tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fred Jaakkola

Konstantin Fredrik "Fred" Jaakkola (5. elokuuta 1886 Sääksmäki) oli amerikansuomalainen ammattiyhdistysaktiivi, joka 1910-luvulla tunnettiin yhtenä syndikalistisen IWW-ammattiliiton suomalaisista johtohahmoista.
Aktivismi.
Valkeakosken Lotilassa Jaakkolan torppaan syntynyt Jaakkola muutti vuonna 1905 Yhdysvaltoihin. Hän oli jo heinäkuussa 1906 mukana Michiganin Rocklandissa järjestetyssä kaivoslakossa, jonka aikana puhjenneiden väkivaltaisuuksien yhteydessä suomalainen kaivosmies Ludvig Ojala kuoli paikallisen sheriffin ampumasta luodista. Yli sadasta pidätetystä suomalaisesta oikeuteen joutui Jaakkolan lisäksi kymmenen, mutta heidät vapautettiin lopulta kaikista syytteistä. Tämän jälkeen Jaakkola vaikutti ilmeisesti Montanan osavaltion Buttessa ja opiskeli myöhemmin IWW:n ylläpitämässä Työväen Opistossa Minnesotan Duluthissa. Vuosina 1916–1917 Jaakkola kuului IWW:n suomenkielisen "Teollisuustyöläinen"-lehden (myöh. "Industrialisti") toimituskuntaan yhdessä muun muassa Leo Laukin, John Wiidan, Taavi Heinon ja William Riston kanssa.
Vuoden 1917 pidätys ja vankilatuomio.
Syyskuussa 1917 viranomaiset pidättivät lukuisia IWW:n jäseniä hieman aikaisemmin voimaan astuneen Espionage Act -lain nojalla. Joukossa oli myös suuri määrä amerikansuomalaisia, Detroitissa tuolloin asuneen Jaakkolan lisäksi muun muassa laulajana myöhemmin tunnettu räätäli Hiski Salomaa sekä Työväen Opistoa johtanut Leo Laukki. Heista osa, kuten Salomaa, oli jättänyt ilmoittautumatta asevelvollisrekisteriin, kun Yhdysvallat keväällä 1917 liittyi ensimmäiseen maailmansotaan, mutta pääasiallisena syynä pidätyksille oli poliittinen aktivismi. Eniten vangittuja oli Chicagossa, jossa pidätettiin yhteensä 166 henkilöä. Rivijäsenet joutuivat yleensä vankilaan vain muutamaksi kuukaudeksi, mutta IWW:n johtohahmoina pidetyt amerikansuomalaiset Fred Jaakkola, Leo Laukki, Charles Jacobson, William Tanner ja Frank Westerlund saivat pitkät vankeustuomiot. Tanner ja Westerlund tuomittiin viiden, Jaakkola kymmenen ja Laukki 20 vuoden vankeuteen.
Vangitut IWW:n jäsenet suorittivat tuomioitaan Leavenworthin vankilassa Kansasissa, kunnes keväällä 1921 heidät vapautettiin väliaikaisesti takuita vastaan. Rahat oli kerännyt "Industrialistin" perustama rahasto. Vapautettuja oli yhteensä 46, joista yhdeksän jätti toukokuussa palaamatta vankilaan. Heidän joukossaan olivat myös Fred Jaakkola ja Leo Laukki sekä muun muassa IWW:n perustajiin kuulunut Bill Haywood. Jaakkolan lopullisesta kohtalosta ei ole varmaa tietoa, mutta hän pakeni Laukin ja Haywoodin tavoin Neuvosto-Venäjälle. Jaakkola käytti siellä sukunimenä äitinsä tyttönimeä Klemola. Hän toimi Neuvosto-Karjalassa puoluekoulun opettajana ja johtajana. Hänet erotettin puolueesta ja virastaan 1935 Karjalan puhdistuksissa.
RN Vedetta

RN Vedetta () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1866 vesillelaskettu parkkitakiloitu yhteysalus, joka oli samalla ensimmäinen italialaisella telakalla valmistunut rautarunkoinen sotalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Genovasta La Focelta ja sen köli laskettiin vuonna 1862. Alus laskettiin vesille 24. lokakuuta 1866 ja se liitettiin laivastoon 16. huhtikuuta 1869.
Palvelus.
Alus aseistus vaihdettiin vuonna 1896 kahteen 37 millimetrin 25 pituuskaliiperin ja kahteen 37 millimetrin 20 pituuskaliiperin tykkiin. Alus siirrettiin vuonna 1901 varastolaivaksi ja se poistettiin alusluettelosta 30. elokuuta 1903. Alus luovutettiin genovalaiselle Garaventa instituutille.
RN Staffetta

RN Staffetta () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1876 vesillelaskettu prikantiinitakiloitu rautarunkoinen yhteysalus (), joka oli samalla ensimmäinen italialaisella telakalla valmistunut rautarunkoinen sotalaiva.
Valmistus.
Guglielmo Puccin suunnittelema alus tilattiin Sampierdarenasta Ansaldolta ja sen köli laskettiin elokuussa 1873. Alus laskettiin vesille 24. kesäkuuta 1876 ja se liitettiin laivastoon 1. joulukuuta 1877.
Palvelus.
Aluksen aseistukseen lisättiin neljä 57 millimetrin 43 pituuskaliiperin tykkiä vuonna 189, jolloin samalla miehistön tarve nousi 137:ään. Vuosina 1900-1903 alus muutettiin tutkimusalukseksi, jolloin sen aseistuksena oli ainoastaan neljä 57 millimetrin tykkiä. Tutkimusaluksena aluksen miehistöntarve oli 126 henkeä. Alus poistettiin palveluksesta 19. heinäkuuta 1914.
RN Rapido

RN Rapido () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1876 vesillelaskettu nelimastoinen kuunaritakiloitu rautarunkoinen yhteysalus ().
Valmistus.
Luigi Borghin suunnittelema alus tilattiin Livornosta Cantiere navale fratelli Orlandolta ja sen köli laskettiin lokakuussa 1873. Alus laskettiin vesille 16. marraskuuta 1876 ja se liitettiin laivastoon 1. toukokuuta 1877.
Palvelus.
Aluksen aseistus muutettiin viideksi 57 millimetrin tykiksi ja kahdeksi konekivääriksi vuonna 1890, jolloin miehistön tarve laski 128:aan. Se oli 8. elokuuta 1907 alkaen satamaproomuna Genovassa, kunnes alus romutettiin 1912.
Eliittikisat 2015

Eliittikisat järjestetään vuonna 2015 viidellä paikkakunnalla: Lahdessa, Lapinlahdella, Joensuussa, Kuortaneella ja Tampereella.
Osakilpailut.
Lahti.
Lahden eliittikisat järjestettiin 14. kesäkuuta 2015.
Miehet
Naiset
Lapinlahti.
Lapinlahden eliittikisat järjestettiin 19. heinäkuuta 2015.
Miehet
Naiset
Joensuu.
Joensuun eliittikisat järjestettiin 23. heinäkuuta 2015.
Miehet
Naiset
Kuortane.
Kuortaneen eliittikisat järjestettiin 8. elokuuta 2015.
Miehet
Naiset
Tampere.
Tampereen eliittikisat järjestettiin 5. syyskuuta 2015. Miesten ja naisten kuulantyöntö käytiin jo 4. syyskuuta Tampereen Keskustorilla.
Miehet
Naiset
Pängätsalo

Pängätsalo on Keiteleen saari pääosin Vesannolla sekä osittain Äänekosken (Konginkankaan) ja Konneveden alueella. Se on Suomen sisävesien 31. suurin saari, ja sen pinta ala on 21 km². Lounaispuolisesta Konneveteen kuuluvasta mannerrannasta saaren erottaa Murtosalmi. Pängätsalossa on yksi lampi, Rintainlampi. 
Pängätsalon ja mantereen välillä ei ole pysyvää tieyhteyttä, mutta Keiteleen ylitse pääsee lossilla. Vuonna 2009 Pängätsalossa oli seitsemän pysyvää asukasta sekä 47 kesäasuntoa.
Viljo Nissilän mukaan saaren nimi voi olla hämäläisten eränkävijöiden perua, sillä jo 1500-luvulla Sahalahden Isonniemen kylässä mainitaan suku- tai lisänimi "Pänkä" ("Sipi Pengä", n. 1558).
Toni Keränen

Toni Tuomas Keränen (s. 16. kesäkuuta 1998 Liminka) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa Limingan Niittomiehiä.
Keränen voitti vuonna 2015 alle 18-vuotiaiden SM-kultaa tuloksella 81,39 m, joka oli lähes kolme metriä parempi kuin saman vuoden alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuiden voittotulos. Elokuussa 2015 Keränen heitti kotipaikkakunnallaan uuden ikäluokkansa Suomen ennätyksen 83,29 m. Hän sijoittui kymmenenneksi Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Keränen saavutti heinäkuussa 2018 Kalevan kisoissa SM-hopeaa tuloksella 78,86 m. Hän oli mukana Eugenen MM-kilpailuissa 2022. Karsinnassa hän heitti tuloksen 78,52, mikä ei riittänyt finaalipaikkaan. Hän sai samana vuonna hopeaa Kalevan kisoissa ja karsiutui loppukilpailusta Münchenin EM-kilpailuissa tuloksella 77,01. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 80,76. Saman vuoden Kalevan kisoissa hän sai hopeaa. Keränen valittiin Tokion MM-kilpailuihin 2025, mutta hän joutui jäämään niistä pois kyynärpäävamman vuoksi.
Ennätyksensä 85,27 Keränen heitti Pariisin olympialaisten karsinnassa 6. elokuuta 2024. Loppukilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 80,92.
Keränen on pelannut myös pesäpalloa ja kilpaillut muissa yleisurheilulajeissa, voittaen poikien SM-kultaa pituushypyssä, 100 metrin juoksussa ja viisiottelussa.
Syksystä 2021 lähtien Kerästä on valmentanut Petteri Piironen. Aikaisemmin häntä ovat valmentaneet Jorma Markus, Timo Keränen ja Hannu Kangas.
Luettelo Ahvenanmaan kunnista

Ahvenanmaan kuntien sijainti käy ilmi oheisesta kartasta. Maakunnassa on 16 kuntaa:
Tim Nedow

Timothy "Tim" Nedow (s. 16. lokakuuta 1990 Brockville, Ontario) on kanadalainen kuulantyöntäjä. Nedow on 195 senttimetriä pitkä ja painaa 100 kilogrammaa.
Nedow on osallistunut kaksiin olympialaisiin sekä neljiin MM-kilpailuihin. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän oli yhdeksäs, vuosina 2013, 2015 ja 2017 hän jäi karsintaan, samoin olympialaisissa 2016 ja 2021. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs 2016 ja yhdeksäs 2018. Kansainyhteisön kisoista 2014 Glasgow'sta ja 2018 Gold Coastissa hän saavutti pronssia. Pan-Amerikan kisoissa 2015 Torontossa Nedow sijoittui hopealle tuloksella 20,53. Kiekonheitossa hän sijoittui kuudenneksi. Limassa 2019 hän oli kuulantyönnössä neljäs. Vuoden 2013 Frankofonisista kisoista hän saavutti pronssia.
Nedow voitti Tukholman Timanttiliigan kuulantyönnön vuonna 2015. Tukholman kuulantyöntö ei kuulunut Timanttiliigan osakilpailuihin, josta johtuen kilpailun taso jäi vaatimattomaksi. Hän voitti myös Tampereen Keskustorilla käydyn Eliittikisojen osakilpailun syyskuussa 2015.
Ford Transit Courier

Ford Transit Courier on Fordin vuodesta 2014 lähtien valmistama pieni pakettiautomalli, joka sijoittuu mallistossa Transit Connectin alapuolelle. Sen tila-autoversio on nimeltään Tourneo Courier. Transit-nimestään huolimatta mallilla ei ole teknistä yhteneväisyyttä Ford Transitin kanssa, vaan nimi on ainoastaan viittaus Fordin tavara-autoperheeseen. Malli perustuu samaan perusrakenteeseen kuin esimerkiksi Ford B-Max, EcoSport ja Fiesta.
Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä Courier sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Moottorivaihtoehdot ovat 1,0-litrainen (100 hv) EcoBoost-bensiinimoottori sekä 1,5- (75 hv) ja 1,6-litraiset (95 hv) Duratorq TDCi -dieselmoottorit. Kaikissa moottoreissa voimansiirtona on viisivaihteinen manuaalivaihteisto ja vakiovarustukseen kuuluu start/stop-järjestelmä.
Pakettiautosta Suomeen tuodaan ainoastaan paremmin varusteltua Trend-mallia. Siinä on vakiovarusteina neljä turvatyynyä, ESP, 15 tuuman teräsvanteet pölykapselein, lämmitettävä tuulilasi, kauko-ohjattu keskuslukitus, etusumuvalot, lämmitettävät sähköpeilit, manuaali-ilmastointi, nahkaverhoiltu ohjauspyörä, radio/CD-soitin 3,5 tuuman näytöllä ja Bluetooth-järjestelmä.
Myös Tourneo on lähtöhintaisena Trend-tasoinen, ja varusteluun kuuluu pakettiauton lisäksi turvaverhot ja kuljettajan polviturvatyyny (yht. seitsemän turvatyynyä), vakionopeudensäädin ja kromattu etusäleikön kehys. 
Titaniumissa on lisäksi 16 tuuman kevytmetallivanteet, automaatti-ilmastointi, tummennetut takaikkunat, tuulilasinpyyhinten sadetunnistin, pysäköintitutka takana ja hopeiset kattokaiteet.
Fluatsifoppi-butyyli

Fluatsifoppi-butyyli (C19H20F3NO4) on fenoksipropionaattijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.
Ominaisuudet.
Fluatsifoppi-butyyli on huoneenlämpötilassa väritöntä tai kellertävää nestettä. Se on veteen liukenematonta, mutta liukenee hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin, asetoniin, sykloheksanoniin, dikloorimetaaniin ja tolueeniin. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen R-enantiomeeri on rikkaruohomyrkkynä kaksi kertaa niin tehokas kuin raseeminen seos tai S-enantiomeeri. Fluatsifoppi-butyylin R-enantiomeeri tunnetaan myös nimellä fluatsifoppi-P-butyyli.
Kasveissa ja maaperässä fluatsifoppi-butyyli hydrolysoituu varsinaiseksi vaikuttavaksi aineeksi fluatsifopiksi (C15H12F3NO4) ja hydrolyysi on erityisen nopeaa emäksisissä olosuhteissa. Fluatsifoppi estää kasvien ATP:n biosynteesiä ja voi toimia myös rasvahappojen synteesissä tarvittavan asetyylikoentsyymi-A-karboksylaasin inhibiittorina.
Valmistus ja käyttö.
Fluatsifoppi-butyyliä valmistetaan esteröimällä butanolia 2-(4-kloorifenoksi)propaanihapon, jota muodostuu 2-klooripropaanihapon ja p-kloorifenolin välisellä reaktiolla, kanssa. Muodostuva välituote reagoi 2-hydroksi-5-(trifluorimetyyli)pyridiinin kanssa fluatsifoppi-butyyliksi. Valmistettaessa fluatsifoppi-P-butyyliä käytetään 2-klooripropaanihapon S-enantiomeeria.
Fluatsifoppi-butyyliä käytetään selektiivisenä herbisidinä yksi- ja monivuotisia ruohovartisia rikkakasveja vastaan. Sitä käytetään joko konsentraattina tai pulverimuodossa. Ainetta käytetään muun muassa puuvilla-, peruna-, papu-, sokerijuurikas-, manteli-, maapähkinä- ja koristekasviviljelmillä.
Ilari Rantakari

Ilari Rantakari (s. 5. syyskuuta 1945 Kylmäkoski) on suomalainen suurlähettiläs. Hän oli suurlähettiläänä Sambian Lusakassa 1989–1993 ja Tansanian Dar es Salaamissa 1994–1997. Hän on Suomen Valkoisen Ruusun I lk:n ritari. Hänen puolisonsa on sosiaalineuvos Birgitta Rantakari.
Ilari Rantakari oli vuonna 2013 puheenjohtaja ohjausryhmässä, joka Kulttuuri- ja uskontofoorumi FOKUS ry:n, entinen Kristillisen kulttuuriliiton, aloitteesta laati selvityksen imaamikoulutuksen aloittamisesta Suomessa. Hän kuului myös suurmoskeijaa Helsinkiin vuodesta 2016 ajaneen Oasis -säätiön hallitukseen. FOKUS ry:n puheenjohtajana toiminut Ilari Rantakari on myös Oasis -säätiön tukena olevan Suomi–Bahrain-ystävyysseuran perustaja ja puheenjohtaja.
Fiat Tipo (2015)

Fiat Tipo on Fiatin vuodesta 2015 lähtien valmistama keskiluokan automalli, joka korvasi Fiat Linean ja Bravon. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin Fiat 500L- ja Jeep Renegade -mallit. Korimallit ovat neliovinen sedan, viisiovinen hatchback ja farmari. Suomeen ei kuitenkaan tuoda lainkaan sedan-korista Tipoa. Valmistusmaassaan Turkissa auto tunnetaan nimellä Fiat Egea, joka juontaa juurensa mallin kehitysvaiheessa käytettyyn työnimeen Aegea. Meksikossa mallia myydään Dodge Neon -nimisenä.
Vuoden 2016 Euro NCAP -kolaritestistä Tipo sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Bensiinimoottorivalikoiman muodostivat aluksi 1,4- (95/120 hv) ja 1,6-litraiset (110 hv) moottorit. Näistä suurempi on aina varustettu automaattivaihteistolla. Dieselmoottoriksi on saatavissa 1,3- (95 hv) tai 1,6-litrainen (120 hv).
Syksyllä 2020 tehdyn uudistuksen suurimmat muutokset kohdistuivat keulan ilmeeseen. Puskuri ja etusäleikkö ovat uudet, ja aiempi pyöreä logo korvattiin Fiat-tekstillä. Sisällä on uusi ohjauspyörä ja mittariston yhteyteen tuli seitsemäntuumainen monitoiminäyttö. Uutena malliversiona esiteltiin Tipo Cross, joka on hatchbackin maastokelpoisempi versio seitsemän senttimetriä korkeammalla maavaralla ja koria suojaavilla muoviosilla.
Jorma Mörsky

Jorma Niilo Mörsky (18. huhtikuuta 1935 – 30. kesäkuuta 2018) oli suomalainen tekniikantutkija ja Teknillisen korkeakoulun professori. Hän oli vuodesta 1977 korkeakoulun sähkötekniikan (erikoisalana sähkölaitokset) professori. Hän tutki sähkön laatua, valaistusta ja lämpöpumpun avulla tehtävää lämmitystä. Hän oli mukana Egyptin sähköverkon kehittämistyössä.
Matti Möttönen

Matti Kaarlo Möttönen (17. toukokuuta 1935 Ristijärvi – 4. joulukuuta 1988 Espoo) oli suomalainen lääkäri ja professori. Hän oli vuosina 1977–1988 Helsingin yliopiston oikeuslääketieteen professori. Möttönen tutki väkivaltaan kuolleiden sairauksia. Hän kehitti menetelmän hukkumiskuoleman osoittamiseksi.
Möttönen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1954 ja palveli vuonna 1956 ensimmäisissä suomalaisissa Siinailla. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Turun yliopistosta 1964 ja väitteli vuonna 1969 tohtoriksi sydänveritulppien ja sepelvaltimoiden kovettumistaudin esiintymisestä suomalaisissa ruumiinavausaineistoissa. Väitöskirja oli osa vuosina 1964–1965 toteutettua kansainvälistä tutkimusta. Möttönen oli Turun yliopistossa vuodesta 1972 patologian ja vuodesta 1974 oikeuslääketieteen dosentti, kunnes hänet vuonna 1977 nimitettiin Helsingin yliopiston oikeuslääketieteen professoriksi. Hän oli Suomen oikeuslääketieteen yhdistyksen puheenjohtaja.
Kwabs

Kwabena Sarkodee Adjepong (s. 24. huhtikuuta 1990 Lontoo), taiteilijanimeltään Kwabs, on brittiläinen laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten hittikappaleestaan ”Walk” vuodelta 2014.
Kwabs julkaisi ensimmäisen EP-levynsä "Wrong or Rightin" helmikuussa 2014. Saman vuoden lokakuussa hän julkaisi ensimmäisen singlensä, ”Walkin”, joka oli listojen kärjessä Saksassa, Unkarissa ja Romaniassa. Suomessa kappale pääsi virallisen listan sijalle 17. ”Walk” valittiin myös EA Sportsin "FIFA 15" -pelin soundtrackille. Kwabs teki kappaleen yhdessä Jonny Lattimerin kanssa. Syyskuussa 2015 julkaistiin Kwabsin ensimmäinen albumi, "Love + War".
Kwabsin suku on kotoisin Ghanasta. Hän vietti suuren osan lapsuudestaan sijaisperheissä.
Matías Kranevitter

Claudio Matías Kranevitter (s. 21. toukokuuta 1993 San Miguel de Tucumán) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa venäläistä Zenit Pietaria. Hän on pelannut myös Espanjassa. Oikeajalkainen Kranevitter on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Argentiinan jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Kranevitterin kasvattajaseura on River Plate. Hän debytoi seurassa Argentiinan Primera Divisiónissa kaudella 2012–2013. Vuonna 2014 hän voitti Primera Divisiónin Torneo Finalin sekä Copa Sudamericanan ja seuraavana vuonna Copa Libertadoresin, Recopa Sudamericanan ja Copa Suruga Bankin.
Elokuussa 2015 Kranevitter siirtyi Espanjan Primera Divisiónin Atlético Madridiin, mistä hänet lähetettiin lainasopimuksella takaisin River Plateen. River Platessa hän pelasi lainajakson aikana neljässä Argentiinan liigan ottelussa sekä seurajoukkueiden MM-kilpailuissa.
Maajoukkueura.
Kranevitter pelasi vuosina 2012–2013 Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua. Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa hänen debyyttinsä tapahtui syyskuussa 2015 Boliviaa vastaan.
Saavutukset.
River Plate
Akseli Kalermo

Akseli Kalermo (s. 17. maaliskuuta 1997 Kannus) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Islannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelannutta Þór Akureyriä. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Kalermo aloitti jalkapallon Kannuksen Urassa. Suomessa hän edusti juniorina myös Kokkolan Pallo-Veikkoja sekä Oulun Luistinseuraa. Kalermo siirtyi OLS:sta kesällä 2013 ruotsalaisen IF Brommapojkarnan juniorijoukkueeseen. Syyskuussa 2014 hän siirtyi italialaiseen Atalanta BC:hen ja pelasi seuran paidassa yhden ottelun Primavera B:ssä. Elokuussa 2015 Kalermo palasi kotimaahansa ja Veikkausliigan Rovaniemen Palloseuraan kauden 2016 loppuun kattavalla sopimuksella. Rovaniemen Palloseuran jälkeen Kalermo pelasi AC Oulussa ja Vaasan Palloseurassa. Vuonna 2019 hän siirtyi Norjan 3. sarjatasolla pelaavaan Brattvågiin ja 2020 liettualaiseen Riteriaihin. Kaudeksi 2023 Kalermo siirtyi islantlaiseen Þór Akureyriin.
Kalermo on pelannut useissa nuorten maajoukkueissa (mm. vuonna 2014 hän kuului Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueeseen) ja on toiminut myös kapteenina joissain nuorten maajoukkueissa.
Virpi Lummaa

Virpi Lummaa (s. 1974) on suomalainen ekologi, evoluutiobiologi ja ekofysiologi. Lummaa on toiminut evoluutiobiologian apulaisprofessorina Sheffieldin yliopistossa Britanniassa vuodesta 2012 ja aloitti vuoden 2016 alussa viisivuotisen akatemiaprofessorikauden Turun yliopistossa. 
Akatemiaprofessorikaudellaan Lummaa tutkii, miten moderni ympäristö vaikuttaa ihmisen evoluutioon.
Juho Ojala

Juho Ojala (s. 17. maaliskuuta 1995 Kuusamo) on suomalainen mäkihyppääjä. Ojala edustaa Kuusamon Erä-Veikkoja ja hänen valmentajinaan toimivat Jukka Ylipulli ja Kari Pätäri.
Ojala on sijoittunut Continental Cupissa parhaimmillaan sijalle 21 vuonna 2014. Hän on ollut mukana kolmissa nuorten MM-kilpailuissa, sijoittuen henkilökohtaisessa kilpailussa parhaimmillaan sijalle 16 vuosina 2013 ja 2015 ja joukkuekilpailussa sijalle seitsemän vuonna 2012. Vuoden 2011 Euroopan nuorten olympiafestivaaleilta Liberecistä Ojala saavutti hopeaa joukkuekilpailuista.
Kesä-GP:ssä Ojala on sijoittunut parhaimmillaan 29:nneksi syyskuussa 2015 Tšaikovskissa. Sija toi hänelle kaksi pistettä.
Metsien hurjat

Metsien hurjat ("Pojken i trädet") on ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1961. Mustavalkoisen laajakangaselokuvan on käsikirjoittanut, tuottanut ja ohjannut Arne Sucksdorff.
Metsästäjän roolissa nähdään suomalainen Åke Lindman, ja elokuvan musiikin on tehnyt Ruotsissa tuolloin paljon oleskellut yhdysvaltalainen jazzmuusikko Quincy Jones.
Juoni.
16-vuotias poika Göte (Tomas Bolme) kulkee vanhempien kaveriensa Maxin ja Mannen kanssa öisillä metsästysreissuilla varastetulla autolla. He kaatavat hirviä ja myyvät niitä eteenpäin. Salametsästys tapahtuu maanomistaja Cervinin mailla, joka palkkaa metsästäjä Sten Sundbergin (Åke Lindman) riistanvartijakseen.
Göte on salametsästäjäkolmikon hiljaisin ja arin, mukana lähinnä vain paetakseen ankeiksi kokemiaan kotioloja ja saadakseen luontoelämyksiä. Göte hukkaa metsään hylsyn, joka voisi paljastaa heidät ja lähtee etsimään sitä, mutta karkaakin Maxilta ja Mannelta. He löytävät Göten ilman Mannen omistamaa kivääriä ja sitovat pojan tivaten kiväärin kätköpaikkaa. Paikalle tulee myös Göten sisko, joka on palvelijana Cervinillä. Göte johdattaa Maxin ja Mannen kätkölle, mutta ottaakin aseen ja tähtää itkuisena tovereitaan vaatien heitä häipymään. Metsästäjä Sundberg saa kiinni muut nuoret, mutta Göte jatkaa pakoaan kunnes Sundbergin koirat pakottavat hänet kiipeämään pakoon puuhun. Cervin yrittää neuvotella Göten kanssa, mutta tämä valitsee kuoleman.
Näyttelijät.
Lähde: Svensk filmdatabas
Hullu kuningas

Hullu kuningas () on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut tositapahtumiin perustuva brittiläinen historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Nicholas Hytner. Elokuva perustuu Alan Bennettin näytelmään "The Madness of George III" (1991), joka kertoo Englannin kuninkaan Yrjö III:n luisumisesta hiljalleen mielisairauteen. Nykyisin osa modernin lääketieteen asiantuntijoista uskoo kuninkaan sairastaneen porfyriaa, joka tutkijoiden mukaan aiheutti hänen oireensa ja aikalaisten hulluudeksi tulkitsemat kohtaukset. 
Juoni.
Vuonna 1788 Englannin kuningas Yrjö III (Nigel Hawthorne) alkaa hovin järkytykseksi osoittaa asteittain pahenevan mielisairauden merkkejä, jolloin kuninkaan poika Walesin prinssi (Rupert Everett) alkaa juonitella oppositiopoliitikkojen kanssa. Valmisteilla on Walesin prinssin julistaminen isänsä sijaishallitsijaksi, jolloin hän voisi nimittää uuden hallituksen. Pääministeri William Pitt (Julian Wadham) yrittää salata kuninkaan sairauden parlamentilta estääkseen vallanvaihdon. Yrjö III erotetaan vaimostaan (Helen Mirren) ja hän joutuu aikakaudelle tyypillisten ankarien hoitojen kohteeksi, mutta lääkärit eivät osaa parantaa hänen sairauttaan. Lopulta erään hovinaisen suosittelema tohtori Willis (Ian Holm) vie kuninkaan maatilalleen ja saa omilla hoitomenetelmillään tämän tilan paranemaan. Vallansiirto perutaan viime hetkellä ja kuninkaan outoa käytöstä edellisinä kuukausina todistaneet palvelijat erotetaan. Walesin prinssi joutuu luopumaan salaisesta avioliitostaan katolisen rakastajattarensa kanssa.
Tuotanto.
Kun alkuperäinen näytelmä "The Madness of George III" sovitettiin elokuvaksi, jätettiin sen otsikosta pois kuninkaan nimeen kuuluva järjestysnumero. Urbaanilegendan mukaan muutos tehtiin siksi, jotta yhdysvaltalainen yleisö ei luulisi "Hullun kuninkaan" olevan elokuvasarjan kolmas osa. Ohjaaja Hytnerin mukaan huhu ”ei ole täysin paikkansapitämätön” ja nimi todella muutettiin amerikkalaista yleisöä ajatellen, mutta tärkeimpänä pidettiin kuningasta tarkoittavan sanan "king" lisäämistä nimeen, jotta elokuvan ymmärrettäisiin kertovan kuninkaasta. 
Vastaanotto.
Elokuva voitti parhaan lavastuksen Oscar-palkinnon, palkinnon saivat Ken Adam ja Carolyn Scott. Elokuva oli lisäksi ehdolla parhaan miespääosan (Nigel Hawthorne), parhaan naissivuosan (Helen Mirren) sekä parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi.
Elokuva valittiin vuonna 1999 British Film Instituten kokoamalle sadan parhaan brittiläisen elokuvan listalle. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Seppo Niemelä

Seppo Niemelä (19. helmikuuta 1946 Kihniö – 2. elokuuta 2015 Lapua) oli suomalainen toimittaja, opettaja, järjestöjohtaja ja virkamies. 
Niemelä oli toimittajana Jyväskylän ylioppilaslehdessä ja Ylioppilaslehdessä 1968–1971, opettajana Alkio-opistossa 1976–1982 ja Keskustapuolueen äänenkannattajan Lallin päätoimittajana 1983–1986 ja puolueen pää-äänenkannattajan Suomenmaan päätoimittajana 1986–1991. Tämän jälkeen Niemelä oli Maaseudun sivistysliiton johdossa vuodet 1991–2003 ja toimi vuodet 2003–2007 Valtion kansalaisvaikuttamisen ohjelman johtajana. 
Niemelä kuului Yleisradion hallintoneuvostoon 1987–2003 ja toimi sen puheenjohtajana 1991–1994. Oppiarvoltaan Niemelä oli filosofian tohtori.
Neuroosiliitto

Neuroosiliitto on Äänekoskella 2007 perustettu, vahvasti Ratsialta vaikutteita ottanut punkrock-yhtye. Alkuperäisjäsenet olivat Antti Makkonen (laulu, basso), Jasu Rossi (kitara, laulu) ja Juho Hakalax (laulu, rummut). Antti Makkosen jätettyä yhtyeen, siitä muodostui Rossin ja Hakalaxin duoprojekti, bassoa soitti useita äänekoskelaisia muusikoita. Tällä hetkellä bassoa soittaa Otto Lemetyinen, ja yhtye on vakiintunut trioksi.
Yhtye julkaisi ensimmäisen omakustannelevynsä Tehdaskaupungin kasvatit vuonna 2009. Levy oli vahvasti DIY-vaikutteinen: kannetkin tehtiin tilausten mukaan kartongista ja paperiliimasta. Vuonna 2013 yhtye julkaisi ensimmäisen virallisen albuminsa "Tehdaskaupunki palaa!", jonka julkaisivat yhteistyössä Suppolevyt ja Killer records.
Armand Călinescu

Armand Călinescu (4. kesäkuuta 1893 Piteşti – 21. syyskuuta 1939 Bukarest) oli romanialainen oikeistopoliitikko, joka toimi Romanian pääministerinä maaliskuusta syyskuuhun 1939. Hänet salamurhattiin.
Călinescun isä oli upseeri ja maanomistaja. Călinescu opiskeli lakia ja filosofiaa Bukarestin yliopistossa ja taloustiedettä Pariisissa. Ammatiltaan hän oli asianajaja. Călinescun poliittinen ura alkoi hänen liittyessään Ion Mihalachen talonpoikaispuolueeseen, jonka toimintaa hän johti Argeșissa. Puolue liittyi Transilvanian kansallispuolueeseen vuonna 1926 ja muodosti sen kanssa Iuliu Maniun johtaman kansallisen talonpoikaispuolueen ("Partidul Național Țărănesc", PNŢ). Puolueen ollessa hallituksessa vuosina 1928–1930 Călinescu toimi virkamiehenä maatalous- ja sisäministeriöissä. Kuningas Kaarle II:n noustessa valtaan kesäkuussa 1930 PNŢ jakautui kahteen ryhmittymään, joista toisen muodostivat Kaarlea vastustaneet Maniu, Mihalache ja Alexandru Vaida-Voevod ja toisen Kaarlea tukeneet Grigore Gafencu ja Nicolae Titulescu. Călinescu liittyi jälkimmäiseen ryhmään jatkaen PNŢ:n riveissä vuoteen 1937 saakka.
Joulukuussa 1937 Călinescu ryhtyi sisäministeriksi Octavian Gogan johtamaan kansalliskristillisen puolueen hallitukseen. Călinescu jatkoi sisäministerinä myös patriarkka Miron Cristean hallituksessa. Kaarle II hallitsi Romaniaa käytännössä diktatorisesti helmikuusta 1938 alkaen. Călinescusta tuli pian hallinnollisten kykyjensä vuoksi kuninkaan diktatuuria tukeneen hallituksen vahva mies. Pääministeri Cristean terveyden heiketessä Călinescu nimitettiin ensin varapääministeriksi, ja Cristean kuoltua hänestä tuli maaliskuussa 1939 uusi pääministeri.
Călinescu yritti pysäyttää suurta kannatusta nauttineen fasistisen Rautakaartin etenemisen sekä puuttumalla ankarilla voimakeinoilla puolueen toimintaan että yrittämällä houkutella sen kannattajia puhumalla Romanian ”kansallisesta uudestisyntymisestä” hänen hallituksensa johdolla. Hän pyrki myös suuntamaan Romanian ulkopolitiikan länsivaltoihin eli Britanniaan ja Ranskaan natsi-Saksan sijasta. Saksan hyökättyä Puolaan Romania noudatti Călinescun johdolla puolueettomuutta, vaikka kulisseissa hän oli Puolan puolella. Sveitsin Romanian-lähettiläs René de Weckin muistelmien mukaan Călinescu yritti taivutella kuningas Kaarlea julistamaan sodan Saksalle ja Neuvostoliitolle. Călinescu ei ehtinyt toteuttaa suunnitelmistaan paljoakaan, sillä Rautakaartia kannattaneet terroristit salamurhasivat hänet syyskuussa 1939. Hän joutui väijytykseen Bukarestissa ollessaan palaamassa virka-autollaan Cotrocenin palatsista. Tulituksessa kuolivat myös Călinescun henkivartija ja autonkuljettaja. Kuusi salamurhaan osallistunutta miestä teloitettiin vielä samana päivänä murhapaikalla.
Jurvansalo

Jurvansalo on Keiteleen saari Viitasaarella lähellä Viitasaaren keskustaa. Siellä on Isoahon ja Miekkarinteen asuinalueet. Saari on enimmäkseen metsämaata, jota rikkovat kahden maatilan peltomaat. Korkeimmat mäet ovat eteläinen Roviovuori ja pohjoinen Halkovuori, jossa on luonnonsuojelualue. Koillisessa aukeaa Pirttiselkä ja Vanhan Kirkkosaaren erottava Hakkarilansalmi, lounaassa ja lännessä on Hännilänsalmi. Saaressa sijaitsee pieni Haukilampi, joka laskee Ylä-Keiteleeseen. Saaren kautta kulkee valtatie 4, johon kuuluu saarelle johtava Hännilänsalmen silta. Tien rinnalla asuinalueiden kautta kulkeva yhdystie 16909.
Léo Westermann

Léo Joseph Paul Westermann (s. 24. heinäkuuta 1992 Haguenau) on ranskalainen koripalloilija.
Pelintekijänä pelaava Westermann on edustanut ranskalaisia, serbialaisia ja espanjalaisia seurajoukkueita.
Westermann nostettiin Ranskan maajoukkueen kisaryhmään vuoden 2015 koti-EM-kilpailuihin Antoine Diot'n loukkaannuttua ja hänen korvaajansa Thomas Heurtelin seuran kiellettyä tätä osallistumasta turnaukseen. Ranska voitti turnauksesta pronssia.
Gale Anne Hurd

Gale Anne Hurd (s. 25. lokakuuta 1955 Los Angeles) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisiotuottaja.
Hurd kasvoi Kaliforniassa ja luki lapsuudessaan muun muassa "Sormusten herran" ja "Maameren tarinoita" sekä supersankarisarjakuvia, joiden hän katsoo innoittaneen uraansa. High schoolin jälkeen hän lähti opiskelemaan Stanfordin yliopistoon, josta hän valmistui vuonna 1970-luvun lopulla pääaineinaan taloustiede ja viestintä.
Hurd aloitti uransa elokuva-alalla b-elokuvatuottaja Roger Cormanin palveluksessa, mitä kautta hän tutustui aloittelevaan elokuvaohjaajaan James Cameroniin. Hurd tuotti Cameronin ohjaaman "Terminator – tuhoajan" (1984) ja osallistui sen käsikirjoittamiseen.
Hurd on tuottajana keskittynyt erityisesti tieteisfiktioon ja ison budjetin toimintaelokuviin, kuten "Aliens – paluu" (1986), "Abyss – syvyys" (1989), "Armageddon" (1998) ja "Hulk" (2003). Poikkeuksia hänen tavallisesta linjastaan ovat esimerkiksi indie-elokuva "Unelmien tanssi" (1992) ja komedia "Pressan tytöt" (1999).
Hurd on yksi vuonna 2010 alkaneen "The Walking Dead" -televisiosarjan tuottajista.
Vuonna 2012 Hurd sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Hurd oli naimisissa James Cameronin kanssa vuosina 1985–1989. Vuonna 1991 hän avioitui Brian De Palman kanssa, mutta myös se liitto päättyi eroon. De Palman kanssa hänellä on yksi tytär. Nykyään Hurd on naimisissa Jonathan Hensleighin kanssa.
Valkonaamasieppo

Valkonaamasieppo ("Tregellasia leucops") on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkonaamasieppoa tavataan Uuden-Guinean saarella ja Australiassa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tomas Bolme

Tomas Robert Olof Bolme (s. 21. huhtikuuta 1945 Högalid, Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Hergén Tintti-hahmon ruotsalaisäänenä animaatioelokuvissa, mutta hän on näytellyt lisäksi useissa teattereissa sekä kymmenissä ruotsalaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän voitti parhaan miespääosan Guldbagge-palkinnon August Strindbergin näytelmään "Velkojat" perustuvasta elokuvasta "Fordringsägare" (1988). 
Bolme opiskeli Tukholman Teaterhögskolanissa 1966–1969. Hänen teatteriuraansa kuuluu vapaa teatteriryhmä Fria Proteatern, Dramaten ja Riksteatern. Vuonna 1997 hän esitti Tevjen roolin Georg Malviuksen musikaaliohjauksessa "Spelman på taket" Tukholman kaupunginteatterissa. Hän on myös lukenut useita äänikirjoja, kuten Jan Guilloun "Coq Rouge".
Bolme oli aiemmin Ruotsin kommunistisen puolueen jäsen ().
Andienkerttupeukaloinen

Andienkerttupeukaloinen ("Odontorchilus branickii") on peukaloisten heimoon kuuluva eteläamerikkalainen varpuslintu.
Levinneisyys.
Andienkerttupeukaloista tavataan Boliviassa, Perussa, Ecuadorissa ja Kolumbiassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Brasiliankerttupeukaloinen

Brasiliankerttupeukaloinen ("Odontorchilus cinereus") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Brasiliankerttupeukaloista tavataan Bolivian itäosissa ja Brasilian keskiosissa. Lajia uhkaa sademetsien hakkuu, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Huijarien huvittavat huiputtajat

Huijarien huvittavat huiputtajat on vuoden 1945 suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Aarne Kivimäki ja tuottanut Kansan Filmi Oy. Ensi-ilta oli Helsingissä Bio-Biossa. Valtalehtien arvostelijat eivät pitäneet elokuvsta, mutta maaseudun lehdissä komediaa ymmärrettiin.
RN Messaggero

RN Messaggero () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1885 vesillelaskettu teräsrunkoinen siipirattain varustettu yhteysalus ().
Valmistus.
"RN Messaggieren" suunnitelmien pohjalta, mutta keveällä kahvelitakilalla varustetun aluksen suunnitteli Edoard Masdea haluttaessa uudelleen käyttää "Messaggieren" loistavaa höyrykonetta. Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin vuonna 1883. Alus laskettiin vesille 13. heinäkuuta 1885 ja liitettiin laivastoon 11. lokakuuta 1888.
Palvelus.
Aluksen aseistus vaihdettiin myöhemmin neljäksi 57 millimetrin 43 pituuskaliiperin tykiksi ja alukselle lisättiin vuonna 1889 neljä 37 millimetrin 20 pituuskaliiperin revolveritykkiä. Alus poistettiin palveluksesta 11. maaliskuuta 1907, jonka jälkeen se oli jonkin aikaa Panigagliassa varastoaluksena.
RN Baleno (1860)

RN Baleno () oli valmistui brittiläisenä "S/S Fairy Queenina". Giuseppe Garibaldin johtama Sisilian laivasto lunasti aluksen liittäen sen laivastoonsa, mistä se siirtyi Italian yhdistyessa edelleen Italian kuninkaalliseen laivastoon yhteysalukseksi () nimellä "Baleno".
Valmistus.
Alus laskettiin vesille Millwallissa Lontoossa "S/S Fairy Queeninä". Se liitettiin Sisilian laivastoon ja edelleen 1961 Italian kuninkaalliseen laivastoon.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1863 2. luokan kuljetusaluksi ja se modernisoitiin 1865-1866, jolloin sen koneisto vaihdettiin 340 hevosvoiman höyrykoneeseen. Alus luokiteltiin paikallispuolustusalukseksi 1877 ja seuraavana vuonna sen aseistukseksi vaihdettiin kaksi 80 millimetrin tykkiä ja edelleen vuonna 1890 kaksi 37 millimetrin tykkiä.
Zimmerwaldin kokous

Zimmerwaldin kokous oli sveitsiläisessä Zimmerwaldin kylässä lähellä Berniä 5.–8. syyskuuta 1915 järjestetty kokous, johon osallistui eurooppalaisista sosialidemokraattisista puolueista 38 edustajaa, jotka vastustivat ensimmäistä maailmansotaa ja militarismia. Aloitteen kokouksen järjestämiseksi oli tehnyt sveitsiläinen Robert Grimm yhdessä italialaisten sosialistien kanssa. 
Osallistujia tuli niin ympärys- ja keskusvaltojen kuin puolueettomienkin maiden puolueista. Osallistujat edustivat omissa puolueissaan vähemmistöä. Kokouksesta sai alkunsa sodanvastainen Zimmerwaldin internationaali, joka järjesti maailmansodan jatkuessa vielä kaksi muuta konferenssia, Kienthalissa Sveitsissä huhtikuussa 1916 ja Tukholmassa syyskuussa 1917, ennen kuin hajaantui linjaerimielisyyksiin. Zimmerwaldin internationaalin vasemmistosiipi perusti sittemmin 1919 Moskovassa kommunistisen Kolmannen internationaalin, jonka päämääränä oli maailmanvallankumous ja proletariaatin diktatuuri. Vasemmistososialistiset ryhmät erosivat myöhemmin tästä internationaalista ja perustivat vuonna 1921 niin sanotun Wienin internationaalin, joka yhdistyi vuonna 1923 Toiseen internationaaliin Sosialistiseksi työväen internationaaliksi, jonka keskuspaikkana oli Lontoo.
Zimmerwaldin kokouksen osanottajat allekirjoittivat kovien kiistojen jälkeen "Zimmerwaldin julistuksen", jonka luonnoksen oli laatinut kokoukseen osallistunut Lev Trotski. Zimmerwaldin julistuksessa tuomittiin reformististen sosialistien harjoittama sotaa tukenut politiikka ja kehotettiin sotaakäyvien maiden työläisiä kääntämään aseet oman maansa kapitalisteja vastaan ja muuttamaan imperialistinen sota vallankumoukselliseksi sisällissodaksi.
Vähemmistönä kokoukseen osallistuneet vallankumousta kannattaneet edustajat muodostivat Leninin johdolla niin sanotun Zimmerwaldin vasemmistoryhmän, johon kuuluivat Leninin ohella Grigori Zinovjev Venäjältä, Jānis Bērziņš-Ziemelis Latviasta, Karl Radek Puolasta, Julian Borchardt Saksasta, Fritz Platten Sveitsistä sekä Zeth Höglund ja Ture Nerman Ruotsista. Leninin johtama Zimmerwaldin vasemmisto syytti myöhemmin Zimmerwaldin internationaaliin osallistuneita horjuviksi kautskylaisiksi, jotka eivät suostuneet tekemään lopullista pesäeroa perinteisiin sosialidemokraattisiin puolueisiin ja järjestöihin. Zimmerwaldin kokous muodosti myöhemmin tärkeän osan Neuvostoliiton virallisessa syntyhistoriassa, ja sen muistoa pidettiin yllä Neuvostoliitossa ja sen vaikutuspiiriin kuuluneissa maissa.
Suomen Sosialidemokraattinen Puolue liittyi Zimmerwaldin internationaaliin kesäkuussa 1917 pidetyssä 9. puoluekokouksessaan.
Mekoproppi

Mekoproppi (C10H11ClO3) on fenoksipropaanihappojohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään yleisesti maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa mekoproppi on väritöntä tai ruskehtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, dikloorimetaaniin ja tolueeniin. Mekoproppi on heikko happo ja sen pKa-arvo on 3,78. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen biologisesti aktiivisesta R-enantiomeerista käytetään myös nimeä mekoproppi-P (CAS 16484-77-8).
Mekorpoppi ärsyttää voimakkaasti ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Yhdisteelle altistumisesta voi seurata polttavaa tunnetta kurkussa, syövytysvammoja, huonovointisuutta, pääkipua ja lihaskramppeja.
Valmistus ja käyttö.
Mekopropin synteesin ensimmäisessä vaiheessa kloorataan o-kresolia, jolloin muodostuu p-kloori-o-kresolia. p-Kloori-o-kresoli reagoi 2-klooripropaanihapon kanssa muodostaen mekoproppia. Valmistettaessa mekoproppi-P:tä käytetään 2-klooripropaanihapon S-enantiomeeria.
Mekorpoppia käytetään yleisesti rikkaruohomyrkkynä erityisesti nurmikentillä ja golfkentillä. Lisäksi sitä voidaan käyttää rikkaruohomyrkkynä vehnä-, kaura-, ohra-, viiniköynnös- ja hedelmäpuuviljelmillä. Mekoproppia myydään usein kaliumsuolana jauheena, rakeina, suspensiona tai emulsiona. Yhdistettä voidaan käyttää myös yhdessä muiden herbisidien kuten MCPA:n ja dikamban kanssa.
Jeldos Smetov

Jeldos Bakytbajuly Smetov (, s. 9. syyskuuta 1992 Taraz) on kazakstanilainen judon maailmanmestari ja olympiavoittaja. Smetov kilpailee alle 60-kiloisten sarjassa.
Smetov voitti maailmanmestaruuden kotiyleisönsä edessä vuonna 2015. Pariisin olympialaisissa 2024 hän voitti olympiakultaa. Lisäksi hän sai hopeaa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja pronssia vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa. MM-pronssia hän saavutti Tokiossa 2019 ja Taškentissa 2022. Lisäksi hän on ollut MM-kilpqiluissa viides 2024 sekä seitsemäs 2013 ja Taškentissa 2017.
Aasian kisoista Incheonista 2014 hän voitti kultaa 60-kiloisista ja sai hopeaa joukkuekilpailusta. Smetovilla on myös yksi kulta ja yksi pronssi Aasian-mestaruuskilpailuissa. Vuonna 2010 hän voitti alle 20-vuotiaiden maailman- ja Aasian-mestaruuden 55-kiloisissa ja sai 2011 saman ikäluokan MM-pronssia 60-kiloisissa. 
Sotilaiden MM-kilpailuista Smetovilla on yksi hopea vuodelta 2011. Hän on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa seitsemän turnausvoittoa, viisi kakkossijaa ja neljä kolmossijaa. Maailmancupeissa / Continental Open -kilpailuissa hänellä on kaksi voittoa ja yksi kakkossija.
Anttila (Porvoo)

Anttila () on kylä ja taajama Porvoon kaupungissa noin 17 kilometrin päässä Porvoon keskustaajamasta länteen Vanhan Kuninkaantien tuntumassa. Vuoden 1997 kuntaliitokseen asti Anttila kuului Porvoon maalaiskuntaan.
Anttilan kylän vanhin asutus on sijoittunut Mustijoen länsirannalla olevan kallioisen mäen kaakkoisreunaan, jossa sijaitsevat nykyisin Nygrannin ja Påvalsin tilat. Vuonna 1560 kylässä oli kolme taloa. Viimeistään 1700-luvun lopulta lähtien asutusta tuli myös lännemmäksi, savikkoisen laakson pohjoisreunalle, pellon ja metsän reunavyöhykkeelle. Reunavyöhykkeen nykyinen rakennuskanta koostuu vaihtelevan ikäisistä rakennuksista, jotka kuuluvat melko harvaan sijoittuneiden maatilojen pihapiireihin. Rakennukset ovat muutamia luhtiaittoja lukuun ottamatta pääosin 1900-luvun kuluessa rakennettuja.
Rushwal Samaai

Rushwal Samaai (myös muodoissa "Rushwahl" ja "Ruswahl", s. 25. syyskuuta 1991 Paarl) on eteläafrikkalainen pituushyppääjä.
Samaai saavutti vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoista Glasgow'sta pronssia tuloksella 808. Saman vuoden Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän oli niin ikään kolmas, nyt tuloksella 784. Samaai oli mukana vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä jääden karsintaan tuloksella 779. Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 hän sijoittui viidenneksi Etelä-Afirkan sisäratojen ennätystuloksella 818.
Samaai voitti Afrikan-mestaruuden Durbanissa 2016 tuulituloksella 840. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 797. Lontoon MM-kisoissa 2017 hän oli kolmas, ja nappasi ensimmäisen MM-mitalinsa tuloksella 832. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän sijoittui kuudenneksi. Saman vuoden Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa hän sai pronssia tuloksella 822. Hän voitti Afrikan-mestaruuden Asabassa 2018 tuloksella 845. Hän voitti samana vuonna maanosien cupin. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui viidenneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta, samoin Eugenen MM-kilpailuissa 2022.
Raffaello Gambogi

Raffaello Gambogi (1874 Livorno, Italia – 1943 Livorno, Italia) oli italialainen kuvataiteilija, joka oli naimisissa suomalaisen taiteilijan Elin Danielson-Gambogin kanssa.
Elämäkerta.
Gambogi sai 17-vuotiaana apurahan taideopintoihin taidekorkeakoulussa Firenzessä. Kesällä 1896 hän tutustui tuolloin 35-vuotiaaseen suomenruotsalaiseen taiteilijaan Elin Danielsoniin, joka opiskeli taidetta Italiassa. He menivät naimisiin 1898 paavin erityisluvalla, sillä Danielson oli protestantti. He asettuivat ensin Torre del Lagoon Luccan maakunnassa Toscanassa. Siellä Gambogi viihtyi oopperasäveltäjä Giacomo Puccinin ystäväpiirissä. He muuttivat parin vuoden kuluttua Antignanoon Livornon lähellä. Siellä Gambogilla oli suhde vaimonsa suomalaisen taiteilijaystävättären Dora Wahlroosin kanssa. Tämän seurauksena liitto ajautui ongelmiin ja Danielson muutti takaisin Suomeen pariksi vuodeksi. Matkalla Suomessa 1901 Gambogi sairastui krooniseen psyykkiseen sairauteen, mikä teki hänet myöhemmin riippuvaiseksi vaimostaan. Hän jatkoi kuitenkin maalaamista ja pari muutti Volterraan siksi aikaa, kun Gambogi oli mielisairaalassa psykiatri Luigi Scabian hoidossa. Parin viimeisiä vuosia leimasivat taloudelliset vaikeudet, vaikka he pysyivät jatkuvasti tuotteliaina. Danielson menehtyi keuhkokuumeseen Antignanossa 1919 ja Gambogi kuoli Livornossa 1943.
Teokset.
Gambogin taide yhdistetään useimmiten öljymaalauksiin. Hänen opettajiansa ja vaikuttajiansa olivat italialaiset maalarit Angelo Tommasi ja Giovanni Fattori. Hän kuului italialaiseen taiteilijaryhmään, jota kutsuttiin Macchiaioliksi italialaisen "tahraa" merkitsevän sanan mukaan. Käsitteellä kuvattiin maalaustekniikkaa, jolla oli tiettyä sukulaisuutta impressionismiin. Ryhmä otti vaikutteita ranskalaisesta ulkoilmamaalauksesta ja heitä verrattiin myös venäläisiin peredvizhnikoihin. Heleät ja eloisat värit luonnehtivat Gambogin taidetta. Vaimonsa kautta hän tutustui pohjoismaiseen symbolistiseen maalaustaiteeseen ja väitetään, että sen vaikutukset näkyvät hänen taiteessaan avioliiton solmimisen jälkeisinä vuosina. Hänen taiteensa katsotaan kokonaisuudessaan kehittyneen Elin Danielsonin vaikutuksesta - mahdollisesti sama pätee myös toisinpäin. 
Vuonna 1901 hän vieraili Önningebyssä Ahvenanmaalla, ruotsalais-suomalaisessa taiteilijasiirtokunnassa, johon Elin Danielson-Gambogi liittyi. Gambogi maalasi siellä pari maalausta, kuten muotokuvan Victor Westerholmista, siirtokunnan perustajasta. 
Gambogin kenties tunnetuin maalaus on monumentaalimaalaus "Hullut" ("Le Pazze", 1906), joka kuvaa mielisairaalan naispotilaita Volterrassa. Keskiosa 2 x 4 m kokoisesta, osista koostuvasta maalauksesta on Turun taidemuseossa, mutta muut osat ovat kadonneet.
Merkittävä osa Gambogin taiteesta sijaitsee kokoelmissa Italian ulkopuolella, etupäässä Suomessa ja Britanniassa.
Kelly Zajac

Kelly Zajac (s. 6. kesäkuuta 1988 Winnipeg, Manitoba, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osasi pelata myös laidassa.
Ura.
Zajac pelasi vuodet 2006–2008 BCHL-junioriliigaa Salmon Arm Silverbacksissa. Hän oli kaudella 2007–2008 joukkueen toiseksi paras pistemies Derek Leen jälkeen tehoilla 21+41=62. Vuodet 2008–2012 Zajac kävi Union Collegea. Kaudella 2010–2011 hän oli joukkueensa paras pistemies hja syöttäjä tehoilla 13+29=42, joilla Zajac sijoittui ECAC:n pistepörssissä viidenneksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2011–2012 Zajac nousi Unionin varakapteeniksi ja oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Jeremy Welshin jälkeen tehoilla 8+34=42. Hän jakoi ECAC:n syöttöpörssin voiton Colgaten Chris Wagnerin kanssa ja sijoittui pistepörssissä kuudenneksi. Zajac voitti sarjan runkosarjan mestaruuden ja koko ECAC:n mestaruuden. Hänet valittiin sarjan parhaaksi puolustavaksi hyökkääjäksi ja kolmanteen tähdistökentälliseen.
Viimeisen yliopistokautensa 2011–2012 päätteeksi, huhtikuussa 2012 Zajac siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Albany Devilsiin. Hän pelasi loppukaudella kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä ja sai joukkueeseen vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudesta 2012–2013 Zajac pelasi noin puolet Devilsissa ja puolet ECHL-joukkue Trenton Titansissa. Hänen ensimmäinen kokonainen AHL-kautensa 2013–2014 toi Zajacille 67 runkosarjaottelussa tehot 12+32=44 sekä neljässä playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Hän oli runkosarjassa Devilsin paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Joe Whitneyn jälkeen. Kaudella 2014–2015 Zajac pelasi lokakuussa 2014 tulleen ylävartalovamman vuoksi vain 24 ottelua.
Elokuun 2015 lopulla Zajac siirtyi vuoden mittaisella ja kahden kuukauden koeajan sisältäneellä sopimuksella SM-liigajoukkue Rauman Lukkoon. Hän teki kaudella 2015–2016 11 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4 ja kahdessa Mestarien liigan ottelussa yhden maalin, mutta Zajac jäi lopulta ilman jatkosopimusta. Marraskuussa hän siirtyi loppukauden kattavalla AHL-sopimuksella Manitoba Moosen riveihin. Zajac jätti joukkueen kuitenkin 14 pelaamansa ottelun jälkeen helmikuussa 2016. Muutamaa päivää myöhemmin hän siirtyi South Carolina Stingraysin ECHL-joukkueeseen. Zajac oli pudotuspeleissä joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies tehoilla 3+15=18.
Kaudeksi 2016–2017 Zajac teki sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelaavan Tingsryds AIF:n kanssa, mutta hän ei kuitenkaan siirtynyt joukkueeseen, vaan ilmoitti lopettaneensa pelaajauransa henkilökohtaisten syiden vuoksi toukokuussa 2016.
Muuta.
Zajacin isoveljet Travis ja Darcy sekä pikkuveli Nolan ovat myös jääkiekkoilijoita. Travis pelaa New Jersey Devilsin NHL-joukkueessa ja Darcy pelasi useita vuosia Kellyn joukkuetoverina farmijoukkue Albany Devilsissa. Nolan pelaa Denverin yliopistojoukkueessa.
Upseerien uimakoulu

Upseerien uimakouluksi kutsuttiin 11. syyskuuta 1917 Viipurissa tapahtunutta venäläisten upseerien surmaamista. Pari päivää aiemmin Pietarissa alkaneesta kenraali Lavr Kornilovin johtamasta oikeistopiirien vallankaappausyrityksestä kiihtyneet bolševikkeja kannattaneet venäläiset sotilaat sieppasivat Viipurin päävartiosta 11 kenraalia ja everstiä. Siepatut upseerit vietiin Turun sillalle, josta heidät heitettiin veteen. Upseerit, jotka yrittivät päästä uimalla rantaan, ammuttiin. Surmattujen joukossa oli muun muassa 42. armeijakunnan komentaja, kenraali Vladimir Oranovski sekä suomalaissyntyinen Viipurin sensuuria aiemmin johtanut everstiluutnantti Karl Kyrenius, joka ehti ennen surmaamistaan ampua yhden rannalla seisseen sotilaan. Tapahtumaa seuraamassa oli myös suuri väkijoukko. Surmaajat kutsuivat tekojaan ”upseerien uimakouluksi” ja tämä nimitys levisi myös lehtikirjoitteluun tapauksesta.
Ilmaisutapana "Upseerien uimakoulu" on eufemismi eli kaunisteleva kiertoilmaus.