tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Heikki Ihantola

Heikki Kaarlo Juhani Ihantola (12. joulukuuta 1933 Viljakkala – 5. heinäkuuta 2019 Salo) oli suomalainen tekniikantutkija, tekninen johtaja ja professori. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1969 oltuaan muun muassa ASLA-Fulbright-stipendiaattina Yhdysvalloissa 1960–1961. Hän oli myös vierailevana tutkijana Italiassa puolijohdevalmistaja SGS:llä kolmen vuoden ajan ja työskenteli useissa teollisuuden elektroniikan tutkimus- ja kehitystehtävissä Suomessa (Oy Fiskars Ab:n Elektroniikkaosasto, Upo Oy, Salora Oy, Salcomp Oy) sekä Micronas Oy:n teknisenä johtajana. Hän oli mukana useissa suomalaisen elektroniikan komponentti- ja puolijohdeteollisuuden rakentamis- ja kehittämisvaiheissa.
Ihantola toimi Turun yliopiston elektroniikan ja tietotekniikan professorina vuodesta 1986 ja jäi virasta eläkkeelle vuonna 1997. Hän tutki puolijohdetekniikkaa ja -fysiikkaa. 
Ihantola on tunnettu osallisuudestaan integroitujen piirien suunnittelussa tarvittavan MOS-transistorimallin kehitysaskeleesta, jossa malliin on lisätty substraattivaraus, tulo- ja lähtökapasitanssit.
Lauri Love

Lauri Love (s. 14. joulukuuta 1984) on brittiläis-suomalainen opiskelija, tietoturvaneuvonantaja ja hakkeri, jonka luovutusta Isosta-Britanniasta Yhdysvallat vaati vuonna 2015.
Yhdysvallat vaati Lovea luovutettavaksi. Luovuttamisesta tehtiin päätös 14. marraskuuta 2016, mutta vetoomustuomioistuin kumosi päätöksen helmikuussa 2018.
Tausta.
Love on kotoisin Stradishallista Suffolkista. Hänen vanhempansa ovat vankilapastori Alexander Love ja Sirkka-Liisa Love. Lovella on Suomen passi, ja hän suoritti siviilipalveluksen Tampereen yliopiston alaisessa instituutissa 2008. Love kävi Nottinghamin yliopistoa ja Glasgow’n yliopistoa, mutta joutui lopettamaan opintonsa kesken molemmilla kerroilla terveyssyistä. Hän on opiskellut sähkötekniikkaa Suffolkin yliopistossa.
Rikosepäilyt.
Yhdysvallat syyttää Lovea liittovaltion ja yksityisten tietojärjestelmien ja haltuun saatujen tietojen luvattomasta käytöstä ja vaatii hänen luovuttamistaan.
Häntä syytetään tunkeutumisesta mm. seuraavien virastojen ja yhtiöiden järjestelmiin: Federal Reserve, Yhdysvaltain armeija, Yhdysvaltain puolustusministeriö, Yhdysvaltain ohjuspuolustusvirasto, Nasa, FBI:n tietotekninen rikostutkinta, Deltek inc., Forte Interactive. Hänestä on annettu pidätysmääräys kolmessa eri oikeusistuimessa: New Yorkissa, New Jerseyssä ja Virginiassa.
Loven kotiin tehtiin kotietsintä lokakuussa 2013. Yhdysvallat lähetti Britannialle nootin heinäkuussa 2015 ja vaati Loven luovuttamista. Hänet pidätettiin 15. heinäkuuta 2015, mutta vapautettiin samana päivänä takuita vastaan.
Love vastusti Yhdysvaltoihin luovuttamistaan. Puolustus vetosi hänellä diagnosoituihin aspergerin syndroomaan ja depressiivisyyteen. Syyskuussa 2016 brittiläinen tuomioistuin kuitenkin linjasi, että Loven Yhdysvaltoihin luovuttamiselle ei ole esteitä. Lovea uhkasi Yhdysvalloissa jopa 99 vuoden vankeusrangaistus. Loven luovuttamisesta tehtiin päätös 14. marraskuuta 2016. Vetoomustuomioistuin Lontoossa kuitenkin kumosi päätöksen 5. helmikuuta 2018.
Esko Iisalo

Esko Ilmari Iisalo (7. maaliskuuta 1930 Turku – 9. joulukuuta 2021 Turku) oli suomalainen farmakologi ja professori. 
Iisalon vanhemmat olivat rehtori Yrjö Johannes Iisalo ja Salli Maria Lehtoranta ja hänen puolisonsa vuodesta 1956 oli lääketieteen lisensiaatti Eila Ulla Marjatta Lappalainen. Iisalo tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1948 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1955, tohtoriksi hän väitteli 1962. Sisätautien erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1961. Iisalo oli Turun yliopiston kliinisen farmakologian professori 1986–1992. Hän tutki hermoston farmakologiaa.
Professori Taimo Iisalo oli Esko Iisalon veli.
All American Open

All American Open International Karate Championships on vuosittain käytävä Kyokushinin Yhdysvaltain-mestaruuskilpailut. Sitä on järjestetty vuodesta 1996 lähtien New Yorkissa ja se käydään avoimessa painoluokassa. Historian saatossa menestynein ottelija on ollut brasilialainen Ewerton Teixeira, joka on voittanut turnauksen viidesti.
M/S Avitak

M/S Avitak on risteilyalus. Laiva rakennettiin Saksan Wismarissa Aker MTW:n telakalla vuonna 2002 saksalais-amerikkalaiselle AIDA Cruises -varustamolle "AIDAvita"-nimisenä. Aluksen pituus on 202,85 metriä, leveys 28,1 metriä ja suurin syväys 6,3 metriä. Laivan koneet tuottavat 18 800 kilowatin tehon ja 21 solmun enimmäisnopeuden. 
Laivan sisaralus on "AIDAaura".
Käyttöhistoria.
Aluksen köli laskettiin 21. marraskuuta 2000, ja alus laskettiin vesille 15. marraskuuta 2007. "AIDAvita" toimitettiin omistajalleen huhtikuussa 2002. 
Maaliskuussa 2023 alus myytiin uudelle omistajalle, jolloin se sai nykyisen nimensä "Avitak".
Formula Renault Eurocup -kausi 2017

Formula Renault Eurocup -kausi 2017 oli 27. nykyiselle Formula Renault Eurocup-sarjalle. Kausi alkoi 22. huhtikuuta Italian Monzassa ja päättyi 29. lokakuuta Espanjan Barcelonassa.
Tallit ja kuljettajat.
R = Sarjan tulokas kaudella 2017 
G = vieraileva kuljettaja, joka ei ole oikeutettu saamaan pisteitä.
Kilpailukalenteri.
Kaudella ajettiin yhteensä 23 kilpailua kymmenellä eri radalla. Monacon kilpailut ajettiin Formula 1:sten Monacon GP:n yhteydessä.
Jules Sylvain

Jules Sylvain, oik. Axel Stig Hansson, (11. kesäkuuta 1900 Tukholma – 29. lokakuuta 1968 Castiglione della Pescaia, Italia) oli ruotsalainen viihdemuusikko ja -säveltäjä.
Stig Hansson oli näyttelijäperheen poika. Hänen isänsä oli Axel Hansson ja äitinsä Suomessakin vaikuttanut Valborg Hansson. Hansson aloitti uransa 18-vuotiaana kahvilapianistina. Hieman myöhemmin hän ryhtyi säveltämään lauluja Ernst Rolfin ja Karl Gerhardin suosittuihin revyyohjelmiin nimimerkillä Jules Sylvain. Uransa aikana Hansson käytti lähes kolmeakymmentä salanimeä, joita olivat Jules Sylvainin lisäksi muiden muassa Nick Layton, Einar Björke, Willy Bramsen, Otto Herrmann ja Peter Lebedjeff. Hanssonin sävellykset julkaisi hänen oma kustannusliikkeensä Edition Sylvain. 1930-luvulla Hansson oli Svensk Filmindustrin hovisäveltäjä, ja hän laati myös viisi elokuvakäsikirjoitusta. Vuonna 1943 esitettiin Tukholman oopperassa hänen operettinsa "Zorina".
Hanssonin ensimmäinen suurmenestys oli valssi ”Vintergatan”, jonka Sven-Olof Sandberg levytti vuonna 1927. Levyä myytiin kaikkiaan yli satatuhatta kappaletta. Suomeksi laulun levytti Georg Malmstén nimellä ”Tähtivyö”. Uuden version valssista teki vuonna 1960 Tapio Rautavaara nimellä ”Linnunrata”. Monet muutkin Hanssonin sävelmät tulivat suosituiksi Suomessa, kuten esimerkiksi ”Tangokavaljeeri”, ”Lentäjän valssi” ja ”Luutnantin sydän”. Suomessa Hanssonin sävellyksiä ovat Malmsténin ja Rautavaaran lisäksi levyttäneet muiden muassa Matti Jurva, Hannu Hovi, Henry Theel ja Olavi Virta, myöhemmin myös Reijo Kallio, Topi Sorsakoski, Pirkka-Pekka Petelius ja Solistiyhtye Suomi.
Luonteeltaan levoton Hansson kyllästyi perin pohjin ruotsalaiseen byrokratiaan ja muutti vuonna 1947 Fidži-saarille, jossa hän ryhtyi banaaninviljelijäksi. Hirmumyrskyn tuhottua viljelykset hän siirtyi viisi vuotta myöhemmin asumaan Mallorcalle, jossa hän viihdytti muusikkona ruotsalaisia matkailijoita. Elämänsä viimeiset vuodet hän asui Italiassa.
Uku (1944)

Uku () oli keisarillisen Japanin laivaston Ukuru-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1944. Se laskettiin vesille 12. marraskuuta ja otettiin palvelukseen 30. joulukuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945. Se aloitti seuraavana päivänä kotiutettavien sotilaiden kuljetukset Japaniin. Alus luovutettiin 4. heinäkuuta 1947 Yhdysvalloille, joka romutti sen.
Kuga (1944)

Kuga () oli keisarillisen Japanin laivaston Ukuru-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1944. Se laskettiin vesille 19. marraskuuta ja otettiin palvelukseen 25. tammikuuta 1945.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 30. marraskuuta 1945. Romutus saatiin päätökseen 30. toukokuuta 1948.
Iō (1945)

Iō () oli keisarillisen Japanin laivaston Ukuru-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Maizurun laivastontelakalta, jossa köli laskettiin 25. marraskuuta 1944. Alus laskettiin vesille 12. helmikuuta 1945 ja otettiin palvelukseen 24. maaliskuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945. Se aloitti kotiutettavien joukkojen kuljetukset Japaniin 1. joulukuuta. Aluksen romutus saatiin päätökseen 2. heinäkuuta 1948.
Inagi (1944)

Inagi () oli keisarillisen Japanin laivaston Ukuru-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Mitsui Engineering &amp; Shipbuildingin Tamanon telakalta, missä köli laskettiin 15. toukokuuta 1944. Se laskettiin vesille 25. syyskuuta ja otettiin palvelukseen 16. joulukuuta.
Palvelus.
Alus upotettiin 9. elokuuta 1945 ilmahyökkäyksessä Hachinohenissa ja poistettiin alusluettelosta 15. syyskuuta.
Habushi (1944)

Habushi () oli keisarillisen Japanin laivaston Ukuru-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Mitsui Engineering &amp; Shipbuildingin Tamanon telakalta, missä köli laskettiin 20. elokuuta 1944. Se laskettiin vesille 20. marraskuuta ja otettiin palvelukseen 10. tammikuuta 1945.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta. Se aloitti 1. joulukuuta kotiutettavien joukkojen kuljetukset Japaniin. Alus luovutettiin 6. syyskuuta 1947 Yhdysvalloille sotakorvauksena. Romutus saatiin päätökseen 13. lokakuuta.
Ojika (1944)

Ojika () oli keisarillisen Japanin laivaston Ukuru-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Mitsui Engineering &amp; Shipbuildingilta Tamanosta, missä köli laskettiin 7. syyskuuta 1944. Se laskettiin vesille 30. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 21. helmikuuta 1945.
Palvelus.
Alus upposi 2. toukokuuta 1945 torpedoituna Keltaisellamerellä ja poistettiin alusluettelosta 25. toukokuuta.
Alivuokra-asunto

Alivuokra-asunto on asunto, jonka varsinainen vuokralainen on vuokrannut eteenpäin. Alivuokra-asunnon asukasta kutsutaan alivuokralaiseksi. 
Alivuokrasopimus () on yleinen asumismuoto erityisesti Ruotsin suurissa kaupungeissa, joissa asuntotilanne on heikko. Vuokralainen tarvitsee yleensä asunnon omistajan luvan asunnon alivuokraamiseksi joko asumisoikeusyhdistykseltä tai asunnon omistajalta. Asunnon käyttäjästä riippumatta varsinainen vuokralainen on aina vastuussa asunnostaan. 
Suomessa alivuokrauksena pidetään tilannetta, jossa asuinhuoneistosta vuokrataan korkeintaan 50 prosenttia toisen käyttöön. Vuokranantaja ei voi kieltää alivuokrausta. Sen sijaan "jälleenvuokrauksella" tarkoitetaan vuokrasuhdetta, jossa alkuperäinen vuokralainen vuokraa koko huoneiston eteenpäin. Se on kielletty ilman vuokranantajan lupaa. 
Jatkosodan jälkeisen asuntopulan aikaan alivuokrauksesta tuli monissa Suomen kaupungeissa velvollisuus. Antti Malinen selvitti väitöskirjassaan, että esimerkiksi Helsingissä otettiin käyttöön huone ja henkilö -periaate 15. lokakuuta 1944. Se tarkoitti, että asunnonhaltijalla oli oikeus pitää vain yhtä huonetta vakituista asukasta kohden. Huoneenvuokrauslautakunnat osoittivat ylimääräisiin huoneisiin alivuokralaisia. Malisen mukaan monet ottivat nurkkiinsa vapaaehtoisesti naapureita, ystäviä tai sukulaisia, usein paljon vaadittua enemmän.
Kalle Mattila

Kalle Oskari Mattila (s. 1991) on suomalainen toimittaja ja markkinoinnin ammattilainen. Hän asuu Yhdysvalloissa. Mattila on PYRY markkinointi ja PR-toimiston perustaja.
Mattila kirjoittaa säännöllisesti amerikkalaisiin julkaisuihin kuten The New York Times, The Washington Post, The Boston Globe, The Atlantic, Vogue, Bloomberg, The Paris Review ja Monocle. 
Mattilan ensimmäinen artikkeli ilmestyi "Helsingin Sanomissa" kun kirjoittaja oli 13-vuotias. Mattila toimi 15-vuotiaana matkailulehti "Mondon" ja "Matkaopas"-lehden avustajana, sekä "Helsingin Sanomien" NYT-liitteen nuorten TV-raadin jäsenenä.
Vuonna 2004 Mattila esiintyi Silvia Modigin toimittamassa, Yle TV2 -kanavalla nähdyssä, liki puolentunnin pituisessa "Kallen maailma" -dokumentissa.. 12-vuotiaan Mattilan elämää kuvaava dokumentti oli vuonna 2005 ehdolla parhaaksi suomalaiseksi nuorten dokumentiksi Oulun kansainvälisillä lasten- ja nuortenelokuvien festivaaleilla. Dokumentin vaikutusta käsiteltiin myös akateemisessa tutkimuksessa..
Mattila on ollut töissä suuressa englanninkielisessä Penguin Books -kustantamossa, jossa hän on ollut ehdolla useaan kansainväliseen markkinoinnin ammattilaisten palkintoon. Hän on myös luennoinut merkittävissä markkinointitapahtumissa ja kommentoi useasti Yhdysvaltojen kulttuuri- ja bisneskenttää suomalaisessa mediassa.
Mattila pitää hallussaan kolmea hopeamitalia streettanssin Suomen mestaruuskilpailuista vuosilta 2006 ja 2009 sekä 8. sijaa streettanssin Euroopan mestaruuskisoista vuodelta 2006.
Kalle Mattila opiskeli kandidaatintutkintonsa Lontoon yliopistossa. Sinne hän päätyi Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun IB-linjalta. Hän on myös Suomen Kulttuurirahaston UWC-stipendiaatti vuodelta 2008.
Mattila suoritti stipendiaattina luovan kirjoittamisen tutkinnon Columbian yliopistossa New Yorkissa.
Kanawa (1945)

Kanawa () oli keisarillisen Japanin laivaston Ukuru-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Mitsui Engineering &amp; Shipbuildingin Tamanon telakalta, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1944. Se laskettiin vesille 20. tammikuuta 1945 ja otettiin palvelukseen 15. maaliskuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945. Se aloitti kotiutettavien joukkojen kuljetukset Japaniin 1. joulukuuta. Alus luovutettiin 14. elokuuta 1947 Britannialle, joka romutti sen.
Takane (1945)

Takane () oli keisarillisen Japanin laivaston Ukuru-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Mitsui Engineering &amp; Shipbuildingin Tamanon telakalta, missä köli laskettiin 15. joulukuuta 1944. Se laskettiin vesille 13. helmikuuta 1945 ja otettiin palvelukseen 26. huhtikuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945. Romutus saatiin päätökseen 27. marraskuuta 1947.
Habuto (1945)

Habuto () oli keisarillisen Japanin laivaston Ukuru-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Hitachi Zōsenilta Sakurajimasta, missä köli laskettiin 3. joulukuuta 1944. Se laskettiin vesille 28. helmikuuta 1945 ja otettiin palvelukseen 7. huhtikuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 23. lokakuuta 1945. Se aloitti kotiutuvien joukkojen kuljetukset Japaniin 1. joulukuuta. Alus luovutettiin 17. heinäkuuta 1947 Britannialle, joka romutti sen.
Ritva-Liisa Harjumaa

Ritva-Liisa Harjumaa (o.s. Lavi, 29. huhtikuuta 1932 Helsinki – 27. helmikuuta 2022 Rovaniemi) oli suomalainen lehtori, kirjailija ja lavarunouden SM-nelonen vuodelta 2007. Rovaniemellä asunut Harjumaa julkaisi 24 teosta, joista suuri osa oman Revontulet-pienkustantamon kautta. Harjumaa toimi englannin, saksan ja viestinnän lehtorina kauppaoppilaitoksessa. Lisäksi Harjumaa tunnetaan eri lehdissä julkaistuista satiirista kannanotoista ja kirjoittamistaan näytelmistä.
Harjumaa tunnettiin myös monipuolisena pianomuusikkona ja laulajien säestäjänä, jonka ohjelmisto käsittää sekä hengellistä, klassista että viihdemusiikkia. Musiikkiopintonsa hän aloitti Lahdessa Viipurin musiikkiopistossa.
Teoksia.
Ritva-Liisa Harjumaan tekstejä sisältäviä antologioita:
Suomen Näytelmäkirjailijaliiton sivulta löytyy myös Ritva-Liisa Harjumaan vuoropuheluita ja pienoisnäytelmiä:
Trisykloheksyylifosfiini

 
Trisykloheksyylifosfiini (C18H33P) on fosfiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä useiden katalyyttien ligandina.
Ominaisuudet.
Trisykloheksyylifosfiini on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste hapettuu herkästi ilman vaikutuksesta trisykloheksyylifosfiinioksidiksi. Trisykloheksyylifosfiini on veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin. Trisykloheksyylifosfiini muodostaa komplekseja useiden siirtymämetallien kanssa. Yhdiste on suhteellisen labiili ligandi ja korvautuu helposti muilla ligandeilla. Verrattuna toiseen yleiseen fosfiiniligandiin trifenyylifosfiiniin, trisykloheksyylifosfiinin ligandikartiokulma on suurempi ja yhdiste on voimakkaammin emäksinen (pKa-arvo on 9,7) ja voimakkaammin steerisesti estynyt.
Valmistus ja käyttö.
Trisykloheksyylifosfiinia valmistetaan tyypillisimmin fosforitrikloridin ja sykloheksyylimagnesiumbromidin välisellä reaktiolla tai pelkistämällä vedyttämällä trifenyylifosfiinia niobiumkatalyyttien läsnä ollessa.
Trisykloheksyylifosfiinia voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä, mutta tavanomaisin käyttö on ligandina siirtymämetallikatalyyteissä. Esimerkkejä ovat butadieenin oligomeroinnissa käytettävä nikkelikatalyytti, vedytyksissä käytetävä iridiumkatalyytti Crabtreen katalyytti, alkeenien metateeseissä käytettävä ruteniumia sisältävä Grubbsin katalyytti ja Heck-reaktioita katalysoiva palladiumkompleksi.
Mitsui Engineering &amp; Shipbuilding

Mitsui Engineering &amp; Shipbuilding () on japanilainen Nikkei 225 -listattu laivanrakennus ja teollisuusyritys, joka perustettiin 1917 Mitsui &amp; Co. laivanrakennusyksikkönä. Yhtiön ensimmäinen telakka perustettiin Tamanoon. Vuonna 1937 telakka erkani yrityksestä omaksi yksikökseen nimellä Mitsuin Taman telakka. Vuonna 1937 nimeksi tuli lähes nykyinen Mitsui Shipbuilding &amp; Engineering Co., Ltd., mutta sen painopiste oli kuitenkin laivanrakennuksessa, ja nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1973.
Charmian Carr

Charmian Carr (alk. Charmian Anne Farnon; 27. joulukuuta 1942 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 17. syyskuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Lieslin roolista elokuvamusikaalissa "Sound of Music" (1965).
Ura.
Carrin näyttelijänura alkoi vuonna 1965 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Sound of Music", jossa hän näytteli von Trappin perheen vanhimman tyttären Lieslin roolin. Hän ei tehnyt tämän jälkeen muita elokuvarooleja. Hän esiintyi vielä Anthony Perkinsin kanssa vuonna 1966 TV-elokuvassa "Evening Primrose" ja vetäytyi sitten näyttelijäntyöstä.
Yksityiselämä.
Carr oli muusikko Brian Farnonin ja vaudevilletaiteilija Rita Oehmenin toinen lapsi. Charmian Carr oli naimisissa Jay Allen Brentin kanssa vuosina 1967–1991. Heillä on kaksi lasta Jennifer ja Emily. Charmian Carr kuoli 73-vuotiaana syyskuussa 2016 dementiaan liittyviin komplikaatioihin.
Aleksandr Oparin

Aleksander Ivanovitš Oparin () (2. maaliskuuta 1894 – 21. huhtikuuta 1980) oli neuvostoliittolainen biokemisti, joka esitti teorioita elämän synnystä teoksessa 'Elämän synty'. Hän tutki myös sitä, miten kasvit ja kasvosolujen entsyymireaktiot käsittelevät ainetta. Hän osoitti, että monet ruoantuotannon prosessit perustuvat biokatalyysiin ja loi Neuvostoliiton teollisen biokemian perustan.
Oparin esitti 1900-luvun alkupuolella hypoteesin elämän synnystä.
Jeffrey Tambor

Jeffrey Michael Tambor (s. 8. heinäkuuta 1944 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "The Larry Sanders Show", "Sukuvika" ja "Transparent", josta hän on saanut Golden Globen ja kaksi Emmy-palkintoa.
Samsung Galaxy Note7

Samsung Galaxy Note7 on Samsung Electronicsin vuonna 2016 valmistama styluskynällä varustettu Galaxy Note -sarjan älypuhelin. Sen mallinumero on Yhdysvalloissa SM-N930, Euroopassa SM-N930F ja Intiassa SM-N930G. Mallin valmistus ja myynti lopetettiin 11. lokakuuta 2016 puhelimien sytyttyä itsekseen tuleen.
Ominaisuudet.
Samsung Galaxy Note7 on muiden Galaxy Note -sarjan laitteiden tapaan isonäyttöinen S-Pen-kynällä varustettu phablet. Se on IP68-standardin mukaisesti lian- ja pölynkestävä. Galaxy Note7:n alkuperäinen käyttöjärjestelmä oli Android 6.0.1 Samsungin omalla TouchWiz-käyttöliittymällä.
Akkuongelmat.
Samsung Galaxy Note7 -puhelimia ehdittiin myydä 2,5 miljoonaa, kun joidenkin puhelinmallin akkujen havaittiin syttyvän räjähdysmäisesti tuleen. Akkuvika havaittiin kymmenissä puhelimissa, ja Samsung keskeytti sen seurauksena Galaxy Note7:n myynnin ja veti kaikki myydyt puhelimet takaisin. Vaikka akkuongelma koski Samsungin mukaan alle 0,1 prosenttia puhelimista, Yhdysvaltain kuluttajatuotteiden turvallisuusvirasto varoitti puhelimen käyttäjiä ja monet lentoyhtiöt rajoittivat puhelimen käyttöä lennoillaan. Myös Samsungin osakekurssi laski voimakkaasti akkuongelmista seuranneen kohun takia. Samsung korjasi takaisin vedettyjä Galaxy Note7 -puhelimia kolmella ohjelmistopäivityksellä ja parantelemalla puhelimen akkuja. Korjatut Galaxy Note 7 -puhelimet julkaistiin Etelä-Koreassa 1. lokakuuta ja maailmanlaajuisesti 3. lokakuuta. Jotkin korjatut ja siten turvallisina pidetyt Galaxy Note7 -puhelimet kuitenkin syttyivät tuleen, joten Samsung lopetti sekä alkuperäisten ja korvaavien Galaxy Note7:n valmistuksen ja myynnin 11. lokakuuta. Samsung pyysi 12. lokakuuta Galaxy Note7:n ostaneita asiakkaitaan palauttamaan puhelimensa. Samana päivänä Samsung antoi tulosvaroituksen. Koska kaikki Galaxy Note7:n omistajat eivät suostuneet palauttamaan puhelimiaan, Samsung yritti pakottaa käyttäjiä palauttamaan ne puhelimen toimintaa rajoittavilla päivityksillä. Se esti kaikilta puhelimen käyttäjiltä akun lataamisen yli 60 prosenttiin ja esti kaikilta uusiseelantilaisilta Galaxy Note7:n käyttäjiltä pääsyn mobiiliverkkoon. Samsung ei pystynyt takaisinvetonsa takia kilpailemaan Applen samoihin aikoihin julkistamien iPhone 7:n ja iPhone 7 Plussan kanssa suunnitellusti. Analyytikoiden mukaan Galaxy Note7:n aiheuttama fiasko maksaa Samsungille 15 miljardia dollaria.
Tamano

Tamano () on satama- ja teollisuuskaupunki Japanin Chūgokun alueella Okayaman prefektuurissa. Kaupungissa on 61 681 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 103,58 neliökilometriä. Tamano sijaitsee prefektuurin eteläosassa Seton sisämeren rannalla Okayaman eteläpuolella. Kaupunkioikeudet Tamano sai vuonna 1940.
Ennen Honshūn ja Shikokun saaret toisiinsa yhdistävän Seton suursillan valmistumista Tamanossa sijaitseva Unon satama toimi Takamatsuun johtavan lauttayhteyden lähtöpisteenä ja siten merkittävänä porttina Shikokulle. Nykyäänkin Unosta on laivayhteys Takamatsuun ja esimerkiksi Naoshiman, Teshiman ja Shōdoshiman saarille. Alueen pääteollisuuden ala on laivanrakennus ja muu metalliteollisuus; kaupungissa toimii muun muassa Mitsui zōsenin telakka.
Epilän Nahkatehdas

Oy Epilän Nahkatehdas Ab oli vuonna 1916 "Ab Krominahkatehdas Oy" -nimisenä perustettu kiiltonahkaa valmistanut yritys, jonka tehdas sijaitsi Tampereella Epilänharjun kaupunginosassa.
Epilän Nahkatehtaan konttorirakennuksen on suunnittellut rakennuspiirtäjä E. A. Liuha, ja se valmistui vuonna 1951. Rakennus on tyypillinen 1950-luvun punatiilinen kerrostalo, jossa on kaksi kellarikerrosta.
Tehtaan omisti vuodesta 1925 kauppaneuvos Hugo Sandbacka. Nahkatehtaan toiminta päättyi 1965.
Laivanvarustajankatu

Laivanvarustajankatu () on noin 250 metriä pitkä itä-länsisuuntainen katu Helsingin Ullanlinnassa. Se alkaa itäpäässään Neitsytpolulta ja päättyy länsipäässään Kapteeninkadulle. Laivanvarustajankadun ajorata on koko pituudeltaan kaksisuuntainen.
Suurin osa Laivanvarustajankadun julkisivuista mukailee Ullanlinnalle tyypillistä jugend-tyyliä.
Historia.
Laivanvarustajankatu liittyy Ullanlinnan kaupunginosan merenkulkuaiheisiin ryhmänimiin, ja nimen alkuperäinen, vuonna 1842 käyttöön otettu ruotsinkielinen kirjoitusasu oli Skeppsredare Gatan. Vuoden 1866 kartassa nimen suomennoksena oli Laivanisännänkatu. Kadunnimestä Skeppsredaregatan tuli virallinen vuonna 1875 asemakaavan vahvistamisen myötä. Vuonna 1896 kadulle ehdotettiin nimeä Batterigatan, koska se sijaitsi lähellä venäläisen sotaväen ruutihuonealuetta, mutta nimi jäi entiselleen. Kadun viralliseksi suomenkieliseksi nimeksi tuli vuonna 1909 Laivanvarustajakatu ja vuonna 1928 otettiin käyttöön nykyinen kirjoitusasu.
Kotijoukkojen esikunnan rovastintoimisto perustettiin Kotijoukkojen esikunnan perustamisen myötä. Rovastintoimisto sijaitsi joulukuuhun 1939 asti Laivanvarustajankatu 6:ssa, josta se muutti Hämeenlinnaan ja sieltä takaisin Helsinkiin maaliskuussa 1940.
Daniel Petric

Daniel Petric (s. 24. elokuuta 1991) on yhdysvaltalainen murhaaja. Petric murhasi äitinsä Susan Petricin ja ampui isäänsä Mark Petriciä päähän käsiaseella vuoden 2007 lokakuussa saatuaan vanhemmiltaan kiellon pelata enempää Halo 3-toimintapeliä. Tekohetkellä Petric oli 16-vuotias. Hän oli aiemman tapaturman vuoksi ollut jo pitkään kotonaan neljän seinän sisällä viettäen päivänsä pelkästään pelien parissa. 
Taustaa.
Petric halusi ostaa Halo 3 -pelin, mutta hänen vanhempansa kielsivät ostoksen, sillä pelin ilmestyessä Daniel oli vielä liian nuori ostamaan Mature-ikärajalla varustettua peliä. Poika kuitenkin kävi ostamassa pelin salaa, mutta jäi rysän päältä kiinni. Isä takavarikoi pelin ja pisti sen omaan kätköpaikkaansa, jossa hän säilytti myös käsiasettaan.
Daniel haki isänsä aseen ja pyysi vanhempiaan istumaan sohvalle ja sulkemaan silmänsä, sillä hänellä "oli heille yllätys". Poika ampui vanhempiaan lähietäisyydeltä kasvoihin, tappaen äitinsä ja haavoittaen isäänsä. Tämän jälkeen hän yritti lavastaa isänsä syylliseksi. 
Kun Daniel yritti hätistellä laukaukset kuulleita naapureitaan pois ovelta väittämällä hänen vanhempiensa riitelevän, isä onnistui kuitenkin huutamaan apua. Petric valehteli siskolleen, että vanhemmat olivat tapelleet.
Oikeudenkäynti.
Puolustusasianajaja yritti saada tuomioistuinta toteamaan Petricin syyttömäksi mielenterveydellisten seikkojen perusteella. Jopa Petricin ampumavälikohtauksesta selvinnyt isä puolusti poikaansa oikeudessa. Tuomari ei hyväksynyt puolustuksen kantaa, vaan katsoi, että Petric oli suunnitellut kostoa monta viikkoa.
Petric tuomittiin 17. kesäkuuta 2009 elinkautiseen vankeuteen. Hän voi hakea ehdonalaiseen 23 vuoden kuluttua. Aluksi hänelle vaadittiin kuolemantuomiota, mutta nuoren ikänsä vuoksi hän sai elinkautisen tuomion. Syyttäjä vaati Petricille elinkautista vankeutta ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen, mutta oikeus katsoi Petricin peliriippuvuuden lieventäväksi asianhaaraksi. Tuomarin mukaan Petric saattoi olla pakkomielteinen pelin suhteen, jolloin hän ei tajunnut täysin tekojaan.
Macugnaga

Macugnaga on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. 
Macugnagan naapurikunnat ovat Alagna Valsesia, Carcoforo, Ceppo Morelli ja Rima San Giuseppe sekä Sveitsin Valais’ssa sijaitsevat Saas-Almagell ja Zermatt. 
Piemonten korkein vuorenhuippu, Dufourspitzen itäpuolella sijaitseva Grenzgipfel (4 618 m mpy.) sijaitsee Macugnagassa, Italian ja Sveitsin rajalla.
Eläkesäätiöyhdistys

Eläkesäätiöyhdistys on edunvalvonta-, koulutus-, tiedotus- ja yhteistyöelin, jonka jäseniä ovat lakisääteisiä- ja lisäeläkkeitä myöntävät eläkesäätiöt ja eläkekassat. Yhdistyksen tarkoituksena on valvoa jäsentensä yhteisiä etuja työsuhteeseen liittyvän eläketurvan järjestämiseksi, edistää jäsentensä välistä yhteistoimintaa, tiedottaa ja seurata työsuhteeseen liittyviä eläkeasioita, lainsäädännön kehitystä ja antaa jäsenilleen sekä näiden sidosryhmille asiantuntija- ja koulutuspalveluita. 
Yhdistyksen hallituksen puheenjohtajaksi vuodelle 2025 valittiin Topi Piela ja varapuheenjohtajaksi Teemu Sihvola. Hallitus valitaan vuodeksi kerrallaan. Yhdistyksen toimitusjohtajana on ollut vuodesta 2014 Timo Toropainen.
Yhdistys on Työeläkevakuuttajat Telan ja PensionsEuropen jäsen.
Teppo Manner

Teppo Manner on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt elokuvissa "Taulukauppiaat" (2010), "He ovat paenneet" (2014) ja "Teit meistä kauniin" (2016).
Manner on varsinaiselta koulutukseltaan putkimies.
Robert Christgau

Robert Christgau (s. 1942) on yhdysvaltalainen rock-kriitikko ja kirjailija.
Christgau alkoi kirjoittaa rock-arvosteluja "Esquire"-lehteen vuonna 1967. Hän ryhtyi newyorkilaisen "The Village Voicen" kolumnistiksi 1969, siirtyi "Newsday"-lehteen 1972 ja palasi "Village Voiceen" 1974 kymmeneksi vuodeksi musiikkitoimittajaksi. Vuosina 1985–2006 Christgau toimi lehdessä vanhempana toimittajana ja sen johtavana musiikkikriitikkona. Hän on kirjoittanut lukuisiin muihinkin lehtiin ja julkaisuihin. Christgau tunnetaan erityisesti "Consumer Guide" -palstastaan, jossa hän on vuodesta 1969 lähtien antanut albumeille kirjainarvosanoja.
Christgau on julkaissut kuusi kirjaa: kokoelmat "Any Old Way You Choose It" (1973) ja "Grown Up All Wrong" (1998), muistelmat "Going Into the City: Portrait of a Critic as a Young Man" (2015) sekä kolme levyopasta, jotka perustuvat hänen kolumneihinsa.
Christgau on opettanut useissa collegeissa ja yliopistoissa, kuten New Yorkin yliopistossa, missä hän on opettanut englantia, journalismia ja musiikin historiaa. Hän on Ferris Professor of Journalism Princetonin yliopistossa 2007.
Christgau sai kandidaatintutkinnon Dartmouthista 1962. Hän meni naimisiin vuonna 1974 ja hänellä on tytär.
Luettelo Kreikan järvistä

Kreikan järviin lukeutuu sekä luonnonjärviä että tekojärviä. Osa järvistä sijaitsee vuoristossa, ja on syntynyt muun muassa jäätiköiden sulamisvesien seurauksena. Osa on lähellä merenrantaa sijaitsevia järveksi muuttuneita laguuneita. Tekojärvet on muodostettu jokia patomalla muun muassa sähköntuotannon, vesihuollon, kastelun ja tulvasuojelun tarpeisiin.
Tiedot järvien koosta vaihtelevat eri lähteissä muun muassa siksi, että myös järvien vesimäärä vaihtelee huomattavastikin eri vuodenaikoina.
Suurimmat järvet.
Kreikan suurimmat järvet ovat:
Koróneia (järvi)

Koróneia (, myös "Korónia") on järvi Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Se on Kreikan viidenneksi suurin luonnonjärvi ja sen pinta-ala on 42,82 neliökilometriä. Koróneia on suurimmillaan noin 10,8 kilometriä pitkä ja noin viisi kilometriä leveä. Järvi sijaitsee 100 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on yksi metri.
Koróneia sijaitsee Thessalonikin alueyksikön alueella Chalkidikín niemimaan juuressa noin 15 kilometriä itään Thessalonikin kaupungista. Järven ympäristö kuuluu Lagkadáksen kuntaan ja Vólvin kuntaan. Lagkadáksen kunnan osa Koróneian kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä järvestä. Koróneian pohjoispuolelta kulkee A2-valtatie.
Noin 11,5 kilometriä itään Koróneiasta samassa linjassa sen kanssa sijaitsee Vólvi-järvi. Järvet muodostavat yhdessä merkittävän kosteikkoalueen ja ne ovat monien lintulajien talvehtimisaluetta. Järvet ympäristöineen muodostavat Koróneia- ja Vólvi-järvien ja Makedonian Témpin kansallispuiston. Ne on suojeltu myös Natura 2000 -alueina sekä Ramsarin sopimuksella.
Viime vuosina järven pinta on laskenut huomattavasti. Vielä noin 30 vuotta sitten järven syvyys oli noin viisi metriä. Järvi on kärsinyt myös teollisuudesta, tehomaataloudesta sekä jätevesipäästöistä. Euroopan komissio haastoi vuonna 2011 Kreikan oikeuteen epäonnistumisesta järven suojelussa.
Megáli Préspa

Megáli Préspa () eli "Suuri Préspa(järvi)" tai vain Préspa (, , ) on Préspajärviin kuuluva järvi Albanian, Kreikan ja Pohjois-Makedonian rajalla. Sen pinta-ala on noin 273 neliökilometriä.
Suurin osa järvestä on Pohjois-Makedonian alueella ja toiseksi suurin osa Albanian alueella. Pohjois-Makedoniassa se on maan toiseksi suurin järvi Ohridjärven jälkeen. Kreikan alueella järvestä on noin 39,4 neliökilometriä, mikä tekee siitä maan seitsemänneksi suurimman luonnonjärven. Järvi sijaitsee noin 855 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on 55 metriä. Megáli Préspa on vuorten ympäröimä. Sen itäpuolella sijaitsee Baba- eli Varnoúntas-vuori. Järvessä sijaitsevat pienet saaret Golem Grad (”Suuri kaupunki”, Pohjois-Makedoniassa) ja Maligrad (”Pieni kaupunki”, Albaniassa).
Megáli Préspan eteläpuolella sijaitsee Mikrí Préspa eli Pieni Préspajärvi. Järvet erottaa noin kilometrin levyinen kannas. Kreikan alueella järvet sijaitsevat niistä nimensä saaneessa Préspeen kunnassa Flórinan alueyksikön alueella Länsi-Makedoniassa. Järven Kreikan-puoleisella rannalla sijaitsevat Psarádesin ja Laimósin kylät.
Järvien alue on kehittynyt turisti- ja luontokohteeksi 1970-luvun jälkeen. Tätä ennen alue oli suljettua raja-aluetta.
Pieni-Préspa

Pieni-Préspa eli Pieni Préspajärvi (, ) on Préspajärviin kuuluva järvi Makedoniassa Pohjois-Kreikassa sekä pieneltä osin myös Albanian alueella. Sen pinta-ala on noin 47,35 neliökilometriä. Kreikan alueella tästä on noin 42,54 neliökilometriä, mikä tekee siitä maan kuudenneksi suurimman luonnonjärven. Mikrí Préspa on suurimmillaan noin 15,3 kilometriä pitkä ja noin 6,5 kilometriä leveä. Järvi sijaitsee 850 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on 8,4 metriä.
Mikrí Préspan pohjoispuolella sijaitsee Megáli Préspa eli Suuri Préspajärvi. Järvet erottaa noin kilometrin levyinen kannas. Kreikan alueella järvet sijaitsevat niistä nimensä saaneessa Préspeen kunnassa Flórinan alueyksikön alueella Länsi-Makedoniassa. Järvessä Kreikan puolella sijaitsee Ágios Achílleioksen saari.
Järvi on merkittävä kosteikko- ja lintualue, ja se on suojeltu Ramsarin sopimuksella. Eräs merkittävä lintulaji alueella on kiharapelikaani ("Pelecanus crispus"). Järvien alue on kehittynyt turisti- ja luontokohteeksi 1970-luvun jälkeen. Tätä ennen alue oli suljettua raja-aluetta.
Trichonída

Trichonída (, ) on järvi Aitolia-Akarnaniassa läntisessä Keski-Kreikassa. Se on Kreikan suurin järvi ja sen pinta-ala on noin 96,5 neliökilometriä.
Trichonída on suurimmillaan noin 19 kilometriä pitkä ja noin kuusi kilometriä leveä. Sen ympärysmitta on noin 58 kilometriä. Järvi sijaitsee 22 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on 57 metriä ja tilavuus noin 142 000 000 kuutiometriä. Noin neljä kilometriä Trichonídasta länteen sijaitsee Lysimachía-järvi. Järvet muodostavat yhdessä Natura 2000 -alueen.
Trichonídan pohjois- ja koillispuolella sijaitsevat Panaitolikó-vuoret ja eteläpuolella Arákynthos-vuoret. Aigínion kaupunki sijaitsee noin kuusi kilometriä järvestä luoteeseen.
Vegorítida

Vegorítida (, ) on järvi Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Se on Kreikan kolmanneksi suurin luonnonjärvi ja sen pinta-ala on noin 45 neliökilometriä. Vegorítida on suurimmillaan noin 14,8 kilometriä pitkä ja noin 6,9 kilometriä leveä. Järvi sijaitsee 540 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on 50 metriä.
Vegorítidan ympärillä sijaitsevat Vóras-, Áskio- ja Vérmio-vuoret. Järvi on pienentynyt huomattavasti viime vuosikymmenten aikana. Vielä joitakin aikoja sitten sen pinta-ala oli noin 68 neliökilometriä ja suurin syvyys noin 75 metriä.
Édessan kunnan osa Vegorítidan kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä järvestä.
Vólvi

Vólvi (), antiikin Bolbe (), on järvi Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Se on kreikkalaisen Makedonian suurin ja koko Kreikan toiseksi suurin luonnonjärvi ja sen pinta-ala on 70,8 neliökilometriä. Tekojärvet mukaan lukien Vólvi on maan neljänneksi suurin järvi. Järvi on suurimmillaan noin 19,5 kilometriä pitkä ja noin 5,5 kilometriä leveä. Se sijaitsee 37 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on 22 metriä. Vólvin vedet laskevat Strymonikóslahteen noin 8,7 kilometriä pitkän Rícheios-joen kautta.
Vólvi sijaitsee Thessalonikin alueyksikön alueella Chalkidikín niemimaan juuressa noin 35 kilometriä itään Thessalonikin kaupungista. Vólvin kunta, joka käsittää järven ympäristön, on saanut nimensä järvestä. Pieni osa järven pohjoisrannasta kuuluu Lagkadáksen kuntaan. Järven ympärysmitta on noin 54,5 kilometriä ja sen ympäristössä sijaitsevat muun muassa kylät Apollonía, Rentína, Megáli Vólvi, Mikrí Vólvi ja Loutrá Vólvis. Järven ympäristö on kukkuloita, maanviljelysmaata, suota ja kaislikkoa. Vólvin pohjoispuolelta kulkee A2-valtatie.
Noin 11,5 kilometriä länteen Vólvista samassa linjassa sen kanssa sijaitsee Koróneia-järvi. Järvet muodostavat yhdessä merkittävän kosteikkoalueen ja ne ovat monien lintulajien talvehtimisaluetta. Järvet ympäristöineen muodostavat Koróneia- ja Vólvi-järvien ja Makedonian Témpin kansallispuiston. Ne on suojeltu myös Natura 2000 -alueina sekä Ramsarin sopimuksella.
Bolbe

Bolbe () tai Vólvi () voi viitata seuraaviin:
Voulisméni (järvi)

Voulisméni () on järvi tai nykyisin oikeammin Mirampéllonlahteen yhdistyvä merenlahti Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ágios Nikólaoksen kaupungin keskustassa saaren itäosassa.
Voulisméni oli alun perin makeavetinen järvi. Se yhdistettiin kanavalla mereen vuosina 1867–1871. Nykyisin se toimii kaupungin venesatamana ja sen ympärillä on lukuisia kahviloita ja ravintoloita. Järven suurin pituus on noin 137 metriä ja suurin syvyys noin 64 metriä. 
Järven geologia on erikoinen, koska se on poikkeuksellisen syvä muuhun kokoonsa nähden. Aiemmin sitä on ehdotettu vanhaksi tulivuoren kraatteriksi. Kerrotaan, että Santorínin tulivuoren purkauduttua vuonna 1956 järvessä olisi tapahtunut erikoisia ilmiöitä, millä perusteella niiden on ehdotettu olevan jotenkin yhteydessä toisiinsa. Toisen, tuoreemman näkemyksen mukaan Voulisméni saattaa olla maanalaisen joen suu. Paikallisen urbaanilegendan mukaan järvi olisi pohjaton, ja sitä kutsutaankin usein ”Pohjattomaksi järveksi”. Sen todellinen syvyys mitattiin vasta vuonna 1853, kun brittiläinen amiraali Thomas Spratt luotautti sen.
Saksalaisten sanotaan upottaneen syvän järven pohjalle paljon sotamateriaalia vetäytyessään saarelta vuonna 1944, mutta tätä ei ole pystytty todistamaan.
Bonita Granville

Bonita Granville (2. helmikuuta 1923 New York, New York, Yhdysvallat – 11. lokakuuta 1988 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä ja televisiotuottaja. Hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden roolistaan elokuvassa "Nämä kolme" (1936).
Maria Farantouri Sings Taner Akyol

Maria Farantouri Sings Taner Akyol on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin sekä turkkilaisen sazin soittaja Taner Akyolin studioalbumi vuodelta 2011. Albumilla Farantoúri laulaa kreikaksi ja turkiksi Taner Akyolin säveltämiä kappaleita. Albumi sekoittaa kreikkalaista ja anatolialaista kulttuuria.
Albumi ottaa kantaa kurdien asemaan Turkissa. Kaikki kappaleiden sanoitukset ovat kurdirunoilijoiden käsialaa. Kappaleen "Daye Daye" Farantoúri laulaa zazan kielellä.
Tatu Sinisalo

Tatu Sinisalo (s. 17. heinäkuuta 1992 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka on tunnettu ensimmäisestä elokuvaroolistaan Toni Wirtasena elokuvassa "Teit meistä kauniin" (2016). Hän näyttelee nuorta Kari Tapiota elämäkertaelokuvassa "Olen suomalainen", joka sai ensi-iltansa vuoden 2019 syksyllä.
Ki &amp; Ka

Ki &amp; Ka on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen komedia, jonka on ohjannut ja kirjoittanut R. Balki. Päärooleja näyttelevät Kareena Kapoor ja Arjun Kapoor. Elokuva kertoo nuoresta avioparista, joka kyseenalaistaa intialaisen yhteiskunnan sukupuolirooleja, kun mies jää kotiin vaimon luodessa uraansa. Se esitettiin Suomessa Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaaleilla.
Vastaanotto.
"Ki &amp; Ka" on tuottanut maailmanlaajuisesti noin miljardi rupiaa. Box Office India julisti sen ”semihitiksi”.
Sari Syväluoma

Sari Syväluoma (27. heinäkuuta 1966 Oulainen – 19. elokuuta 2016) oli suomalainen tekstiilitaiteilija ja taiteen maisteri. 
Syväluoman suunnittelemille tuotteille myönnettiin kansainvälinen Elle Decoration -designpalkinto vuosina 2002 ja 2003.
Australianarohaukka

Australianarohaukka ("Hamirostra melanosternon") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sen levinneisyysaluetta on Australia. Sen populaatio on pienenemässä elinalueiden pienenemisen ja pilaantumisen johdosta. Myös munien kerääminen ja haaskojen myrkyttäminen pienentävät populaatiota.
Sen elinaluetta ovat alavat aavikot, metsät, arot, savannit ja pensastot.
Ulkonäkö ja ravinto.
Sen pituus on 51–61 senttimetriä, paino 1 150–1 450 grammaa ja siipiväli 141–156 cm. Aikuinen lintu on pääasiassa musta, sen pyrstö on lyhyt, ja siivissä on valkoiset täplät. Se ei juuri ääntele. Sen ravintoon kuulu nisäkkäitä, lintuja, matelijoita, raatoja ja joskus suuria hyönteisiä, ja erityisesti se suosii jäniksenpoikasia ja lintuja.
Melinda Dillon

Melinda Rose Dillon (13. lokakuuta 1939 Hope, Arkansas, Yhdysvallat – 9. tammikuuta 2023) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän sai kaksi parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuutta rooleistaan elokuvissa "Kolmannen asteen yhteys" (1977) ja "Ei rikosmielessä" (1981).
Hän oli naimisissa näyttelijä Richard Libertinin kanssa vuosina 1963–1978.
C-tyypin saattaja

C-tyypin saattaja () oli keisarillisen Japanin laivaston 56 saattajan muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa. Aluksia piti alun perin valmistaa 300 kappaletta, mutta 241:n tilaus peruutettiin. Hankintaohjelmiin sisällytetyistä 132 aluksesta valmistui 53 ennen sotatoimien päättymistä. Näistä upposi 26 alusta.
Suunnittelu.
Luokan alukset olivat yksinkertaistettuja versioita Ukuru-luokasta. Ne olivat uppoumaltaan 200 tonnia pienempiä. Niiden koneteho oli laskettu 1 900 hevosvoimaan, mikä laski alusten huippunopeuden 16,5 solmuun. Toimintasäde kuitenkin pysyi samana eli 6 500 merimailissa käytettäessä 14 solmun matkanopeutta. Alusten aseistusta vähennettiin poistamalla yksi 12 senttimetrin tykeistä ja vähentämällä syvyyspomminheittimien määrä kahteentoista.
Rakenteita yksinkertaistamalla saatiin säästettyä valmistusajassa. Miestyötunteina laskettuna säästö oli 35 000 tunnista noin 20 000:een.
Alukset.
Aluksia ei nimetty, vaan ne numeroitiin parittomin numeroin alkaen "CD-1":stä.
Suunnitelmissa oli vielä 168 aluksen valmistus, mutta tilauksia ei koskaan tehty.
Keltakääpä

 
Keltakääpä ("Xanthoporus syringae") on ainoa Suomessa kasvava keltakääpien sukua edustava kääpälaji. Alun perin Virossa tunnistettu laji, jonka pohjoisin havainto on Pohjois-Norjasta. Keltakääpä on kulttuurinsuosija eli se kasvaa vaikkapa hautausmaiden nurmikoilla, kunhan maapohja on ravinteikasta ja kalkkipitoista. Keltakääpä on puukarikkeen valkolahottaja.
Keltakäävän itiöemät ovat yksivuotisia ja ne kasvavat yksittäin tai pienissä rykelmissä maassa. Itiöemä on jalallinen, sen lakki pyöreä, lohkoinen tai varsinkin vanhemmiten suppilomainen ja yleisvaikutelma hento. Lakin pinta on nahkamainen ja väriltään rusehtavan keltainen. Pillipinta on kirkkaan keltainen ja pillit kulmikkaita, 3-5 millimetrillä. Jalan pituus on 1,5 – 4 cm ja paksuus 5 – 10 mm, väriltään se on vaaleankeltainen. Ohut malto on sekin vaaleankeltaista ja pehmeää. Keltainen väri säilyy itiöemän kuivuessa. Keltakääpää ei voi juuri sekoittaa muihin kääpiin tai sieniin, kunhan se erottaa keltavahverosta. Voi muistuttaa hieman myös typäskääpää.
Miguel Sapochnik

Miguel Sapochnik (s. 1974 Hammersmith, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen elokuva- ja televisio-ohjaaja. Hänet palkittiin parhaan ohjauksen Primetime Emmyllä vuonna 2016 ohjaamastaan jaksosta ”Äpärien taistelu” televisiosarjassa "Game of Thrones". Sarjaa varten hän ohjasi yhteensä kuusi jaksoa.
Sapochnik on myös ohjannut muun muassa jaksoja televisiosarjoissa "House", "Extant", "Masters of Sex" ja "True Detective". Sapochnik toimi "House of the Dragon" -sarjan ensimmäisen tuotantokauden showrunnerina, ja hän myös ohjasi kolme jaksoa.
Niskakatu (Joensuu)

Niskakatu on Joensuun keskustan katu. Se johtaa Pielisjoen rannasta Länsikadulle, Itä-Suomen yliopiston kampuksen tuntumaan. Katu on saanut nimensä koskenniskasta.
Kadun varren rakennuksia ja muita tärkeitä kohteita.
Niskakadun varrella on eteläpuolella:
ja pohjoispuolella:
Katu alkaa Rantakadulta. Poikkikatuja ovat Torikatu, Kauppakatu, joka on myös kävelykatu, Kirkkokatu, Koulukatu, Kalevankatu, Merimiehenkatu ja Sepänkatu. Katu päättyy Länsikadun ja Tulliportinkadun risteykseen.
Liikennevalot.
Liikennevalot ovat Rantakadun, Koulukadun ja Länsikadun risteyksissä. 
Pyörätiet.
Kadun etelälaidalla kulkee jalkakäytävään merkitty pyörätie Kirkkokadun ja Länsikadun välillä.
Grubbsin katalyytti

Grubbsin katalyytit ovat ruteniumin ja karbeenien komplekseja, jotka katalysoivat alkeenien metateesiä. Grubbsin katalyytit ovat nykyisin käytetyimpiä kaupallisia siirtymämetallikatalyyttejä ja niiden kehitys toi Robert H. Grubbsille Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2005. 
Grubbsin katalyyttien historiaa.
Grubbsin katalyytit sisältävät keskusatominaan ruteniumin, bentsylideenikarbeenin ja labiileja, korvattavissa olevia ligandeja. Ensimmäinen Robert Grubbsin vuonna 1992 kehittämä ruteenikatalyytti oli bentsylideenibis(trifenyylifosfiini)diklororutenium. Tämä kompleksi ei kuitenkaan ole katalyyttisesti erityisen aktiivinen ja katalysoi ainoastaan erittäin jännittyneiden alkeenien kuten norborneenin metateesia. Vuonna 1995 Grubbs julkaisi niin kutsutun ensimmäisen sukupolven Grubbsin katalyytin, jossa ligandeina olivat trifenyylifosfiinien tilalla trisykloheksyylifosfiinit. Emäksisemmän trisykloheksyylifosfiiniligandit tekivät katalyytistä aktiivisemman. Ensimmäisen sukupolven Grubbsin katalyytti on ulkomuodoltaan violettia kitestä ainetta. Useista muista siirtymämetallikatalyyteistä poiketen tämä katalyytti on stabiili ilman vaikutuksille useiden kuukausien ajan. Parannuksena aikaisempiin alkeenien metateesin katalyytteihin on myös se, että Grubbsin katalyyttiä käytettäessä alkeenissa voi olla myös muita reaktiivisia ryhmiä kuten amino- tai hydroksyyliryhmiä. Ensimmäisen sukupolven Grubbsin katalyyttiä valmistetaan diklorotris(trifenyylifosfiini)rutenium(II)-kompleksista ja fenyylidiatsometaanista. Yhdiste reagoi trisykloheksyylifosfiinin kanssa ligandinvaihtoreaktiolla muodostaen Grubbsin katalyyttiä.
Vuonna 1999 Grubbs ryhminen esitteli niin kutsutun toisen sukupolven Grubbsin katalyytin, jossa karbeeniosana on hyvin stabiili typpiheterosyklinen karbeeni. Käytetyimpiä ovat Grubbsin katalyytit, joissa karbeeniosa on 1,3-bis(2,4,6-trimetyylifenyyli)-4,5-dihydroimidatsol-2-ylideeni. Nämä toisen sukupolven katalyytti ovat ensimmäisen sukupolven Grubbsin katalyyttejä aktiivisempia.
Hoveyda–Grubbs-katalyytit.
Hoveyda–Grubbs-katalyyteissä bentsylideenikarbeeniosassa on mukana kelatoiva isopropoksyyliryhmä. Ensimmäisen sukupolven tämänkaltaisen katalyytin julkaisi Amir H. Hoveyda ryhmineen vuonna 1997. Tunnetaan myös toisen sukupolven Hoveyda–Grubbs-katalyyttejä, jotka muistuttavat toisen sukupolven Grubbsin katalyyttejä.
D-tyypin saattaja

D-tyypin saattaja () oli keisarillisen Japanin laivaston 67 saattajan muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa. Aluksia piti alun perin valmistaa 203 kappaletta, mutta 136:n tilaus peruutettiin.
Suunnittelu.
Luokan alukset olivat yksinkertaistettuja versioita Ukuru-luokasta, kuten C-tyypin saattajat. Melko pian C-tyypin valmistuksen alettua kävi selväksi, että dieselmoottoreita ei olisi tarpeeksi eikä moottoreiden valmistuskapasiteetti ollut riittävä puutteen korjaamiseksi.
Suunnittelutyö alkoi 14. kesäkuuta 1943, jolloin asetettiin valmistuksen aloittamisajankohdaksi lokakuu. Suunnitelman hyväksymisajankohdaksi määrättiin 20. heinäkuuta. Suunnitelman nimeksi annettiin E22, joka kuvasi tyyppiä D ja nimettiin myös No.2:ksi, koska ne nimettiin parillisin numeroin. Suunnittelun päättyessä aluksen runko oli lähes identtinen edeltäneen C tyypin kanssa, mutta koko muuten oli hieman suurempi erityisesti uppouma, mikä johtui pääosin suuremmasta polttoainemäärästä. Erot olivat lähinnä propulsiojärjestelmässä, konehuoneiden sijoittelussa, yhdessä akselissa ja muissa pienissä parannuksissa ja yksinkertaistuksissa.
D tyypin alusten moottorina oli sodanajan rahtialuksissa käytetty tyypin 2A -kaasuturbiinimoottori, joka tuotti 2500 bhp:ta. Moottorin tarvitsema höyry tuotettiin kahdella tyypin 0 mod B15 Kampon-vesiputkikattilalla. Suurempi teho kasvatti huippunopeuden 17,5 solmuun. Samalla kuitenkin toimintamatka lyheni 14 solmun nopeudella 4 500 merimailiin, mikä mahdollisti korkeintaan Japanin ja Sumatran välisen saattuereitin suojaamisen.
Alukset.
Aluksia ei nimetty, vaan ne numeroitiin parillisin numeroin alkaen "CD-2":stä.