tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suloisesti suuteleva Jumalanäiti

Suloisesti suuteleva Jumalanäiti on ortodoksinen Jumalanäitiä eli Neitsyt Mariaa esittävä ikonityyppi tai ikonityyppien yhteisnimitys, sillä nimellä tunnetaan useita sommittelultaan toisistaan poikkeavia Jumalanäidin ikonimallia. 
Tunnettuja ikoneita.
Athosvuoren Suloisesti suuteleva Jumalanäiti.
Kreikan Athosvuoren Filotheoksen luostarista tunnetaan ihmeitätekevä Suloisesti suutelevan Jumalanäidin ikoni. 
Valamon Suloisesti suuteleva Jumalanäiti.
Valamon luostarissa Heinävedellä on Athoksen ikonimallista poikkeava, myös ihmeitätekevänä kunnioitettu ikoni. Tämän pyhäinkuvan sommitelma on ikään kuin vaakasuuntainen peilikuva Vladimirin Jumalanäidin ikonista. Ikoni sijaitsi aikoinaan Laatokan Valamon pääkirkon alakirkossa. Luostarin kalustokirjassa kuvan nimenä oli "Jumalanäiti suloisesti suuteleva", josta ikonin nykynimi on peräisin. 
Valamon Suloisesti suutelevan Jumalanäidin ikonin ensimmäinen ihmeteko on kuvattu pyhän Antipa Valamolaisen elämäkerrassa ja kytkeytyy Antipan elämään Kreikan Athosvuoren alueella. Siellä paljolti erakkona eläneen Antipan huonoon kuntoon päässyttä keljaa korjaamaan saapunut, puutyötaitoinen pappi sairastui äkilliseen koleraan viidentenä päivänä töiden aloittamisesta ja jäi tiedottomana Antipan keljan luo. Antipa asetti Jumaläidin ikoninsa sairaan viereen ja meni kauemmas rukoilemaan sairaan paranemisen puolesta. Tultuaan takaisin Antipa huomasi, että sairastunut pappi oli yllättävästi parantunut ja työn touhussa. Pappi kuvasi tuntemuksiaan: Antipan ikonista oli yhtäkkiä virrannut häneen "elävöittävä, lämmin henkäys". Se paransi "aivan kuin kuolleena maanneen" papin hetkessä niin, että tämä pääsi nousemaan jaloilleen ja jatkamaan työtään. Pappi piti ikonia ihmeitätekevänä. 
Vuonna 1865 Antipa siirtyi Athokselta asumaan Laatokan Valamon Kaikkien Pyhien skiittaan eli sivuluostariin. Ihmeitätekevän ikoninsa hän lahjoitti Valamon luostarille 1881. Vuonna 1882 kuollut isä Antipa julistettiin pyhäksi 1906.
Molinin talo

Molinin talo oli Tampereella Keskustorin pohjoislaidalla Sandbergin taloa vastapäätä sijainnut korttelin kokoinen puutaloryhmä. Talon rakensi 1875 apteekkari Karl Molin. Talossa oli apteekki aina vuoteen 1908 saakka, jolloin se siirrettiin Commercen taloon. Apteekin lisäksi talossa sijaitsi eri aikoina olutkauppa, Wirtain kehruutehtaan myymälä sekä pukimoliike. Tampereen kaupunki osti 1913 Molinin talon tontteineen, ja talossa sijaitsi tämän jälkeen kaupungin rahatoimikamari ja muita virastoja.
Molinin talo purettiin 1960-luvulla, ja tämän jälkeen Keskustori ulottui yhtenäisenä Satakunnankadulle saakka. Talon paikalla on nykyisin pysäköintialue.
Ben Lovejoy

Benjamin Lovejoy (s. 20. helmikuuta 1984 Concord, New Hampshire, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana NHL-seura Dallas Starsissa.
Ura.
Lovejoy opiskeli Deerfield Academy -lukiossa ja pelasi koulun jääkiekkojoukkueessa. Montreal Canadiens tarjosi Lovejoylle NHL-sopimusta hänen kolmantena opiskeluvuotenaan, mutta hän kieltäytyi käydäkseen lukion loppuun ja kasvaakseen pelaajana. Lovejoy, jota ei ollut varattu NHL:ään, pelasi vuoden Boston Collegessa ja kolme vuotta Dartmouth Collegessa, jossa hän pelasi myös haavipalloa. Hän valmistui Dartmouthista vuonna 2007. Hänen ammattilaisuransa alkoi vain muutamien päivien päästä ja hän ehti pelata kauden aikana viisi ottelua AHL:ssä pelaavan Norfolk Admiralsin joukkueessa. Samana kesänä Lovejoy allekirjoitti sopimuksen AHL-seura Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin kanssa. Hän teki ammattilaisuransa ensimmäisen maalin Pyhän Patrickin päivänä. Lovejoy teki kauden aikana pelaamissaan 72 ottelussa 20 pistettä (2+18).
Pittsburgh Penguins.
7. heinäkuuta 2008 Lovejoy allekirjoitti ensimmäisen NHL-sopimuksensa Pittsburgh Penguinsin kanssa. 7. joulukuuta 2008 Lovejoy kutsuttiin ensimmäisen kerran NHL:ään korvaamaan Hal Gilliä. Hän teki NHL-debyyttinsä 8. joulukuuta, kun Pittsburgh hävisi Buffalo Sabresille 4–3.
Lovejoy nimettiin PlanetUSA-joukkueeseen vuoden 2009 AHL:n All-Stars-tapahtumassa 25.–26. tammikuuta DCU Centerissä, Worcesterissa.
11. huhtikuuta 2009 Lovejoy valittiin AHL:n tähdistökentälliseen ja hänet nimettiin arvokkaimmaksi puolustajaksi.
Lovejoy teki ensimmäisen pisteensä NHL:ssä syöttämällä maalin, kun Pittsburgh voitti Boston Bruinsin 6–5 22. joulukuuta 2009. Ensimmäisen maalinsa hän teki vuotta myöhemmin 22. joulukuuta 2010 laukoessaan kiekon Florida Panthersin maalivahdin Scott Clemmensenin vartioimaan maaliin. Samassa ottelussa kiekko osui hänen poskeensa aiheuttaen massiivisen turvotuksen.
Anaheim Ducks.
Työsulun vuoksi lyhyeksi jääneen kauden 2012–2013 alun jälkeen Pittsburgh kauppasi Lovejoyn Anaheim Ducksiin. Tilalle Anaheim antoi viidennen kierroksen varausvuoron .
Ennen kautta 2013–2014 Lovejoy ehti jo siirtyä vapaaksi agentiksi, mutta teki Anaheimin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen. 
3. tammikuuta 2014 Lovejoy juhlisti ensimmäisen lapsensa syntymää (s. 31.12.2013) tekemällä kaksi maalia Edmonton Oilersia vastaan. Maalit olivat alle kolmen minuutin päässä toisistaan, mikä on Anaheimin seuraennätys.
Cassadee Pope

Cassadee Pope (s. 28. elokuuta 1989 West Palm Beach, Florida) on yhdysvaltalainen pop rock -laulaja. Hän voitti "The Voice" -laulukilpailun kolmannen kauden. Ennen soolouraansa Pope perusti vuonna 2008 Hey Monday -nimisen yhtyeen, joka julkaisi debyyttialbuminsa samana vuonna. Vuonna 2012 Pope jätti yhtyeen keskittyäkseen soolouraansa. "The Voice" -kilpailun voiton myötä hän sai levytyssopimuksen Universal Music Groupin kanssa. Hänen debyyttialbuminsa, "Frame by Frame", julkaistiin lokakuussa 2013.
Mindanaonlehvi

Mindanaonlehvi ("Chloropsis flavipennis") on irenojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mindanaonlehviä tavataan Filippiineillä. Lajin kannaksi arvioidaan 1 000–2 499 yksilöä. Se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, ja on luokiteltu vaarantuneeksi.
Luoteisterritorio

Luoteisterritorio () oli Yhdysvaltojen territorio, joka määriteltiin vuonna 1787 kattamaan alue Pennsylvaniasta länteen, Ohiojoesta pohjoiseen, Mississippijoesta itään ja Suuristä järvistä etelään. Alueen oli luovuttanut Yhdysvalloille Yhdistynyt kuningaskunta vuoden 1783 rauhansopimuksella. Tätä aluetta tai osia siitä olivat tavoitelleet sekä Virginia, New York, Connecticut että Massachusetts. Lopulta alueesta tehtiin viisi uutta osavaltiota: Ohio, Indiana, Illinois, Michigan ja Wisconsin. Lisäksi Minnesota sai pienen alueen. Luoteisterritorio perustettiin niin sanotulla Luoteisalueen säännöksellä ("Northwest ordinance"), joka loi pohjan myöhempien territorioiden perustamiselle.
Palawaninlehvi

Palawaninlehvi ("Chloropsis palawanensis") on irenojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Palawaninlehviä tavataan Filippiineillä. Lajia on kuvattu melko yleiseksi eikä sen uskota olevan vaarassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viherlehvi

Viherlehvi ("Chloropsis sonnerati") on irenoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Viherlehviä tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Singaporessa ja Thaimaassa. Populaation kokoa ei tunneta, mutta sen uskotaan olevan voimakkaasti vähentyvä, minkä takia Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin erittäin uhanalaiseksi. Lajin suurimpana uhkana on häkkilinnuiksi myyminen. Se on tullut todella suosituksi 2010-luvulla, ja vuonna 2016 arvioitiin, että Sarawakista Kalimantaniin kuljetettiin 5 000 yksilöä kuukaudessa. Vielä vuosituhannen vaihteessa lintuja nähtiin toreilla vain joitakin yksilöitä.
Pikkuviherlehvi

Pikkuviherlehvi ("Chloropsis cyanopogon") on irenojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pikkuviherlehviä tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Singaporessa ja Thaimaassa. Laji on vähentynyt elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi. Se on kuitenkin yhä yleinen siellä, missä sopivia elinympäristöjä vielä on.
Sinisiipilehvi

Sinisiipilehvi ("Chloropsis cochinchinensis") on irenojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sinisiipilehviä tavataan laajalla alueella Aasian kaakkoisosissa ja sitä esiintyy useilla luonnonsuojelualueilla. Sen kanta on laskussa häkkilinnuksi pyydystämisen takia ja se luokitellaan erittäin uhanalaiseksi.
Kultaotsalehvi

Kultaotsalehvi ("Chloropsis aurifrons") on irenojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kultaotsalehviä tavataan Intian niemimaalla ja Kaakkois-Aasian pohjoisosissa. Lajin on kuvattu olevan melko yleinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sininaamalehvi

Sininaamalehvi ("Chloropsis venusta") eli aiemmalta nimeltään sumatranlehvi on irenojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sininaamalehviä tavataan Sumatralla Indonesiassa. Laji on vähentynyt suhteellisen nopeasti elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Žan Kranjec

Žan Kranjec (s. 15. marraskuuta 1992 Ljubljana) on slovenialainen alppihiihtäjä, suurpujottelun olympiamitalisti. Hän edustaa seuratasolla SD Novinaria.
Kranjec saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä 2012 ja suurpujottelussa 2013. Aikuisten MM-kilpailuissa hän sijoittui suurpujottelussa 22:nneksi Schladmingissa 2013. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli samassa lajissa 23:s. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui suurpujottelussa neljänneksi ja Åren MM-kilpailuissa 2019 viidenneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli suurpujottelussa kuudes ja parisuurpujottelussa kymmenes. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti suurpujottelussa hopeaa. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli sekä suurpujottelussa että parisuurpujottelussa kuudes. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui suurpujottelussa 11:nneksi.
Kranjec kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Kranjska Gorassa maaliskuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 23:s Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2013. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2016 oltuaan neljäs. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2017. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Saalbach-Hinterglemmin suurpujottelussa joulukuussa 2018. Hän sijoittui kolmanneksi Soldeun suurpujottelussa ja neljänneksi suurpujottelucupissa. Kaudella 2019–2020 Kranjec sijoittui kolmanneksi Söldenin ja Alta Badian suurpujotteluissa. Hän voitti Adelbodenin suurpujottelun. Suurpujottelucupissa hän oli neljäs.
Kaudella 2020–2021 Kranjec sijoittui toiseksi Santa Caterinan ensimmäisessä suurpujottelussa. Kaudella 2021–2022 hän oli kolmas Söldenin suurpujottelussa. Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Söldenin suurpujottelussa toiseksi sekä Val d'Iseren ja Alta Badian suurpujotteluissa kolmanneksi. Suurpujottelucupissa hän oli kolmas. Kaudella 2023–2024 hän oli kolmas Alta Badian molemmissa suurpujotteluissa. Hän sijoittui kolmanneksi Schladmingin suurpujottelussa. Suurpujottelucupissa hän oli viides. Kaudella 2024–2025 hän sijoittui Beaver Creekin suurpujottelussa kolmanneksi.
Euroopan cupin osakilpailuissa hän on voittanut kaksi suurpujottelukisaa.
Yaşar Doğu

Yaşar Doğu (1913 Samsun – 8. tammikuuta 1961 Ankara) oli turkkilainen vapaa- ja kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
63–87 kilogramman painoluokissa kilpaillut Doğu voitti vapaapainissa olympiakultaa Lontoossa 1948, maailmanmestaruuden vuonna 1951 ja kaksi Euroopan mestaruutta. Kreikkalais-roomalaisella painityylillä hän saavutti Euroopan mestaruuden ja EM-hopean. Turkissa järjestetään Doğun nimeä kantava painiturnaus vuosittain.
Manninen (Ypäjä)

Manninen on kylä Ypäjän länsiosassa Loimijoen eteläpuolella lähellä Loimaan rajaa.
Sijainti ja liikenne.
Mannisten lähimpiä naapurikyliä ovat Ypäjän kirkonkylä Perttula pohjoisessa ja kaakossa, Ypäjän Levä idässä ja Loimaan Kauhanoja lännessä. Etelässä kylän alue rajoittuu Someron Vilukselan ja lounaassa Loimaan Joenperän kylän takamaihin ja koskettaa myös Kosken Tl ja nykyään Loimaaseen kuuluvan entisen Mellilän kunnan alueita.
Kylän kautta kulkee Forssan ja Loimaan välinen seututie 213. Etelään, Ypäjän Kuusjoenkulmalle, johtaa paikallistietasoinen yhdystie Mannistentie.
Luonto.
Kylän alueen halki Loimijokeen laskee etelästä Loimijoen sivujoki Kuusjoki. Kylän alueelle lounaassa ja etelässä ulottuvat pieneltä osaltaan Natura 2000 -suojeluohjelmaan kuuluvat Eksyssuo ja Huhmassuo.
Historia ja kulttuuriympäristö.
Mannisten historiallinen kylätontti on sijainnut Loimijoen rannassa vastapäätä Ypäjän kirkonkylän Perttulan historiallista kylätonttia. 
Kylän lounaiskulmassa, Eksyssuohon pistävässä harjuniemekkeessä on nykyään neljän, aiemmin viiden kunnan rajapaikka Pirttiniemennokka, joka myös on ollut kolmen historiallisen maakunnan: Hämeen, Satakunnan ja Varsinais-Suomen rajapaikkana. 
Mannisten kylä yhdessä Ypäjänkylän kanssa kuului aiemmin Loimaaseen, josta se liitettiin kunnallishallinnollisesti Ypäjään vuonna 1911. Jo aiemmin nämä kylät oli liitetty Ypäjän seurakuntaan, ja Ypäjän kirkkoa kylän asukkaat olivat käyttäneet jo 1600-luvulta lähtien. 
Mannisissa on aiemmin ollut oma kansakoulu.
Tunnettuja kyläläisiä.
Tunnettuihin mannislaisiin kuuluu noita ja ennustaja Prättäkitti. jonka kerrotaan olleen Mannisten kylän Tepon talon emäntä.
Sonnentanz

Sonnentanz on itävaltalaisen dance- ja elektronista musiikkia soittavan duon, Klangkarussellin debyyttisingle. Sen julkaisi Soundcloud digitaalisesti jo syksyllä 2011. Kun kappale tuli hitti ja se sijoittui latauslistoille, se julkaistiin CD:nä saksankielisissä valtioissa 14. syyskuuta 2012. Britanniassa sekä monissa muissa valtioissa se julkaistiin 15. elokuuta 2013. Kappaleen sanoitti ja tuotti Tobias Rieser sekä Adrian Held. Kappale on päässyt kymmenen parhaan joukkoon kuudessa valtiossa (Itävalta, Belgia, Saksa, Alankomaat, Sveitsi ja Iso-Britannia). Kappaleen toinen versio, Sonnentanz (Sun Don't Shine) sisältää myös Will Heardin esittämiä vokaaleja.
Kappaleen versiolle "Sonnentanz (Sun Don't Shine)" on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin ensin videopalvelu YouTubessa 15. heinäkuuta 2013.
Levä (Ypäjä)

Levä on kylä Ypäjällä Loimijoen eteläpuolella. Kulmakuntia Levän alueella ovat Ketokylä, Jyvämäki ja Saarikko. Kylällä toimi vuoteen 2018 Levän koulu.
Historia.
Levän historiallinen kylätontti on sijainnut Levänmäellä Loimijoen rannalla, nykyisestä Leväntiestä erkanevan Levänmäentien varrella Poukkasillan kohdalla. Siellä sijainnut Levän ryhmäkylä käsitti aikoinaan satoja rakennuksia. Nykyäänkin Levänmäellä sijaitsevat Markkulan, Hossin, Rassin ja Kylä-Tuomolan talot. Kylän eteläpuolella on Levänsuo, joka Kartanonkylän kartanon aikana ojitettiin ja otettiin viljelykseen. Levänsuon eteläpuolella Uudessakylässä on vanhastaan sijainnut Köllin talo. Muista kylän vanhoista taloista ovat vielä jäljellä Lassila Levänsuon laidalla Levänmäestä kaakkoon ja Tuomola Saarikon aukean pohjoislaidalla Jyvämäen eteläpuolella.
Vaikka Levä onkin vanha talonpoikaiskylä, sen historiaan on vaikuttanut Jokioisten kartano ja siitä myöhemmin erotettu Kartanonkylän kartano. Kylän talojen ollessa erilaisessa suhteessa kartanoon osa niistä yhdistettiin kartanon maihin ja kylän takamaille Saarikkoon, Loimijoen sivujoen Kuusjoen latvoille muodostettiin Kartanonkylän kartanolle Saarikon ulkotila. Kun Kartanonkylän kartano sittemmin liitettiin uudelleen Jokioisten kartanon yhteyteen ja Jokioisten kartanon omistajaksi tuli valtio, erotettiin kartanon maista ensin 1920-luvulla vuokra-alueita, ja toisen maailmansodan jälkeen koko Saarikon ulkotilan maat käytettiin siirtoväen asuttamiseen maanhankintalain mukaisia tiloja perustamalla.
Henrik Hansen (painija)

Christian Henrik Hansen (26. toukokuuta 1920 Frederiksværk – 23. elokuuta 2010 New London, Connecticut, Yhdysvallat) oli tanskalainen vapaa- ja kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiamitalisti.
73 kilogramman painoluokassa kilpaillut Hansen voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa olympiapronssia Lontoossa 1948. EM-kilpailuissa hän sijoittui vapaapainissa viidenneksi vuonna 1949.
Perttula (Ypäjä)

Perttula on kylä Ypäjällä. Kylän alueella sijaitsee Ypäjän kirkko, ja Perttula on myös koko Ypäjän kunnan ja seurakunnan vanha nimi; nimi Ypäjä otettiin kunnan ja seurakunnan nimeksi vasta Ypäjän rautatieaseman perustamisen jälkeen, kun sen arveltiin rautatieliikennepaikkana tulevan paremmin tunnetuksi. Kylän ydinalueet ovat Loimijoen pohjoispuolella, ja kylän ympärille on muodostunut Ypäjän kirkonkylän taajama, joka ulottuu myös viereisten Levän ja Kartanonkylän kylien puolelle Kurjenmäen ja Siittolanmäen suunnissa. Perttulan kylään kuuluu eksklaavina myös Loimijoen eteläpuolella kunnan etelärajalla sijaitseva Kuusjoen kulmakunta, jossa aiemmin on ollut oma koulu.
Intianlehvi

Intianlehvi ("Chloropsis jerdoni") on irenojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään joskus omana lajinaan, joskus sinisiipilehvin alalajina.
Intianlehviä tavataan Intiassa ja Sri Lankassa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kinabalunlehvi

Kinabalunlehvi ("Chloropsis kinabaluensis") on irenojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään joskus omana lajinaan, joskus sinisiipilehvin alalajina.
Kinabalunlehviä tavataan Borneon pohjoisosissa ja sitä esiintyy Indonesiassa ja Malesiassa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Turkoosikurkkulehvi

Turkoosikurkkulehvi ("Chloropsis media") on irenojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään joskus omana lajinaan, joskus kultaotsalehvin alalajina.
Turkoosikurkkulehviä tavataan Borneossa Indonesiassa. Populaation kokoa ei tunneta, mutta vuonna 2015 yksilömäärän arvioitiin olevan vakavasti vähentymässä. Lajin arveltiin vuonna 2006 olevan yleinen Borneossa, mutta se on selvästi harvinaistunut. Laji luokitellaankin erittäin uhanalaiseksi.
Aaron Parks

Aaron Parks (s. 1983 Kalifornia) on yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän varttui 3-vuotiaasta lähtien Seattlessa ja opiskeli jo 15-vuotiaana Washingtonin yliopistossa matematiikkaa, tietojenkäsittelytiedettä ja musiikkia. Hän oli yliopistossa varhaisen pääsyn ohjelmassa, mutta 16-vuotiaana hän oli jo siirtynyt Manhattan School of Musiciin. Hän sai opetusta Kenny Barronilta, ja vuonna 2001 hänet nimitettiin American Pianists Associationin Cole Porter Fellow'ksi. Parks on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Terence Blanchardin, Joshua Redmanin, Kurt Rosenwinkelin, Christian Scottin, Gretchen Parlaton, Ambrose Akinmusiren, Kendrick Scottin, Philip Dizackin ja Mike Morenon kanssa. Parks on saanut kiittäviä arvioita "The Guardianilta" ja "The New York Timesilta". 
Syksyllä 2013 Parks julkaisi soolopianolevytyksen "Arborescence".
Raaseporin kihlakunta

Raaseporin kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Uudenmaan läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Hangon ja Tammisaaren kaupungit.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 1 704,41 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 29 679 henkeä (31.12.1939).
Lohjan kihlakunta

Lohjan kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Uudenmaan läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 2 415,54 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 56 519 henkeä (31.12.1939).
Helsingin kihlakunta

Helsingin kihlakunta (, vuodesta 1972 Vantaan kihlakunta, ) on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Uudenmaan läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Helsingin ja Porvoon kaupungit.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 3 429,47 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 97 851 henkeä (31.12.1939).
Vuonna 1946 Haaga, Huopalahti, Kulosaari, Oulunkylä ja osa Helsingin maalaiskunnasta liitettiin Helsinkiin. Samana vuonna perustettiin Tuusulan kihlakunta, johon tulivat kuulumaan Askola, Hyvinkää, Hyvinkään maalaiskunta, Kerava, Mäntsälä, Nurmijärvi, Pukkila ja Tuusula. Samalla Lohjan kihlakunnasta liitettiin Espoo, Kauniainen ja Kirkkonummi, ja vuonna 1950 vielä Siuntio. Kirkkonummi ja Siuntio liitettiin takaisin Lohjan kihlakuntaan vuonna 1956.
Kihlakunta jaettiin uudelleen vuonna 1959, jolloin Pornainen, Porvoon maalaiskunta ja Sipoo muodostivat Porvoon kihlakunnan. Vuonna 1966 Espoo ja Kauniainen muodostivat puolestaan Espoon kihlakunnan. Kihlakuntaan jäi tämän jälkeen enää Helsingin maalaiskunta, joka muutti vuonna 1972 nimensä Vantaaksi. Tuolloin myös kihlakunnan nimeksi tuli Vantaan kihlakunta.
Pernajan kihlakunta

Pernajan kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Uudenmaan läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Loviisan kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 3 842,16 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 72 842 henkeä (31.12.1939).
Ahvenanmaan kihlakunta

Ahvenanmaan kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Ahvenanmaan maakunnassa. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Ahvenanmaan kunnista ainoastaan Maarianhaminan kaupunki ei kuulunut kihlakuntaan. Kihlakunnan maapinta-ala oli 1 478,21 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 25 550 henkeä (31.12.1939).
Ahvenanmaan kihlakunta oli yksi kuudesta Turun läänin eteläisen vaalipiirin 1906-1994 kihlakunnasta. Ennen eduskuntavaaleja 1907 talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet valittiin kihlakunnan käsittävästä vaalipiiristä.
Petsamon kihlakunta

Petsamon kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Lapin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 31 071,40 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 8 537 henkeä (31.12.1939).
Kittilän kihlakunta

Kittilän kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Lapin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 38 611,07 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 19 740 henkeä (31.12.1939).
Kemin kihlakunta

Kemin kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Lapin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Kemin ja Tornion kaupungit.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 40 507,32 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 87 158 henkeä (31.12.1939).
Saloisten kihlakunta

Saloisten kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Oulun läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Raahen kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 6 270,91 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 67 131 henkeä (31.12.1939).
Haapajärven kihlakunta

Haapajärven kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Oulun läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 7 077,57 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 56 254 henkeä (31.12.1939).
Kajaanin kihlakunta

Kajaanin kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Oulun läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Kajaanin kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 21 458,10 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 67 350 henkeä (31.12.1939).
Kajaanin kihlakunnan ja siihen kuulumattoman Kajaanin kaupungin aluetta vastasi Kainuun maakunta ennen Vaalan siirtymistä Pohjois-Pohjanmaan maakuntaan vuoden 2016 alussa.
Oulun kihlakunta

Oulun kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Oulun läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Oulun kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 23 314,32 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 93 653 henkeä (31.12.1939).
Hauhon kihlakunta

Hauhon kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta. Vuodelta 1431 Hauhon kihlakunnan tuomarina mainitaan Nils Olofinpoika Tavast ja 1500-luvun lopulta sekä 1600-luvun alusta Henrik Pietarinpoika Rapala voutina, lainlukijana ja tuomarina. Kihlakuntajako Hämeen läänissä uudistettiin vuonna 1869. Yksi uusista kihlakunnista oli Hauhon kihlakunta, johon kuuluivat Hauhon, Hattulan, Vanajan, Lopen, Janakkalan ja Hausjärven pitäjät, Hämeenlinnan maaseurakunta sekä Tuuloksen, Tyrvännön ja Rengon kappelit. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Hämeenlinnan kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 3 012,26 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 58 301 henkeä (31.12.1939).
Jämsän kihlakunta

Jämsän kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Hämeen läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 3 535,68 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 42 729 henkeä (31.12.1939).
Ruoveden kihlakunta

Ruoveden kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Hämeen läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 3 495,46 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 42 275 henkeä (31.12.1939).
Pirkkalan kihlakunta

Pirkkalan kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Hämeen läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Tampereen kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 2 054,63 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 50 525 henkeä (31.12.1939).
Tammelan kihlakunta

Tammelan kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Hämeen läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 3 297,00 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 68 034 henkeä (31.12.1939).
Tammelan kihlakunnan nimenä oli aiemmin Sääksmäen kihlakunta ja myöhemmin Sääksmäen alinen kihlakunta.
Heinolan kihlakunta

Heinolan kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Mikkelin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Heinolan kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 4 272,94 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 43 541 henkeä (31.12.1939).
Mikkelin kihlakunta

Mikkelin kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Mikkelin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Mikkelin kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 3 378,13 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 36 440 henkeä (31.12.1939).
Juvan kihlakunta

Juvan kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Mikkelin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 4 604,11 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 46 521 henkeä (31.12.1939).
Rantasalmen kihlakunta

Rantasalmen kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Mikkelin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Savonlinnan kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 5 151,32 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 54 123 henkeä (31.12.1939).
Rajajoen kihlakunta

Rajajoen kihlakunta (, vuoteen 1937 Äyräpään kihlakunta, ) on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Viipurin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 1 494,12 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 31 428 henkeä (31.12.1939).
Vuoteen 1937 asti kihlakunta tunnettiin Äyräpään kihlakuntana, jolloin siihen kuuluivat yllä mainittujen kuntien lisäksi myös Muolaa, Äyräpää ja Heinjoki. Vuonna 1937 muodostettiin Viipurin kihlakunta, johon nämä kolme kuntaa liitettiin. Äyräpään kihlakunnan jäljelle jääneen osan nimeksi muutettiin Rajajoen kihlakunta.
Sortavalan kihlakunta

Sortavalan kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Viipurin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Sortavalan kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 1 879,00 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 42 387 henkeä (31.12.1939).
Käkisalmen kihlakunta

Käkisalmen kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Viipurin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Käkisalmen kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 2 453,14 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 48 200 henkeä (31.12.1939).
Rannan kihlakunta

Rannan kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Viipurin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 1 758,95 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 44 674 henkeä (31.12.1939).
Viipurin kihlakunta

Viipurin kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Viipurin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Viipurin kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 2 381,98 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 51 376 henkeä (31.12.1939).
Jääsken kihlakunta

Jääsken kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Viipurin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 3 597,14 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 79 993 henkeä (31.12.1939).
Aldo Giordano

Aldo Giordano (20. elokuuta 1954 Cuneo – 2. joulukuuta 2021) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kirkon diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi Cuneon hiippakuntaan 28. heinäkuuta 1979 ja nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Venezuelaan sekä Tamadan titulaariarkkipiispaksi 26. lokakuuta 2013. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pietro Parolin, jota avustivat Giuseppe Cavallotto ja Celestino Migliore.
Vi Redd

Vi Redd (20. syyskuuta 1928 Los Angeles, Kalifornia – 6. helmikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen bop-pohjaista jazzia esittänyt alttosaksofonisti ja laulaja. Hän on rumpali Alton Reddin tytär. Hän soitti Las Vegasissa vuonna 1962 ja teki yhteistyötä Earl Hinesin kanssa 1964. Hän myös johti 1960-luvun puolessavälissä yhtyettä San Franciscossa rumpalipuolisonsa Richie Goldbergin kanssa. Hänen muita yhteistyökumppaneitaan olivat Max Roach, Dizzy Gillespie ja Count Basie.
Vuonna 1969 Redd asettui Los Angelesiin, jossa hän keikkaili paikallisesti satunnaisesti ja työskenteli opetustehtävissä. Hän levytti kokoonpanon johtajana albumeita United Artistsille (1962) ja Atco Recordsille (1962–1963). Hän esiintyi myös Gene Ammonsin ja Dexter Gordonin albumilla "The Chase!" (1970) sekä Marian McPartlandin albumilla "Now's the Time" (1977).
Mustavuoren rautatietunneli II

Mustavuoren rautatietunneli II tai Ylämäen rautatietunneli on rautatietunneli Suonenjoella Pieksämäen–Kuopion rataosalla. Tunnelin pituus on 373 metriä, ja se on valmistunut vuonna 1966.
Porin työväentalo

Porin työväentalo eli Torppa oli vuonna 1893 rakennettu työväentalo Porissa. Se sijaitsi kaupungin keskustassa Länsipuiston ja Annankadun kulmassa. Puurakenteinen arkkitehti K. F. Erikssonin suunnittelema työväentalo purettiin vuonna 1973.
Historia.
Vuonna 1887 perustetun Porin työväenyhdistyksen rakentamassa talossa oli alun perin juhlasali esiintymislavoineen sekä ravintolatilat ja biljardihuone. Vuonna 1921 rakennusta laajennettiin, jolloin valmistuivat uusi ravintola ja keittiö sekä viisi uutta toimistohuonetta. Peruskorjaus suoritettiin 1951. Poliittisten tilaisuuksien lisäksi Torppa tuli vuosikymmenten saatossa tunnetuksi muun muassa suosittuna tanssi- ja konserttipaikkana, jossa esiintyi kotimaisten huippuartistien ohella myös tunnettuja ulkomaisia nimiä. 
Sisällissodan aikana Torppa oli Porin punakaartin päämajana. Jatkosodan vuosina taloa pitivät hallussaan Porin lentokenttää tukikohtanaan käyttäneet natsi-Saksan joukot. Porin Työväentalo toimi myös urheilutilana, talossa järjestettiin erityisesti voimailu- ja kamppailulajien kilpailuja. Porin Pyrinnön urheilijat käyttivät työväentalon salia harjoituspaikkanaan, lisäksi talossa sijaitsi muun muassa Porin Pallo-Tovereiden toimisto. Porin Työväen Teatterin näyttämönä Torppa oli vuosina 1918–1931. 
Purkaminen.
Porin työväentalo purettiin 1973. Seuraavana vuonna sen paikalle valmistui seitsenkerroksinen asuinrakennus sekä kaksikerroksinen kokoushuoneisto juhlasaleineen. Porin Työväenyhdistys luopui kiinteistöistä vuonna 1993. Annankadun varrella olevan rakennuksen seinässä on kuvanveistäjä Aarne Elomaan vuonna 1979 paljastettu työväentalon muistoreliefi. Porin työväentalon esineistöä on nähtävillä Tampereella Työväenmuseo Werstaassa.
Ylä-Vuoksi

Ylä-Vuoksi oli Imatralla vuosina 1927–1993 ilmestynyt sanomalehti. Vuonna 1993 se yhdistyi "Etelä-Saimaaseen".
Imatralaiset Salomon ja Antti Immonen perustivat "Ylä-Vuoksen" kuopiolaisen liikemiehen Otto Piisisen aloitteesta. Lupaavan alun jälkeen alkaneen alamäen käänsi nousuun päätoimittaja F. O. Virtanen, jonka aikana perustettiin oma kirjapaino. Ilmestymiskertojen lisääntyessä "Ylä-Vuoksesta" pyrittiin kehittämään täyden palvelun sanomalehteä.
Toisen maailmansodan jälkeen muotoutuneeseen lehden levikkialueeseen kuuluivat Imatran lisäksi Joutseno, Rautjärvi ja Ruokolahti. Vuonna 1947 "Ylä-Vuoksi" ja sen kirjapainoyhtiö siirtyivät lappeenrantalaisen "Etelä-Saimaan" lehtiyhtiön omistukseen. Imatralaislehti keskittyi vähitellen paikalliseen tiedonvälitykseen ja jätti kotimaan- ja ulkomaanuutiset muille tiedotusvälineille.
Ahdas markkina-alue asetti "Ylä-Vuokselle" omat rajoituksensa, mutta sen lakkauttaminen vuonna 1993 johtui ensi sijassa yhtiön päälehden "Etelä-Saimaan" vaikeasta taloudellisesta tilanteesta. "Ylä-Vuoksen" tilalle perustettiin "Etelä-Saimaan" Imatran toimitus, mutta tavoitellut synergiaedut jäivät saavuttamatta. Lakkauttamisesta hyötyi ilmaisjakelulehti "Uutisvuoksi", joka lisäsi ilmestymiskertojaan ja muuttui "Ylä-Vuoksen" kaltaiseksi Imatran paikallislehdeksi.
"Ylä-Vuoksi" ilmestyi aluksi kerran, vuosina 1935–1936 kahdesti, vuosina 1937–1940 kolmesti, vuosina 1940–1955 neljästi ja vuodesta 1956 lähtien kuudesti viikossa. Lehden levikki nousi 1980-luvulla yli 15 000 kappaleen. Päätoimittajana työskentelivät Milka Miettinen (1927), Heikki Halonen (1928), Kalle Ikonen (1928–1930), F. O. Virtanen (1930–1947), Tauno Lautamatti (1947–1950), T. K. Hyyppä (1950), Eero Soini (1950–1952), Marjaana Soini (1952), Uljas Apila (1952–1961), Jori Ilanko (1961–1968), Erkki Vaalama (1968–1983) ja Markku Soikkeli (1983–).
Autobahn A3 (Sveitsi)

Autobahn A3 on moottoritie Sveitsissä. 
Reitti.
A3 kulkee pohjoisen Sveitsin poikki. Tie alkaa Baselista Ranskan rajalta ja läheltä Saksan rajaa päättyen Melsiin, Sargansin lähelle, Liechtensteinin rajalla. Baselissa A3 liittyy Ranskan moottoritiehen A35. A3 kulkee suurelta osin kansallisen valtatien N3 reittiä (). 
Autobahn A3 kulkee samaa reittiä muiden moottoriteiden kanssa:
A3:lle on Zürichissä liityntätie, joka on numeroitu A3:n perusteella:
Saksan moottoritie A861 liittyy A3:een Rheinfeldenissä. Moottoritie A53 liittyy A3:een Reichenburgin liittymässä Benkenissä. A3 päättyy liittyen moottoritiehen A13.
A3 kulkee seitsemän kantonin alueella. Tie on koko matkaltaan vähintään 4-kaistainen. Moottoritien pituus on noin 180 kilometriä.
Liikennemäärät.
A3:n liikennemäärät ovat suurimpia Zürichin ja Baselin ympäristössä. Baselin itäpuolella Muttenzissa keskimääräinen vuorokautinen moottoriajoneuvomäärä oli vuonna 2011 noin 128 000 ajoneuvoa. Zürichin luoteispuolella Weiningenissa sijaitsevan Limmatthaler Kreuzin liittymän ja Mülligenissä sijaitsevan Birrfeldin liittymän välillä keskimääräinen vuotuinen liikennemäärä on yli 120 000 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Åbo Morgonblad

Åbo Morgonblad oli Adolf Ivar Arwidssonin perustama suomalainen sanomalehti. Lehti alkoi ilmestyä vuoden 1821 alussa, ja se lakkautettiin syyskuussa 1821. Se oli ensimmäinen lehti, joka Suomessa käsitteli poliittisia ja sosiaalisia kysymyksiä.
Lehti oli suunnattu aiempia julkaisuja laajemmalle lukijakunnalle.
Afterglow (Wilkinsonin kappale)

Afterglow on brittiläisen musiikkituottaja Wilkinsonin kappale. Kappale sisältää myös Becky Hillin esittämiä kreditoimattomia vokaaleja. Sen julkaisi RAM Records 13. lokakuuta 2013 artistin debyyttialbumin, Lazers Not Includedin viidentenä singlenä. Kappale pääsi Britannian singlelistan 8. sijalle sekä saavutti UK Dance Chartin kärkisijan 20. lokakuuta 2013.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus - single
Digitaalinen lataus - EP
Digitaalinen lataus - Beatport edition
12" vinyl
Elof

Elof on pääasiassa ruotsalainen miehen etunimi.
Nimen alkuperästä on useita selityksiä. Sitä on arveltu lyhentymäksi nimestä "Egilolf", joka merkitsee "miekkasutta", tai toisen selityksen mukaan kyseessä on Olaf-nimen (Olavi) muunnos. Nimen on myös arveltu johtuvan muinaisskandinaavisesta nimestä "Eileifr", joka merkitsee "ikuista perillistä." Brittein saarilla se on kuitenkin käsitetty latinalaisen Elophius-nimen muunnokseksi. Tämä nimi on ollut eräällä skotlantilaisella tai irlantilaisella marttyyrillä, joka surmattiin Julianus Apostatan aikaisissa vainoissa.
Suomessa nimi Elof on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 572 henkilölle. Vuodesta 2015 lähtien Elofin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 22. tammikuuta. Sitä ennen nimipäivä oli 23. joulukuuta.
Kurt Oppelt

Kurt Oppelt (18. maaliskuuta 1932 Wien – 16. syyskuuta 2015 Orlandon lähistö, Florida, Yhdysvallat) oli itävaltalainen taitoluistelija. Hän kilpaili vuoden 1952 talviolympialaisissa Oslossa ja vuoden 1956 talviolympialaisissa Cortina d’Ampezzossa. Oslossa hän jäi 11. sijalle miesten yksinluistelussa ja yhdeksänneksi pariluistelussa. Cortina d’Ampezzossa hän voitti kultaa pariluistelussa Sissy Schwarzin kanssa.
Oppelt kilpaili useissa taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa ja sai pariluistelussa pronssia (1954), hopeaa (1955) ja voitti lopulta kultaa (1956). Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sai pronssia (1953), hopeaa (1954) ja voitti kultaa (1956) Sissy Schwarzin kanssa.
Ivan Perrillat Boiteux

 
Ivan Perrillat Boiteux (s. 28. joulukuuta 1985 Annecy) on ranskalainen maastohiihtäjä. Hän osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa maastohiihdon maailmancupissa joulukuussa 2008. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kahdeskymmenes sija kolmenkymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa Davosissa joulukuussa 2013. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Perrillat Boiteux hiihti ankkuriosuuden Ranskan yhdeksänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Sotšin olympialaisissa 2014 Perrillat Boiteux hiihti ankkuriosuuden Ranskan pronssia saavuttaneessa viestijoukkueessa ja oli kolmastoista 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa.
Hänen pituutensa on 172 senttimetriä ja painonsa 65 kiloa.
Sissy Schwarz

Elisabeth "Sissy" Schwarz ("Bollenberger"; s. 19. toukokuuta 1936 Wien) on itävaltalainen entinen taitoluistelija. Hän kilpaili vuoden 1952 talviolympialaisissa Oslossa ja vuoden 1956 talviolympialaisissa Cortina d'Ampezzossa. Oslossa hän jäi naisten yksinluistelussa 19. sijalle ja pariluistelussa yhdeksänneksi. Cortina d'Ampezzossa hän voitti kultaa pariluistelussa. Hänen parinsa oli Kurt Oppelt.
Schwarz sai taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia (1954), hopeaa (1955) ja voitti lopulta kultaa (1956). Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sai pronssia (1953), hopeaa (1954) ja kultaa (1956).
Tobias Haug

Tobias Haug (s. 25. kesäkuuta 1993) on saksalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä. Haug osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa maailmancupissa tammikuussa 2013 Klingenthalissa. Hänen paras saavutuksensa maailmancupissa on neljästoista sija normaalimäen sprinttikilpailussa Seefeldissä tammikuussa 2014. Haugin pituus on 176 senttimetriä ja paino 62 kiloa. Hänen valmentajanaan toimi Klaus Edelmann.
Joulukuussa 2017 Haug ilmoitti lopettavansa aktiiviuransa yhdistetyssä.
Jon Appleton

Jon Howard Appleton (4. tammikuuta 1939 – 30. tammikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän opetti Dartmouth Collegessa, Ruotsissa, Moskovassa, Massachusetts Institute of Technologyssa ja Keion yliopistossa (Tokio). Hän oli mukana kehittämässä Synclavier-soitinta. Vuonna 2003 hän sai Yhdysvaltain elektroakustisen musiikin seuran palkinnon elinaikaisista saavutuksista.
Elektroakustisten teosten lisäksi Appleton sävelsi myös muun muassa piano- ja kamarimusiikkia. Hänen teoksiaan esitettiin eri puolilla maailmaa, ja hän toimi myös kirjailijana. Hänen kirjallisten julkaisujensa joukossa on "Twenty-First Century Musical Instruments: Hardware and Software" (1989). Hän myös toimitti Ronald Pereran kanssa julkaisun "The Development and Practice of Electronic Music" (1975) ja kirjoitti esipuheen Barry Schraderin kirjaan "Introduction to Electroacoustic Music" (1982).
Langenwaldschanze

Langenwaldschanze on hyppyrimäki Schonach im Schwarzwaldissa Saksassa. Siinä järjestetään enimmäkseen yhdistetyn maailmancupin osakilpailuja, jotka tunnetaan nimellä Schwarzwaldpokal.
Historia.
Lokakuussa 1924 päätettiin rakentaa hyppyrimäki Schonach im Schwarzwaldiin. Seuraavana talvena uusi hyppyrimäki valmistui Langenwaldiin ja avajaisissa hypättiin mäkiennätykseksi 27 metriä. Ensimmäinen remontointi tehtiin vuosina 1931–1932. Seuraava remontointi tehtiin vuonna 1937.
Toisen maailmansodan jälkeen Langenwaldschanze rakennettiin kokonaan uudelleen vuonna 1955, ja sitä remontoitiin vuosina 1963, 1967 ja 1972. Ensimmäinen yhdistetyn Schwarzwaldpokal-kilpailu järjestettiin vuonna 1967.
Langenwaldschanzessa on järjestetty hiihdon nuorten MM-kilpailut vuosina 1981 ja 2002, molemmilla kerroilla mäkeä remontoitiin ennen MM-kilpailuja. Vuoden 1981 MM-kilpailuissa mäen K-piste sijaitsi 89 metrissä ja vuoden 2002 MM-kilpailuissa K-piste sijaitsi 90 metrissä ja HS-piste 96 metrissä. Vuoden 1981 nuorten maailmanmestaruuden voitti Matti Nykänen ja vuoden 2002 nuorten maailmanmestaruuden voitti Janne Happonen ja joukkuekilpailun voitti Suomi joukkueella Janne Happonen, Harri Olli, Arttu Lappi ja Akseli Kokkonen.
Turvatakseen yhdistetyn maailmancuposakilpailut syksyllä 2009 tehtiin päätös Langenwaldschanzen suurentamiseksi K95 HS106 kokoiseksi. Keväällä 2010 aloitettiin uuden mäen rakennustyöt, jossa hyppyrin keulaa siirrettiin 7 metriä taaksepäin ja alastulorinteen profiilia suurennettiin. Vain yhdeksän kuukautta rakentamistöiden aloittamisesta uudistuneen Langenwaldschanzen avajaisia vietettiin 5. tammikuuta 2011. Kesän 2020 mäkisertifionnissa se kuitenkin sertifioitiin takaisin K90 HS100 kokoiseksi.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 111,0 metriä on hypännyt Ryōta Yamamoto.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 98,0 metriä on hypännyt Anette Sagen, epävirallisen mäkiennätyksen 102,0 metriä on hypännyt Gyda Westvold Hansen.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1994

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1994 olivat järjestyksessään 17. nuorten MM-kisat. Ne järjestettiin Tšekin Frydek-Mistekissä ja Ostravassa. Kisat voitti Kanada ja hopeaa sai Ruotsi. Kisojen kolmas oli Venäjä. Suomen sijoitus oli kisoissa neljäs. Isäntämaa Tšekki peri Tšekkoslovakian paikan pääsarjassa, Slovakia puolestaan joutui aloittamaan C-sarjasta.
Turnaus.
"Sveitsi putosi B-sarjaan."
Lopputulokset.
MM-Taso
B-sarja
C-sarja
Nokileiju

Nokileiju ("Artamus fuscus") on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Nokileijua tavataan Intian niemimaalla, Etelä-Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa. Lajin on kuvattu olevan levinneisyysalueensa itäosissa, melko yleinen keskiosissa ja harvinainen muualla. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pääskyleiju

Pääskyleiju ("Artamus leucorynchus") on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pääskyleijua tavataan laajalla alueella Australiassa, Oseaniassa ja Kaakkois-Aasiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Maynard Ferguson

Maynard Ferguson (4. toukokuuta 1928 Verdun, Quebec, Kanada – 23. elokuuta 2006 Ventura, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalainen jazz-trumpetisti. Hän johti omaa big bandia Montrealissa ennen lähtöään Yhdysvaltoihin vuonna 1949. Siellä hän soitti Boyd Raeburnin, Jimmy Dorseyn ja Charlie Barnetin kanssa. Vuonna 1950 hän liittyi Stan Kentonin Innovations Orchestraan, jossa hänestä tuli tähti. Hän tuli tunnetuksi kyvystään soittaa hyvin korkeita ääniä. Vuonna 1953 hän lähti Kentonin kokoonpanosta Los Angelesin studioihin. Kolme vuotta myöhemmin hän johti all-star-kokoonpanoa Birdland Dreamband. Vuonna 1957 hän perusti tavallisen big bandin, joka toimi vuoteen 1965 saakka. Yhtye levytti säännöllisesti Roulette Recordsille. Fergusonin kanssa tekivät yhteistyötä muiden muassa Slide Hampton, Don Ellis, Don Sebesky, Willie Maiden, John Bunch, Joe Zawinul, Joe Farrell, Jaki Byard, Lanny Morgan, Rufus Jones, Bill Berry ja Don Menza. 
Myöhemmin Ferguson muun muassa vietti aikaa Intiassa ja perusti uuden yhtyeen Englannissa. Muutettuaan takaisin Yhdysvaltoihin Ferguson siirtyi vuonna 1974 urallaan enemmän kohti kaupallisuutta. Hän levytti vuoden 1983 sessiossa vielä bopia, mutta siirtyi funkiin High Voltage -yhtyeen kanssa (1987–1988) ennen paluutaan jazziin Big Bop Nouveau Bandin kanssa. Hän kiersi tämän kokoonpanon kanssa maailmaa, kunnes kuoli munuaisten ja maksan vajaatoimintaan.
Celebesinleiju

Celebesinleiju ("Artamus monachus") on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Celebesinleijua tavataan Indonesiassa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Papuanleiju

Papuanleiju ("Artamus maximus") on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Papuanleijua tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Uudenbritannianleiju

Uudenbritannianleiju ("Artamus insignis") eli aiemmalta nimeltään uudenenglanninleiju on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Uudenbritannianleijua tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Don Menza

Don Menza (s. 22. huhtikuuta 1936 Buffalo, New York) on yhdysvaltalainen jazz-tenorisaksofonisti. Hän aloitti soittimensa soittamisen 13-vuotiaana. Hän teki yhteistyötä Maynard Fergusonin kanssa (1960–1962) solistina sekä sovittajana ja vietti lyhyen ajan Stan Kentonin kanssa. Hän myös johti vuoden ajan kvintettiä Buffalossa ennen asumistaan Saksassa vuosina 1964–1968. Tämän kauden jälkeen Menza soitti Yhdysvalloissa Buddy Richin big bandin kanssa ja levytti tunnetun soolon "Channel One Suite".
Menza asettui Kaliforniaan. Hän jatkoi uraansa tekemällä yhteistyötä Elvin Jonesin ja Louie Bellsonin kanssa. Hän levytti oman kokoonpanonsa johtajana Saballe Saksassa (1965), Discwasherille (1979), Realtimelle (1981) ja Palo Altolle (1981).
Megadethin rumpalina toiminut Nick Menza on Don Menzan poika.
Bill Holman

Bill Holman (21. toukokuuta 1927 Olive, Kalifornia – 2024) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän soitti myös tenorisaksofonia, mutta tuli tunnetuksi erityisesti sovittajana. Hän teki vuosina 1950–1951 yhteistyötä Charlie Barnetin kanssa ja sai mainetta Stan Kentonille tekemiensä sovitusten (1952–1956) ansiosta. 1960-luvulla Holman keskittyi studiotyöhön, mutta hän myös kirjoitti vuosien varrella Woody Hermanille, Maynard Fergusonille, Gerry Mulliganille, Count Basielle, Buddy Richille ja muille.
Holman johti omaa osa-aikaista big bandia Los Angelesin seudulla vuodesta 1975. Hän levytti johtajana useille levy-yhtiöille. Hän esiintyi myös sovittajana Natalie Colelle albumilla "Unforgettable... with Love" (1991).
Holman voitti urallaan kolme Grammy-palkintoa. Hän sai 2010 NEA Jazz Master -tittelin.
Lappeen kihlakunta

Lappeen kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Viipurin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Lappeenrannan kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 3 658,24 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 58 686 henkeä (31.12.1939).
Vehmaan kihlakunta

Vehmaan kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Turun ja Porin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan ulkopuolella oli Uudenkaupungin kaupunki. Kihlakunnan maapinta-ala oli 1 635,50 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 30 736 henkeä (31.12.1939).
Vehmaan kihlakunta oli yksi kuudesta Turun läänin eteläisen vaalipiirin 1906-1994 kihlakunnasta. Ennen eduskuntavaaleja 1907 talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet valittiin kihlakunnan käsittävästä vaalipiiristä.
Mynämäen kihlakunta

Mynämäen kihlakunta () on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Turun ja Porin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 1 331,80 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 20 428 henkeä (31.12.1939).
Kuninkaallisessa kirjeessä 16. elokuuta 1693 määrättiin kihlakuntaan kuuluviksi seuraavat pitäjät ja kappeliseurakunnat:
Mynämäen kihlakunta oli yksi kuudesta Turun läänin eteläisen vaalipiirin 1906-1994 kihlakunnasta. Ennen eduskuntavaaleja 1907 talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet valittiin kihlakunnan käsittävästä vaalipiiristä.