tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Superhulttio

Superhulttio ("The Jerk") on Carl Reinerin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1979. Sen ovat käsikirjoittaneet
Steve Martin, Carl Gottlieb ja Michael Elias, ja Steve Martin näyttelee myös nimiroolin tässä hänen uransa ensimmäisessä elokuvapääosassa.
Elokuvassa Steve Martin esittää mustassa perheessä adoptiolapsena varttunutta valkoista nuorukaista, joka lähtee tutustumaan suureen maailmaan.
Vuonna 2000 American Film Institute kokosi listan , ja "Superhulttio" ylsi sijalle 89. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Superhulttion" kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle sijalle 99.
Suomessa ensi-iltakritiikki oli nihkeää. Kymmenestä suomalaisesta aikalaiskriitikosta kaksi antoi "Superhulttiolle" kaksi tähteä, viisi yhden tähden ja loput eivät mitään, keskiarvona 1,25 tähteä neljästä.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen näki elokuvassa ”sinnikästä persoonallisuutta ja hupityöstöä, joka käy helposti hermoille jauhaessaan paikoillaan”. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "Uuden Suomen" ja "Iltalehden" yhteisessä videoliitteessä joulukuussa 1982 Heikki Eteläpää kirjoitti, ettei "Superhulttio" edusta ihan superhuumoria, mutta tarjoaa kepeän sympaattista ja hetkittäin ihan räiskyvääkin viihdettä esimerkiksi Uuno Turhapuro -elokuvista pitäville.
Grönlanninvita

Grönlanninvita ("Groenlandia densa") on vesikasvilaji, joka on ainoa vitakasveihin kuuluvassa 
Groenlandia-suvussa.
Ulkonäkö.
Grönlanninvita kasvaa 10–50 senttimetriä pitkäksi. Se muistuttaa lehdiltään ahvenvitaa, mutta lehdet kasvavat tiheässä ja kasvi on kasvutavaltaan taajempi. Sen lehtiasento on vastakkainen, kun vidoilla on kierteinen lehtiasento.
Levinneisyys.
Grönlanninvita esiintyy Euroopassa ja Euroopan lähialueilla, Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä ja Kaukasiassa. Pohjoismaissa se on kasvanut levinneisyysalueensa pohjoisrajalla harvinaisena Tanskassa ja aiemmin myös Etelä-Ruotsissa, mutta on hävinnyt sukupuuttoon molemmissa maissa. Se on kasvanut myös Skotlannissa ja Liettuassa, mutta hävinnyt näistä maista. Grönlannissa grönlanninvitaa ei esiinny.
Elinympäristö.
Grönlanninvita kasvaa makeassa vedessä, yleensä kirkkaassa ja emäksisessä vedessä. Sen elinympäristöjä ovat joet, järvet, lammikot, purot ja kanavat.
Le Lauzet-Ubaye

Le Lauzet-Ubaye on kunta Ranskan kaakkoisosassa Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Provence-Alpit-Riviera‎n alueella.
Le Lauzet-Ubaye sijaitsee Ubayen laaksossa, missä sillä on ollut aikanaan sotilaallista merkitystä. Kuntaan kuuluva Ubayen kylä jäi veden alle vuonna 1956, kun Lac de Serre-Ponçon -tekojärvi rakennettiin. Kunnan nähtävyyksiä on roomalainen silta, joka on kuitenkin nimestään huolimatta rakennettu keskiajalla.
Pårasin kappeli

Pårasin kappelin paikalla sijaitsi Kruunupyyn pitäjän ensimmäinen kirkko. Kirkosta ei ole säilynyt valokuvaa eikä edes piirrosta, josta kävisi ilmi sen ulkomuoto. Kruunupyyn pitäjä muodostettiin vuonna 1607 Pårasin, Teerijärven, Bråtön ja Hopsalan kylistä. Näistä Hopsala kuului sitä ennen Pietarsaareen ja muut Kokkolan pitäjään. Pårasin kappelista tuli pitäjän ensimmäinen kirkko.
Vanhan kappelikirkon paikalle pystytettiin kyläläisten toimesta muistokivi ja informaatiotupa talvella 2011-2012.
Tatarvita

Tatarvita ("Potamogeton polygonifolius") on kelluslehtinen vesikasvilaji, joka kasvaa karuissa suopuroissa. Joskus se voi kasvaa myös maalla. Maailmanlaajuisessa uhanalaisuusluokituksessa tatarvita on elinvoimainen ja Suomen luokituksessa silmälläpidettävä.
Ulkonäkö.
Tatarvita kasvaa 20–60 senttimetriä pitkäksi. Se muistuttaa ulkonäöltään selvästi uistinvitaa. Siihen verrattuna tatarvidan kelluslehtien lavat ovat keskimäärin pienempiä, 6–8 senttimetriä pitkiä, hieman suipompia, soikean–puikeita ja tyveltä poimuttomia. Tatarvidan kelluslehdet ovat päältä rasvankiiltoisia. Uposlehdet ovat erimuotoisia ja varhain lakastuvat. Kukinto on 1–4 senttimetriä pitkä perällinen punaruskea tähkä ja luumarjamainen hedelmä noin kahden millimetrin kokoinen.
Levinneisyys.
Tatarvitaa esiintyy pääosin Euroopassa, varsinkin Länsi-Euroopassa. Sen muita esiintymispaikkoja on Pohjois-Afrikassa, Intiassa ja Kanadan koillisrannikolla. Suomessa laji on hyvin harvinainen Lounais-Suomen ja Ahvenanmaan kasvi. Suurin osa sen kasvupaikoista sijaitsee Getan kunnassa. Muissa Pohjoismaissa, Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa, se on Suomeen verrattuna merkittävästi laajemmin levinnyt.
Juha Varila

Juha Kullervo Varila (s. 29. huhtikuuta 1959 Tampere) on aikuiskasvatustieteen dosentti, joka toimi 1997–2004 Itä-Suomen yliopiston Joensuun kampuksen aikuiskasvatuksen apulaisprofessorina, myöhemmin professorina. Hän on tehnyt mm. työssäoppimista ja työn iloa koskevia tutkimuksia ja kirjoituksia.
Varila kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Mäkelänrinteen yhteiskoulusta vuonna 1978. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1982, filosofian lisensiaatiksi 1985 ja kasvatustieteen tohtoriksi 1989. Hän on ollut aikuiskoulutuksen dosentti Helsingin ja Jyväskylän yliopistoissa vuodesta 1995. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa (1989) on otsikoitu "Koetusta koulutustarpeesta ja sitä selittävistä tekijöistä : koetun koulutustarpeen tarkastelu kolmesta koulutustarpeen arviointiperustasta ja näin ilmenneeseen koulutustarpeeseen vaikuttavista tekijöistä – tutkimuskohteena ammattiyhdistysluottamusmiehet".
Varila hoiti Helsingin yliopiston aikuiskasvatuksen assistentin tehtävää vuosina 1982–1983 ja toimi tutkijana 1983–1989. Hän oli tutkijana Helsingin yliopiston Lahden tutkimus- ja koulutuskeskuksessa vuosina 1989–1990, ja koulutuspäällikkönä Valtionhallinnon kehittämiskeskuksessa vuosina 1990–1993. Tämän jälkeen tohtori Varila toimi lehtorina Lahden tutkimus- ja koulutuskeskuksessa 1993–1996. Vuodesta 1996 lähtien hän oli Joensuun yliopiston aikuiskasvatuksen apulaisprofessori ja professori. Hän toimi myös muun muassa Itä-Suomen yliopiston aikuiskasvatuksen dosenttina. 
Tuotantoa.
Ohessa on lueteltu vain osa Varilan kirjatuotannosta:
Haurat

Haurat ("Zannichellia") on vitakasveihin kuuluva suku, joka aiemmassa luokituksessa on viety omaan heimoonsa haurakasvit ("Zannichelliaceae"). Haurojen suvussa on kuusi lajia.
Lajeja.
Suomessa esiintyy tulkinnasta riippuen hauralajeja joko yksi, kaksi tai kolme. Näin siksi, koska isohauran, pikkuhauran ja otahauran katsotaan eroavan toisistaan joko lajin, alalajin tai muunnoksen tasolla. Pikkuhaura ja sen läheiset lajit ovat monivuotisia, hentovartisia, lehdiltään melkein rihmamaisia uposkasveja, jotka kasvavat useimmin merivedessä.
Muita Euroopassa esiintyviä lajeja ovat:
Petri Virolainen

Petri Virolainen (s. 18. syyskuuta 1974 Vaasa) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 261 runkosarjaottelua tehopistein 11+23=34 ja keräten 146 jäähyminuuttia sekä 11 playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen ja keräten kuusi jäähyminuuttia. Isokokoinen Virolainen pelasi uransa viisi viimeistä kauttaan ulkomailla Tanskassa ja Ranskassa.
Ura.
Virolainen on Vaasan Sportin kasvatti. Hän debytoi seuran miesten II-divisioonajoukkueessa kaudella 1992–1993. Joukkue eteni I-divisioonan karsintoihin saakka, mutta jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Virolainen siirtyi kaudeksi 1993–1994 Rauman Lukon A-nuoriin. Kaudella 1994–1995 hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+11=16. Virolainen debytoi samalla kaudella myös seuran SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi yhden ottelun. Kaudeksi 1995–1996 Virolainen palasi Sportin II-divisioonajoukkueeseen, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 9+21=30.
Kaudeksi 1996–1997 Virolainen siirtyi I-divisioonajoukkue Kokkolan Hermekseen, jossa tulokaskausi toi 44 runkosarjaottelussa tehot 3+10=13. Kaudeksi 1997–1998 hän palasi kasvattajaseuraansa Vaasan Sportiin, joka oli noussut edellisenä keväänä I-divisioonaan. Virolainen oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja kahdeksalla osumallaan, kuten myös seuraavalla 1998–1999 yhdeksällä osumallaan Oļegs Sorokinsin kanssa. Hän eteni Sportin kanssa aina SM-liigakarsintoihin saakka, mutta Oulun Kärpät voitti kuitenkin ensimmäisen kierroksen ottelusarjan voitoin 3–0.
Sport jatkoi kaudella 2000–2001 pelejään I-divisioonan tilalle perustetussa Mestiksessä. Virolainen pelasi talousvaikeuksista kärsineessä seurassa vain viisi ottelua, kunnes hän siirtyi SM-liigajoukkue JYPiin. Virolaisen tulokaskausi SM-liigassa toi 47 runkosarjaottelussa tehot 1+5=6. Kolmannella JYP-kaudellaan 2002–2003 hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+7=14. Virolainen oli joukkueensa eniten maaleja tehnyt puolustaja. Maaliskuussa 2003 hän teki JYPin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2004–2005 Virolainen toimi joukkueen varakapteenina.
Viiden JYPissä vietetyn vuoden jälkeen Virolainen siirtyi kaudeksi 2005–2006 vuoden mittaisella sopimuksella Tanskan Oddset Ligaenin Nordsjælland Cobrasiin. Kaudella 2006–2007 hän jatkoi pelejään saman liigan EfB Ishockeyssa. Kaudeksi 2007–2008 Virolainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Rouen Hockey Élite 76:een. Hän jakoi liigan pudotuspelien puolustajien syöttöpörssin voiton joukkuetoverinsa Jonas Liwingin kanssa seitsemällä syöttöpisteellään. Virolainen voitti sekä Ranskan-mestaruuden että Ranskan liigacupin, kuten myös kaksi vuotta myöhemmin kaudella 2009–2010. Hänen pelaajauransa päättyi kevääseen 2010.
Kunnes aika mennyt on

Kunnes aika mennyt on on Tilhet, pajut ja muut -yhtyeen 8. syyskuuta 2017 julkaistu toinen studioalbumi.
Albumin työstäminen alkoi syyskuussa 2016 ja varsinaiset äänitykset marraskuussa 2016.
Anthony E. Zuiker

Anthony E. Zuiker (s. 17. elokuuta 1968 Blue Island, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tuottaja ja käsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten TV-sarja C.S.I.n ja sen spin-off -sarjojen isänä.
Zuiker syntyi Illinoisin Blue Islandilla, mutta muutti sieltä perheensä mukana Las Vegasiin vain kuuden kuukauden iässä. Zuiker pyrki ja pääsi Arizonan valtion yliopistoon, josta siirtyi kolmen vuoden opiskelun jälkeen LaVernen yliopistoon Kaliforniaan ja sieltä edelleen takaisin Las Vegasiin Nevadan yliopistoon.
Anthony Zuiker avioitui ensimmäisen kerran huhtikuussa 1999. Liitto Jennifer Zuikerin kanssa päättyi kuitenkin avioeroon joitain vuosia myöhemmin. Toistamiseen hän avioitui Michelle Zuikerin (o.s. Territo) kanssa 30. maaliskuuta 2013. Hänellä on kolme lasta ensimmäisestä avioliitostaan.
Kellussarpio

Kellussarpio ("Luronium natans") on vesikasvilaji, joka muodostaa sarpiokasveihin kuuluvan kellussarpioiden suvun. Laji on ainoa, joka on kuvattu "Luronium"-sukuun.
Ulkonäkö.
Kellussarpio kasvaa 10–100 senttimetriä pitkäksi. Sen varsi on rento ja juurehtiva. Kelluslehdet ovat pitkäperäisiä, lehtilapa on yhdestä kolmeen senttimetriä pitkä, soikea, kiiltävä ja kolmisuoninen. Kukat ovat kelluvat, ne kasvavat pitkien lehtihankaisten perien päissä. Kolmilukuisissa kukissa on valkoiset, tyveltä keltalaikulliset terälehdet.
Levinneisyys.
Kellussarpio esiintyy Euroopassa, Länsi- ja Keski-Euroopassa. Useiden lähteiden mukaan lajia olisi löydetty myös joistain Itä-Euroopan maista (muun muassa Romania, Balkan), mutta IUCN kiistää tiedot. Pohjoismaissa kellussarpio on hyvin harvinainen, sitä kasvaa yksittäisissä paikoissa Etelä-Ruotsissa, Etelä-Norjassa ja Tanskassa, yhteensä esiintymiä on alle kymmenen.
Melutaidegalleria

Melutaidegalleria on Tampereen rantatunnelin meluesteisiin toteutettu ison mittakaavan taideteoskokonaisuus vuodelta 2015. Teoksien pohjana olevia meluseiniä on Santalahdessa, Naistenlahdessa, Soukanlahdenkadulla ja Tunturipuistossa. Teosten tekijät ovat Ilkka Väätti, Sauli Iso-Lähteenmäki, Mikko Kallio, Teija-Tuulia Ahola, Kaisa Soini ja Soile Jääskeläinen.
Teoskokonaisuuden budjetti on noin 130 000 euroa. Taiteen kustannuksista vastaa Tampereen kaupunki ja Pirkanmaan ELY-keskus. Taidemeluesteitä on katujen sekä valtatien puolella yhteensä noin 440 metriä. Teokset on toteutettu betonielementteihin elementtivalun yhteydessä.
Pyhän Andreaan episkopaalinen kirkko (Albany)

Pyhän Andreaan episkopaalinen kirkko () on National Register of Historic Places -rekisteriin merkitty kirkkorakennus Albanyssa, New Yorkissa, Yhdysvalloissa.
Sen mallina on toiminut St Albansin tuomiokirkko Englannissa. Kirkko lisättiin National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 2005.
Sininen suora

Sininen suora on Tampereella Tampere-talossa oleva kuvataiteilija Kimmo Kaivannon teos. Teos valmistui talon kanssa samaan aikaan vuonna 1990.
"Sininen suora" on noin 200 metriä pitkä ympäristö- ja tilataideteos Tampere-talon aulassa. Teoksen osia ovat "Muusan kumarrus", "Temppeli", "Laskettavat" ja "Lepääjä". Teos alkaa talon rappusilta ja teoksen osa "Muusan kumarrus" on ottamassa taloon tulijat vastaan. Teoksen keskeisiä materiaaleja ovat betoni, kvartsihiekka ja ultramariinipigmentti. "Sinisessä suorassa" on paljon ultramariinin sinistä - "Kaivannon sinistä". Teos korostaa kansainvälisyyttä ja siinä näkyy monissa kohdissa viitteitä länsimaisen kulttuurin historiasta. Kaivanto kuvaili teostaan näin: ”Sininen suora on nauhamainen veistoskollaasi, joka pyrkii havainnollistamaan tilaa – pitkää ’katua’, jonka varrelle asettuvat talon tärkeimmät toiminnot. Toinen tavoitteeni on ollut teoksen ajallinen perspektiivi, viittaukset menneisyyteen ja tulevaan – suoralla ei ole alkua eikä loppua”.
"Sininen suora" liittyy Helsingin rautatieasemalla olevaan Kaivannon "Sininen linja" -teokseen vuodelta 1990. "Sininen linja" on rautatieaseman kivilaatoituksessa oleva, sinisistä kivilaatoista tehty laituridekoraatio, johon liittyy myös kaksi metallilaattaa. Teoskokonaisuus jatkuu käsitteellisesti Helsingistä Tampereen kautta Huippuvuorille.
Teoskokonaisuutta kunnostettiin vuonna 2017 sekä Tampereella että Helsingissä.
Punk’d Suomi

Punk’d Suomi on syksyllä 2017 Sub-kanavalla esitetty suomalainen versio yhdysvaltalaisesta "Punk’d"-ohjelmasta. Ohjelman juonsi radiojuontajana tutuksi tullut Ville Eerikkilä apunaan näyttelijät Anna Laulumaa ja Heikki Ranta.
Kymmenenosaisen sarjan jokaisessa jaksossa yksi julkisuudesta tuttu henkilö teki vedätyksiä tutuilleen ja ystävilleen.
Esityskanava Sub julkaisi 3. lokakuuta 2017 tiedon, jonka mukaan Nelosella esitettävä "Vain elämää" -televisiosarja alkaisi keväällä 2018 Subilla. Asiasta ehti uutisoida muun muassa Iltalehti ennen kuin Sub paljasti uutisen olevan "Punk’d Suomen" hengessä tehty markkinointitempaus.
Turkvision laulukilpailu 2014

Turkvision laulukilpailu 2014 () oli järjestyksessään toinen Turkvision laulukilpailu. Se järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa 19. ja 21. marraskuuta 2014. Siihen osallistui 25 maata tai aluetta, joissa asuu paljon turkkilaisia tai puhutaan turkkilaista kieltä. Albania, Bulgaria, Iran, Moskovan alue, Saksa ja Turkmenistan osallistuivat kilpailuun ensi kertaa. Sen sijaan Altain tasavalta, Kemerovo, Kosovo, Pohjois-Kypros sekä Valko-Venäjä vetäytyivät kilpailusta.
Tapahtumapaikka.
15. lokakuuta ilmoitettiin, että vuoden 2014 Turkvision laulukilpailun isäntäkaupunki ja -maa on Kazan ja Tatarstan. Kazan on Tatarstanin pääkaupunki ja suurin kaupunki. 1 143 535 asukkaalla Kazan on Venäjän kahdeksanneksi asutuin kaupunki. Kazan sijaitsee Volgan ja Kazanka-joen yhtymäkohdassa.
TatNeft Arena valittiin vuoden 2014 kilpailun tapahtumapaikaksi. Areenan kapasiteetti on 10 000 ihmistä ja se avattiin vuonna 2005. Areena toimii myös KHL:n joukkueen Ak Bars Kazanin kotiareenana.
Formaatti.
Kilpailu koostui 19. marraskuuta järjestetystä semifinaalista sekä finaalista, joka kilpailtiin 21. marraskuuta. Kaikki 25 osallistujaa kilpailivat semifinaalissa, josta 15 pääsi finaaliin.
Osallistujat.
Kilpailuun osallistui 25 valtiota ja aluetta.
Žanar Dugalova

Žanar Asylbekqyzy Dugalova (, ; s. 18. tammikuuta 1987 Qızılorda, Kazakstanin SNT) on kazakstanilainen laulaja, joka voitti vuoden 2014 Turkvision laulukilpailun kappaleella ”Izin Korem” (Ізін Көрем).
Maria Caserini

Maria Caserini (syntyjään "Maria Adele Gasperini", myös "Maria Gasparini"; 24. heinäkuuta 1884 Milano – 15. huhtikuuta 1969 Milano) oli italialainen näyttelijä.
La Scalan balettikoulussa opiskellut Maria Gasperini siirtyi jo varhain elokuva-alalle. Hän työskenteli vuodesta 1906 lähtien Cinesillä ja esitti pääosia lukuisissa miehensä Mario Caserinin ohjaamissa elokuvissa. Hänen tunnetuimpia töitään ovat melodraama "La ribalta" (1912) ja historiallinen suurelokuva "Nerone e Agrippina" (1914). Caserini ei ollut ulkonäöltään erityisen kaunis, mutta hänen olemuksensa oli voimakasluonteinen, arvokas ja elegantti. Ikäännyttyään hän siirtyi esittämään sivuosia, usein äidin roolia.
Le Morne Brabant

Le Morne Brabant on niemi Mauritiuksen eteläkärjessä. Sen tuntomerkkinä on valtava basalttijärkäle, jonka korkeus on yli 500 metriä ja pinta-ala 12 hehtaaria. Sen rinteissä on monia luolia. Luolat ja vuoren ylätasanko toimivat 1800-luvulla karanneiden orjien pakopaikkana. Le Morne Brabant liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2008. 
Harvinainen hibiskuslaji "Hibiscus fragilis " tunnetaan vain kahdesta paikasta maailmassa, joista toinen on Le Morne Brabantin huippu.
Niemimaalla on saaren kauneimmat hiekkarannat, ja sinne on rakennettu monia loistohotelleja.
Challenger Pro League

Challenger Pro League (aiemmin Belgian 2. divisioona, 1B Pro League ja Proximus League) on Belgian jalkapallojärjestelmän toiseksi korkein sarjataso. Kaudella 2022–2023 sarjassa pelaa 12 joukkuetta. Sarjan kausi on jaettu kahteen osaan. Ensimmäisen osan kuusi parasta joukkuetta pelaavat keskenään uuden sarjan ja kilpailevat pääsystä pääsarjaan. Kuusi huonoiten sijoittunutta joutuvat putoamiskarsintaan, jonka huonoin joukkue putoaa sarjatasoa alemmas.
Ikue Mori

Ikue Mori (, s. 17. joulukuuta 1953) on japanilainen perkussionisti, säveltäjä, improvisoija ja graafinen suunnittelija, joka asuu ja vaikuttaa New Yorkissa. Mori on käyttänyt itsestään myös pseudonyymiä Ikue Ile.
Mori syntyi Japanissa, mistä muutti New Yorkiin vuonna 1977, jonne hän jäi asumaan pysyvästi vastoin alkuperäistä aikomustaan. Hänen ensimmäinen musiikkiprojektinsa oli no-wave-yhtye DNA, jossa vaikutti myös kitaristi ja lauluntekijä Arto Lindsay. DNA:n hajoamisen jälkeen Mori alkoi vaikuttaa New Yorkin kokeellisen musiikin ympyröissä, ja alkoi käyttää rumpusetin lisäksi rumpukoneita ja muita elektronisia soittimia. Nykyään hän käyttää kannettavaa tietokonetta pääasiallisena instrumenttinaan. Mori on tehnyt yhteistyötä muun muassa Fred Frithin, Thurston Mooren, John Zornin, Kim Gordonin, Mike Pattonin, Bill Laswellin, Butch Morrisin, Marc Ribotin ja Dave Douglasin kanssa. Mori tunnetaan myös yhtyeestään Death Ambient, jossa hänen lisäkseen vaikuttivat Fred Frith ja Kato Hideki. John Zornin Tzadik-levy-yhtiö on julkaissut Morin albumeja.
Vuonna 2022 Mori sai MacArthur Fellowship -palkinnon.
Arto Lindsay

Arthur Morgan ”Arto” Lindsay (s. 28. toukokuuta 1953) on yhdysvaltalainen kitaristi, laulaja, laulajalauluntekijä, tuottaja ja kokeellinen säveltäjä. Ensimmäinen projekti, josta Lindsay tuli tunnetuksi, oli 1977 perustettu no-wave-yhtye DNA, jossa vaikutti myös Ikue Mori. Brasilialainen kulttuuri, johon Lindsay tutustui nuoruudessaan hänen vanhempiensa toimiessa Brasiliassa lähetyssaarnaajina, on vaikuttanut suuresti Lindsayn musiikkiin, varsinkin hänen 80-luvun jälkeiseen tuotantoonsa. Osassa Lindsayn kappaleita on myös portugalin kieliset sanoitukset. 
Lindsay on vaikuttunut DNA:n lisäksi yhtyeissä Ambitious Lovers, The Golden Palominos ja The Lounge Lizards.
Diskografia.
Soololevyt.
Eilen syntynyt

Eilen syntynyt ("Born Yesterday") on George Cukorin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1950. Se perustuu Garson Kaninin samannimiseen näytelmään, ja sen pääosia esittävät Judy Holliday, William Holden ja Broderick Crawford. Holliday sai roolistaan Oscarin.
Juoni.
Moraaliton liikemies Harry Brock (Crawford), tämän tyttöystävä Billie (Holliday) ja lakimies Devery (Howard St. John) matkustavat Washingtoniin pyrkiäkseen vaikuttamaan liittovaltion poliitikkoihin. Liikemies kyllästyy Billien sivistymättömyyteen ja palkkaa tätä kouluttamaan toimittaja Paul Verralin (Holden). Opettaja ja oppilas rakastuvat, ja sillä välin lakimies Devery siirtää Brockin omaisuutta Billien nimiin verottajan ulottumattomiin. Billie ja Paul menevät naimisiin, ja Billie lupaa palauttaa Brockin omaisuuden vähin erin sillä ehdolla, että Brock jättää nuorenparin rauhaan.
Tuotanto.
Kaninin näytelmän pohjalta käsikirjoituksen laati ensin Albert Mannheimer. Cukor oli kuitenkin tyytymätön Mannheimerin työhön, ja lopullisen käsikirjoituksen sovitti kirjailija itse, jota ei kuitenkaan sopimusteknisistä syistä voitu nimetä tekijätiedoissa.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus.
"Eilen syntynyt" valittiin vuonna 2012 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. Yhdysvaltain elokuvainstituutin (AFI) kesäkuussa 2000 julkaisemassa -luettelossa "Eilen syntynyt" on sijalla 24. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa kriitikkoa valitsi elokuvan kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Uusintaversio.
Vuonna 1993 tuli ensi-iltaan Luis Mandokin ohjaama uudelleenfilmatisointi "Unelmien nainen", jonka pääosia esittävät John Goodman, Melanie Griffith ja Don Johnson.
Colette – Intohimon salaisuudet

Colette – Intohimon salaisuudet ("Secrets of the flesh. A life of Colette") on yhdysvaltalaisen kirjallisuudentutkijan Judith Thurmanin elämäkertateos, joka kertoo ranskalaisesta kirjailijasta Colettesta. Kirjan on julkaissut Alfred A. Knopf vuonna 1999. Sen on suomentanut Anna-Maija Viitanen, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 2001 WSOY. 
Colette-elämäkerran lisäksi Thurman on kirjoittanut elämäkerran Karen Blixenistä (WSOY 1984). Hän on kirjoittanut The New Yorkeriin vuodesta 1987 ja kuulunut sen vakituiseen toimittajakuntaan vuodesta 2000.
Teos kattaa Coletten koko elämänkaaren lapsuudesta kuolemaan saakka. Elämäkerran ohella Thurman käsittelee Coletten merkittävimpiä teoksia. Kirjassa on viitteet, lähdeluettelo ja henkilöhakemisto.
Arviot.
Thurmanin Colette-elämäkerta on saanut runsaasti kiitosta. Muun muassa Edmund White arvioi Guardianissa Thurmanin teoksen myönteisesti niin kirjailijakuvan kuin psykologisenkin kuvan kannalta. Hän huomauttaa, että ranskalaisia hämmästyttää, kuinka vakavasti englanninkieliset lukijat yleensä suhtautuvat Coletteen. Mutta Ranskassa Colette yhdistetään aikansa nuhjuisiin dekadentteihin, ja White sanoo, että Thurman kuvaa Coletten kaikkine virheineen niitä vähättelemään.
CD Feirense

Clube Desportivo Feirense on jalkapalloseura Santa Maria da Feiran kaupungista. Seura pelaa kaudella 2025–2026 Portugalin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Ligassa.
Kirill Serebrennikov

Kirill Serebrennikov (ven: Кирилл Семёнович Серебренников, s. 7. syyskuuta 1969) on venäläinen elokuva- ja teatteriohjaaja. Hän toimi Gogol-keskuksen taiteellisena johtajana vuodesta 2012.
Serebrennikov pidätettiin elokuussa 2017. Häntä syytettiin taloudellisista väärinkäytöksistä perustamansa järjestön avustuksissa. Hänen ohjaustyönsä esitys Bolšoi-teatterissa peruttiin heinäkuussa. Serebrennikov on kritisoinut viranomaisia ja kirkon ja valtion vallan kasvua. Syytteessä Serebrennikoville vaadittiin kuuden vuoden vankilatuomiota ja 800 000 ruplan (noin 10 000 euroa) sakkoja. Hänen väitettiin osallistuneen yhteistyökumppaniensa kanssa runsaan miljoonan euron kavaltamiseen varoista, jotka Venäjän kulttuuriministeriö oli myöntänyt. Oikeudenkäynnin motiiveja pidettiin maan kulttuuripiireissä poliittisina.
Kesäkuussa 2020 Serebrennikov tuomittiin kolmen vuoden ehdonalaiseen vankeuteen ja sakkorangaistukseen kavalluksesta sekä matkustuskieltoon ulkomaille kesään 2023 asti. Tuomio kumottiin maaliskuussa 2022 ja Serebrennikov lähti Venäjältä.
Jerry naisten miehenä

Jerry naisten miehenä ("The Ladies Man") on Jerry Lewisin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1961, jossa Lewis esittää itse pääosaa. Hän on myös käsikirjoittanut elokuvan yhdessä Bill Richmondin kanssa.
Juoni.
Ujo juutalaisnuorukainen Herbert H. Heebert (Lewis) pettyy rakkaudessa, mutta pääsee töihin naisten asuntolaan, jota johtaa Helen Wellenmellen (Helen Traubel). Useimmat naiset kohtelevat häntä palvelijana, mutta Fay (Pat Stanley) alkaa auttaa nuorta miestä voittamaan naiskammonsa.
Tuotanto.
Elokuvan kuvauksia varten rakennettiin nelikerroksinen nukkekodin kaltainen lavaste, jossa nosturikamera voi seurata näyttelijöitä kerroksesta toiseen. Se oli siihen asti kallein Hollywoodin perhekomediaa varten tehty lavastusratkaisu.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus.
Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa kriitikkoa valitsi elokuvan kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle, jaetulle sijalle 100 yhdessä Martin Scorsesen "Koomikkojen kuninkaan" kanssa, jossa Jerry Lewis näyttelee myös.
Mangaani(III)asetaatti

Mangaani(III)asetaatti ((C2H3O2)3Mn) on Mn3+- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään hapettimena orgaanisen kemian synteeseissä ja lähtöaineena valmistettaessa muita kolmenarvoista mangaania sisältäviä yhdisteitä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa mangaani(III)asetaatti on kidevedettömänä tummanruskeaa kiteistä ainetta. Usein se esiintyy myös kaneliruskeana kidevedellisenä dihydraattina (C2H3O2)3Mn·2H2O. Kidevedellisen mangaaniasetaatin rakennetta kuvaa parhaiten kaava [Mn3O(OAc)6]+OAc-. Tämän yhdisteen rakenteessa on kationi, jonka keskusatomina on happi. Tämä happi on koordinoitunut kolmeen mangaani(III)ioniin, joista jokainen on koordinoitunut neljään asetaatti-ioniin. Mangaani(III)asetaatti reagoi veden kanssa disproportioituen Mn2+- ja Mn(IV)4+-ioneiksi. Yhdiste liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja etikkahappoon.
Valmistus ja käyttö.
Kidevedellistä mangaani(III)asetaattia voidaan valmistaa hapettamalla mangaaniasetaattia kloorin tai kaliumpermanganaatin avulla etikkahappoliuoksessa. Kidevedetöntä yhdistettä tuotetaan mangaani(III)nitraatin ja etikkahappoanhydridin välisellä reaktiolla. Mangaani(III)asetaattia käytetään usein lähtöaineena valmistettaessa muita mangaani(III)yhdisteitä. Sillä on myös merkitystä hapettimena orgaanisen kemian synteeseissä yhden elektronin vastaanottavana hapettimena. Näin tietyt orgaanisen yhdisteet hapettuvat radikaaleiksi, jotka reagoivat edelleen. Mangaani(III)asetaattia käytetään muun muassa hapettamaan alkeeneja butyrolaktoneiksi ja radikaalien muodostamiseen karbonyyliyhdisteistä.
Stuart Skinner

Stuart Skinner (s. 1. marraskuuta 1998 Edmonton, Alberta) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Skinner edustaa NHL-joukkue Edmonton Oilersia.
Skinner edusti WHL-liigassa pelaavaa Lethbridge Hurricanesia ja teki maalin WHL:ssä maaliskuussa 2016. Skinner edusti Kanadaa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. NHL-joukkue Edmonton Oilers varasi Skinnerin vuoden 3. kierroksella numerolla 78. 
Joulukuussa 2022 Skinner teki Oilersin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä 7,8 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Lutetium(III)oksidi

Lutetium(III)oksidi (tai "lutetiumoksidi") Lu2O3 on harvinaisen maametallin lutetiumin epäorgaaninen yhdiste hapen kanssa. Se on valkeaa kiinteää ainetta joka muodostaa kiderakenteeltaan kuutiollisia kiteitä. Yhdiste ei liukene veteen eikä juuri muihinkaan yleisiin liuottimiin, poikkeuksena vahvat mineraalihapot, mutta se absorboi hiilidioksidia. Yhdiste on vähäisissä määrin hygroskooppista.
Lutetiumoksidia syntyy metallisen lutetiumin tummuessa ilman vaikutuksesta tai sen muuten palaessa:
4 Lu + 3 O2 → 2 Lu2O3
Sitä saadaan myös lutetiumoksalaatin hajotessa 715 °C lämpötilassa:
Lu2(C2O4)3 → Lu2O3 + 3 CO2 + 3 CO
Käyttö.
Lutetiumoksidi on tärkeä raaka-aine joidenkin laserkristallien valmistuksessa ja sitä käytetään myös jonkun verran erikoislasien ja erikoiskeramiikan materiaalina, mutta kaikki käyttö on vähäistä johtuen lutetiumin korkeasta hinnasta. Sitä voidaan käyttää myös katalyyttinä tietyissä reaktioissa kuten krakkauksessa ja polymeroinnissa.
Yttrium(III)kloridi

Yttrium(III)kloridi YCl3 (tai "yttriumkloridi", "yttriumtrikloridi") on alkuaine yttriumin epäorgaaninen yhdiste kloorin kanssa. Yhdisteessä kloori esiintyy hapetusluvulla -I ja yttrium +III. Yhdiste on hygroskooppista kiinteää ainetta, joka muodostaa valkoisia kiteitä, joiden monokliininen kiderakenne on samankaltainen kuin alumiinikloridilla. Yhdiste liukenee hyvin veteen sekä alkoholiin ja sillä on anhydraatin lisäksi ainakin yksi kidevedellinen hydraatti: YCl3(H2O)6.
Valmistus, reaktiot ja käyttö.
Yttriumkloridia voidaan valmistaa yttriumoksidista ammoniumkloridin avulla reaktiolla, jonka välituote hajoaa lämmitettäessä:
Y2O3 + 10 NH4Cl → 2 (NH4)2[YCl5] + 6 NH3 + 3 H2O
(NH4)2[YCl5] → 2 NH4Cl + YCl3
Heksahydraattia voidaan valmistaa käsittelemällä yttriumoksidia vetykloridiliuoksella. Sitä lämmitettäessä ei saada kuitenkaan anhydraattista muotoa, vaan yttriumoksikloridia.
Yttriumkloridia käytetään joissain erikoislaseissa ja -keramiikassa.
Kirkkohiili

Kirkkohiili on suitsuttamiseen tarvittava hiili, jota käytetään erityisesti ortodoksisen ja katolisen kirkon liturgioissa ja palveluksissa. Kirkkohiili valmistetaan luonnonmateriaaleista, pääsääntöisesti puusta. Kirkolliseen käyttöön hiili valmistetaan luostareissa ja se siunataan ennen käyttöönottoa. 
Kirkkohiili asetetaan kädensijallisen tai ketjujen varassa riippuvaan pieneen metallikuppiin, jolla suitsuttaminen jumalanpalveluksissa toimitetaan. Hiili asetetaan suitsutusastian pohjalle ja sytytetään, hehkuvan suitsutushiilen päälle pannaan suitsuke, pihkaan sekoitettu tuoksuaine, joka alkaa sulaa ja savuta.
Floyd Collins

William Floyd Collins, tunnetaan nimellä Floyd Collins, (20. heinäkuuta 1887 Auburn – 13. helmikuuta 1925 Cave City) oli yhdysvaltalainen luolatutkija. Hän toimi pääsääntöisesti Keski-Kentuckyn alueella, josta löytyy useita satoja kilometrejä maanalaisia toisiinsa liittyneitä luolastoja. Collins ei saavuttanut elämänsä aikana juurikaan suurta suosiota, vaan vuoden 1925 luolaonnettomuus toi hänet kansan tietoisuuteen. Traagisessa onnettomuudessa Collins onnistui löytämään uudenlaisen luolaston, muttei enää päässyt luolasta ulos vaan jäi jumiin. Collins löydettiin ystäviensä toimesta muutaman päivän päästä ja hän selvisi viikon ajan odottaessaan pelastajia. Pelastusyrityksiä tehtiin lukuisia, mutta luolaston sortuminen teki siitä liian vaarallista. 
Collinsin kuolema on inspiroinut muun muassa saman nimisen musikaalin, yhden dokumenttielokuvan, sekä kirjoja.
HMCS Eastview

HMCS Eastview (viirinumero K665) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus on ollut ainoa näin nimetty Kanadan laivastossa.
Palvelus.
Alus tilattiin lokakuussa 1941 Quebecistä Canadian Vickers Limitediltä ja sen köli laskettiin 26. elokuuta 1943. Alus laskettiin vesille vielä samana vuoden lopulla 17. marraskuuta ja se otettiin palvelukseen 3. kesäkuuta 1944.
Kanadan laivasto.
"HMCS Eastview" liitettiin elokuussa 1944 Kanadan 5. saattajaryhmän johtoalukseksi, ja se palveli sodan jatkuessa Euroopassa keskisellä Atlantilla saattueiden suojana. Aluksen kolmastoista ja samalla viimeinen suojattu saattue HX358 toukokuun 1945 lopulla oli samalla sodan viimeinen HX-saattue. Alus siirtyi heinäkuussa Kanadan länsirannikolle, missä se poistettiin palveluksesta 17. tammikuuta 1946.
Alus myytiin vuonna 1947 ja sen runko upotettiin seuraavana vuonna aallonmurtajaksi Oyster Bayhin Brittiläiseen Kolumbiaan.
Aluksen päälliköt.
Aluksen päällikköinä palvelivat:
HMCS Grou

HMCS Grou (viirinumero K518) oli Kanadan laivaston vuonna 1943 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus on ollut ainoa näin nimetty Kanadan laivastossa.
Palvelus.
Alus tilattiin lokakuussa 1941 Quebecistä Canadian Vickers Limitediltä ja sen köli laskettiin 1. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 7. elokuuta ja se otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 4. joulukuuta.
Kanadan laivasto.
"HMCS Grou" liitettiin maaliskuussa 1944 6. saattajaryhmään, ja se suojasi huhtikuussa saattueen Murmanskiin ja takaisin. Alus oli saattuetehtävissä Londonderryssä, Portsmouthissa ja Plymouthissa sekä Normandian maihinnousussa sukellusveneidentorjunta-aluksena. Alus palasi helmikuussa 1945 Kanadaan ja se siirrettiin lokakuussa länsirannikolle. Alus poistettiin palveluksesta 25. helmikuuta 1946 Esquimaltissa ja se siirrettiin reserviin.
Alus myytiin romutettavaksi ja se romutettiin Victoriassa vuonna 1946.
Aluksen päälliköt.
Aluksen päällikköinä palvelivat:
Himmeänahkajäkälä

Himmeänahkajäkälä ("Peltigera scabrosa") on nahkajäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Sen yläpinta on kuivana harmaanvihreä tai ruskeanvihreä, kosteana vihertyvä. Alapinnan suonitus on verkkomainen ja keskeltä tummanruskea tai musta. Kotelomaljat ovat melko yleisiä. Liuskat ovat noin 1–3 senttimetriä leveitä ja kuhmupoimuisia. Jäkälää tavataan koko Suomessa, mutta se on pohjoisessa yleisempi ja runsas. Pohjois-Suomessa se kasvaa kangasmetsien, suomättäiden ja tunturikankaiden sammalikoissa. Etelä-Suomessa laji kasvaa lähes yksinomaan kalliojyrkänteiden sammaleisilla ja varjoisilla pinnoilla. Kasvustot voivat olla jopa 20 senttimetriä halkaisijaltaan. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi. Himmeänahkajäkälän jäkäläaineena eli sekundaarisinä aineenvaihduntatuotteina esiintyy tenuioriinia, metyyligyroforaattia, gyroforahappoa ja triterpenoideja kuten zeoriinia, dolikorritsiinia ja peltidaktyliinia.
Aurora 17

Aurora 17 oli sotaharjoitus, joka järjestettiin Ruotsissa 11.−29. syyskuuta 2017. Se oli suurin Ruotsissa järjestettävä sotaharjoitus 20 vuoteen. Harjoitukseen osallistui joukkoja Ruotsin lisäksi Suomesta, Virosta, Norjasta, Tanskasta, Liettuasta, Ranskasta ja Yhdysvalloista. Ruotsista harjoitukseen osallistui yhteensä 19 000 ihmistä Ruotsin puolustusvoimista ja kodinturvajoukoista.
Venäjällä järjestettiin samaan aikaan Zapad 2017 -sotaharjoitus.
Paulo Gazzaniga

Paulo Dino Gazzaniga (s. 2. tammikuuta 1992 Murphy, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti ja pituudeltaan 196-senttimetrinen. Gazzaniga edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Gironaa.
Gazzaniga on edustanut liigauransa alkupuolella Gillinghamia, Southamptonia ja espanjalaista Rayo Vallecanoa. Hän siirtyi Southamptonista Tottenham Hotspuriin 3,15 miljoonalla eurolla elokuussa 2017. Hän pelasi Southamptonissa 21 valioliigaottelua. Tottenhamissa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan yhden ja toisella kaudellaan kolme valioliigaottelua. Jälkimmäisellä kaudella hän pelasi myös viisi ottelua liigacupissa, kaksi FA Cupissa ja yhden Mestarien liigassa. Kaudella 2019–2020 Gazzaniga pääsi pelaamaan Valioliigassa ykkösmaalivahti Hugo Llorisin loukkaannuttua ja jouduttua pidemmäksi aikaa pois peleistä. Gazzaniga pelasi kauden aikana 18 valioliigaottelua, kolme englantilaisten cupkilpailujen ottelua ja neljä Mestarien liigan ottelua. Helmi-kesäkuussa 2021 hän oli lainassa espanjalaisjoukkue Elchessä ja pelasi La Ligassa kahdeksan ottelua.
Gazzaniga siirtyi kesällä 2021 Fulhamiin, jossa hän pelasi kaudella 2021–2022 mestaruussarjassa 13 ottelua aloitettuaan kauden ykkösmaalivahtina mutta jäätyään sittemmin vaihtopenkille. Syyskuun 2022 alussa hän siirtyi lainalle espanjalaisseura Gironaan, jossa hän nousi pelaavaksi maalivahdiksi lokakuun loppupuolella. Hän pelasi kauden loput 28 liigaottelua ja siirtyi seuraavana kesänä ilmaissiirrolla pysyvästi Gironaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Gironan kaikki 38 liigaottelua, joissa hän päästi 46 maalia ja jätti 12 ottelussa vastustajan maaleitta Gironan sijoittuessa sarjassa kolmanneksi
Chatham (Kent)

Chatham on noin asukkaan kaupunki Kentin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se muodostaa Gillinghamin ja Rochesterin kanssa asukkaan yhtenäisen kaupunkialueen ja Medwayn yhtenäishallintopiirin. Chatham on suoraan yhtenäishallintopiirin alaisuudessa eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa ("unparished area").
Chatham sijaitsee paikassa, jossa North Downsin kukkulajonon pudotusrinne kohtaa Medwayjoen. Kaupungin ohittaa valtatie A2, joka seuraa muinaisaikaista Watling Streetin reittiä. 
Chathamin ystävyyskaupunki on ollut vuodesta 1956 lähtien Ranskassa sijaitseva Valenciennes.
Englannin vanhin maakirja vuoden 1086 Domesday Book mainitsee kaupungin nimellä "Ceteham", jolloin alueella mainittiin olevan 52 asuinkuntaa.
Maamerkit.
Chathamin nähtävyyksiin lukeutuvat muun muassa vuonna 1900 valmistunut kaupungintalo, joka nykyään toimii The Brook Theatre -teatterina. Kaupungissa sijaitsee myös ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa menehtyneiden Kuninkaallisen laivaston jäsenien muistoksi pystytetty Chatham Naval Memorial.
Osaksi kaupungin alueella sijaitsee Chathamin telakka. Telakka suljettiin 1984, ja osa siitä toimii nykypäivänä ulkoilmamuseona. Museon alueella on esillä kolme sota-alusta: Oberon-luokan sukellusvene "HMS Ocelot", Ca-luokan hävittäjä HMS Cavalier ja sluuppi HMS Gannet. Telakkaa on myös käytetty useiden historiallisten elokuvien ja televisiosarjojen kuvauspaikkana, siellä on kuvattu kokonaan tai osittain elokuvat "Sherlock Holmes" (2009), "Mr. Turner" (2014), "Suffragette" (2015), ja televisiosarjat "Oliver Twist" (2007), "Hakekaa kätilö" (2012–2013), "Mr Selfridge" (2013–), "Grantchester" (2014–) ja "The Crown" (2016–).
Kuuluisia asukkaita.
Kirjailija Charles Dickens vietti lapsuutensa kaupungissa, kun hänen isänsä oli palveluksessa Chathamin telakalla.
HMCS Joliette

HMCS Joliette (viirinumero K418) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus on ollut ainoa näin nimetty Kanadan laivastossa.
Palvelus.
Alus tilattiin lokakuussa 1941 Quebecistä Morton Engineering and Dry Dock Companyltä ja sen köli laskettiin 19. heinäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 12. marraskuuta ja se otettiin palvelukseen 14. kesäkuuta 1944.
Kanadan laivasto.
"HMCS Joliette" liitettiin elokuussa 1944 Kanadan 1. saattajaryhmään, mutta sen saavuttua kuukautta myöhemmin Londonderryyn alus liitettiin 25. saattajaryhmään. Alus ajoi 22. marraskuuta karille Lough Foylellä, jolloin sen pohja vaurioitui pahoin. Alus oli korjattavana Belfaastissa huhtikuuhun 1945 saakka ja se palasi Kanadaan kesäkuussa. Alus poistettiin palveluksesta 19. marraskuuta 1945 Sydneyssä ja se siirrettiin reserviin.
Alus myytiin vuonna 1946 Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Iquique". Chilen laivastosta alus poistettiin vuonna 1968.
Aluksen päälliköt.
Aluksen päällikköinä palvelivat:
Bate

Bate () oli antiikin aikainen Aigeis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "asty"-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Baten oletetaan sijainneen suunnilleen nykyisen Ateenan Ampelókipoin kaupunginosan tienoilla. 
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin yksi tai kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin yksi bule-edustaja. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Batēthen" ().
Besa

Besa () oli antiikin aikainen alun perin Antiokhis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "paralia"-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Besa sijaitsi Anaflystoksen ja Thorikoksen demosten välisellä alueella noin 300 stadioninmitan päässä Ateenasta. Ksenofonin mukaan paikalla oli linnoitus. Sijaintipaikan oletetaan olleen pohjoiseen nykyisistä Synterínasta ja Ágios Konstantínoksesta. 
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Antiokhis ja sillä oli kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin roomalaisella kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 124/125 jaa. Hadrianis-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Bēsaieus" ().
Butadai

Butadai ( tai "Boutadai", ) oli antiikin aikainen alun perin Oineis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "asty"-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Butadain oletetaan sijainneen luoteeseen Kerameikoksen demoksesta suunnilleen nykyisen Ateenan Akadimía Plátonoksen kaupunginosan alueella tai sen eteläpuolella. 
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Oineis ja sillä oli yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 224/223 eaa. Ptolemais-fyleen. 
Butadaista oli kotoisin muun muassa valtiomies ja puhuja Lykurgos. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Būtadēs" ().
Daidalidai

Daidalidai (, ) oli antiikin aikainen alun perin Kekropis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "asty"-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Daidalidai sijaitsi pohjoiseen Alopeken demoksesta. Se sijoitetaan suunnilleen Ateenan nykyisen Výronaksen esikaupungin tienoille. 
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Kekropis ja sillä oli yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä ja roomalaisella kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Demetrias-fyleen, fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Kekropis-fyleen ja vuodesta 124/125 jaa. Hadrianis-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Daidalidēs" ().
Deiradiotai

Deiradiotai (, ) eli Deirades () oli antiikin aikainen alun perin Leontis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "paralia"-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Deiradiotai sijaitsi Attikan kaakkoisosassa. Se sijoitetaan suunnilleen nykyisen Lavreotikín kunnan Daskaleión tienoille. 
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Leontis ja sillä oli kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Antigonis-fyleen ja fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Leontis-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Deiradiōtēs" ().
Diomeia

Diomeia (, ) oli antiikin Ateenan kaupunginosa ja alun perin Aigeis-fyleen kuulunut Attikan demos. Se kuului fylen "asty"-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Diomeia koostui Kerameikoksen tavoin kahdesta osasta, "Sisemmästä" ja "Uloimmasta Diomeiasta". Sisempi Diomeia sijaitsi kaupunginmuurin eli Themistokleen muurin sisäpuolella ja piti sisällään Ateenan kaupungin kaakkoisosan. Se antoi nimensä muurissa olleelle Diomeian portille. Uloimmassa Diomeiassa muurien ulkopuolella ja hieman etelään sijaitsi Kynosargesin gymnasion. Vielä etelämpänä, hieman kauempana muureista sijaitsi Alopeken demos ja idempänä Ankylen demokset. Diomeia sijoitetaan suunnilleen nykyisten Záppeion tai Pagkrátin kaupunginosien tienoille. 
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Aigeis ja sillä oli yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Demetrias-fyleen ja fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Aigeis-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Diomeus" (), "Diomeeus" () tai "Diomeieus" ().
Eiresidai

Eiresidai () eli Eresidai (, "Ēresidai") () oli antiikin aikainen Akamantis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "asty"-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Eiresidai sijaitsi länteen tai lounaaseen Kefisian demoksesta lähellä Ifistiadain demosta. Se sijoitetaan jotakuinkin länteen nykyisestä Ateenan Kolonóksen kaupunginosasta. 
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin kaksi bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Eiresidēs" ().
Eitea (Akamantis)

Eitea () eli Itea () oli antiikin aikainen alun perin Akamantis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "mesogeios"-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Eitea sijaitsi mahdollisesti Ateenasta koilliseen, mutta demoksen tarkempaa sijaintipaikkaa ei tunneta, koska sitä ei kuvata antiikin säilyneessä kirjallisuudessa, eikä siitä ole tehty arkeologisia löytöjä. Akamantis-fylen Eiteaa ei tule sekoittaa toiseen Eitea-nimiseen demokseen, joka kuului Antiokhis-fyleen ja jonka sijainti tunnetaan paremmin.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Akamantis ja sillä oli kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä ja roomalaisella kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Antigonis-fyleen, fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Akamantis-fyleen ja vuodesta 124/125 jaa. Hadrianis-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Eiteaios" ().
Eitea (Antiokhis)

Eitea () eli Itea () oli antiikin aikainen Antiokhis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "mesogeios"-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Eitea sijaitsi Attikan koillisosassa. Se sijoitetaan suunnilleen nykyisen Grammatikón tienoille. Antiokhis-fylen Eiteaa ei tule sekoittaa toiseen Eitea-nimiseen demokseen, joka kuului Akamantis-fyleen ja jonka sijaintia ei tiedetä.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin yksi tai kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin kaksi bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Eiteaios" ().
Elaius

Elaius (, ) oli antiikin aikainen alun perin Hippothontis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "paralia"-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Elaiuksen oletetaan sijainneen suunnilleen nykyisen Magoúlan tienoilla Elefsínan kunnan alueella. Aiemmin esitettiin muun muassa teoria, että se olisi sijainnut länteen Afidnan demoksesta Liósian suunnassa, mikäli Liósian nimi voitaisiin nähdä muuntumana Elaiuksesta.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Hippothontis ja sillä oli yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin roomalaisella kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 124/125 jaa. Hadrianis-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Elaiūsios" ().
Epieikidai

Epieikidai (, ) eli Epeikidai () oli antiikin aikainen Kekropis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "mesogeios"-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Epieikidain sijaintipaikkaa ei tunneta, koska sitä ei kuvata antiikin säilyneessä kirjallisuudessa, eikä siitä ole tehty arkeologisia löytöjä.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli ainakin alun perin yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhempien aikojen edustajamäärästä ei ole varmuutta. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Epieikidēs" () tai "Epeikidēs" ().
Epikefisia

Epikefisia (, ) oli antiikin aikainen Oineis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "asty"-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Epikefisia sijaitsi Kefissos-joen laaksossa Ateenan länsi- tai luoteispuolella. Sijaintipaikka saattoi olla nykyisen Peristérin kaupungin alueella tai lähistöllä. 
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Epikēfisios" ().