Kiinalaiset numerot

Kiinan kielessä on nykyisin laajassa käytössä sekä kiinalaisilla merkeillä ilmaistut numerot että arabialaiset numerot.
Lisäksi Kiinassa tavataan yhä joskus myös Suzhou- tai huā mǎ -numerojärjestelmää, jotka ovat jäänne muinaisista kiinalaisista palkkinumeroista. Arabialaiset numerot ovat uusi tulokas, mutta silti ne ovat varsin nopeasti vallanneet tilaa perinteisiltä kiinalaisilta järjestelmiltä.
Tässä artikkelissa kiinan merkit on kirjoitettu yksinkertaistetuin merkein, sen jälkeen sulkeissa perinteisin merkein mikäli nämä poikkeavat. Merkkien yhteydessä on merkittynä merkkien koodauspaikka Unicode-merkistössä.
Kiinalaiset numeromerkit.
Kiinalaiset numeromerkit toimivat kuten muutkin kiinalaiset merkit: kukin merkki vastaa yhtä tavua, joka lausutaan tietyllä tavalla ja sisältää tietyn merkityksen. Numeromerkit ja kiinalainen numerojärjestelmä lausumisineen on aikanaan lainattu myös japaniin ja koreaan, joissa kiinalaisperäiset numerot ovat nykyisinkin aktiivisessa käytössä, eikä omaperäisiä numeroita suurille luvuille edes ole olemassa.
Kiinassa ovat yksimerkkiset numeromerkit luvuille nollasta kymmeneen sekä suuremmille luvuille sata, tuhat, kymmenentuhatta, sata miljoonaa, ja niin edespäin. Hyvin suurissa luvuissa kymmenentuhatta on toistuva luku, vastaavasti kuin tuhat länsikielissä, esimerkiksi sata tuhatta = 十万 eli ”kymmenen kymmentätuhatta”.
Numeroilla on tavallisesti käytettävän kirjoitusasun lisäksi muodollinen kirjoitusasu, jota käytetään väärennösten vaikeuttamiseksi muiden muassa laillisesti sitovissa dokumenteissa ja kirjanpidossa.
Lukuja edeltävä 1 voidaan usein jättää pois, jos merkitys tulee ilman sitäkin esille. Luvut 11-19 ilmaistaan merkillä 10 jota seuraa numero 1-9, esimerkiksi 15 = 十五. Muulloin 1 voidaan usein lyhentää vain puheessa (tavallista kantonissa). Esimerkiksi 17 000 voidaan lukea 万七千 (tai peräti 万七), mutta kirjoitetaan silti 一万七千. Mikäli luvussa esiintyy useampia numeroita, tätä lyhentämistä ei tehdä muuten kuin japanissa. Esimerkiksi 114 luetaan "yī bǎi yī shí sì", joskin "yī bǎi shí sì" on myös mahdollinen.
Luvut 20-90 ilmaistaan lisäämällä luvun 2-9 perään 10, esimerkiksi 20 = 二十. Luvuille 20 ja 30 on olemassa erityismerkkinsä, joita käytetään lähinnä kalentereissa. Vuosiluvut luetaan numeroina 0-9, ei kokonaisena, esimerkiksi vuosi 2004 luetaan èr líng líng sì nián (nián=vuosi).
Suzhou (huā mǎ) -numerot.
Suzhou-numeroiden (kiinaksi 苏州码字 [Sūzhōu mǎzi]) käyttö on vähentynyt huomattavasti. Nykyisin Suzhou-numeroita voi nähdä joskus kiinalaisilla toreilla ja vanhanajan tyylisissä ravintoloissa Hongkongissa ja Macaossa. Ainakin Hongkongissa tästä järjestelmästä käytetään nimeä ”huā mǎ” (”kukkaisnumerot” tai ”koreat numerot”).
Tässä järjestelmässä kiinan merkkien sijaan käytetään erityisiä symboleita numeroille. Numerot kirjoitetaan kahteen riviin. Esimerkiksi:
Ylemmällä rivillä ovat numeriset symbolit, esimerkiksi 〤〇〢二 (eli XO=||) on 4022. Alemmalla rivillä on yksi tai useampia kiinan merkkejä. Ensimmäinen osoittaa ylemmän rivin ensimmäisen numeron kertaluokan, esimerkiksi 千 [qiān] on tuhat, 百 [bǎi] sata, 拾 [shí] kymmenen, tyhjä on yksi, jne. Toinen merkki merkitsee mittayksikköä, kuten 元 [yuán] on 1 RMB, 毛 [máo] tästä kymmenesosa ja 仙 [xiān] sadasosa, tai 里 [lí] on li. Yllä olevassa esimerkissä merkit 拾元 [shí yuán] alemmalla rivillä tarkoittavat että kyseinen hinta on 40,22 RMB.
Suzhou-numerot ovat Unicodessa koodipaikoilla U+3021 – U+3029:
Numeroille yhdestä kolmeen on vaakasuorat ja pystysuorat versiot, joita käytetään vuoron perään mikäli nämä numerot esiintyvät vierekkäin. Ensin esiintyvä numero on tavallisesti vaakasuora versio, esimerkiksi 21 kirjoitetaan siis ||- eikä || |, sillä jälkimmäisen voi sekoittaa kolmoseen.
Kun arabialaiset numerot tulivat Kiinaan Ming- ja Qing-dynastioiden aikana, jotkut kiinalaiset matemaatikot käyttivät kiinalaisia numeroita paikanmukaisina lukuarvoina. Qing-dynastian jälkeen matemaattisissa kirjoituksissa on käytetty arabialaisia numeroita kiinalaisten merkkien ja Suzhou-numeroiden asemesta.
Japanissa perinteisiä kiinalaisia numeromerkkejä käytetään nykyisin usein silloin, kun halutaan olla muodollisia tai esittää luvut koristeellisemmin kuin tavallisemmin käytetyillä arabialaisilla numeroilla, samalla tavoin kuin roomalaisia numeroita joskus käytetään länsimaissa.