tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Daniel Wass

Daniel Wass (s. 31. toukokuuta 1989 Gladsaxe) on tanskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kotimaassaan Brøndbytä. Wassin pelipaikka on oikea keskikentän pelaaja, mutta joskus hän pelaa oikeaa laitahyökkääjää.
Ura.
Wass aloitti peliuransa BK Avartan juniorijoukkueessa, mutta ammattilaisura lähti liikkeelle Brøndbyssä vuonna 2007. Wassin debyyttikausi seurassa alkoi hyvin, mutta päättyi ennenaikaisesti loukkaantumisen vuoksi. Kaudella 2008/09 hän vakiinnutti paikkansa joukkueen oikeana laitapuolustajana Brøndbyn sijoittuessa Tanskan Superliigassa kolmanneksi. Syyskaudella 2009/10 Wass pelasi lainalla norjalaisessa Fredrikstadissa. Seuran uusi päävalmentaja Tom Nordlie ei nähnyt Wassille kuitenkaan tulevaisuutta seurassa ja hän palasi takaisin Brøndbyyn. Wass jatkoi uraansa tanskalaisseurassa ja Henrik Jensenin alaisuudessa hän sai vahvempaa roolia laitalinkkinä ja hyökkäyssuunnan pelaajana. Kauden 2010/11 jälkeen Wass teki viisivuotisen sopimuksen portugalilaisseura SL Benfican kanssa. Joukkue kuitenkin lainasi hänet heti kesällä ranskalaiseen Évianiin. Wassin vastuu jäi vähäiseksi Bernard Casonin alaisuudessa, mutta hyvät esitykset vaihtomiehenä ja Pablo Correan tulo seuran päävalmentajaksi nostivat Wassin seuran avauskokoonpanoon. Évianissa Wass pelasi lähinnä oikeana laitapuolustajana. Kauden jälkeen Wass teki nelivuotisen sopimuksen Évianin kanssa.
Wass edusti Éviania kolme kautta ja pelasi vaihtelevassa roolissa sekä puolustajana että keskikenttäpelaajana. Évianin pudottua Ranskan liigasta kauden 2014/15 päätteeksi, tanskalainen siirtyi Celta Vigoon kolmivuotisella sopimuksella. Vuonna 2018 hän siirtyi Espanjan sisällä Valenciaan. Alkuvuonna 2022 hän edusti Atlético Madridia mutta pelasi seurassa vain yhden liigaottelun.
Wass on edustanut ammattilaisurallaan lisäksi tanskalaisia Brøndbytä (2007–2011) ja Fredrikstadia (lainalla 2009).
Wass teki ensiesiintymisensä Tanskan maajoukkueessa helmikuussa 2011, ja hänet valittiin vuoden 2012 EM-kilpailuihin, joissa hän ei kuitenkaan saanut peliaikaa. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän oli kaikissa kolmessa alkulohko-ottelussa avauskokoonpanossa ja sai niissä peliaikaa 60–75 minuuttia. MM-kilpailuissa 2022 hän jäi vaihtopelaajaksi vailla peliaikaa. Hän teki ensimmäisen maaottelumaalinsa syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Skotlantia vastaan.
Maurice Piot

Maurice Fernand Piot (14. heinäkuuta 1912 Saint-Quentin – 22. toukokuuta 1996 Pariisi) oli ranskalainen miekkailija ja olympiamitalisti.
Piot oli voittamassa hopeaa MM-kilpailuissa 1950 säilän joukkuekilpailusta ja sai samasta lajista olympiapronssia Helsingin kisoissa 1952. Hän oli olympiamitalin voittaessaan 40-vuotias. Myös Mauricen setä Jean oli miekkailija.
Teräkalat

Teräkalat (Notopteridae) on yksi arapaimakalojen lahkon kalaheimoista. Heimon lajeja tavataan trooppisesta Afrikasta ja Kaakkois-Aasiasta makeista ja murtovesistä. Eräitä lajeja pidetään myös akvaarioissa.
Lajit ja anatomia.
Teräkalojen heimoon kuuluu neljä sukua ja kymmenen lajia. Pienin laji teräkala ("Xenomystus nigri") kasvaa korkeintaan noin 15 cm pitkäksi, kun suurimmat lajit rengasteräkala ("Chitala chitala") ja jättiteräkala ("C. lopis") voivat saavuttaa 150 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan heimon lajit ovat pitkulaisia ja suippenevat pyrstöä kohden. Erityisesti "Chitala"-suvun kalojen selkä on korkea. Teräkaloijen pyrstöevä on yhtynyt pitkään peräevään ja kalat liikkuvat vedessä peräeväänsä heiluttamalla. Selkäevä sen sijaan on pieni ja sulkamainen tai puuttuu kokonaan. Vatsaevät ovat pienet tai puuttuvat. Teräkalojen suomut ovat pienet ja kalat ovat pohjaväriltään yleensä harmaita ja ruumiissa on usein tummempia laikkuja. 
Teräkaloilla on erikoistunut uimarakko. Ne voivat ottaa kiduksillaan happea vedestä, mutta uimarakko on suuri ulottuen lähes koko kalan ruumiinpituudelle ja haaroittunut. Jos veden happipitoisuus on alhainen teräkalalajit voivat käydä hengittämässä happea ilmasta veden pinnan yläpuolelta.
Levinneisyys.
Teräkalalajit elävät pääosin makeissa vesissä, joskin eräitä lajeja on tavattu myös murtovesistä. Afrikassa ne elävät päiväntasaajan läheisyydessä trooppisessa Länsi-Afrikassa. Aasiassa niiden levinneisyys ulottuu Intiasta Borneoon, Sumatralle ja Jaavalle. Teräkalat voivat elää sekä virtaavissa vesissä, kuten puroissa ja joissa, että seisovissa vesissä kuten soilla.
Varsinkin pienimpiä heimon lajeja pidetään akvaarioissa ja lisäksi teräkalat ovat levinneisyysalueellaan tärkeitä ruokakaloja.
John Montgomery (ratsastaja)

John Carter "Jack" Montgomery (22. marraskuuta 1881 Elizabethtown, Kentucky – 7. kesäkuuta 1948 Washington (DC)) oli yhdysvaltalainen kenttä-, este- ja kouluratsastaja sekä poolonpelaaja.
Montgomery osallistui Tukholman olympialaisissa 1912 ratsastuksessa samalla hevosella, Deceivellä, neljään eri lajiin. Hän sijoittui esteratsastuksen joukkuekilpailussa neljänneksi, kouluratsastuksessa 20:nneksi, kenttäratsastuksen henkilökohtaisessa kisassa yhdeksänneksi ja sai pronssimitalin joukkuekenttäratsastuksesta. Montgomery oli vuoden 1920 olympiakisoissa mukana poolossa, jossa Yhdysvallat voitti pronssia.
Montgomery palveli ensimmäisessä maailmansodassa ja yleni everstiksi saakka. Hän työskenteli armeijassa vuoteen 1926 saakka, kunnes erosi huonon terveydentilansa takia. Montgomery liittyi First Boston Corporation -yritykseen ja nousi johtajaksi saakka firmassa, josta tuli Yhdysvaltain suurin investointipankki.
Häämarssi

Häämarssi on hääseremonian aikana perinteisesti esitettävä musiikkikappale. Se soitetaan yleensä hääparin saapuessa kirkkoon (tai muuhun vihkimispaikkaan) tai varsinkin heidän poistuessaan sieltä.
Tunnetuimmat ja käytetyimmät häämarssit ovat Felix Mendelssohn Bartholdyn Häämarssi "Kesäyön unelma" -näytelmämusiikista sekä Richard Wagnerin Morsiuskuoro "Lohengrin"-oopperan kolmannesta näytöksestä. Suomessa suosittuja ovat myös Toivo Kuulan häämarssi sekä Juhlamarssi Erkki Melartinin näytelmämusiikista "Prinsessa Ruusunen".
Joissakin kirkoissa järjestetään häämusiikkikonsertteja. Muun muassa Turun Mikaelinkirkossa kirkon kanttori Marko Hakanpää soitti toukokuussa 2015 parikymmentä häämarssia kirkon 52-äänikertaisilla uruilla.
Suosittuja häämarsseja.
Suomessa ja muissa maissa suosittuja häämarsseja on kerätty seuraavaan luetteloon. Ääninäytteet eivät kaikki ole kappaleiden urkusovituksia.
Suvi Mikkonen

Suvi Mikkonen (s. 11. heinäkuuta 1988 Saari) on suomalainen kilpauransa päättänyt taekwondoin. Hän edusti Izenzei-seuraa, ja häntä valmensi espanjalainen Jesús Ramal. Mikkosen vyöarvo on 5. dan.
Mikkonen aloitti taekwondon nelivuotiaana asuessaan perheensä kanssa Floridassa. Hän on asunut myös Costa Ricassa ja Argentiinassa. Sittemmin Mikkonen on asunut yli vuosikymmenen Espanjassa ja opiskellut liikuntatieteitä Madridin yliopistossa. Hän harjoitteli pääsääntöisesti Espanjassa ja muualla ulkomailla. Mikkosen kasvattajaseurana voidaankin pitää madridilaista Hankuk-taekwondoseuraa.
Mikkonen on moninkertainen Suomen mestari ja nelinkertainen Pohjoismaiden mestari (2008, 2010, 2011, 2013). Hän voitti Euroopan yliopistomestaruuden vuonna 2009.
Arvokisoissa Mikkonen kilpaili vuosien 2009, 2011, 2013 ja 2015 MM-kilpailuissa sekä vuosien 2008, 2014 ja 2016 EM-kilpailuissa. Kaudella 2010 hän kärsi loukkaantumisista. Tammikuussa 2012 Mikkonen saavutti 57 kg sarjassa paikan saman vuoden Lontoon kesäolympialaisiin. Hänen taekwondon olympiapaikkansa oli Suomelle ensimmäinen kahdeksaan vuoteen. Olympialaisissa Mikkonen saavutti jaetun viidennen sijan. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Mikkonen voitti Bakun EM-kisoissa 2014 sijoittuessaan pronssille alle 53 kg:n painoluokassa.
Tammikuussa 2016 Mikkonen eteni karsinnan kautta Rion olympialaisiin sarjassa 57 kg. Riossa Mikkonen voitti avausottelunsa, mutta hävisi puolivälierissä ruotsalaiselle Nikita Glasnovicille.
Toukokuussa 2021 Mikkonen ei edennyt karsinnoista Tokion olympialaisiin vaan hävisi ratkaisevan ottelunsa Puolan Patrycja Adamkiewiczille. Mikkonen otteli näissäkin karsinnoissa naisten 57kg sarjassa. Hän päätti kilpauransa olympiakarsintoihin ja on sen jälkeen keskittynyt valmennustehtäviin. Pariisin olympialaisissa 2024 Mikkosen valmennettava unkarilainen Viviana Márton voitti olympiakultaa.
Global RallyCross Championship

Global RallyCross Championship oli Yhdysvalloissa vuosina 2011-2017 ajettu rallicross-sarja. Luokan kilpailut ajettiin muiden Pohjois-Amerikan suurten moottoriurheilusarjojen, kuten NASCARin ja IndyCarin yhteydessä.
Suomalaisittain sarja oli herättänyt kiinnostusta kahden suomalaiskilpailijan läsnäololla. Ralliautoilun kaksinkertainen maailmanmestari Marcus Grönholm sekä Toomas Heikkinen kilpailivat sarjassa kaudella 2012. Muita tunnettuja kuljettajia sarjassa ovat Ken Block ja Travis Pastrana.
Robert Horne

Robert Horne oli brittiläinen kriketinpelaaja ja olympiamitalisti. 
Horne pelasi Pariisin olympialaisissa 1900 ranskalaisessa Union des Sociétés Français de Sports Athletiques -joukkueessa, joka sai hopeaa. Vuonna 1910 hän oli Ranskan joukkueessa Brysselissä turnauksessa, johon osallistui neljä maata.
Lepakkokiitäjä

Lepakkokiitäjä ("Hyles vespertilio") on etelämpänä Euroopassa tavattava kiitäjäperhoslaji. Suomesta tai muista Pohjoismaista sitä ei ole tavattu.
Koko ja ulkonäkö.
Lepakkokiitäjä on kookas, sinertävän harmaa yöperhonen. Etusiipien pohjaväri on sinertävän harmaa ja niiden poikki kulkee kaksi erittäin himmeää, hieman ruskeaa poikkiviirua. Etusiivessä on myös valkea mutta useimmiten himmeä keskitäplä, jonka ulkopuolella on aavistuksen muuta siipeä tummempi varjostuma. Usein etusiivet ovat miltei tasaisen siniharmaat. Takasiipi on suurimmaksi osaksi kirkkaan vaaleanpunainen ja siiven etureunassa sekä ulkoreunassa on melko kapea, musta vyö. Reunusripset ovat punertavat. Tuntosarvet ovat päältä vaaleat, mutta muutoin perhosen ruumis on tasaisen harmaa, mutta keskiruumiin sivuilla on valkoiset viirut ja takasuumiin tyviosassa valkoiset täplät, joiden välissä on mustaa väriä. Siipiväli 60–80 mm.
Ranskan Alpeilta tunnetaan lepakkokiitäjän ja läheistä sukua olevan tyrnikiitäjän ("Hyles hippophaes") välisiä risteymiä.
Toukka on täysikasvuisena 70–80 mm pitkä.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajin levinneisyys on eurooppalainen, mutta pirstoutunut. Läntisimmillään lepakkokiitäjän levinneisyys ulottuu Ranskan itäosiin, mistä alue jatkuu itäänpäin Italian vuoristoon, yli Alppien aina Etelä-Puolaan saakka ja Balkanin niemimaalle. Turkissa ja Kaukasuksella on erillinen esiintymisalue samoin kuin Libanonin vuoristossa on eristynyt populaatio. Lentoaika on yhtenä sukupolvena touko-kesäkuussa, pieni toinen sukupolvi lentää elo-syyskuussa. Vuoristoalueilla sukupolvia on vain ensimmäinen.
Elinympäristö ja elintavat.
Lepakkokiitäjä on esiintyvyydeltään hyvin paikallinen laji, joka ei vaeltele elinalueensa ulkopuolelle ja viihtyy usein yli 1000 m:n korkeudella vuoristoissa. Tyypillinen elinympäristö on etelänpuoleinen kivikkoinen ja kuiva rinne, mutta myös niityt tai puutarhat käyvät. Perhoset lepäävät päivisin monista kiitäjäperhoslajeista poiketen maanpinnalla tai kivikossa, mutta muutoin laji muistuttaa elintavoiltaan suuresti lähisukuista tyräkkikiitäjää ("Hyles euphorbiae"). Laji on pääasiassa aktiivinen öisin vaikkakin se lentää joskus myös päivänvalossa.
Naaras munii munat yksitellen suoraan ravintokasville, usein kymmenenkin kappaletta samaan kasviin, joskus harvoin maahan ravintokasvin läheisyyteen. Toukka syö aluksi päivisin piilotellen lehtien alapinnoilla. Vanhemmiten se muuttuu yöaktiiviseksi ja piilottelee päivisin maassa ravintokasvin lähellä. Toukkia voi olla runsaasti pienelläkin alueella, mutta loiskärpäset hävittävät jopa 80 % toukista. Kotelo on maassa löyhän kotelokopan sisällä kuolleiden lehtien joukossa. Kotelo talvehtii.
Ravintokasvi.
Toukka elää horsmilla ("Epilobium") ja aivan erityisesti etelänmaitohorsmalla ("Epilobium dodonaei"). Joskus myös mataroilla ("Galus").
Joseph Pletinckx

Joseph Pletinckx (13. kesäkuuta 1888 – 1971) oli belgialainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. 
Pletinckx oli maansa kapteenina vuosien 1908, 1912, 1920 ja 1924 olympiakisoissa, joissa Belgia voitti yhteensä kolme hopea- ja yhden pronssimitalin. Hän pelasi maansa riveissä myös vuoden 1926 EM-kilpailuissa. Pletinckx, joka menestyi uransa aikana myös uinnissa, ryhtyi vesipallovalmentajaksi lopetettuaan oman peliuransa. Hänet nimettiin uinnin kansainväliseen kunniagalleriaan vuonna 1988.
Norrström

Norrström on Ruotsissa Tukholman läänissä virtaava monihaarainen joki, joka muodostaa Norrströmin vesistössä sen viimeisen osuuden pääuomasta. Joen valuma-alueen pinta-ala on 22 650 neliökilometriä ja se laskee Mälarenista Itämeren pääaltaaseen Nackan ja Tukholman kunnissa.
Norrström laskee Mälareniin kuuluvasta Riddarfjärdenistä Itämeren Saltsjönin lahteen Norrmalmin kaupunginosan ja Stadsholmenin saaren välitse. Norrströmissä sijaitsevat Helgeandsholmenin ja Strömsborgin saaret, joista ensinmainitulla on Ruotsin valtiopäivätalo. Helgeandsholmenin ja Stadsholmenin väliin jäävä Norrströmin eteläinen haara on nimeltään Stallkanalen. Stadsholmenin eteläpuolitse virtaa Mälarenin toinen luonnollinen lasku-uoma Söderström. Näiden lisäksi Mälarenia yhdistää Itämereen kaksi kanavaa: Södertäljen kanava Södertäljessä ja Hammarbyleden Tukholman Södermalmissa.
Norrström syntyi maankohoamisen tuloksena 1200-luvulla ja sen synty antoi paikalle strategisen merkityksen, joka sitten johti Tukholman kaupungin perustamiseen.
Sokkokiitäjä (perhonen)

Sokkokiitäjä ("Smerinthus caecus") on keskikokoinen kiitäjäperhoslaji. Sitä ei toistaiseksi ole tavattu Suomesta.
Koko ja ulkonäkö.
Sokkokiitäjä muistuttaa hyvin paljon silmäkiitäjää ("Smerinthus ocellatus") ja vaihtelee ulkonäöltään hyvin vähän. Etusiivet ovat harmaanruskeat, siiven keskiosassa on kaksi tummanruskeaa poikkiviirua, joista sisempi tekee tasaisen kaarteen ja poikkivirujen väliin jää valkoinen keskitäplä. Siiven kärkiosan vaaleassa kuviossa poikkijuova muodostaa kaksi kärkeä. Takasiipi on pohjaväriltään ruusunpunainen ja reunojaan kohti oranssinsävyinen. Siivessä on iso sini-musta silmätäplä, joka jakaantuu tummalla juovalla kahtia. Ruumis on harmaanruskea, mutta keskiruumiin selkäpuoli suklaanruskea. Siipiväli 50–65 mm.
Lähisukuisesta ja Suomessakin varsin yleisestä silmäkiitäjästä sokkokiitäjä eroaa etenkin pienemmän kokonsa vuoksi ja etusiipien kuvioinnin perusteella.
Toukka on sinivihreä tai vihreä, kauttaaltaan vaaliden nystyjen peittämä ja sen sivuilla on vaaleita vinojuovia. Toukan peräpäässä on loppuvaiheessa turkoosinsininen piikki.
Levinneisyys ja lentoaika.
Sokkokiitäjä on itäinen laji, jonka levinneisyys Euroopassa rajoittuu Venäjälle. Venäjällä levinneisyys jatkuu laajalti Siperiaan sekä edelleen Mongoliaan, Kiinan pohjoisosiin, Japaniin ja Koreaan. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena kesäkuun alusta heinäkuun alkuun. Suomea lähimpänä laji elää Laatokan kaakkoispuolella ja Pietarin ympäristössä.
Elinympäristö ja elintavat.
Sokkokiitäjää tavataan pääasiassa sekametsissä ja niiden laitamilla, sekä pajuja ja koivuja kasvavilla vesistöjen reunamilla. Se on harvalukuinen ja saattaa esiintyä pitkiä aikoja huomaamattomana. Lähimpien sukulaistensa tapaan aikuinen perhonen on lyhytikäinen eikä nauti lainkaan ravintoa, mutta koiraat tulevat helposti valolle. Kotelo talvehtii.
Ravintokasvi.
Toukka elää mm. pajuilla ("Salix").
Tara Moore

Tara Moore (s. 6. elokuuta 1992 Brittiläinen Hongkong) on brittiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 183 elokuussa 2013. Hän on voittanut urallaan seitsemän ITF-turnausta kaksinpelissä ja kuusi turnausta nelinpelissä.
Moore saavutti ensimmäisen voittonsa WTA-kiertueella kesäkuussa 2012 voitettuaan Birminghamin WTA-turnauksen ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan sijalla 53 olleen Iveta Benešován. Toisella kierroksella hän hävisi Casey Dellacqualle kolmessa erässä.
Samot

Samot (myös "samogot", "sanit", "sanut") ovat mandelaista samon kieltä puhuva kansa Burkina Fasossa ja Malissa. Heitä arvioidaan olevan noin 300 000 henkeä.
Kansa on muodostunut muinaisessa Malin valtakunnassa muualta tulleiden mandinkojen sekoittuessa senufoihin ja bobohin. Samojen kulttuurissa on aineksia kaikilta näiltä kansoilta.
Samojen pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja metsästys. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, fonio, puuvilla, maapähkinä, bataatti ja pavut. Kotieläimiä ovat seebut, vuohet, lampaat ja siipikarja. Käsityöammatteja ovat metallien käsittely, savenvalanta ja kankaiden kudonta. Monet käyvät kausitöissä naapurimaiden plantaaseilla.
Nelikulmaiset tai pyöreät asumukset muodostavat tiiviitä tai hajanaisia kyliä, joita leimaavat tornimaisten viljavarastojen ryhmät. Naiset pukeutuvat kirkkaaseen leninkiin, miehet käyttävät etupäässä eurooppalaisia vaatteita. Ruokavalio käsittää kasvisruokia, jotka on maustettu karitevoilla ja voimakkaan makuisilla kastikkeilla.
Samot muodostavat patriarkaalisia suurperheitä. Sukujärjestelmä on patrilineaarinen ja avioliitto patrilokaalinen (vaimo muuttaa miehen luokse). Perinteiseen uskontoon kuuluu hedelmällisyyden, luonnonvoimien ja esi-isien palvontaa. Nykyään suuri osa samoista on sunnimuslimeja.
Yorosson piiri

Yorosson piiri () on paikallishallintoalue Malin Sikasson alueella. Sen pinta-ala on 5 500 neliökilometriä. Asukkaita on 211 500 henkeä.
Yorosson piiri rajoittuu pohjoisessa Ségoun alueen Sanin ja Tominianin piireihin, idässä ja etelässä Burkina Fasoon sekä lännessä Sikasson alueen Koutialan piiriin. Se sijaitsee Koutialan ylängöllä. Alue kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymäalueeseen.
Piiriin kuuluu 9 maalaiskuntaa: Boura, Karangana, Kiffosso I, Koumbia, Koury, Mahou, Ménamba I, Ourikéla ja Yorosso. Kyliä on yhteensä 95. Asukkaista 65 % on miniankoja ja 27 % boboja. Jälkimmäiset jakautuvat mandekieltä puhuviin bobofingeihin (”mustat bobot”) ja gurilaista kieltä puhuviin bobo-ouleihin (”punaiset bobot”).
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla ja eri viljalajit. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat, aasit ja siipikarja.
Yanfolilan piiri

Yanfolilan piiri () on paikallishallintoalue Malin Sikasson alueella. Sen pinta-ala on 9 240 neliökilometriä. Asukkaita on 211 800 henkeä.
Yanfolilan piiri rajoittuu idässä Sikasson alueen Bougounin piiriin, etelässä Norsunluurannikkoon, lännessä Guineaan sekä pohjoisessa Koulikoron alueen Katin ja Kangaban piireihin.
Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Baya, Bolo-Fouta, Djallon-Foula, Djiguiya De Koloni, Gouandiaka, Gouanan, Koussan, Sankarani, Séré Moussa Ani Samou De Siékorolé, Tagandougou, Wassoulou-Ballé ja Yallankoro-Soloba. Hallinnollinen keskus on Wassoulou-Ballén kunnan Yanfolila. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja, mandinkoja, dogoneja ja bozoja.
Sikasson piiri

Sikasson piiri () on paikallishallintoalue Malin Sikasson alueella. Sen pinta-ala on 15 375 neliökilometriä. Asukkaita on 725 500 henkeä.
Sikasson piiri rajoittuu koillisessa Sikasson alueen Koutialan piiriin, idässä Burkina Fasoon, etelässä Kadiolon, lounaassa Kolondiéban ja lännessä Bougounin piireihin sekä luoteessa Koulikoron alueeseen. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.
Piiriin kuuluu Sikasson kaupunki sekä 42 maalaiskuntaa: Benkadi, Blendio, Danderesso, Dembela, Dialakoro, Diomaténé, Dogoni, Doumanaba, Fama, Farakala, Finkolo, Finkolo Ganadougou, Gongasso, Kabarasso, Kaboïla, Kafouziéla, Kapala, Kapolondougou, Kignan, Kléla, Kofan, Kolokoba, Koumankou, Kouoro, Kourouma, Lobougoula, Miniko, Miria, Missirikoro, Natien, Niéna, Nongo-Souala, N’Tjikouna, Pimperna, Sanzana, Sokourani-Missirikoro, Tella, Tiankadi, Wateni, Zanférébougou, Zangaradougou ja Zaniena. Kyliä on yhteensä 489. Asukkaat ovat etupäässä senufoja. Lisäksi on muun muassa samoja ja bambaroita.
Sikasson kautta kulkee Bamakon ja Norsunluurannikon rajan välinen maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkein viljelykasvi on puuvilla, jonka jalostusta varten on syntynyt myös teollisuutta.
Koutialan piiri

Koutialan piiri () on paikallishallintoalue Malin Sikasson alueella. Sen pinta-ala on 8 740 neliökilometriä. Asukkaita on 575 300 henkeä.
Koutialan piiri rajoittuu pohjoisessa Ségoun alueeseen, idässä Sikasson alueen Yorosson piiriin, kaakossa Burkina Fasoon, etelässä Sikasson piiriin ja lännessä Koulikoron alueeseen. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.
Piiriin kuuluu Koutialan kaupunki sekä 35 maalaiskuntaa: Diédougou, Diouradougou Kafo, Fagui, Fakolo, Gouadji Kao, Goudié Sougouna, Kafo Faboli, Kapala, Karagouana Mallé, Kolonigué, Konina, Koningué, Konséguéla, Koromo, Kouniana, Logouana, Miéna, M’Pessoba, Nafanga, Nampé, N’Golonianasso, N’Goutjina, Niantaga, N’Tossoni, Sincina, Sinkolo, Songo-Doubacoré, Songoua, Sorobasso, Tao, Yognogo, Zanfigué, Zangasso, Zanina ja Zébala. Hallinnollinen keskus on Koutiala. Kyliä on yhteensä 242. Asukkaat ovat miniankoja, bambaroita, fulbeja, markoja (dafing) ja dogoneja.
Seudun elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Teollisuutta edustaa neljä puuvillankäsittelylaitosta, kasviöljypuristamo, meijeri ja kolme leipomoa.
Kolondiéban piiri

Kolondiéban piiri () on paikallishallintoalue Malin Sikasson alueella. Sen pinta-ala on 9 200 neliökilometriä. Asukkaita on 202 600.
Kolondiéban piiri rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Sikasson alueen Bougounin, koillisessa Sikasson ja idässä Kadiolon piireihin sekä etelässä Norsunluurannikkoon.
Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Bougoula, Fakola, Farako, Kadiana, Kébila, Kolondiéba, Kolosso, Ména, Nangalasso, N’Golodiana, Tiongui ja Tousséguéla. Kyliä on yhteensä 205. 
Seudun asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, senufoja ja soninkeja. Pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito.
Kadiolon piiri

Kadiolon piiri () on paikallishallintoalue Malin Sikasson alueella. Sen pinta-ala on 5 375 neliökilometriä. Asukkaita on 239 700 henkeä.
Kadiolon piiri rajoittuu idässä Burkina Fasoon, etelässä Norsunluurannikkoon sekä lännessä Sikasson alueen Kolondiéban ja pohjoisessa Sikasson piireihin.
Piiriin kuuluu 9 maalaiskuntaa: Diou, Dioumaténé, Fourou, Kadiolo, Kaï, Loulouni, Misséni, Nimbougou ja Zégoua. Hallinnollinen keskus on Kadiolo.
Bougounin piiri

Bougounin piiri () on paikallishallintoalue Malin Sikasson alueella. Sen pinta-ala on 20 028 neliökilometriä. Asukkaita on 459 500 henkeä.
Bougounin piiri rajoittuu pohjoisessa Koulikoron alueeseen, idässä Sikasson ja Kolondiéban piireihin, etelässä Norsunluurannikkoon ja lännessä Yanfolilan piiriin.
Piiriin kuuluu Bougounin kaupunki sekä 25 maalaiskuntaa: Bladié-Tièmala, Danou, Débélin, Défina, Dogo, Domba, Faradiélé, Faragouaran, Garalo, Keleya, Kokélé, Kola, Koumantou, Kouroulamini, Méridiéla, Ouroun, Sanso, Sibirila, Sido, Syen Toula, Tiémala-Banimonotié, Wola, Yinindougou, Yiridougou ja Zantiébougou. Kyliä on yhteensä 482. Asukkaat ovat fulbeja, bambaroita, soninkeja, mandinkoja, dogoneja ja bozoja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Maatalous on keskittynyt viljan ja puuvillan viljelyyn. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä, kullanhuudontaa ja käsityöammatteja.
Turkinapollo

Turkinapollo ("Archon apollinus") on aivan kaakkoisimmassa Euroopassa ja Lähi-idässä tavattava harvinainen päiväperhoslaji. Se on luokiteltu kansainvälisesti silmälläpidettäväksi (NT).
Koko ja ulkonäkö.
Turkinapollon etusiipien suomut ovat harvassa ja siipi on suurelta osin läpinäkyvä. Läpinäkyvyys on koirailla ja vanhoilla yksilöillä suomujen irtoamisen vuoksi runsaampaa. Etusiiven etureunassa on kaksi laajaa mustaa laikkua ja siiven keskiosassa tuoreilla yksilöillä lyhyiden, aaltoilevien poikkiviirujen muodostama kuviointi. Takasiipien ulkoreuna on muuta siipeä tummempi, ja siinä on rivi mustareunaisia sinisiä silmätäpliä. Takasiiven keskiosa on kermanvalkoinen. Naaraiden siivissä on selvästi punaista väriä, etenkin takasiivissä. Punaisuus puuttuu koirailta lähes täysin. Siipiväli on 45–55 mm.
Lajista on kuvattu useita maantieteellisesti eriäviä alalajeja tai maantieteellisiä muotoja, joiden väliset erot ulkonäössä ovat huomattavia.
Levinneisyys ja lentoaika.
Turkinapollo elää pienellä alueella pohjoisessa Manner-Kreikassa sekä muutamilla Egeanmeren saarilla. Lisäksi sitä tavataan laajemmin Turkissa sekä Lähi-idän pohjoisosissa aina Iraniin saakka. Perhoset lentävät huomattavan varhain keväällä, maaliskuulta huhtikuulle.
Elinympäristö ja elintavat.
Perhonen elää niityillä ja pensaikkoisilla vuorenrinteillä, mutta myös puutarhoissa ja oliivilehdoissa. Kotelo on talvehtiva vaihe.
Kreikassa laji on rauhoitettu lailla.
Ravintokasvi.
Toukat syövät monia piippuruohoja ("Aristolochia").
Ségoun piiri

Ségoun piiri () on paikallishallintoalue Malin Ségoun alueella. Sen pinta-ala on 10 844 neliökilometriä. Asukkaita on 691 400 henkeä.
Ségoun piiri rajoittuu pohjoisessa Ségoun alueen Nionon, koillisessa Macinan, idässä Sanin ja etelässä Blan ja Barouélin piireihin sekä lännessä Koulikoron alueeseen. Seutu kuuluu Sudanin ja Sahelin siirtymäalueeseen. Sen läpi virtaavat Niger ja sen sivujoki Bani.
Piiriin kuuluu Ségoun kaupunki sekä 29 maalaiskuntaa: Baguindadougou, Bellen, Boussin, Cinzana, Diédougou, Diganidougou, Dioro, Diouna, Dougabougou, Farako, Farakou Massa, Fatiné, Kamiandougou, Katiéna, Konodimini, Markala, Massala, N’Gara, N’Koumandougou, Pelengana, Sakoïba, Sama Foulala, Saminé, Sansanding, Sébougou, Sibila, Soignébougou, Souba ja Togou. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, miniankoja, bozoja, somonoja, dogoneja ja soninkeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, durra, fonio ja maissi sekä myyntiin menevät maapähkinä, vesimeloni ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Nigerin ja Banin varrella asuvat bozot ja somonot harjoittavat kalastusta.
Barbate

Barbate on kunta Cádizin maakunnassa Andalusiassa Espanjassa. Se sijaitsee Barbatejoen suulla lähellä Trafalgarinniemeä. Barbatesta länteen sijaitsee La Breñan luonnonpuisto.
Barbaten väkiluku on noin 23 000 (2015).
Kalastus.
Barbate on vanha kalastajakaupunki, jossa on pyydetty perinteisesti tonnikalaa. Kalastusalue on yltänyt Marokon aluevesille, mutta vuonna 2012 EU ei jatkanut tätä sallivaa sopimusta.
Välimerenritari

Välimerenritari eli etelänritari ("Papilio alexanor") on Välimeren alueella ja Lähi-idässä tavattava kookas ritariperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Monien sukulaistensa tapaan etelänritarikin on kookas kelta-musta perhonen, jonka takasiipien takareunassa on pitkä kannus. Musta väri muodostaa siiville kolme taaksepäin kapenevaa, leveää poikkiraitaa. Muista suvun Euroopassa tavattavista lajeista poiketen etelänritarin siipisuonten kohdalla ei ole nähtävissä tummia juovia. Sekä etu- että takasiipien ulkoreunan tuntumassa on leveä tumma poikkiraita, jonka alueella etenkin takasiivessä näkyy sinistä väriä. Takasiiven takareunassa on punainen silmätäplä. Ruumis on kelta-musta, pitkittäisraidallinen. Tuntosarven kärki on valkoinen.
Hieman samannäköinen laji on purjeperhonen ("Iphiclides podalirius").
Levinneisyys ja lentoaika.
Välimerenritaria tavataan Kaakkois-Euroopassa Balkanin niemimaalla ja Kreikan saaristossa sekä Lähi-idässä aina Iraniin ja Afganistaniin saakka. Sillä on myös muusta levinneisyydestä irrallinen esiintymä Luoteis-Italian ja Kaakkois-Ranskan alueella. Perhoset lentävät yhtenä pitkäkestoisena sukupolvena kesä-heinäkuussa, mutta kuumimmilla paikoilla jopa huhtikuusta alkaen.
Elinympäristö ja elintavat.
Välimerenritari viihtyy harvalukuisena kuumilla ja kuivilla avoimilla rinteillä tai harvakseltaan puustoisilla paikoilla. Lentotapa on liitelevä, ja laskeutuessaan juomaan mettä eläin lepattelee siipiään. Laji vierailee mielellään ohdakkeiden kukilla.
Ravintokasvi.
Toukka elää monilla sarjakukkaiskasveilla.
Lentopallon maailmanliiga 2007

Vuoden 2007 Lentopallon maailmanliigassa pelasi 16 joukkuetta, jotka jaettiin neljään eri lohkoon. Maailmanliiga alkoi 25. toukokuuta ja päättyi 8. heinäkuuta alkulohkojen osalta. 
Ottelumalli.
Jokainen joukkue pelasi 12. ottelua alkolohkossaan, ja lohkojen voittajat etenivät suoraan lopputurnaukseen Puolaan. Puolan voitettua lohkonsa sai paikan lohkon kakkonen Bulgaria, jonka lisäksi Ranska pääsi lopputurnaukseen villillä kortilla.
Suomi liigassa.
Suomi osallistui vuonna 2007 maailmanliigaan nyt kolmannen kerran. Ensimmäisen kerran Suomi oli mukana Maailmanliigassa vuonna 1993. Vuonna 2006 Suomi oli jälleen mukana, ja kaudella 2007 Suomi taisteli sijoituksekseen 7. sijan. Suomi haki villiä kortti lopputurnaukseen, mutta Ranska vei pidemmän korren. Suomen sijoitus putosi näin ollen 8:nneksi.
Finaaliturnaus.
Maailmanliigan kuuden joukkueen finaaliturnaus pelattiin 11.-16. heinäkuuta Katowicessa, Puolassa. Mukaan pääsivät isäntämaan lisäksi neljän lohkon voittajat (D-lohkon lohkon kakkonen Bulgaria pääsi mukaan Puolan voittaessa lohkon) ja Ranska villillä kortilla.
Kulttuuritalo Sandels

Kulttuuritalo Sandels on Helsingissä Töölöntorin laidalla sijaitseva kulttuuritalo, joka valmistui vuonna 2007. Talossa toimii nuorisotalo, musiikkiopisto, yläaste ja lukio, ja sen pohjakerroksessa on laajat nuorten kokoontumis-, kahvila-, oleskelu- ja kulttuuritilat. Talon opetus- ja nuorisotoiminta on ruotsinkielistä. Niiden lisäksi talossa järjestetään runsaasti yleisölle avoimia kulttuuritapahtumia.
Sandelsin uudisrakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Juha Leiviskä ja Rosemarie Schnitzler. Rakennus muodostaa Töölöntorille uuden länsilaidan, ja se liittyy hienovaraisesti Hilding Ekelundin suunnittelemaan 1950-luvulla valmistuneeseen kouluun. Sandels jatkaa Leiviskän aiemmista töistä tuttua abstraktin modernistista linjaa. Rakennuksen kaikkia toimintoja yhdistää avara sisääntulo-, oleskelu- ja ruokailuaula. Katujulkisivun laajat ikkunapinnat korostavat talon julkista ja avointa luonnetta, ja suuret ikkunat liittävät sen valoisat aulatilat Töölöntorin katuelämään.
Talon Gyllenberg-konserttisali on arkisin päiväsaikaan opetustoimen käytössä, mutta muulloin sali on musiikkiopiston ja erilaisten konserttitapahtumien käytössä. Musiikkisali muodostuu kahdesta opetustilasta, joita erottaa siirrettävä väliseinä. Kun tilat on yhdistetty, toinen opetustiloista toimii näyttämönä. Salissa on 245 istuinpaikkaa. Konserttisali on maanalaisissa tiloissa, ja sen seinille on jätetty kallion pintaa näkyviin. Salin parvi on sisääntulokerroksen tasossa, salin takaosa kellarikerroksen ja salin etuosa alemman kellarin tasossa. Salissa on kattoikkunat antamassa luonnonvaloa.
Talon sisustuksen suunnittelusta vastasi sisustusarkkitehti Antti Olin. Rakennukseen liittyy kuvanveistäjä Anna-Kaisa Ant-Wuorisen toteuttama teräksinen taideteos "Fuuga", joka on sijoitettu pääosin talon viereiseen tapuliin, mutta teoksen materiaalit ja muodot toistuvat myös taiteilijan tapulin läheisyyteen toteuttamissa porraskaiteissa.
Grace Min

Grace Min (s. 6. toukokuuta 1994 Atlanta) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 97 maaliskuussa 2015. Hän on voittanut urallaan kolme ITF-turnausta kaksinpelissä ja yhden turnauksen nelinpelissä. Minin vanhemmat ovat korealaisia siirtolaisia.
Junioriurallaan Min voitti Wimbledonin nelinpelin sekä Yhdysvaltain avointen kaksinpelin vuonna 2011. Yhdysvaltain avoimet hän voitti sijoittamattomana pelaajana.
Ángel Luis Rodríguez

Ángel Luis Rodríguez Díaz, yleensä vain Ángel (s. 26. huhtikuuta 1987 Santa Cruz de Tenerife, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Mallorcaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Ángel on Tenerifen junioriakatemian kasvatti. Hän teki edustusjoukkueessa ensimmäisellä kokonaisella kaudellaan 2006–2007 yhteensä seitsemän maalia. Seuraavan kauden 2007–2008 alkupuoliskon hän pelasi lainasopimuksella Real Madridin reservijoukkueessa ja jälkimmäisen puoliskon Osasunan reservijoukkueessa.
Kaudeksi 2008–2009 hän palasi takaisin kasvattajaseuraansa. Hän kuului läpi kauden joukkueensa tärkeimpiin pelaajiin, jonka päätteeksi joukkue nousi seitsemän vuoden tauon jälkeen maan pääsarjaan Primera Divisióniin. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa pääsarjassa 29. elokuuta 2009 Zaragozaa vastaan.
15. kesäkuuta 2012 Ángel siirtyi Elchestä ilmaisella siirrolla Levanteen.
Chiara Scholl

Chiara Scholl (s. 5. heinäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 164 lokakuussa 2011. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä ja kaksi turnausta nelinpelissä.
Scholl saavutti ensimmäisen voittonsa WTA-kiertueella Bad Gasteinin turnauksessa kesäkuussa 2012 voitettuaan Zuzana Ondráškován. Toisella kierroksella hän voitti Irina-Camelia Begun, mutta hävisi puolivälierässä Ksenija Pervakille.
Sky Ferreira

Sky Ferreira (s. 8. heinäkuuta 1992 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, malli ja näyttelijä. Hänen tyylilajeihinsa kuuluvat elektropop, dance-pop, poprock ja new wave. Vuonna 2014 hän oli Miley Cyrusin lämppärinä Bangerz Tourilla.
Elämä.
Ferreira kasvoi Venice Beachin alueella Los Angelesissa, mutta hänen lapsuutensa ei ollut tavanomainen. Hänen vanhempansa olivat kypsymättömiä kasvattamaan lapsia, joten hänen isoäitinsä kasvatti häntä. Hänen isoäitinsä työskenteli Michael Jacksonin stylistinä ja Ferreirasta tuli hyvin läheinen hänen kanssaan. Kolmentoista vuoden ikäisenä hän alkoi harjoittelemaan oopperalaulamista. Ferreira ei pitänyt koulusta ja teini-ikäisenä hän lopetti koulun ja alkoi ladata YouTubeen videoita joissa hän lauloi cover-kappaleita makuuhuoneessaan. Lopulta ne herättivät Capitol Recordsin, joka tarjosi hänelle sopimusta.
Ferreira kertoi laajassa haastattelussa, että häntä käytettiin hyväksi hänen nuoruudessaan. Hän ei aluksi puhunut siitä kenellekään aikuisille vaan yritti sen sijaan muuttaa persoonallisuutensa, ja alkoi käyttäytymään kovemmin ja aggressiivisemmin.
Ferreira alkoi seurustelemaan DIIV-yhtyeen laulaja Zachary Cole Smithin kanssa 2012. Ferreira ja Smith pidätettiin 14. syyskuuta 2013 huumeiden hallussapidosta. He erosivat 2016.
Ura.
Kesäkuussa 2010 Ferreira esiintyi "Jalouse"-lehden kannessa. Samaan aikaan hän alkoi kirjoittaa ja äänittää kappaleita debyyttistudioalbumiinsa tuottajien ja osaomistajien Bloodshy &amp; Avantin, Greg Kurstinin, Nicole Morierin, Klas Åhlundin, Colin Munroen, Linda Perryn ja Frankmusikin kanssa. Ferreiran ensimmäinen EP-levy julkaistiin 22. marraskuuta 2011.
Hänen seuraava levynsä "Night time, my time" julkaistiin 29. lokakuuta 2013.
Ford 10 -sarja

Ford 10 -sarja (usein "kymppisarja") on traktorimallisto, jota on valmistettu vuodesta 1981. Nykyään traktoreita valmistaa New Holland, joka on Fordin traktoritoimintojen jatkaja. 10-sarja koostuu 3-, 4-, ja 6-sylinterisistä malleista, joita on yhteensä 19. Nykyisin tuotannossa ovat enää nelisylinteriset 5610, 6610 ja 7610.
Kehitystyö.
10-sarjan kehitys alkoi vuonna 1975 projektin 284 käynnistämisen myötä. Uusissa traktoreissa oli 8+4-vaihteinen synkronoitu vaihteisto, suljetun keskiasennon kuormantunteva hydraulijärjestelmä, parannettu moottori, hiljaisempi ohjaamo ja uusi muotoilu. Lisävarusteina sai muun muassa pikavaihteen, ilmastoinnin, radion ja nelivedon. Kehitystyö tehtiin yhteistyönä Yhdysvaltojen Birminghamin ja Englannin Basildonin välillä, ja prototyypit saatiin valmiiksi elokuussa 1980. Ensiesittely tapahtui pitkällisten testien jälkeen 14. syyskuuta 1981 Hilton-hotellissa Sveitsin Genevessä.
Mallit.
10-sarjan mallit olivat:
Force II.
Projektin P357, joka aloitettiin vuonna 1983, tarkoituksena oli kehittää ohjaamoa. Vanha, vuodesta 1976 lähtien käytetty GKN Sankeyn valmistama ohjaamo oli käynyt vanhanaikaiseksi ja meluisaksi, joten se päivitettiin ajanmukaiseksi. Uudessa ohjaamossa käytettiin vanhaa runkoa, mutta ohjaamo oli nyt tasalattiainen ja aiempaa hiljaisempi. Hiljaisuus saavutettiin täyttämällä rungon pilarit ääntä eristävällä vaahdolla ja lisäämällä lasien ja sisustusmateriaalien paksuutta.
Projekti P357 sisälsi myös muita uudistuksia, kuten hydrostaattisen ohjauksen ja sivulla olevat vaihdekepit. Uudet Mark II -traktorit esiteltiin 4. lokakuuta 1985. Uuden malliston myötä mallien 4110 ja 6710 valmistus lopetettiin, ja esiteltiin uusi malli 5110.
Mark III.
10-sarjan viimeinen kehitysetappi oli vuonna 1989 esitelty Mark III -sarja. Uudet mallit 6410 ja 6810 esiteltiin, ja parannuksia oli tehty moottoriin ja jäähdytykseen.
Vuoden 1993 jälkeen.
Vuonna 1991 esitellyn 40-sarjan jälkeen 10-sarjaa tehtiin Basildonissa enää vain joillekin kehittyvien alueiden markkinoille. Viimeinen Basildonissa koottu 10-sarjan traktori oli 5610 Venezuelaan, joka valmistui 22. joulukuuta 1993. Sen jälkeen 10-sarjaa alettiin valmistaa Meksikossa New Holland 10 -sarjana. Nykyään, yli 30 vuotta ensiesittelynsä jälkeen, 10-sarja, uudella moottorilla ja muotoilulla varustettuna, on New Hollandin perustraktorina Meksikon ja joidenkin muiden Etelä-Amerikan maiden markkinoilla.
Frankenweenie (vuoden 2012 elokuva)

Frankenweenie on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Tim Burtonin ohjaama stop motion -tekniikalla tehty mustavalkoanimaatio ja 3D-elokuva. Elokuva on uudelleenfilmatisointi Burtonin samannimisestä lyhytelokuvasta vuodelta 1984. Kuten aiempi versio, elokuva on parodia ja kunnianosoitus vuoden 1931 elokuvalle "Frankenstein", joka perustuu Mary Shelleyn kirjoittamaan samannimiseen romaaniin. Elokuvassa Victor-niminen poika menettää koiransa ja yrittää tieteen keinoin saada tämän takaisin eloon.
Frankenweenie on ensimmäinen mustavalkoinen ja stop motion -tekniikalla tehty elokuva, joka on toteutettu Imax-tekniikalla ja 3D-formaattiin. Elokuvan ääninäyttelijöinä kuullaan muun muassa Winona Ryderia, Catherine O’Haraa, Martin Shortia ja Charlie Tahania.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Päivi Valotien mielestä "Frankenweenie" on hellyttävä ja hilpeä kauhufilmipastissi, joka ottaa vaikutteita sekä Hollywoodin kauhuklassikoista, saksalaisesta mykkäkauden ekspressionismista että japanilaisista hirviöfilmeistä. ”Mustavalkoisuus istuu mainiosti Frankenweenien menneelle kumartavaan tarinamaisemaan, mutta kolmiulotteisuus ei animaatioon lisäpotkua tuo. Pikemminkin 3D:stä on taas kerran vain haittaa kuvien tahtoessa hetkittäin näyttää häiritsevän tummilta.”
Jarkko Järvenpää

Jarkko Järvenpää (s. 22. elokuuta 1986) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä. Järvenpäätä valmensi vuoteen 2010 Jari Hemmilä ja vuosina 2011–2016 Veli-Matti Ranta.
Järvenpää debytoi aikuisten maajoukkueessa vuoden 2011 Suomi–Ruotsi-maaottelussa Helsingissä, jolloin hän sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän oli 10 000 metrin finaalissa 22:s. Järvenpää on edustanut Suomea muun muassa maastojuoksun Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa 2011 ja 2012 sekä EM-maastoissa 2012. Vuoden 2014 puolimaratonin MM-kilpailuissa ja 2016 Amsterdamin EM-kilpailuissa. 
Kalevan kisoissa 2012 Järvenpää saavutti SM-hopeaa 5 000 metrin juoksussa ja vuonna 2013 neljä SM-hopeaa (5 000m, 10 000 metrin juoksussa, puolimaratonilla ja maastojuoksun lyhyellä matkalla) kenialaisen Lewis Koririn viedessä mestaruudet. Kalevan kisoissa 2015 Järvenpää voitti Suomen-mestaruuden 5 000 metrin juoksussa ja pronssia 10 000 metrin juoksussa. Vuonna 2016 saavutti ensimmäisen maastojuoksun Suomen-mestaruuden. 2016 Kalevan kisoissa Järvenpää oli 10 000 metrillä hopealla ja 5 000 metrillä pronssilla. Vuonna 2017 hän voitti puolimaratonin Suomen-mestaruuden. Järvenpää uusi lisäksi maastojuoksun Suomen-mestaruuden pitkällä matkalla ja otti myös pronssia lyhyellä (4 km) matkalla. Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 Järvenpää voitti Suomen-mestaruuden 10 000 metrillä ja oli hopealla 5 000 metrin juoksussa. Vuonna 2018 hän voitti puolimaratonin Suomen-mestaruuden sekä molemmat matkat maastojuoksun SM-kilpailuissa. Vuonna 2020 hän saavutti SM-pronssia maastojuoksun pitkällä matkalla ja kultaa SM-puolimaratonilla. Vuonna 2021 hän voitti SM-kultaa puolimaratonilla, maastojuoksun pitkällä matkalla ja Kalevan kisoissa 10 000 metrillä. Vuonna 2022 hän sai SM-hopeaa puolimaratonilla. Vuonna 2024 hän voitti SM-kultaa puolimaratonilla ja sai Kalevan kisoissa pronssia 10 000 metrillä..
Branislav Konrád

Branislav Konrád (s. 10. lokakuuta 1987 Nitra, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Olomoucissa.
Prinssipuoliso

Prinssipuoliso (lyhyemmin pelkkä prinssi) on yleinen nimitys tai asema hallitsevan kuningattaren puolisolle. 
Prinssipuoliso on virallisena arvonimenä esiintynyt vain harvoin, mutta kuitenkin nimityksenä se on toiminut eri maissa. Useimmissa monarkioissa ei ole virallisia säännöksiä naishallitsijan puolison nimittämisestä, eikä prinssipuolisolla välttämättä ole ollenkaan kuninkaallisia arvonimiä. Prinssipuolisolle voi olla myönnetty jokin nimellinen historiallinen herttuakunta, minkä suoman arvonimen mukaisesti heitä myös puhutellaan, koska herttua on etunimeä ja sen prinssi-etuliitettä korkeampi asema. Esimerkiksi Britannian kuningattaren Elisabet II:n puolisoa prinssi Philipiä virallisesti kutsuttiin yksinkertaisesti "hänen kuninkaallinen korkeutensa Edinburghin herttua".
Johtuen prinssipuolison alempiarvoisuudesta kuningatarpuolisoon nähden, häntä ei puhutella "hänen majesteetikseen". Prinssipuolisoa ei myöskään Britanniassa kruunata kruunajaisissa hallitsijapuolison kruunulla tai voidella pyhällä vedellä, toisin kuin kuningatar (olipa hallitsija tai hallitsijapuoliso), vaikka hänellä onkin osansa kruunajaisissa. Lisäksi prinssipuoliso saattaa valtiollisissa seremonioissa olla erilaisessa asemassa kuin kuningatar, joka useimmiten nähdään samanarvoisena kuninkaan kanssa.
Kuningatarten prinssipuolisoja.
Näistä ainoastaan kuningatar Viktorian puoliso Albert sai erityisen prinssipuolison tittelin; muut olivat virallisesti vain prinssejä, vaikka heitä on toisinaan epävirallisesti kutsuttu prinssipuolisoiksi.
Martin Štajnoch

Martin Štajnoch (s. 15. syyskuuta 1990 Bojnice, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija
Aladağ

Aladağ on kaupunki Etelä-Turkissa, Adanan maakunnassa. Se on samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Vuonna 2011 kaupungissa oli 4 129 asukasta ja piirikunnassa 17 074. Kaupunki on saanut nimensä Aladağlar-vuoristosta.
James Harden

James Edward Harden jr. (s. 26. elokuuta 1989 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka on pelannut NBA:ssa vuodesta 2009 lähtien. Hän edusti vuosina 2009–2012 Oklahoma City Thunderia ja vuosina 2012–2021 Houston Rocketsia. Tammikuussa 2021 hän siirtyi Brooklyn Netsiin. Helmikuussa 2022 hän siirtyi pelaajakaupan myötä Philadelphia 76ersiin ja marraskuussa 2023 pelaajakaupassa Los Angeles Clippersiin.
Ura.
Hardenin varasi NBA:han kolmannella vuorolla Oklahoma City Thunder. Yliopistotasolla hän pelasi vuosina 2007–2009 Arizonan valtionyliopistossa.
Heittävänä takamiehenä pelaava Harden palkittiin kaudella 2011–2012 . Kaudella 2009–2010 hänet valittiin .
Oklahoma City Thunder ylsi kaudella 2011–2012 NBA:n finaaleihin, mutta hävisi mestaruuden Miami Heatille. Kauden jälkeen Thunder pyrki tekemään jatkosopimuksen Hardenin kanssa (hänen aiempi sopimuksensa seuran kanssa olisi päättynyt vuonna 2013), mutta ei tässä onnistunut. Lokakuussa 2012, juuri ennen kauden 2012–2013 alkua, Harden siirtyi Houston Rocketsiin pelaajakaupassa, jossa Rockets sai hänen lisäkseen Cole Aldrichin, Daequan Cookin sekä Lazar Haywardin ja jossa Thunder sai vaihdossa Jeremy Lambin, Kevin Martinin, kaksi ensimmäisen kierroksen varausvuoroa sekä toisen kierroksen varausvuoron.
Maaliskuussa 2015 Harden paranteli NBA:n piste-ennätystään 50:een.
Harden on NBA-historian ensimmäinen pelaaja, joka teki tripla-tuplassaan yli 50 pistettä, 15 levypalloa ja 15 korisyöttöä. Hänen lukemansa 1. tammikuuta 2017 olivat 53 pistettä, 17 korisyöttöä ja 16 levypalloa.
Heinäkuussa 2017 Harden teki Rocketsin kanssa nelivuotisen ja 160 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Vuodenvaihteessa 2018–2019 Harden teki vähintään 30 pistettä useammassa peräkkäisessä ottelussa kuin kukaan yli 50 vuoteen.
Maajoukkue.
Harden teki ensiesiintymisensä Yhdysvaltain koripallomaajoukkueessa vuonna 2012. Hän oli tuona vuonna osa Lontoon olympialaisten miesten koripalloturnauksen voittanutta joukkuetta. Harden pelasi myös Espanjan MM-kilpailuissa 2014, missä Yhdysvallat voitti jälleen kultaa.
Karine Gambier

Karine Gambier on entinen ranskalainen pornonäyttelijä, joka esiintyi urallaan usean kymmenen pornoelokuvan ohella pääosassa myös muutamassa seksploitaatio-elokuvassa. Gambierin ura näyttelijänä ja aikuisviihdetähtenä kesti vuodet 1976-1980.
Mainittavia Gambierin tähdittämiä seksploitaatio-elokuvia ovat Max Pécasin ohjaama Luxure (1976), Jesus Francon ohjaamat Die Teuflischen Schwestern (1977), Voodoo Passion (1977), Frauen für Zellenblock 9 (1977) ja Cocktail spécial (1978) sekä Erwin C. Dietrichin ohjaamat Gefangene Frauen (1979) ja Guy de Maupassant -sovitus Die Nichten der Frau Oberst (1980).
Derek Fisher

Derek Lamar Fisher (s. 9. elokuuta 1974 Little Rock, Arkansas) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja pelaajauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän pelasi ammattilaisena NBA:ssa vuosina 1996–2014.
Fisherin varasi NBA:han 24. vuorolla Los Angeles Lakers, jonka lisäksi Fisher edusti pelaajana Golden State Warriorsia, Utah Jazzia, Oklahoma City Thunderia ja Dallas Mavericksia. Yliopistotasolla hän pelasi vuosina 1992–1996 Arkansasin yliopiston joukkueessa, Arkansas Razorbacksissä.
Pelintekijänä pelannut Fisher voitti Lakersia edustaen yhteensä viisi NBA:n mestaruutta kausina 1999–2000, 2000–2001, 2001–2002, 2008–2009 ja 2009–2010.
Fisher lopetti pelaajauransa kevään 2014 jälkeen. Pudotuspeleistä pudonnut New York Knicks erotti valmentajansa ja nimitti Fisherin uudeksi päävalmentajakseen. Fisher erotettiin toimestaan helmikuussa 2016.
Kesällä 2016 Fisher vihjaili paluuaikeistaan NBA-kentille, tällä kertaa pelaajana.
Bell P-63 Kingcobra

Bell P-63 Kingcobra oli toisen maailmansodan aikainen Yhdysvalloissa valmistettu hävittäjälentokone, P-39 Airacobran paranneltu versio. Sen erottaa edellisestä lähinnä nelilapaisesta potkurista sekä pystymmästä peräsimestä.
P-63 Kingcobran aseistuksena oli potkurinnavan lävitse ampuva 37 mm tykki ja neljä 12,7 mm konekivääriä, joista kaksi siipien alla gondoleissa ja kaksi rungossa. Konetyypissä oli edeltäjänsä tavoin runko- ja siipiripustimet pommeja ja pudotettavia lisäpolttoainesäiliöitä varten.
Bell P-63 Kingcobran moottorirakenne oli vastaavanlainen kuin edeltäjänsä, jossa V-moottori on sijoitettuna keskirunkoon lentäjän taakse ja potkuria pyörittävä pitkä akseli kulkee hänen jalkojensa välissä olevassa akselitunnelissa. Paranneltu Allison-rivimoottori tuotti 1 800 hevosvoiman huipputehon 7 300 metrin korkeudessa. Merenpinnan tasolla enimmäisteho oli 1 500 hv. Huippunopeus oli 660 km/h, eli sama kuin P-38 Lightningilla. Lakikorkeus oli sekin tasan vastaava, 13 100 metriä.
Konetyyppi ehti vielä osallistua sotatoimintaan. Sitä käyttivät Yhdysvaltain lisäksi ainakin Ranska ja Neuvostoliitto. Neuvostoliittolaiset saavuttivat joitakin ilmavoittoja Tyynenmeren sodassa Japania vastaan tällä tyypillä.
Friele

Kaffehuset Friele on norjalainen kahvinvalmistaja, jonka pääpaikkana on Bergenin Midtun. Yhtiö perustettiin vuonna 1799, ja sen omistaa nykyisin Herman Friele. Friele ostaa kahvipapunsa pääasiassa Brasiliasta ja Keniasta. 1980-luvulle saakka Frielen kahvia myytiin enimmäkseen läntisessä ja pohjoisessa Norjassa, mutta sittemmin sen suosio on laajentunut; nykyisin Friele on maan suurin kahviyhtiö 35 % markkinaosuudellaan.
Protection

Protection on Massive Attackin vuonna 1994 julkaistu albumi.
Tyyli.
"Protection" nousi monien kriitikoiden listoilla vuoden 1994 parhaiden albumien joukkoon. Se on valittu legendaarisen Rolling Stone -musiikkilehden 'Kaikkien aikojen siisteimpien albumien listalle'. Kuten Massive Attackin tapauksessa yleisemminkin, albumi välttää tyylirajojen tarkkaa kategorisointia. Levykokonaisuus sisältää vaikutteita niin R&amp;B:stä, hip hopista/rapista, reggaesta ja syntetisaattoripopista. Albumi noudattaa debyytin rakennetta kannessa käytettyä fonttia myöten.
DJ Mad Professor teki "Protectionista" vuonna 1995 remix-albumin "No Protection".