tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Codex Ephraemi Rescriptus

Codex Ephraemi eli Codex Ephraemi Rescriptus (Gregory–Aland nro C tai 04) on pergamentille kirjoitettu kreikankielinen Raamatun käsikirjoitus 400-luvulta. Käsijoitusta säilytetään Ranskan kansalliskirjastossa. Enin osa käsikirjoitusta poistettiin pesemällä ja raaputtamalla 1100-luvulla, jotta saatiin tilaa joillekin Efraim Syyrialaisen kirjoitelmille. Tästä tulee myös koodeksin nimi. Samassa yhteydessä suurin osa alkuperäisistä pergamenteista katosi.
Koodeksi kuuluu Raamatun neljän merkittävän käsikirjoituksen joukkoon, yhdessä Codex Vaticanuksen, Codex Sinaiticuksen ja Codex Alexandrinuksen kanssa.
Rakenne.
Alun perin koodeksi on sisältänyt kokonaisen kreikankielisen Raamatun, mutta koska alkuperäinen koodeksi purettiin, ja osa sen pergamenteista käytettiin uudelleen pyhän Efraimin kirjoituksiin, suuri osa tekstistä on kadonnut. Vanhasta testamentista on jäljellä ainoastaan 64 sivua ja Uudesta testamentista 145 sivua (288 alkuperäisestä). Sivut jakautuvat tasaisesti ja lähes jokaisesta Uuden Testamentin kirjasta on säilynyt katkelmia, mutta ainuttakaan kirjaa ei ole säilynyt kokonaisena.
Aiheesta muualla.
Digitoitu verkkoversio koodeksista, Ranskan kansalliskirjasto
Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2014

Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2014 pelattiin Puolassa 30. elokuuta – 21. syyskuuta. Karsinnat ja lopputurnaus mukaan lukien kilpailuun osallistui kaikkiaan 144 joukkuetta, isäntäjoukkueelle oli paikka lopputurnauksessa automaattisesti, mutta kaikki muut, mukaan lukien hallitseva maailmanmestari Brasilia, joutuivat hakemaan paikkaa maanosien mestaruuskilpailuista tai erillisistä karsintakilpailuista. Lopputurnaukseen osallistui lopulta 24 joukkuetta. Suomen sijoitus kisoissa oli kaikkien aikojen toistaiseksi paras, yhdeksäs sija. Mestaruuden voitti isäntäjoukkue Puola, joka hävisi vain yhden kolmestatoista pelaamastaan ottelusta. Loppuottelussa kaatui Brasilia erin 3–1.
Toinen kierros.
Jatkolohkossa E pelaavat alkulohkojen A ja D neljä parasta joukkuetta. F jatkolohkon muodostavat vastaavasti lohkojen B ja C neljä parasta. Alkulohkossa pelatut keskinäiset ottelut lasketaan mukaan jatkolohkon taulukkoon, eivätkä jatkoon päässeet joukkueet kohtaa toistamiseen tällä kierroksella. Kummankin jatkolohkon kolme parasta jatkavat kolmannelle kierrokselle.
Kolmas kierros.
Jatkolohkojen voittajat sijoitetaan eri puolivälierälohkoihin. Kakkosten ja kolmosten paikat eri lohkoissa arvotaan. Lohkojen kaksi parasta jatkavat välieriin, lohkokolmoset pelaavat ottelun turnauksen viidennestä sijasta.
Intianmuurahaiskäpy

Intianmuurahaiskäpy ("Manis crassicaudata") on Intiassa ja sen lähialueilla elävä muurahaiskäpylaji.
Se on suuri, pyöreämuotoinen muurahaiskäpy, joka painaa yleensö 10–16 kg. Se kasvaa 60–75 cm pitkäksi, minkä lisäksi häntä on 40–45 cm pitkä. Koiraat ovet suurempia kuin naaraat. Eläimen ihoa peittävät suurikokoiset suomut muualla paitsi vatsassa ja säärten sisäpinnoilta. Suomuja on kaikkiaan 160–200, ja lähes puolet niistä on hännässä. Suurimmat suomut ovat 7 cm pitkiä.
Intianmuurahaiskäpyä tavataan Aasiassa Himalajan eteläpuolella: Pakistanin pohjois- ja kaakkoisosissa, lähes koko Intiassa ja Sri Lankalla sekö Nepalin alavimmissa osissa. Sitä esiintyy luultavasti myös Bangladeshin länsi– ja pohjoisosissa, mutta joiltakin alueilta se on hävinnyt.
Intianmuurahaiskävyn elintavoista tiedetään melko vähän. Se elää monenlaisissa trooppisissa metsissä, avoimessa maastojssa ja ruohikoilla. Ihmisen läheisyys ei sitä haittaa, kunhan termiittejä on tarjolla ja sitä ei metsästetä.
Intianmuurahaiskäpy syö lähes yksinomaan termiittejä ja muurahaisia, mieluiten niiden munia, mutta toukat, nuoret yksilöt ja aikuisetkin maistuvat sille. Se liikkuu yöaikaan ja käyttää tarkkaa hajuaistiaan ryövätessään muurahaispesiä. Se kaivaa irtomaata pois takajaloillaan, mutta voi myös kurkottaa puissa elävien muurahaislajien pesiin.
Intianmuurahaiskäpy tulee sukukypsäksi kolmevuotiaana. Naaras synnyttää yleensä yhden poikasen noin kuuden kuukauden raskausajan päätteeksi.
Kierteishäntämuurahaiskäpy

Kierteishäntämuurahaiskäpy ("Manis tricuspis") on Afrikassa elävä muurahaiskäpylaji. Nimistötoimikunta on ehdottanut sen nimeksi metsämuurahaiskäpy.
Aikuinen kierteishäntämuurahaiskäpy painaa 1,8 kg. Sen pituus ilman häntää on noin 46 cm.
Kierteishäntämuurahaiskäpyä tavataan Länsi- ja Keski-Afrikassa Guinea-Bissausta Guinean ja Sierra Leonen kautta aina Kenian lounaisosiin, Tansanian ja Sambia luoteisosiin sekä Angolan pohjoisosiin.
Kapinmuurahaiskäpy

Kapinmuurahaiskäpy eli temminckinmuurahaiskäpy ("Manis temminckii") on Afrikassa elävä muurahaiskäpylaji. Nimistötoimikunta on ehdottanut sen nimeksi savannimuurahaiskäpyä.
Kapinmuurahaiskävyn pään ja vartalon yhteispituus on 45-55 cm, häntä on 40-52 cm pitkä. Tyypillinen paino on 5-17 kg, mutta yli 20 kg painoisia yksilöitä on tavattu. Aikuiset urokset painavat kaksi kertaa niin paljon kuin naaraat. Eläimen ihoa peittävät suurikokoiset suomut muualla paitsi vatsassa ja säärten sisäpinnoilta.
Nicolae Teodoreanu

Nicolae Teodoreanu (s. 26. kesäkuuta 1962 Bukarest) on romanialainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä. Hän opiskeli Ștefan Niculescun, Aurel Stroen ja Anatol Vierun johdolla Bukarestin kansallisessa musiikkiyliopistossa, josta hän sai taiteiden kandidaatin arvon sävellyksessä vuonna 1986. Teodoreanu täydensi opintojaan vuosina 1994–1996 Universität der Künste Berlinissä ja opiskeli lisäksi elektroakustista musiikkia Dieter Kaufmannin johdolla Universität für Musik und darstellende Kunstissa Wienissä 1996–1997. Teodoreanu sai filosofian tohtorin arvon Gheorghe Dima -musiikkiakatemiasta Cluj-Napocasta vuonna 2002.
Teodoreanu perusti Romanian etnomusikologian seuran vuonna 1996. Hän on opettanut Bukarestin kansallisessa musiikkiyliopistossa ja Brașovin Transilvania-yliopistossa.
Teodoreanu on säveltänyt konsertot alttoviululle (1991–1992) ja viululle (jousiorkesterin kanssa, 1995). Hänen muuhun orkesterituotantoonsa kuuluvat teokset "Poem" (1989) ja "Vârstele timpului" (1993). Hän on säveltänyt myös kamarimusiikkia, kuten jousikvarteton (1989). Teodoreanun muuhun tuotantoon kuuluvat muun muassa "minikamariooppera" "Corabia" (1996), joka voidaan esittää myös konserttiteoksena, sekä kantaatti "Noaptea de cremene" mezzosopraanolle ja pienelle orkesterille (1986).
John Beckwith

John Beckwith (1927 Victoria, Brittiläinen Kolumbia – 5. joulukuuta 2022 Toronto, Ontario) oli kanadalainen säveltäjä. Hän opiskeli Torontossa vuosina 1945–1950 ja tämän jälkeen Pariisissa vuoteen 1952. Hän toimi dekaanina Toronton yliopiston musiikin tiedekunnassa 1970-luvulla ja johti sen Institute for Canadian Musicia vuosina 1985–1990.
Beckwithin tuotantoon kuuluu neljä oopperaa, toistakymmentä orkesteriteosta, kamari- sekä sooloteoksia, lauluja ja kuoromusiikkia. Lisäksi Beckwith toimitti useita kirjoja. Hän toimi musiikkikolumnistina ja -arvostelijana "Toronto Star" -lehdelle sekä käsikirjoittajana ja ohjelmasuunnittelijana CBC Radiolle. Beckwith sai kunniatohtorin arvot viidestä kanadalaisesta yliopistosta, ja lisäksi hän oli Kanadan ritarikunnan jäsen. Hänelle myönnettyihin palkintoihin kuuluvat Canadian Music Councilin "vuoden säveltäjän" arvonimi (1984) ja Toronto Arts Award musiikista (1994).
IFAF Champions League

IFAF Champions League oli amerikkalaisen jalkapallon mestarien liiga Euroopassa. Liigan järjesti amerikkalaisen jalkapallon maailmanliitto. Sarjaan osallistuivat kansallisten sarjojen parhaat joukkueet, mutta Saksan, Sveitsin ja Itävallan pääsarjat ovat jättäytyneet liigasta ulkopuolelle ja ne pelasivat omaa BIG6-sarjaansa. Kaudella 2016 sarjaan osallistuu 13 joukkuetta 11 maasta.
IFAF Champions League perustettiin vuonna 2014, kun Euroopan lajiliitto yhdisti toimintansa maailmanliiton kanssa ja EFL-sarjan luonne muuttui.
Liigan sarjassa on kaksi vaihetta. Alkusarjassa joukkueet pelaavat alkulohkoissa kaksi ottelua ja lohkojen voittajat jatkavat neljän joukkueen lopputurnaukseen. Kaudella 2014 Ranskan Élancourtissa pelatun lopputurnauksen voitti Helsinki Roosters. Kauden 2015 lopputurnaus pelattiin Belgradissa, Serbiassa. Turnauksen voitti ruotsalainen Carlstad Crusaders joka voitti finaalissa isäntäjoukkue SBB Vukovi Beogradin.
Maailmanliiton kiistojen takia IFAF Champions League lopetettiin kolmen kauden jälkeen. Kaudelle 2017 olisi osallistunut vain viisi seuraa.
Kaudet.
Kausi 2016
Kaudella 2016 IFAF Champions Leaguessa pelaa 13 joukkuetta 11 maasta. Joukkueet jaettiin alkusarjassa yhteen neljän ja kolmeen kolmen joukkueen lohkoon.
Pohjoislohko
"Ottelut"
Itälohko
"Ottelut"
Keskilohko
"Ottelut"
Etelälohko
"Ottelut"
Final Four - Wroclaw, 
Neljän joukkueen lopputurnaukseen etenivät Wroclaw Panthers Puolasta, Istanbul Koc Rams Turkista, Milano Seamen Italiasta sekä Danube Dragons Itävallasta. Lopputurnaus pelataan Wroclawissa, Puolassa 22.-24. heinäkuuta.
Kausi 2015
Kausi 2014
BIG6 European Football League

BIG6 European Football League oli amerikkalaisen jalkapallon eurooppalaisten seurajoukkueiden vuosittainen turnaus. Turnaukseen osallistuivat Saksan, Itävallan ja Ranskan pääsarjojen parhaat joukkueet, ja turnauksen mestaruusottelu oli nimeltään Eurobowl. BIG6 tituleerasi itseään Euroopan kovatasoisimmaksi turnaukseksi.
BIG6 perustettiin vuonna 2014 kun silloinen Euroopan lajiliitto halusi tiivistää Euroopan mestaruussarjaa. Uusi BIG6 muodostettiin viime vuosien menestyksekkäimmistä joukkueista ja sarja otti haluunsa EFL-liigan loppuottelun Eurobowlin. EFL-liigasta tuli alempi sarjataso ja sille luotiin uusi loppuottelu EFL Bowl. Euroopan lajiliitto yhdistyi maailmanliiton kanssa samana vuonna, jolloin Saksan lajiliitto otti itselleen vastuun sarjoista.
Turnauksessa kuusi joukkuetta pelasivat toisiaan vastaan kahdessa lohkossa. Lohkojen voittajat kohtasivat finaaliottelussa, jonka järjestysvastuu oli paremmin sijoittuneella joukkueella. Turnauksen huonoiten sijoittunut joukkue joutui karsimaan ensi vuoden paikastaan EFL-liigan mestaria vastaan, mikäli tämä täytti turnaukseen vaadittavat kriteerit.
BIG6 ja EFL lopetettiin kauden 2018 jälkeen. Eurooppalaiset seurat olivat kiinnostuneet ennemmin laajemmasta CEFL-liigasta, eikä sarjoihin ollut enää riittävästi osallistujia.
Dante Grela

Dante Grela (s. 1941 Rosario) on argentiinalainen säveltäjä. Hän opiskeli Rosarion kansallisessa yliopistossa. Hänelle opetti lisäksi yksityisesti sävellystä ja elektroakustista musiikkia Francisco Kröpfl sekä instrumentaatiota ja orkestraatiota Washington Castro. Grela sai Fulbright-stipendin (1978–79), jonka turvin hän pääsi Columbian yliopiston tietokonemusiikin keskukseen. Grela pääsi lisäksi Kanadan hallituksen stipendillä luennoimaan maassa vuonna 1994. 
Grelan musiikkia on esitetty Amerikan ja Euroopan maissa. Hänelle myönnettiin Argentiinan kirjailija- ja säveltäjäliiton sinfonisen musiikin palkinto vuonna 2003 teoksesta "Imaginerías". Grela on toiminut myös kapellimestarina, kuoronjohtajana ja professorina. Hän on työskennellyt lukuisissa oppilaitoksissa Argentiinassa 1960-luvulta lähtien ja vieraillut luennoimassa myös Brasiliassa, Kanadassa, Chilessä, Uruguayssa ja Yhdysvalloissa.
Lukuisien orkesteri- ja kamarimusiikkiteosten lisäksi Grelan tuotantoon kuuluu myös kuoro- ja muuta vokaalimusiikkia, pianomusiikkia ja elektroakustisia teoksia.
Tina Hanninen

Tina Hanninen (o.s. Lähdemäki, s. 28. toukokuuta 1988 Turku) on uransa lopettanut suomalainen vapaaottelija. 
Vapaaottelu.
Hanninen aloitti vapaaottelun harrastamisen vuoden 2008 lopulla, 20-vuotiaana, mitä ennen oli harrastanut neljä vuotta nyrkkeilyä. Hän otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa syyskuussa 2010 suomalaisessa CAGE-organisaatiossa. Hän voitti ottelun Olga Denisenkoa vastaan teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Amatöörinä Hanninen on otellut kahdeksan kertaa ja voittanut otteluistaan jokaisen.
UFC (2014).
Kesäkuussa 2014 Hannisen julkistettiin tehneen sopimuksen Ultimate Fighting Championshipin (UFC) kanssa. Hän otteli 16. heinäkuuta 2014 Atlantic Cityn UFC Fight Night -tapahtumassa, jossa hän sai vastaansa Cláudia Gadelhan. Ottelu päättyi Gadelhan voittoon kaikin tuomariäänin (30–26, 30–27, 30–27). Kyseessä oli UFC:n historian ensimmäinen ottelu naisten korsisarjassa (painoraja 115 paunaa, noin 52,2 kiloa).
Gadelha-ottelun jälkeen Hannisella alkoi vammakierre, jonka aikana hän kävi läpi kolme olkapääleikkausta. Heinäkuussa 2018 hän ilmoitti lopettavansa vapaaottelu-uransa, oltuaan ottelematta neljä vuotta.
Hannisen kamppailulajiseura on hyvinkäälainen RNC Sport Club. Aiemmin hän on otellut myös Grappling Team Porin riveissä.
Paitsi vapaaottelija, Hanninen on myös liikunnanohjaaja.
USS Wainwright (DD-419)

USS Wainwright (runkonumero DD-419) oli vuonna 1940 palvelukseen otettu Yhdysvaltain laivaston Sims-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen Norfolkin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 7. kesäkuuta 1938. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1939 kumminaan Henry Meiggsin puoliso ja otettiin palvelukseen 15. huhtikuuta 1940 ensimmäisenä päällikkönään Thomas L. Lewis.
Palvelus.
Koeajojen päätyttyä alus liitettiin Atlantin laivastoon, jonka mukana se aloitti puolueettomuuden valvonnan.
William Howard Russell

William Howard Russell (28. maaliskuuta 1820 Tallaght, Irlanti – 10. helmikuuta 1907 Kensington, Lontoo) oli irlantilaissyntyinen toimittaja, jota pidetään yhtenä varhaisimmista sotakirjeenvaihtajista.
William Russell aloitti toimittajantyönsä freelancerina "The Times" -lehdessä vuonna 1842. Hänen kirjoituksensa tekivät siinä määrin suuren vaikutuksen päätoimittajaan, että hänet vakinaistettiin jo seuraavana vuonna. Helmikuussa 1854 hänet lähetettiin raportoimaan käynnissä olevasta Krimin sodasta. Tässä tehtävässään hän saavutti maineensa pelottomana ja kompromisseja välttelevänä sotakirjeenvaihtajana.
Russellin sosiaaliset taidot tekivät hänestä taitavan sotakirjeenvaihtajan. Hänen suositut kirjoituksensa arvostelivat ankarasti niin englantilaisten sodanjohtoa kuin sodankäyntiä yleensäkin. Russell toi myös suuren yleisön tietoisuuteen sotilaiden puutteellisen varustuksen, ongelmat terveyden- ja ruokahuollossa sekä surkeat kenttäolosuhteet. Hänen kirjoituksiaan luettiin usein sodan molemmilla puolilla.
Hänen kirjoituksensa johtivat epäsuorasti Britannian hallituksen kaatumiseen 23. tammikuuta 1855. Kuningashuoneen ja armeijan alun hyytävästä vastaanotosta huolimatta Russell lyötiin ritariksi vuonna 1895.
Krimin lisäksi Russell raportoi muun muassa Intian Sepoykapinasta (1858), Yhdysvaltojen sisällissodasta (1861), Saksan-Tanskan sodasta (1864), Saksan–Ranskan sodasta (1871) sekä Etelä-Afrikan zulusodasta (1879). Eläkkeelle Russell siirtyi jo 1863, mutta jatkoi silti freelancer-toimittajana.
Russell kuoli kotonaan Lontoossa 10. helmikuuta 1907.
USS Roe (DD-418)

USS Roe (runkonumero DD-418) oli vuonna 1940 palvelukseen otettu Yhdysvaltain laivaston Sims-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen Charlestonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 23. huhtikuuta 1938. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1939 kumminaan Eleanor Roe Hilton ja otettiin palvelukseen 5. tammikuuta 1940 ensimmäisenä päällikkönään R. M. Scruggs.
Palvelus.
Koeajojen päätyttyä alus osallistui harjoituksiin pitkin itärannikkoa sekä Tyynellämerellä. Keväällä 1941 alus palasi itärannikolle ja kesän se oli pääosin Keski-Atlantilla. Syksyllä alus palasi pohjoisemmaksi aina Argentiaan suojaamaan saattueita Newfoundlandista Islantiin.
Yhdysvaltojen liittyessä toiseen maailmansotaan alus oli edelleen saattuepalveluksessa. "Roe" siirtyi etelämmäs tammikuussa 1942 partioiden Bermudan ja Norfolkin välillä. Helmikuun puolivälissä alus saapui New Yorkin satamaan, jossa se palasi Atlantin saattueiden suojaksi. Alus saapui 3. maaliskuuta Islantiin, missä se viipyi kuukauden puoliväliin partioiden Islannin vesillä ja Tanskan salmessa. Kuukauden lopulla alus palasi New Yorkiin, kunnes huhtikuussa se suojasi saattueita Kuubaan. Toukokuun alus vietti Uuden Englannin vesillä, kunnes se kesäkuussa palasi Pohjois-Atlantille saattuetehtäviin. Tällä kertaa se matkasi aina Britteinsaarille. Heinäkuussa alus suojasi sotaharjoituksissa laivaston aluksia Yhdysvaltain rannikolla ja Karibianmerellä.
Elokuun puolivälissä alus suuntasi jälleen etelään ja lokakuussa se oli Trinidadin ja Brazilian satamien välillä suojaamassa saattueita. Tehtävästä vapauduttuaan alus palasi Norfolkiin valmistautumaan Pohjois-Afrikan maihinnousuun operaatio Torchiin.
Bentsiilihappo

Bentsiilihappo (C14H12O3) on hydroksihappoihin kuuluva eli sekä karboksyyli- että hydroksyyliryhmän sisältävä orgaaninen yhdiste. Ainetta voidaan käyttää orgaanisissa synteeseissä valmistettaessa lääkeaineita.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa bentsiilihappo on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee heikosti kylmään veteen, mutta paremmin kuumaan. Myös etanoli ja dietyylieetteri liuottavat yhdisteen. Bentsiilihappo on muiden karboksyylihappojen tavoin heikko happo ja sen pKa-arvo on 3,06. Kuumennettaessa yhdistettä vetyjodidin ja punaisen fosforin kanssa etikkahappoliuoksessa se reagoi muodostaen difenyylietikkahappoa. Kromihappo hapettaa bentsiilihapon bentsofenoniksi.
Valmistus ja käyttö.
Bentsiilihappoa voidaan valmistaa bentsiilistä emäksisissä olosuhteissa toisiintumisreaktiolla. Tämän toisiintumisreaktion raportoi ensimmäisen kerran Justus von Liebig vuonna 1838 ja reaktiota kutsutaan bentsiilihappotoisiintumiseksi.
Bentsiilihaposta voidaan valmistaa bentsilaattiestereitä, joita käytetään lääkeaineiden valmistuksessa. Yhdistettä muodostuu kemiallisena aseena käytettävän 3-kinuklidinyylibentsilaatin aineenvaihduntatuotteena ja elimistön bentsiilihappopitoisuuden tutkimusta voidaan käyttää osoittamaan kyseisen kemiallisen aseen käyttö.
Hämäläinen (sanomalehti)

Hämäläinen oli Hämeenlinnassa vuosina 1858–1901 ilmestynyt kaupungin ensimmäinen sanomalehti.
Gustaf Erik Eurénin perustama "Hämäläinen" oli pitkään niin sanottujen ”vanhojen rehellisten fennomaanien” lehti. Se oli kielikysymyksessä maltillinen ja keskittyi paikallisiin asioihin. "Hämäläistä" lukivat myös Hämeenlinnan ruotsinkieliset, joilla ei ollut omaa lehteä. Vuonna 1879 sen kilpailijaksi perustettiin nuorfennomaaninen "Hämeen Sanomat". Tyko Hagmanin tultua päätoimittajaksi vuonna 1898 "Hämäläinen" siirtyi nuorsuomalaisten linjalle ja sortovuosina se oli voimakkaan perustuslaillinen. Vuonna 1900 lehti oli ensin kaksi kuukautta lakkautettuna ja seuraavana vuonna viranomaiset lakkauttivat sen lopullisesti. Sen seuraajaksi perustettiin "Hämetär".
"Hämäläinen" ilmestyi aluksi kerran ja vuodesta 1879 lähtien kahdesti viikossa. Sen levikki oli aluksi 400–600 kappaletta, nousi 1870-luvun lopulla yli tuhannen ja oli vuonna 1900 3 700 kappaletta. Päätoimittajina työskentelivät Gustaf Erik Eurén (1858–1860 ja 1862–1872), A. W. Lindgren (1861 ja 1874–1897), Adolf Malin (1872–1873) ja Tyko Hagman (1898–1901).
Häme (sanomalehti)

Häme (vuoteen 1919 saakka Hämetär) oli Hämeenlinnassa vuosina 1902–1944 ilmestynyt sanomalehti.
Hämeenlinnan perustuslailliset perustivat "Hämettären" vuonna 1901 lakkautetun "Hämäläisen" jatkajaksi. Suurlakon jälkeen siitä tuli nuorsuomalaisten äänenkannattaja. Suomen itsenäistymisten jälkeen "Hämetär" oli vähällä tulla yhdistetyksi kokoomuksen "Hämeen Sanomiin", mutta omistajavaihdoksen kautta se jatkoi edistyspuolueen lehtenä uudella "Häme"-nimellä. Myöhemmin lehti jäi kilpailussa tappiolle "Hämeen Sanomille". 1940-luvun alussa "Hämeen" toimintaa jouduttiin supistamaan ja omistaja–päätoimittaja Lauri Apalan kuoltua se lopetettiin kokonaan.
Lehti ilmestyi vuodesta 1903 lähtien kolmesti, vuoden 1919 alussa kuudesti ja sen jälkeen kolmesti, vuonna 1941 kahdesti ja vuodesta 1942 kerran viikossa. Vuonna 1919 julkaistiin myös kolmepäiväistä painosta. Levikki oli 4 200 kappaletta vuonna 1914, mutta laski 1 500 kappaleeseen vuonna 1942. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Antti Itkonen (vast. toim. 1903–1912), Rudolf Holsti (1903–1905), Aukusti Simelius (1906), Väinö Koivisto (1907), Urho Haapanen (1907), Atte Tarjanne (1907–1919, vast. toim. vuodesta 1912), Aarne A. Astala (1919–1923) ja Lauri Apala (1923–1944).
Helsingin Uutiset (1908–1910)

Helsingin Uutiset oli Helsingissä vuosina 1908–1910 ilmestynyt sanomalehti.
H. R. Pohjolan julkaiseman ja toimittaman "Helsingin Uutisten" tarkoituksena oli olla perustuslaillisessa hengessä kansaa yhdistävä lehti, joka keskittyisi taloudellisiin ja sivistyksellisiin kysymyksiin. Maaliskuussa 1910 Pohjola myi kerran viikossa katkonaisesti ilmestyneen lehden liikemies B. M. Kolströmille, joka julkaisi sitä vielä kahden kuukauden ajan nuorsuomalaisin tunnuksin nimellä Pääkaupungin Sanomat. Loppuvaiheessa lehden toimittajana työskenteli Adolf Ferdinand Schütz.
Helsingin Uutiset (1862–1863)

Helsingin Uutiset oli Helsingissä vuosina 1862–1863 ilmestynyt sanomalehti.
"Helsingin Uutiset" perustettiin Yrjö Koskisen johtamien nuorfennomaanien äänenkannattajaksi. Sen vastaavana toimittajana työskenteli Koskisen veli Jaakko Forsman ja toimitustyöhön osallistui myös Agathon Meurman. ”Suomikiihkoa” vaatinut lehti oli suunnattu liberaaleja ja "Suomettaren" ympärille ryhmittyneitä ”vanhoja rehellisiä fennomaaneja” vastaan. Sen kielipoliittisena vaatimuksena oli suomen kielen täydellinen tasa-arvo ruotsin kanssa. "Helsingin Uutiset" kiinnitti paljon huomiota myös ulkomaiden tapahtumiin ja korosti uskollisuuttaan esivallalle vastapainona Venäjää pelänneille liberaaleille sekä ruotsinkielisten skandinavistisille pyrkimyksille.
Kahdesti viikossa ilmestynyt "Helsingin Uutiset" kilpaili "Suomettaren", "Suomen Julkisten Sanomien" ja liberaalin "Päivättären" kanssa. Se sai 560 tilaajaa, joista neljä viidennestä asui pääkaupungin ulkopuolella, lähinnä Etelä-Pohjanmaalla, Keski-Suomessa ja Tampereen seudulla. Lehti lakkasi vuoden 1863 lopussa, kun kielireskripti oli tyydyttänyt osan sen vaatimuksista ja Koskisen ja "Suomettaren" välille oli saatu aikaan sovinto. "Helsingin Uutisten" ja nuorfennomaanien työn jatkajaksi tuli vuonna 1869 aloittanut "Uusi Suometar".
Helsingfors Tidning

Helsingfors Tidning oli Helsingissä vuosina 1909–1910 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Lehden julkaisija ja vastaava toimittaja oli Frans Johan Valbäck, joka oli aikaisemmin ollut mukana useissa pila- ja viihdelehdissä. Sen erityinen kohderyhmä oli ruotsinkielinen työväestö. Kerran viikossa ilmestynyt "Helsingfors Tidning" ei kuitenkaan saanut riittävää kannatusta ja se lopetettiin kesken ensimmäistä vuottaan.
Peter Rufai

Peter Rufai (24. elokuuta 1963 Lagos, Nigeria – 3. heinäkuuta 2025) oli nigerialainen jalkapallomaalivahti.
Rufai edusti Nigerian maajoukkuetta muun muassa MM-kisoissa 1994 ja 1998, Maanosaliittojen cupissa 1995 ja Nigerian voittamissa Afrikan-mestaruuskisoissa 1994.
The Midnight Meat Train

The Midnight Meat Train (myös nimellä Keskiyön lihajuna) on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Ryuhei Kitamura. Elokuvan pääosissa esiintyvät Bradley Cooper, Leslie Bibb, Brooke Shields, Roger Bart, Ted Raimi ja Vinnie Jones.
Elokuva perustuu Clive Barkerin samannimiseen vuonna 1984 julkaistuun kauhunovelliin, joka kuuluu "Veren kirjat" -kokoelmaan. "The Midnight Meat Train" kertoo valokuvaajasta, joka jahtaa metrossa ihmisiä vaanivaa sarjamurhaajaa.
Markus Esser

Markus Esser (s. 3. helmikuuta 1980 Leverkusen, Saksa) on saksalainen moukarinheittäjä. Hän edusti urallaan TSV Bayer 04 Leverkusen -seuraa. Hänen ennätyksensä on Leverkusenissa vuonna 2006 heitetty 81,10 m. 
Vuoden 2005 MM-kilpailuissa alun perin neljänneksi sijoittunut Esser nousi vuonna 2014 pronssisijalle, kun kultaa voittaneen Ivan Tsih’anin tulos hylättiin dopingrikkomuksen vuoksi. Tsih’anin dopingrikkomuksen myötä Esser nousi pronssisijalle myös vuoden 2006 EM-kilpailuissa. 
Esser lopetti uransa vuonna 2015. Hän on 180 senttimetriä pitkä ja painoi uransa aikana 99 kilogrammaa. Hän voitti Saksan-mestaruuden vuosina 2006–2008 ja 2010–2014.
René Schneider

René Schneider (s. 1. helmikuuta 1973 Schwerin, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Schneider pelasi koko uransa Saksassa ja edusti valtaosan urastaan 1. FC Magdeburgia, Hansa Rostockia ja Borussia Dortmundia. Dortmundissa hän voitti Mestarien liigan kaudella 1996–1997.
Saksan maajoukkueessa Schneider pelasi yhden A-maaottelun vuonna 1995. Hän kuului EM-kilpailut 1996 voittaneeseen joukkueeseen.
Olympia (Manet)

Olympia on ranskalaisen taidemaalari Édouard Manet’n maalaus vuodelta 1863. Se esittää alastonta naista lepäilemässä vuoteella. Tummaihoinen palvelustyttö tuo naiselle kukkakimppua.
Naisen mallina toimi Manet’n suosikkimalli Victorine Meurent. Maalauksen pääesikuvana on tunnettu mestariteos, Tizianin "Urbinon Venus", jonka Manet oli kopioinut käydessään Venetsiassa. Toiseksi esikuvaksi voidaan katsoa Francisco de Goyan "Alaston Maja". Manet’n on sanottu tällä teoksellaan muuttaneen yhden keskeisistä klassisen taiteen aiheista, eli alastoman naisvartalon. Aiheen esitystapa ikään kuin häpäisi akateemisen taiteen suosiman idealisoidun kuvan naisten alastomuudesta.
Maalaus on vuodelta 1863, mutta toisesta teoksestaan "Aamiainen ruohikolla" syntyneen hälyn vuoksi Manet asetti sen näytteille Pariisin salonkiin vasta vuonna 1865. "Olympia" nostatti kuitenkin tuolloin vielä voimakkaamman vastalauseryöpyn. Kuten "Aamiaisessa ruohikolla", myös "Olympiassa" sopimattomana ei pidetty alastonaihetta sinänsä, vaan realistista tapaa, jolla aihe oli sijoitettu nykyhetkeen. Maalauksen naista haukuttiin muun muassa ”naarasgorillaksi”. Lisäksi maalauksen tulkittiin esittävän prostituoitua, sillä tuon ajan romaanikirjallisuudessa Olympia oli yleinen nimi prostituoidulle ja maalauksessa naiselle tuotavan kukkakimpun voitiin nähdä viittaavan hienoille kurtisaaneille usein palkkioksi annettaviin kukkalähetyksiin. Lisäksi useat maalauksen yksityiskohdat tulkittiin vertauskuvallisiksi viittauksiksi seksuaalisuuteen, muun muassa naisen korvan takana oleva orkidea, helmikorvakorut, vain toisessa jalassa oleva tohveli ja sängyn jalkopäässä seisova musta kissa.
Kaikkein häiritsevimpänä seikkana teoksessa taidekriitikot pitivät naisen suoraan katsojaan kohdistuvaa ”julkeaa” katsetta, joka sai katsojan tuntemaan itsensä prostituoidun asiakkaaksi. "Olympian" herättämä kielteinen reaktio oli niin voimakas, että salongissa se asetettiin ensin vartioinnin alaiseksi ja lopulta siirrettiin toiseen paikkaan teoksen suojelemiseksi mahdolliselta vandalismilta. Muutamat harvat aikalaiset, kuten kirjailija Émile Zola, puolustivat maalausta. Manet kuitenkin vetäytyi tämän jälkeen joksikin aikaa julkisuudesta ja matkusti Espanjaan.
Monien muiden Manet’n maalausten tavoin "Olympiassa" ei ole kiinnitetty huomiota syvyysvaikutelmaan, vaan maalauksen hahmot on kuvattu samaan tasoon ja sänkykin näyttää melko kapealta. Myös maalauksen voimakkaat siveltimenvedot ja kaksi toisistaan selvästi erottuvaa väripintaa – etualan vaalea sänky ja naishahmo sekä tumma tausta – poikkesivat tuolloisista taiteen konventioista.
Maalauksen korkeus on 130,5 ja leveys 191 senttimetriä. Ranskan valtio osti sen vuonna 1890 Claude Monet’n aloitteesta. Se kuuluu nykyään Pariisin Musée d’Orsayn kokoelmiin.
Vitaly Zdorovetskiy

Vitaly Zdorovetskiy (s. 8. maaliskuuta 1992) on venäläissyntyinen Internet-julkisuuden henkilö, joka on tullut tunnetuksi VitalyzdTV-kanavalla YouTubessa julkaisemillaan pilailuvideoilla. 
Ura.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2014.
Kesällä 2014 Zdorovetskiy juoksi kesken jalkapallon MM-kisojen loppuottelun Saksa–Argentiina kentälle paita ylös nostettuna. Hänen kroppaansa oli kirjoitettu sanat ”natural born prankster” (”synnynnäinen keppostelija”). Zdorovetskiy yritti kentällä ollessaan muun muassa suudella Saksan puolustajaa Benedikt Höwedesiä. Turvamiehet saivat taltutettua Zdorovetskiyn nopeasti ja vietyä hänet pois kentältä. Tempaus ei näkynyt televisiossa, koska kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA oli kieltänyt sellaisten kuvaamisen.
Tuomiot.
Vuonna 2025 hänet pidätettiin Filippiineillä, kun hän oli striimissä häiriköinyt paikallisia vartijoita. Maksimissaan hän voi saada yli kahdenkymmenen vuoden vankeusrangaistuksen
Thomas Röhler

Thomas Röhler (s. 30. syyskuuta 1991 Jena, Saksa) on saksalainen keihäänheittäjä, olympiavoittaja ja Euroopan-mestari. Hänen ennätyksensä on toukokuussa 2017 heitetty 93,90 metriä.
Röhler karsiutui loppukilpailusta Helsingin EM-kilpailuissa 2012. Vuoden 2013 alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Tampereella hän sijoittui kolmanneksi. Vuoden 2013 MM-kisoissa Moskovassa Röhler jäi alkukarsintaan. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui 12:nneksi. Vuoden 2015 MM-kisoissa Pekingissä Röhler oli neljäs sijoituttuaan Tero Pitkämäen (3.) ja Antti Ruuskasen (5.) väliin tuloksella 87,41. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui viidenneksi.
Röhler voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa viidennen kierroksen heitollaan 90,30. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 88,26. Berliinin EM-kisoissa 2018 hän voitti kultaa tuloksella 89,47 metriä. Hän karsiutui loppukilpailusta Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja Münchenin EM-kilpailuissa 2022.
Röhler ylitti 80 metrin rajan ensimmäisen kerran vuonna 2012 ja 90 metrin rajan ensimmäisen kerran vuonna 2016 Turun Paavo Nurmi Gamesissa. Hän heitti tuolloin kahdesti yli 91 metriä (91,28 ja 91,04) ollen viidestoista 90 metrin ylittäjä nykykeihäällä ja Jan Železnýn jälkeen toinen joka heittää samassa kilpailussa kahdesti yli 91 metriä.
Dohassa järjestetyssä Timanttiliigan osakilpailussa 5. toukokuuta 2017 Röhler heitti uudeksi Saksan ennätykseksi 93,90 metriä, ja hän nousi tuloksen myötä maailman kaikkien aikojen listalla toiseksi Jan Železnýn jälkeen.
Röhler on Saksan mestari vuosilta 2012–2016.
"10 parhaan tuloksen keskiarvo 90,84"
Thiago Neves

Thiago Neves Augusto (s. 27. helmikuuta 1985 Curitiba, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa saudiarabialaista Al-Hilalia numerolla seitsemän. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Neves on pelannut seitsemän ottelua vuosina 2008-2012 ja oli mukana voittamassa maalleen olympiapronssia Pekingissä 2008. Neves on 180 senttimetriä pitkä.
Ura.
Thiago Nevesin kasvattajaseura on Paraná Clube, josta hän siirtyi vuonna 2006 lainalle J. Leaguen Vegalta Sendaihin ja seuraavana vuonna lainalle Campeonato Brasileiro Série A:n Fluminenseen. Hyvän Fluminense-jakson jälkeen hän siirtyikin pysyvällä sopimuksella joukkueeseen vuonna 2008. Neves ei pelannut vuottakaan Fluminensessä, ennen kuin hän siirtyi Eurooppaan, saksalaiseen Hamburger SV:hen korvaamaan seurasta pois siirtyneen Rafael van der Vaartin. Mutta vasta puolen vuoden päästä, tammikuussa 2009, hän siirtyikin yllättäen saudiarabialaiseen Al-Hilaliin seitsemän miljoonan euron siirtosummalla. Vuonna 2011 edessä oli paluu kotimaahan, nyt lainasopimuksella Série A:n Flamengoon. Vuonna 2012 Neves palasi maailmankiertueeltaan takaisin Fluminenseen, mutta heinäkuussa 2013 hän palasi takaisin Saudi-Arabiaan ja Al-Hilaliin vuoteen 2017 asti kestävällä sopimuksella. Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Neves debytoi vuonna 2008 ja samana vuonna hän voitti olympiapronssia Pekingissä tehden siellä seitsemässä pelissä kolme maalia. Neves on pelannut vuosina 2008-2012 A-maajoukkueessa seitsemän ottelua tekemättä maalia.
Maanosaliittojen cup 2017

Maanosaliittojen cup 2017 oli 10. Maanosaliittojen cup, joka pelattiin Venäjällä 17. kesäkuuta – 2. heinäkuuta 2017. Se oli vuoden 2018 jalkapallon MM-kilpailuiden esiturnaus.
Joukkueet.
CONCACAFin karsintaottelu.
Koska CONCACAFin mestaruusturnaus CONCACAF Gold Cup järjestetään kahden vuoden välein, päätti CONCACAF järjestää karsintaottelun Maanosaliittojen cupiin. 5. huhtikuuta 2013 CONCACAF ilmoitti, että vuosien 2013 ja 2015 voittajat kohtaavat yksiosaisessa karsintaottelussa. Ottelun voittaja etenee Maanosaliittojen cupin lopputurnaukseen. Heinäkuussa 2015 CONCACAF ilmoitti, että karsintaottelu pelataan 9. lokakuuta 2015 Pasadenassa ja ottelussa kohtaavat Yhdysvallat ja Meksiko. Yhdysvallat voitti vuoden 2013 Gold Cupin, ja Meksiko vuoden 2015 turnauksen. Elokuussa 2015 ottelu siirrettiin pelattavaksi 10. lokakuuta.
Pelipaikat.
Vuonna 2011 julkistettiin neljä ottelukaupunkia. Kaikki neljä pelipaikkaa olivat myös maailmanmestaruuskilpailujen ottelupaikkoja. Loppuottelu pelattiin Pietarissa New Zenit Stadiumilla. Muut stadionit kuin Sotšin olympiastadion rakennettiin maailmanmestaruuskilpailuja ja Maanosaliittojen cupia varten.
Lohkoarvonta.
Arvonta suoritettiin Kazanissa 26. marraskuuta 2016. Arvonnassa kaikki kahdeksan joukkuetta lajiteltiin kahteen koriin. Ensimmäinen kori sisälsi isäntämaa Venäjän lisäksi kolme korkeimmin sijoittunutta maajoukkuetta FIFA-rankinglistalla, jotka olivat Saksa, Chile ja Portugali. Toisessa korissa olivat loput neljä turnaukseen osallistuvaa joukkuetta; Meksiko, Australia, Uusi-Seelanti ja Afrikan maanosamestari vuonna 2017. 5. helmikuuta 2017 pelatun loppuottelun voitti Kamerun ja varmisti näin paikkansa turnaukseen.
Kahdeksan joukkuetta arvottiin kahden neljän joukkueen lohkoon, molemmista koreista kaksi joukkuetta. Isäntämaa Venäjä sijoitettiin automaattisesti lohkoon A. Kolmen maajoukkueen oltua Euroopasta, toiseen lohkoista tuli varmasti kaksi joukkuetta samasta maanosasta, mikä tapahtui ensimmäistä kertaa turnauksen historiassa.
Tuomarit.
FIFA julkaisi listan turnauksen erotuomareista 27. huhtikuuta 2017.
Kokoonpanot.
Joukkueiden lopullisen kokoonpano piti olla vahvistettuna viimeistään FIFAn antamaan takarajaan mennessä. Viralliset kokoonpanot julkistettiin 8. kesäkuuta 2017.
Lohkovaihe.
Virallinen turnausohjelma julkistettiin 24. heinäkuuta 2015.
Kummastakin lohkosta voittaja ja toiseksi sijoittunut etenevät pudotuspeleihin. Sijoitukset lohkoissa määräytyvät seuraavasti:
Mikäli kahdella tai useammalla joukkueella olivat kaikki kolme yllä mainittua ehtoa tasan, määräytyivät näiden joukkueiden keskinäiset sijoitukset seuraavasti:
"Kellonajat Moskovan aikaa (UTC+3)."
Maalintekijät.
Lähde: FIFA
Pale Communion

Pale Communion on ruotsalaisen progressiivisen metallin yhtye Opethin yhdestoista studioalbumi. Se julkaistiin 26. elokuuta 2014 levymerkillä Roadrunner Records. Albumi jatkaa tyylillään samanlaista linjaa kuin edeltävällä Heritage-albumilla eli kappaleisiin ei sisälly murinaosuuksia.
2. kesäkuuta 2014 albumilta julkaistiin single "Cusp of Eternity".
Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 1.
Jorge Luis Pinto

Jorge Luis ”Explosivo” Pinto Afanador (s. 16. joulukuuta 1952 San Gil, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapallovalmentaja, joka valmentaa nykyisin Hondurasin jalkapallomaajoukkuetta. Hänellä on uransa aikana ollut peräti 19 valmennuspestiä, joista ensimmäinen oli vuonna 1984 Millonarios FC:n valmentajana. Pinto on valmentanut uransa aikana monia seuroja kotimaassaan Kolumbiassa sekä Costa Ricassa, Perussa, Ecuadorissa ja Venezuelassa. Hän on ollut aiemmin myös Kolumbian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Pinto johdatti Costa Rican vuoden 2014 MM-kisoihin, joissa maa selviytyi sensaatiomaisesti aina puolivälieriin asti kaadettuaan Uruguayn, Italian ja Kreikan ja pelattuaan tasan Englannin kanssa. Puolivälierissä Alankomaat kaatoi Costa Rican vasta rangaistuspotkukilpailussa.
Pinton lempinimi on Explosivo, joka tarkoittaa räjähtävää. Lempinimi johtuu hänen tulisesta luonteestaan.
Tarvaalan maatalouskoulut

Tarvaalan maatalouskoulut ovat 1860-luvulta nykypäivään Saarijärven Tarvaalan kylässä toimineita maatalousalan oppilaitoksia. Ensimmäisten 70 toimintavuoden aikana niitä olivat maanviljelyskoulu (1867–1909), karjakkokoulu (1867–1893 ja 1899–1909), Keski-Suomen kansanopiston emäntä- ja isäntäkoulut 1910–1912, karjanhoitokoulu 1915–1934, uusi maanviljelyskoulu 1918–1934 ja kotitalouskoulu 1920–1932.
Vuonna 1934 koulu muutettiin maamieskouluksi, jonka yhteydessä toimi 2-vuotinen maatalouden työnjohtajakoulutus. Vuosina 1960–1972 koulusta käytettiin nimitystä Tarvaalan maatalouskoulut; niitä olivat kaksivuotinen maanviljelyskoulu, yksivuotiset maamieskoulu ja maatalousteknillinen koulu sekä puolitoistavuotinen karjatalouskoulu. Vuonna 1972 koulutukset yhdistettiin nimelle Tarvaalan maatalousoppilaitos.
Nykyisin Tarvaalan kylän koulutusperinteitä jatkavat Jyväskylän ammattikorkeakoulun Biotalousinstituutin agrologikoulutus sekä Pohjoisen Keski-Suomen ammattiopiston (POKE) luonnonvara-alan yksikkö, joka kouluttaa luonto- ja ympäristöalan perustutkinnon lisäksi ympäristönhoitajia, ympäristönhuoltajia sekä erä- ja luonto-oppaita.
Historiaa.
Tarvaalan ja seitsemän muun käytännöllisen maanviljelyskoulun perustamisesta Suomeen antoi päätöksen keisari Aleksanteri II kruunajaispäivänään 7.9.1856. Vaasan läänin koulu määrättiin perustettavaksi Saarijärven Tarvaalaan entiseen sotilasvirkataloon. Toiminta alkoi 1867. Oppilaiden pääsyvaatimuksena oli rippikoulun käyminen ja hyvä maine, ja opiskeluaika oli aluksi miehillä kolme ja naisilla kaksi vuotta.
Zarck Visser

Zarck Visser (s. 15. syyskuuta 1989) on eteläafrikkalainen pituushyppääjä. Hän voitti Afrikan-mestaruuden Marrakechissa 2014 tuloksella 808. Afrikan-mestaruuskilpailuissa Porto-Novossa 2012 hän sai hopeaa. Hän sijoittui toiseksi Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 tuloksella 812. Hänen ennätyksensä on heinäkuussa 2015 Bad Langensalzassa hypätty 841. Hallissa hänen ennätyksensä on 793. Hän on kilpaillut myös kolmiloikassa, jossa hänen ennätyksensä on 15,66 vuodelta 2008.
Visser on kilpaillut useasti Suomessa. Hän voitti Eliittikisojen 2013 Lahden ja Lapinlahden osakilpailut sekä Eliittikisojen 2014 ja GP-kisojen 2018 Kuortaneen osakilpailun.
Manfred Binz

Manfred Binz (s. 22. syyskuuta 1965 Frankfurt am Main, Länsi-Saksa) on saksalainen uransa lopettanut jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Binz edusti suurimman osan urastaan kotikaupunkinsa seuraa Eintracht Frankfurtia. Hän pelasi koko uransa Saksassa lukuun ottamatta puoltatoista kautta italialaisessa Brescia Calciossa.
Saksan maajoukkueessa Binz pelasi 14 A-maaottelua vuosina 1990–1992. Hän kuului EM-kilpailuissa 1992 toiseksi sijoittuneeseen joukkueeseen.
April Wine

April Wine on kanadalainen rockyhtye. Se perustettiin 1969 Halifaxissa. Yhtye teki ensimmäisen albuminsa vuonna 1971, ja vuonna 1972 "You Could Have Been a Lady" nousi Kanadassa myyntilistojen kärkeen. Yhtye on julkaissut vuosina 1971–2010 kaikkiaan 16 studioalbumia, yhdeksän livealbumia ja 15 kokoelma-albumia.
Reuss-Greizin ruhtinaskunta

Reuss-Greizin ruhtinaskunta () oli yksi Saksan keisarikunnan kahdestakymmenestäviidestä osavaltiosta vuosina 1871–1918.
Maantiede.
Thüringenissa sijainnut ruhtinaskunta oli pinta-alaltaan 317 neliökilometriä, ja vuonna 1910 sen asukasluku oli 72 000 asukasta. Reuß-Geran linjan sammumisen jälkeen ruhtinaskunta oli vallassa myös Gerassa yhdessä Reuss-Geran ruhtinaskunnan kanssa. Pääkaupunki oli Greiz.
Ruhtinaskunnalla oli yhteistä rajaa Saksi-Meiningen, Saksi-Altenburgin, Saksi-Weimarin ja Saksin kuningaskunnan kanssa.
Historia.
Reußin hallitsijasuvun nuorempi linja, Reußin zu Greizin kreivit (), korotettiin vuonna 1778 ruhtinaiksi Heinrich XI:ä alkaen. Siitä lähtien he kantoivat arvonimeä "Reußin ruhtinas, vanhempi linja" ("Aeltere Linie", lyhenne "Ae.L.") tai "ruhtinas Reuß zu Greiz".
Ruhtinaskunta liittyi Saksan liittoon vuonna 1815. Heinrich XXII erottui vihamielisyydellään Preussia kohtaan, jota hän vastusti Preussin–Itävallan sodassa vuonna 1866, kun Preussin joukot valloittivat maan. Seuraavana vuonna maa liittyi Pohjois-Saksan liittoon ja sen jälkeen Saksan keisarikuntaan vuonna 1871, mutta Heinrich XXII pysyi kuolemaansa asti vuoteen 1902 asti Otto von Bismarckin leppymättömänä vihollisena. 
Kun hänen poikansa Heinrich XXIV todettiin kykenemättömäksi hallitsemaan, ruhtinaskunnan sijaishallitsijuuden varmisti nuorempi linja. Saksan keisarikunnan luhistumisen jälkeen ruhtinaskunnasta tuli tasavalta ennen kuin se yhdistettiin Reuss-Geran ruhtinaskuntaan lyhytaikaiseksi Reußin kansanvaltioksi ("Volksstaat Reuß"), joka yhdistettiin Thüringeniin vuonna 1920.
Ruhtinaat.
Vanhempi linja sammui vuonna 1927 kuolleeseen Henrik XXIV:een.
Marco Engelhardt

Marco Engelhardt (s. 2. joulukuuta 1980 Bad Langensalza, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa 3. Ligassa pelaavaa Rot-Weiß Erfurtia.
Engelhardt on pelannut Saksan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa 106 ottelua edustaen Kaiserslauternia, Nürnbergiä ja Karlsruhea. Toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesliigassa hän on pelannut 131 ottelua. Nürnbergissä pelatessaan Engelhardt voitti Saksan cupin kaudella 2006–2007.
Saksan maajoukkueessa Engelhardt on pelannut kaksi A-maaottelua vuosina 2004–2005. Hän oli mukana Maanosaliittojen cupissa 2005, jossa Saksa sijoittui kolmanneksi.
Cobreloa

Club de Deportes Cobreloa on chileläinen jalkapalloseura Atacaman autiomaassa sijaitsevasta Calaman kaivoskaupungista. Seura on perustettu vuonna 1977 ja se pelaa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa.
Cobreloa on suhteellisen nuori seura, se on perustettu vuonna 1977. Seuran nimi tulee espanjan kielen kuparia tarkoittavasta sanasta "cobre" ja Chilen maakunnasta El Loa, sekä myös Chilen pisimmästä joesta, Loa-joesta. Joki virtaa Calaman ja maailman suurimman avolouhoksen Chuquicamatan lähistöllä.
Cobreloa vakiinnutti asemansa Chilen jalkapallon huipulla hyvin nopeasti. Seura nousi ensimmäisenä kautenaan Chilen pääsarjaan, missä se on pelannut siitä lähtien, vuodesta 1978. Ensimmäisen maan mestaruutensa se voitti vuonna 1980. Vasta neljän vuoden kuluttua seuran perustamisesta Cobreloa selviytyi Copa Libertadoresin loppuotteluun, vuonna 1981. Se kuitenkin hävisi loppuottelun brasilialaisseura Flamengolle. Myös seuraavana vuonna 1982 Cobreloa selviytyi Copa Libertadoresin loppuotteluun, mutta se hävisi finaalin uruguaylaiselle Peñarolille.
Cobreloa on voittanut Chilen mestaruuden kahdeksan kertaa, mikä tekee siitä maan neljänneksi menestyneimmän seuran, ja menestyneimmän seuran pääkaupunki Santiagon ulkopuolella.
Saavutukset.
Primera División
Copa Chile
Christian Schulz

Christian Schulz (s. 1. huhtikuuta 1983 Bassum, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Hannoveria.
Schulz on pelannut Saksan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa 302 ottelua edustaen Werder Bremeniä ja Hannoveria. Hän voitti Werder Bremenissä pelatessaan Bundesliigan kaudella 2003–2004, Saksan cupin kaudella 2003–2004 ja Saksan liigacupin vuonna 2006.
Saksan maajoukkueessa Schulz on pelannut kolme A-maaottelua vuosina 2004–2005 ja yhden A-maaottelun vuonna 2010. Hän oli mukana Maanosaliittojen cupissa 2005, jossa Saksa sijoittui kolmanneksi.
Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut 1995

Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut 1995 järjestettiin Rio de Janeirossa Brasiliassa 30. marraskuuta – 3. joulukuuta 1995. Kilpailujen järjestäjänä toimi Kansainvälinen uimaliitto FINA.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Siren Charms

Siren Charms on In Flamesin 11. studioalbumi, joka julkaistiin 5. syyskuuta 2014. Skandinaviassa albumin jakelijana toimi Razzia Records.
Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 1.
Kari Wauhkonen

Kari Vilhelm Wauhkonen (3. tammikuuta 1946 Helsinki – 28. syyskuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen urheiluvaikuttaja, joka oli nuoruudessaan maajoukkuetason pikajuoksija ja pituushyppääjä.
Wauhkonen toimi Suomen Urheiluliiton kilpailupäällikkönä vuosina 1990–2012. Hän toimi lisäksi lukuisissa luottamustehtävissä kansainvälisissä yleisurheilutapahtumissa muun muassa teknisenä delegaattina ja kilpailujen tuomarineuvostojen jäsenenä. Wauhkonen kuului Kansainvälisen yleisurheiluliiton tekniseen komiteaan vuodesta 1999 lähtien. Hän oli myös mukana Euroopan yleisurheiluliiton televisioitavien kilpailutapahtumien teknisten delegaattien ryhmässä.
Urheilu-urallaan Helsingin Kisa-Veikkoja edustanut Wauhkonen osallistui viiteen maaotteluun ja yhteen Eurooppa cupiin. Vuonna 1970 pikaviestimaajoukkue paransi kolmesti 4 × 100 metrin viestijuoksun Suomen ennätystä joukkueella Jarkko Tapola, Raimo Vilén, Kari Wauhkonen ja Ossi Karttunen. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa Wauhkonen saavutti neljä kultamitalia vuosina 1968–1971. Kalevan kisoissa Wauhkonen sijoittui parhaimmillaan kolmesti viidenneksi (pituushyppy 1967, 1968, 200 metriä 1970). Hänen ennätyksensä olivat 100 metrillä 10,6 s (käsiaika), 200 metrillä 21,5 s (käsiaika) ja pituushypyssä 752 cm (myötätuulessa 756 cm).
Wauhkosen isoisä oli ammunnan olympiamitalisti Vilho Vauhkonen.
Olaf Marschall

Olaf Marschall (s. 19. maaliskuuta 1966 Torgau, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen entinen jalkapalloilija, joka on peliuransa jälkeen toiminut jalkapallovalmentajana.
Marschall pelasi Saksan demokraattisen tasavallan pääsarjassa DDR-Oberligassa 135 ottelua, joissa hän teki 43 maalia ja Saksan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa 176 ottelua, joissa hän teki 60 maalia. Hän voitti 1. FC Kaiserslauternissa Bundesliigan kaudella 1997–1998 ja Saksan cupin kaudella 1995–1996.
Marschall pelasi neljä A-maaottelua Saksan demokraattisen tasavallan maajoukkueessa vuosina 1985–1989 ja 13 A-maaottelua Saksan maajoukkueessa vuosina 1994–1999. Hän oli mukana MM-kisoissa 1998.
Abraham Ikalensis

Abrahamus Abrahami Ikalensis (k. 1675 Ikaalisten maalaiskunta) oli suomalainen kirkkoherra ja kirjailija.
Ikalensiksen vanhemmat olivat Ikaalisten kirkkoherra Abraham (Abrahamus Jacobi, k. 1669) ja Anna Henriksdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1650 ja valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1656.
Ikalensis oli Ikaalisissa isänsä apulaisena vuodesta 1658 ja toimi Ikaalisten kappalaisena ja vt. kirkkoherrana vuodesta 1661 sekä kirkkoherrana vuodesta 1669. Hän oli synodaaliväitöksen preeses pappeinkokouksessa Turussa vuonna 1667.
Ikalensis julkaisi saarnakokoelman sekä kaksi itse pitämäänsä ruumissaarnaa.
Ikalensis oli naimisissa vuodesta 1661 Sofia Andersdotter Paulin kanssa.
Puhelu

Puhelu on yhteys puhelinverkossa soittajan ja vastaajan välillä.
Puhelujen soittaminen on yleensä maksullista ja hinta riippuu palveluntarjoajasta. Yleensä puhelun soittaja maksaa puhelun, mutta vastapuhelussa maksajana on vastaaja. Puhelinkioskissa soittajan pitää maksaa puhelu etukäteen kolikoilla ja puhelu katkeaa automaattisesti maksetun ajan päättyessä, ellei kolikoita lisätä.
Hätäpuhelut ovat Suomessa maksuttomia.
George Moore

Eversti George Bissland Moore (6. lokakuuta 1918 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat – 4. heinäkuuta 2014) oli yhdysvaltalainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti.
Moore sijoittui yksilökilpailussa toiseksi Lontoon kesäolympialaisissa 1948. Ennen siirtymistään nykyaikaiseen viisiotteluun Moore harrasti yleisurheilua Yhdysvaltain sotilasakatemiassa West Pointissa. Hän osallistui toisessa maailmansodassa Pohjois-Afrikan ja Italian taisteluihin ja haavoittui ansaiten yhden Purple Heart- ja yhden The Legion of Merit -kunniamerkin sekä kaksi Bronze Star -kunniamerkkiä. Sodan jälkeen hän toimi West Pointissa opettajana ennen eläkkeelle jäämistään 1965.
Yedioth Ahronoth

Yedioth Ahronoth (), 'Tuoreimmat uutiset', on Tel Avivissa Israelissa päivittäin ilmestyvä tabloidi-kokoinen sanomalehti. Se on ilmestynyt 1930-luvulta alkaen, ja se oli pitkään luetuin israelilainen sanomalehti. Lehden painosmäärä on noin 300 000 kpl arkipäivisin ja 600 000 kpl viikonloppuisin.
Lehden omistaa Yedioth Ahronoth -yhtymä, jonka hallussa on myös muita medioita, kuten Kanava 2, Hot -kaapeli-tv-yhtiö sekä venäjänkielinen Vesti-sanomalehti.
Lehteä pidetään keskustalaisena tai keskusta-vasemmistolaisena.