tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
FS Foudre

FS Foudre oli Ranskan laivaston lentokoneiden emälaiva ensimmäisessä maailmansodassa. 
Valmistus.
Alus tilattiin Forges et Chantiers de la Girondelta Bordeaux'sta, missä köli laskettiin 9. kesäkuuta 1892. Alus laskettiin vesille 20. lokakuuta 1895 ja otettiin palvelukseen 1896.
Palvelus.
Alus otettiin 1896 palvelukseen hiilikäyttöisenä torpedoveneiden emälaivana. Alus muutettiin 1907 korjausalukseksi ja edelleen 1910 miinalaivaksi, kunnes se lopulta muutettiin 1912 vesilentokoneiden emälaivaksi. Se muutettiin vielä vuotta myöhemmin kertaalleen, jolloin se luokiteltiin vesilentokoneristeilijäksi ().
Aluksella oli useita ajalle tyypillisen risteilijän ominaisuuksia kuten 120 millimetrin panssarikansi sekä tulenjohtotorni. Pääaseistuksena oli kylkiin valmistetuille hyllyille, keulaan ja perään asennetut yksiputkiset 100 millimetrin tykit. Muutostyön jälkeen alus kykeni operoimaan jopa kahdeksalla lentokoneella, mutta todellisuudessa vahvuus oli neljä tai ajoittain vain kaksi lentokonetta.
Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa alus oli Välimerellä kuljettaen 1916 lentokoneita Port Saidiin. Se oli osan ajasta sukellusveneiden emälaivana. Alus poistettiin palveluksesta 1921.
Curtius-toisiintuminen

Curtius-toisiintuminen on toisiintumisreaktio, jossa asyyliatsidista muodostuu isosyanaatti. Reaktiossa muodostuvat isosyanaatit voidaan edelleen hydrolysoida amiineiksi. Reaktio on nimetty löytäjänsä Theodor Curtiusin mukaan.
Mekanismi.
Curtius-toisiintumisen lähtöaine on asyyliatsidi. Tämä voidaan valmistaa karboksyylihappojen johdannaisista. Käytettyjä tapoja ovat muun muassa happokloridien tai anhydridien reaktio natriumatsidin kanssa tai karboksyylihappojen ja difenyylifosforyyliatsidin välinen reaktio. Kuumennettaessa asyyliatsidia happamissa olosuhteissa yhdisteestä irtoaa typpimolekyyli ja muodostuu välituotteena asyylinitreeni. Tämä asyylinitreeni on epävakaa ja tapahtuu toisiintumisreaktio, jossa karbonyyliryhmään kiinnittynyt alkyyli- tai aryyliryhmä siirtyy ja sitoutuu typpiatomiin muodostaen orgaanisen isosyanaatin. Siirtyvän ryhmän stereokemia säilyy reaktiossa. On myös mahdollista, että toisiintuminen tapahtuu yhtäaikaisprosessina ilman nitreenin muodostumista. Reaktiossa muodostuva isosyanaatti voi reagoida amiinien kanssa muodostaen ureoita, alkoholien kanssa muodostaen karbamaatteja tai hydrolysoitua veden vaikutuksesta amiiniksi. Hydrolyysin välivaiheena muodostuu epävakaa karbamihappojohdannainen, josta eliminoituu hiilidioksidia. Curtius-toisiintumista hyödynnetään erityisesti aminohappojen ja aminohappojohdannaisten synteesissä.
Henry Hill

Henry Hill (11. kesäkuuta 1943 – 12. kesäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen gangsteri, joka ryhtyi yli kahdenkymmenen vuoden rikollisen uran jälkeen kumppaniensa ilmiantajaksi.
Brooklynista kotoisin ollut Hill oli taustaltaan puoliksi italialainen ja puoliksi irlantilainen. Hänen rikollinen uransa alkoi jo 11-vuotiaana. Hän toimi Paul Varion alaisuudessa Lucchesen mafiaperheessä ja eli 1960- ja 1970-luvuilla ylellistä elämää, mutta ei irlantilaistaustansa vuoksi voinut koskaan tulla valituksi varsinaiseksi mafian jäseneksi. Tultuaan vuonna 1980 pidätetyksi huumerikoksista hän päätyi todistamaan kanssarikollisiaan vastaan. Hill itse vältti kaikki syytteet, pääsi liittovaltion todistajansuojeluohjelmaan, ja sai uuden henkilöllisyyden. Hänet kuitenkin erotettiin todistajansuojeluohjelmasta vuonna 1990 jäätyään jälleen kiinni huumerikoksista.
Hill esiintyi sittemmin usein mafia-aiheisissa dokumenteissa ja vieraana Howard Sternin show’ssa. Nicholas Pileggi kirjoitti Hillistä kirjan "Wiseguy: Life in a Mafia Family" (1986), jonka pohjalta Martin Scorsese ohjasi elokuvan "Mafiaveljet". Siinä Hilliä esitti Ray Liotta.
Undekanoli

Undekanoli eli 1-undekanoli eli n-undekanoli eli undekyylialkoholi on primäärinen suoraketjuinen alkoholi, jossa on yksitoista hiiliatomia. Yhdiste on palavaa ja huoneenlämmössä väritöntä nestettä ja sen molekyylikaava on C11H24O ja rakennekaava CH3(CH2)10OH.
1-undekanolin moolimassa on 172,308 g/mol, sulamispiste 15,9 °C, kiehumispiste 245 °C, tiheys 0,8298 g/cm3, leimahduspiste 113 °C, taitekerroin 1,43918 (20 °C) ja CAS-numero 112-42-5. Joissain yhteyksissä undekanolin CAS-numerona on 30207-98-8. Undekanoli ei liukene veteen, mutta liukenee etanoliin ja eetteriin.
Undekanolia esiintyy sitrushedelmissä. Tuoksultaan yhdiste on sitrushedelmien kaltainen ja maultaan rasvainen.
Lyhytaikainen altistuminen undekanolille voi aiheuttaa ärsytystä silmiin, ihoon ja hengitysteihin. Pitkäaikainen ja toistuva altistuminen yhdisteelle kuivattaa ihoa.
Undekanolia tuotetaan synteettisesti pelkistämällä undekanaalia. Yhdistettä käytetään aromiaineena muun muassa alkoholittomissa juomissa, jäätelöissä ja makeisissa. Undekanolia voidaan käyttää myös muovinpehmentimien valmistuksessa. Tähän käyttöön se esteröidään ftaalihapon kanssa, jolloin muodostuu diundekyyliftalaattia. Undekanolia voidaan käyttää myös yhdessä muiden alkoholien kanssa. Esimerkiksi nonanoli, undekanoli ja ftaalihappo muodostavat nonyyliundekyyliftalaattia ja undekanoli ja dodekanoli reagoivat ftaalihapon kanssa undekyylidodekyyliftalaatiksi.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa, esimerkiksi karvakuismassa ("Hypericum hirsutum") ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Gustaf Edvard Mattson

Gustaf Edvard Mattsson (5. syyskuuta 1842 Turku – 9. elokuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, merikoulun johtaja ja valtiopäivämies. 
Mattssonin vanhemmat olivat kauppalaivuri Gustaf Mattsson ja Maria Erikintytär. Mattssonin puoliso vuodesta 1872 oli Amelie Brunström (k. 1874). Kemisti, sanomalehtimies ja kirjailija Guss Mattsson (1873-1914) oli heidän poikansa. Gustaf Edvard Mattsson lähti 1856 merille ja suoritti 1861 Turussa perämiehen ja 1864 merikapteenin tutkinnon. Laivanpäällikkönä hän toimi vuoteen 1881 saakka, jolloin hänestä tuli Turun merikoulun opettaja. Koulun vt. johtajaksi hänet nimitettiin 1890 ja vakinaiseksi johtajaksi 1899. Mattsson toimi vuodesta 1881 matkustajalaivojen katsastajana ja vuodesta 1883 Turun satamajohtokunnan jäsenenä ja myöhemmin puheenjohtajana. Hän kuului merivakuutusyhtiö Tritonin perustajiin. Vuonna 1895 hän sai laamanni August Ferdinand Juseliuksen kanssa tehtäväksi laatia ehdotuksen merivahinkojen arvioimiseksi Suomessa. Hän kirjoitti ahkerasti merenkulkuasioista ruotsinkielisiin lehtiin ja julkaisi 1897-1899 teoksen "Matrikel för navigationsskolorna i Finland".
Mattsson edusti porvarissäädyssä Turkua valtiopäivillä 1900.
Täydelliset naiset (8. tuotantokausi)

Täydellisten naisten kahdeksatta tuotantokautta alettiin esittää Yhdysvalloissa 25. syyskuuta 2011 ABC:lla ja Suomessa Nelosella 17. lokakuuta 2011. Kausi sisältää yhteensä 23 jaksoa. Pääosassa ovat edelleen Wisteria Lanen asukkaiden Susan Delfinon, Lynette Scavon, Bree Van de Kampin ja Gabrielle Solisin elämät edesmenneen Mary Alice Youngin kertomana. Viimeisen kauden mysteerinä on Gabriellen isäpuoli Alejandro Perez, jonka tappamista naiset yrittävät salata.
Alun perin sarjan oli tarkoitus jäädä seitsemän kauden mittaiseksi, mutta päänäyttelijät – Teri Hatcher, Felicity Huffman, Marcia Cross ja Eva Longoria – suostuteltiin vielä kahdeksannelle kaudelle. Viimeisellä kaudella sarjan katsojaluvut laskivat yhä, ja Yhdysvalloissa 13. toukokuuta 2012 esitetty sarjan kaksiosainen päätösjakso oli ainoa, joka keräsi yli kymmenen miljoonaa katsojaa. Suomessa jakso esitettiin 4. kesäkuuta 2012, ja se keräsi 391 000 katsojaa. Suomessa sarjan ensimmäinen kausi keräsi poikkeuksetta yli 400 000 katsojaa jaksoa kohden, ja myöhemmin katsojamäärä vakiintui 300 000 – 400 000 katsojan tienoille.
Kausi julkaistiin DVD:nä Suomessa 28. syyskuuta 2012.
Tuotanto.
Vuonna 2007 sarjan luoja Marc Cherry ilmoitti, että sarja on tarkoitus päättää seitsemän tuotantokauden jälkeen vuonna 2011. Vuonna 2009 Cherry kuitenkin sopi ohjelmaa Yhdysvalloissa esittävän ABC:n kanssa kahdeksannesta ja yhdeksännestä tuotantokaudesta, jonka mukaan sarja olisi ruudussa vuoteen 2013 asti. Kuukausien neuvottelujen jälkeen sarjan päänäyttelijät suostuivat esiintymään vielä yhdellä kaudella. Elokuussa 2011 ABC tiedotti, että kahdeksas kausi on sarjan viimeinen.
Näyttelijät.
Sivuosissa.
Muita sivuhenkilöitä:
"Katso myös Luettelo televisiosarjan Täydelliset naiset jaksoista
Jaksot.
&lt;onlyinclude&gt;&lt;/onlyinclude&gt;
Arja Havakan diskografia

Tämä artikkeli sisältää suomalaisen iskelmälaulajan Arja Havakan diskografian.
Muilla levyillä.
Televisio-ohjelmat:
Nuottikokoelma:
Olhavanlammen kalliomaalaus

Olhavanlammen kalliomaalaus (tai myös Olhavanvuoren) sijaitsee Repoveden kansallispuistossa Repoveden läheisellä Olhavanlammella Kouvolassa Kymenlaaksossa. Maalaus on ilmeisesti kivikaudelta.
Kallio ja sen sijainti.
Repoveden kansallispuiston alueella sijaitseva Olhavanlampi rajautuu idässä jyrkkiin ja korkeisiin kallioseinämiin. Jylhimmän seinämän takana kohoaa Olhavanvuori. Seinämän eteläosassa on kalliokiipeilijöiden harjoituspaikka. Luodon kohdalta noin 20 metriä pohjoiseen sijaitsee maalauspaikka, minkä tunnistaa suuresta kallionkulmauksesta.
Maalaus.
Komeista puitteista huolimatta itse maalaus käsittää vain noin kämmenen kokoisen punaväriläikän. Se sijaitsee noin kahden metrin korkeudella veden pinnasta. Punaväristä ei tunnista kuviota, mutta jälki on ihmisen tekemä. Eräät ovat tunnistavinaan siinä vasemman käden painauman.
Eräällä kallion juurelle pudonneessa lohkareessa on myös punaväriä, joka on tulkittu myös kämmenpainaumaksi.
Pekka Kurvinen (juristi)

Kunto Pietari (Pekka) Kurvinen (11. joulukuuta 1921 Karkku – 11. elokuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli Korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos vuodesta 1969.
Pekka Kurvisen vanhemmat olivat Karkun evankelisen opiston johtaja Pietari J. I. Kurvinen ja Ilma Maria o.s. Konkola. Yksi Pekka Kurvisen sisaruksista oli professori Auvo Kurvinen. Pekka Kurvinen kirjoitti ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta Vammalasta vuonna 1941 ja valmistui lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1948. Hän toimi asianajajana Lahdessa vuosina 1948–1952, ylimääräisenä esittelijänä valtiovarainministeriössä vuosina 1953–1957, eduskunnan oikeusasiamiehen sihteerinä vuosina 1957–1962 ja oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena vuosina 1962–1968. Vuosina 1966–1969 hän oli eduskunnan oikeusasiamiehen varamies.
Kurvinen oli Suomen luterilaisen evankeliumiyhdistyksen hallituksen jäsen ja Suomen evankelisluterilaisen kirkon kirkolliskokouksen jäsen.
Ihor Kolomoiskyi

Ihor Valerijovytš Kolomoiskyi (, s. 13. helmikuuta 1963 Dnepropetrovsk, Ukrainan SNT) on juutalaistaustainen ukrainalainen oligarkki. Hän on toinen Ukrainan suurimman liikepankin PrivatBankin omistajista; liikekumppanina on miljardööri Hennadi Boholjubov. Kolomoiskyin arvioidaan kuuluvan Ukrainan viiden varakkaimman miljardöörin joukkoon. Vuoden 2014 keväällä Forbes-lehti arvioi Kolomoiskyin varallisuudeksi 1,8 miljardia dollaria. Edellisvuonna toinen julkaisu oli arvioinut omaisuudeksi 3,5 miljardia dollaria.
Miljardööri Kolomoiskyi on sekä Ukrainan, Kyproksen että Israelin kansalainen, jolla on Ukrainan yhteiskunnassa monia samanaikaisia rooleja. Maan suurimman liikepankin (PrivatBank) toisena pääomistajana hän voi olla ohjaamassa monien yhteiskunnallisesti tärkeän yrityksen toimintaa. Kolomoiskyi on myös seitsemää ukrainalaista tv-kanavaa hallitsevan viestintäyhtiö 1+1 median omistaja.
Ukrainan väliaikaishallitus nimitti hänet maaliskuussa 2014 Dnipropetrovskin alueen kuvernööriksi.
Hennadi Boholjubov

Hennadi Borysovytš Boholjubov (, s. 20. tammikuuta 1962 Dnepropetrovsk, Ukrainan SNT) on ukrainalainen oligarkki. Hän on Ukrainan suurimman liikepankin PrivatBankin yksi pääomistaja; toinen omistaja on miljardööri Ihor Kolomoiskyi. Boholjubovin arvioidaan kuuluvan Ukrainan viiden varakkaimman miljardöörin joukkoon. Vuoden 2014 keväällä Forbes-lehti arvioi Boholjubovin varallisuudeksi 2,1 miljardia dollaria. Edellisvuonna toinen julkaisu oli arvioinut omaisuudeksi 3,9 miljardia dollaria.
Miljardööri Boholjubovilla on Ukrainan yhteiskunnassa monia samanaikaisia rooleja. Maan suurimman liikepankin (PrivatBank) toisena pääomistajana hän voi olla ohjaamassa monien yhteiskunnallisesti tärkeän yrityksen toimintaa. Hallintaan kuuluu esimerkiksi lentoyhtiöitä (mm. Dniproavia, Donbassaero) ja joukkotiedotusvälineitä (1+1 media).
Tuomas Hirvonen

Tuomas Hirvonen (s. 17. toukokuuta 1996 Kouvola) on suomalainen koripalloilija, joka edustaa Katajaa. Pelipaikaltaan Hirvonen on takamies ja hänet tunnetaan erityisesti syöttötaidostaan.
Hirvonen debytoi Korisliigassa vuonna 2011, kun hän pelasi kuusi ottelua Kouvojen edustusjoukkueessa. Lopullisen läpimurtonsa Hirvonen teki vuonna 2013, jolloin hän pelasi yhteensä 42 ottelua tehoin 6,4 pistettä, 2 levypalloa ja 2,2 syöttöä ottelua kohden. Hirvonen nousi Kouvojen ykköstakamieheksi ja hänen johdollaan joukkue voitti SM-kultaa vuonna 2016 ja SM-hopeaa vuonna 2019.
Kesällä 2019 Hirvonen siirtyi yksivuotisella sopimuksella Lahteen, jossa hänestä tuli kautta aikain yhdestoista pelaaja, joka rikkoi tuhannen syötön rajan Korisliigassa. Yhden Lahdessa vietetyn pelikauden jälkeen Hirvonen palasi takaisin Kouvoihin.
Keväällä 2022 Hirvonen siirtyi Katajaan kaksivuotisella pelaajasopimuksella. Ensimmäisissä Katajassa pelaamissaan otteluissa Hirvonen rikkoi merkittäviä rajapyykkejä, kun hän saavutti 500 onnistunutta kolmen pisteen heittoa ja 3 000 tehtyä pistettä Korisliigassa.
Hirvonen on pelannut yhteensä 86 ottelua juniorimaajoukkueissa ja 23 ottelua haastajamaajoukkueessa. Piste-ennätyksensä Korisliigassa Hirvonen kirjautti tammikuussa 2018, kun hän heitti 33 pistettä Kouvojen kotiottelussa Helsinki Seagullsia vastaan. Toinen Hirvosen merkittävä ennätys on 14 koriin johtanutta syöttöä yksittäisessä ottelussa.
Tampereen yliopiston yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö

Yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö (YKY) oli yksi Tampereen yliopiston tieteenalayksiköistä. Yksikön englanninkielinen nimi on School of Social Sciences and Humanities. Yksikön johtajana toimii professori Risto Kunelius.
Opiskelu.
Yksikössä on kuusi tutkinto-ohjelmaa:
Yksityisyys internetissä

Yksityisyys internetissä käsittelee tietojen yksityisyyttä internetissä. Se käsittelee henkilökohtaisia tietoja tai henkilön tunnistamiseen riittävät tiedot, kuten ikä ja osoite, yhdistettynä, mikä usein riittää tunnistamaan käyttäjän henkilöllisyyden.
Jotkut asiantuntijat, kuten internetin yksityisyysjuttuihin erikoistunut yksityisetsivä Steve Rambam, uskovat, että yksityisyyttä ei enää ole olemassa, ja hän on sanonut: "Yksityisyys on kuollut - se on vain hyväksyttävä."
Itse asiassa on vihjattu, että "osa internetpalvelujen vetovoimaa on henkilökohtaisten tietojen lähettämisessä tarkoituksellisesti."
Turvallisuusasiantuntija Bruce Schneier sanoo blogikirjoituksessaan "The Value of Privacy" ('yksityisyyden arvo'), että "yksityisyys suojaa meitä vallanpitäjien väärinkäytöksiltä, vaikka emme olisi tehneet mitään väärää valvonnan tapahtuessa."
Schrems-prosessi.
Itävaltalainen yksityisyyttä puolustava aktivisti Max Schrems aloitti vuonna 2013 Schrems-prosessin, josta saattaa seurata valtava muutos nettiyhtiöiden oikeuteen asiakkaidensa tietojen käsittelemisessä. Schremsin aloite johti siihen, että Euroopan unionin tuomioistuin katsoi lokakuussa 2015, että amerikkalaisten ja eurooppalaisten nettiyhtiöiden tiedonvaihtoa määrittävä Safe Harbour -tietosuojasopimus on mitätön. Aikaisemmin Safe Harbour -sopimus mahdollisti eurooppalaisten käyttäjien tietojen siirron amerikkalaisyhtiöiden palvelimille Yhdysvaltoihin, jos tiedot on suojattu kohtuullisesti.
Réunioninsuohaukka

Réunioninsuohaukka ("Circus maillardi") on haukkojen heimon suohaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Ranskan Réunionissa.
Sen määräksi on esitetty eri arvioiden mukaan 100–150 paria, jolloin koko populaation suuruus olisi yli 500 yksilöä. Suojelutoimien ansiosta määrä on ehkä vakaa tai kasvamassa, joskin arviointi on vaikeaa
Linnun pituus on 54 cm. Koiraan pää on pääasiassa musta, selkä on tumma, käsisulat ja kyynärsulat ovat vaaleanharmaat, pyrstössä ei ole raitaa, alapuoli on valkoinen. Naaras ja nuori yksilö on tummanruskea ja pyrstössä on juovia.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät 1800 metrin korkeuteen sekä pienet suot, mutta myös alavat metsät, viljellyt alueet, laitumet ja järvet.
Silminnäkijä (vuoden 1970 elokuva)

Silminnäkijä ("Eyewitness", videolevitysnimenä Suomessa "Vaarallinen todistaja") on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut John Houghin ohjaama englantilainen jännityselokuva. 
Juoni.
12-vuotias Ziggy on vierailulla eversti-isoisänsä luona Maltalla. Pojalla on taipumus liioitteluun ja vilkkaaseen mielikuvitukseen. Hän joutuu sattumalta presidentin murhan silminnäkijäksi, mutta kukaan ei usko häntä ennen kuin huomaavat pojan joutuneen ajojahdin kohteeksi.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1995 elokuvaa luonnehditaan lapsille sopivaksi toimeliaaksi takaa-ajojännäriksi, joka oli kuitenkin Suomessa lapsilta kielletty K-16-merkinnällä. Elokuva sai kaksi tähteä viidestä.
Hoverla

Hoverla () on Itä-Karpaatteihin kuuluva vuori Länsi-Ukrainan Ivano-Frankivskin alueen Nadvirnan piirin ja Taka-Karpatian alueen Rah’ivin piirin rajalla. Hoverlan korkein kohta on 2 061 metriä merenpinnan yläpuolella ja on Ukrainan korkein vuorenhuippu. 
Vuori sijaitsee vuonna 1980 perustetussa, 503,03 neliökilometrin laajuisessa Karpaattien kansallispuistossa. Kesäaikaan vuorenhuippu on melko suosittu patikointikohde. Esimerkiksi Ukrainan itsenäisyyspäivänä 24. elokuuta saattavat sadat ukrainalaiset kiivetä vuorelle. 
Erityisesti talvella ja huonolla säällä vuorenhuipulle nouseminen muuttuu kuitenkin vaativaksi. Paleltumisvaara kasvaa ja näkyvyys voi muuttua huonoksi, mikäli vuori jää pilven sisään tai lumituisku yllättää. Muutamat kokemattomat extremeintoilijat ovat saaneet surmansa vuoren rinteillä.
Saksan XXVII armeijakunta

Saksan XXVII armeijakunta oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa. Se osallistui sekä länsirintaman että itärintaman taisteluihin.
Perustaminen.
Wehrkreis VII perusti armeijakunnan esikunnan elokuussa 1939, jolloin siihen liitettiin 16., 69., 211. ja 216. jalkaväkidivisioona.
Historia.
Syyskuussa 1939 armeijakunta ryhmitettiin Alankomaiden vastaiselle rajalle. Se osallistui sotatoimiin ensi kerran Saksan hyökätessä Ranskaan armeijaryhmä C:n osana. Toukokuussa armeijakunnan joukot ylittivät Alankomaiden ja Belgian rajan edeten kohti Roubaixia, jossa se osallistui Ranskan 1. armeijan saartamiseen. Myöhemmin se eteni Reinin itärantaa Colmariin. Sotatoimien päätyttyä armeijakunta jäi Ranskan itäosiin miehitysjoukkoina.
Armeijakunta liitettiin operaatio Taifuunissa Keskustan armeijaryhmän 9. armeijaan. Sen pohjoinen sivusta eteni Kalininiin, mutta joukot joutuivat vetäytymään Rzevin tasangolle puna-armeijan aloitettua vastahyökkäyksensä. Armeijakunta kärsi suuria tappioita vuoden 1942 Rzhevin puolustustaisteluissa ja se vetäytyi alueelta operaatio Büffelin aikana.
Saksan 4. armeijaan liitetty armeijakunta osallistui syksyllä 143 taisteluihin Smolenskin ympäristössä torjuessaan puna-armeijan operaatio Suvorovia. Vuoden 1944 alussa armeijakunta vetäytyi Orsaan Minskin ja Moskovan välisen tien varteen. Operaatio Bagrationin alkaessa armeijakuntaa vastaan hyökkäsi 3. Valko-Venäjän rintaman joukot. Puna-armeijan saatua läpimurron pohjoisempana armeijakunta joutui saarroksiin Minskin itäpuolella. Läpimurrossa 5. heinäkuuta armeijakunta tuhoutui lähes täysin komentajan kenraali Paul Völckersin sekä kahden divisioonankomentajan joutuessa sotavangeiksi.
Armeijakunta perustettiin nopeasti uudelleen heinä-elokuussa ja se sijoitettiin Itä-Preussiin. Se liitettiin 2. armeijaan, jonka mukaan armeijakunta osallistui Itä-Preussiin hyökänneiden puna-armeijan joukkojen torjuntaan. Se joutui piiritetyksi Itämeren rannikolle Danzigiin, jossa se jälleen tuhoutui. Esikunta evakuoitiin ja siihen liitettiin täydennysjoukkoja uudelleen perustettaessa. Armeijakunta liitettiin 3. panssariarmeijaan ja toukokuussa sen jäänteet antautuivat Yhdysvaltain joukoille 4. toukokuuta Ludwigslustin pohjoispuolella.
Komentajat.
Armeijakunnan komentajina toimivat:
Selenokysteiini

Selenokysteiini (C3H7SeNO2) on toinen luonnossa esiintyvistä harvinaisista aminohapoista pyrrolysiinin lisäksi. Selenokysteiini on kysteiinin analogi, jonka rakenteessa rikkiatomi on korvautunut seleeniatomilla. Selenokysteiiniä tavataan niin prokaryoottien kuin eukaryoottien soluista eräistä entsyymeistä. Biokemiassa selenokysteiinin koodi proteiinien rakenteessa on Sec tai U.
Esiintyminen ja ominaisuudet.
Selenokysteiini eristettiin ja tunnistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1978. Selenokysteiiniä esiintyy bakteereissa, arkeoneissa sekä aitotumaisissa eliöissä. Eräillä kasveilla ei esiinny selenokysteiiniä sisältäviä entsyymejä. Ihmiseltä selenokysteiiniä sisältäviä entsyymejä tunnetaan 25, jotka ovat pääosin oksidoreduktaaseja eli katalysoivat hapetus- tai pelkistysreaktioita. Eräs tärkeä selenokysteiiniä sisältävä entsyymi on glutationiperoksidaasi. Noin 80 % ravinnon mukana saadusta seleenistä käytetään selenokysteiinin muodostamiseen. Selenokysteiiniä sisältävät entsyymit ovat jopa 1 000 kertaa aktiivisempia kuin vastaavat kysteiiniä sisältävät entsyymianalogit.
Kysteiinin tavoin selenokysteiini hapettuu ja muodostaa helposti sidoksia muiden selenokysteiiniaminohappojen kanssa muodostaen seleenisillan. Tällaista hapettunutta dimeeristä muotoa kutsutaan selenokystiiniksi. Selenokysteiiniä voidaan valmistaa pelkistämällä selenokystiiniä. Selenokysteiinin pKa-arvo on 5,2 ja yhdiste hajoaa helposti happamissa olosuhteissa.
Jimi Koskinen

Jimi Koskinen (s. 6. huhtikuuta 1988) on suomalainen koripalloilija, joka on urallaan edustanut Namika Lahtea, Kauhajoen Karhua, Lahti Basketballia. Hän on myös urallaan pelannut nuorten maajoukkueessa.
Ura.
Koskinen on Namika Lahden kasvatti ja hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2005–2006. Kaudella 2006-2007 hän oli mukana saavuttamassa hopeaa Korisliigassa kun Namika hävisi finaaleissa Espoon Hongalle. Koskinen oli mukana voittamassa Namikan kanssa Suomen-mestaruutta kaudella 2008–2009.
Koskinen siirtyi kaudeksi 2014–2015 Kauhajoen Karhuun, jossa joukkue ylsi neljännelle sijalle kauden päätteeksi hävittyään mestaruuteen asti rynnineelle Joensuun Katajalle välierissä ja KTP:lle pronssiottelussa. Kaudella 2015-2016 Koskinen palasi Lahteen edustamaan Lahti Basketballia miesten 1-B divisioonaan, jonka mestaruuden joukkue voitti kauden päätteeksi. Koskinen lopetti aktiiviuransa kauden 2015-2016 päätteeksi.
Nefertite – Niilin kuningatar

Nefertite – Niilin kuningatar () on vuonna 1961 valmistunut italialainen elokuva, jonka on ohjannut Fernando Cerchio. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan pääosia esittävät Jeanne Crain, Edmund Purdom ja Vincent Price.
Juoni.
Muinaisessa Egyptissä faarao Amenhotep naittaa kuolinvuoteellaan poikansa Amenofisin ja ylipappi Benakonin tyttären Tanitin. Kuvanveistäjä Tumosiin rakastunut Tanit hyväksyy kohtalonsa ja hänestä tulee kuningatar Nefertiti. Rakastavaiset kohtaavat, kun uusi faarao tilaa Tumosilta Nefertitin rintakuvan. Amenofis julistaa Atonin ainoaksi jumalaksi aiheuttaen papiston kapinan. Benakonin joukot hyökkäävät faaraon palatsiin, jota Nefertiti asettuu puolustamaan. Amenofis tekee itsemurhan ja Tumosin paikalle johdattama armeija kukistaa kapinan. Nefertiti nousee valtaistuimelle ja Tumos alistuu kohtaloonsa.
Tuotanto.
"Nefertite – Niilin kuningatar" on kuvattu Supercinescope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Se on komeissa lavasteissa tehty sujuva pukudraama, joka historiallisen aiheensa sijasta keskittyy olosuhteiden ja velvollisuudentunnon ahdistamaan rakkausjuoneensa. Jeanne Crain on vakuuttava Kleopatra-kopio, mutta elokuvan varsinainen vetonaula on Vincent Price, joka tekee kaikkensa pysyäkseen vakavana. "Nefertiten" kuvamateriaalia hyödynnettiin sittemmin Totò-parodiassa "Totò e Cleopatra" (”Totò ja Kleopatra”).
Anthar l’invincibile

Anthar l’invincibile (”Voittamaton Anthar”; , ”Soraya, autiomaan kuningatar”; , ”Orjakauppiaat”) on vuonna 1964 valmistunut italialais-espanjalais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan itämaisaiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Antonio Margheriti alias Anthony M. Dawson. Sen sankaria esittää Adriano Bellini alias Kirk Morris.
Juoni.
Bagdadin julma visiiri Ganor kaappaa vallan, tappaa sulttaanin ja vangitsee tämän lapset. Prinsessa Soraya pakenee ja hänet pelastaa Anthar, jonka kylän Ganor on hävittänyt. Orjakauppias Akrim kaappaa Sorayan, mutta apuun ryntäävä Anthar vie hänet turvaan vuoristolaisten luokse. Anthar lähtee Bagdadiin, jossa hän onnistuu vapauttamaan prinssi Daykorin, mutta jää itse vangiksi. Lopulta vallananastaja saa surmansa, Daykorista tulee uusi sulttaani ja Anthar ja Soraya saavat toisensa.
Tuotanto.
"Anthar l’invincibile" on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä Algerian autiomaassa. Se on pikkurahalla tehtailtu rutiiniseikkailu, jonka tekijöiden huolimattomuudesta kertoo sekin, että johdannossa juontaja kutsuu sankaria Antaresiksi. Elokuvan kohokohtia ovat Margheritille tyypillinen peilisali ja Antharin kamppailu sarvikuonoa vastaan.
Star &amp; Dagger

Star &amp; Dagger on yhdysvaltalainen blues rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 2010.
Historia.
Yhtyeen perusti New Orleansissa vuonna 2010 basisti Sean Yseultin (oik. Shauna Reynolds, ex. White Zombie), kitaristi Donna She Wolf (ex. Cycle Sluts from Hell) ja solisti Marcy Von Hessling. Yhtyeen kiertuekokoonpanossa on ollut mukana myöskin Dave Catching kitaristina ja Dustin Crops rumpalina.
Livio Lorenzon

Livio Lorenzon (6. toukokuuta 1923 Trieste – 23. joulukuuta 1971 Latisana) oli italialainen elokuvanäyttelijä, joka on kuuluisa lukuisista ”pahiksen” rooleistaan.
Lorenzon osallistui toiseen maailmansotaan, kokeili eri ammatteja ja työskenteli Radio Triesten kuuluttajana. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Nerino Florio Bianchin "Ombre su Trieste" (”Triesten varjot”, 1951), jossa hän esiintyi salanimellä Elio Ardan.
Siirryttyään Roomaan Lorenzon näytteli muutamissa italialaiskomedioissa kuten Dino Risin "Il vedovo" (”Leski”) ja Mario Monicellin "Suuri sota" ("La grande guerra", molemmat 1959). Voimakaspiirteinen, kalju ja mustapartainen näyttelijä erikoistui pian seikkailu- ja peplum-elokuvien sadististen roistojen rooleihin, mutta esitti joskus myös positiivisia henkilöhahmoja. 1960-luvun loppupuolella Lorenzon esiintyi useissa spagettiwesterneissä käyttäen toisinaan taiteilijanimeä "Charlie Lawrence". Hän teki myös parodiaelokuvia ja työskenteli televisiossa.
Lorenzon tunnettiin Cinecittàssa hyväsydämisenä juoppona. Hänen veljensä Gianni Solaro oli myös näyttelijä ja hänen vaimonsa toimi kuubalaisen Chelo Alonson sijaisnäyttelijänä.
Elokuun yö

Elokuun yö on Suomeen muuttaneen belgialaisen taiteilijan Alfred William Finchin öljyvärityö kankaalle, 35×45 cm, vuodelta 1898. Maalauksen lahjoitti Ateneumin taidemuseoon vuonna 1941 Arvid Sourander.
Finch muutti Suomeen vuonna 1897 Louis Sparren kutsusta Porvoon Iiriksen tehtaan keramiikkaosaston johtajaksi. Belgiassa hän oli kuulunut perustajajäsenenä Les Vingt -ryhmään, joka piti ensinäyttelynsä vuonna 1884. Vuoden 1887 kevätnäyttely, jossa oli mukana Georges Seurat’n pointillistisia teoksia, sai Finchin muuttamaan suuntaansa, ja hänestä tuli uusimpressionistinen divisionisti. Yleisön kuivakiskoisuus ja hänen oma kiinnostuksensa keramiikkaan sai hänet kuitenkin luopumaan maalaamisesta vuonna 1892.
Porvoossa maalattu "Elokuun yö" on Finchin varhaisin tunnettu Suomessa päivätty maalaus. Maalauksessa hän pyrki tavoittamaan suomalaisen kesäyön valon, joka oli hänelle uutta. Värien käytön osalta maalaus on uusimpressionistinen, mutta väritäplät ovat suurempia ja suurpiirteisempiä kuin niissä aiemmin. Finch ei tiettävästi lähettänyt "Elokuun yö" -maalausta näyttelyihin.
Pyhänkorva

Pyhänkorva oli maatila Kokemäellä Kokemäenjoen eteläpuolella Tulkkilan kylän rajalla. Tila on tunnettu keskiajalta asti ja se on säilynyt siitä asti yksinäistilana. Tila on ilmeisesti ollut tuomiokirkon hallussa 1300-luvulla.
Omistajuus.
On epäselvää miten Pyhänkorvan tila oli joutunut tuomiokirkolle 1300-luvulla. Epäselvää on myös miten Erik Flemingin äiti Elina Björnintytär sai tilan itselleen. Erik Fleming omisti tilan vuonna 1541 ja hän sai Pyhänkorvan veljeltään Ivar Flemingiltä heidän äitinsä perinnön jaossa koko Ruotsissa sijaitsevaa perinnönosaa vastaan. Erik Fleming vaihtoi sen Ulvilan Suoliston lampuotilan kanssa kahteen Jöns Knuutinpoika Kurjen tilaan Paimiossa. Pyhänkorva oli vuoteen 1706 Kurkien rälssilampuotilana. 1700-luvun lopussa tilan omistajiksi tulivat Kokemäenkartanon herrat, jotka omistivat tilan 1900-luvun lopulle saakka.
Pyhänkorvaa pidettiin 1800-luvulla jonkinlaisena lehtona tai palvontapaikkana jonka lähellä oli molemmin puolin jokea jakokuntien välinen raja.
Päärakennus.
Tilan päärakennus on tiilinen, harmaaksi rapattu kartano. Kartano on kaksikerroksinen ja pyramidikattoinen. Kartano on rakennettu vuonna 1933 ja sen on suunnitellut arkkitehti K. Jansson.
Fernando Cerchio

Fernando Cerchio (7. elokuuta 1914 Luserna San Giovanni – 19. elokuuta 1974 Mentana) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Cerchio opiskeli taideakatemiassa ja Rooman kokeellisessa elokuvakeskuksessa ja työskenteli sen jälkeen dokumenttielokuvien ohjaajana Luce-instituutissa. Hänen ensimmäinen näytelmäelokuvansa oli "La buona fortuna" vuonna 1946. Toisen maailmansodan jälkeen Cerchio ohjasi lähes kolmekymmentä viihde-elokuvaa, joiden tyylilajit vaihtelevat peplumista komedioihin.
Elokuvaaja Carlo Cerchio on Fernando Cerchion poika.
Sylvain Marveaux

Sylvain Marveaux (s. 15. huhtikuuta 1986) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa En Avant de Guingampia lainasopimuksella Valioliigan Newcastle Unitedista. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, ja hän viihtyy vasemmassa laidassa. Ranskan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa Marveaux on pelannut 11 ottelua. Marveauxilla on myös Martiniquen kansalaisuus.
Seurajoukkueura.
Marveaux aloitti ammattilaisuransa vuonna 2006 kasvattajaseurassaan Stade Rennaisissa, jossa hän pelasi vuoteen 2011 asti. Vuonna 2011 Marveaux siirtyi Rennesistä englantilaiseen Newcastle Unitediin, jonka riveissä hän on pelannut sekä Valioliigaa että Eurooppa-liigaa. Hän on tehnyt yhden maalin Valioliigassa sekä Eurooppa-liigassa. Heinäkuussa 2014 Marveaux siirtyi lainalle kotimaansa Ligue 1:n En Avant de Guingampiin kauden 2014-2015 loppuun ylettyvällä sopimuksella.
Maajoukkueura.
Marveaux edusti vuosina 2006-2008 Ranskan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuetta. Hän pelasi joukkueessa 11 ottelua ja teki neljä maalia.
Pantelís Kafés

Pantelís Kafés (, s. 24. kesäkuuta 1978) on kreikkalainen entinen jalkapalloilija ja Euroopan mestari vuodelta 2004. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttä. Kafés edusti koko uransa kreikkalaisseuroja. Poiketen tavallisista kenttäpelaajista Kafésin pelinumero oli seurajoukkueessa 1. Kreikan jalkapallomaajoukkueessa tuota numeroa käytti maalivahti Antónios Nikopolídis, joten Kafés joutui käyttämään numeroa 16.
Seurajoukkueura.
Pontioi Veriasissa 90-luvun puolessa välissä ammattilaisuransa aloittanut Kafés siirtyi vuonna 1997 PAOK FC:hen, jossa pelatun seitsemän kauden aikana hän pelasi kotimaan liigassa lähes 150 ottelua. Hän voitti kaksi kertaa PAOKissa myös Kreikan cupin. Vuonna 2003 Kafés siirtyi Kreikan suurseuraan Olympiakos FC:hen, jossa hän pääsi pelaamaan Mestarien liigaa, tehden kaksi maalia Santiago Bernabéulla Real Madrid CF:ää vastaan. Neljän Olympiakos-kauden, kahden liigamestaruuden ja kahden cupvoiton jälkeen Kafés siirtyi AEK Athens F.C.:hen. Hän pelasi seurassa peräti seitsemän kautta, joidenka aikana hän voitti Kreikan cupin jo neljättä kertaa urallaan, vuonna 2011. Vuonna 2012 hän siirtyi kotikaupunkinsa Veria FC:hen, jossa hän myös lopetti ammattilaisuransa vuonna 2013. Hän on käynyt myöhemmin MLS-seura Philadelphia Unionin testileirillä.
Maajoukkueura.
Nuorten maajoukkueessa peräti seitsemän vuotta pelannut Kafés kuului Kreikan jalkapallomaajoukkueeseen, kun tämä voitti sensaatiomaisesti vuoden 2004 EM-kisat Portugalissa. Kaiken kaikkiaan Kafés pelasi maajoukkueessa vuosikymmenen ajan; vuodesta 2001 vuoteen 2011.
Anarkistinen internationaali

Anarkistinen internationaali (myös Anti-autoritarinen internationaali, ) oli vuosina 1872–1877 toiminut anarkistisen työväenliikkeen kansainvälinen yhteistyöjärjestö. Se syntyi Ensimmäisen internationaalin hajottua vuoden 1872 Haagin kongressin jälkeen marxilaisten ja anarkistien välisiin riitoihin. Niiden taustalla olivat Karl Marxin ja Mihail Bakuninin erimielisyydet työväenliikkeen aatteellisissa kysymyksissä.
Anarkistisen internationaalin ensimmäinen tapaaminen järjestettiin Sveitsin Saint-Imierissä, jossa 15.–16. syyskuuta 1872 kokoontui lukuisia anarkisteja eri puolilta Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa. Koollekutsujana toimivat niin sanotun Juran federaation sveitsiläiset anarkistit, jotka olivat muodostaneet Ensimmäisen internationaalin merkittävimmän anarkistiryhmittymän. Paikalle saapui yhteensä 15 delegaatiota Sveitsistä, Italiasta, Espanjasta, Ranskasta ja Yhdysvalloista. Ne vastustivat Karl Marxin johtoasemaa Ensimmäisessä internationaalissa ja keskusjohtoisen työväenliikkeen sijasta kannattivat paikallisten toimijoiden autonomiaa. Tunnetuista anarkisteista kongressiin osallistuivat muun muassa Mihail Bakunin ja Errico Malatesta. 
Anarkistinen internationaali toimi vuoteen 1877 saakka. Sen jälkeen vuonna 1881 perustettiin muun muassa niin sanottu Musta internationaali. Elokuussa 2012 Saint-Imiersissä järjestettiin kansainvälinen anarkistien ja libertaristien tapaaminen internationaalin 140-vuotisjuhlan kunniaksi.
Saint-Imier

Saint-Imier on Luoteis-Sveitsissä Bernin kantonin ranskankielisessä osassa sijaitseva kunta, jossa asukkaita on runsaat 5 000.
Sijainti.
Saint-Imier sijaitsee Juravuoristossa, lähellä Ranskan rajaa, Suzejoen laaksossa, kymmenkunta kilometriä La Chaux-de-Fonds’sta koilliseen ja viitisentoista kilometriä Bielistä länteen. 
Historiaa.
Kylä sai alkunsa Himerius-nimisen, myöhemmin pyhimykseksi julistetun munkin asettuessa seudulle 600-luvulla. Paikalla toimineen kirkon ja luostarin ympärille kehittyi asutusta viimeistään 800-luvun aikana. Nykyiset Saint-Imierin kirkot on rakennettu 1000- ja 1200-luvuilla.
1800-luvun jälkipuoliskolla seudulla saavutti suosiota anarkistinen työväenliike, joka järjesti Saint-Imierissä Anarkistisen internationaalin vuonna 1872.
Talous.
Saint-Imier tunnetaan kellojen valmistuksestaan. Siellä on muun muassa vuonna 1867 perustetun Longines-kellovalmistajan kotipaikkana. Lisäksi Saint-Imierissä toimii Longinesin kellomuseo. Myös Breitlingin kellotehdas perustettiin paikkakunnalla vuonna 1884.
Kauppakeskus Like

Kauppakeskus Like (aikaisemmin Lielahtikeskus) on vuonna 2014 avattu kauppakeskus Tampereen länsipuolella Lielahden kaupunginosassa. Kauppakeskuksesta on sisäkautta kulkuyhteys viereiseen Prisma-hypermarkettiin.
Keskuksen erityispiirteenä on mainittu, että kaupungin palvelut ja kaupalliset palvelut toimivat samassa rakennuksessa. Kahdessa ensimmäisessä kerroksessa on muodin, vapaa-ajan ja hyvinvoinnin erikoisliikkeitä sekä kahviloita ja ravintoloita. Kauppakeskuksen ylimpään kerrokseen on keskitetty Tampereen kaupungin julkiset palvelut: kirjasto, terveysasema, hammashoitola, äitiys- ja lastenneuvola sekä ikäihmisten palvelukeskus ja päiväkeskus. Liike- ja palvelutilaa on yhteensä noin 13 200 neliötä. Tilasta on vuokrattu avausvaiheessa noin 90 %.
Lielahtikeskuksen omistaa Keva. Keskuksen kaupallisesta johtamisesta vastaa , CBRE Finland Oy.
Keskuksen rakentaja oli NCC ja arkkitehtitoimisto "Arkkitehdit A3 Oy". Rakentaminen alkoi 2012. Hankkeen kokonaisarvo oli noin 50 miljoonaa euroa.
Kauppakeskus Like on toteutettu kansainvälisen BREEAM-ympäristösertifikaatin vaatimusten mukaisesti. Like on sertifioitu 2024 BREEAM In-Use -ympäristösertifikaatilla ja kauppakeskus on saavuttanut luokitustason Very Good..
Syyskuussa 2020 kauppakeskuksen nimi muuttui Lielahtikeskuksesta muotoon Kauppakeskus Like.
Goat Simulator

Goat Simulator on ruotsalaisen Coffee Stain Studiosin kehittämä ja julkaisema kolmannen persoonan simulaatiopeli, joka julkaistiin 1. huhtikuuta 2014 Microsoft Windowsille Steamista ladattavana. Peli julkaistiin 27. kesäkuuta myös Linuxille ja Mac OS X:lle. Pelissä ideana on ohjata vuohta, jolla kuuluu aiheuttaa mahdollisimman paljon tuhoa avoimessa pelimaailmassa.
Microsoft paljasti Gamescom-messuilla 2014 "Goat Simulatorin" tulevan Xbox Onelle. Peli julkaistiin syyskuussa Androidille ja iOS:lle. 
Huhtikuussa 2015 peli julkaistiin Xbox 360 &amp; One -pelikonsoleille. Elokuussa 2015 peli julkaistiin myös PlayStation 3 ja 4 -pelikonsoleille. 
Peli sai alkunsa, kun sen kehittäjät tekivät sen aluksi vitsillä ja laittoivat videon YouTubeen. Videosta tuli niin suosittu, että se päätettiin tehdä oikeasti.
Pelaaminen.
Pelissä pelaajalla on hallussaan vuohi, jota hän voi ohjata ympäriinsä avoimessa pelimaailmassa. Ideana on ohjata sitä ja aiheuttaa mahdollisimman paljon tuhoa. Vuohi osaa juosta, hypätä, tarttua esineisiin kielellään ja puskea. Vuohi voi tehdä useita eri asioita maailmassa, kuten hyppimään trampoliinilla ja lentelemään rakettirepulla. Pelaaja ansaitsee pisteitä eri asioista ja saa saavutuksia eri teoista, kuten saavuttamalla tietyn korkeuden.
Peliin on piilotettu paljon easter eggejä. Pelaaja voi esimerkiksi erääseen taloon sisälle mennessään pelata "Flappy Goatia", joka on parodia "Flappy Bird" -pelistä.. Pelaaja voi myös päästä vuohien kuninkaaksi kiipeämällä erään tornin huipulle ja menemällä sinne sisään.
"Goat Simulator" sai kesäkuun 3. päivä uuden päivityksen. Päivitys lisäsi peliin uuden kartan, uusia esineitä, kuten polkupyörän ja moninpelin. Alun perin julkaisuajankohdaksi suunniteltiin toukokuun puoltaväliä, mutta se siirrettiin kesäkuulle, jotta uutta pelialuetta voitaisiin vielä parannella.
Vastaanotto.
"Goat Simulator" sai ilmestyessään ristiriitaisen vastaanoton. Pelillä on Metacriticin sivuilla 61 prosentin keskiarvo 36 arviosta ja GameRankingsin sivuilla 62,33 prosentin keskiarvo 24 arviosta. IGN:in sivuilla Dan Stapleton totesi, että ""Goat Simulator" ei ole kummoinen peli, mutta se on todella hyvää ajanvietettä" ja antoi pelille arvosanaksi 8.0/10. Game Informer antoi pelille arvosanaksi 5.0/10 ja Eurogamer 7/10.
Peli on myynyt elokuuhun 2014 mennessä yli miljoona kappaletta.
Timur Inapshba

Timur Inapshba (s. 30. toukokuuta 1978) on suomalais-israelilainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-liigassa pelaavaa Ilves FS:tä. Hän on pelannut myös Suomen futsalmaajoukkueessa. Inapshban vahvuuksia ovat maalinteko ja lähtönopeus. 
Hän pelasi Ilves FS:ssä aiemmin vuodesta 2009 vuoteen 2014 asti ja voitti joukkueen riveissä neljä kertaa Suomen mestaruuden. Kaudeksi 2014–2015 Inapshba siirtyi Sievi Futsaliin ja voitti seuran kanssa Suomen mestaruuden vuonna 2015. Kaudeksi 2015–2016 hän palasi kuitenkin takaisin Ilvekseen.
Israelilaissyntyinen Inapshba sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2011.
Jalkapallossa Inapshba edustaa Kolmosessa pelaavaa Ilves-Kissoja.
Anass Achahbar

Anass Achahbar (s. 13. tammikuuta 1994) on alankomaalais-marokkolainen jalkapalloilija, joka edustaa Alankomaiden toisella sarjatasolla pelaavaa Dordrechtia. Vasenjalkainen Achahbar on pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Ura.
Achahbar on pelannut Alankomaiden eri nuorisomaajoukkueissa ja oli vuoden 2013 alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuiden paras maalintekijä yhdessä Gratas Sirgedasin ja Alexandre Guedesin kanssa neljällä maalillaan. Vuonna 2011 hän voitti Alankomaiden alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kanssa EM-kultaa. 
Feyenoordin kasvatti ja rotterdamilaisjoukkueessa uransa aloittanut Achahbar siirtyi kauden loppuun kestävällä lainasopimuksella Arminia Bielefeldiin lokakuussa 2013. Hän palasi Feyenoordiin kesäkuussa 2014.
Allan Pred

Allan Richard Pred (1936 New York, Yhdysvallat – 5. tammikuuta 2007 Berkeley, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen maantieteilijä. 
Elämänvaiheet.
Pred syntyi New Yorkin Bronxissa. Predin suhde Ruotsiin oli tiivis. Hän vieraili Ruotsissa jo opiskelijana kiinnostuttuaan sikäläisten maantieteilijöiden, kuten Torsten Hägerstrandin, tutkimuksista. Hänen puolisonsa Hjördis, jonka hän tapasi vuonna 1962, oli kotoisin Ruotsista, ja 44 vuotta kestäneen avioliiton ajan perhe vietti osan vuodesta Ruotsissa. Tupakoimaton Pred menehtyi 70-vuotiaana keuhkosyöpään, joka havaittiin vain muutamia kuukausia hänen eläkkeelle jäämisensä jälkeen.
Tieteellinen ura.
Pred opiskeli maantiedettä ensin Pennsylvanian osavaltionyliopistossa ja sitten Chicagon yliopistossa, jota tuolloin pidettiin kaupunkitutkimuksen ja kaupunkimaantieteen mekkana, ja joka myös muodostui 1960-luvun alussa uuden kvantitatiivisen maantieteen kehdoksi. Pred suoritti filosofian tohtorin tutkinnon 25 vuoden iässä vuonna 1962 ja siirtyi sitten Kalifornian Yliopistoon Berkeleyhin, missä tuli nimitetyksi vakinaiseksi professoriksi 34 vuoden iässä vuonna 1971. Pred toimi maantieteen professorina Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä 45 vuoden ajan vuodesta 1971 vuoteen 2006, jolloin jäi eläkkeelle. Hän toimi myös vierailevana opettajana eri yliopistoissa muun muassa Pariisissa Ranskassa ja Lundin yliopistossa Ruotsissa. Vuosina 1979–1988 hän oli yliopistonsa maantieteen laitoksen esimiehenä.
Tutkimus.
Kaupunkimaantiede.
Pred aloitti uransa kaupunkimaantieteilijänä ja saavutti kansainvälistä mainetta etenkin yhdysvaltain 1800-luvun kaupunkijärjestelmää koskevilla tutkimuksillaan, joissa hän käsitteli muun muassa kaupunkimaisten tiheitten asutuskeskusten merkitystä talouskasvulle, korosti tietoliikenneverkkojen merkitystyä taloudelle ja teollisuuden innovaatioille sekä pikemminkin kokonaisten kaupunkiverkkojen kuin yksittäisten keskusten ja niiden vaikutusalueitten dynamiikkaa.
Humanistinen ja yhteiskuntamaantiede.
1980-luvun alussa Pred keskittyi kokonaan uuteen aihepiiriin ja aloitti Ruotsissa historialliset arkistotutkimukset Ruotsin 1800-luvun modernisaatiosta, paikasta, arkielämästä ja identiteetistä ja julkaisi aihepiiristä useita teoksia joiden aiheet ulottuivat Skånen talonpoikien arkielämästä Tukholman työväenluokkaan.
Tutkimuksissaan 1980-luvulla Pred kehitti aluemaantieteen teoriaa yhdistämällä teoriassaan paikasta ja alueesta historiallisesti ehdollisena prosessina toisaalta brittiläisen sosiologin Anthony Giddensin kehittämän rakenteistumisteorian ja myös jo Giddensillä innoittajana olleen ruotsalaisen maantieteilijän Torsten Hägerstrandin kehittämän aikamaantieteen lähestymistapoja.
Falcon (auto)

Falcon oli vuosina 1921-1926 valmistettu saksalainen automerkki, jota valmisti Falcon Automobilwerke GmbH. Falcon-autotehdas valmisti keskiluokan autoja.
Kesällä 1921 esiteltiin malli Falcon Modell 6/20 PS. Sen korvasi vuoden 1924 lopussa malli Modell 6/30 PS, jossa oli mekaaniset jarrut kaikissa pyörissä. Auton urheiluversiossa moottorin teho oli 40 hv (29 kW). Mallien 6/20 ja 6/30 numerot tarkoittavat verohevosvoimia ja todellista tehoa.
Falcon CA 6 oli pieni urheiluauto, jonka ostaja saattoi valita kolmi- tai nelipaikkaisen avomallin tai kolmipaikkaisen limousinen. CA 6:ssa oli 4-sylinterinen sivuventtiilimoottori, jonka tilavuus oli 1,5 litraa ja teho 20 hv (14 kW) kierrosnopeudella 2500. CA 6:n huippunopeus oli 75 km/t. Tällä autolla tehdas osallistui autokilpailuihin. Falcon CA 6:lla oli maine hyvänä, luotettavana ja tehokkaana autona. 
CA 6:n seuraaja vuodesta 1924 lähtien oli CA 8. Siinä oli kahden litran kuusisylinterinen moottori, joka tuotti 50 hv eli 37 kW. Moottorin sylinterien 
tiivistyksessä oli kuitenkin puutteita. Lisäksi tehdas valmisti mallia Falcon Typ T VI. Kaikkiaan Falcon-tehdas valmisti noin 400 autoa. 
Tammikuussa 1923 tuotanto siirrettiin Ober-Ramstadtiin, koska aiemman Sontheimin tehtaan tilat eivät enää riittäneet. Samoihin aikoihin tehdas kärsi myös Saksan korkeasta inflaatiosta. 
Vuoden 1926 alussa Falcon-autotehdas myytiin Röhr Auto AG:lle, joka valmisti siinä vuosina 1928–1935 Röhr-autoja.
Ao No Exorcist

Ao no Exorcist (青の祓魔師（エクソシスト）Ao no Ekusoshisuto), englanniksi Blue Exorcist, on japanilainen mangasarja, jonka on kuvittanut ja käsikirjoittanut Kazue Katō. Sarja alkoi ilmestyä Shueishan kustantamassa Jump SQ -lehdessä vuoden 2009 huhtikuussa. Sarjan englanninkielinen käännös alkoi ilmestyä vuoden 2011 huhtikuussa. Sarjasta tehtiin vuonna 2011 animesarja ja vuonna 2012 anime-elokuva. Vuonna 2012 sarjan pohjalta tehtiin myös näytelmä. Vuonna 2017 ilmestyi animesarjan toinen tuotantokausi, "Ao no Exorcist: Kyōto Fujō-ō-hen" (青の祓魔師 京都不浄王篇) (englanniksi "Blue Exorcist: Kyoto Saga)". Joulukuussa 2022 ilmoitettiin, että animesarjasta on tulossa kolmas tuotantokausi.
Juoni.
Sarjan maailma koostuu kahdesta ulottuvuudesta, Assiah'sta, ihmisten maailmasta, ja Gehennasta, demonien maailmasta. Manaajiksi (Exorcist) kutsutut henkilöt suojelevat Assiah'ta sinne tunkeutuvilta demoneilta. 
Sarja kertoo teinipoika Rin Okumurasta, joka on yhdessä veljensä Yukion kanssa kasvanut manaajamestari Shiro Fujimoton huostassa. Eräänä päivänä Rin saa selville, että hän ja Yukio ovat Saatanan, kaikkein vahvimman demonin, poikia. Kun Rin näkee Fujimoton kuolevan tämän suojellessa Riniä Saatanalta, vetää hän demonimiekka Kurikaran tupestaan, jolloin Rinin Saatanalta perityt voimat pääsevät valloilleen.
Rin päättää värväytyä True Cross Academyyn, jossa hän aikoo itse tulla manaajaksi ja lopulta kukistaa Saatanan.
Vastaanotto.
Sarja on saanut hyvän vastaanoton, ja vuoden 2016 marraskuuhun mennessä sitä on myyty yli 15 miljoonaa kappaletta.
Warwickin linna

Warwickin linna on linnoitus Warwickin kaupungissa Englannissa. Ensimmäisen, vallihaudasta ja paaluvarustuksesta koostuneen linnoituksen tälle paikalle teki Vilhelm Valloittaja. Vuonna 1260 sen tilalle rakennettiin kivinen linnoitus. Vuodesta 1978 linna on kuulunut vahakabinetistaan tunnetulle Tussaud-yhtiölle, joka on kehittänyt siitä matkailunähtävyyden.
Historia.
Vilhelm Valloittaja nimitti linnanpäälliköksi Henry de Beaumontin vuonna 1068, joka oli silloin korkeintaan 20-vuotias. Hänestä tuli ensimmäinen Warwickin jaarli vuonna 1088. Jaarli Thomas de Beaumontin kuoltua vuonna 1242 linnan peri hänen siskonsa Margery
Linna siirtyi Sir Fulke Grevillen omistukseen vuonna 1604.
Vuonna 1969 Warwickin linnan silloinen haltija Charles Greville muutti Roomaan vältelläkseen Britannian tuloveroja. Myöhemmin hän luovutti linnan pojalleen David Robin Francis Guy Grevillelle välttyäkseen perintöverolta. Greville myi linnan julkisen skandaalin saattelemana vuonna 1978 Madame Tussauds -yhtiölle, joka teki linnasta turistinähtävyyden.
Aljona Zavarzina

Aljona Igorevna Zavarzina (, s. 27. toukokuuta 1989 Novosibirsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen lumilautailija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Zavarzina voitti parisuurpujottelun maailmanmestaruuden La Molinassa 2011 ja oli hopealla Kreischbergissa 2015. Vancouverin talviolympialaisissa 2010 hän sijoittui parisuurpujottelussa 17:nneksi. Sotšin talviolympialaisissa 2014 hän saavutti parisuurpujottelussa olympiapronssia.
Zavarzina on naimisissa lumilautailun olympiavoittaja Vic Wildin kanssa.
Jami Hirvonen

Jami Hirvonen (s. 15. lokakuuta 1972 Kouvola) on suomalainen entinen yleisurheilija. 
Kouvolan Urheilijoita ja Lappeenrannan Urheilu-Miehiä edustanut Hirvonen voitti pituushypyn Suomen mestaruuden vuonna 1995 Lapualla, jossa hän hyppäsi myös ennätyksensä 765. Vuonna 1997 Hirvonen saavutti SM-hopeaa ja 1998 SM-pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa Lappeenrannan Urheilu-Miesten joukkueessa.