tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Seiki (1875)

Seiki oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1875 vesillelaskettu puurunkoinen parkkitakiloitu potkurisluuppi. Se oli ensimmäinen Yokosukan laivastontelakan valmistama alus, jonka suunnitteli ja valmistustyön valvoi ranskalainen Verny henkilökuntineen. Alus oli myös ensimmäinen Japanin laivaston sotalaiva, joka vieraili Britteinsaarilla.
Valmistus.
Yokosukan telakan ranskalainen johtaja antoi määräyksen valmistaa 2 600 tonnin lippulaivan, mutta telakka ei kyennyt valmistamaan niin suurta alusta. Suunnitelmaa muutettiin vastaamaan Ranskan laivaston "Talismania". Alukselle asennettiin kolmimastoinen parkkitakila. Lisäksi keskilaivassa oli kapea savuhormi. Klipperikeulaisen aluksen köli laskettiin 20. marraskuuta 1873. Alus laskettiin vesille 5. maaliskuuta 1875 telakan ensimmäisenä aluksena ja valmistui 21. kesäkuuta 1876. Keisari saapui vesillelaskutilaisuuteen "Ryūjōlla".
Aluksen pääaseina oli Kruppin 5,9 ja 4,7 tuuman tykit ja apuaseina Armstrongin kuuden naulan tykit. Aseistuksen täydensi kolme nelipiippuista Nordenfeld-konekivääriä.
Palvelus.
Osallistuttuaan Seinanin sotaan 1877 alus lähti 17. tammikuuta 1878 Shinagawasta Eurooppaan päällikkönään Inoue Yoshika. Alus vieraili matkan aikana monissa satamissa, kunnes palasi Jokohamaan 18. huhtikuuta 1879. Matkalla Owashinlahdelle alus ajoi 7. joulukuuta 1888 karille Tsugarunlahdella, minkä seurauksena se upposi.
John Rafael Uggla

John (Johan) Rafael Uggla (2. toukokuuta 1870 Nurmijärvi – 8. tammikuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen laki- ja valtiopäivämies, joka toimi Ahvenanmaan komission jäsenenä, Pariisin rauhanvaltuuskunnan sihteerinä ja pitkäaikaisena Ahvenanmaan valtuuskunnan sihteerinä.
Ugglan vanhemmat olivat liikennetirehtööri August Uggla ja Alma Elvira Tollander. Ugglasta tuli hovioikeuden auskultantti 1891 ja prokuraattorin toimituskunnan kanslisti 1902 ja sihteeri 1906. Hän kuitenkin erosi viimeksi mainitusta tehtävästä 1912 jouduttuaan neljäksi kuukaudeksi viralta pannuksi kieltäydyttyään varmentamasta laitonta määräystä. Hän siirtyi ensin Helsingin kaupunginvaltuuston apulaiskanslistiksi ja 1919 lainvalmistelukunnan vanhemmaksi sihteeriksi, mitä tehtävää hän hoiti vuoteen 1949 saakka osallistuen varsinkin kunnallislainsäädäntöön kuuluvien lakien valmisteluun. Uggla oli 1918 Ahvenanmaan komission jäsen, 1919 Suomen rauhanvaltuuskunnan asiantuntija ja sihteeri Pariisissa sekä kolmekymmentä vuotta eli 1923–1953 Ahvenanmaan valtuuskunnan sihteeri, samoin kuin Ahvenanmaan itsehallintolain tarkastusta varten asetettujen komiteoiden sihteeri. Uggla edusti sukuaan aatelissäädyssä valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän julkaisi A. Tolletin kanssa käsikirjan "Lagstiftningen angående självstyrelse för Åland" (1930) ja E. H. I. Tammion kanssa asemakaavalain ja rakennussääntöjen selitysteoksen (1932). Uggla sai laamannin arvonimen 1924.
Amagi (1877)

Amagi () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu puurunkoinen potkurisluuppi.
Valmistus.
Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 9. syyskuuta 1875. Alus laskettiin vesille 13. maaliskuuta 1877 ja valmistui 4. huhtikuuta 1878. Sen pääaseina oli Kruppin 170 mm ja 120 mm tykit ja apuaseina saman valmistajan 80 millimetrin tykit. Aseistuksen täydensi kolme nelipiippuista 25,4 millimetrin Nordenfeld-konekivääriä.
Palvelus.
Alusta käytettiin lähinnä tutkimustehtävissä ja valvomassa Korean rannikkoa, mutta se myös kartoitti 1887 Ryukyu saaren rannikkovedet ennen kuin palasi seuraavana vuonna valvomaan Korean rannikkoa Jinseniin. Alus luokiteltiin 13. elokuuta 1890 koululaivaksi. Aluksen miehistö pelasti 1892 Ogasawaran asukkaita myrskystä. Alus osallistui Kiinan-Japanin ja Venäjän-Japanin sotaan ennen kuin se poistettiin alusluettelosta 14. kesäkuuta 1905.
Safari (elokuva)

Safari () on Terence Youngin ohjaama brittiläinen seikkailuelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1956. Elokuvan pääosissa ovat Victor Mature ja Janet Leigh. Muissa rooleissa ovat muun muassa John Justin, Roland Culver ja Earl Cameron. Elokuva sijoittuu Mau-mau-kapinan aikaan.
"Safarin" käsikirjoituksen oli laatinut Anthony Veiller, joka sovitti sen Robert Bucknerin alkuperäisen tarinan pohjalta. Elokuva kuvattiin CinemaScope- ja Technicolor-menetelmillä Keniassa ja Lontoossa.
"Safari" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 29. toukokuuta 1956 Tennesseen Memphisissä. Suomessa elokuva julkaistiin 19. lokakuuta 1956. Columbia Pictures toimi elokuvan levittäjänä Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Elokuva julkaistiin DVD:lle vuonna 2012.
Jingei (1876)

Jingei () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1876 vesillelaskettu puurunkoinen siipirataskorvetti. Sen aseistuksena oli kaksi 4,7 tuuman tykkiä.
Valmistus.
Francois Léonce Vernyn suunnittelema alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin telakan ensimmäisenä aluksena 26. syyskuuta 1873. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta 1876 ja valmistui 5. elokuuta 1881. Valmistumista oli viivästyttänyt propulsiojärjestelmän toteuttamisessa havaitut ongelmat, joista merkittävin oli siipirattaiden voimansiirron heikkous. Aluksen valmistuskustannukset olivat 563 976 jeniä.
Palvelus.
Heinäkuusta 1881 helmikuuhun 1886 alus oli keisarillisena jahtina, minkä jälkeen se siirrettiin proomuksi torpedokoulutuskeskukseen, missä se osallistui saksalaisten Schwartzkopf- ja ranskalaisten Canet-torpedoiden testaamiseen. Alus poistettiin alusluettelosta 2. joulukuuta 1893.
Kaimon-luokka

Kaimon-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston kahden parkkitakiloidun aluksen muodostama korvettiluokka.
Alukset.
Alukset valmistettiin Yokosukan laivastontelakalla ranskalaisten ohjauksessa ja niiden aseistus ostettiin Kruppin tehtailta.
Kandukondain Kandukondain

Kandukondain Kandukondain () on vuonna 2000 ilmestynyt intialainen tamilinkielinen draamaelokuva, joka perustuu Jane Austenin romaaniin "Järki ja tunteet". Se on Rajiv Menonin toinen ohjaus.
Elokuva voitti parhaan tamilielokuvan ja -ohjaajan Filmfare Awards South -palkinnot. Shankar Mahadevan voitti parhaan mieslaulajan National Film Awards -palkinnon kappaleesta ”Enna Solla Pogirai”.
Mun koti ei oo täällä

Mun koti ei oo täällä on Chisun ensimmäinen single hänen debyyttialbumiltaan, "Alkovi". Single julkaistiin 28. joulukuuta 2007 ja se oli samana päivänä ensi-iltansa saaneen "Sooloilua"-elokuvan tunnussävelmänä. Siitä muodostui keväällä 2008 menestyssingle, sijoittuen korkeimmillaan Suomen virallisen singlelistan ensimmäiselle sijalle.
Kappaleet.
Digital Download
Promosingle
Sabotage (Chisun kappale)

”Sabotage” on ensimmäinen single Chisun lokakuussa 2011 julkaistulta "Kun valaistun" -albumilta. Single menestyi erinomaisesti: Se oli Chisun ensimmäinen single, joka sijoittui ensimmäiselle sijalle lataus-, single sekä radiolistalla.
Kappaleelle on myös julkaistu Misko Ihon ohjaama musiikkivideo, joka kuvattiin Pasilassa, Helsingissä 13 kerroksisen talon katolla.
200 West Street

200 West Street tai Goldman Sachs Tower on Battery Park Cityssä, Lower Manhattanilla, New Yorkin kaupungissa sijaitseva pilvenpiirtäjä. Lokakuussa 2009 avattu rakennus toimii liikepankki Goldman Sachsin pääkonttorina. Torni on 230 metriä korkea, ja siinä on 43 kerrosta. Enimmillään rakennuksessa työskentelee samanaikaisesti 7500 työntekijää.
Rakennus sijaitsee West Side Highwayn varrella Vesey Street- ja Murray Street -katujen välissä. 200 West Streetin lähellä sijaitsevia muita rakennuksia ovat muun muassa World Financial Centerin rakennuskompleksi, Verizon Building, Seven World Trade Center ja One World Trade Center.
LEED Gold -statuksen saaneen 200 West Streetin suunnittelijana toimi arkkitehtitoimisto Pei Cobb Freed &amp; Partners pääsuunnittelijanaan arkkitehti Henry Cobb.
Rahoitus ja rakentaminen.
200 West Streetin rakennushanke sai paljon taloudellista tukea paikallisviranomaisilta, sillä rakennuksen tontti sijaitsee syyskuun 11. päivän iskujen tuhoalueella. Rakennuksen rakentamiskustannukset olivat noin 2,1 miljardia dollaria.
Rakennuksen perustustyöt aloitettiin marraskuussa 2005. Rakennustöissä kohdattiin useita ongelmia vuosien varrella. Joulukuussa 2007 torninosturin nostoköysi katkesi kesken rakennustöiden, minkä johdosta seitsemän tonnia painanut kuorma tippui maahan. Kuorman tippuminen tuhosi kaksi perävaunua ja halvaannutti työmaalla työskennelleen arkkitehdin Robert Woon. Tapahtuman takia rakennustyöt olivat pysähdyksissä useita päiviä.
Toukokuussa 2008 tapahtui toinen onnettomuus, kun rakennustöihin kuulunut teräskappale tippui 200 West Streetin 18. kerroksesta läheiselle koripallokentälle, jolla oli pelaamassa lapsia. Kukaan ei loukkaantunut onnettomuudessa, mutta tapahtuman takia New Yorkin viranomaiset määräsivät rakennustyöt pysäytettäväksi määräajaksi. Rakennustyöt jatkuivat muutaman kuukauden päästä.
Ensimmäiset työntekijät muuttivat taloon lokakuussa 2009. Goldman Sachsin pääkonttori sijaitsi aiemmin New Yorkissa osoitteessa 85 Broad street ja pankin osakkeidenvaihto tapahtui 1 New York Plaza -pilvenpiirtäjässä.
Rakennus.
230 metriä korkena ja 43 kerrosta käsittävän 200 West Streetin yhteenlaskettu lattiapinta-ala on 200 000 neliömetriä. Julkisivu koostuu teräksestä ja lasista. Toimistotilojen lisäksi rakennuksessa on myös kuusi suurikokoista kerrosta, joissa käydään osakkeiden vaihtoa ja -kauppaa. Rakennuksen 11. kerroksessa toimii Sky Lobby -niminen keskus, jossa on konferenssitiloja, kahvila ja rakennuksen työntekijöille tarkoitettu kuntosali. Rakennuksessa toimii myös työntekijöille avoin lukusali.
Tornin ilmastointi hoidetaan pohjakerroksessa sijaitsevien 92 jäätä sisältävän tankin avulla. Jään viilentämä ilma virtaa rakennuksen kaikkiin kerroksiin.
Rakennuksen sisäänkäyntiaulassa on etiopialaisen taiteilijan Julie Mehretun suunnittelema seinämaalaus.
Francisco Fábregas

Francisco Fábregas Bosch (s. 1. heinäkuuta 1949 Barcelona) on espanjalainen entinen maahockeypelaaja. Hän kuului hopeaa saaneeseen joukkueeseen vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa. Hän jäi joukkueineen kuudennelle sijalle sekä kesäolympialaisissa 1968 Méxicossa että 1976 Montrealissa, ja lisäksi hän kuului seitsemänneksi sijoittuneeseen joukkueeseen vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä.
Monet Fábregasin sukulaiset ovat kilpailleet olympialaisissa. Hän on Kiko Fábregasin isä, ja hänen veljiään ovat Eduardo ja Jorge Fábregas. Lisäksi hän on Alex Fábregasin setä tai eno sekä Juan Quintanan ja Ramón Quintanan serkku.
Carl Barksin bibliografia

Tämä artikkeli esittelee keskeiset kirja- ja albumisarjat, joissa on julkaistu suomeksi pelkästään tai pääasiassa Carl Barksin tarinoita. Katso myös luettelo Carl Barksin sarjakuvatuotannosta.
Kaikki Barksin piirtämät Disney-sarjat on julkaistu "The Carl Barks Library (CBL)" -nimisessä kokoelmassa englannin kielellä. CBL ilmestyi ensin 1980-luvulla mustavalkoisena, 30 kovakantista kirjaa käsittävänä kokoelmana. 1990-luvulla CBL julkaistiin värillisenä albumisarjana (141 albumia), jossa jäivät kuitenkin julkaisematta Mummo Ankka- ja Iines Ankka -tarinat. 
Aku Ankan parhaat (1974–1994).
Osa sarjan teoksista, luettelossa mainittu uusin painos.
Carl Barksin kootut (2006–2009).
Jokaiseen osaan kuuluu kolme nidettä.
Ankkalegendat (2014–2016).
Sisältää Barksin alkuperäissarjoja ja Don Rosan niille tekemiä jatko-osia.
Jippesin Barks-tarinat (2020–2022).
Kirjasarja sisältää Carl Barksin eläkepäivillään käsikirjoittamia tarinoita, joita hän ei itse koskaan piirtänyt. Piirrokset on tehnyt hollantilainen Daan Jippes. Tarinat ovat pääasiassa sudenpentuaiheisia.
Aku Ankan parhaat (2020–).
"Aku Ankan parhaat" on taskukirjakokoinen (138 × 200 mm) nidottu julkaisusarja, jossa on kerralla suunnilleen kaikki Carl Barksin tietyn vuoden tarinat.
Carl Barksin Aku Ankka (2023–).
Vuodesta 2023 alkaen on ilmestynyt Story House Egmontin kustantama albumisarja "Carl Barksin Aku Ankka". Sarjan albumit sisältävät Barksin ankkatarinoita niiden alkuperäisessä julkaisujärjestyksessä, alkaen ensimmäisestä Barksin itse kirjoittamasta ja piirtämästä Aku Ankka -tarinasta "Ryytimaa" (The Victory Garden, 1943).
Pei Cobb Freed &amp; Partners

Pei Cobb Freed &amp; Partners LLP on yhdysvaltalainen, kansainvälisesti toimiva arkkitehtitoimisto, jonka pääkonttori sijaitsee New Yorkin kaupungissa. Toimisto on toiminut suunnittelijana erilaisissa rakennushankkeissa yli sadassa kaupungissa eri puolilla maailmaa. Pei Cobb Freed &amp; Partners on saanut lukuisia palkintoja suunnitelmistaan (mm. 24 American Institute of Architects -instituutin myöntämää palkintoa ja Chicago Architecture Award).
Yritys, alun perin nimeltään I. M. Pei &amp; Partners, perustettiin vuonna 1955, ja sen perustajana toimivat arkkitehdit I. M. Pei, Eason H. Leonard ja Henry N. Cobb. Toimistossa työskentelee nykyisin noin 80 suunnittelijaa.
Halcrow Group

Halcrow Group Limited on brittiläinen, maailmanlaajuisesti toimiva insinööri- ja rakennustoimisto, jonka kotipaikkana toimii Lontoo. Vuonna 1868 perustettu Halcrow on yksi Britannian suurimmista insinööritoimistoista. 
Yritys on ollut mukana monissa kansainvälisissä rakennusprojekteissa, joita ovat muun muassa Second Severn Crossing, Toronton Pearsonin kansainvälinen lentoasema, Šeikki Zayedin moskeija, High Speed 1 ja Abu Dhabin kansainvälinen lentoasema.
Kent Nagano

Kent Nagano (s. 22. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen kapellimestari. Hän opiskeli musiikin lisäksi myös sosiologiaa ja oikeustiedettä kotiosavaltiossaan Kaliforniassa.
Nagano nimitettiin vuonna 1978 Berkeleyn sinfoniaorkesterin musiikilliseksi johtajaksi, jona hän toimi vuoteen 2008. Hän toimi vuosina 1988–1998 Opéra National de Lyonin ja vuosina 1991–2000 Hallé-orkesterin musiikillisena johtajana. Vuosina 2000–2006 Nagano oli Deutsches Symphonie-Orchester Berlinin taiteellinen johtaja ja pääkapellimestari; hän myös toimi 2001–2003 Los Angelesin oopperan pääkapellimestarina ja vuosina 2003–2006 musiikillisena johtajana. Vuonna 2006 hänestä tuli sekä Montrealin sinfoniaorkesterin että Baijerin valtionoopperan musiikillinen johtaja.
Vuonna 1982 Nagano piti Berkeleyn sinfoniaorkesterin kanssa Hans Pfitznerin oopperan "Palestrina" ensimmäisen esityksen Yhdysvalloissa. Hän myös kantaesitti muun muassa Péter Eötvösin "Three Sistersin", John Adamsin "Klinghofferin kuoleman" ja Kaija Saariahon "Kaukaisen rakkauden". Nagano on saanut levytyksillään muiden palkintojen ohessa useita Grammyja. Hänestä tuli vuonna 1992 Ordre des Arts et des Lettres'n upseeri, ja vuonna 2008 hän sai Nousevan auringon ritarikunnan tunnustuksen (4. luokassa). Hän on Montrealin ja McGill-yliopistojen kunniatohtori.
Pianisti Mari Kodama on Naganon puoliso.
Hitit (Petri &amp; Pettersson Brass)

Hitit on suomalaisen Petri &amp; Pettersson Brass -yhtyeen albumi vuodelta 2007.
Suuri osa albumin kappaleista on uusia versioita yhtyeen aikaisemmista menestyslevytyksistä. Lisäksi mukana on konserteissa yleisön suosikeiksi muodostuneita kappaleita.
Levy-yhtiö on Poptori ja tuotannossa mukana on ollut Elap A/S. Kansitaiteesta on vastannut T. Kerminen. Kokoelma on osa Poptorin artistiklassikot-sarjaa.
Albumia tehtäessä kitaristi Ari "Aku" Pettersson menehtyi elokuussa 2006. Tällä albumilla oleva kappale "Kalifornian unet" jäi hänen viimeisekseen, kuten Arin veli Petri Pettersson toteaa laatimassaan kansitekstissä.
Kappaleet.
Petri Petterssonin lisäksi laulusolisteina toimivat Heikki Pettersson ("Louie Louie") ja Ari Pettersson ("Kalifornian unet").
01. Maalaismaisema – 4:10
(Elton John – Bernie Taupin, suom. san. Jukka Virtanen, sov. Martti Hautsalo)
02. Sylvian äiti – 4:11
(Shel Silverstein, suom. san. Pertti Reponen, sov. Petri Kokko)
03. Louie Louie – 4:30
( Errol Brown – Tony Wilson, suom. san. Lauri Karvonen, sov. Heikki Pettersson)
04. Hei beibi – 3:19
(Gilbert O'Sullivan, suom. san. Pertti Reponen, sov. Petri Kokko)
05. Angie – 4:45
(Mick Jagger – Keith Richards, suom. san. Pertti Reponen, sov. Petri Kokko)
06. Päättömällä pollella – 3:41
(Dewey Bunnell, suom. san. Jukka Virtanen, sov. Petri Kokko)
07. Nuoruus – 3:54
(Säv. Ilkka Pettersson, san. Mika Waltari, sov. Jari Puhakka)
08. Sait pelkkää sympatiaa – 3:12
(Ignale Baert, suom. san. Pertti Reponen, sov. Petri Kokko)
09. Sinun vain siksi oon – 4:05
(Robert Lamm, suom. san. Urho Willman, sov. Helmut Aniko)
10. Sait miehen muuttumaan – 4:27
(Thom Bell &amp; Linda Reed, suom. san. Jarmo Jylhä, sov. Petri Kokko)
11. Rakkaus on tahdoton – 3:09
(Peretti – Creatore – Weiss, suom. san. Ilkka Pettersson, sov. Raimo Tikkanen)
12. Kalifornian unet – 3:04
(John Phillips – Michelle Gilliam, suom. san. Jarmo Jylhä)
13. Iltapäivän tango – 3:03
(Säv. Ilkka Pettersson, san. Leena Laakkonen, sov. Petri Kokko)
14. Viatonten valssi – 3:20
(Säv. Ilkka Pettersson, san. Aaro Hellaakoski, sov. Petri Kokko)
15. Halki taivaan, halki maan – 4:24 (bonuskappale)
(Säv. ja san. Antti Kleemola, sov. Olli Niskanen)
Lemonhead

Lemonhead on Ferrara Candy Companyn kehittämä makeinen. Lemonheadit ovat pyöreitä, sitruunanmakuisia makeisia, joissa on makea pinnoite, pehmeän hapan kuori ja kova sisäosa.
Makeisten valmistus tapahtuu samalla kylmäpanorointiprosessilla, jolla valmistetaan myös esimerkiksi vuodesta 1962 lähtien tehtyjä Red Hotseja. Niitä on myyty yleisesti niiden normaalissa 1 senttimetrin koossa, mutta niistä on valmistettu myös 3 senttimetrin kokoisia versioita.
Sittemmin Ferrara Pan on tuonut kaikki heidän hedelmänmakuiset karkit johdonmukaisen nimeämiskäytännön alaisiksi: Lemonheadit, Grapeheadit (ennen Alexander the Grape), Cherryheadit (ennen Cherry Chan/Cherry Clan), Melonheadit (ennen Mr.Melon), Appleheadit (ennen Johnny Apple Treats) ja Orangeheadit.
Siegbert Rampe

Siegbert Rampe (9. helmikuuta 1964 Pforzheim, Baden-Württemberg, Länsi-Saksa – 2. helmikuuta 2025) oli saksalainen cembalisti, urkuri, pianisti, professori, kapellimestari ja musiikin historian tutkija.
Elämä.
Rampe opiskeli musiikkia Stuttgartissa, Amsterdamissa ja Salzburgissa, joissa hänen opettajinaan olivat muiden muassa Kenneth Gilbert, Ton Koopman ja Ludger Lohmann. Vuonna 1988 hän perusti barokkiorkesteri La Stravaganza Hamburgin, jonka nimiä myöhemmin olivat La Stravaganza Salzburg ja Nova Stravaganza. Näiden yhtyeiden kanssa Rampe levytti Johann Sebastian Bachin, Anton Adam Bachschmidin, Christoph Graupnerin, Georg Friedrich Händelin, Johann Melchior Molterin ja muiden barokkisäveltäjien musiikkia. Julkaisijana toimivat muun muassa Ambitus-, MDG Gold- ja Saphir-levymerkit.
Vuosina 1997–2004 Rampe toimi cembalon- ja fortepianonsoiton professorina Folkwang-korkeakoulussa Essenissä ja vuosina 2000–2003 myös Mozarteumissa Salzburgissa. Vuosina 2005–2007 hän oli vieraileva professori Arizonan valtionyliopistossa, mutta palasi perhesyistä Saksaan, jossa toimi musiikinopettajana ensin Uelzenin Herzog-Ernst-lukiossa ja vuodesta 2009 Mannheim-Neckaraun steinerkoulussa.
Vuosina 2014–2016 Rampe oli Backnangin evankelis-luterilaisen Matteuksenkirkon urkuri.
Siegbert Rampe teki lukuisilla levyillään rohkeita uudelleentulkintoja barokin ja klassismin musiikista. Hänen tulkintansa teoksista perustuvat tutkimuksiin säveltäjien säveltämistekniikasta, esitystavasta ja säveltäjien ympäristöstä. Hänellä oli jatkuva pyrkimys ymmärtää sekä säveltäjää että teosta, mikä johti uusiin näkemyksiin ja avasi uusia ilmaisutapoja. Hänen kaksi kokonaislevytystään Wolfgang Amadé Mozartin klaveriteoksista muun muassa cembaloa ja klavikordia käyttäen ovat jakaneet niin kriitikoiden kuin musiikinharrastajien mielipiteitä.
Rampen laaja kirjallinnen tuotanto kohdistui 1600–1700-lukujen musiikin esitystapoihin, ja saman ajan musiikki oli myös hänen toimittamiensa lukuisten nuottipainosten pääasiallisena sisältönä.
Diskografia.
Vokaali-, orkesteri- ja kamarimusiikkilevytykset.
 La Stravaganza Hamburgin, La Stravaganza Salzburgin ja Nova Stravaganzan johtajana (valikoima)
Keijo Laitinen

Keijo Laitinen (18. toukokuuta 1934 – 6. elokuuta 2009 Kotka) oli suomalainen muusikko ja sovittaja, joka soitti tanssiorkestereissa ja vaikutti Kotkassa. Juha Vainio teki Laitisen kunniaksi kappaleen ”Vanha salakuljettaja Laitinen”. Laitisen ja kumppaneiden mukana Vainio pääsi alaikäisenä salaa esiintymään Kotkan ravintola Fenniaan, jossa oli 21 vuoden ikäraja. Tavallaan Laitisessa siis oli salakuljettajaakin.
Laitinen kir­joit­ti muun muassa lä­hes kaik­ki Kot­ka-Har­mo­nik­ko­jen so­vi­tuk­set, joil­la saa­tiin kil­pa­me­nes­tys­tä har­mo­nik­ka­ki­sois­sa, vaik­ka hän oli it­se ki­ta­ris­ti. Hän ei myöskään aikaillut kahdeksankymmenluvun alussa tarttua Koskenniemen ja Sarkian runoihin ja laittaa syvällisin miettein muun muassa "Öinen katu" soimaan. Laitisen puoliso oli Arja Laitinen (1932–2006). Laitinen kuoli kotonaan Kotkan Karhulassa.
Isot Hitit Suurelta Vuosikymmeneltä

Isot Hitit Suurelta Vuosikymmeneltä on suomalaisen Poptori-yhtiön vuonna 2000 julkaisema kokoelma eri esittäjien menestyskappaleista, jotka ovat alun perin 1960-luvulta. Äänitykset eivät kuitenkaan ole alkuperäisversioita, vaikka asiaa ei ole kansitekstissä mainittukaan. Esimerkiksi Vanilla Fudgen ja Donovanin esittämät kappaleet ovat myöhempiä konserttiäänitteitä.
Kappaleiden oikeudenomistaja on Digimode Entertainment Ltd., UK.
Kokoelma on osa Poptorin parhaat -sarjaa. Kansitaiteen suunnittelusta on vastannut Studio Zeeman &amp; Burger, Amsterdam.
CD-levyn mukana on nelisivuinen kansipaperi, jonka sisäsivuilla Erkki Puumalainen esittelee Poptorin toimintafilosofiaa.
Ekhinadit

Ekhinadit () on Kreikan saariryhmä, joka kuuluu Jooniansaariin ja jonka saaret sijaitsevat Joonianmeressä Aitolia-Akarnanian länsirannikon edustalla. Saariryhmän suurimmat saaret ovat Petalás, Oxeía ja Drakonéra. Saariryhmä on asumaton (2011). Hallinnollisesti saaret kuuluvat Jooniansaarten alueeseen ja joko Sámin tai Ithakan kuntaan.
Saariryhmä jaetaan edelleen kolmeen osaan. Pohjoisimmat saaret muodostavat saariryhmän nimeltä "Drakonéres" (Δρακονέρες), keskiosan saaret ryhmän nimeltä "Modía" (Μοδία) ja eteläosan saaret ryhmän nimeltä "Ouniádes" (Ουνιάδες).
Historiassa saariryhmä on ollut Ekhinadien ja Lepanton taisteluiden näyttämö. Qatarin emiiri osti vuonna 2013 kuusi Ekhinadien saarta.
Saaret.
Saariryhmän suurimmat saaret ovat:
Lähde (lehti)

Lähde oli Medialähetys Sanansaattajien julkaisema lehti, joka oli suunnattu kristillisen medialähetystyön tukijoille ja muille lähetystyöstä kiinnostuneille. Se jakoi tietoa seurakuntien ja kristillisten järjestöjen työntekijöille. "Lähteessä" oli raamattuopetusta, haastattelua ja tietoa maailmanlähetyksestä.
Lehti ilmestyi aikaisemmin nimellä "Menkää siis", kunnes siitä vuonna 2001 tuli "Lähde". "Lähde" ilmestyi neljä kertaa vuodessa, ja sen päätoimittaja oli Juha Auvinen.
"Lähteen" viimeiset kaksi numeroa ilmestyivät alkuvuonna 2021, ja Medialähetys Sanansaattajat alkoi julkaista uutta "Sansa"-nimistä lehteä.
Sixlets

Sixlets on kokoelma pieniä, SweetWorksin omistuksen alla olevan Oak Leaf Confectionsin valmistamia suklaanmakuisia makeisia. Suklaanmakuiset sisäosat on tehty kaakaon ja johanneksenleipäpuun seoksesta, joka antaa makeisille väitetyn "maltaan" maun. Niitä myydään pääasiassa ohuissa sellofaanipakkauksissa, jotka pitävät ne putkimaisessa järjestyksessä.
Makeisia valmistetaan viitenä eri värinä ja ne ovat: punainen, ruskea, keltainen, vihreä ja oranssi. Pääsiäisenä valikoimaan kuuluu myös valkoisia, vaaleanpunaisia ja sinisiä makeisia, jotka kuitenkin syrjäyttävät aina punaiset ja ruskeat makeiset väliaikaisesti pois kokoelmasta. Toinen valikoima on jouluvalikoima, johon kuuluu ainoastaan punaisia, vihreitä ja valkoisia makeisia. Myös halloweenina on myyty omaa versiota, johon kuuluu vain ruskeita ja oransseja makeisia. Joissakin erikoismyymälöissä Sixletsejä voi löytää myös sen värisinä, joita ei löydy tyypillisestä valikoimasta - limenvihreä, musta, vaaleanpunainen jne. - samaan tyyliin kuin M&amp;M's:llä.
Luettelo maaöljyntuottajavaltioista

Tämä on luettelo valtioista, jotka tuottavat maaöljyä. Raakaöljyn tuotanto lasketaan barreleissa. Luettelossa ei ole huomioitu bio- tai maakaasun tuotantoa. Luettelossa on myös osavaltioita ja merentakaisia alueita. Vuonna 2014 Yhdysvallat nousi maailman suurimmaksi öljyntuottajamaaksi.
Kansainvälisen energiajärjestön mukaan 63 prosenttia maailman maaöljystä on kymmenen valtion alueella. Ne ovat järjestyksessä:
Slippin’ and Slidin’

Slippin’ and Slidin’ on Little Richardin, Eddie Bon, Al Collinsin ja James Smithin kirjoittama musiikkikappale. Sen julkaisi Eddie Bo nimellä ”I’m Wise” vuonna 1956, mutta kappale tunnetaan parhaiten Little Richardin esittämänä ”Slippin’ and Slidin’” -nimisenä versiona. Se julkaistiin singlekappaleen ”Long Tall Sally” B-puolella samana vuonna. Kappale ilmestyi myös hänen esikoisalbumillaan "Here’s Little Richard". 
”Slippin’ and Slidin’” ylsi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla sijalle 33 ja R&amp;B Singles -listalla sijalle 2.
Kappaleesta tehtyihin cover-versiohin lukeutuvat muun muassa Buddy Hollyn, Otis Reddingin, Johnny Winterin ja John Lennonin esitykset.
Yohio

Yohio (oik. Kevin Johio Lucas Rehn Eires; s. 12. heinäkuuta 1995 Sundsvall) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä.
Yohio osallistui Ruotsin vuoden 2013 Melodifestivaleniin kappaleella ”Heartbreak Hotel” ja sijoittui loppukilpailussa toiseksi. Yohio oli mukana kilpailussa myös vuonna 2014, jolloin hän sijoittui finaalissa kuudenneksi kappaleella ”To the End”.
Musiikkiuransa lisäksi Yohio on myös näytellyt musikaaleissa ja esimerkiksi SVT:n televisiosarjassa "Maan povessa" vuonna 2015.
Hänen isänsä on kitaristi Tommy Rehn, joka on soittanut muun muassa metalliyhtyeissä Angtoria ja Corroded. Hän toimii myös Yohion managerina.
Yohio toimii japanilaisen Vocaloid-äänisyntetisaattorin YOHIOloid (jap. ヨヒオロイド, Yohioroido) äänipankin ääninäytteiden antajana. YOHIOloidin kehittäjänä ja jakelijana toimi ruotsalainen PowerFX Systems AB. YOHIOLOID julkaistiin vuonna 2013 Vocaloid3 tietokoneohjelmalle, ja voi laulaa joko englanniksi tai japaniksi.
Hammassilli

Hammassilli ("Denticeps clupeoides") on sillikaloihin kuuluva makean veden kalalaji, jota elää Länsi-Afrikan joissa. Se on hammassillien heimon (Denticipitidae) ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö.
Hammassilli voi kasvaa 15 cm pitkäksi, mutta jää tyypillisesti noin 6 cm:n mittaiseksi. Ruumiinrakenteeltaan kala on pitkulainen, ja sen tuntomerkkejä ovat hyvin pitkä peräevä ja pään hammasmaiset suomut. Rinta- ja vatsaevät ovat pienet. Väritykseltään hammassilli on selästä tummanharmaa, kyljistä vihertävän hopeanharmaa ja vatsasta valkoinen. Selässä kulkee tummempi juova. Hammassilli on yksi alkeellisimpia sillikaloja.
Levinneisyys.
Hammassilliä tavataan Mungojoessa Kamerunissa, Nigerjoen suistossa Nigeriassa ja Ouéméjoessa Beninissä. Laji elää jokien keskialueilla, missä virtaus on voimakkain. Hammassilliä uhkaa elinympäristön laadun heikkeneminen ja se luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi.
Nate Ruess

Nathaniel Joseph ”Nate” Ruess (s. 26. helmikuuta 1982 Iowa City, Iowa) on yhdysvaltalainen indie/indie rock -laulaja-lauluntekijä. Ruess toimii Fun.-yhtyeen laulajana. Aiempina vuosina hän on toiminut The Format -yhtyeen solistina. Ruess perusti Fun.-yhtyeen vuonna 2008 Andrew Dostin ja Jack Antonoffin kanssa. Yhtyeen kappale ”We Are Young” oli yksi vuoden 2012 suosituimpia kappaleita. Hän lauloi myös Pinkin kanssa dueton ”Just Give Me a Reason”.
Ruess julkaisi ensimmäisen singlensä sooloartistina 23. helmikuuta 2015.
René Malaise

René Edmond Malaise (29. syyskuuta 1892 Tukholma, Ruotsi – 1. heinäkuuta 1978 Rasta, Ekerön kunta, Ruotsi) oli ruotsalainen entomologi, tutkimusmatkailija ja taiteenkeräilijä. Hänet tunnetaan parhaiten hyönteispyydyksestä, joka tunnetaan nimellä Malaise-pyydys, sekä systemaattisesta hyönteiskokoelmastaan.
Tutkimusmatkailijana.
Tutkimusmatkailijana Malaise osallistui Kamtšatkan niemimaan retkelle vuosina 1920–1922. Matkaseurueeseen kuuluivat myös Sten Bergman ja Eric Hultén. Kamtšatkasta lähdettyään ja erottuaan muista retkikunnan jäsenistä hän saapui Kamakuraan Japaniin elokuussa 1923. Hän oli silminnäkijänä Japania koetelleessa suuressa maanjäristyksessä 31. elokuuta 1923. Toisen kerran hän matkasi takaisin Kamtšatkan niemimaalle vuonna 1924 kihlattunsa toimittaja, kirjailija ja tutkimusmatkailija Ester Blenda Nordströmin kanssa. Matka kesti aina vuoteen 1930 saakka. Hän meni naimisiin kihlattunsa Esterin kanssa elokuussa 1925, mutta he erosivat vuonna 1929.
Hyönteistutkijana.
Vuonna 1933 Malaise avioitui Ebba Söderhellin kanssa, joka toimi biologian ja uskonnon opettajana Tukholmassa. 
Malaise lähti vuonna 1933 vaimonsa kanssa tutkimusmatkalle Pohjois-Burmaan. Matkalla hän kehitti ja rakensi Malaise-pyydyksen vuonna 1934. Matkan aikana hän keräsi yli 100 000 hyönteistä, joista useat olivat tieteelle ennen tuntemattomia. Vuosina 1953–1958 hän johti Ruotsin luonnonhistoriallisen museon entomologian osastoa.
Malaise tutkaili myös geologisia kysymyksiä teoksessaan "Atlantis, en geologisk verklighet" ("Atlantis, geologinen tosiasia"). Kirjassa puolustetaan teoriaa, jonka mukaan uponnut Atlantiksen manner olisi aikoinaan auttanut eliölajeja siirtymään mantereelta toiselle. Elämän ehtoopuolella Malaise omistautui keräämään taideteoksia. Kokoelmaan kuului muiden muassa Rembrandtin maalauksia.
Renhuvud

Renhuvud on keskiaikainen suomalainen suku, jonka vaakunassa oli poronpää. Suvun toinen nimi on Finne ().
Historia.
Suvun vanhin tunnettu jäsen on Sten Henriksson, joka alun perin toimi raatimiehenä Turussa. Kirjallisten mainintojen mukaan hän oli 1447 ja 1450 alivoutina Hämeen linnassa, 1454 voutina Norrbottenissa ja 1456 voutina Mustasaaressa. Sinä aikana 2. lokakuuta 1455 hän sai Aateliskirjeen kuningas Kaarle VIII Knuutinpoika Bondelta. Hän avioitui ennen vuotta 1456 Anna Fincken kanssa, joka oli Katarina Nilsdotterin (Tavast) tytär. Vaimo Anna kuoli ennen vuotta 1473, jolloin hänen vanhempansa perintöä jaettiin. Sten Henriksson avioitui uudestaan 10. elokuuta 1480 Anna Jakobsdotterin kanssa, joka oli Karin Klasdotterin tytär. Sten Henriksson oli yhä elossa 21. joulukuuta 1490.
Sten Henrikssonin poika Henrik Stensson oli voutina Pohjois-Suomessa vuonna 1490 sekä Hämeen linnassa vuonna 1498 ja vielä 1505. Kristian II:n käskystä hänet teloitettiin Turun linnassa tammikuussa 1522. Ennen 1. elokuuta 1503 hän avioitui Valborg Jakobsdotterin kanssa. Valborg oli Jeppe Perssonin ja Martha Olofsdotterin (Tavast) tytär. Henrik Stenssonin lasten nimet eivät ole tiedossa.
Hans Engnestangen

Hans Engnestangen (28. maaliskuuta 1908 Brandbu – 9. toukokuuta 2003 Jevnaker) oli norjalainen pikaluistelija, jonka parhaat vuodet ajoittuivat 1930-luvulle päämatkoinaan 500 ja 1 500 metriä.
Uransa alkuvaiheessa 1920-luvulla Engnestangen edusti työläisurheiluliikettä ja osallistui Oslossa talvella 1928 järjestettyihin työläisurheilun talvikisoihin voittaen niin 500 kuin 1 500 metriä. 
Parhaat kilpailuvuotensa Engnestangen edusti Hamar IL:ää ja muodosti aikansa kahden muun norjalaisen kansainvälisen tähden Ivar Ballangrudin ja Michael Staksrudin kanssa n.s. Hadeland-trion. Engnestangen heistä menestyi 500 ja 1 500 metrillä pitkien matkojen ollessa heikompia. Hän saavutti MM-kultaa yhteispisteissä kerran eli 1933 ja pronssia 1935. EM-kisoissa tuli kerran mitali eli vuonna 1937 hopeaa. Matkakohtaisia EM- ja MM-kisavoittoja 500 ja 1 500 metrillä tuli kaikkiaan kahdeksan. Usein hän vetäytyi viimeisenä luisteltavalta 10 000 metriltä, vaikka oli yhteispisteissä kolmen matkan jälkeen hyvissä asemissa. 
Olympialaisiin Engnestangen osallistui kaksi kertaa. Vuoden 1932 Lake Placidin kisoissa hän ei päässyt yhteislähdöillä luistelluissa kisoissa loppukilpailuun millään matkalla. Seuraavissa Garmisch-Partenkirchenin kisoissa 1936 hänellä oli epäonnea 500 metrillä, jossa hän kaatui. 1 500 metrillä hän sijoittui sitten kahdeksanneksi. 
Sodan aikana Hans Engnestangen oli yksi niitä harvoja luistelijoita, joka ei boikotoinut saksalaisten kanssa järjestettyjä kilpailuja, kuten vuoden 1942 Klagenfurtissa järjestettyä luistelumaaottelua Saksa–Norja. Hän toimi miehitysaikaisessa kunnallishallinnossa, jonka vuoksi hän sai sodan jälkeen kaksi vuotta vankeutta yhteistoiminnasta miehittäjävallan kanssa. 
Urallaan Engnestangen teki neljä maailmanennätystä; kaikki luisteltu Davosissa. Hän saavutti 500 metrillä aikansa ME:n 42,5 tammikuussa 1933, 42,3 tammikuussa 1937 ja 41,8 helmikuussa 1938 sekä 1 500 metrillä 2.13,8 tammikuussa 1939. Kyseiset 500 ja 1 500 metrin ennätykset säilyivät aina 1950-luvulle asti. 1 500 metrin ennätys säilyi 13 vuotta ja 500 metrin ennätys 14 vuotta vuoteen 1952, jolloin venäläisluistelijat rikkoivat ne Alma-Atan Medeon jäällä. Vuoden 1938 saavutuksista Hans Engnestangen sai norjalaisen Morgonbladetin Vuoden urheiluteko -palkinnon.
Petra Mede

Petra Mede (s. 7. maaliskuuta 1970 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen koomikko, tanssija ja juontaja. Hän on juontanut Eurovision laulukilpailun Malmössä vuonna 2013, Tukholmassa vuonna 2016 Måns Zelmerlöwin kanssa ja vuoden 2024 kilpailun Malin Åkermanin kanssa jälleen Malmössä.
Medellä on vuonna 2012 syntynyt tytär Mattias Güntherin kanssa ja vuonna 2022 syntynyt toinen lapsi, jonka hän hankki itsellisenä äitinä.
Tukholman alue

Tukholman alue (, vuoden 2018 loppuun "Tukholman läänin maakäräjät," ) on yksi Ruotsin 20 alueesta. Se vastaa alueeltaan samannimistä Tukholman lääniä, mutta aluehallinnolla on kuitenkin eri tehtävät kuin valtionhallintoon kuuluvilla lääninhallituksilla. Alue vastaa pääasiassa yhteiskunnan julkisesti rahoitetusta terveydenhuollosta. Lisäksi aluehallinto huolehtii joukkoliikenteestä, vastaa tietyistä aluekehittämiseen liittyvistä tehtävistä ja tuottaa kulttuuritoimintaa.
Maakäräjät perustettiin Ruotsiin vuonna 1863. Yli 25 000 asukkaan kaupungit eivät aluksi saaneet kuulua maakäräjiin. Niinpä Tukholman kaupunki ei kuulunut mihinkään maakäräjiin, vaan huolehti niille kuuluvista tehtävistä itse. 1900-luvulla Suur-Tukholmasta tuli kaupungin rajat ylittävät työpaikka- ja asuinalue, joten yhteistyö oli välttämätöntä. Tukholman kaupunki liittyi osaksi Tukholman läänin maakäräjiä vuonna 1971. Tämän jälkeen vain Göteborg ja Malmö olivat enää maakäräjien ulkopuolella. 2010-luvulla maakäräjien nimiä on vaihdettu hiljalleen alueiksi.
Aluevaltuusto.
Aluevaltuusto () valitaan samaan aikaan kuin valtiopäiväedustajat ja kunnanvaltuustot. Vaaleja varten Tukholman lääni on jaettu seuraaviin 12 vaalipiiriin:
Valtuuston paikoista yhdeksän kymmenesosaa on kiinteitä paikkoja () ja niiden lisäksi yksi kymmenesosa on tasauspaikkoja (). Tukholman aluevaltuustossa on yhteensä kaikkiaan 149 paikkaa, ja seuraavassa on esitetty viimeisimpien aluevaalien tulos.
Blekingen alue

Blekingen alue (, aiemmin "Blekingen läänin maakäräjät", , myös "Landstinget Blekinge") on yksi Ruotsin 20 alueesta. Se vastaa alueeltaan samannimistä Blekingen lääniä, mutta alueella on kuitenkin eri tehtävät kuin valtionhallintoon kuuluvilla lääninhallituksilla. Alue vastaa pääasiassa yhteiskunnan julkisesti rahoitetusta terveydenhuollosta. Lisäksi aluehallinto huolehtii joukkoliikenteestä, vastaa tietyistä aluekehittämiseen liittyvistä tehtävistä ja tuottaa kulttuuritoimintaa.
Aluevaltuusto.
Aluevaltuusto (ruots. "landstingsfullmäktige") valitaan samaan aikaan kuin valtiopäiväedustajat ja kunnanvaltuustot. Vaaleja varten Blekingen lääni on jaettu seuraaviin neljään vaalipiiriin:
Valtuuston paikoista yhdeksän kymmenesosaa on kiinteitä paikkoja (ruots. "fasta mandat") ja niiden lisäksi yksi kymmenesosa on tasauspaikkoja (ruots. "utjämningsmandat"). Maakäräjävaltuustossa on yhteensä kaikkiaan 47 paikkaa, ja seuraavassa on esitetty viimeisimpien maakäräjävaalien tulos.
Malaise-pyydys

Malaise-pyydys on iso telttamainen rakennelma, jota käytetään lentävien hyönteisten kiinni ottamiseen. Pyydys on yleensä materiaaliltaan teryleeniverkkoa erivärisenä. Hyönteiset lentävät pyydyksen sisällä seinään ja torven muotoisena se supistuu päätyen keräysastiaan pyydyksen huipulla. Astiassa on ainetta, joka huumaa tai tappaa sen vaikutusalueelle joutuneen hyönteisen. Pyydyksen kehitti René Malaise vuonna 1934.
Pyydyksen sijoittelussa on huomioitava sijainti, maanmuodot, kasvillisuus ja veden läheisyys. Ideaalisia paikkoja pyydykselle ovat metsässä sijaitsevat avoimet käytävät, aukiolla kasvavat korkeat kasvit, ja purojen ja metsien reunoilla. 
Pyydyksellä voidaan ideaalisena päivänä saada pyydystettyä jopa 1000 hyönteistä.
Pyydyksen toimintaan ei huomattavasti vaikuta edes sade. Malaise-pyydykseen voidaan liittää lamppu, jonka avulla se toimii valoansana. Valo houkuttelee pimeässä hyönteisiä pyydykseen.
André Gobert

Henry Maurice André Gobert (30. syyskuuta 1890 Pariisi, Ranska – 6. joulukuuta 1951 Pariisi) oli ranskalainen tennispelaaja ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Gobert saavutti Tukholman olympialaisissa 1912 kultaa sisäkaksinpelissä sekä sisänelinpelissä Maurice Germot'n kanssa. Kaksinpelin loppuottelussa hän voitti Charles Dixonin erin 8–6, 6–4, 6–4. Nelinpelin loppuottelussa Gobert ja Germot päihittivät Ruotsin Gunnar Setterwallin ja Carl Kempen lukemin 6–4, 12–14, 6–2, 6–4.
Gobert voitti Wimbledonin tennisturnauksessa nelinpelin mestaruuden vuonna 1911 Max Décugisin kanssa.
Maurice Germot

Maurice Germot (15. marraskuuta 1882 Vichy, Aliier, Ranska – 6. elokuuta 1958 Vichy) oli ranskalainen tennispelaaja ja olympiavoittaja.
Germot saavutti Ateenan olympialaisissa 1906 kultaa nelinpelissä Max Décugisin kanssa ja hopeaa kaksinpelissä. Tukholman olympialaisissa 1912 hän voitti kultaa sisänelinpelissä André Gobert'n kanssa. He voittivat loppuottelussa Ruotsin Gunnar Setterwallin ja Carl Kempen erin 6–4, 12–14, 6–2, 6–4.
Maitokärryt

Maitokärryt ovat alun perin maito­tonkkien kuljetukseen tarkoitettuja kärryjä. Kärryillä vietiin tonkkia maatilalta tien varrella sijainneelle maitolaiturille edelleen meijeriin kuljetusta varten. Kärryjä on Suomessa ollut erilaisia: aiemmin kokonaan puisia ja usein käsin tehtyjä, myöhemmin metallirunkoisia ja kumipyöräisiä. 
Jotkin, yleensä vanhemmat mallit olivat tarkoitettuja vain yhden maitoastian kuljettamiseen, samoin kuin yhden vesiastian kuljettamiseen saattoivat olla käytössä erityiset vesikärryt. Näissä lavan tai astian ripustus oli tarkoitettu tasoittamaan kulkua epätasaisella alustalla. 
Myöhemmissä ja monikäyttöisemmissä malleissa on reunoilla varustettu lava, joka on mahdollistanut useamman maitoastian kuljettamisen, ja samoja kärryjä on mahdollista käyttää myös myös muuhun siirtelyyn. Tästä on tullut tälle kärrymallille rinnakkainen tai yleisluontoisempi nimitys käsikärryt. 
Kun tilasäiliöt ovat korvanneet maitotonkat ja maitoautot ovat muuttuneet säiliöautoiksi, ei maitokärryille ja -laitureille enää ole käyttöä maidon keräilyssä. Piha- ja puutarhatöissä ja monissa muissa yhteyksissä saman mallisia kärryjä sen sijaan käytetään Suomessa edelleen. Tähän liittyen nykyään valmistettavia samanlaisia yleiskärryjä myydään edelleen myös "maitokärryjen" nimellä.
Maitotonkka

Maitotonkka on kannellinen astia, jota käytettiin maidon kuljetukseen esimerkiksi maito­kärryillä maitolaiturille ja siitä edelleen meijeriin. Tonkat olivat yleisemmin terästä tai alumiinisia. Maitotonkan murteellisia nimityksiä ovat myös hinkki, pystö, pääläri ja pänikkä.
Nykyään vanhoja maitotonkkia käytetään koriste-esineinä ja meijeriin kelpaamattoman maidon säilytyksessä vasikoille. Maitoteollisuuden nykyisin käyttämät tonkat ovat ruostumatonta terästä ja niitä tehdään useita eri kokoja. 
Maitotonkat jäivät maidon keräilyssä käytöstä, kun maitoautot vaihtuivat lavallisista kuorma-autoista säiliöautoiksi ja maito maatiloilla alettiin jäähdyttää ja varastoida tilasäiliöissä. Tiloilla, joilla lypsy vielä kesällä tehtiin laitumella, tonkkia saatettiin käyttää maidon kuljetuksessa laitumelta tilasäiliöön tämän jälkeenkin. Muuta käyttöä vanhoilla maitotonkilla on edelleen suurina elintarvikeastioina esimerkiksi juomavedelle.
Karl Wazulek

Karl Wazulek (13. joulukuuta 1914 – 10. maaliskuuta 1958) oli itävaltalainen pikaluistelija, joka Itävallan Saksaan liittämisen jälkeen edusti Saksaa.
Karl Waszulek osallistui 1930-luvulla kaikkiaan kuusi kertaa niin MM- kuin EM-kisoihin vuodesta 1934 lähtien. Parhaimpina menestyksinä Itävallan lipun alla oli vuoden 1935 Euroopan mestaruus ja edellisenä vuonna saavutettu EM-pronssi. Saksan väreissä hän saavutti 1938 MM-hopeaa. Saksan mestaruuksia hän otti vielä vuosina 1939–1941. 
Olympiakisoihin Waszulek osallistui Garmisch-Partenkirchenissä 1936. Hän luisteli kaikki matkat sijoittuen 500 metrillä 13., 1 500 metrillä kuudenneksi, 5 000 metrillä kahdeksanneksi ja 10 000 metrillä 11. 
Karl Waszulek osallistui toiseen maailmansotaan Saksan joukoissa. Hän haavoittui itärintamalla ja menetti toisen jalkansa. Hänestä tuli vuoden 1943 alusta Unkarin maajoukkueen valmentaja. Tällöin hän oli nostamassa Kornél Pajoria kansainväliseksi tähdeksi.
Gustaf Törnudd

Gustaf Konstantin (Constantin) Törnudd (18. maaliskuuta 1832 Toholampi – 7. helmikuuta 1894 Tainionkoski) oli suomalainen teollisuusmies, joka vaikutti rautatie-, konepaja- ja polttoaineen jalostuksen aloilla.
Törnuddin vanhemmat olivat kappalainen Anders Gustaf Törnudd, Anders Törnuddin poika, ja Catharina Albertina Birling. Valmistuttuaan ylioppilaaksi 1852 Törnudd harjoitteli useissa eri konepajoissa Suomessa ja Venäjällä sekä vuodesta 1853 Englannissa, jossa hän suoritti 1857 menestyksekkäästi teknillisen opiston kurssin. Kun Helsinki-Hämeenlinna-rataa ryhdyttiin valmistamaan, hän sai tehtäväksi valvoa Englannissa tapahtuneen rautatiesiltojen, kiskojen ja vetureiden valmistuksen. Suomeen 1860 palattuaan Törnudd valvoi rautatien korjauspajan rakentamisen. Radan valmistuttua hän toimi 1863-1865 Venäjällä ratainsinöörinä ja konepajan rakennuttajana ja johti 1866-1881 Viipurissa suurta konepajaa. Hän oli porvarissäädyssä Viipurin edustaja valtiopäivillä 1877–1878. Törnudd kuului vuodesta 1880 rautatiekomiteaan. Hän työskenteli 1882-1887 Bakussa Nobel-veljesten nafta- ja petrolilaitosten hallinnollisena johtajana, mutta palasi sitten Suomeen heikentyneen terveytensä takia. Tainionkoskella asuessaan hän suunnitteli kosken vesivoiman käyttöä teollisuuden tarpeisiin.
Törnuddin puoliso vuodesta 1862 oli Fanny Serenius (k. 1875). Kirjallisuuden tutkija, pankinjohtaja Alvar Törnudd ja liikemies, lähetystövirkailija, kirjailija Sigurd Törnudd olivat heidän lapsiaan.
Microsoft Lumia

Microsoft Lumia (ennen Nokia Lumia) oli Nokian ja Microsoft Mobilen valmistama älypuhelintuoteperhe. Tuoteperheen myynti aloitettiin lokakuussa 2011.
Lumioissa on Windows Phone -käyttöjärjestelmä, jonka osuus älypuhelimien käyttöjärjestelmistä oli noin 2,6 % syksyllä 2015. Heikon myynnin takia esimerkiksi Jorma Ollila on kertonut vuonna 2013, että Nokian valinta Microsoft Windows Phone -käyttöjärjestelmän osalta oli virhe.
Marraskuussa 2014 Microsoft julkisti ensimmäisen Lumia-älypuhelimensa, jossa ei ole enää Nokia-nimeä. Puhelin sai nimekseen Microsoft Lumia 535.
Historia.
Nokia oli suurin matkapuhelinten valmistaja vuosien 1998–2012 välisenä aikana käyttäen omaa Symbian -käyttöjärjestelmää. Vuoden 2010 jälkeen kilpailijoiden kosketusnäytöllisten älypuhelimien markkinoilletulo johti Nokian puhelimien heikkenevään myyntiin. Huhtikuussa 2012 Samsung Electronics nousi suurimmaksi matkapuhelinten valmistajaksi.
Nokian Stephen Elop ja Microsoftin Steve Ballmer ilmoittivat huhtikuussa 2011 yhtiöiden aloittaneen yhteistyön, jonka tarkoituksena on tuoda Microsoftin Windows Phone -käyttöjärjestelmä Nokian älypuhelimille korvaten aikaisemmat Symbian- ja MeeGo-alustat.
Lumioiden sanotaan myyneen heikosti koska yritys ei ottanut riittävästi markkinoista selvää. Nokia päätyi myymään matkapuhelinten liiketoiminnot Microsoftille syyskuun 3. päivänä 2013. Yrityksen hidasliikkeisyyden sanotaan olleen eräänä syynä.
Lumia-versiot.
Nokian ja Microsoftin Lumia-tuoteperheen matkapuhelimet ovat saaneet ohjelmisto- ja firmware-päivitykset koottujen laitepäivityspakettien sisällä.
Emäkiinteistö

Emäkiinteistö (ruots. "moderfastighet") tarkoittaa Suomessa nykyisin tilaa, tonttia tai yhteistä aluetta, josta lohkomisessa irrotetaan osa. Emäkiinteistöstä jäljelle jäävää osaa kutsutaan kantakiinteistöksi.
Historiaa.
Emäkiinteistön tai emätilan käsite on ollut merkityksellinen verotuksessa. Lohkomalla oli vuodesta 1864 alkaen mahdollista muodostaa palstatiloja ja lohkotiloja. Palstatilan osalta emätila vastasi palstatilan maaverosta siihen asti kunnes palstatilajärjestelmä vuonna 1926 lakkautettiin. Lohkotilat sen sijaan olivat alun alkaenkin täysin itsenäisiä tiloja.
Corneliu Zelea Codreanu

Corneliu Zelea Codrianu (13. syyskuuta 1899 Iaşi – 30. marraskuuta 1938 lähellä Bukarestia) oli romanialainen poliitikko, joka perusti Rautakaartina tunnetun äärioikeistolaisen puolueen ja toimi sen johtajana kuolemaansa asti.
Elämä.
Codreanu opiskeli vuosina 1919–1922 Jassyn yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Hän onnistui lyhyessä ajassa käännyttämään pääosan yliopiston opiskelijoista antisemitistisen ja antidemokraattisen äärinationalismin kannalle. Codreanun kehittelemä ideologia oli yhdistelmä antisemitismiä ja antikommunismia sekä uskonnollista mystiikkaa, mikä vetosi hyvin osaan nuoresta älymystöstä. Vaikka nuorisoliikettä ei aluksi otettu vakavasti, pian myös yliopiston professorit ja ensimmäisen maailmansodan veteraanit ilmaisivat tukensa sen ”isänmaallisille päämäärille”, joskaan eivät sen väkivaltaisille toimintatavoille. Koko yleinen mielipide muuttui lyhyessä ajassa. Kun Codreanu kannattajineen alkoi suorittaa poliittisia murhia, oikeuslaitos oli haluton toimimaan heitä vastaan.
Codreanun oppi-isä oli professori Alexandru C. Cuza, jonka kanssa hän perusti vuonna 1923 Kansallisen kristillisen puolustuksen liitto (LANC) -nimisen juutalaisvastaisen puolueen. Codreanu vangittiin samana vuonna tappouhkausten esittämisestä, ja vuonna 1925 hän oli syytettynä Jassyn poliisiprefektin murhasta mutta sai vapauttavan tuomion. Codreanu erosi LANC:sta vuonna 1927 ja perusti oman puolueensa Arkkienkeli Mikaelin legioonan. Järjestö tunnettiin yleisesti ”legioonana”. Vuonna 1930 Codreanu perusti sille Rautakaarti-nimisen sotilaallisen siiven, ja Rautakaarti vakiintui sittemmin koko puolueesta käytetyksi nimitykseksi. Puolue murhasi useita johtavia poliitikkoja, kuten sen kieltämistä vuonna 1933 yrittäneen pääministeri Ion Ducan. Toisaalta myös Romanian poliisi murhasi 1920- ja 1930-luvuilla satoja Rautakaartin jäseniä.
Codreanu oli myös hyvin voimakas antikapitalisti. Hän väitti juutalaisia syyllisiksi sekä vapaaseen markkinatalouteen että kommunismiin, joita molempia hän piti internationalististen voimien manipuloimina juutalaissalaliittoina. 
Vuoden 1937 parlamenttivaaleissa Rautakaarti – nyt uudelta nimeltään Kaikki isänmaalle – kohosi Romanian kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi saadessaan 16 prosenttia äänistä. Tämän seurauksena kuningas Kaarle II kielsi sen tammikuussa 1938 ja vangitutti Codreanun huhtikuussa. Codreanu surmattiin myöhemmin samana vuonna vankilasiirron yhteydessä yhdessä 13 vankitoverinsa kanssa, virallisen selityksen mukaan heidän yrittäessään paeta. Heidät ensin kuristettiin ja sitten ammuttiin. Codreanun seuraajaksi Rautakaartin johdossa nousi Horia Sima.
Jälkimaine.
Nykyaikana monet uusfasistiset ryhmät ovat osoittaneet kiinnostusta Codreanun ajatteluun ja myös Romaniasta löytyy hänen muistoaan ja poliittista perintöään vaalivia ryhmiä.
Harvaluoto

Harvaluoto () on 9,2 neliökilometrin kokoinen saari Piikkiössä Kaarinassa. Saarella on vakituisia asukkaita noin 200. Heitä palveli vuoteen 2014 asti saaren oma alakoulu.
Harvaluoto sijaitsee Paimionlahden kupeessa ja kapeat salmet erottavat sen mantereesta, Kuusistosta, Kirjalansaaresta ja Lielahdensaaresta. Harvaluodon silta yhdistää saaren mantereeseen. Silta on pituudeltaan 318 metriä, se vihittiin käyttöön vuonna 1998 ja se samalla korvasi lossin.
Saarella on Kaarinan kaupungin noin viiden hehtaarin kokoinen virkistysalue ja sen yleinen uimaranta. Alueella on myös laituri, sauna, kioski, grillikatos ja noin kilometrin mittainen kuntoreitti. 2022 Leirintäalueen viereen avattiin 9 väyläinen frisbeegolfrata. Alueella voi telttailla. Virkistysalueen yhteydessä toimiin SF-Caravan Piikkiö ry:n hoitama leirintäalue. 
Harvaluodon lounaisosassa on Turun ja Kaarinan seurakuntien leirikeskus Pyölinrannan kesäkoti.