkimmäinen on Kalifornian vanhin korkeakoulu.
Amerikkalaisen jalkapallon NFL-seura San Francisco 49ersin pääkonttori ja harjoituskeskus ovat Santa Clarassa, ja seura on suunnitellut rakentavansa uuden stadioninsa kaupunkiin. Jalkapallon MLS-seura San Jose Earthquakes pelaa yliopiston kampuksella sijaitsevalla Buck Shaw Stadiumilla. Kaupungissa toimii myös Cedar Fairin California’s Great America -huvipuisto.
San Josén kansainvälinen lentoasema sijaitsee Santa Claran naapurissa, ja muita läheisiä lentoasemia ovat San Franciscon kansainvälinen lentoasema ja Oaklandin kansainvälinen lentoasema. Kaupungissa on kaksi suurta rautatieasemaa, Santa Clara ja Great America, joita palvelevat Caltrainin, Amtrakin Capitol Corridorin ja Altamont Commuter Expressin junat. Julkista linja-autoliikennettä hoitaa Santa Clara Valley Transportation Authority, jolla on myös pikaraitiotielinjoja.
Kaupungin läpi virtaavat San Tomas Aquino Creek, Saratoga Creek ja Calabazas Creek, jotka laskevat San Franciscon lahteen. Preeriapöllö, jonka kanta on ollut laskemaan päin Kaliforniassa, elää ja pesii kaupungissa.
Pikkukeltasiipi

Pikkukeltasiipi ("Eilema lutarellum") on yleinen, siilikkäisiin kuuluva pieni perhoslaji. Lajista on joskus käytetty kirjallisuudessa myös nimiä aitokeltasiipi ja multakeltasiipi.
Koko ja ulkonäkö.
Pikkukeltasiipi on pienehkö ja suhteellisen huomaamaton perhoslaji. Etusiivet vaihtelevat väriltään likaisen keltaisesta vaaleanharmaaseen. Etusiiven etureunassa ei ole keltaista juovaa. Takasiivet ovat pohjaväriltään keltaiset, mutta niiden tyvi ja siiven etuosa ovat mustat. Musta väri erottuu hyvin myös lentävällä yksilöllä. Tuntosarvet ovat tummat ja ruumis on enimmäkseen tummanharmaa. Takaruumis on kuitenkin puolivälin jälkeen kellertävä.
Siipiväli on 21–30 mm.
Täysikasvuinen toukka on tummakarvainen, noin 16 mm pitkä ja väriltään harmaanruskea. Toukan selkäpuolella on kaksi leveää ruskeanoranssia raitaa, ja niiden välissä kapea, musta keskiviiva.
Levinneisyys ja lentoaika.
Laji on palearktinen, ja sitä tavataan Espanjasta ja Pohjois-Afrikasta Euroopan ja Siperian poikki Venäjän kaukoitään. Suomessa pikkukeltasiipeä tavataan Etelä- ja Keski-Suomessa. Perhonen lentää heinäkuun puolivälistä elokuun alkupuoliskolle.
Elinympäristö ja elintavat.
Pikkukultasiipi kuuluu päiväaktiivisimpiin keltasiipilajeihin. Silti sekin on liikkeellä enimmäkseen yöllä. Päivällä perhoset vierailevat ahkerasti kukilla. Koiraat lentävät valolle huomattavasti naarasta useammin.
Naaras munii usean päivän aikana 80–100 munaa ja kuolee heti saatuaan kaikki munat laskettua. Toukat kuoriutuvat parin viikon kuluttua ja toukka on lajin talvehtiva elämänvaihe. Keväällä toukat koteloituvat rakentamaansa ruskeaan kotelokoppaan.
Ravintokasvi.
Useiden muiden keltasiipien tapaan pikkukeltasiivenkin toukka syö puiden pinnalla ja kivillä kasvavia jäkäliä.
Thomas Bourchier

Thomas Bourchier (k. 1486) oli kardinaali ja Canterburyn arkkipiispa, joka toimi lordikanslerina Ruusujen sodan alussa.
Bourchierista tuli Worcesterin piispa vuonna 1434, Elyn piispa vuonna 1443 ja Canterburyn arkkipiispana hän toimi vuodesta 1454 kuolemaansa 1486 asti. Hänet on haudattu Canterburyn tuomiokirkkoon.
Thomas Bouhail

Thomas Bouhail (s. 3. heinäkuuta 1986 Montfermeil) on ranskalainen telinevoimistelija, olympiamitalisti, maailman- ja Euroopan mestari.
Bouhail voitti hypyssä olympiahopeaa Pekingissä 2008. Hän voitti samalla telineellä maailmanmestaruuden Rotterdamissa 2010 ja Euroopan mestaruuden Milanossa 2009 sekä Berliinissä 2011. Lisäksi hän saavutti permannolla hopeaa Amsterdamin vuoden 2007 EM-kilpailuissa.
Ted Corday

Theodore ”Ted” Corday (8. toukokuuta 1908 — 23. heinäkuuta 1966) oli monien yhdysvaltalaisten televisiosarjojen tuottaja, ohjaaja ja luoja.
Hän syntyi Kanadan Winnipegissa ja opiskeli ja valmistui Albertan yliopistosta ennen Yhdysvaltoihin muuttoa vuonna 1934. Hän työskenteli Broadwaylla usean vuoden, kunnes siirtyi tuottamaan radioon draamaa. Televisioon Corday siirtyi 1950-luvulla ja hän oli tuottamassa esimerkiksi "The Guiding Lightia" ja "As the World Turns" -sarjaa sen alkamisesta vuoteen 1965.
Corday houkuteltiin myöhemmin NBC:lle luomaan kolme uutta saippuaoopperaa. Kahdesta ensimmäisestä, "Paradise Bay" ja "Morning Star", ei tullut suosittuja mutta kolmannesta, "Päivien viemää", tuli iso hitti ja sitä tuotetaankin yhä 45 vuoden jälkeen. Hän tuotti sarjoja yhdessä Irna Phillipsin ja Allan Chasen kanssa.
Ennen kuin Corday ehti kunnolla kynäillä sarjaan tarinoita, hänellä diagnisoitiin syöpä. Vietettyään monta kuukautta sairaalassa hän kuoli 23. heinäkuuta 1966 58 vuoden iässä. Hänen leskensä, Betty Corday, jatkoi "Päivien viemää" -sarjan tuottamista kuolemaansa asti vuonna 1987.
Lyijykeltasiipi

Lyijkeltasiipi ("Eilema complanum") on siilikkäisiin kuuluva yleinen perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Lyijykeltasiipi on melko pienikokoinen, harmaa perhonen. Etusiivet ovat lyijynharmaat, ja niiden etureunassa on keltainen raita, joka ulottuu tasalevyisenä siiven kärkeen asti. Siiven kärki on muodoltaan kulmikas. Takasiivet ovat kirkkaankeltaiset, ja niiden etureunassa on vaaleanharmaata varjostumaa. Lepäävällä perhosella siivet kiertyvät putkimaisesti ruumiin ympärille. Pää ja niska ovat keltaiset, kuten myös suurin osa takaruumiista. Siipiväli on 30–35 mm.
Hyvin samannäköinen laji on harmokeltasiipi ("Eilema lurideolum"). Helpoimmin lajit erottaa lepoasennon perusteella.
Toukka on tummanharmaa, 23–26 mm pitkä ja sen kyljissä on oranssit täplät. Kolmessa ensimmäisessä jaokkeessa täplät ovat muita pienempiä.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajia tavataan läntisestä Euroopasta Keski-Aasian poikki Itä-Siperiaan saakka. Suomessa se on yleinen Keski-Suomen korkeudelle saakka. Aikuiset perhoset lentävät heinä-elokuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Lyijykeltasiipeä tavataan avoimilla ja lämpimillä paikoilla. Perhonen on yöaktiivinen ja lentää yleensä muutamia metrejä maanpinnan yläpuolelle. Molemmat sukupuolet tulevat kirkkaiden valojen luokse. Päivisin perhosia voi löytää kukilta nauttimasta mettä.
Naaras munii noin 100 munaa pienissä ryhmissä ja kuolee heti saatuaan munimisen päätökseen. Toukka talvehtii ja on täysikasvuinen kesäkuun puolivälissä. Kotelo sijaitsee harmaan kotelokopan sisällä puun kaarnalla tai maassa kiven alla.
Ravintokasvi.
Toukka syö pääasiassa jäkäliä.
Ksenija Semjonova

Ksenija Andrejevna Semjonova (, s. 20. lokakuuta 1992 Novomoskovsk) on venäläinen telinevoimistelija, maailman- ja Euroopan mestari.
Semjonova voitti eritasonojapuilla maailmanmestaruuden Stuttgartissa 2007. Rotterdamin MM-kilpailuissa 2010 hän kuului kultaa voittaneeseen Venäjän joukkueeseen. Euroopan-mestaruuskilpailuista Semjonova on voittanut neljä kulta- ja kaksi hopeamitalia sekä yhden pronssin.
Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Semjonova sijoittui neliottelussa ja joukkuekilpailussa neljänneksi ja eritasonojapuilla kuudenneksi.
Louis Smith

Louis Antoine Smith (s. 22. huhtikuuta 1989 Peterborough) on brittiläinen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Smith voitti hevosella olympiapronssia Pekingissä 2008. Muilla telineillä hän ei yltänyt loppukilpailuihin. Smithin olympiamitali oli brittiläisten miesvoimistelijoiden olympiahistorian toinen ja Britannian ensimmäinen voimistelun olympiamitali 80 vuoteen. Lontoossa 2012 hän voitti samalla telineellä olympiahopeaa. Hän sai samat yhteispisteet kuin unkarilainen Krisztián Berki, joka voitti kultaa saatuaan paremmat pisteet suorituspuhtaudesta. Smith oli voittamassa samoissa kisoissa myös joukkuekilpailun olympiapronssia. 
Smith on saavuttanut hevosella myös neljä MM-mitalia ja neljä EM-mitalia. Joukkuekilpailusta hänellä on MM-hopeaa sekä kaksi EM-mitalia, kultaa ja hopeaa.
Ekinokokit

Ekinokokit ("Echinococcus") on "Taeniidae"-heimoon kuuluvien heisimatojen suku. Aikuiset ekinokokit elävät koiraeläinten suolessa, ja niiden toukkavaiheen väli-isäntinä toimivat kasvinsyöjänisäkkäät kuten hirvieläimet ja muut märehtijät tai myyrät ja muut pienet jyrsijät. Toukkavaiheet aiheuttavat väli-isännässään ekinokokkoosia. Suomessa on tavattu vain muun muassa poroissa esiintyvää hirviekinokokkia ("E. canadensis", ent. "E. granulosus"), mutta Keski-Euroopassa yleisen, ihmisillekin vaarallisen myyräekinokokin ("E. multilocularis") saapumista odotetaan.
Heisimatojen pääisäntinä toimivat monet lihansyöjäeläimet kuten koira, susi, kettu ja supikoira; ekinokokit viettävät aikuisvaiheensa pääisäntien ohutsuolessa. Eläinten ulosteesta ekinokikin munat voivat levitä pääisäntiin. Väli-isäntinä voivat toimia esimerkiksi lammas, nauta, poro, sika tai ihminen sekä myyräekinokokin tapauksessa myös erilaiset jyrsijät; heisimadon toukkavaihe vietetään väli-isännässä.
Ekinokokkien ulkomuoto ja käyttäytyminen vaihtelee lajien välillä. Aikuinen "E. multilocularis" on pituudeltaan 1,2 mm, kun "E. granulosus" voi kasvaa 6,0 mm:n pituiseksi. Näiden kahden väliin jää "E. oligarthrus". "E. granulosuksen" kehitys on näistä kolmesta hitainta, 1–2 vuotta. Kahden muun kehitys kestää vain muutaman kuukauden.
Klockriketeatern

Klockriketeatern on Helsingissä toimiva ruotsinkielinen teatteri, joka perustettiin vuonna 1994.
Teatterin toiminnan alkusysäyksenä oli Kristin Olsonin vuonna 1991 ohjaama ja dramatisoima, ruotsalaisen nobelkirjailijan Harry Martinsonin romaaniin "Vägen till Klockrike" eli "Kulkijan pilvilinnat" pohjautuva näytelmä. Teatteria ylläpitävä Klockriketeatern ry perustettiin 1994.
Teatteri on esittänyt muun muassa pohjoismaisten nykykirjailijoiden, kuten Halldór Laxnessin, Knut Hamsunin, Eyvind Johnsonin, Frans Emil Sillanpään ja Jon Fossen, teoksia ja myös esimerkiksi Pablo Nerudan ja Juan Ramón Jiménezin teoksia.
Vuonna 2019–2021 Klockriketeatern esitti suurimman tuotantonsa, Harry Martinsonn avaruuseepokseen perustuvan näyttämöllisen musiikkiteoksen "Aniara: Fragments of time and space" yhdessä yhdysvaltalaisen Grammy-palkitun kamarikuoron The Crossingin kanssa.
Klockriketeatern toimii nykyään kiertueteatterina, ilman omaa näyttämöä. Teatteri tekee paljon yhteistuotantoja muiden taiteilijoiden, ryhmien ja teattereiden kanssa, sekä Suomessa että kansainvälisesti.
Teatteri on erikoistunut monikielisen teatterin tekemiseen ja tuottamiseen.
Klockriketeaternin johtaja on Dan Henriksson (vuodesta 2005).
Ōtawara

Ōtawara () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tochigin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Nasunogaharan alluviaalikeilan alueella. Kaupungin läpi virtaavat Nakajoki ja Hōkijoki. Idässä kaupungin alue nousee Yamizovuorille ja rajautuu Fukushiman ja Ibarakin prefektuureihin. Ōtawarassa on 73 130 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 354,36 neliökilometriä.
Ōtawaran länsiosaa palvelee JR Higashi-Nihonin Utsunomiya-linja eli Tōhoku-päälinja.
Sacha Guitry

Alexandre "Sacha" Georges-Pierre Guitry (21. helmikuuta 1885 Pietari, Venäjän keisarikunta — 24. heinäkuuta 1957 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen ohjaaja ja näyttelijä. Hän ohjasi muun muassa elokuvan "Kevytmielinen Versailles".
Elämä.
Sacha Guitry syntyi Pietarissa, Venäjällä vuonna 1885. Hänen isänsä oli näyttelijä Lucien Guitry. Vuonna 1919 hän avioitui näyttelijä Yvonne Printempsin kanssa. Guitry oli naimisissa viidesti. Uransa aikana Guitry teki 33 elokuvaa.
Oyama

Oyama () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tochigin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Kantōn tasangolla. Kaupungin keskiosien läpi virtaa Omoijoki. Idässä kaupunki rajautuu Ibarakin prefektuuriin. Oyamassa on 167 618 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 171,76 neliökilometriä.
Oyamaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Utsunomiya-linja eli Tōhoku-päälinja, Mito-linja ja Ryōmō-linja sekä suurnopeusjunayhteys Tōhoku Shinkansen.
Rasony

Rasony () eli Rossony () on kaupunkityyppinen taajama ja maaseutuvaltainen hallintopiiri () Valko-Venäjän Vitsebskin maakunnan pohjoisosissa rajoittuen pohjoisessa Venäjän Pihkovan alueeseen. Etelässä on Polatskin ja idässä Verh’njadzvinskin piiri. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan Rasonyn kaupunkimaisessa taajamassa asui 5 409 ja koko piirissä maalaiskylineen 11 514 henkeä.
Taajama on sijoittunut pienen Rasono-järven itälaidalle; Rasonskin hallintopiirissä on Vitsebskin maakunnalle tyypillisesti kohtuullisen runsaasti pieniä järviä tai lampia. Piirin maantieyhteyksistä tärkeimpiä on Rasonysta etelään Polatskiin vievä kantatie P24. Lisäksi Rasonyn kautta kulkee Venäjän Nevelistä saapuva kantatie, joka Valko-Venäjän puolella on numeroitu P132:ksi ja joka jatkaa Rasonystä jälkeen länteen.
Sakura (Tochigi)

Sakura () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tochigin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Kinujoen vasemmalla rannalla. Kaupungin eteläosat ovat alavaa Kantōn tasankoa, pohjoisosissa on kukkuloita. Sakurassa on 44 771 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 125,63 neliökilometriä.
Sakuraa palvelee JR Higashi-Nihonin Utsunomiya-linja eli Tōhoku-päälinja.
Sano

Sano () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tochigin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa Watarasejoen varrella. Pohjoisessa kaupungin alue nousee Ashiovuorille. Sanossa on 117 569 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 356,04 neliökilometriä.
Sanoa palvelevat JR Higashi-Nihonin Ryōmō-linja ja Tōbu-rautateiden Sano-linja.
Aakenusjärvi

Aakenusjärvi on Kittilän kunnassa sijaitseva järvi, joka on pinta-alaltaan 1,655 neliökilometriä. Järveen on istutettu neljää eri kalaa: harjusta, planktonsiikaa, vaellussiikaa sekä pohjasiikaa.
Ylläksen, Levin ja Oloksen reitillä, Aakenusjärven kaakkoispuolella on taukokota nimeltä Aakenuskota.
Sleep

Sleep on Kaliforniassa vuonna 1990 perustettu psykedeelistä doom metallia ja stoner metallia soittava yhtye, jota pidetään yhtenä genrensä arvostetuimmista yhtyeistä. Se vaikutti suuresti stoner metallin syntyyn 1990-luvun alussa Kyussin, Monster Magnetin ja Fu Manchun kanssa. Yhtye ajautui 1990-luvun lopulla konflikteihin levy-yhtiönsä kanssa, mikä osaltaan myötävaikutti sen hajoamiseen vuonna 1998. Yhtyeen hajoamisen jälkeen sen jäseniä siirtyi soittamaan Omiin ja High On Fireen.
Sleep kokosi rivinsä uudelleen vuonna 2009. Rumpali Chris Hakius kuitenkin jätti yhtyeen samana vuonna. Vuonna 2010 uudeksi rumpaliksi tuli Neurosis-yhtyeen Jason Roeder.
Jäsenet.
Entiset jäsenet
Diskografia.
Studioalbumit
EP:t
Eino Hyyrynen

Eino Valter Hyyrynen (22. kesäkuuta 1902 Viipuri – 10. maaliskuuta 1965) oli suomalainen näyttelijä ja lausuntataiteilija. 
Hyyrynen oli tunnettu erityisesti karjalaisena lausujamestarina. Hän näytteli lisäksi neljässä suomalaisissa pitkässä elokuvassa vuosina 1936–1961. Vuonna 1960 Hyyrynen levytti Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa Sergei Prokofjevin kirjoittaman ja säveltämän lastensadun "Pekka ja Susi", jossa hän oli kertojana. Uransa aikana Hyyrynen teki kiertueita ympäri Suomea ja esiintyi usein myös radiossa. Hyyrynen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1960.
Hyyrynen syntyi ja asui pääosin Viipurissa toiseen maailmansotaan saakka, jolloin hän joutui muuttamaan Kanta-Suomeen. Hänen vanhempansa olivat junailija Antti Hyyrynen ja Hilma Josefiina Österman ja puoliso vuodesta 1928 Sirkka Ainikki Kunnas. Hyyrynen työskenteli junanlähettäjänä Pasilan asemalla, mutta oli myös esiintyvä taiteilija ja opetti lausuntaa useissa eri oppilaitoksissa.
Youth in Revolt

Youth in Revolt on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut elokuvaversio C. D. Paynen samannimisestä romaanista. Pääosissa nähdään Michael Cera ja Portia Doubleday.
Arvioita.
Episodi-lehdessä viisi kriitikkoa antoi elokuvalle pisteitä keskiarvona 2,80.
Pete Suhonen

Petri “Pete” Suhonen (s. 30. heinäkuuta 1967 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän asuu Helsingissä. Hän toimi City-lehden vastaavana päätoimittajana vuosina 1998–2011 sekä lehteä kustantavan Citypress Oy:n toimitusjohtajana vuosina 2004–2011. Suhonen on työskennellyt myös viestintäkonserni Jantonin hallituksen jäsenenä ja vuodesta 2017 Lauttasaari-lehden päätoimittajana. 
Suhosen vaimo Heini Larros oli City-lehden toinen päätoimittaja elokuuhun 2011. Suhosen päätoimittama City-lehden 25-vuotisantologia City Tablet Book nousi ladatuimmaksi suomalaiseksi iPad-sovellukseksi AppStoressa syksyllä 2011.
Suhonen on opiskellut suomen kieltä ja viestintää Helsingin kauppakorkeakoulussa. Hänen esikoisromaaninsa, äärioikeistoa kuvaava seikkailusatiiri "Hitlerin kylkiluu" julkaistiin WSOY:n kustantamana syksyllä 2012. Suhosen toinen romaani, Helsingin Lauttasaareen sijoittuva "Valkoinen joulu" (WSOY) ilmestyi lokakuussa 2013. Kustantajan kuvauksen mukaan "Valkoinen joulu sekä herättää henkiin että uudistaa jouluromaanin perinteen." Romaani oli vuoden 2015 toiseksi ladatuin e-kirja Suomessa. 
Syksyllä 2015 Suhonen julkaisi nuorista aikuisista ja huumeiden salakuljetuksesta kertovan romaanin "Koira joka kävi coffee shopissa" (WSOY). Teoksen varhainen käsikirjoitusversio palkittiin Otavan nuortenromaanikilpailussa talvella 2015. Raadin mukaan "Sarjakuvamainen ote pitää lukijan vastustamattomasti näpeissään. Verbaalisessa akrobatiassaan ja laajassa lukeneisuudessaan kirjoittaja on aivan omalla tasollaan. Käsikirjoitus on ällistyttävä ja virkistävän räävitön: sitä lukiessa saa nauraa ääneen". Teos oli Äidinkielen opettajien liiton Nuori Aleksis -kirjallisuuspalkintoehdokas. 
Romaani "Poikani ja meri" (Kosmos, 2017) kuvaa eroisän ja pienen pojan venematkaa Helsingin ja Porvoon saaristossa. Suhosen viides teos "Myrskyn ratsastaja" (Sammakko, 2018) on dokumentaarinen romaani veneseikkailija Seppo Murajan yrityksestä kiertää maailma alle kuusimetrisellä moottoriveneellä. Kirja sisältää Murajan autenttisia kirjeitä kotiin. 
Kesällä 2021 julkaistu romaani "Naiset kuin muuttolinnut" (WSOY) on Lauttasaareen sijoittuva taiteilijadekkari ja Postinumeromurhat-sarjan avausosa . Sarjan toinen osa "Tennisopettaja" (2022) sijoittuu Munkkiniemeen ja kolmannen osan "Huvitusten saaren" (2023) tapahtumat puolestaan Kulosaareen. 
Suhonen on yksi Sininen enkeli -TV-draamasarjan käsikirjoittajista . Sarja on nähtävissä MTV Katsomo -palvelusta. 
Keväällä 2024 hänet palkittiin Suomen Sotaveteraaniliiton ansiomitalilla. Pete Suhonen oli kokoomuksen kuntavaaliehdokas Helsingissä kevään 2025 vaaleissa, ja hänet valittiin kaupunginvaltuustoon 1 355 äänellä.
Abderos

Abderos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Hermeen poika, joka oli Herakleen käskyläinen. Abderos osallistui Herakleen kahdeksanteen urotekoon, jossa Herakles oli saanut tehtäväkseen noutaa Diomedeen tammat. Tehtävä sujuikin helposti siihen saakka kun tammat oli kerätty kasaan, mutta kuningas Diomedeen miesten saapuessa pelastamaan hevosia Herakles jätti ne Abderoksen huomaan taistelun ajaksi. Tammat repivät Abderoksen kappaleiksi, ja Herakles perusti suosikkinsa muistoksi Abderan kaupungin.
Hyginuksen versiossa Abderos oli Diomedeen palvelija, jonka Herakles löi yhdessä isäntänsä kanssa.
Aucklandin lentoasema

Aucklandin lentoasema (aikaisemmalta nimeltään Aucklandin kansainvälinen lentoasema, tunnetaan myös nimellä Mangeren lentoasema) on Mangeressa, Aucklandin keskustan läheisyydessä sijaitseva Uuden-Seelannin suurin lentoasema. Lentoaseman kautta kulki vuonna 2010 yli 13 miljoonaa matkustajaa.
Lentokenttää ylläpitää Auckland International Airport Limited.
Shea-stadion

Shea-stadion, koko nimeltään William A. Shea Municipal Stadium, yleisesti tunnettu nimellä Shea Stadium tai vain Shea oli stadion New York Cityssä Queensin Flushing Meadows–Corona Parkissa.
Shea palveli Major League Baseball -liigan joukkueen New York Mets kotikenttänä vuodesta 1964 vuoteen 2008. Monikäyttöareenaksi suunniteltu Shea-stadion oli myös amerikkalaisen jalkapallon joukkueen New York Jets tyyssija aina vuoteen 1983. Vuonna 2009 Shea purettiin Citi Field -areenan tieltä, tämä on Metsin nykyinen kotistadion.