Prirazlomnaja

Prirazlomnaja () on arktinen öljynporauslautta ja samanniminen, vuonna 1989 löydetty öljykenttä Venäjän Nenetsian autonomisen piirikunnan Zapoljarnyin piirin edustalla Barentsinmeren kaakkoisosassa, jota osaa kutsutaan joskus Petšoranmereksi. Öljykentän porausoikeudet on myönnetty valtiollisen Gazprom-konsernin tytäryritykselle (Gazprom Neft Shelf), joka omistaa myös paikalle sijoitetun tuotantolautan. 
Porauslautan rakenne.
Tuotantolautan yläosa pohjautuu aiempaan brittiläiseen, Pohjanmerellä aiemmin käytettyyn, Murmanskissa purettuun "Hutton" -porauslauttaan, jonka Rosneft osti vuonna 2002. Arkangelin alueen Severodvinskissä sijaitsevalla, valtiollisen Sevmašin (OAO "PO Sevmaš") telakalla porauslauttaa uudenaikaistettiin ja se sovitettiin arktisiin oloihin. Lautalle rakennettiin usean vuoden aikana uusi runko-osa ja siihen liitettiin erilaisia modulaarisia osia, kuten asumisyksikkö ja kaksi lastausyksikköä, Viipurin telakalla rakennettu tekninen moduuli, sekä Tsentroenergomontaž-yhtiön valmistamat putkistot. 
Prirazlomnaja-lautta pystyy suunnitelmien mukaan tuottamaan 22 000 tonnia raakaöljyä ja miljoona kuutiota kaasua päivässä. Öljyä on tarkoitus kerätä jopa 40 erillisen reiän kautta samanaikaisesti. Lautalla on yhteensä 14 varastosäiliötä, joiden yhteiskapasiteetti on 113 000 m3 ja kaksi 10 000 m3 siirtokapasiteettiin tunnissa pystyvää lastausyksikköä. 
Porauslautta on 141 metriä korkea.
Sijoituspaikka.
Porauslautan sijaintipaikalla meren syvyys on noin 20 metriä. Seudun keskilämpötila on -4 celsiusastetta, mutta voi laskea -50 celsiusasteeseen. Meri on vapaa jäästä keskimäärin noin 110 päivää vuodessa. Talvikaudella jää on noin 1,7 metriä paksua. Tuuli voi yltää hirmumyrskynopeuksiin (jopa 40 m/s) ja aallokko 12 metriä korkeaksi. Tuotantolautta on siksi rakenteeltaan jäävahvisteinen ja kiinteästi paikalleen ankkuroitu. Mantereelle on 55 kilometrin matka, eli lautta sijaitsee Venäjän yksinomaisen talousvyöhykkeen sisällä (EEZ, leveys 200 merimailia). Prirazlomnaja-öljykentän on arvioitu sisältävän yhteensä 72 miljoonaa tonnia raakaöljyä.
Ennen Prirazlomnajaa, Gazprom on porannut öljyä, kaasua ja kaasukondensaattia talvisin esimerkiksi Ohotanmeren Sahalin 2-hankkeessa. Tämä merialue on jäässä lyhyemmän aikaa (noin puolet vuodesta) ja jääpeite on ohuempi kuin Petsoranmerellä.
Öljyntuotannon käynnistymisen valmistelu.
Lautta siirrettiin Barentsinmerelle elokuussa 2011. Lautta ankkuroitiin ja tuotannon valmistelut aloitettiin, alkuperäisenä tavoitteenaan saada tuotanto käyntiin vuonna 2012. Gazpromin mukaan öljykentältä on mahdollista tuottaa parhaimmillaan 6,6 miljoonan tonnia öljyä vuodessa. Porauslautan tuotantosuunnitelmien toteutuessa siitä tulee rahtimääränsä puolesta yksi Nenetsian autonomisen piirikunnan suurimmista laivaliikenteen rahtauspisteistä.
Lautalle asetettiin hinauksen jälkeen 3 merimailin suuruinen meriliikenteen vaara-alue. Jo aiemmin tuotantotoiminnan tueksi rakennettiin vuosina 2006–2007 kaksi jäätä särkevää monikäyttöalusta ja vuosina 2009–2010 öljykuljetuksia varten kaksi Murmanskin sataman luo Kuolanvuonoon sijoitetulle varastotankkerille öljyä kuljettavaa öljytankkeria. 
Tuotannon alkamista on siirretty useaan otteeseen. Tähän vaikuttivat osaltaan ympäristöjärjestöjen mielenilmaukset. Niiden jälkeen Gazprom myönsi tarpeen lykätä porausten aloittamista, vedoten turvallisuusvaatimusten parannustarpeisiin. Prirazlomnaja sijaitsee arktisella alueella, jonka luonto on haavoittuva. Laaja arktista meriympäristöä turvaamaan perustettu Nenetsian luonnonpuisto on porauslautasta osin jo alle 50 kilometrin etäisyydellä.
Joissain arvioissa porauslautan arvioitiin hinatun paikalle jo alkujaan tuotantoteknisesti keskeneräisenä. Siten tuotannon arveltiin alkavan vasta vuoden 2013 loppupuolella. Gazprom lupasi vuosikertomuksessaan 2012, että Prirazlomnajan öljykentältä saadaan öljyä jo vuoden 2013 aikana. Elokuussa 2013 täsmennettiin, että ensimmäisen öljylähteen poraus alkaa lokakuussa 2013 ja saadaan valmiiksi vuoden loppuun mennessä. Tuotannon aloittamisesta raportoitiin lopulta 20. joulukuuta 2013.
Gazpromin tavoitteena on nostaa tuotanto 6,6 miljoonaan tonniin vuodessa vuonna 2018 mennessä. Myös läheisen Petšoranmeren Dolginskajan öljykentän tutkimukset jatkuvat vuosina 2013–2014. Yhtiön tavoitteena on käynnistää tuotanto tällä Barentsinmeren kaakkoisosan öljykentällä vuonna 2020. Dolginskajan kentälle siirtymisen on arvioitu olevan helpompaa sen sijatessa verraten lähellä suurempaa Prirazlomnajan kenttää.
Valtioenemmistöinen Gazprom on pyrkinyt saamaan miljardiluokan alennuksia veroihinsa vetoamalla muun muassa arktisen öljyntuotannon viivästymiin ja vuoden 2016 jälkeen alkaville hankkeille kaavailtuihin verohelpotuksiin. Operaatiovastuun tuotannosta ottanut Gazprom Neft sai vuonna 2012 hankittua 50 % alennuksen tuotannon vientitulleihin. 
Ympäristöjärjestöjen mielenilmauksia.
Ympäristöjärjestö Bellona on kantanut huolta muun muassa Venäjän öljyvahinkojen hoidon heikosta tasosta, Barentsinmeren merenpohjalta mitattujen öljyjäämien lisääntymisestä, Venäjän öljyntorjuntakyvystä yleisesti maan luoteisosissa ja merialueilla sekä erityisesti Prirazlomnojen tuotantolauttan ja öljykentältä porattavan öljykuljetuksiin liittyen.
Elokuussa 2012 kuusi Greenpeacen aktivistia, järjestön kansainvälisen työn johtajan Kumi Naidoon johdolla, kiipesi 24. elokuuta osana mielenilmaustaan porauslautan laidalle. Porauslautan lähettyville saavuttiin ympäristöjärjestön tukialus Arctic Sunrisella, josta joukko mielenosoittajia lähti kumiveneillä lautan luo. Mielenosoittajat viettivät lautalla 15 tuntia. Nandoon mukaan mielenosoittajat ymmärsivät pidätysriskin kasvamisen sen jälkeen, kun Venäjän rajavartiolaitos oli saapunut kahdella helikopterilla porauslautalle. Tätä aiemmin merivartioston alus oli tarkkaillut mielenilmaisua siihen puuttumatta. Ympäristöjärjestö kiinnitti viiden päivän tempauksellaan kansainvälistä huomiota esimerkiksi lautan puutteellisiin suunnitelmiin öljypäästöjen varalta ja siihen, että Venäjän alkuperäiskansat vastustivat porausaikeita. 
Vuoden 2013 syyskuun 18. päivänä kaksi Greenpeacen aktivistia yritti nousta jälleen kumiveneistä Gazpromin lautalle. Venäjän rannikkovartiosto keskeytti nopeasti tämän suurta huomiota herättäneen mielenilmaisun. Seuraavana päivänä venäläiset rannikkovartoston joukot nousivat helikoptereista porauslautan turva-alueella poistumiskäskyä uhanneelle Arctic Sunriselle. Ympäristöjärjestön mukaan porauslautta sijaitsi kuitenkin kansainvälisillä vesillä ja heidän oma tukialuksensa pysytteli lautasta usean sadan metrin päässä. Takavarikoitu Greenpeacen alus hinattiin Murmanskiin, jossa kaikki laivalla olleet 30 henkeä määrättiin tutkintavankeuteen kahdeksi kuukaudeksi. He saivat alustavan syytteen Venäjän rikoslain yleistä turvallisuutta vastaan koskevia rikoksia käsittelevän 24. luvun merirosvousta käsittelevän 227. pykälän mukaan.