Innocentius III

Paavi Innocentius III (n. 1161 Anagni, Italia – 16. heinäkuuta 1216) oli paavina 8. tammikuuta 1198 – 16. heinäkuuta 1216. 
Suku ja koulutus.
Hänen oikea nimensä oli Lotario de' Conti ja hän oli Segnin kreivi Trasimondo Contin ja Clarician poika, joka kuului ylhäiseen roomalaiseen Scottin sukuun.
Hän oli paavi Klemens III:n sisarenpoika. Hänen isänsä kuului kuuluisaan Contin sukuun, josta on tullut yhdeksän paavia, kuten Gregorius IX, Aleksanteri IV ja Innocentius XIII. 
Lotario kävi koulua Roomassa ja Pariisissa, missä hän opiskeli teologiaa, sekä Bolognassa, missä hän opiskeli oikeustiedettä. Häntä pidettiin älykkäänä, sivistyneenä ja oppineena sekä yhtenä aikansa parhaista kanonisen oikeuden tuntijoista.
Ura kirkon palveluksessa.
Paavi Aleksanteri III:n kuoleman jälkeen hän palasi Roomaan ja toimi kirkon viroissa paavi Lucius III:n, Urbanus III:n ja Gregorius VIII:n lyhyiden kausien aikana kohoten kardinaali-diakoniksi vuonna 1190. Paavi Celestinus III:n kaudella (1191–1198) hän lähti Roomasta synnyinseudulleen Anagniin, koska Celestinus III kuului Segnin suvun vihollisiin, Orsinin sukuun.
Paavi Celestinuksen kuoltua 8. tammikuuta 1198 Lotario de' Conti valittiin 37-vuotiaana vielä samana päivänä paaviksi ja hän otti nimen Innocentius III. Keisarin valtaistuin oli yhä tyhjä Henrik VI:n kuoltua vuonna 1197. Innocentius käytti valtatyhjiötä hyväkseen vähentääkseen Saksan vaikutusta Italiassa. Ensin hän palautti paavin maallisen vallan Roomassa ja Rooman prefekti, keisarin edustaja kaupungin hallitsijana, vannoi uskollisuutta Innocentiukselle. Vielä nykyäänkin Innocentius III:ta pidetään koko keskiajan ja joidenkin mielestä kaikkien aikojen mahtavimpana paavina. Hänellä oli korkea käsitys asemastaan ja tehtävästään. Paaviksi tultuaan hän julisti Rooman kaupungin asukkaille:
Uusi paavi tulkitsi olevansa suoraan Kristuksen sijainen ja näin ollen kuninkaita korkeampi ja oikeutettu käskemään kaikkia. Noustessaan johtamaan katolista kirkkoa Innocentius III sai käskettäväkseen keskiajan tehokkaimman organisaation. Kirkko muistutti enemmän valtiota kuin uskonnollista nykyaikaista kirkkoa; sillä oli omat lakinsa, lainsäätäjänsä, tuomioistuimensa, lakimiehensä, vankilansa sekä Euroopan parhaiten järjestetty ja tehokkain hallintokoneisto. Innocentius III oli koko Euroopan johtaja, koska Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin kuoltua hänellä ei ollut ainuttakaan tarpeeksi vaikutusvaltaista kilpailijaa. Paavin poliittisia neuvoja noudatettiin niin Ranskassa, Englannissa, Tanskassa, Unkarissa kuin myös Böömissä.
Innocentius III aloitti neljännen ristiretken, joka johti mm. Konstantinopolin ryöstöön sekä edesauttoi jo suuresta skismasta lähtenyttä Rooman ja Bysantin kirkkojen eli katolisen lännen kirkon ja ortodoksisen idän kirkon eroa.
Innocentius III:n kuoleman jälkeen hänen ruumiinsa oli esillä Perugian katedraalissa. Tähän liittyy aikalaiskertomus kardinaali Jacques de Vitryltä, jonka mukaan hänen päällään olleet arvokkaat vaatteet ryöstettiin ja asia huomattiin vasta seuraavana aamuna, kun edistyneessä mätänemistilassa ollut ruumis löydettiin lähes alastomana.&lt;ref name="hanska/210-211"&gt;Hanska 2005: 210–211.&lt;/ref&gt;
Hän on kirjoittanut teoksen "De contemptu mundi", (suom. Maailman halveksunnasta.)