tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Târgu Jiu

Târgu Jiu on kaupunki Gorjin piirikunnassa Romaniassa Jiu-joen varrella. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 82 504. Kaupungin merkittävin työllistäjä on hiilikaivos, joka avattiin vuonna 1960. Muita paikallisia työllistäjiä ovat puu-, koneenrakennus-, tekstiili-, lasi- ja rakennusmateriaaliteollisuus.
Târgu Jiussa oli toisen maailmansodan aikana siirtoleiri, jonne tuotiin juutalaisia ja fasismin vastustajia kuljetettavaksi edelleen.
Târgu Jiun vaakuna.
Târgu Jiun vaakunan keskellä esiintyvä obeliski on kaupungissa sijaitseva "Loputon pylväs". Veistos symbolisoi Romanian taidetta ja kulttuuria. Vaakunassa esiintyvät kultaiset leijonat joilla on mustat miekat kuvaavat asukkaiden rohkeutta ja halua puolustaa kaupunkiaan.
Târgu Jiun väestö.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa kaupungin väestöstä 96,4 prosenttia oli romanialaisia, 3,4 prosenttia romaneja ja 0,2 prosenttia muita.
Târgu Jiun nähtävyyksiä.
Paikallisia nähtävyyksiä ovat muun muassa Târgu Jiun kirkko, rautatieasema ja kaupungintalo sekä kuvanveistäjä Constantin Brâncușin (1876–1957) veistokset "Loputon pylväs", "Suudelman portti" ja "Hiljaisuuden pöytä". Brâncuși oli kotoisin Târgu Jiusta, mutta loi uransa Ranskassa.
Michel Budsko

Michel Budsko (s. 1954) on suomalainen näyttelijä, joka on tehnyt uraa pääasiassa teattereissa. Hän asuu Helsingissä.
Opiskelu.
Michel Budsko kävi Helsingin ranskalais-suomalaista koulua, josta hän myös valmistui ylioppilaaksi vuonna 1974. Vuonna 1979 hän aloitti opinnot Teatterikorkeakoulussa, josta valmistui vuonna 1983. Hänellä oli jo Teatterikorkeakoulun aikana kiinnitys Wasa Teaterissa.
Ura.
Valmistuttuaan Teatterikorkeakoulusta Budsko on työskennellyt pääasiassa teattereissa, joissa hän on sekä näytellyt että ohjannut näytelmiä. Hän on näytellyt n. 80 teatteriesityksessä sekä suomen- että ruotsinkielellä. Svenska Teaterin päänäyttämöllä tehtyjä rooleja ovat mm. Ernestin rooli Oscar Wilden näytelmässä "Ernest och ingen annan", vanhemman veljen rooli Veijo Meren näytelmässä "Skrapabullan sekä" useita rooleja Elmer Diktoniuksen näytelmässä "Janne Kubik." Mini-näyttämöllä hän näytteli mm. Roope Alftanin kirjoittamassa ja Kaj Chydeniuksen säveltämässä revyyssä "Hemmafronten". Teatteri Jurkassa hänellä oli miespäärooli Mishiman näytelmässä "Rouva Aoi" ja Betsuyakun "Tursaspyyhekumissa". Kristian Smedsin "Jääkuvien" ensimmäisessä toteutuksessa hän näytteli isän roolin. 
Budsko on työskennellyt myös teatteriohjaajana 2000-luvun vaihteesta lähtien, ohjaten laajan kirjon kotimaisia ja ulkomaisia näytelmiä: vakavaa draamaa, farsseja, klassikoita, ranskalaisia komedioita ja uutta suomalaista näytelmäkirjallisuutta - yhteensä 20 ohjaustyötä. Ohjauksista mainittakoon Arthur Shnitzlerin "Piirileikki" Kulttuurikulmassa, Eeva-Liisa Mannerin "Poltettu oranssi" Porvoon teatterissa ja Pasi Lampelan "”045”" Valtimonteatterissa. Malmin Työväen näyttämöllä toteutettuja ohjauksia ovat mm. Tony Roperin musiikkinäytelmä "Pyykkärit", Laurent Baffien "Toc toc" ja Florian Zellerin "Isä".
Budsko on näytellyt myös elokuvissa ja televisiosarjoissa sekä noin sadassa kuunnelmassa. Laajempia ääninäyttelijän töitä dokumenteissa ovat mm. Frank Lloyd Wrightin elämäkerta, "Prokofievin musiikki ja elämä" sekä kolmiosainen islamia ja arabimaailmaa käsittelevä dokumenttisarja. Hän on myös dubannut animaatioita, joiden joukosta mainittakoon monivuotiset työt kuten "Hilltop Hospitalin" parikymmentä ääniroolia. Hänen tunnetuin ääniroolinsa on Nuuskamuikkunen "Muumilaakson tarinoiden" ruotsinkielisessä versiossa. Hän esitti kyseistä roolia myös "Muumipeikko ja pyrstötähti" -elokuvan (1992) ruotsinkielisessä versiossa.
Nykyään Budsko työskentelee freelancerina, ja hän kuuluukin Helsingin freelancenäyttelijöiden liittoon ja Suomen Näyttelijäliittoon.
Muuta.
Michel Budsko on työskennellyt myös ahtaajana, oppaana sekä mielisairaanhoitajana. Häneltä sujuu näytteleminen suomeksi, ruotsiksi, ranskaksi, englanniksi, saksaksi ja espanjaksi.
Teatterikiinnitykset.
Lisäksi hän on vieraillut Sinisessä teatterissa sekä Mustion kesäteatterissa.
Isokeltasiipi

Isokeltasiipi ("Lithosia quadra") on siilikkäisiin kuuluva, keskikokoinen ja kapeasiipinen yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Isokeltasiiven sukupuolet ovat täysin erinäköiset. Koiraan etusiivet ovat pohjaväriltään harmaanruskeat, kärjestään tummemmat tai kellertävät ja laajalti kiiltävät. Siiven tyviosa on keltainen ja etureunasta mustanruskea. Takasiivet ovat kellanharmaat, etureunasta tummemman harmaanruskeat. Naaraan etusiivet ovat kirkkaan keltaiset. Niiden keskivaiheilla siiven etu- ja takareunassa on laajat tummanruskeat, sinisen metallinkiiltoiset laikut ja siiven kärjessä on mustanruskeaa väriä. Lepäävällä perhosella siivet menevät osittain päällekkäin, jolloin täplistä näkyy vain kolme. Takasiivet ovat keltaiset, tyveä kohti harmahtavat. Siipiväli on koiraalla 38–46 mm ja naaraalla 39–56 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Isokeltasiipi on laajalle levinnyt laji, ja sitä tavataan läntisimmästä Euroopasta Kiinaan ja Japaniin ulottuvalla alueella. Suomessa ja muualla Pohjoismaissa isokeltasiipi on eteläinen tulokaslaji, jota tavataan vaihtelevissa määrin vuosittain, mutta pohjoisraja on Etelä-Pohjanmaan ja Pohjois-Karjalan korkeudella. Paikoittain laji on jopa runsas ja ainakin joinakin vuosina Suomessa on myös lisääntyviä populaatioita. Perhosia on lennossa heinäkuun loppupuolelta elokuun puoleenväliin.
Elinympäristö ja elintavat.
Isokeltasiipi elää lämpimillä metsänreunoilla ja avoimilla hiekkapohjaisilla mailla, mutta vaeltavia yksilöitä voi tavata hyvin monenlaisissa paikoissa. Perhoset ovat yöaktiivisia, aloittavat lentonsa pimeyden laskeuduttua ja jatkavat lentoa pitkälle aamuyölle. Koiraat lentävät valolle, naaraat harvemmin. Päivällä perhonen voi lentää pieniä matkoja häirittynä.
Naaras munii noin 250 munaa muutaman kymmenen munan ryhminä puiden kuorille. Toukat kasvavat aluksi hitaasti ja talvehtivat kuorenraoissa. Ne ovat aktiivisia enimmäkseen öisin ja huonolla säällä toukat voivat hakeutua pieniin ryhmiin. Ravinnokseen ne käyttävät jäkäliä, mutta niiden on havaittu syövän myös havununnan ("Lymantria monacha") munia ja toukkia. Toukat ovat täysikasvuisia kesäkuun puolivälissä. Kotelo on kotelokopan sisällä kuorenraossa tai sammalen tai jäkälän alla.
Ravintokasvi.
Toukka elää pääasiassa lehtipuiden rungoilla kasvavilla jäkälillä.
Jordanian vaakuna

Jordanian vaakuna on Jordanian tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella.
Vaakunassa on Saladinin kotka, joka on arabimaissa yleinen tunnus. Se seisoo sinisellä maapallolla, joka symboloi islamin leviämistä maailmassa. Kotkan molemmilla puolilla on Jordanian lippu. Pronssikilpi symboloi tiedon ja oikeuden puolustusta. Kilven ympärillä on vehnän tähkiä ja taatelipalmun lehviä, jotka edustavat tyypillisiä jordanialaisia tuotteita. Alhaalla on al-Nahdan ritarikunnan mitali, korkein jordanialainen ansiomerkki. Nauhassa lukee teksti "Abdullah I ibn Al Hussein Bin Aoun, hašemiittisen Jordanian kuningas, rukoilee Jumalalta onnea ja apua". Kruunu kertoo Jordanian olevan kuningaskunta. Vaakunanpeitteen punainen kuvaa uhrausta ja valkoinen puhtautta.
Matti Wasama

Matti Wasama (14. tammikuuta 1918 Tampere, Suomi – 10. heinäkuuta 1970 Tampere, Suomi) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän voitti Ilveksessä kolme Suomen-mestaruutta ja kolme SM-pronssia. Wasama toimi myös vuosia Tampereen Palloilijoiden johtokunnassa. Hänen poikansa oli nuorena kuollut jääkiekkoilija Jarmo Wasama. 
Ura.
Wasama pelasi SM-sarjassa Ilveksen ja TaPan riveissä. Hänen ensimmäinen pääsarjakautensa oli Ilveksessä kaudella 1935–1936. Wasama pelasi Ilveksessä seitsemän kautta vuosina 1935–1944. Tuona aikana kaksi kautta jäi pelaamatta sotatapahtumien takia. Wasama voitti Suomenmestaruuden kolmen ensimmäisen kautensa aikana. Kaudella 1937–1938 sarjassa pelattiin vain neljä ottelua, ja Wasama teki niissä seitsemän pistettä ollen Ilveksen paras pistemies. Pisteistä viisi oli maaleja, ja hän oli koko sarjan paras maalintekijä.
Kausilla 1938–1939 ja 1940–1941 Ilves sijoittui pronssille. Wasama oli Ilveksen kapteeni kausilla 1942–1943 ja kausilla 1943–1944. Kausi 1942–1943 oli epävirallinen SM-sarjakausi, ja Ilves sijoittui silloin kolmanneksi. Seuraavaa kautta ei ehditty pelaamaan loppuun, kun jatkosodan pommitukset estivät viimeisen ottelun pelaamisen.
Wasama toimi vuosia Tampereen Palloilijoiden johtokunnassa ollen puheenjohtajana vuodet 1948-53.
Yksityiselämä.
Matin poika Jarmo Wasama oli yksi 1960-luvun parhaimpia suomalaisjääkiekkoilijoita. Hän kuoli auto-onnettomuudessa helmikuussa 1966 vain 22-vuotiaana. Matti Wasama oli mukana kolarissa selviytyen siitä aivotärähdyksellä. Matti Wasama ei kuitenkaan toisen poikansa Jukan mukaan toipunut kolarista henkisesti, vaan kuoli 1970 syöpään elämänhalunsa menettäneenä.
Kultakeltasiipi

Kultakeltasiipi ("Eilema sororculum") on siilikkäisiin kuuluva, kirkkaankeltainen yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Molemmat sukupuolet ovat jokseenkin yksivärisen keltaisia perhosia. Etusiivet ovat kiiltävät, kärjistään pyöristyneet ja tasaisesti lämpimän keltaiset. Myös takasiivet ovat tasaisen keltaiset, mutta sävyltään hieman vaaleammat. Pää, keskiruumis ja takaruumiin kärkiosa ovat keltaiset, takaruumiin tyviosan ollessa harmaansävyinen. Raajat ja tuntosarvet ovat mustanruskeat. Siipiväli on 25–31 mm.
Samannäköisiä lajeja ovat pikkukeltasiipi ("Eilema lutarellum"), jolla on kuitenkin kapeammat etusiivet ja takasiivissä harmaata väriä sekä vahakeltasiipi ("Eilema cereolum"), jolla puolestaan etusiivet ovat kulmikkaammat, himmeät ja ruumis tummempi.
Levinneisyys ja lentoaika.
Kultakeltasiipeä tavataan Britteinsaarilta ja Pohjois-Espanjasta Euroopan ja Aasian poikki Japaniin ja mahdollisesti jopa Vietnamin pohjoisosiin saakka. Pohjoismaissa levinneisyys on hyvin eteläinen. Suomessa laji oli 2000-luvun alkuun saakka hyvin harvinainen harhailija. Sittemmin se on kuitenkin vakiintunut Etelä-Suomeen ja havaintoja on etelärannikolta suunnilleen Turku-Tampere-Joensuu-linjalle saakka. Kultakeltasiipi aloittaa lentonsa huomattavasti ennen muita keltasiipilajeja ensimmäisen sukupolven aloittaessa lentonsa jo toukokuun alkupuoliskolla. Lennon huippu on kesäkuussa. Joskus lajilla on myös osittainen toinen sukupolvi, jonka yksilöitä lentää elo-syyskuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Kultakeltasiipi on lehtimetsien laji, joka viihtyy myös metsien reunamilla ja paikoitellen se saattaa olla runsaslukuinen. Avoimilta paikoilta sitä tapaa vain harvoin, joskin lajilla on taipumusta vaeltaa etsien uusia elinpaikkoja. Perhoset lentävät illan hämärtymisestä keskiyöhön ja koiraat tulevat valolle, naaraat hyvin harvoin. Perhosia tulee myös syötille, mutta muuten ne eivät ilmeisesti käy aktiivisesti kukilla. Laji lentää usein melko korkealla, joskus puiden latvustoissa saakka.
Naaras munii noin 100 munaa puiden oksille tai lehdille, ja munat kuoriutuvat pari viikkoa myöhemmin. Toukat ovat täysikasvuisia syyskuussa ja koteloituvat toukkanahan karvoilla suojatun kotelokopan sisään. Useimmista keltasiivistä poiketen kotelo talvehtii.
Ravintokasvi.
Toukka syö puissa kasvavia jäkäliä sekä viherleviä.
Kalvaskeltasiipi

Kalvaskeltasiipi ("Eilema pygmaeolum") on pieni, Suomessa levinneisyydeltään varsin eteläinen siilikäslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi (EN).
Koko ja ulkonäkö.
Sukulaistensa tapaan hoikka, keltaisen ja harmaan sävyttämä perhonen. Lajilla esiintyy merkittävää maantieteellistä muuntelua ulkoasussaan. Naaraat ovat siipiväliltään koiraita pienempiä, mutta niillä on tukevampi ruumis. Etusiipien yläpinta on hieman kiiltävä ja siivet ovat väriltään lämpimän oranssinkeltaiset. Siiven keskiosassa on kuitenkin väriä himmentävää harmaata varjostumaa. Joissakin paikallispopulaatioissa etusiivet ovat lähes tasaisen harmaat ilman mainittavaa keltaista väriä. Takasiivet ovat vaaleamman kellertävät, etureunastaan harmaalla varjostuneet. Siipien alapinnoilla on harmaata kehnää, joka etusiivissä puuttuu siipien reunoilta ja takasiivissä rajoittuu siiven etuosaan. Pää ja takaruumiin kärki ovat keltaisia, mutta muutoin ruumis on harmaa. Siipiväli koiraalla 24–29 mm ja naaraalla 19–25 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Pohjois-Afrikasta Lounais-, Keski- ja Itä-Euroopan kautta Kaukasukselle, Turkkiin ja Pohjois-Iraniin tavattava laji. Suomessa sitä tavataan ainoastaan Ahvenanmaalla ja Turun saaristossa sekä idempänä satunnaisesti etelärannikkoa itäänpäin. Harhailijoita on tavattu sisämaassa Etelä-Savoon asti. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena heinäkuun alusta heinäkuun lopulle.
Elinympäristö ja elintavat.
Perhonen, jota tavataan lähes ainoastaan kuivilla ja lämpimillä, hiekka- tai kalkkipohjaisilla alueilla lähellä rannikkoa. Lajia ei juuri tapaa tyypillisen elinpaikan ulkopuolella ja samallakin paikalla yksilömäärissä on huomattavaa vuotuista vaihtelua. Perhoset aloittavat lentonsa illan hämärtyessä ja jatkavat keskiyöhön. Koiraat lentävät usein valolle, naaraita tapaa harvemmin. Päivällä perhosia voi tavata juomassa kukkien mettä. Kalvaskeltasiipeä tavataan usein yhdessä pikkukeltasiiven ("Eilema lutarellum") kanssa, mutta vaatii ilmeisesti elinpaikaltaan sisarlajiaan enemmän lämpöä.
Naaras munii noin 100 munaa pieniin ryhmiin. Toukat kasvavat hitaasti ennen talvehtimistaan ja ovat täysikasvuisia seuraavan vuoden kesäkuun lopulla. Toukat ovat aktiivisia enimmäkseen öisin, mutta niitä voi nähdä syömässä jo illalla tai varhain aamulla. Kotelo on ruskean kotelokopan sisällä maassa, sammalten tai jäkälien seassa.
Ravintokasvi.
Toukat syövät erilaisia jäkäliä, mutta ilmeisesti myös kuihtuneita kasvinosia.
367943 Duende

367943 Duende on vuonna 2012 löydetty, läpimitaltaan 44-metrinen Maan lähelle tuleva asteroidi. Se on nimetty iberialaisen kansantaruston myyttisten olentojen mukaan. Ennen nimeämistään se tunnettiin tunnuksella 2012 DA14. Duende ohitti Maan 15. helmikuuta 2013 kello 21.25 Suomen aikaa. Ohitus tapahtui noin 27 100 kilometrin etäisyydellä Maan keskipisteestä mitattuna, 20 700 kilometrin etäisyydellä Maan pinnasta. Asteroidi kävi siis Maan geosynkronisen kiertoradan sisäpuolella. Duende kuuluu Aten-asteroideihin.
Mahdollisuus, että asteroidi osuu Maahan vuosien 2020 ja 2057 välillä, on erittäin pieni, noin 0,021 %. Osuessaan maahan asteroidi mahdollisesti hajoaa osiin ilmakehässä. Jos näin ei kävisi, kokonaisen asteroidin törmäyksen voima vastaisi Tunguskan räjähdystä.
Asteroidin ohitus ja samana päivänä 16 tuntia aiemmin sattunut Tšeljabinskin asteroidiräjähdys eivät liity toisiinsa syy-seuraussuhteessa.
Psykologinen nativismi

Psykologinen nativismi on näkemys, jonka mukaan tietyt taidot ovat synnynnäisiä ja sisäänrakennettuja aivoihin jo syntymähetkellä. Näkemys poikkeaa empirismistä, jonka mukaan tieto perustuu kokemukseen ja aivoihin on sisäänrakennettuna ainoastaan mekanismi, jonka avulla ne voivat oppia ympäristöstään.
Joidenkin nativismin kannattajien mukaan tietyt uskomukset tai mieltymykset on sisäänrakennettuna aivoihin. Esimerkiksi moraalisia intuitioita tai mieltymykset väreihin voivat olla synnynnäisiä. Vähemmän vakiintunut näkemys on, että ympäristö tarjoaa aivoille erikoistuneita oppimisvälineitä. Tämä näkemys poikkeaa empirismistä ainoastaan siinä suhteessa, että oppimistapahtuma joka muuntaa kokemuksen tiedoksi voi nativistien mukaan olla monimutkaisempi kuin mitä empiristit pitävät mahdollisena. Empiristit ovat kuitenkin pääsääntöisesti sitä mieltä, että oppiminen ei rajoitu ainoastaan behaviorismin mukaiseen oppimiseen.
Filosofiassa.
Nativismilla on juuret filosofiassa. Erityisesti se kehittyi reaktiona John Locken ja David Humen empiristisiin näkemyksiin. Hume oli esittänyt vankkoja loogisia argumentteja, joiden mukaan ihmiset eivät voi päätellä kausaalisuutta aistihavainnoista. Ihminen kykenee ainoastaan päättelemään, että kaksi tapahtumaa sattuu peräkkäin tai samanaikaisesti. Yksi vastaus tähän argumenttiin on, että sellaisten käsitteiden joita ei voida oppia, kuten kausaalisuus, täytyy olla olemassa jo ennen mitään kokemusta ja näin ollen niiden täytyy olla sisäänrakennettuna aivoihin. 
Filosofi Immanuel Kant esitti teoksessaan "Puhtaan järjen kritiikki", että mieli on tietoinen asioista "a priori". Kantin mukaan ihmiset syntymästä lähtien joutuvat kokemaan kaikki asiat suhteessa aikaan ja paikkaan.
Kaaripistesiipi

Kaaripistesiipi ("Pelosia obtusa") on harvinainen ja vaatimattoman näköinen, siilikkäisiin kuuluva perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Kaaripistesiipi on pienehkö, ruskea perhonen. Etusiivet ovat yksivärisen pähkinänruskeat, ja siiven keskivaiheilla on epäsäännöllisen muotoisten mustien pisteiden rivi, joka tekee likimain suoran kulman siiven kärkeä kohti. Takasiivet ovat etusiipiä vaaleamman ruskeat, ulkoreunaa kohti tummenevat. Lepäävä perhonen pitää siipiään tasossa takaruumiin päällä.
Samannäköinen laji on pistesiipi ("Pelosia muscerda"), johon verrattuna kaaripistesiiven siivet ovat lyhyemmät, leveämmät, ja tummien pisteiden sijainnit niillä ovat erilaiset.
Levinneisyys ja lentoaika.
Kaaripistesiiven levinneisyys tunnetaan huonosti. Siitä on havaintoja useina eri alalajeina Etelä-Englannista, Pohjois-Espanjasta ja Italiasta sekä Keski-Euroopasta Baltian ja Etelä-Venäjän kautta Itä-Aasiaan ja Japaniin. Pohjoismaissa sitä tavataan Tanskassa sekä Ruotsin eteläosissa ja Gotlannissa. Kaaripistesiipi on tavattu Suomesta alle kymmenen kertaa. Ensimmäinen yksilö tavattiin Ahvenanmaan Kökarista syyskuussa vuonna 2002.
Elinympäristö ja elintavat.
Koko esiintymisalueellaan kaaripistesiipi on tavattoman paikoittainen laji. Sitä tavataan kosteilla niityillä, soilla, rannoilla ja rantaniityillä. Kaaripistesiivellä ei ole vaellustaipumusta, vaikka yksilöitä onkin tavattu kaukana tunnetuista esiintymispaikoista. Perhoset lentävät pimeän aikaan, ja molemmat sukupuolet tulevat valolle. Naaraat houkuttelevat koiraita luokseen feromonien avulla.
Naaras laskee munat pieninä ryhminä kasveille, ilmeisesti lähelle maanpintaa. Käytännössä kaikki tieto toukkien elämästä on peräisin kasvatuksista. Munat kuoriutuvat 10 päivän kuluttua ja toukat kasvavat hitaasti ennen siirtymistään talvilevolle. Toukat ovat pääasiassa yöaktiivisia ja saavuttavat täysikasvuisuuden kesä-heinäkuun vaihteessa. Toukka tekee kotelokopan ruo’on varren sisään tai muuhun koloon. Kotelovaihe kestää kahdesta kolmeen viikkoa.
Ravintokasvi.
Toukka elää järviruo’olla ja muilla kosteikkokasveilla ja syö ilmeisesti niillä kasvavia viherleviä sekä kuihtuneita kasvinosia.
Italian viinit

Italia on maailman suurin viinintuottajamaa Ranskan ohella. Viiniä viljellään koko Italiassa Alpeilta Sisiliaan, ja se on tärkeä osa maan ruokakulttuuria. Viiniä juodaan Italiassa asukasta kohti toiseksi eniten maailmassa Ranskan jälkeen.
Luokitusjärjestelmä.
Italiassa viineillä on kolme laatuluokkaa sekä luokittelematon pöytäviinien luokka. 
Myös Igt-luokkaan kuuluu monia hyvin laadukkaita viinejä, sillä Doc-luokitusta vaille ne jäävät usein vain niissä käytettävien alueelleen epätyypillisten rypälelajikkeiden käytön vuoksi.
Joe Burke

Joseph A. ”Joe” Burke (18. maaliskuuta 1884 Philadelphia – 9. kesäkuuta 1950 Upper Darby) oli yhdysvaltalainen populaarimusiikin säveltäjä, pianisti ja näyttelijä.
Burke opiskeli Pennsylvanian yliopistossa Philadelphiassa ja lähti valmistumisen jälkeen Hollywoodiin näyttelemään elokuvissa. Hänen ensimmäinen roolinsa oli vuoden 1915 elokuvassa "The Senator". Hän esiintyi muun muassa elokuvissa "8-sylinteristä rakkautta" (engl. "Lucky Devil", 1925), "Striving for Fortune" (1926) sekä "The Show of Shows" (1929), joka jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen näyttelijänä.
Näyttelijäuraansa suuremman menestyksen Burke saavutti lauluntekijänä. Hän alkoi 1920-luvun puolivälissä säveltää musiikkia elokuviin työskennellen useiden eri sanoittajien kanssa. Hänen ensimmäinen menestynyt sävellyksensä oli Benny Davisin sanoittama ”Yearning” vuonna 1925. Davis sanoitti myös Burken säveltämän kappaleen ”Carolina Moon” vuonna 1928. 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa Burke teki yhteistyötä sanoittaja Al Dubinin kanssa; kaksikon suurin hitti oli Casa Loma Orchestran nauhoittama kappale ”For You”. Muita Burken ja Dubinin tekemiä lauluja ovat ”Tiptoe Through the Tulips with Me” (1929) ja ”Dancing with Tears in My Eyes” (1930). ”Tiptoe Through the Tulips with Me” -kappaleen on nauhoittanut suomeksi M. A. Numminen nimellä ”Varkain vattupensaiden taa”.
1930-luvun puolivälissä Burken yhteistyökumppanina toimi Edgar Leslie. Tommy Dorsey nauhoitti heidän kappaleensa ”On Treasure Island” vuonna 1935. Muihin kaksikon kappaleihin kuuluvat ”Moon Over Miami” (1935) ja ”It Looks like Rain in Cherry Blossom Lane” (1937).
Burke jatkoi musiikin tekemistä 1940-luvun lopulle saakka. Hänen viimeinen menestyskappaleensa oli Joseph McCarthyn sanoittama ”Ramblin’ Rose” vuonna 1948. Joe Burke kuoli Pennsylvanian Upper Darbyssa 9. kesäkuuta 1950. Hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970.
Vihnesara

Vihnesara ("Carex paleacea") on tuulipölytteinen monivuotinen kasvilaji sarojen suvussa.
Ulkonäkö ja koko.
Vihnesara kuuluu erilaistähkäisten kaksiluottisten sarojen ryhmään. Se kasvaa löyhästi mätästäen 25–50 senttimetriä korkeaksi. Kasvin sileät varret kasvavat vankasta juurakosta. Vaaleanvihreät ja varhain kellastuvat lehdet ovat noin varren pituisia ja 4–8 millimetriä leveitä. Vihnesaran kukintona on tähkistö, jossa on hedetähkiä yhdestä kolmeen ja emitähkiä kahdesta kuuteen. Tähkät ovat 1,5–4 cm pitkiä, pitkäperäisiä ja nuokkuvia. Pullakot ovat noin 3 mm pitkiä, vaaleanruskeita, litteähköjä, päärynän- tai luumunmuotoisia. Vihnesaran tähkäsuomuissa on pitkä, pisimmillään 15 millimetrin sahalaitainen kärkiota, joka muistuttaa tavallaan heinäkasvien tähkien vihneitä.
Vihnesara risteytyy useiden lähilajiensa kanssa. Suomessa tunnetaan lajin risteymiä suolasaran, vesisaran ja jokapaikansaran kanssa. Niitä tavataan melko yleisenä Perämeren rannikolla.
Vihnesara Suomessa.
Suomessa vihnesaraa tavataan Itämeren Pohjanlahden pohjoisosan rannikolla Merenkurkusta Perämeren perukkaan. Yleisin se on Pohjois-Pohjanmaan korkeudella rannikolla. Lajilla on myös yksittäinen tulokasesiintymä Etelä-Karjalassa Suomenlahden rannikolla. Vihnesaran kasvupaikkoja Suomessa ovat hiekka- ja hiesupohjaiset merenrantaniityt.
Vihnesara on Suomessa luokiteltu silmälläpidettäväksi lajiksi kannan pienentymisen vuoksi.
Nikki Benz

Nikki Benz (s. 11. joulukuuta 1981 Ukraina) on pornonäyttelijä.
Ura.
Benz valittiin vuonna 2011 Penthousen "Pet of The Yeariksi". Hän oli aikaisemmin esiintynyt kyseisen lehden toukokuun 2008 kansikuvassa ja hänet valittiin huhtikuun 2010 numeroon kuukauden "Penthouse Petiksi".
Vuonna 2003 Benz teki ensimmäisen kohtauksensa "Strap On Sally 20":neen Gina Lynnin kanssa. Hän on esiintynyt myös vuoden 2012 toimintajännityselokuvassa "My Trip Back to the Dark Side" sekä vuoden 2013 rikoselokuvassa "Pain &amp; Gain".
Kun Kelly Divine oli arvioinut vuonna 2013 miespuolista pornonäyttelijöistä 75 prosentin olevan biseksuaaleja, Benz esitti oman arvionsa joka oli vielä korkeampi, 85 prosenttia.
Toronton pormestarikampanja.
Vuonna 2014 Benz pyrki Toronton kaupungin pormestariksi ajaakseen seksuaalisten vähemmistöjen ja aikuisviihteen oikeuksia julkisen liikenteen parantamisen ohella, mutta hänen ehdokashakemuksensa hylättiin vanhentuneen ontariolaisen ajokortin vuoksi. 
Brazzers ja raiskausepäily.
Benz allekirjoitti työsopimuksen Brazzers-aikuisviihdetuotantoyhtiön kanssa vuonna 2016 ja hän toimi näyttelijäntyön ohella yhtiön julkisuuskuvan edustajana. Joulukuussa 2016 kuitenkin uutisoitiin, että Benz oli tullut seksuaalisesti hyväksikäytetyksi ja pahoinpidellyksi, kun tuotantoyhtiön ohjaaja oli pakottanut hänet ahdistelulla ja väkivaltakeinoilla jatkamaan seksikohtauksia vastoin Benzin omaa tahtoa. Muiden pornonäyttelijöiden tuesta huolimatta ohjaaja haastoi Benzin oikeuteen kunnianloukkauksesta, koska katsoi tämän väitteiden olevan tekaistuja ja Benz olisi itse lavastanut kyseiset kohtaukset sopimusteknisistä syistä.
Alistair Overeem

Alistair Cees Overeem (s. 17. toukokuuta 1980 Hounslow, Englanti) on hollantilainen vapaaottelija ja potkunyrkkeilijä. Hän piti hallussaan Strikeforcen raskaansarjan mestaruutta vuodesta 2007 vuoteen 2011 saakka. Overeem oli vuoden 2010 DREAMin raskaansarjan mestari. Hän otteli ensimmäisen kerran UFC:ssä Brock Lesnaria vastaan UFC 141 -tapahtumassa 30. joulukuuta 2011. Overeem voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä.
Varhaiset vuodet.
Alistair Overeem syntyi Hounslowissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa jamaikalaiselle isälle ja hollantilaiselle äidille vuonna 1980. Hänellä on myös itseään neljä vuotta vanhempi isoveli, Valentijn. Alistair sai heti syntyessään sekä Alankomaiden että Britannian kansalaisuuden. Overeemin vanhemmat erosivat tämän ollessa 6-vuotias, minkä jälkeen lapset eivät ole nähneet isäänsä. Pojat muuttivat äitinsä kanssa Hollantiin, missä nuori Overeem alkoi kilpailla monissa eri urheilulajeissa. Lapsena hän harrasti pikajuoksua, yleisurheilua ja baseballia. Ensikosketuksen kamppailulajeihin Overeem sai 8-vuotiaana, jolloin hänen äitinsä vei hänet harjoittelemaan judoa ja samana vuonna hän alkoi myös kilpailla lajissa. Harrastus ei kestänyt kovin kauan, sillä nuori Overeem kilpaili viimeiset ottelunsa noin 11-vuotiaana ja pian luopui harrastuksesta. Overeemin ollessa 15-vuotias nuorukainen, hänen veljensä Valentijn otti hänet mukaansa paikalliselle salille, jossa opetettiin kehälajeja, kuten potkunyrkkeilyä, thainyrkkeilyä, nyrkkeilyä ja lukkopainia, Veli Valentijn oli itse harjoitellut salilla jo kolme vuotta. Aluksi nuori Alistair ei ymmärtänyt näitä lajeja ja näki niiden harjoittamisen väkivaltaisena ja vaarallisena, mutta kun hän huomasi kuinka hänen veljensä pystyi nauttimaan lajeista, ja kun hän pääsi harjoittelemaan maailmanluokan ottelijoiden, kuten Bas Ruttenin ja Joop Kasteelin kanssa, hän alkoi pikkuhiljaa nauttimaan niistä itsekin.
Vuosi 2012.
Overeemilla oli mahdollisuus otella UFC:n raskaansarjan mestaruudesta hallitsevaa mestaria Júnior dos Santosia vastaan, mutta Overeem epäonnistui ottelua edeltävässä dopingtestissä. Hänen testosteronitasonsa epitestosteronitasoonsa nähden oli yli kaksi kertaa sallittua suurempi, joten hän menetti paikan Frank Mirille epäiltynä anabolisten steroidien käytöstä.
Saavutukset.
Potkunyrkkeily.
K-1
Vapaaottelu.
Strikeforce
DREAM
2 Hot 2 Handle
UFC
Isku ytimeen

Isku ytimeen on Ilkka Remeksen 13. romaani. WSOY julkaisi sen 2009. Kirjan päähenkilöinä ovat ympäristötietoinen geologi Patrik Vasama ja Lääkärit ilman rajoja -järjestön lääkäri Sandrine Denaux. Kirja käsittelee hyvin ajankohtaista ydinaseuhkaa, joka on kohdistumassa Helsinkiin, kun terroristit kaappaavat ydinjätelaivan.
Vaikka fiktiivisissä kirjoissa julkisuuden henkilöistä käytetään usein keksittyjä nimiä, Isku ytimeen -teoksessa mainitaan nimeltä muun muassa Barack Obama ja Bill Gates.
Tom Verlaine

Tom Verlaine (alk. Thomas Miller, 13. joulukuuta 1949 Denville Township, New Jersey – 28. tammikuuta 2023) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi, joka tunnetaan parhaiten New Yorkista kotoisin olevasta yhtyeestä Television.
Thomas Miller syntyi 1949 Denvillessä New Jerseyssä. Hän otti myöhemmin käyttöön lavanimen Tom Verlaine, jonka hän omaksui ranskalaiselta symbolistirunoilija Paul Verlainelta.
Verlaine ystävystyi high schoolissa Richard Hellin kanssa, ja he olivat molemmat sopivasti Manhattanin Lower East Sidelle punk-liikkeen synnyn aikoihin. Verlaine, Hell ja Billy Ficca perustivat 1972 Neon Boys -yhtyeen, jossa Verlaine oli laulaja-kitaristi, Hell laulaja-basisti ja Ficca rumpali.
Neon Boys järjestyi uudelleen maaliskuussa 1973 ja alkoi kutsua itseään nimellä Television. He saivat Richard Lloydin toiseksi kitaristiksi, ja yhtyeen ensimmäinen keikka oli maaliskuussa 1974. Verlaine toimi Televisionin laulajana ja pääasiallisenä lauluntekijä. Hell lähti yhtyeestä 1975, ja hänet korvasi Fred Smith. Televisionin esikoissingle ”Little Johnny Jewel” julkaistiin 1975 ja albumi "Marquee Moon" 1977. Sitä pidetään yhtenä punk-aikakauden merkittävimmistä albumeista. Television julkaisi seuraavana vuonna vielä albumin "Adventure".
Television hajosi heinäkuussa 1978, ja Verlaine lähti soolouralle. Hän julkaisi 1979 omaa nimeään kantavan sooloalbumin. Verlaine teki vuosien 1979–1992 aikana kahdeksan sooloalbumia. Television teki myös paluun vuonna 1992 julkaistuaam albumin "Television". Yhtye teki tuon jälkeen epäsäännöllisin väliajoin joitakin live-esiintymisiä.
Verlaine ei julkaissut 14 vuoteen uutta musiikkia, mutta häneltä ilmestui vuonna 2006 kaksi albumia, "Songs and Other Things" ja instrumentaali "Around". Verlainen sooloura liikkuikin post-punkista instrumentaaleihin ja mykkäelokuvien musiikkeihin. Hän teki myös yhteistyötä muun muassa Patti Smithin ja muiden vanhojen CBGB-klubilta tuttujen artistien kanssa.
Realtek

Realtek Semiconductor Corp. (kiina: 瑞昱半導體股份有限公司; pinyin: Ruìyù Bàndǎotǐ Gǔfèn Yǒuxiàn Gōngsī) on taiwanilainen kokoonpanovapaa puolijohdeyritys, joka sijaitsee Hsinchun tiedepuistossa Hsinchussa, Taiwanissa. Realtek perustettiin lokakuussa 1987 ja listautui Taiwanin pörssiin vuonna 1998. Realtek on valmistanut ja myynyt erilaisia ​​mikrosiruja maailmanlaajuisesti. Sen tuotelinjat voidaan karkeasti ottaen jakaa kolmeen luokkaan: tietoliikenneverkkojen integroidut piirit, tietokoneiden oheislaitteiden integroidut piirit ja integroidut multimedia piirit. Vuonna 2019 Realtek työllistää 5 000 ihmistä, joista 78 % työskentelee tutkimus- ja kehitystyössä.
Bandyliigakausi 2011–2012

Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 2011-2012 ratkaistiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisen runkosarjan päätteeksi kahdeksan parhaan pudotuspeleillä. Mestaruus ratkesi Mikkelissä pelatussa loppuottelussa. Mestaruuden voitti Mikkelin Kampparit. Mestaruus oli Kamppareiden ensimmäinen. Ottelua seurasi 3 734 katsojaa.
Puolivälierät.
Ottelusarjat aloitettiin paremmin sijoittuneen kotikentällä pois lukien Akilles-OLS, joka aloitettiin Porvoossa ja kaksi viimeistä ottelua pelattiin Oulussa.
Välierät.
Aloitettiin Oulussa ja Helsingissä. 
Loppuottelu.
10. maaliskuuta 2012 Mikkeli
Suomen mestarit.
Kamppareiden pelaajat kaudella 2011-2012: Joni Maaranen, Juho Tikka, Juha Mustalahti, Jarkko Honkanen, Nikke Tuhkanen, Jaakko Manninen, Santeri Laitinen, Tero Kumela, Marko Laitinen, Tuomas Liukkonen, Lasse Kyllönen, Kimmo Huotelin, Joonas Kakriainen, Mikko Hyvönen, Markus Hartikainen, Kimmo Kyllönen, Antti Laine, Alpo Kaartinen, Tomi Hauska, Janne Hauska, Jari Purovirta, Jani Kokko. Valmentaja: Antero Levänen
Gateway Computer

Gateway Computer Corporation on yhdysvaltalainen tietokonelaitteita valmistava yhtiö. Yritys perustettiin vuonna 1985 nimellä "Gateway 2000". Sen pääkonttori sijaitsee Irvinessä, Kaliforniassa. Yhtiön pääalaa on kehittää, valmistaa, tukea ja markkinoida erilaisia ​​tietokoneita, tietokoneiden näyttöjä, palvelimia ja tietokonetarvikkeita. Vuonna 2004 Gateway hankki omistukseensa kuluttajatietokoneita valmistavan eMachinesin. Acer osti Gatewayn vuonna 2007.
Mohinder Lal

Mohinder Lal (1. kesäkuuta 1936 – 1. heinäkuuta 2004) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän syntyi Sharanpurissa, Maharashtrassa, ja kuoli 68-vuotiaana Espanjassa.
Lal kuului kultaa voittaneeseen joukkueeseen vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa. Lisäksi hän sai hopeaa vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa.
Malesian vaakuna

Malesian vaakuna on yksi Malesian virallisista tunnuksista lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1965.
Historia.
Malesian vaakuna on kehittynyt historian myötä. Ensimmäinen vaakuna otettiin käyttöön vuonna 1914, ja se kuvasi neljää osavaltiota. Vuonna 1929 käyttöön tuli uusi vaakuna, jossa oli neljä väriä ja tiikerit tukieläiminä. Vuonna 1952 vaakunaa laajennettiin uusien osavaltioiden vuoksi. Vuonna 1963 vaakuna päivitettiin Sabahin, Sarawakin ja Singaporen liittymisen myötä. Singaporen erotessa liittovaltiosta vuonna 1965 sen vaakuna korvattiin hibiskuskukalla. Sarawakin vaakuna on muuttunut useita kertoja, viimeksi vuonna 1988, jolloin myös Sabahin vaakuna päivitettiin.
Kuvaus.
Kilpi.
Kilven yläosassa on viisi krisiä, jotka edustavat viittä Yhdistyneen kuningaskunnan siirtomaata: Johoria, Kedahia, Perlisia, Kelantania ja Terengganua. Oikealla on Penangia kuvaava kenttä ja vasemmalla Malakkaa kuvaava puu, jotka olivat osa entisiä Salmisiirtokuntia. Kilven keskellä on neljä kenttää (punainen, musta, valkoinen ja keltainen), jotka edustavat Pahangia, Selangoria, Perakia ja Negeri Sembilania, Malesian liittovaltion ensimmäisiä osavaltioita. Alhaalla oikealla oleva kenttä kuvaa Sabahia ja vasemmalla Sarawakia. Alhaalla keskellä on hibiskus, Malesian kansalliskukka.
Kilvenkannattajat ja symbolit.
Kilvenkannattajina toimii kaksi tiikeriä. Kilven yläpuolella on 14-sakarainen tähti, joka edustaa kolmeatoista osavaltiota ja liittovaltion hallitusta, sekä puolikuu, joka tähden kanssa symboloi islamia. Alun perin tähden 14. sakara edusti Singaporea, mutta sen erottua vuonna 1965 se on edustanut liittovaltion alueita, kuten Kuala Lumpuria ja Labuania. Penangin tunnusta on muokattu ajan myötä, ja Sabahin vaakunaa on joissain yhteyksissä korvannut lintu.
Motto.
Vaakunan alaosassa on Malesian motto "Bersekutu Bertambah Mutu", joka tarkoittaa suomeksi ”Yhtenäisyys on voimaa” ja on esitetty latinalaisilla ja arabialaisilla aakkosilla.
Common Sense (pamfletti)

Common Sense on 10. tammikuuta 1776 julkaistu Thomas Painen kirjoittama 47-sivuinen pamfletti, joka loi pohjaa Amerikan vallankumoukselle ja Yhdysvaltain itsenäisyydelle. Paine kirjoitti pamfletin alun perin nimettömänä kirjoittamalla pamfletin loppuun "Englishman". Paine ei myöskään ollut syntyperäinen amerikkalainen, vaan oli hiljattain muuttanut Pohjois-Amerikkaan. 
Pamfletti saavutti pian ilmestyttyään valtaisan suosion ja se on yhä silloiseen väkimäärään suhteutettuna Yhdysvaltain kautta-aikojen myydyin kirja. Alkuperäisestä pamfletista otettiin 25 painosta vuoden 1776 aikana. 
Pamfletissaan Paine perustelee näkemyksiään siitä, miksi Yhdysvaltojen tulisi itsenäistyä emämaa Britannian siirtomaavallan alaisuudesta. Paine kirjoitti pamfletin hyvin selkeäkielisesti, minkä johdosta sitä lukivat myös muutkin kuin älymystöön kuuluvat amerikkalaiset.
EPIC Racing

EPIC Racing (aiemmin tunnettu nimellä Epsilon Euskadi) on espanjalainen pikkuformulatalli, joka perustettiin vuonna 1999. Tallin päämaja sijaitsee Azkoitiassa. Tallipäällikkönä toimii Joan Villadelprat.
Talli kilpailee nykyään World Series by Renault ja Eurocup Formula Renault -sarjoissa. Talli voitti Formula Renault 3.5 -sarjan mestaruuden vuonna 2005 kuljettajanaan Robert Kubica. Vuonna 2006 talli voitti Italian Formula Renault -talvisarjan mestaruuden Jaime Alguersuarin voimin. Seuraavana vuonna talli voitti Eurocup Formula Renault -sarjan mestaruuden Brendon Hartleyn ollessa tallin kuljettajana. Vuonna 2008 talli osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon ollen luokkansa 17:s. Vuonna 2009 talli voitti sekä Eurocup Formula Renault ja Formula Renault West European Cup -sarjan mestaruuden Albert Costan voimin.
Talli haki paikkaa Formula 1-sarjasta kaudelle 2010 ja uudelleen 2011, mutta ei saanut paikkaa kummallakaan kerralla. Vuonna 2011 talli uudelleennimettiin EPIC Racingiksi.
MEGA-Marx

MEGA-Marx: Johdatus uuteen Marxiin on Juha Koiviston ja Vesa Oittisen toimittama artikkelikokoelma Karl Marxin filosofian uusista tulkinnoista. Teoksen on julkaissut Vastapaino vuonna 2010. Teos perustuu suomalaisen Karl Marx -seuran syksyllä 2009 järjestämän seminaarin esityksiin. Pääosa artikkeleista on suomennoksia.
Patrick Nilan

Patrick Joseph Nilan (30. kesäkuuta 1941 Sydney – 10. toukokuuta 2024) oli australialainen maahockeypelaaja. Hän kuului hopeaa saaneeseen joukkueeseen vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja pronssia saaneeseen joukkueeseen vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa. Hän kilpaili myös kesäolympialaisissa 1972; hänen joukkueensa jäi tuolloin viidennelle sijalle.
Silvério Paulo de Albuquerque

Silvério Jarbas Paulo de Albuquerque (11. maaliskuuta 1917 Olinda – 28. toukokuuta 2013) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 30. toukokuuta 1942 ja nimitettiin Caetitén hiippakunnan piispaksi 17. maaliskuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eugênio de Araújo Sales, jota avustivat Adriano Mandarino Hypólito ja Anselmo Pietrulla.
18. tammikuuta 1973 de Albuquerque sai nimityksen Feira de Santanan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 22. helmikuuta 1995.
Hôtel de Toulouse

 
Hôtel de Toulouse, myös nimellä Hôtel de La Vrillière, on Pariisin 1. arrondissementissa sijaitseva kaupunkipalatsi eli "hôtel particulier". Se sijaitsee rue La Vrillièren varrella, Place des Victoires-aukion lähellä. 
Rakennus on arkkitehti François Mansartin suunnittelema, ja se valmistui noin vuonna 1640. Sen viimeisimpiin vaiheisiin kuuluu osto vuonna 1808 Ranskan valtionpankille (Banque de France), joka asettui sinne 1811 ja jossa se on siitä alkaen toiminut. Koko 1800-luvun rakennusta laajennettiin toistuvasti. Muutoksista merkittävin oli uuden julkisivun rakentaminen rue Croix des Petits-Champs -kadun suuntaisesti.
Palatsin rakennuttaja ja ensimmäinen omistaja Louis Phélipeaux de La Vrillière oli italialaisen taiteen ystävä. Hän rakennutti taloon kokoelmiaan varten 40 metriä pitkän gallerian, jonka katto koristeltiin freskoilla. Tämä barokkityylinen Kullattu galleria ("la Galerie dorée") restauroitiin vuonna 1865, ja se on yksi rakennuksen merkittävistä nähtävyyksistä. Gallerian puuosat ovat olleet vuodesta 1926 alkaen suojeltuja rakennusmuistomerkkinä.
İnci Eviner

İnci Eviner (s. 1956) on turkkilainen taiteilija. Hän tekee maalauksia, fotomontaaseja, veistoksia ja videoteoksia. 
Eviner on valmistunut Istanbulin taideakatemiasta ja suorittanut siellä maisterintutkinnon 1980. Vuonna 1998 hän opetti Yıldızin yliopistossa taiteen ja muotoilun osastolla. Hän sai tohtorinarvon Mimar Sinanin yliopistosta vuonna 2006. Ensimmäinen oma näyttely hänellä oli 1981 Istanbulissa Valtion maalaus- ja veistosmuseossa. Sen jälkeen hänellä on ollut useita yksityisnäyttelyitä ja hän on osallistunut myös yhteisnäyttelyihin niin Turkissa kuin ulkomaillakin.
Evinerin teos "Haaremi" oli esillä Turun taidemuseon Pimiössä maaliskuussa 2012. Teos on videoteos, jossa on Antoine Ignace Mellingin etsaus haaremista, joka herää eloon.
Hugo Dollheiser

Hugo Dollheiser (18. syyskuuta 1927 – 7. lokakuuta 2017) oli saksalainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956 kuuluen jälkimmäisessä pronssia voittaneeseen joukkueeseen.
Dollheiserin seura oli Uhlenhorst Mülheim. Myös hänen veljensä Hans-Jürgen Dollheiser kilpaili maahockeyssä olympiatasolla.
Aleksandr Deineka

Aleksandr Aleksandrovitš Deineka (, 20. toukokuuta 1899 Kursk – 12. kesäkuuta 1969 Moskova) oli neuvostovenäläinen taidemaalari, graafikko ja kuvanveistäjä, jota pidetään tärkeimpänä venäläisenä 1900-luvun alkupuoliskon modernistisena esittävänä maalarina.
Hän opiskeli Harkovan taidekorkeakoulussa ja Vhutemasissa. Hän oli ryhmien "Ost" ja "Oktjabr" perustajajäsen, ja hänen työnsä saivat suurta huomiota näyttelyissä. Hänen maalauksensa ja piirroksensa ovat laatukuvia kuten myös työn ja urheilun kuvauksia. Myöhemmin Deineka alkoi maalata monumentaaliteoksia, kuten "Petrogradin puolustus" vuodelta 1928, joka on hänen tunnetuin maalauksensa, ja "Sevastobolin taistelu" vuodelta 1942 sekä "Moskovan ulkopuolella. Marraskuu 1941". 
Moskovan metron Majakovskaja-asema on koristeltu hänen tekemillään mosaiikeilla.
Deineka on haudattu Moskovan Novodevitšin hautausmaalle.
Antoine Ignace Melling

 
Antoine Ignace Melling (1763–1831) oli taidemaalari, arkkitehti ja matkailija, jonka katsotaan kuuluvan ”Levantin taiteilijoihin”. Hänen Konstantinopolia esittävä vedutansa on kuuluisa. Hän asui kaupungissa 18 vuotta. Hän oli sulttaani Selim III:n ja Hatice Sultanin hovimaalari ja myöhemmin keisarinna Joséphine de Beauharnais’n maisemamaalari. Hänen hienoimpia teoksiaan on julkaistu kuvateoksena "Voyage pittoresque de Constantinople et des rives du Bosphore".
Mellingin etunimet yhdistetään usein yhdysmerkillä: Antoine-Ignace.
Turkkilainen Nobel-kirjailija Orhan Pamuk omistaa Mellingille kokonaisen luvun omaelämäkerrallisissa muistelmissaan "". Pamukin mukaan Melling ”näki kaupungin kuin istanbulilainen, mutta maalasi sen kuin selvänäköinen länsimaalainen”.
Jakovlev Jak-28

Jakovlev Jak-28 () on neuvostoliittolainen monikäyttöinen suihkukone, joka palveli kylmän sodan aikana. Konetyypistä oli olemassa eri versioita eri käyttötarkoituksiin. Koneen perusversio on taktinen pommittaja, josta on myös tiedustelu- ja elektronisen sodankäynnin versiot. Jak-28P () rakennettiin pitkänmatkan torjuntahävittäjäksi. Se käytti keskikantaman ilmataisteluohjuksia, tyypiltään Kaliningrad K-8.
Konetyyppi oli varustettu Tumanskin R-11-suihkumoottoreilla, suunnilleen samalla mallilla kuin MiG-21. Konetyyppi teki ensilentonsa 5. maaliskuuta 1958 nimellä Jak-129.
Jak-28:n tuotanto jatkui vuoteen 1967, ja se vedettiin pois palveluksesta 1980-luvun keskivaiheilla.
Jak-28 esiteltiin ensi kerran Tushinon ilmailunäyttelyssä 1961.
Läntinen tiedustelu luuli sitä aluksi uudeksi hävittäjäkoneeksi ja Jakovlev Jak-25:n seuraajaksi ja se sai koodinimen "Flashlight".
Koneen todellisen käyttötarkoituksen paljastuttua se sai pommittajakoodinimen "Brewer".
Konetyypin saavuttama lakikorkeus oli tiedustelukäyttöä ajatellen jo tuohon ajankohtaan nähden varsin vaatimaton 16 000 m.
Suhoi Su-11

Suhoi Su-11 (Naton raportointinimi: "Fishpot-C", suom. "Kalamalja") on Neuvostoliitossa valmistettu deltasiipinen torjuntahävittäjä. Se kehitettiin Su-9 –hävittäjästä. Suhoi Su-11:n ensilento tapahtui vuonna 1961, ja sitä valmistettiin 108 kappaletta ainoastaan Neuvostoliiton käyttöön.
Siipiprofiilin valintaan vaikutti TsAGI, valtiollinen aerodynamiikan suunnittelukomitea.
Erityisesti Naton tarkkailijat sekoittivat konetyypin usein MiG-21:een, jonka profiili on lähes yhtäläinen.
Su-11 varustettiin uudentyyppisellä, edeltäjiään tehokkaammalla "Uragan 5B" –tutkalla.
Konetyyppi käytti Ljulkan (engl. Lyulka) AF-7F-suihkuturbiinia. Se tuotti 10 000 kilopondin työntövoiman. Huippunopeus oli 1 915 km/h eli noin 100 km/h alempi kuin MiG-21:n. Lakikorkeus oli sekin alempi, 17 000 m.
Nikolai Dobroljubov

Nikolai Aleksandrovitš Dobroljubov (; 5. helmikuuta 1836 Nižni Novgorod – 29. marraskuuta 1861 Pietari) oli venäläinen kirjallisuuskriitikko ja kirjailija.
Vuonna 1858 Dobroljubovista tuli Nikolai Tšernyševskin kirjallisuuskritiikkilehti Sovremennikin toimittaja. Hän kuului Vissarion Belinskin kriittiseen koulukuntaan ja lähestyi Tšernyševskin demokraattisiin perustuksiin nojaavaa esteettis-sosiologista suuntausta. 
Dobroljubovin syvämietteisiä ja venäläistä elämää kuvaavia esseitä leimaa erityisesti hänen tutkimuksensa Aleksandr Ostrovskin draamasta "Pimeä valtakunta" ("ven. Тёмное царство", "Tjomnoe tsarstvo") ja Ivan Gontšarovin romaanin "Oblomov" perusajatus """Mitä on oblomovilaisuus"?"" ("ven. Что такое обломовщина?, Tšto takoje oblomonštšina?").
Dobroljubovin kirjoituksista, joiden joukossa on elegisiä ja satiirisia runoja sekä pari kertomusta, julkaistiin kattava kokoelmateos vuonna 1862.
Trifluoperatsiini

Trifluoperatsiini ("Triazin", "Terfluzin", UK: "Stelazine") on antipsykoottinen lääke. Se on perinteinen, niin kutsuttu ensimmäisen polven neurolepti. Trifluoperatsiinin ensisijainen käyttötarkoitus oli psykoosien hoito. Monien muitten samaan lääkeaineryhmään kuuluvien tavoin sitä saatettiin käyttää myös muihin hoitoaiheisiin, kuten pahoinvointiin. Molekyylirakenteessa esiintyy kloorin sijasta fluoria.
Lääkeaineen annosteluvahvuudet olivat 1 ja 5 milligrammaa. Lääketehdas Star valmisti trifluoperatsiinia vain 5 mg:n vahvuudella. Pharmia Rhodia valmisti 1 mg:n tablettimuotoisen lääkkeen ohella, injektionestettä, joissa lääkeaineen pitoisuus oli 1mg/1ml injektionestettä. Se ruiskutettiin lihakseen.
Lääkeaineella oli taipumusta aiheuttaa ekstrapyramidaalisten haittojen ohella tardiivia dyskinesiaa, joka on ylävartalon lihaksistoon kohdistuva spastisuus eli kramppi- tai kouristelutila. EPS-oireet puolestaan muistuttavat paljolti parkinsonismia.
Trifluoperatsiinia saatettiin antaa tablettimuodon ohella suonensisäisesti (i.v.), mikä ainakin Suomessa lienee jäänyt kokonaan käyttämättä. Sen sijaan, PF-76 mainitsee intramuskulaarisen antotavan. Ryhmältään trifluoperatsiini kuuluu piperatsiinifentiatsiineihin.
Eldorado Business Tower

 
Eldorado Business Tower on vuonna 2007 valmistunut pilvenpiirtäjä São Paulossa Brasiliassa. 36-kerroksinen pilvenpiirtäjä on 141 metriä korkea.
Salme Simanainen

Salme Viola Simanainen (14. heinäkuuta 1920 Ruokolahti – 5. helmikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja, jota pidetään suomalaisen muotokuvauksen mestarina.
Simanainen lähti valokuvausalalle päästyään 1935 harjoittelijaksi valokuvaamo Taiteeseen Ensossa. Hän muutti 1940 Helsinkiin ja haki työpaikkaa Tenhovaaran valokuvaamosta. Pian hän sai liittää ottamiinsa kuviin nimikirjaimensa SS, ja kuvattavat halusivat erityisesti juuri hänet kuvaamaan. Tenhovaaran kuoltua yllättäen Simanainen siirtyi valokuvaamo Ikäheimoon, jonne asiakkaat tulivat perässä. Hän oli menestynyt kilpailuissa jo aiemmin ja alkoi nyt saada nimeä alalla. Hän myös opetti kursseilla. 
Simanainen perusti oman yrityksen vasta 1960 Hakaniemeen, vaikka hänet tunnettiin pitkään suomalaisen muotokuvauksen huippunimenä. Hänelle myönnettiin 1962 ARPS-arvo, ja 1969 hän sai oikeuden käyttää Englannin kuninkaallisen valokuvausseuran tunnusta FRPS (Fellowship of Royal Photographic Society), ensimmäisenä naisena Pohjoismaissa. Hän sai taiteilijaeläkkeen 1974 ja valtion taiteilijapalkinnon 1979. Simanaisen negatiiviarkisto on talletettuna Kansallismuseoon.
Royal Photographic Society

Royal Photographic Society on maailman vanhin valokuvaseura. Se on perustettu Britanniassa Lontoossa 1853 nimellä The Photographic Society of London, ja sen tarkoituksena oli edistää valokuvataidetta ja sen tutkimusta. Se sai 1874 uuden nimen Photographic Society of Great Britain, ja 1894 siitä tuli The Royal Photographic Society of Great Britain. Royal Photographic Societylle myönnettiin heinäkuussa 2004 Royal Charter., ja se on kouluttava yleishyödyllinen yhteisö. 
Seura on toiminut pääosan olemassaolostaan Lontoossa eri paikoissa. Vuonna 1979 se siirtyi Bathiin, jossa sen tilat ovat vuodesta 2004 olleet osoitteessa Fenton House, 122 Wells Road, Bath. Jäsenyys ei ole sidottu brittiläisyyteen vaan on avoin kaikille valokuvaamisesta kiinnostuneille. Järjestön valokuva- ja muu arkisto on vuodesta 2003 ollut sijoitettuna National Media Museumiin.
Arvot ja pätevyysnimikkeet.
Vuoteen 1895 jäsenyys oli rajattu vain ”jäseniin” ja ulkomailla asuville myönnettiin vähäisiä kunnianosoituksia. Tuona vuonna seura otti käyttöön uuden "fellow"-jäsenyyden, ja nykyisin se myöntää seuraavia tunnustuksia:
Hazy Osterwald

Hazy Osterwald, oik. Rolf Erich Osterwalder, (18. helmikuuta 1922 Bern, Sveitsi – 26. helmikuuta 2012 Luzern, Sveitsi) oli sveitsiläinen muusikko, laulaja, säveltäjä ja kapellimestari. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan ovat ”Konjunktur-Cha-Cha” ja erityisesti ”Kriminal-Tango” (1959).
Carola kiersi vuonna 1963 Euroopassa Hazy Osterwaldin yhtyeen kanssa.
Putkivirtausreaktori

Putkivirtausreaktori eli putkireaktori tai tulppavirtausreaktori (PFR) on malli ideaalisesta reaktorista. Putkivirtausreaktorimallia voidaan käyttää ennustamaan aineiden käyttäytymistä reaktorissa ja reaktorin mitoitukseen.
Oletukset.
Putkivirtausreaktorimallissa oletetaan, että reaktoriin syötetty fluidi virtaa tulppamaisena. Reagenssit reagoivat ja sekoittuvat ainoastaan samanaikaisesti syötettyjen reagenssien kanssa. Virtaus on täydellisesti sekoittunut radiaalisesti, mutta ei aksiaalisesti. Näin ollen virtauksessa ei radiaalisesti ole eroa konsentraatioissa eikä reaktionopeudessa. Lähtöaineet reagoivat jatkuvasti virratessa putkimaista reaktoria eteenpäin, jolloin konsentraatioprofiili muuttuu reaktorissa. Tällöin kaikilla reaktoriin syötetyllä materiaalilla on sama viipymäaika reaktorissa, jota merkitään kirjaimella τ. Ideaalisessa putkivirtausreaktorissa reaktion edistymisaste ei riipu reaktorin muodosta, vaan ainoastaan sen tilavuudesta.
Sovelluksia teollisuudessa.
Putkivirtausreaktorimallia voidaan soveltaa teollisuudessa putkimaisille reaktoreille, joita käytetään tyypillisesti neste- tai kaasufaasissa tapahtuville reaktioille. Reaktori voi olla myös niin kutsuttu pakattu peti-tyyppinen eli täytetty katalyytillä. Jotta malli toimisi riittävän hyvin on reaktorin pituuden oltava riittävän suuri verrattuna reaktorin halkaisijaan, vähintään 20-kertainen, kun virtaus reaktorissa on turbulentti ja vähintään 200-kertainen, jos virtaus on laminaari. Putkimaisen reaktorin ongelma on vaikea lämmönsäätely, jolloin lämpötila reaktorissa ei välttämättä ole sama joka kohdassa virtausta.