Grand-Popo

Grand-Popo tai Grand Popo on kylä ja piirikunta Monon departementissa Beninissä. Se sijaitsee Guineanlahden rannalla maanteitse 57 kilometriä departementin keskuksesta Lokossasta etelään. Kunnassa on 57 636 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Grand-Popon "carrefourista" eli tienristeyksestä on matkaa maanteitse Togon rajalle 19 ja Loméen 78 kilometriä. Cotonoun keskustaan on matkaa 82 kilometriä. Beninin pääkaupunkiin Porto-Novoon on matkaa 117 kilometriä.
Maantiede ja ilmasto.
Piirikunnan meren ranta on 39 kilometriä pitkä, ja se ulottuu lännessä Togon ja Beninin valtionrajalta Monon ja Atlantiquen departementtien rajalle, jossa itäinen naapuripiirikunta on Ouidah.
Grand Popon piirikunnan pinta-ala on 289 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Athiémèn, Comén ja Houéyogbén piirikuntiin.
Pinnanmuodostukseltaan piirikunta jakautuu kolmeen alueeseen. Eteläosassa on matalaa hiekkarantaa, idässä soistunutta alankoa ja tulvatasankoja sekä lännessä ja pohjoisessa korkeampia hiekka- ja savimaita. Grand-Popon keskimääräinen korkeus on kaksi metriä merenpinnasta.
Monojoen suiston biosfäärialue hyväksyttiin vuonnna 2017 Unescon ohjelmaan "Programme on Man and the Biosphere" (MAB, Ihminen ja biosfääri). Biosfääriohjelmaa tukevat Nordic Developement Fund ja Maailmanpankki. Alue on tunnistettu myös kosteikkoalueiden suojelua koskevassa Ramsarin yleissopimuksessa.
Vesistöt.
Vesistöistä tärkeimmät ovat Togon rajalla mutkittelevasti virtaava Monojoki, sekä noin 15 kilometriä pitkä Grand-Popon laguuni. Ne päätyvät "Bouche du Roy" -nimiseen vuorovesivirtaan, jossa vesi virtaa meren vuoroveden korkeudesta ja laguunin veden määrästä riippuen joko laguunista mereen tai merestä laguuniin. "Bouche du Royn" itäpuolella on Ouidahin laguuni. Meren ja laguunin välisellä maakaistalla, kynnäksellä kasvaa kookospalmuja, järvi- ja suoalueella mangrovekasvillisuutta ja pohjoisessa metsäsavannia.
Laguunista pohjoiseen noin kymmenen kilometrin päässä on Ahéméjärvi, joka yhdistyy rannikkoon Aho-kanavassa, joka on myös Monon departementin itäraja. Kuivana kautena vesi virtaa merestä Aho-kanavan läpi järveen lisäten sen suolapitoisuutta järven eteläosassa. Sadekauden alkaessa järveen pohjoisesta virtaava Couffo-joki taas vähentää järven suolapitoisuutta.
Ilmasto.
Seudulla vallitsee guinealaistyyppinen subekvatoriaalinen ilmasto. Vuonna 2006 vuodenaikoja oli neljä. Pitkä kuiva kausi kesti marraskuusta maaliskuuhun, pitkä sadekausi maaliskuusta heinäkuuhun, lyhyt kuiva kausi heinäkuusta syyskuuhun ja lyhyt sadekausi syyskuusta marraskuuhun.
Vuonna 2006 kuuma kausi oli tammikuun 15. ja toukokuun 6. välisenä aikana ja se kesti 3,7 kuukautta, jolloin vuorokauden keskilämpötila ylitti 31 °C. Vuoden kuumin kuukausi Grand-Popossa on maaliskuu, jolloin keskilämpötila on 32 °C ja alin lämpötila 26 °C.
Viileä kausi oli vuonna 2006 6. heinäkuuta ja 12. syyskuuta välisenä aikana ja se kesti 2,2 kuukautta. Silloin vuorokauden keskilämpötila oli alle 28 °C. Tuolloin vuoden viilein kuukausi Grand-Popossa on elokuu, jolloin keskilämpötila on 24 °C ja ylin 28 °C.
Sadekausi kestää 9,5 kuukautta, 7. helmikuuta - 21. marraskuuta, jolloin kuukauden sademäärä on vähintään 13 millimetriä. Kesäkuu on Grand-Popon sateisin kuukausi, jolloin keskimääräinen sademäärä on 140 millimetriä. Vuoden vähäsateinen kausi kestää 2,5 kuukautta, 21. marraskuusta helmikuun 7. päivään. Vähiten Grand-Popossa sataa tammikuussa, jolloin keskimääräinen sademäärä on 5 millimetriä.
Ilman kosteus on suuri, 70–90 prosenttia. Joulukuusta maaliskuuhun puhaltaa kuiva ja kuuma harmattan-tuuli mantereelta. Huhtikuusta marraskuuhun mereltä puhaltavat monsuunituulet, joiden nopeus ylittää toisinaan 20 metriä sekunnissa.
Hallinnollinen jako.
Vuonna 2003 perustettuun kuntaan kuuluu seitsemän arrondissementtia ja 44 kylää. Arrondissementit ovat (etäisyys maanteitse Grand-Popon Carrefourista ja väkiluku vuonna 2013):
Väestö.
Grand-Popon asutuksen historiassa keskeisiä ovat kolme enemmistöryhmää, xwlat, xuélat ja guenit eli minat. Nämä etniset ryhmät ovat peräisin adjojen suuremmasta etnisestä ryhmästä, joka pakeni Niilin laaksosta muuttaen ensin Tadoon (Togossa) 1300-luvulle mennessä ja sitten Aplahouéen (Beninissä) 1400-luvulla.
Muita etnisiä ryhmiä ovat ouatchit, jotka asuttavat kunnan pohjois- ja keskusosia (Gbéhoué, Ouatchi, Lintan, Todjohoukouin, Kpovidji, Adjaha ja Sazué), kotafonit, jota löytyy Koillis-Hamlangnin kunnanosasta, Gnitosta. Aizosit asuttavat Mono-joen reunaa Koutonkondjissa Vodomeyn eteläpuolelle.
Djanglanmeyn aïzot ja kotafonit harjoittavat pääasiassa kausiviljelyä alangoilla. Rannikolla on useita etnisiä vähemmistöjä, jotka ovat tulleet Ghanasta harjoittamaan merikalastusta, ja kaikkialla asuu hausoja, joruboja ja peuhleja, jotka harjoittavat karjankasvatusta kookospalmujen varjossa.
Grand-Popon väestö kasvoi 40 335 asukkaasta vuonna 2002 57 636:een vuonna 2013, johon sisältyy 29 399 naista ja 28 237 miestä. Tämä väestö edustaa 0,576 prosenttia Beninin väkiluvusta ja 11,591 prosenttia Mono-departementin väestöstä.
Väestöstä on Beninin väestöinstituutin mukaan 779 vammaisia eli 1,35 prosenttia väestöstä. Grand-Popon kunnan väestöstä lasketaan 51,6 prosenttia asuvan taajamissa ja maaseudulla 48,4 prosenttia. Kunnan väestönkasvun nopeuden arvioitiin olevan 5,04 prosenttia vuonna 2013. Tämä oli hitaampi kuin departementin (5,17 %) ja nopeampi maan keskiarvo (3,52 %). Agoué ja Grand-Popo ovat alueen väestöltään suurimmat alueet. Vuoden 2018 Grand-Popon kunnan väkiluvuksi arvioitiin 66 444 asukasta ja vuoden 2022 76 597 asukasta.
Etnisesti Grand-Popon kuntaa hallitsevat adjat ja sukulaiskansat (67 %). Fonit ja sukulaiskansat ovat toisena (20,5 %) ja muut kieliyhteisöt edustavat muuta väestöä (joruba, mina, dendi, baatonou, peulh, dendi, yom, otamari ja niin edelleen).
Uskonnot.
Perinteistä vodun-uskontoa harjoittaa 62,9 prosenttia väestöstä. Katolisia on 24,6 prosenttia, protestantteja 2,1 prosenttia ja muslimeja 2,0 prosenttia.
Historia.
Seutu on alun perin Hula-kansan kulttuurista ja etnistä aluetta, jonka kuningaskuntaa eurooppalaiset kauppiaat nimittivät sanalla ”Popo”. Ensimmäinen kauppasopimus Grand-Popon ja Portugalin välillä tehtiin vuonna 1533. Grand Popo ("Suuri Popo") oli 1600-luvulta lähtien yksi transatlanttisen orjakaupan keskuksista. Siirtomaa-aikana Grand Popo oli aluksi tärkeä hallinnon ja kaupan keskus, mutta vuoden 1922 jälkeen sen sataman merkitys väheni Cotonoun syväsataman valmistumisen jälkeen ja seutu menetti kaupallisen merkityksensä.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan läpi kulkee Cotonoun ja Togon pääkaupungin Lomén välinen päällystetty valtatie RNIE 1. Grand Poposta on matkaa maanteitse Cotonouhun 85 kilometriä.
Seudun pääelinkeino merellä ja sisävesillä harjoitettu kalastus, joka on yhä enemmin väistymässä puutarhaviljelyn tieltä. Peltoviljely tuottaa maissia ja riisiä, joita täydentää maniokin sekä viljan tuonti Togosta ja muualta ulkomailta.
Kunnassa toimii 37 alakoulua, neljä yläkoulua ja lukio (vuonna 2002). Kouluverkon tilaa pidetiin vuonnna 2006 melko tyydyttävänä. Terveyspalvelut käsittävät kunnallisen terveyskeskuksen, kuusi arrondissementtien terveyskeskusta, synnytyslaitoksen ja muutamia yksityisvastaanottoja. Suurimmat terveysongelmat ovat malaria, akuutit hengityselintulehdukset, ruoansulatuselinten sairaudet ja ripuli. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja vesiposteja. Kunnassa on sähköverkko ja kolme matkapuhelinverkkoa. Grand Popossa on tori, joukko kauppoja, hotelleja ja muita matkailupalveluja.
Kansainvälinen yhteistyö.
Grand-Popon ystävyyskunta on Ranskan Montgeron. Paikkakunnalla toimii vuonna 2000 rakennettu Suomen Länsi-Afrikan kulttuuri-instituutti Villa Karo. Grand-Popossa toimii Suomen kunniakonsulaatti.
Merikilpikonnien suojelu.
Beninin rannikolla tavataan neljää lajia merkilpikonnia, joista etelänbastardikilpikonna ja merinahkakilpikonna saapuvat munimaan rannalle. Munien säilymiseen liittyy vakavia uhkia, jotka liittyvät muun muassa ihmisten toimintaan, rannikkoerosioon ja erilaisiin pilaantumisen muotoihin. Neljälle rannikkoalueelle on perustettu merikilpikonnien suojeluohjelma. Grand-Popon osuus on 46 km pitkä alue Houakpèn ja Hilla-Condjin rantojen välissä.
Ympäristönsuojelijat perustivat Beninin kansallisen festivaalin vuonna 2004 lisäämään tietoisuutta merkilpikonnien suojelun tärkeydestä.