tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ricardo Ezzati Andrello

Ricardo Ezzati Andrello (s. 7. tammikuuta 1942 Campiglia dei Berici) on italialaissyntyinen chileläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hän liittyi salesiaaneihin 30. joulukuuta 1966 ja sai pappisvihkimyksensä 18. maaliskuuta 1970. Hänet nimitettiin Valdivian hiippakunnan johtoon 28. kesäkuuta 1996, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlos Oviedo Cavada, jota avustivat Sergio Otoniel Contreras Navia ja Francisco Javier Errázuriz Ossa.
Ezzati Andrello sai 10. heinäkuuta 2001 nimityksen Santiago de Chilen arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja La Imperialin titulaaripiispaksi. 27. joulukuuta 2006 hänet nimitettiin Concepciónin (Santissima Concezionen) ja 15. joulukuuta 2010 Santiago de Chilen arkkipiispaksi. Vuonna 2014 hänet ylennettiin kardinaaliksi.
Héctor Eduardo Vargas Bastidas

Héctor Eduardo Vargas Bastidas (29. joulukuuta 1951 Valdivia – 7. maaliskuuta 2022) oli chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi salesiaaneihin vuonna 1978 ja sai pappisvihkimyksensä saman vuoden heinäkuun 15. päivänä. Hänet nimitettiin Arican hiippakunnan johtoon 25. marraskuuta 2003, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. tammikuuta 2004. Pääkonsekraattorina toimi Francisco Javier Errázuriz Ossa, jota avustivat Patricio Infante Alfonso ja Ricardo Ezzati Andrello.
Vargas Bastidas sai 14. toukokuuta 2013 nimityksen Temucon piispaksi.
Sixto José Parzinger Foidl

Sixto José Parzinger Foidl (21. joulukuuta 1931 St. Johann in Tirol – 25. helmikuuta 2023) oli Chilessä toiminut itävaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 29. kesäkuuta 1960 ja nimitettiin Araucanían apostoliseksi vikaariksi sekä Gaguarin titulaaripiispaksi 17. joulukuuta 1977. Hänet asetettiin apostolisen vikaarin virkaan 5. helmikuuta 1978, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 5. maaliskuuta Agnelo Rossi, jota avustivat Sergio Otoniel Contreras Navia ja Francisco Maximiano Valdés Subercaseaux.
19. marraskuuta 2001 Araucanían apostolisesta vikariaatista tuli Villarrican hiippakunta, ja Parzinger Foidl sai nimityksen sen piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 7. helmikuuta 2009.
Giuseppe Pinto

Giuseppe Pinto (s. 26. toukokuuta 1952 Noci) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 1. huhtikuuta 1978. Hänet nimitettiin Pandosian titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Senegaliin ja apostoliseksi delegaatiksi Mauritaniaan 4. joulukuuta 2001. Piispaksi konsekroinnin suoritti 6. tammikuuta 2002 paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Leonardo Sandri ja Robert Sarah.
5. helmikuuta 2002 Pinto sai lisäksi nimityksen nuntiukseksi Kap Verdelle ja Maliin, 5. maaliskuuta vielä Guinea-Bissauhun. Hänet siirrettiin 6. joulukuuta 2007 nuntiukseksi Chileen ja 10. toukokuuta 2011 Filippiineille.
Ivo Scapolo

Ivo Scapolo (s. 24. heinäkuuta 1953 Terrassa) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi Padovan hiippakuntaan 4. kesäkuuta 1978 ja nimitettiin Thagasten titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Boliviaan 26. maaliskuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Sodano, jota avustivat Antonio Mattiazzo ja Oscar Rizzato.
Scapolo sai 17. tammikuuta 2008 nimityksen nuntiukseksi Ruandaan ja 15. heinäkuuta 2011 Chileen.
Michael Korda

Michael Korda (s. 8. lokakuuta 1933 Lontoo) on brittiläinen kirjailija. Hän toimi myös Simon &amp; Schuster -yhtiön kustannusjohtaja.
Elämä.
Varhaiset vuodet.
Korda syntyi Lontoossa Britanniassa. Hänen äitinsä oli näyttelijä Gertrude Musgrove ja isänsä taiteilija ja elokuvien tuotantosuunnittelija Vincent Korda. Korda on unkarilaissyntyisen elokuva-alalla vaikuttaneen Sir Alexander Kordan ja Zoltan Kordan veljenpoika. Korda kasvoi Englannissa, mutta sai osan opetuksestaan Ranskassa, missä hänen isänsä työskenteli elokuvaohjaaja Marcel Pagnolin kanssa. Hän kävi yksityistä Institut Le Roseyn koulua Sveitsissä ja luki historiaa Magdalen Collegessa, Oxfordissa. Korda palveli Kuninkaallisissa ilmavoimissa.
Yksityiselämä.
Korda meni naimisiin Carolyn Keesen kanssa vuonna 1958 ja sai tämän kanssa lapsen, Chris Kordan, joka toimi myöhemmin kiistanalaisen Church of Euthanasia -yhdistyksen johdossa. Korda meni myöhemmin naimisiin entisen mallin Margaret Mogfordin kanssa.
Ura.
Korda muutti nuorena New Yorkiin ja työskenteli yhdysvaltalaisen näytelmäkirjailijan Sidney Kingsleyn taustatutkimusapulaisena. 1958 hän meni töihin kirjoja julkaisevaan Simon &amp; Schuster -kirjankustantamoon apulaistoimittajaksi. Myöhemmin Kordasta tuli yhtiön toimitusjohtaja. Hän julkaisi tunnettujen kirjailijoiden henkilöiden, kuten William L. Shirerin, Will ja Ariel Durantin, Richard Nixonin ja Ronald Reaganin, teoksia. Korda työskenteli yhtiölle yli 40 vuotta ja oli merkittävä henkilö kirjamaailmassa.
Syksyllä 1994 hänellä diagnosoitiin eturauhasen syöpä, jota hän käsitteli myöhemmin teoksessaan "Man to Man" (1997). Korda on myös julkaissut lukuisia muita teoksia.
Selim Ahmed

Selim Ahmed (tunnetaan myös Dahoum, n. 1897–1916) oli syyrialainen arabipoika, joka tunnetaan ystävyydestään brittiläisen T. E. Lawrencen kanssa. Dahoum työskenteli Lawrencen kanssa Karkemišin arkeologisilla kaivauksilla ennen ensimmäistä maailmansotaa. Dahoum kuoli pilkkukuumeeseen 1916.
T. E. Lawrencen ensimmäisen maailmansodan jälkeen kirjoittaman teoksen "Seven Pillars of Wisdom" alussa esiintyvän runon omistuskirjoitus "S.A." on herättänyt spekulaatioita mahdollisen henkilön identiteetistä. Esimerkiksi Michael Korda pitää kirjassaan "Hero: The Life and Legend of Lawrence of Arabia" kontekstin perusteella itsestään selvänä, että lyhenne viittaa Dahoumiin.
Rita Atria

Rita Atria (4. syyskuuta 1974 Partanna, Sisilia, Italia – 26. heinäkuuta 1992 Rooma, Italia) oli todistaja suuressa mafiatutkimuksessa Sisiliassa. Hän teki itsemurhan vuonna 1992, viikko sen jälkeen kun mafia oli murhannut Paolo Borsellinon, jonka kanssa hän oli työskennellyt. Elokuvaohjaaja Marco Amenta on tehnyt tapauksesta dokumenttielokuvan "Diario di una siciliana ribelle" (2002) ja draamaelokuvan "Sisilialainen tyttö" ("La siciliana ribelle", 2008).
Carlito J. Cenzon

Carlito Joaquin Cenzon CICM (25. tammikuuta 1939 Baguio – 26. kesäkuuta 2019) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 9. heinäkuuta 1965 ja nimitettiin Tabukin apostoliseksi vikaariksi sekä Scebatianan titulaaripiispaksi 6. heinäkuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gian Vincenzo Moreni, jota avustivat Diosdado Aenlle Talamayan ja Ernesto Antolin Salgado. 
Cenzon sai 25. tammikuuta 2002 nimityksen Baguion apostoliseksi vikaariksi, ja Baguion tultua hiippakunnaksi hänet nimitettiin sen piispaksi 10. heinäkuuta 2004.
Gonzalo Ramiro del Castillo Crespo

Gonzalo Ramiro del Castillo Crespo (20. syyskuuta 1936 La Paz – 14. tammikuuta 2019 Cochabamba) oli bolivialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin paljasjalkaisten karmeliittojen papiksi 21. syyskuuta 1964 ja nimitettiin La Pazin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Themisoniumin titulaaripiispaksi 3. marraskuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. tammikuuta 1984. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Manrique Hurtado, jota avustivat José Armando Gutiérrez Granier ja Adhemar Esquivel Kohenque. 
Del Castillo Crespo sai 14. huhtikuuta 2000 nimityksen Bolivian sotilaspiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 4. huhtikuuta 2012.
Jorge Manrique Hurtado

Jorge Manrique Hurtado (19. huhtikuuta 1911 La Paz – 15. heinäkuuta 1995) oli bolivialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi La Paziin 23. syyskuuta 1939 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Hadrumetumin titulaaripiispaksi 23. helmikuuta 1952. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sergio Pignedoli, jota avustivat Abel Isidoro Antezana y Rojas ja Berthold Bühl. 
Manrique Hurtado sai 28. heinäkuuta 1956 nimityksen Oruron piispaksi ja 27. heinäkuuta 1967 La Pazin arkkipiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 24. helmikuuta 1987.
Braulio Sáez Garcia

Braulio Sáez Garcia (s. 23. maaliskuuta 1942 Quintanaloranco) on Boliviassa toimiva espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli paljasjalkainen karmeliitta 28. maaliskuuta 1966, ja hän sai pappisvihkimyksensä 25. maaliskuuta 1968. Hänet nimitettiin Oruron hiippakunnan vihkipiispaksi ja Tacapaen titulaaripiispaksi 18. helmikuuta 1987. Piispaksi konsekroinnin suoritti 13. toukokuuta Julio Terrazas Sandoval, jota avustivat Gonzalo Ramiro del Castillo Crespo ja Gonzalo López Marañon. 
Sáez Garcia sai 7. marraskuuta 1991 nimityksen Oruron piispaksi. Hän erosi tehtävistään 11. syyskuuta 2003, jolloin hänet nimitettiin Santa Cruz de la Sierran vihkipiispaksi ja Rhasuksen titulaaripiispaksi.
Oscar Omar Aparicio Céspedes

Oscar Omar Aparicio Céspedes (s. 26. syyskuuta 1959 La Paz) on bolivialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi La Pazin arkkihiippakuntaan 29. marraskuuta 1987 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Citiumin titulaaripiispaksi 29. toukokuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Edmundo Luis Flavio Abastoflor Montero, jota avustivat Ivo Scapolo ja Gonzalo Ramiro del Castillo Crespo.
Aparicio Céspedes sai 4. huhtikuuta 2012 nimityksen Bolivian sotilaspiispaksi.
Harmaaloistolepinkäinen

Harmaaloistolepinkäinen ("Chlorophoneus bocagei") on afrikanlepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaaloistolepinkäistä tavataan Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa, Keniassa ja Ugandassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Eduardo Larraín Córdovez

Eduardo Larraín Córdovez (7. toukokuuta 1890 San Bernardo – 20. lokakuuta 1970) oli chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan 4. toukokuuta 1913 ja nimitettiin Rancaguan hiippakunnan johtoon 9. heinäkuuta 1938. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Rafael Lira Infante, jota avustivat Alfredo Silva Santiago ja Manuel Larraín Errazuriz. 
Larraín Córdovez osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 2. helmikuuta 1970 ja sai samana päivänä nimityksen Vegesela in Numidian titulaaripiispaksi.
Peltosauramo

Peltosauramo ("Anthemis arvensis") on lähinnä Euroopasta tavattava, miedosti ryydintuoksuinen mykerökukkainen ruohokasvi. Se kasvaa yleensä 20–50 cm korkeaksi, ja koko kasvi on lyhyt- ja pehmeäkarvainen. Sen tyypillisimpiä kasvupaikkoja ovat pellot, heinänurmet ja kesannot.
Ulkonäkö ja koko.
Yksivuotinen peltosauramo kasvaa yleensä 20–50 cm korkeaksi. Koko kasvi on lyhyt- ja pehmeäkarvainen sekä tyvestä lähtien haarova. Lehdet ovat varressa kierteisesti. Lehtilapa on kapealiuskainen ja tavallisesti kaksi kertaa pariliuskainen. Liuskat ovat kapeita ja otakärkisiä. Isohkot kukkamykeröt ovat yksittäin haarojen kärjessä, ja ne ovat pitkäperäisiä ja noin 2–4 cm leveitä. Mykerön kehto on puolipallomainen. Useammassa rivissä olevat kehtosuomut ovat kapeita, kalvolaitaisia, pyöreäkärkisiä ja karvaisia. Kekomainen mykeröpohjus on kokonaan suomuinen. Pohjussuomut ovat suikeita, vähitellen odaksi kapenevia ja lähes ehytlaitaisia. Valkoisten, emikukkia olevien laitakukkien kielen leveys on 2,5–5 mm. Keltaiset kehräkukat ovat kaksineuvoisia ja torvimaisia. Suomessa peltosauramo kukkii kesä-syyskuussa. Pähkylä on liereä, ja siinä on tavallisesti 10 sileää harjua. Pähkylä on haiveneton.
Peltosauramo muistuttaa suuresti toista sauramolajia, haisusauramoa ("A. cotula"). Se on kuitenkin tätä karvaisempi ja lehtien liuskat ovat leveämpiä. Myös lajien kukat eroavat hieman toisistaan.
Levinneisyys.
Peltosauramon levinneisyysalue kattaa koko Euroopan, mutta on satunnainen Irlannissa, Skotlannissa, Islannissa, Fennoskandian keski- ja pohjoisosissa ja Ukrainan itäosissa. Venäjällä lajia tavataan vain maan länsiosissa. Euroopan ulkopuolella peltosauramo on varsin satunnainen laji. Sitä tavataan paikoitellen Turkissa, Lähi-idässä, Koillis-Kiinassa, Pohjois-Afrikassa, Uudessa-Seelannissa ja Australiassa. Pohjois-Amerikassa se on tulokaslaji, jota tavataan mantereen itä- ja länsirannikoilta.
Suomessa peltosauramo on maan etelä- ja keskiosissa muinaistulokas, pohjoisempana uustulokas. Lajia on tavattu erityisesti Pori–Jyväskylä–Lappeenranta-linjan eteläpuolelta. Pohjoisempaa havainnot lajista ovat harvinaisempia, mutta sitä on tavattu aina Keski-Lapista saakka. Peltosauramo on Suomessa suuresti harvinaistunut. Suuri osa lajista tehdyistä havainnoista onkin 1900-luvun keskivaiheilta tai vanhempia.
Elinympäristö.
Peltosauramolle tyypillisiä kasvupaikkoja ovat pellot, heinänurmet ja kesannot. Toisinaan sitä saattaa kasvaa myös ratapihoilla ja muilla joutomailla.
Jorge Herbas Balderrama

Jorge Herbas Balderrama (s. 1. kesäkuuta 1963 Mizque) on bolivialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi fransiskaaneihin 3. helmikuuta 1986 ja sai pappisvihkimyksensä 27. joulukuuta 1990. Hänet nimitettiin Aiquilen alueprelatuurin koadjuuttoriprelaatiksi 29. joulukuuta 2006, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. maaliskuuta 2007. Pääkonsekraattorina toimi Julio Terrazas Sandoval, jota avustivat Ivo Scapolo ja Adalberto Arturo Rosat.
Herbas Balderramasta tuli 25. maaliskuuta 2009 Aiquilen prelaatti.
Uuno Raatikainen

Uuno Raatikainen (4. joulukuuta 1900 Viitasaari – 3. maaliskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen osuuskauppa- ja raittiusmies sekä SDP:n kansanedustaja vuosina 1936–1948. Hänet valittiin kansanedustajaksi Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä.
Uuno Raatikaisen vanhemmat olivat mäkitupalainen Uuno Julius Raatikainen ja tämän vaimo Hilma o.s. Jämsén. Raatikainen kävi kaksi vuotta kansakoulua ja Työväen Akatemian kansankorkeakoulukurssin vuonna 1928. Hän oli ansiotyössä metsä- ja uittotöissä 12-vuotiaasta alkaen. Vuosina 1924–1926 hän oli metsätyönjohtajana ja vuodesta 1928 Viitasaaren osuuskaupan myymälänhoitajana, ensin Viitasaaren Löytänällä, sitten Pihtiputaalla. Eduskuntakautensa jälkeen Raatikainen oli ensin Kansan raittiusavun toiminnanjohtajana 1948–1950 ja sitten Sosiaali- ja terveysministeriössä kunnallisen raittiuslautakuntatyön tarkastajana eläkkeelle siirtymiseensä asti, vuoteen 1967. Vuosina 1971–1981 Uuno Raatikainen oli Eläkkeensaajien keskusliiton puheenjohtajana. Hänellä oli runsaasti luottamustehtäviä raittiusjärjestöissä. Raatikainen oli Viitasaaren kunnanvaltuuston jäsen 1924–1931, sen puheenjohtaja 1929–1931, ja Pihtiputaan kunnanvaltuuston jäsen 1934–1936 ja 1952–1955.
Uuno Raatikainen oli vuodesta 1931 naimisissa Saima Kumpulaisen (1907–1981) kanssa. Heidän poikansa Mikko Raatikainen (1932–1995) oli Jyväskylän yliopiston biologian professori, ja tyttärensä Raija Lehtinen (1946–) Helsingin yliopiston suomen kielen lehtori.
Richard Simmons

Milton Teagle "Richard" Simmons (12. heinäkuuta 1948 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat – 13. heinäkuuta 2024) oli yhdysvaltalainen fitness-persoona ja näyttelijä. Simmons edisti painonpudotusohjelmia näkyvästi "Sweatin' to the Oldies" -aerobic-videoidensa kautta. Hän kirjoitti myös useita kirjoja aiheesta. Hänet tunnettiin eksentrisestä, seurallisesta ja usein prameasta persoonallisuudestaan. Häntä on parodioitu usein ja hän oli myös tuttu talk show -vieras.
Opus Eponymous

Opus Eponymous on ruotsalaisen metalliyhtye Ghostin debyyttialbumi, joka julkaistiin 18. lokakuuta 2010. Se julkaistiin Pohjois-Amerikassa 18. tammikuuta 2011 ja Japanissa 6. huhtikuuta 2011.
Albumin kappaleet kirjoitettiin jo vuosina 2007–2008. Tuohon aikaan yhtyeestä tuli myös teatterillisen saatanallinen.
Karvosen kaava

Karvosen kaava on kaava, jonka avulla voidaan laskea tavoitesyke lyönteinä minuutissa fyysistä harjoittelua varten silloin kun tavoitesyke tunnetaan prosentteina sykereservistä. Karvosen kaava voidaan esittää seuraavasti :
formula_1
formula_2
formula_3formula_4 = Tavoiteltu prosentuaalinen sykereservin käyttö
Kaavassa maksimisyke voidaan arvioida vähentämällä 220:stä ikä. Sykereservi lasketaan vähentämällä laskennallisesta maksimisykkeestä leposyke. Jos esimerkiksi henkilön ikä on 19 vuotta, tällöin kaavan mukaan arvioitu maksimisyke on 201 lyöntiä minuutissa. Jos henkilön leposyke on 50 lyöntiä minuutissa ja tavoiteltu syketaso on 70 % sykereservistä, saadaan harjoituksen tavoitesyke laskettua seuraavasti:
formula_5
Quentin Crisp

Quentin Crisp (syntyjään Denis Charles Pratt; 25. joulukuuta 1908 – 21. marraskuuta 1999) oli englantilainen kirjailija ja homo-ikoni.
Elämä.
Crisp syntyi vanhempiensa neljäntenä lapsena. Hän vaihtoi nimensä kaksikymmenvuotiaana. Lähdettyään kotoaan hän joutui hyökkäysten kohteeksi homoseksuaalisuutensa takia. Crisp toimi jonkin aikaa rattopoikana. Kun toinen maailmansota syttyi, Crisp halusi armeijaan, mutta hänet hylättiin seksuaalisen suuntautumisen takia.
Vuonna 1968 Qrisp kirjoitti omaelämäkertansa "Palveluksessanne: Alaston virkamies". Siitä tehtiin myöhemmin televisioelokuva, jossa Qrispiä esitti John Hurt. Qrisp esiintyi myös televisiossa, teatterissa ja elokuvissa.
Casimiro Morcillo González

Casimiro Morcillo González (26. tammikuuta 1904 Soto del Real – 30. toukokuuta 1971) oli espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 18. joulukuuta 1926 ja nimitettiin Madridin vihkipiispaksi sekä Agathopoliin titulaaripiispaksi 25. tammikuuta 1943. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Leopoldo Eijo y Garay, jota avustivat Félix Bilbao y Ugarriza ja Benjamín de Arriba y Castro.
Morcillo González sai 13. toukokuuta 1950 nimityksen Bilbaon piispaksi. 21. syyskuuta 1955 hänet nimitettiin Zaragozan ja 27. maaliskuuta 1964 Madridin arkkipiispaksi, jona hän toimi loppuikänsä. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Wilhelm Cuno

Wilhelm Carl Josef Cuno (2. heinäkuuta 1876 Suhl – 3. tammikuuta 1933 Aumühle) oli saksalainen talousasiantuntija, yritysjohtaja ja poliitikko, joka toimi Saksan valtakunnankanslerina vuosina 1922–1923.
Työura.
Cuno nimitettiin vuonna 1907 virkamieheksi Saksan valtiovarainministeriöön ja hän toimi maan hallituksen neuvonantajana lakiesitysten laatimisessa ja antamisessa valtiopäivien käsiteltäväksi. Ensimmäisen maailmansodan alkuvuosina hän johti viljantuotantoa valvonutta valtion virastoa, kunnes siirtyi heinäkuussa 1916 elintarvikeministeriöön. Sen jälkeen hän toimi valtiovarainministeriön pääneuvonantajana sotatalouteen liittyneissä asioissa. Cuno toimi Saksan hallituksen talousasiantuntijana myös aselepo- ja rauhanneuvotteluissa. Hän siirtyi joulukuussa 1918 Saksan suurimman laivayhtiön Hapagin toimitusjohtajaksi itsemurhan tehneen Albert Ballinin seuraajana. Toimitusjohtajana Cuno puolusti usein epävirallisesti Saksan ulkopoliittisia intressejä.
Cuno kieltäytyi useasti ministerintehtävistä, mutta suostui marraskuussa 1922 ryhtymään kansleriksi. Hän sai tällöin liike-elämän ja teollisuuden vahvan tuen. Hänen hallituksensa ei onnistunut kuitenkaan hillitsemään voimakasta inflaatiota eikä saanut neuvoteltua tarvittuja helpotuksia Saksan maksettavaksi määrättyihin sotakorvauksiin. Kun Saksa ei kyennyt maksamaan korvauksia ajallaan, Ranska ja Belgia miehittivät Ruhrin alueen tammikuussa 1923. Cunon hallitus pyrki vastustamaan miehitystä passiivisella vastarinnalla. Maan talous ei kuitenkaan kestänyt tästä syntynyttä verorasitusta. Sosiaalidemokraatit onnistuivat aikaansaamaan epäluottamuslauseen Cunon hallitukselle elokuussa 1923, minkä jälkeen hän joutui eroamaan. Cuno palasi tämän jälkeen Hapagin johtokuntaan, jonka puheenjohtajaksi hänet valittiin vuonna 1926.
Hei Scully

Hei Scully on Kuningas Pähkinän ja Setä Tamun joulukuussa 2012 julkaistu single. Kappaleen on tuottanut Setä Tamu, ja sen musiikkivideo julkaistiin 20. joulukuuta 2012.
Sci-fi-aiheisen kappaleen sanat kertovat seksuaalisesta mieltymyksestä Salaiset kansiot -sarjan hahmoon Dana Scullyyn. Kappaleen musiikkivideo sisältää viittauksia myös muun muassa Tähtien sotaan ja E.T.:hen.
Seksikkäin jäbä

"Seksikkäin jäbä" on rap-yhtye Teflon Brothersin loppuvuodesta 2012 julkaistu single yhtyeen kolmannelta studioalbumilta "Valkoisten dyynien ratsastajat". Kappaleella vierailevat Stig ja Meiju Suvas, ja se sisältää samplen Meiju Suvaksen kappaleesta "Pidä musta kiinni". Kappaleen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 31. joulukuuta 2012. Kappaleesta julkaistiin rock-henkisempi versio ja musiikkivideo huhtikuussa 2013 nimellä "Seksikkäin jäbä (Mötley RMX) Xcovered". Kappaleen musiikkivideota on katsottu YouTubessa 3,2 miljoonaa kertaa.
Oliver Kohlenberg

Oliver Kohlenberg (s. 24. tammikuuta 1957 Aachen) on Suomessa asuva saksalaissyntyinen säveltäjä.
Kohlenberg opiskeli pianonsoittoa Wallydore Eschenbachin johdolla, musiikin teoriaa Kölnissä Hermann Schröderin johdolla, sävellystä Hampurissa 1975–1977 opettajinaan Diether de la Motte ja György Ligeti sekä Helsingissä 1977–1978 ja 1980–1981 Einojuhani Rautavaaran johdolla. Vuosina 1978–1980 Kohlenberg opiskeli sävellystä Freiburgissa ja Baselissa Klaus Huberin johdolla. Kohlenberg on opettanut vuodesta 1981 Kainuun musiikkiopistossa ja sittemmin myös Oulun konservatoriossa, kunnes vuonna 2002 siirtyi asumaan Lahteen ja opettamaan Pirkanmaan ja Lahden ammattikorkeakouluissa.
Kohlenbergille myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2021.
Musiikki.
Kohlenbergin sävellystuotanto sisältää neljä sinfoniaa, useita oopperoita, konserttoja, runsaasti kamari- ja soolosoitinteoksia sekä vokaalimusiikkia. Hänen tyylinsä rakentuu ekspressiivisille ratkaisuille ja paksuille sointikentille ja vaatii usein laajaa esittäjistöä. Hänen musiikkinsa etenee vapaapulsatiivisesti tai muuten improvisatorisesti, mutta myös perinteisin keinoin.
Lauantaitanssit

Lauantaitanssit on Mainostelevision ohjelmistossa TV1-kanavalla vuosina 1970–1985 esitetty musiikkiohjelma. Studiossa kuvattu "Lauantaitanssit" käsitti vaihtuvien artistien musiikkiesityksiä sekä yleisönä olleita tanssijoita, jotka olivat niin sanotusti tavallisia ihmisiä. Joka toinen tai kolmas viikko lauantain alkuillassa esitetty ohjelma oli yksi Suomen kaikkien aikojen suosituimpia televisio-ohjelmia, jota seurasi parhaimmillaan jopa 1,5–2 miljoonaa katsojaa.
"Lauantaitanssien" pitkäaikaisin ja tunnetuin juontaja oli sitä ennen radion kesäkuukausien "Lavalauantaita" vetänyt Heikki Hietamies, joka juonsi "Lauantaitansseja" kahdeksan vuotta. Juontajina toimivat eri aikoina myös Ossi Ahlapuro, Kai Hyttinen, Kaj Lind, Harri Melasniemi ja Inga Sulin. Lisäksi ohjelmassa oli tärkeä rooli tanssinopettaja Åke Blomqvistilla, joka muun muassa valikoi tanssijat ja ohjasi heitä nauhoituksissa.
Ohjelma sai alkunsa Paavo Einiön vuonna 1964 Mainostelevisiolle tuottamista "Vapputansseista". Einiö kehitteli ajatusta tanssiravintoloissa suosituksi tulleista iltapäivätansseista televisiossa lauantaisin, ja ohjelma alkoikin vuonna 1970 nimellä "Päivätanssit". Pian ohjelma siirrettiin kuitenkin alkuiltaan ja sen nimi vaihdettiin "Lauantaitansseiksi".
Ohjelman musiikkisisältö oli suomalaista ja suomeksi laulettua, lukuun ottamatta kunkin jakson äänilevyltä soitettua kansainvälistä diskohittiä. Yhdessä jaksossa oli yleensä kolme laulusolistia, kaksi tunnettua ja yksi uudempi tulokas. Kerralla nauhoitettiin samana päivänä kaksi ohjelman jaksoa. Tanssijoiksi Åke Blomqvist valikoi monennäköisiä tavallisia ihmisiä eri puolilta Suomea, riippumatta tanssitaidoista. Tanssijat eivät saaneet palkkioita eivätkä edes matkakulukorvauksia. Miesten vaatetukseksi vaadittiin kokopukua.
"Lauantaitanssien" viimeinen jakso lähetettiin lauantaina 21. joulukuuta 1985. Suositun ohjelman lopettaminen herätti aikanaan suurta hämmästystä. MTV:n silloisen viihdepäällikön Päiviö Pyysalon mukaan MTV:n johdon päätös asiasta oli yksimielinen, koska ohjelman katsojaluvut olivat laskeneet ja mainostajilta oli tullut kritiikkiä ”vääränlaisista” eli mainostajien kannalta liian iäkkäistä katsojista. TV2 alkoi heti tämän jälkeen tuottaa omia tanssiohjelmiaan, ja Heikki Hietamies toteaa muistelmissaan sarkastisesti, että ”MTV antoi puolitoista miljoonaa katsojaa pois eikä saanut vaihdossa mitään”.
MTV:n arkistossa on säilynyt 1970-luvun ohjelmista yksi tai kaksi jaksoa ja 1980-luvun ohjelmista muutamia jaksoja.
Steven Adams

Steven Adams (s. 28. heinäkuuta 1993 Rotorua) on uusiseelantilainen koripalloilija, joka edustaa NBA:ssa pelaavaa Houston Rocketsia.
Pittsburghin yliopistoa vuosina 2012–2013 edustanut Adams varattiin 12:ntena . Hän on ensimmäinen ensimmäisellä kierroksella NBA:han varattu uusiseelantilaispelaaja. Varauksen teki Oklahoma City Thunder, jonka riveissä hän on kuuden kauden aikana pelannut 467 runkosarjaottelua ja 52 pudotuspeliä.
Adamsin isosisko Valerie Adams on kuulantyönnön moninkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Crescente Errázuriz

Crescente Errázuriz Valdivieso (28. marraskuuta 1839 Santiago de Chile – 5. kesäkuuta 1931) oli chileläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän kuului dominikaaneihin.
Errázuriz Valdivieso sai pappisvihkimyksensä 18. joulukuuta 1863. Hänet nimitettiin 30. joulukuuta 1918 Santiago de Chilen arkkihiippakunnan johtoon. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. tammikuuta 1919. Pääkonsekraattorina toimi Miguel Claro Vásquez, jota avustivat Eduardo Gimpert Paut ja Reinaldo Muñoz Olave. Errázuriz Valdivieso asetettiin virkaansa 29. tammikuuta. Hän kuoli 91-vuotiaana virassa.
Tomislav Koljatic Maroevic

Tomislav Koljatic Maroevic (s. 19. syyskuuta 1955 Santiago de Chile) on chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan 14. elokuuta 1987 ja nimitettiin Concepciónin (Santissima Concezionen) arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bencennan titulaaripiispaksi 27. marraskuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1998. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Jorge María Mejía.
Koljatic Maroevic sai 17. tammikuuta 2003 nimityksen Linaresin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 15. maaliskuuta.
Navarranajokoira

Navarranajokoira (, ) eli pyreneittenajokoira () tai baskienjäniskoira () on espanjalainen koirarotu. Vaikka sitä tavataan vielä nykyisin kotiseudullaan, on se lähes sukupuuton partaalla: jäljellä on kokonaisuudessaan enää alle 5 urosta ja alle 100 narttua, joista lähes kaikki Navarrassa.
Ulkomuoto.
Navarranajokoira on erittäin kevytrakenteinen eikä kovin kookas, ja se muistuttaa jonkin verran sabueso españolia. Sen keskipitkät raajat ovat hoikat ja lihakset hyvin kehittyneet, mikä tekee koirasta nopean ja ketterän juoksijan. Karvapeite on syvän punainen tai kanelinruskea valkoisin merkein, punaisen/kanelinruskean värisävyn ollessa kutakuinkin samankaltainen kuin lyhytkarvaisella ibizanpodencolla. Säkäkorkeutta ja painoa ei ole tarkkaan määritetty, koska ne molemmat vaihtelevat eri yksilöiden välillä suuresti.
Alkuperä.
Navarranajokoira on kotoisin Pohjois-Espanjan baskialueilta, lähinnä Navarrasta ja Pyreneiltä. Se jalostettiin pääasiassa jäniksen metsästykseen, ja aiemmin se oli levinnyt lähes koko maahan. Baskin kielinen nimitys "erbi txakurra" tarkoittaa sananmukaisesti "jäniskoiraa". "Registro de Raza Canina" on rekisteröinyt osan nykyisin jäljellä olevasta kannasta, jotta tallennetut sukukirjat auttaisivat rodun tilanteen seuraamiseen ja mahdolliseen laajemman tason rekisteröintiin.
Manuel Vicuña Larraín

Manuel Vicuña Larraín (20. huhtikuuta 1778 Santiago de Chile – 3. toukokuuta 1843) oli chileläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Santiago de Chilen hiippakuntaan vuonna 1803. Hänet nimitettiin Ceramuksen titulaaripiispaksi 15. joulukuuta ja Santiago de Chilen vihkipiispaksi 22. joulukuuta 1828. Hänet konsekroi piispaksi 21. maaliskuuta 1830 José Ignacio Cienfuegos Arteaga.
Vicuña Larraín sai 2. heinäkuuta 1832 nimityksen Santiago de Chilen piispaksi ja 21. toukokuuta 1840 sen ensimmäiseksi arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 21. maaliskuuta 1841. Hän kuoli 65-vuotiaana virassa.
Charles Boycott

Charles Cunningham Boycott (12. maaliskuuta 1832 Burgh St. Peter, Norfolk – 19. kesäkuuta 1897 Flixton, Suffolk) oli Irlannissa vaikuttanut englantilainen tilanhoitaja, joka joutui vuonna 1880 maanvuokraajien etuja puolustaneen Irlannin maaliiton näyttävän häirintäkampanjan kohteeksi, koska hän ei suostunut alentamaan vuokria. Hänen sukunimestään tulee sana boikotti.
Boycott oli alkujaan Ison-Britannian armeijan kapteeni. Jätettyään sotilaspalveluksen hänestä tuli vuonna 1873 Ernen jaarlin maiden tilanhoitaja Irlannin Mayossa. Hän omisti myös itse maata. Kun vuoden 1879 epäonnistunut sato näytti johtavan nälänhätään Irlannissa, maaliitto vaati alentamaan maanvuokraajien vuokria 25 prosentilla. Boycott suostui kuitenkin vain 10 prosentin alennukseen, jota pidettiin riittämättömänä. Syyskuussa 1880 maaliiton johtohahmo Charles Parnell piti puheen, jossa hän vaati käynnistettäväksi painostustoimet niitä maanomistajia ja tilanhoitajia vastaan, jotka eivät suostuneet vaadittuihin vuokranalennuksiin: väkivaltaa ei saanut käyttää, mutta kaikki yhteydenpito kyseisiin henkilöihin piti katkaista. Kun Boycott oli samoihin aikoihin yrittänyt toteuttaa häätömääräyksiä vuokransa maksamatta jättäneille alustalaisille, hänet valittiin uuden kampanjan ensimmäiseksi kohteeksi. Maaliitto kielsi ketään työskentelemästä Boycottille tai olemaan tekemisissä hänen kanssaan, hänen tilalleen ei saanut myydä elintarvikkeita jne. Pelastaakseen satonsa Boycott joutui järjestämään marraskuussa 1880 Ulsterista 50 oranialaista työmiestä sadonkorjuutöihin ja 900 sotilasta suojelemaan heitä. Saatuaan tarpeekseen Boycott päätti lopulta lähteä Mayosta. Kun hän ei saanut Dublinistakaan hotellihuonetta, hän matkusti Yhdysvaltoihin.
Maanvuokraajien olot Irlannissa helpottuivat William Gladstonen hallituksen säädettyä vuonna 1881 Land Act -lain, joka pyrki takaamaan kohtuulliset vuokrat. Boycott palasi Mayoon vuonna 1881, jossa kampanjaa häntä vastaan jatkettiin vielä jonkin aikaa, mutta pikkuhiljaa olot normalisoituivat. Hän toimi Ernen jaarlin tilanhoitajana vuoteen 1886, jolloin sai uuden tilanhoitajanpaikan Englannin Suffolkista.
Charles Boycottin nimestä johdettua verbiä "boycott" ’boikotoida’ alettiin ilmeisesti käyttää englannin kielessä jo vuoden 1880 lopussa esimerkiksi lehtikirjoittelussa. Sana levisi vähitellen laajempaan käyttöön ja muihin asiayhteyksiin.
Almedalenin politiikkaviikko

Almedalenin poliitikkoviikko - "politikerveckan -" on vuosittain Ruotsissa Gotlannin Visbyssä järjestettävä poliittinen ja yhteiskunnallinen keskustelutapahtuma heinäkuun alussa. Vuodesta 2009 lähtien tapahtuma on pidetty viikolla 27. Se on ollut esikuvana Porissa vuonna 2006 ensimmäistä kertaa järjestetylle Suomi-areenalle. Tanskassa on vastaavasti Folkemødet, Norjassa Arendalsuka ja Islannissa Fundur fólksins.
Tapahtuma sai alkunsa vuonna 1968 opetusministeri Olof Palmen Visbyssä Almedalenin puistossa pitämästä puheesta. Muiden puolueiden puheenjohtajat osallistuivat alun perin sosiaalidemokraattien järjestämään keskustelutapahtumaan ensimmäistä kertaa 1981. Vuosien kuluessa tapahtumasta on kasvanut viikon mittainen keskustelufoorumi, jossa on keskustelijoiden lisäksi tuhansia vierailijoita sekä useita satoja median edustajia. Suurimpien puolueiden puheenjohtajat saavat kukin pitää tapahtumassa yhden puheen. Eri päivinä pidettävissä puheissa kuullaan usein merkittäviä poliittisia linjauksia. Poliitikkojen lisäksi tapahtumaan osallistuu runsaasti eri kansalaisjärjestöjen edustajia sekä eri alojen lobbaajia. Vuonna 2012 tapahtumassa oli lähes 1 500 keskustelutilaisuutta, joihin osallistui yli 17 000 politiikan sekä muiden yhteiskunnallisten alojen aktiivia.
Jack Laviolette

Jean-Baptiste "Jack" Laviolette (27. elokuuta 1879 – 9. tammikuuta 1960) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Laviolette pelasi yhdeksän kautta ammattilaisena Montreal Canadiensissa ja oli niin seuran ensimmäinen kapteeni, valmentaja kuin General Managerkin.
Laviolette oli lajin ensimmäisiä ranskankielisiä tähtiä. Hän syntyi Bellevillessä Ontariossa, mutta varttui Valleyfieldissä Quebecissä. Puolustajaksi hän oli hämmästyttävä hyvä maalintekijä, mutta pysyvän jäljen kiekkohistoriaan Laviolette jätti Canadiensin kiekko-organisaation keskeisenä perustajana.
National Hockey Associationia (NHA) muodostettaessa joulukuussa 1909, , omistaja Ambrose O'Brien pyysi Laviolettea kokoamaan joukkueen ranskankielisistä pelaajista nimen "Les Canadiens" alle Montrealissa. Seitsemän vuotta myöhemmin sarjan korvasi NHL. Laviolette kokosikin pelaajiston, jossa olivat esimerkiksi tulevat Hockey Hall of Famen jäsenet Newsy Lalonde, Didier Pitre ja Georges Vezina. Jack Laviolette laski perustan ammattilaisjääkiekon menestyneimmälle seuralle.
Florencio Eduardo Fontecilla Sánchez

Florencio Eduardo Fontecilla Sánchez (22. helmikuuta 1854 Santiago de Chile – 3. maaliskuuta 1909) oli chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan diakoniksi 11. kesäkuuta 1877 ja papiksi 22. syyskuuta 1877. Hänet nimitettiin 26. kesäkuuta 1890 La Serenan hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mariano Santiago Casanova y Casanova, jota avustivat José Manuel Orrego Pizarro ja Joaquín Larraín Gandarillas. 
Fontecilla Sánchez kuoli 55-vuotiaana virassa.
Adolfo Rodríguez Vidal

Adolfo Rodríguez Vidal (20. heinäkuuta 1920 Tarragona – 8. marraskuuta 2003) oli Chilessä toiminut espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuului Opus Deihin. Hänet vihki papiksi Leopoldo Eijo y Garay 25. huhtikuuta 1948, ja hänet nimitettiin Los Ángelesin hiippakunnan johtoon 6. heinäkuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan Francisco Fresno Larraín, jota avustivat José Manuel Santos Ascarza ja Francisco de Borja Valenzuela Ríos. 
Rodríguez Vidal erosi tehtävistään piispana 19. helmikuuta 1994.
Bronisław Bernacki

Bronisław Bernacki (; 30. syyskuuta 1944 – 12. marraskuuta 2024) oli ukrainalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Julijans Vaivods 28. toukokuuta 1972. Hänet nimitettiin Odessa-Simferopolin hiippakunnan johtoon 4. toukokuuta 2002, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Marian Jaworski, jota avustivat Nikola Eterović ja Jan Olszanski.
Lähteet.
Turkinajokoira

Turkinajokoira ("Türk Kopoyları", "Zağar") on turkkilainen koirarotu, joka on nykyisin vaarassa kuolla sukupuuttoon muihin rotuihin risteyttämisen takia.
Ulkonäkö.
Turkinajokoira on keskikokoinen ja sillä on lyhyt ja sileä karvapeite. Väritys voi olla ruskea (tan), musta tai musta-ruskea (black&amp;tan). Säkäkorkeus on uroksilla noin 52,2 cm ja paino 19,5 kg; nartuilla vastaavat mitat ovat 48,8 cm ja 17,6 kg. Rodusta on olemassa kaksi eri muunnosta, sileä- ja karkeakarvainen. Jälkimmäinen kuuluu ajokoirien ns. "barak"-tyyppiin, joista eräs toinen samantyyppinen rotu on esimerkiksi bosnianajokoira.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on uskollinen, älykäs ja energinen.
Alkuperä.
Turkinajokoiran alkuperä on Keski-Aasian Horasanissa, Afganistanissa ja Iranissa, joiden alueille sitä kasvatti alun perin ajo- ja jäljestyskoiraksi turkkilainen oghuz-kansa. He toivat sen myöhemmin Anatoliaan, ja sen nykyinen kotialue on pääasiassa Manisassa ja läntisiin Taurusvuoriin kuuluvalla Bozdağ-vuorella. Turkkilaisten tutkijoiden mukaan sitä tavataan kuitenkin runsaasti myös Itä-Traakiassa, Afyonissa, Aydinissa, Bursassa, Denizlissa, Izmirissä ja Muglassa. Keski-Anatolian, Egean ja Itä-Traakian alueilla on kullakin omat paikallismuunnoksensa. "Zağar" tarkoittaa turkin kielellä ajokoiraa tai pointteria, ja rodun tehtävänä on kaniinin ja villisian metsästys.
Etymologia.
Muita nimityksiä ovat "cakir", "izsüren" ("jahtaaja"), "kopay", "kopoy" ja "tavsanci" ("jäniksenmetsästäjä").
Edward Joseph Adams

Edward Joseph Adams (s. 24. elokuuta 1944 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Hänet vihki papiksi Philadelphian arkkihiippakuntaan John Joseph Krol 16. toukokuuta 1970. Hänet nimitettiin Scalan titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Bangladeshiin 24. elokuuta 1996, ja piispaksi vihkiminen seurasi 23. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Sodano, jota avustivat Anthony Joseph Bevilacqua ja John Patrick Foley. 
Adams sai 22. elokuuta 2002 nimityksen nuntiukseksi Zimbabween, 3. syyskuuta 2007 Filippiineille ja 22. helmikuuta 2011 Kreikkaan.
Folke Rogard

Bror Axel Folke Per Rogard, e. "Rosengren" (6. heinäkuuta 1899 Tukholma – 11. kesäkuuta 1973 Tukholma) oli ruotsalainen juristi, šakinpelaaja ja šakkijärjestöissä pitkän uran luonut organisaattori. Hän toimi kansainvälisen šakkiliitto Maailman shakkiliiton (FIDE) presidenttinä 1949–1970. 
Elämänvaiheet.
Rogardin vanhemmat olivat hovioikeuden notaari Cornelius Rosengren ja Lilly Gustafson. Rogard valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1922. Hän suoritti elämäntyönsä juristina eri työnantajien palveluksessa.
Pääasiallisesti Rogard muistetaan pitkästä ja ansiokkaasta urastaan erilaisissa šakin järjestötehtävissä. Hänet valittiin Ruotsin šakkiliiton puheenjohtajaksi 1947. Hän toimi puheenjohtajana myös Tukholman šakkiliitossa vuosina 1939–1952. Hänet valittiin 1949 FIDE:n presidentiksi. Hän jatkoi tässä tehtävässä vuoteen 1970, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin Max Euwe.
Järjestöurallaan Rogard toimi tuomarina šakkikisoissa. Ansioista hänelle myönnettiin 1951 kansainvälisen tuomarin arvonimi. Pelaajana Rogard oli III luokan pelaaja eli suhteellisen heikko amatööripelaaja. Hän osallistui vuodenvaihteessa 1919–1920 pelattuun kisaan Tukholmassa, ja hänen sijoituksensa ryhmässä oli 4. Kilpailu pelattiin ruotsalaisen Ludvig Collijnin kehittämän niin sanotun Collijn-systeemin mukaisilla tasoitussäännöillä yhdessä ryhmässä. Rogard voitti kisassa 5. palkinnon. Nuorena, kuten Tukholman turnauksessa, Rogard vielä käytti nimeä Folke Rosengren. Kilpailusta on säilynyt suurmestari Akiba Rubinsteinin ja Rogardin välinen peli:
Akiba Rubinstein – Folke Rogard
1. e4 c6 2. d4 d5 3. exd5 cxd5 4. Ld3 Rf6 5. c3 Lg4 6. Db3 Dc7 7. f3 Lh5 8. Re2 Lg6 9. Lf4 Dd7 10. Lxg6 hxg6 11. Rd2 Rc6 12. O-O e6 13. Tfe1 Ra5 14. Dc2 Ld6 15. Rf1 Lxf4 16. Rxf4 Th6 17. Rd3 Rc6 18. a4 Dc7 19. Te2 Ke7 20. Tae1 Tah8 21. g3 Tc8 22. Db3 Kf8 23. Rc5 b6 24. Rd3 Kg8 25. Re3 Td8 26. Rf2 De7 27. Db5 Dd7 28. Rfg4 Rxg4 29. Rxg4 Th5 30. f4 Rb8 31. h4 Dd6 32. Re5 a6 33. Dd3 Th6 34. Kg2 a5 35. g4 Txh4 36. Kg3 Th6 37. g5 Th5 38. Rxf7 Kxf7 39. Txe6 Txg5+ 40. Kf3 Th8 41. Txd6 Th3+ 42. Kf2 ja musta luovutti (1-0).
Yksityiselämä.
Rogard avioitui useita kertoja. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli 1921–1934 Greta Santesson. Liitosta syntyi tytär 1923. Vuosina 1943–1949 hänen puolisonsa oli näyttelijä Viveca Lindfors (1920–1995). Myös tästä liitosta syntyi tytär 1944.
Carlos Silva Cotapos

Carlos Silva Cotapos (10. toukokuuta 1868 Talca – 29. syyskuuta 1941) oli chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Santiago de Chilen arkkihiippakuntaan 21. syyskuuta 1891 ja nimitettiin La Serenan hiippakunnan johtoon 20. helmikuuta 1918. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Nicotra, jota avustivat Eduardo Solar Vicuña ja Eduardo Gimpert Paut.
Silva Cotapos sai 14. joulukuuta 1925 nimityksen Talcan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 23. toukokuuta 1926. Hän erosi tehtävistään 21. tammikuuta 1939, jolloin hänet nimitettiin Myrican titulaaripiispaksi.
José Manuel Estepa Llaurens

José Manuel Estepa Llaurens (1. tammikuuta 1926 Andújar – 21. heinäkuuta 2019) oli espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihittiin papiksi Madridiin 27. kesäkuuta 1954 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Tisilin titulaaripiispaksi 5. syyskuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vicente Enrique y Tarancón, jota avustivat Marcelo González Martín ja José López Ortiz.
Estepa Llaurens sai 30. heinäkuuta 1983 nimityksen Espanjan sotilasarkkipiispaksi ja Velebusduksen titulaariarkkipiispaksi. 18. marraskuuta 1989 hän sai nimityksen Italican titulaariarkkipiispaksi, mutta hän erosi 7. maaliskuuta 1998. Hän jatkoi toimintaansa sotilasarkkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 30. lokakuuta 2003.
Estepa Llaurens ylennettiin kardinaaliksi 20. marraskuuta 2010, jolloin hänet nimitettiin San Gabriele Arcangelo all'Acqua Traversan kardinaalipapiksi. Hänet asetettiin virkaansa 29. huhtikuuta 2011. Hänellä ei kuitenkaan ollut mahdollisuutta äänestää tulevissa konklaaveissa, koska hän oli jo yli 80-vuotias kardinaaliksi päästessään.
Estepa Llaurens opiskeli filosofiaa Salamancan paavillisessa yliopistossa ja teologiaa Rooman Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa, jossa hän sai tohtorinarvon pastoraaliteologiassa. Hän sai myös lisensiaatin pastoraalisessa katekeesissa Pariisin Institut catholiquessa. Estepa Llaurens on julkaissut lukuisia kirjoja ja artikkeleita varsinkin sielunhoidosta.
Eugène Rixen

Eugène Lambert Adrian Rixen (s. 3. heinäkuuta 1944 Kelmis) on Brasiliassa toimiva belgialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 26. kesäkuuta 1970 ja nimitettiin Assisin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tabboran titulaaripiispaksi 30. marraskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. helmikuuta 1996. Pääkonsekraattorina toimi José Carlos Castanho de Almeida, jota avustivat Antônio de Souza ja Antônio Maria Mucciolo. 
Rixen sai 2. joulukuuta 1998 nimityksen Goiásin piispaksi. 21. syyskuuta 2011 hänet nimitettiin lisäksi apostoliseksi hallitsijaksi São Félixin roomalaiskatolinen alueprelatuurin. Tästä tehtävästä hän erosi 21. maaliskuuta 2012.
Ján Kozák (1954)

Ján Kozák (s. 17. huhtikuuta 1954) on slovakialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hän toimi vuosina 2013–2018 Slovakian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Kozák aloitti jalkapalloilijan uransa FK Spišská Nová Vesin juniorijoukkueessa ja pelasi myös edustusmiehistössä 1970-luvun alussa. Vuonna 1974 hän siirtyi FC Lokomotíva Košiceen, jota edusti kuuden kauden ajan. Hän siirtyi 1980 FK Dukla Prahaan, joka oli tekemässä nousua Tšekkoslovakian huipulle. Hän pelasi seurassa kaksi kautta kunnes palasi takaisin Košiceen. 
Vuonna 1986 Kozák siirtyi rautaesiripun takaa länteen ja pelasi Belgiassa RFC Seraingissa ja Ranskassa Bourges Footballin joukkueessa. Kotimaahansa ja Košiceen hän palasi vuonna 1988. Kozák lopetti uransa seurassa vuonna 1990.
Maajoukkuetasolla Kozák edusti Tšekkoslovakiaa vuosina 1976–1984 yhteensä 55 A-maaottelussa iskien niissä yhdeksän maalia. Kozák oli mukana EM-kisoissa 1980 ja MM-kisoissa 1982. 
Ura valmentajana.
Valmennusuransa Kozák aloitti tutussa FC Lokomotíva Košicessa vuonna 1993. Seura sijoittui Kozákin johdolla Slovakian liigan ensimmäisellä kaudella 1993/94 kahdeksanneksi. Kahden Lokomotíva-kauden jälkeen Kozák siirtyi paikallisvastustaja MFK Košicen peräsimeen ja luotsasi seuran Slovakian mestariksi kahdesti perättäin. Hän jätti seuran mestaruuskauden 1997/98 jälkeen.
Kozák oli muutaman vuoden sivussa valmennustehtävistä, kunnes vuonna 2002 hänestä tuli MFK Zemplín Michalovcen päävalmentaja. Hän valmensi Zemplíniä kauden 2002/03 ja FC Steel Trans Ličartovcea kauden 2004/05. MFK Košicen valmentajaksi Kozák palasi kesällä 2005. Hänen johdollaan seura voitti Slovakian cupin 2009. Kozák sai potkut seurasta tammikuussa 2010.
Huhtikuussa 2012 Kozák palasi jälleen MFK Košicen päävalmentajaksi. Kozák valmensi seuraa heinäkuuhun 2013 saakka, kunnes hänestä tuli Slovakian jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Kozákin johdolla Slovakia aloitti EM2016-karsinnat vahvasti ja teki superyllätyksen toisessa ottelussaan voittamalla Espanjan 2–1. Karsintojen lopussa Slovakian kone alkoi yskiä, mutta viimeisen kierroksen 2-4 vierasvoitto Luxemburgille riitti tuomaan maalle ensimmäisen EM-lopputurnauspaikan. 
EM-lopputurnauksessa Slovakia sijoittui alkulohkossaan kolmanneksi voitettuaan Venäjän ja pelattuaan tasan Englannin kanssa. Pudotuspeleissä Slovakian tie katkesi 3-0 tappioon Saksalle. Kozák jatkoi päävalmentajana turnauksen jälkeen ja johdatti Slovakian MM2018-karsintalohkonsa toiseksi, mikä ei riittänyt tuomaan lopputurnauspaikkaa. Kozák erosi tehtävästään lokakuussa 2018, kun Slovakia oli aloittanut Kansojen liigan heikosti kahdella tappiolla.
Ari Pokka

Opetusneuvos Ari Markus Pokka (s. 17. heinäkuuta 1960 Kemi) on Finnish Education Institutionin toimitusjohtaja. Hän on Jyväskylässä toimineen entisen Cygnaeus-lukion ja nykyisen Schildtin lukion entinen rehtori. Pokka on syntynyt Kemissä ja suorittanut ylioppilastutkinnon vuonna 1979 Rantavitikan lukiossa Rovaniemellä. Vuosina 1982–1989 hän opiskeli Jyväskylän yliopistossa pääaineenaan yleinen kirjallisuus. Filosofian kandidaatin tutkinnon Pokka suoritti 1989. 1991 Pokka toimi vierailevana apurahatutkijana Universidad Autonoma de Mexicossa. Vuosina 1992–1995 hän toimi opettajana Tervolan kansalaisopistossa, mistä tehtävästä hän siirtyi Jyväskylän Lyseon lukion aikuislinjan rehtoriksi 1995. Cygnaeus-lukion rehtoriksi hänet valittiin 1998.
Ari Pokka valittiin Keski-Suomen Rehtorit ry puheenjohtajaksi 1998 ja Suomen Rehtorit ry:n hallitukseen hänet valittiin 1999. Suomen Rehtorit ry: n hallituksessa Pokka toimi vuoteen 2007, jolloin hänet valittiin Jyväskylän kaupungin lukiotoimen johtavaksi rehtoriksi, jota tehtävää hän hoiti kaksi vuotta. Hän toimi Suomen Rehtorit ry:n puheenjohtajana vuosina 2009–2013. Heinäkuussa 2013 hänet valittiin maailman rehtorijärjestön ICP:n puheenjohtajaksi vuosiksi 2015–2016. Aikaisemmin järjestöllä on vain kerran ollut suomalainen puheenjohtaja, Antero Penttilä 1990–luvulla.
Rehtori Ari Pokka on osallistunut Suomen Rehtorit ry: n ja ICP:n edustajana lukuisiin kansallisiin ja kansainvälisiin koulutuksen kehittämistehtäviin. Kansallisessa kehittämistyössä on painopiste ollut rehtorien täydennyskoulutuksessa ja lukiokoulutuksen kehittämisessä. Rehtori Pokka toimi vuosina 2019-2020 opetus-ja kulttuuriministeriön kutsumana lukiolakia valmistelevan seurantaryhmän puheenjohtajana.
Ari Pokan kirja Huippuluokka - miten suomalaista koulua johdetaan, ilmestyi vuonna 2014. Englanninkielinen käännös ilmestyi vuonna 2015. Sitä ovat seuranneet Ukrainan kielinen painos vuonna 2017, Kiinan kielinen painos vuonna 2021, Romanian kielinen painos vuonna 2022 ja Kirgisian kielinen painos vuonna 2024. Vuonna 2025 kirjasta ilmestyy Vietnamin kielinen laitos.
Palvelusta suomalaisen koulutuksen eteen ja laajasta kansainvälisestä työstä Tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi 2022 Ari Pokalle opetusneuvoksen arvon.
Vuodesta 2019 lähtien Ari Pokka on toiminut kansainvälisen koulutusviennin palveluksessa. Hän oli asiantuntijana Edu Cluster Finlandilla Qatarin Dohaan perustettavan ensimmäisen suomalaisen lukion kehittämisessä. Vuonna 2020 hän toimi Omanin Muscatissa toimivan suomalaisen koulun lukion kehittämistehtävässä. Rehtori Pokka toimii Ukrainassa maan rehtoristandardien kehittämistyössä osana Suomen ja Ukrainan välistä "Learning Togehter" –projektia. Vuodesta 2020 lähtien Ari Pokka on toiminut Romanian Sibiussa toimivan suomalaistyylisen koulun kehittämistehtävissä ja johtokunnan jäsenenä. Hän on vastannut Buzaun ja Brasovin kaupunkien rehtorikoulutuksen toteutuksesta ja osallistunut laajasti Romanian koulutuksen kehittämiseen. Vuosina 2022-2024 hän on ollut kehittämässä Kazakstanin yliopistojen opettajakoulutuksen opetussuunnitelmia ja niinden toteuttamista.