tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nire (1919)

Nire () oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä maailmansotien välillä.
Valmistus.
Alus tilattiin Kuren laivastoarsenaalilta, missä köli laskettiin 5. syyskuuta 1919. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 22. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 31. maaliskuuta 1920.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1. helmikuuta 1940. Se muutettiin 15. joulukuuta 1945 koululaivaksi ja romutettiin 1948.
Bitwisards

Bitwisards – nuoret gurut kyberavaruudessa on Yle Draaman ja Aalto-yliopiston yhdessä tuottama nettisarja, joka perustuu Miha Rinteen sarjakuvaan "Matkailua pelialalla". Sarjan on dramatisoinut ja ohjannut Jarno Elonen. Kaikki sarjan 11 jaksoa julkaistiin Yle Areenassa 4. elokuuta 2016. Näytellyn materiaalin sekaan on ujutettu animaatioita ja piirrettyjä elementtejä. 
Sarja sijoittuu 1990-luvun alkuun, jolloin alettiin perustaa Suomen ensimmäisiä pelitaloja, ja siinä seurataan kahta dokumentaristia (Ylermi Rajamaa ja Antti Vuorenmaa) kuvitteellisen Bitwisards-nimisen pelitalon toimistolla. Työtä tehdään ympäri vuorokauden ja osa työntekijöistä asuu toimistolla. Mielipuolinen pomo Ice Hair (Kari Ketonen) on tehnyt työsopimuksen vain yhdelle työntekijälle. Tavoitteena on koodirivi ja pikseli kerrallaan päästä lähemmäksi valmiin pelin lähettämistä julkaisijalle. Sarja kattaa albumin ensimmäisen luvun.
Sami Sillanpää

Sami Sillanpää (s. 1974) on Helsingin Sanomien ulkomaantoimittaja. Hän toimi lehden kirjeenvaihtajana Pekingissä vuosina 2003–2009 ja on toiminut lehden ulkomaantoimituksen esimiehenä. Sillanpää sai vuonna 2014 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon teoksestaan "Kiinalainen rakkaustarina", joka kertoo Hu Jian ja Zeng Jinyanin elämästä. Kirja julkaistiin myös Saksassa ja Tanskassa. 
Vuonna 2025 hän sai Tutkivan journalismin yhdistyksen Lumilapio-palkinnon artikkelistaan "Pysäyttäkää tämä pahuus”, joka käsitteli Ukrainassa tehtyjä sotarikoksia.
2010-luvun puolivälissä Sillanpää toimii Helsingin Sanomien kirjeenvaihtajana Etelä-Afrikan Johannesburgissa.
Hans Krieger

Hans Ernst Krieger (19. toukokuuta 1929 Landenberg – 11. kesäkuuta 2005 Lemgo) oli saksalainen kemisti ja professori. Hän toimi 1964–1991 Oulun yliopistossa orgaanisen kemian professorina.
Elämä ja ura.
Hans Krieger opiskeli kemiaa Kölnin yliopistossa ja valmistui sieltä maisteriksi 1955. Sen jälkeen hän aloitti jatko-opinnot ja väitöskirjan tekemisen professori Kurt Alderin ohjauksessa. Krieger väitteli tohtoriksi 1958. 
Valmistumisen jälkeen Krieger muutti Suomeen. Hän työskenteli aluksi 1959–1962 Lääke Oy:n laboratoriossa. Lääke Oy oli turkulaisen Farmos Oy:n tytäryhtiö. Alun perin Farmos Oy toimi (v:sta 1946) nimellä "Lääke Oy", mutta vuonna 1958 yhtiön nimi vaihdettiin Farmos Oy:ksi ja nimeä "Lääke Oy" käytettiin sen tytäryhtiössä. Kemistinä Krieger patentoi 1960-luvun alkupuoliskolla menetelmän, jonka avulla voi valmistaa bisyklisiä aminoketoneja.
Vuodesta 1962 Krieger oli tutkijana ja opettajana Oulun yliopistossa. Hänet nimitettiin Oulun yliopiston orgaanisen kemian professoriksi vuonna 1964. Hän oli yliopistossaan ensimmäinen orgaanisen kemian professuurin haltija. Professori Kriegerin opastuksella orgaanisen kemian opintoja Oulussa suoritti muun muassa tuleva Jyväskylän yliopiston orgaanisen kemian professori Petri Pihko, joka toimi Oulun yliopistossa tutkimusassistenttina vuosina 1990–1991.
Krieger jäi virastaan eläkkeelle 1991. Hänen seuraajakseen nimitettiin 1992 Ari Koskinen. Jäätyään eläkkeelle Krieger palasi takaisin Saksaan, jossa hän vietti viimeiset vuotensa. Hän kuoli 86-vuotiaana Lemgon kaupungissa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa 11. kesäkuuta 2005.
Julkaisut.
Professori Krieger julkaisi useita tieteellisiä artikkeleita kemian alan julkaisuissa. Hän julkaisi Arto Arstilan ja Lasse Koskenniskan kanssa myös lyhyen kirjasen "Aminomethylierung von Camphen".
Christopher McQuarrie

Christopher McQuarrie (s. 1968) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hän on tehnyt urallaan useasti yhteistyötä ohjaaja Bryan Singerin ja näyttelijä Tom Cruisen kanssa.
McQuarrie voitti parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon elokuvista "Epäillyt" vuonna 1995.
Pekka Mykkänen

Pekka Mykkänen on suomalainen toimittaja. Hän on työskennellyt "Helsingin Sanomissa" vuodesta 1995 lähtien ja toiminut muun muassa sunnuntai-, talous- ja ulkomaantoimituksissa. Mykkänen oli lehden kirjeenvaihtaja Kiinassa ja Aasiassa vuosina 1998–2003 ja hänelle myönnettiin SARS-uutisoinnistaan Suuri journalistipalkinto vuonna 2003. Hän oli kirjeenvaihtajana Yhdysvalloissa 2006–2010 ja Brysselissä 2016–2018. Mykkänen on julkaissut useita kirjoja kokemuksistaan kirjeenvaihtajana.
Mykkänen on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän opiskeli myös Harvardin yliopistossa stipendiaattina vuosina 2003–2004.
Aoi (1920)

Aoi () oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Kawasakin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 1. huhtikuuta 1920. Se laskettiin vesille 9. marraskuuta. Aluksen varustamisesta vastaavaksi upseeriksi nimettiin 20. marraskuuta Chiya Sadae. Alus otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 10. joulukuuta päällikkönään Chiya.
Palvelus.
Alus oli 1940 Kuren laivastontelakalla modernisoitavana, jolloin yksi sen kolmesta Kampon-kattilasta poistettiin. Poiston seurauksena aluksen huippunopeus laski 18 solmuun. Lisäksi aluksen torpedoputket, takakannen tykkitorni ja miinanraivauskalusto poistettiin. Niiden tilalle asennettiin 25 millimetrin ilmatorjuntatykkejä, syvyyspommikiskoja ja -heittimiä. Yläkannen painon lisäyksen vuoksi jouduttiin painolastia lisäämään, mikä kasvatti uppouman 910 tonniin. Muutostyöt saatiin telakalla päätökseen 21. lokakuuta, jolloin alus luokiteltiin 1. huhtikuuta 1941 partioveneeksi nimellä "partiovene No.32". Alus liitettiin 20. marraskuuta Nishikawa Hayamin johtamaan 1. partiovenelaivueeseen, jonka mukana se lähti 29. marraskuuta Trukilta Kwajaleiniin.
Aluksella vastaanotettiin 2. joulukuuta kello 12.08 tieto hyökkäyksestä Pearl Harboriin, mikä kertoi sotatoimien alkamisesta Yhdysvaltoja vastaan 8. joulukuuta. Seuraavana päivänä alus saapui Kwajaleinille Roi-Namuriin. Partioveneet "No.32" ja "No.33" lähtivät Roi-Namurilta osallistuakseen hyökkäykseen Wakelle kontra-amiraali Kajioka Sadamichin osastossa, jonka muut alukset olivat kevyt risteilijä "Yūbarin" johtama 6. hävittäjälaivue, 18. risteilijäviirikkö, sukellusveneiden emälaiva "Jingei" sekä apuristeilijät "Kongōmaru" ja "Kinriymaru".
Osasto aloitti 11. joulukuuta maihinnousuvalmisteluihin liittyvän tulivalmistelun tuhotakseen Waken puolustuksen. Taistelussa upposi kaksi ja vaurioitui kaksi hävittäjää. Lisäksi kaksi risteilijää kärsi lieviä vaurioita. Tappioiden seurauksena osasto vetäytyi takaisin Roille, jonne saavuttiin 13. joulukuuta.
"No.32" lähti 21. joulukuuta maihinnousuosaston mukaan uudelleen merelle. Seuraavana päivänä aloitettiin maihinnousu uudelleen. Alus kuljetti Uchida Kinichin Maizurun 2. erityismaihinnousujoukkojen 1. komppaniaa. Taatakseen joukkojen maihinnousun alus ajoi matalikolle atollin etelärannalla lähellä lentotukikohdan eteläreunaa. Yhdysvaltain merijalkaväen kolmen tuuman tykit sytyttivät partioaluksen "No.33" tuleen, joka valaisi rannalla olleen "No.32":n. Useita kranaatteja osui alukseen sytyttäen senkin tuleen. Aluksen miehistö liittyi maihinnousujoukkoon.
Japanilaiset eivät yrittäneet pelastaa alusta saaren valtauksen jälkeen, vaan se oli edelleen rannalla amerikkalaisten vallatessa saaren takaisin 4. syyskuuta 1945.
Päälliköt.
Aluksen päällikköinä olivat:
Tommi Nieminen

Tommi Nieminen on suomalainen toimittaja. Hän työskenteli "Helsingin Sanomien" kirjeenvaihtajana Delhissä vuosina 2010–2011 ja kirjoitti asemamaastaan kirjan "Vastaus on Intia". Nieminen julkaisi yhdessä Laura Halmisen kanssa jutun ”Uusnatsien sisäpiirissä” vuonna 2015. Tutkivan journalismin yhdistys myönsi jutulle seuraavana vuonna Lumilapio-palkinnon. Nieminen toimii Helsingin Sanomien Feature-toimituksessa.
Tommi Niemisen isä oli kirjailija Kaiho Nieminen.
Miehen vankina

Miehen vankina on Aarne Kivimäen taiteilijanimellä Olavi Kallas ohjaama melodraama vuodelta 1943. Elokuva perustui Laura Sointeen samannimiseen romaaniin. Elokuvan tuotti turkulainen Valo-Filmi Oy. Elokuvan näyttelijöistä osa oli amatöörejä, osa taas Turun teattereiden ammattinäyttelijöitä. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti, ja kriitikot pitivät sitä kömpelösti toteutettuna. Elokuvasta on säilynyt epätäydellinen ja huonolaatuinen kopio, joka löytyi syyskuussa 1999 Soihtu-filmin varastosta.
Juoni.
Mielisairas ja taikauskoinen Klaus Vornankumpu uskoo tyttärensä Katariinan olevan Metsäreunan sepän lapsi ja kohtelee tätä huonosti. Kun sepän poika Kristian tulee kosimaan Katariinaa, Klaus kertoo luulonsa ja ajaa hänet pois. Katariina lähtee myöhemmin kaupunkiin ja nousee siellä suosituksi laulu- ja tanssitähdeksi. Hän tapaa Kristianin, ja pian selviää, että Klausin luulo on ollut aiheeton: Katariina ei ole sepän lapsi. Kristian joutuu auto-onnettomuuteen, jossa hän menettää näkönsä. Pelätessään tulevansa Katariinalle taakaksi sokeana hän selittää, ettei ole tätä koskaan vakavissaan rakastanut. Elokuvan lopussa Kristian saa näkönsä takaisin ja peruu aikaisemmat puheensa, jonka jälkeen Kristian ja Katariina menevät naimisiin.
Selänpää

Selänpää on Kouvolan kaupunginosa, kylä ja tilastoalue entisen Valkealan kunnan alueella eli nykyisellä Valkealan suuralueella. Se sijaitsee Kouvolan pohjoisosassa. Selänpään kaupunginosa ja tilastoalue eroavat alueellisesti toisistaan. Selänpään tilastoalueeseen kuuluu lisäksi myös Oravalan kaupunginosa, ja tällä alueella 785 asukasta. Selänpään postinumeroalueen (47810 Selänpää) väkiluku oli 272 vuonna 2020.
Kylässä sijaitsee Selänpään rautatieasema, joka on kunnostettu kyläläisten ja matkailijoiden käyttöön kylätaloksi. Lisäksi kylän mukaan on nimetty Selänpään lentokenttä. Selänpäässä asuu noin 500 ihmistä. Kylän urheiluseura on nimetään Selänpään Jäykät.
Vanadiinitrikloridi

Vanadiinitrikloridi (VCl3) on vanadiini- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisten vanadiiniyhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa vanadiinitrikloridi on punaisenviolettia kiteistä ainetta. Yhdiste on hygroskooppista ja liukenee veteen, mutta myös helposti hydrolysoituu veden vaikutuksesta. Kuumennettaessa se disproportioituu. Vanadiinitrikloridi liukenee etanoliin sekä koordinoituviin orgaanisiin liuottimiin kuten asetonitriiliin.
Valmistus ja käyttö.
Vanadiinitrikloridia voidaan valmistaa kuumentamalla dirikkidikloridia divanadiinipentoksidin kanssa. Reaktiossa vanadiini pelkistyy ja rikki hapettuu osittain rikkidioksidiksi ja osittain pelkistyy alkuainerikiksi.
2 V2O5 + 6 S2Cl2 → 4 VCl3 + 5 SO2 + 7 S
Vanadiinitrikloridista voidaan valmistaa organovanadiiniyhdisteitä ja sitä voidaan käyttää katalyyttinä eräiden kumien ja muovien valmistuksessa.
Estádio Olímpico Nilton Santos

Estádio Olímpico Nilton Santos (ent. Estádio Olímpico João Havelange) on monikäyttöstadion Rio de Janeirossa Brasiliassa. Stadion valmistui vuonna 2007 ja siellä järjestettiin Pan-Amerikan kisat samana vuonna. Stadionin rakennuskustannukset olivat noin 175 miljoonaa euroa.
Stadionilla järjestettiin vuoden 2016 kesäolympialaisten yleisurheilukilpailuja. Ennen olympialaisia stadionille tehtiin kattoremontti ja katsojakapasiteettia nostettiin 60 000 paikkaan.
Saint-Gervais-les-Bains

Saint-Gervais-les-Bains on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. 
Kunta on tunnettu matkailukeskus. Mont Blancin läheisyys ja lukuisat laskettelukeskukset tuovat alueelle matkailijoita.
Liikenne.
Kunnan rautatieasema "Gare de Saint-Gervais-les-Bains-Le Fayet" on matkustajajunien pääteasema. Asemalta pääsee kuitenkin jatkamaan Mont Blancille hammasratajuna "Tramway du Mont-Blanc"illa (TMB), joka on korkeimmalla kulkeva hammasrata Euroopassa. Pääteasema "Gare de Nid d'Aigle" (kotkanpesä) sijaitsee 2362 metrin korkeudessa.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä ovat 1600-luvulta peräisin oleva Saint-Gervaisin kirkko sekä 1200-luvun linnoitettu Hautetourin talo.
Urheilu.
Paikallinen jääkiekkojoukkue on nimeltään Hockey Club Mont-Blanc.
Jyväskylän suurajot 1991

Jyväskylän suurajot 1991 järjestettiin 22. - 25.8.1991. Se oli ralliautoilun maailmanmestaruuskauden 1991 yhdeksäs osakilpailu ja 41. Jyväskylän suurajot kautta aikain.
Osallistujat.
Kilpailuun ilmoittautui 156 autokuntaa. 
Edellisenä vuonna N-ryhmän voittanut Tommi Mäkinen oli ensimmäistä kertaa tehtaan auton ohjaimissa MM-tasolla. Tehdastalleista Ford ei ollut kilpailussa mukana. Fordia kilpailussa edustikin ilman tallipaikkaa kaudeksi 1991 jäänyt Ari Vatanen, joka oli mukana maitoyhtiön sponsoroimalla Ford Sierra Cosworthilla.
Reitti.
Reitin pituus oli 1660,31 km, josta erikoiskokeita oli 524,26 km. Erikoiskokeita oli yhteensä 42. Yhtäkään tieosuutta ei toistettu rallin aikana. Reitti oli suurilta osin samanlainen kuin edellisenä vuonna.
Torstain lenkin isojen teiden erikoiskokeet Vesala ja Parkkola oli korvattu kapeammilla Kuohulla ja Moksilla. Lenkille oli myös lisätty uusi erikoiskoe Himoksen laskettelukeskuksen ympärille.
Perjantaina ajettiin Valkola ensimmäistä kertaa vuoden 1985 jälkeen. Ruuhimäen loppuun lisättiin osuus ajoharjoitteuradalle.
Leustun alkua muutettiin ja samalla Korpiahon erikoiskoe jäi pois reitiltä. Hassista oli tehty nyt 30-kilometrinen, ja siinä ajettiin ensimmäistä kertaa MM-rallissa "Ouninpohjan pikkutie" ja Kakariston risteys. Vastaavasti Konivuoren reittiä lyhennettiin.
Päijälä palasi reitille ensimmäistä kertaa vuoden 1987 jälkeen. Haukilahden erikoiskokeen paikan otti Autio, jonka reittiä lyhennettiin juuri ennen rallin alkua, mahdollisesti siksi, että samaa tietä käytettiin Mänttä 200 -Ajossa juuri ennen Suurajoja.
Sunnuntain Vehkalahti oli sama erikoiskoe kuin vuoden 1979 Sydänmaa, ei siis sama kuin vuoden 1978 Vehkalahti. Rallin päätöserikoiskoe Vartiamäki alkoi osuudella Josemoran rallicross-radalla. 
Kilpailun tapahtumia.
Markku Alen johti rallia avauspäivänä huolimatta rengasrikosta avauserikoiskoe Harjulla. Hän menetti kuitenkin johtopaikan Carlos Sainzille perjantaina kärsittyään ensimmäisenä autona irtosorasta. Koko rallin ajan myös Subarun moottorin turvajärjestelmä oli pudottanut tehoja yllättäen. Alen oli nuotittanut väärin Leustun muuttuneen erikoiskokeen, ja joutui täten ajamaan osan erikoiskokeesta ilman nuotteja. Lauantaina Alen myös kärsi kaksi rengasrikkoa lisää. Sunnuntaina hän keskeytti moottorivikaan. 
Carlos Sainz ajoi ulos pimeässä lauantain päättäneellä Surkeen erikoiskokeella ja Kankkunen nousi johtoon säilyttäen asemansa läpi sunnuntain ja voittaen näin ensimmäistä kertaa kotikilpailunsa. Sainzin sijoitus maalissa oli lopulta neljäs.
Hannu Mikkola kaatoi autonsa perjantaipäivän avauserikoiskoe Valkolassa. Hän pääsi jatkamaan, mutta keskeytti myöhemmin konerikkoon. Ari Vatanen puolestaan kaatoi autonsa lauantaipäivän avauserikoiskoe Leustulla, mutta sijoittui lopulta seitsemänneksi.
Sebastian Lindholm keskeytti seitsemänneltä sijalta ohjauksen hajoamiseen Hassin erikoiskokeen lopussa. 
Kolmanneksi kilpailussa ajanut Mitsubishin Timo Salonen hylättiin kilpailun jälkeen laittoman polttoaineen käytön vuoksi.
Tulokset.
N-ryhmän voitti Jouko Puhakka.
Nurmijärven seurakunta

Nurmijärven seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Espoon hiippakuntaan kuuluva seurakunta. Se käsittää Nurmijärven kunnan keskisellä Uudellamaalla. Seurakunta on Suomen suurin maalaisseurakunta.
Elokuussa 2024 Nurmijärven seurakuntaan kuului 28 379 henkilöä eli noin 63,2 prosenttia kunnan väestöstä. Suurimmillaan jäsenmäärä oli vuonna 2007, jolloin jäseniä oli 32 283, minkä jälkeen jäsenluku on pienentynyt lähes joka vuosi.
Seurakunnalla on 120 työntekijää. Kirkkoherrana toimii Ari Tuhkanen.
Toiminta.
Seurakunta pitää jumalanpalveluksia Nurmijärven kirkossa, Klaukkalan kirkossa ja Rajamäen kirkossa. Lisäksi seurakunnalla on seurakuntakeskus, nuorisotalo ja Iso Pappila Nurmijärven Kirkonkylässä ja uusi Kirkonnurkka-tila Rajamäellä. Myös Klaukkalan kirkon yhteydessä on seurakunnan muita toimitiloja. Lapsi- ja perhetyön ryhmiä kokoontuu lisäksi erilaisissa vuokratiloissa ympäri kuntaa.
Nurmijärven seurakunnalla on kaksi hautausmaata, Kirkonkylällä ja Rajamäellä. Molemmista löytyy myös siunauskappeli. Klaukkalan kirkon alakerrassa on uurnaholvi. Lisäksi seurakunta omistaa leiri- ja kurssikeskus Sääksin Hyvinkään Kiljavalla, noin viisi kilometriä Rajamäen keskustasta Sääksjärven rannalla.
Historia.
Nurmijärven seurakunta perustettiin Helsingin pitäjän seurakuntaan kuuluneena kappeliseurakuntana vuonna 1558, mutta siihen liitettiin myös osia Sipoon, Janakkalan, Vihdin ja Espoon seurakunnista. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1605.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Nurmijärven seurakunnan kirkkoherroina:
Bassel Jradi

Bassel Zakaria Jradi (s. 6. heinäkuuta 1993) on libanonilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Jradi edustaa Norjan pääsarjassa pelaavaa Lillestrømiä.
Jradi edusti kaudella 2011–2012 B93:a Tanskan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaudella 2012–2013 hän pelasi AB:ssä Tanskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 28 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia. Kaudella 2013–2014 Jradi nousi jälleen sarjaporrasta ylemmäs pelaten Nordsjællandissa neljä Tanskan Superliigan ottelua. Vuonna 2014 hän siirtyi norjalaiseen Strømsgodsetiin. Hän pelasi kaudella 2014 kahdeksan ottelua maan pääsarjassa. Kaudella 2015 Jradi edusti Strømsgodsetia 12 pääsarjaottelussa, joissa hän teki kaksi maalia.
Libanonin maajoukkueessa Jradi pelasi ensimmäisen ottelunsa 26. elokuuta 2015, kun Libanon hävisi ystävyysottelussa Irakille 2–3. Jradi teki ottelussa myös maalin.
Lennart Fritiof Munck af Fulkila

Lennart Fritiof Munck af Fulkila (31. lokakuuta 1852 Ulvila – 28. lokakuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan eversti, Suomen armeijan kenraalimajuri ja valtiopäivämies.
Lennart Munckin vanhemmat olivat kapteeni Johan Axel Munck af Fulkila (1825–1876) ja Edla Rindell (1828–1875). Hän valmistui Haminan kadettikoulusta 1872 ja kävi Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin Pietarissa 1878. Hän palveli henkikaartin Volynian rykmentissä 1872–1878, Suomen sotilaspiirin esikunnassa yleisesikuntaupseerina 1878–1882 ja vanhempana adjutanttina 1882–1887 sekä 26. jalkaväkidivisioonan esikunnan päällikkönä 1887–1891. Hänestä tuli luutnantti 1877, kapteeni 1878, everstiluutnantti 1881 ja eversti 1884. Munck erosi sotapalveluksesta 1891 saaden samalla valtioneuvoksen arvon.
Munck oli keisarin Suomen kanslian 1. toimitussihteerinä 1891–1895, Suomen passitoimiston päällikkönä Pietarissa 1895–1900 ja Mikkelin läänin kuvernöörinä 1900–1903. Hänestä tuli todellinen valtioneuvos 1894. Suomen itsenäistyttyä Munck palasi vuonna 1918 Suomen sisällissodan aikana valkoisten armeijan palvelukseen ja oli Suomenlinnan vankileirin komendanttina kesällä 1918 ja Suomenlinnan varuskunnan päällikkönä 1919. Hän sai kenraalimajurin arvon reservissä 1919.
Munck oli aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäivillä 1882, 1885, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli puolustuslaitoksen tarkastuskomission jäsenenä 1919, kuului useita vuosia Suomen Matkailijayhdistyksen hallitukseen, oli Helsingin köyhäinhoitohallituksen jäsen 1913–1919, Helsingin hyväntekeväisyysyhdistyksen puheenjohtaja 1919, Maitopisaran johtokunnan jäsen, Finsk Militärtidskriftin perustaja, Helsingfors Dagbladin Venäjän osaston toimittaja ja Suomen Hiihtoliiton perustaja ja puheenjohtaja.
Munck oli naimisissa Hilma Franziska Leontine Tulanderin (1853–1923) kanssa 1877–1923 ja Vendla (Venny) Konstantia Dahlin (1877–1956) kanssa vuodesta 1925.
Kanai

Kanai (, myös "Kane", ) oli antiikin aikainen kaupunki Aioliissa Arginusain saariin kuuluneella Argennusan saarella. Se sijaitsi nykyisen Turkin rannikolla lähellä nykyistä Bademlin kylää. Kanain lähistöllä käytiin vuonna 406 eaa. Arginusain taistelu.
Maantiede.
Kanai oli rakennettu Argennusan saarelle lähelle kallioniemeä, josta on käytetty nimiä "Kanevuori" (), "Aiga" () ja "Argennon" (). Nimi "Kanai" tarkoittaa ”Kanaivuoren (kaupunki)”. Argennusa oli yksi Arginusain saarista nykyisin nimillä Garip ja Kalem tunnettujen pienempien saarten ohella. Saarten sekä läheisen mantereen puolen muodostamaa aluetta kutsuttiin nimellä "Kanaia". Argennusa on nykyisin yhteydessä mantereeseen ja osa Dikilin niemimaaksi kutsuttua niemeä, joka sijaitsee vastapäätä Lesboksen saarta.
Historia.
Kanain mainitsevat antiikin kirjailijat Herodotos, Strabon, Plinius, Livius, Ptolemaios, Sapfo, Thukydides ja Mela. Ensimmäisellä vuosisadalla eläneen kreikkalaisen maantieteilijä Strabonin mukaan Kanain perustivat itäisestä Manner-Kreikasta tulleet lokrislaiset. Kaupunki oli pieni, mutta sijaitsi merkittävällä kauppareitillä.
400-luvulla eaa. eläneen historioitsija Herodotoksen mukaan Kserkseen persialainen armeija kulki persialaissotien aikaan vuonna 480 eaa. alueen kautta matkalla Sardeesta Kreikkaan ja Thermopylain taisteluun. Peloponnesolaissodan aikaan vuonna 406 eaa. kahdeksan strategoksen komentama Ateenan laivasto yllättäen voitti Kallikratidaan komennossa olleen Spartan laivaston Arginusain taistelussa.
Rooman-Syyrian sodan aikana, jossa olivat vastakkain Rooman tasavalta ja Antiokhos III Suuri vuosina 192–188 eaa., Rooman laivasto talvehti Kanaissa matkalla Khiokseen. Livius kirjoittaa, että ”laivat kiskottiin rannalle ja ne ympäröitiin taisteluhaudalla ja suojavallilla”. Plinius vanhemman aikana ensimmäisellä vuosisadalla jaa. kaupunki oli raunioina.
Arkeologia ja löydökset.
Saarta, jolla kaupunki sijaitsi, etsittiin pitkään, sillä se vaikutti kadonneen. Lopulta arkeologit havaitsivat, että saari oli kytkeytynyt niemeksi mannermaahan saaren ja mantereen välisen kapean salmen täytyttyä maalla keskiajan aikana. Samalla oletettiin kaupungin paikan löytyneen. Tieto julkaistiin marraskuussa 2015. Paikalta on tunnistettu muun muassa hellenistisellä kaudella käytössä olleen sataman jäänteet, mikä vahvistaa oletuksen kaupungin sijainnista paikalla.
Lauttalammit (Jämijärvi)

Lauttalammit on Pirkanmaalla Ikaalisten ja Satakunnassa Jämijärven väisellä rajalla sijaitsevat suolammet, jotka kuuluvat Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Lauttalammit ovat osa Mylly-Kartun joen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammet sijaitsevat Unnannevan ja Lauttakankaan välisellä Lauttalamminnevalla Ikaalisten ja Jämijärven rajalla. Lampia on neljä ja suurimman lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Suurin lampi on 230 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Kuntaraja ylittää lammen kahdesti itärannalla olevan rajapyykin kautta niin, että suurin osa lammesta jää Jämijärven puolelle. Jämijärvellä sijaitsevat kaksi pientä lampea, joiden halkaisijat ovat 30 metriä ja 15 metriä. Neljäs ja eteläisin lampi sijaitsee Ikaalisissa ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 80 metriä. Kaksi suurinta lampea on yhdistetty toisiinsa ojalla. Ympäröivä suo on osittain ojitettu ja lampien vesi päätyy suo-ojiin eteläisen lammen laskuojan kautta, josta ne jatkavat Lauttaojaa myöten Hangasjärveen. Lammille ei johda tietä.
Vanha Laukaantie

Vanha Laukaantie oli 1600-luvulla valmistunut tie Hämeestä Keski-Suomeen. Tie oli tarpeellinen, koska Keski-Suomi oli hämäläisten metsästys- ja kalastusaluetta. Alkuosa Vanajaveden seudulta Jämsään on keskiaikainen. Vuoden 1696 karttaan on merkitty Pälkäneen–Jämsän tie isoksi maantieksi, mutta sen jatko Korpilahden ja Jyväskylän kautta Saarijärvelle vain vähäiseksi tieksi. 1700-luvun aikana tie muotoutui kulkemaan nykyisen Äänekosken Koivistonkylän kautta, jossa tie haarautui länteen Saarijärvelle, pohjoiseen Viitasaarelle ja itään Rautalammille meneviksi ratsuteiksi.
Tien ylläpito oli alueen talonpoikien vastuulla. Siksi he eivät olleet kovin halukkaita tien parantamiseen tai leventämiseen. Vuonna 1738 pyrkivät Längelmäveden itäpuolen tievelvolliset vapautumaan tien leventämisestä kuuden kyynärän (6*60 cm) leveydestä 10 kyynärään. Maantie ei kuitenkaan ollut ainoa väylä, vaan vesireitit ja talvitiet olivat talonpojille tutumpia. Herrasväelle ja virkamiehille tiet olivat kuitenkin parempia, sillä niiden varrella oli saatavana majoitusta ja ruokailua. Virallisten teiden varsilla oli tätä varten kestikievariverkosto. Kievareita oli 20 kilometrin välein. Talonpojat olivat velvollisia tarjoamaan kyydin seuraavaan kestikievariin. Kievaritalot ja "taipale"- tai "taival"-nimet viittaavat nykyään entisajan tielinjaan ja sen kestikievareihin.
Tutkijat erimielisiä tien linjasta.
1700-luvulla elänyt historiantutkija Henrik Gabriel Porthan kuvasi kirjoituksessaan Vanhaa Laukaantietä. Hän oli syntyisin Viitasaarelta, joten hän tunsi asian omakohtaisesti. Porthanin mukaan tie haarautui Pohjanmaan tiestä lähellä Tamperetta ja kulki Längelmäveden länsipuolelta. Kaksi myöhempää nimekästä tutkijaa, Väinö Voionmaa ja Eino Jutikkala katsovat lähtöpaikaksi Pälkäneen ja tien kulkeneen Längelmäveden itäpuolelta. Ilmeisesti molemmat tielinjat ovat olleet 1700-luvulla käytössä, ja näkemysero koskee sitä, kumpi niistä oli vanhempi.
Palkkatyöläinen (Duluth)

Palkkatyöläinen oli Yhdysvaltojen Duluthissa vuosina 1926–1927 ilmestynyt Industrial Workers of the World -ammattiliiton suomenkielinen aikakauslehti.
Lehden perustaminen oli seurausta 1920-luvun alussa syntyneestä linjariidasta, jossa IWW jakautui James Rowanin johtamiin ”desentralisteihin” ja muun muassa "Industrialistin" ja "Tie Vapauteen" -lehden edustamiin ”sentralisteihin” eli ”neljän kolmosen ryhmään”, jolla viitattiin järjestön Chicagon-päämajan osoitteeseen 3333 W. Belmont Avenuella. Molemmat ryhmät väittivät itseään ”oikeaksi IWW:ksi”. Rowanilaisten IWW:n toimeenpanevan komitean julkaiseman "Palkkatyöläisen" tarkoitus oli levittää tietoa järjestön periaatteista ja päätöksistä sekä hankkia sille laajempaa kannatusta amerikansuomalaisten keskuudessa. Kerran kuukaudessa ilmestynyt 32-sivuinen lehti sisälsi artikkeleita ajankohtaisista työväenkysymyksistä, piirroksia, valokuvia ja runoja. Sen toimittajina työskentelivät William Carey, John Hill ja John Iloniemi.
Saunders-Roe Princess

Saunders-Roe S.R.45 Princess oli brittiläinen, matkustajaliikenteeseen tarkoitettu lentovene.
Kaksikerroksinen matkustamoltaan oleva kone oli hyvin suuri ja ylellinen. Sen omamassa ylitti 150 000 kg, siipien kärkiväli oli noin 67 metriä, pituus oli noin 45 metriä. Sen voimalaitteina oli kymmenen Bristol Proteus potkuriturbiinia, joista kahdeksan oli varustettu kaksoispotkurein. Kaksoispotkurit olivat vastakkaissuuntiin pyöriviä. Luksusluokan lentovene valmistui vuonna 1952. Kone kykeni ottamaan 200 matkustajaa, sen huippunopeus oli 612 km/h ja matkanopeus 579 km/h. Koneen kantama oli lähes 8 500 kilometriä.
Konetyyppi valmistui aikana, jolloin suihkumatkustajakoneet tekivät voimallista läpimurtoaan. Princess jäi pian näiden jalkoihin, sillä se ei ollut kovin kustannustehokas. Tiettävästi vain yksi koneyksilö rekisteröitiin ilma-aluksena: "G-ALUN". Konetyypin suorana edeltäjänä voitaneen pitää Boeing 314 Clipperiä.
Lamminjärvi (Ikaalinen)

Lamminjärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Kovelahden ja Lähdekylän välissä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Lamminjärvi on osa Kokemusjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 200 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,5 hehtaaria. Se sijaitsee metsässä entisten peltojen läheisyydessä. Siihen laskevat lähialueen metsäojat ja sen laskuoja lähtee itäänpäin ja yhtyy noin kilometrin jälkeen Kokemusjokeen. Järven rantaviiva on 600 metriä pitkä eikä rannoille ole rakennettu mitään. Lähin tie kulkee Lammintaustan maatilan kautta noin 150 metriä päästä ohi.
Historiaa.
Vuonna 1797 ja 1812 piirretyissä isojaon kartoissa Lamminjärven nimi kirjoitettiin "Ala Rautalammi".
Bookworm

Bookworm on PopCap Gamesin kehittämä pulmapeli. Se julkaistiin ensimmäisen kerran tietokoneelle 25. tammikuuta 2003. Se julkaistiin myöhemmin myös muun muassa Nintendo DS:lle ja Game Boy Advancelle.
Pelissä pelaajan on yhdistettävä kirjaimia ja siten muodostettava englanninkielisiä sanoja.
Marraskuussa 2006 peli sai jatko-osan "Bookworm Adventures".
Zinovi Kolobanov

Zinovi Grigorjevitš Kolobanov (; 25. joulukuuta 1910 – 8. elokuuta 1994) oli neuvostoliittolainen panssarivaunun komentaja toisessa maailmansodassa. Hänen johtamansa viiden KV-1 -panssarivaunun ryhmä tuhosi 43 saksalaista panssarivaunua Hatsinan (tuolloiselta nimeltään "Krasnogvardeisk") lähellä käydyssä taistelussa 20. elokuuta 1941. Näin monen vaunun tuhoaminen onnistui, koska alueen ainoa tie kulki suon keskeltä, ja venäläiset olivat naamioituneet suon laidoille siten, etteivät saksalaiset pystyneet paikantamaan vihollisen sijaintia.
Kolobanov osallistui talvisotaan Karjalankannaksella. Venäläisen Krasnaja Zvezda -lehden mukaan hän sai talvisodan jälkeen tuomion ”veljeilystä vihollisen kanssa”. Tapaus liittyi ilmeisesti tilanteeseen, jossa suomalaiset ja venäläiset sotilaat kommunikoivat keskenään ystävällisessä hengessä sotatoimien päätyttyä.
Heinilampi (Ikaalinen)

Heinilampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa, mutta Parkanon Pihnarin kylän lähellä, sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Heinilampi on osa Kokemusjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 200 metriä pitkä, 170 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Se sijaitsee soisessa metsämaastossa lähellä Pihnarin kylää ja Rautalampea. Järvi sijaitsee Kiimasuon pohjoisosissa. Siihen laskee seitsemän suo-ojaa ympäröivältä suolta ja Kokemusjoki virtaa sen läpi. Lampi on soistumassa umpeen eikä sen 600 metriä pitkällä rantaviivalla ole enää kovaa rantaa. Rannoille ei ole rakennettu mitään eikä järvelle kulje teitä. Parkanon ja Ikaalisten väliselle rajalle on matkaa 200 metriä.
Rautalampi (Parkano)

Rautalampi on Pirkanmaalla Parkanossa Pihnarin kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Rautalampi on osa Kokemusjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 350 metriä pitkä, 350 metriä leveä ja sen pinta-ala on 7,1 hehtaaria. Se sijaitsee asutuksen reunassa metsässä aivan Ikaalisten ja Parkanon rajan tuntumassa. Raja seuraa rantaan lammen kaakkoiskulmassa. Maasto on soistuvaa ja siihen laskeekin kolme suo-ojaa. Laskuoja lähtee itään lammen kaakkoiskulmasta ja laskee 500 metrin jälkeen Heinilampeen. Rantaviivan pituus on kilometri. Länsirannan tuntumassa on useita rakennuksia, mutta etelässä vain yksi vapaa-ajan asunto. Rantaan ei johda suoraan teitä.
Ville Viita

Ville Viita (s. 10. heinäkuuta 1989 Seinäjoki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavia Seinäjoen Jymyjusseja.
Viita pelasi ensimmäisen kerran miesten Superpesiksessä vuonna 2007, jolloin edusti JymyJusseja. Hän pelasi kahden kauden aikana joukkueessa 27 ottelua, jonka jälkeen siirtyi vuonna 2009 edustamaan Ykköspesiksessä pelaavia Köyliön Lalleja. Hän pelasi Lalleissa 20 ottelua, jonka lisäksi esiintyi Koskenkorvan Urheilijoiden riveissä yhdessä Superpesis -ottelussa. 
Vuonna 2010 Viita siirtyi Superpesikseen nousseeseen Ulvilan Pesä-Veikkojen joukkueeseen. Hän pelasi joukkueessa yhden kauden, jonka päätteeksi se putosi takaisin Ykköspesikseen.
Kaudeksi 2011 Viita siirtyi Koskenkorvan Urheilijoihin, jossa pelasi kahden kauden aikana 45 runkosarjaottelua sekä 12 pudotuspeliottelua. Viita siirtyi kaudeksi 2013 Seinäjoelle JymyJussien joukkueeseen, jossa kolmen pelatun kauden aikana hän on esiintynyt runkosarjassa 77 ottelussa.
Viita valittiin vuonna 2009 Ykköspesiksessä Köylien Lalleissa pelatessa vuoden pelaajaksi.
Janne Kivipelto

Janne Kivipelto (s. 30. toukokuuta 1990 Alajärvi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Kempeleen Kiriä ottelukohtaisella sopimuksella. 
Aikuisten tasolla Kivipelto edusti vuoteen 2017 asti Alajärven Ankkureita. Hän debytoi joukkueessa Ykköspesiksessä vuonna 2007, jolloin pelasi yhden ottelun. Hän pelasi joukkueessa Ykköspesiksessä vuoteen 2011 asti 94 ottelussa. Vuonna 2012 Ankkurit nousi Superpesikseen.
Kaudella 2012 Ankkureiden noustua Superpesikseen, Kivipelto pelasi 26 ottelua. 
Kaudet 2017-2022 Kivipelto edusti Kouvolan Pallonlyöjiä.
Kivipellon viimeisin sopimus KPL:n kanssa ulottui kauteen 2022. Kivipelto siirtyi Ankkureista KPL:llään ennen 2017 kauden alkua.
Iso Kokevesi

Iso Kokevesi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Iso Kokevesi on osa Kokemusjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 550 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 9,6 hehtaaria. Se sijaitsee metsalueella ja sen rannat ovat soistuneita. Ympäristössä on laajempia soita, jotka muodostavat yhdessä ojitetun Isonevan. Seitsemän suo-ojaa ja Vähä Kokeveden laskuoja laskevat järveen. Järven oma laskuoja on 2,5 kilometriä pitkä ja yhtyy Kokemusjokeen Lähdekylässä. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja se on pääosin kapeaa avosuota. Pohjoisrannassa on yksi vapaa-ajan asunto, jolle johtaa metsäautotie.
Nikke tulee kotiin

Nikke tulee kotiin on Nikke Ankaran ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 20. marraskuuta 2015. Albumin on tuottanut Henri ”MGI” Lanz, joka on myös säveltänyt kaikki albumin kappaleet. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan 11:nneksi, mutta nousi alkuvuodesta 2016 korkeimmalle sijalleen viidenneksi. Ankara sai levystä jo ennakkoon kultalevyn ja vuoden 2016 alussa platinalevyn.
Taustaa ja julkaisu.
Vuodenvaihteessa 2014–2015 Ankara joutui psykoosiin, jonka myötä hän ilmoitti vetäytyvänsä julkisuudesta sekä lopettavansa musiikkiuransa. Levy-yhtiö Universal Music kertoi, etteivät tiedä tulevatko he julkaisemaan tuolloin jo lähes valmista albumia. Kuitenkin jo toukokuussa 2015 Ankara pyörsi lopettamispäätöksensä ja julkaisi ”Koska sä eroot” -singlen.
Albumilta on julkaistu neljä singleä: vuoden 2014 aikana kappaleet ”Perjantai 13.” toukokuussa ja ”Spesiaali” lokakuussa. Vuonna 2015 albumilta julkaistiin ”Koska sä eroot” -kappaleen lisäksi singlenä ”Värifilmi”-kappale lokakuussa. 
Kaikki singlet ovat nousseet Suomen virallisen singlelistan kymmenen kärkeen, ”Värifilmi” parhaimmillaan listan ensimmäiseksi. Singleistä ”Perjantai 13.” ja ”Värifilmi” ovat saaneet kultalevyn ja ”Spesiaali” ja ”Koska sä eroot” platinalevyn.
Singlejen lisäksi albumin avausraita ”Rullaa” on noussut latauslistan kahdeksanneksi ja singlelistan neljänneksi.
Pyhtäänsaari

Pyhtäänsaari on Suomenlahden sekä Kymijoen läntisen Strukan suuhaaran ja itäisen Langinkosken suuhaaran välinen maa-alue, joka kattaa pääosan Pyhtään kuntaa ja osan Kotkaa. Sen suurin leveys on 20 kilometriä, pituus 21 kilometriä ja pinta-ala noin 260 km2. Aluetta ei pidetä määritelmällisesti saarena, sillä sitä ympäröivät vedet ovat eri korkeuksissa: alueen pohjoisimmassa kärjessä Kymijoen itäisen ja läntisen haaran risteymäkohdassa vedenpinta on +17,90 m merenpinnan yläpuolella.
Vastaavia mereen ja sisävesiin rajautuvia saaria ovat esimerkiksi Tornionjoen suulla sijaitseva Näätsaari ja Kemijoen suun Kuivanuoro.
Pyhävuori

Pyhävuori (ruots. "Bötombergen") on vuorenselänne Lapväärtissä Kristiinankaupungissa. Sen korkeus merenpinnasta on 130 metriä, ja se on Pohjanmaan maakunnan korkein kohta. Siellä on runsaasti harvinaisia kasvilajeja, kuten siperiankärhö, ja muinaisia rantakivikkoja.
Pyhävuoren huipun läheisyydessä on radioasema ja sen länteen laskevalla rinteellä on laskettelurinne.
Martti Emanuel Juusela

Martti Emanuel Juusela (27. maaliskuuta 1908 Pihlajavesi – 7. lokakuuta 1979 Jyväskylä) oli maakuntaneuvos ja "Keskisuomalainen"-lehden pitkäaikainen päätoimittaja, vuodesta 1947 aina vuoteen 1973 asti.
Juuselan vanhemmat olivat maanviljelijä, talousneuvos Eemeli Juusela ja Iina Vuorimäki. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1935 toiminnanjohtaja Annikki (Anne-Maria) Hartikainen. Sotiin osallistuneella Juuselalla oli vankka järjestö- ja sanomalehtitausta viidentoista vuoden ajalta, kun hän tuli "Keskisuomalaisen" päätoimittajaksi. Esimerkiksi 1930-luvulla hän toimi "Pohjois-Savon" toimitussiheerinä ja päätoimittajana. Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa kesken jääneet opintonsa Juusela suoritti loppuun seuraavalla vuosikymmenellä. Hän oli Maalaisliiton aktiivi, mutta ennen muuta lehtimies, joka kirjoitti yksistään "Emanuelin alakerta" -pakinoita yhteensä noin 5 500 kappaletta 25 vuodessa. Julkisuudessa Juusela esiintyi melko harvoin, mutta hänellä oli vankkoja tukijoita kuten kansanedustaja, ministeri ja maaherra Eino Palovesi. Juuselan päätoimittajakaudella "Keskisuomalainen" toimi maltillisesti ja riskejä kaihtaen, mutta kasvoi vähitellen maakuntansa ykköslehdeksi ja etääntyi samalla puoluesidoksistaan. Juuselalle myönnettiin tunnustuksena ansioistaan Suomen ensimmäinen maakuntaneuvoksen arvo vuonna 1974.
Riitta Pylkkänen

Riitta Valpuri Pylkkänen (o.s. Kilpi; 10. elokuuta 1910 Kustavi – 28. marraskuuta 1982 Espoo) oli suomalainen taidehistorioitsija ja filosofian tohtori. Hän oli pukuhistorian tutkija. Hän valmistui ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1928, suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1935 ja sai maisterin arvon seuraavana vuonna. Pylkkäsen väitöskirja oli nimeltään "Säätyläispuku Suomessa vanhemmalla Vaasa-ajalla 1550–1620" (Helsingin yliopisto 1956). Hän oli muinaistieteellisen toimikunnan historian osaston johtaja vuodesta 1979. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1973.
Riitta Pylkkäsen puoliso oli jääkärieversti Kosti Edvard Pylkkänen (1892–1974). Heidät vihittiin vuonna 1941, ja he saivat kaksi lasta: Jaakko (s. 1943) ja Helena (s. 1945).
Pylkkäsen isä oli kirjailija Volter Kilpi ja äiti kirjailija Hilja Vanhakartano.
Mustapha (Queenin kappale)

Mustapha on brittiläisen rock-yhtye Queenin kappale heidän seitsemänneltä albumiltaan "Jazz" (1978). Kappaleen on tehnyt yhtyeen laulaja Freddie Mercury.
”Mustapha” julkaistiin vuonna 1979 singlenä ainoastaan Saksassa, Espanjassa, Jugoslaviassa ja Boliviassa. Singlen B-puolella olivat kappale ”Dead on Time” ja ”In Only Seven Days”, joista jälkimmäinen vain Jugoslaviassa. 
Mustapha koostuu englannin, arabian ja persiankielisistä lausahduksista. Kappaleessa laulettavat Mustapha ja Ibrahim ovat miesten nimiä ja Allah islamin jumala. Kappaleen alun intro parodioi moskeijan rukouskutsua. ”Mustaphaa” on pidetty historian oudoimpana levyn aloituskappaleena.
Astraterra

Astraterra on Miska Fredmanin vuonna 2014 Ironspine-kustantamon kautta julkaisema roolipeli. Nuoremmille pelaajille suunnattu roolipeli rahoitettiin joukkorahoituksella
Astraterran maailma koostuu avaruudessa leijuvista saarista ja mantereista. Sen eri taivaankappaleet ovat täynnä omituisia otuksia ja hirviöitä, taikutta ja ihmeitä, mutta myös höyryvoimaa ja aurinkopurjelaivoja. Maailmassa sijaitsevia teleportteja voi käyttää aarteiden etsintään.
Historia.
"Astraterra" on suunnattu erityisesti nuoremmille pelaajille. Pelin pääsuunnittelija Miska Fredman suunnitteli pelin yhdessä lastensa kanssa. Pelin suunnittelu lähti käyntiin, kun Fredman ei löytänyt sellaista lapsille sopivaa peliä, jota olisi halunnut omien lastensa kanssa pelata. Lopputuloksena syntyi seikkailullinen peli, joka soveltuu kaikille yli 7-vuotiaille. 
Astraterra oli Ironspinen ensimmäinen joukkorahoituksella rahoitettu peli. Sille kerättiin indiegogo-kampanjalla yli 7 000 euroa rahoitusta. Pelin ensimmäinen 500 kirjan painos on myyty loppuun. Pelin toinen ja päivitetty laitos keräsi joukkorahoituksessa yli 8 000 euroa. Suurin ero aikaisempaan laitokseen on pelin jakaminen kahteen erilliseen sääntökirjaan, eli pelaajille tarkoitettuun Löytöretkeilijän oppaaseen ja pelinjohtajille tarkoitettuun Kertojan käsikirjaan.
Astraterran edistymistä saattoi seurata kehitysblogista.
Vastaanotto.
Spiegel Online kehui pelin kuvitusta fantastiseksi ja kiitteli pelin tapaa ottaa lapset huomioon ja tarjota heille mahdollisuuksia luovuuden käyttämiseen.
Kastalian lähde

Kastalian lähde (, ; ) on lähde Delfoissa Kreikassa. Se virtaa Faidriadien kallioiden välistä ja sijaitsee Apollonin pyhäkköalueen ja Athene Pronaian pyhäkköalueen puolivälissä. Antiikin aikana se oli yksi Kreikan tunnetuimmista lähteistä. Se sijaitsi ylös Apollonin temppelille johtavan tien varressa ja siitä alkoi ylös temppelille johtanut Pyhä tie.
Lähteellä oli antiikin aikana merkittävä rooli paikan uskonnollisissa toimituksissa. Kaikkien temppelille joko Delfoin oraakkelille tai muusta syystä saapuneiden toiviomatkalaisten sekä Python kisoihin saapuneiden urheilijoiden tuli puhdistautua siinä. Myös ennuspapitar Pythia peseytyi lähteessä ennen ennustusten antamista. Usein kuvataan, että lähteessä pestiin hiukset. Murhasta sovitusta etsineet peseytyivät siinä mahdollisesti kokonaan. Myöhemmin lähteen veden juomisen uskottiin antavan runollista innoitusta hieman Pierian lähteen tavoin. Tämä oli peräisin roomalaisilta runoilijoilta sillä ajatuksella, että Apollon oli muusien suojelija.
Pausaniaan mukaan lähteen vesi oli ”makeaa juoda ja miellyttävää kylpeä”. Hän kertoo, että lähde oli nimetty joko Kastalian, joka oli joko Akhelooksen tytär tai paikallinen neito, tai Kastalios-nimisen miehen mukaan. Yhden version mukaan lähde oli Kefisoksen lahja Kastalialle.
Myöhemmin lähde on tunnettu myös Pyhän Johanneksen lähteenä sen lähellä olevan kappelin mukaan.
Omfalos (Delfoi)

Omfalos (, ”Napa”) oli Delfoissa Kreikassa antiikin aikana ollut maailmannapaa merkinnyt kivi, joka oli yksi kulttipaikan symboleista.
Kreikkalaisen mytologian kertomuksen mukaan Zeus lähetti Olymposvuorelta kaksi kotkaa lentämään päinvastaisiin suuntiin. Maailman ympäri lennettyään kotkat kohtasivat toisensa Delfoin kohdalla. Tästä lähtien Delfoita pidettiin maailmannapana eli maailman keskipisteenä. Paikka merkittiin kivellä.
Napakivi oli olemassa Delfoissa viimeistään arkaaisella kaudella. Sitä pidettiin sisällä Apollonin temppelin "adytonissa" eli kaikkein pyhimmässä. Kiven hellenistiseltä tai roomalaiselta ajalta peräisin oleva marmorista valmistettu kopio on säilynyt ja se on nykyisin esillä Delfoin arkeologisessa museossa. Se löydettiin alueen arkeologisissa kaivauksissa temppelin läheltä. Kivi muistuttaa muodoltaan munaa tai mehiläispesää. Sen korkeus on 1,23 metriä ja halkaisija 0,92 metriä. Sen koristelu jäljittelee alkuperäisen kiven päällä ollutta villasta tehtyä vaatetta. Omfaloksesta oli Delfoissa myös lukuisia muita kopioita.
Omfalos-kiviä tunnetaan lukuisia myös muualta. Niitä oli useita eri puolilla antiikin Kreikkaa, ja niitä on löydetty temppeleistä muun muassa Roomasta ja Egyptistä sekä nykyisestä Irakista.
Kangaslampi (Parkano, pohjoinen)

Kangaslampi (pohjoinen) on toinen Kangaslampina tunnetuista kahdesta suolammesta, jotka sijaitsevat Pirkanmaalla Parkanossa. Ne kuuluvat Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Kangaslammit ovat osa Kokemusjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Pohjoinen lampi on 450 metriä pitkä, 400 metriä leveä ja sen pinta-ala on 11 hehtaaria. Se sijaitsee Kangaslamminnevalla ja sen pohjoisrantaa seuraa turvetuotantoalue ja itärantaa matalala harjunkannas. lampeen laskee turvetuotantoalueelta kaksi kuivatusojaa ja laskuoja lähtee itään kannaksen yli. Sen vedet yhtyvät suo-ojiin, jotka päätyvät Kokemusjoen siihen haaraan, joka virtaa Heinilammen läpi. Itärannalla on aidattu alue, missä sijaitsee kymmenen rakennusta. Eteläiseen Kangaslampeen on kaakossa 200 metrin päässä.
Kangaslampi (Parkano, etelä)

Kangaslampi (etelä) on toinen Kangaslampina tunnetuista kahdesta suolammesta, jotka sijaitsevat Pirkanmaalla Pihnarissa Parkanossa. Ne kuuluvat Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Kangaslammit ovat osa Kokemusjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Eteläinen lampi on 250 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,1 hehtaaria. Se sijaitsee Kangaslamminnevalla ja sen etelärantaa seuraa turvetuotantoalue ja luoteisrantaa matalala harjunkannas, josta on otettu hiekkaa. Lampeen laskee turvetuotantoalueelta useita kuivatusojia ja laskuoja lähtee kaakkoon ja yhtyy suo-ojiin. Laskuojan vedet päätyvät Kokemusjoen siihen haaraan, joka virtaa Heinilammen läpi. Pohjoiseen Kangaslampeen on luoteessa matkaa 200 metriä. lammelle ei johda tietä eikä sen rannoilla ole rakennuksia.
Vähä Kokevesi

Vähä Kokevesi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Vähä Kokevesi on osa Kokemusjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 550 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,8 hehtaaria. Se sijaitsee useiden soiden ympäröimänä alueella, jota kutsutaan Isonevaksi. Ympäröiviltä ojitetuilta soilta laskeekin ojia järveen ja laskuoja, joka lähtee luoteiskärjestä, virtaa 300 metriä Iso Kokeveteen. Rantaviivaa on yli kilometrin ja se on pääasiassa suota. Vain kaakkoiskulmassa on ranta kovalla maalla ja sinne onkin rakennettu pari loma-asuntoa. Nille johtaa tie Lapiolahdelta. Parkanon ja Ikaalisten välinen raja kulkee vain 800 metrin päässä.
Pekka Pyykkö

Veli Pekka Pyykkö (s. 12. lokakuuta 1941 Hinnerjoki) on suomalainen kemisti. Hän oli Helsingin yliopiston kemian professori 1984–2009. Hänen tutkimusalaansa oli magneettinen resonanssispektroskopia ja raskaiden alkuaineiden kvanttikemia.
Tunnustukset.
Professori Pyykkö on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1989. Hänet kutsuttiin Academia Europæan jäseneksi vuonna 2007.
Apaches

Apaches () on Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1977 valistuskäyttöön tehty lyhytelokuva ("Public Information Film"). Sen tarkoitus on varoittaa lapsia maatiloilla leikkimisen vaaroista, ja se on raakuutensa ja pelottavuutensa vuoksi yksi kaikkien aikojen tunnetuimmista valistuselokuvista. Sen ohjasi John Mackenzie, käsikirjoitti Neville Smith ja tuotti John Arnold. Se kertoo apasseja leikkivistä lapsista, jotka kuolevat yksi kerrallaan erilaisissa onnettomuuksissa.
Juoni.
Lapsijoukko leikkii karjapaimenia ja apassisotureita maatilalla, jossa valmistellaan teekutsuja. Yksi lapsista, Danny, toimii kertojana. Maanviljelijä ajaa traktorillaan sen pellon läpi, jolla lapset leikkivät. Lapset lähtevät juoksemaan sen perään, ja Kim hyppää perävaunulle kuvitellen sen olevan juna. Kun traktori tulee mutkaan, Kim putoaa kyydistä, jää renkaan alle ja kuolee.
Lapset leikkivät taas pelloilla, kun heidän vanhempansa ovat lähdössä teekutsuille. Pojat haluavat pelata jalkapalloa, mutta lapset päätyvät lopulta leikkimään "kick the can" -nimistä hippaleikkiä (samankaltainen kuin kymmenen tikkua laudalla). Dannyltä piileskellessään Tom kävelee lieteallasta ympäröivällä aidalla, mutta liukastuu ja putoaa altaaseen. Kukaan ei kuule hänen avunhuutojaan, ja hän hukkuu.
Lasten vanhempien valmistellessa lastenkutsuja lapset leikkivät ratsuväkeä ja apasseja. Leikin loputtua he menevät työkaluvajaan, josta he löytävät kemikaalia sisältävän astian. Danny ehdottaa, että he juovat siitä juhlistaakseen voittojaan. Michael huomauttaa, että neste voi olla myrkyllistä, ja lapset päättävät vain olla juovinaan sitä. Sharon nielaisee kuitenkin sitä vahingossa, mutta vaikuttaa olevan kunnossa syljettyään aineen ulos. Myöhemmin hän kuitenkin sairastuu ja herää keskellä yötä koviin kipuihin kirkuen ja huutaen äitiä.
Loput lapset leikkivät taas pelloilla, ja yksi heistä on vähällä jäädä traktorin alle. Kun he leikkivät olevansa "Starsky ja Hutch" -ohjelmassa, Michael irrottaa vahingossa raskaan rautaportin, joka murskaa Robertin kuoliaaksi. Danny lähtee etsimään muita lapsia ja löytää tauolla olevia maatyöläisiä. Hän pyytää päästä istumaan traktorin kyytiin ja saa luvan. Kilpakuljettajaa leikkiessään hän vapauttaa vahingossa käsijarrun, ajaa traktorilla kolarin ja katkaisee niskansa.
Danny jatkaa kertojana toimimista omissa hautajaisissaan kertoen rauhallisena ”juhlista”, joita valmisteltiin pitkin elokuvaa. Hän sanoo, että juhlat olivat oikein mukavat ja kaikki hänen sukulaisensa olivat siellä. Lopuksi hän sanoo surullisesti toivovansa, että olisi itsekin ollut siellä. Lopputeksteissä on pitkä lista lapsista, jotka olivat kuolleet maatilaonnettomuuksissa elokuvan tekoa edeltäneen vuoden aikana.