tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tomasz Halicki

Tomasz Halicki (s. 18. joulukuuta 1976 Puola) on puolalainen basisti. Hän toimii yhtyeissä Abused Majesty, Hermh ja Dead Infection.
Diskografia.
Abused Majesty
Hermh
Dead Infection
Via Mistica
Stygmat
Muut
Alberto Lora

Alberto Lora Ramos (s. 25. maaliskuuta 1987 Móstoles, Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Sporting Gijónia ja on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja tai keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Lora pelasi nuoruusaikansa Real Madridin junioriakatemiassa. Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi Sporting Gijónin organisaatioon ja pelasi seuran reservijoukkueessa. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa kaudella 2007–2008 ottelussa Celta Vigoa vastaan.
Kaudella 2009–2010 Lora onnistui lopullisesti murtautumaan edustusjoukkueen avauskokoonpanoon ja onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa oikean laitapuolustajan paikalla.
Robert Danielski

Robert Danielski (s. 13. marraskuuta 1977 Puola) on puolalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Abused Majestyn kitaristina.
Diskografia.
Cinerarium
Cinis
Abused Majesty
Rafael Paro

Rafael Paro (25. helmikuuta 1937 Vaasa – 5. kesäkuuta 2003) oli suomalainen toimittaja.
Paro valmistui ylioppilaaksi vuonna 1955, minkä jälkeen hän luki lakia Helsingin yliopistossa vuoteen 1960 asti. Hänen toimittajanuransa alkoi iltapäivälehti "Nya Pressenissä", jossa hän työskenteli aluksi kesätoimittajana. Vuonna 1963 hän siirtyi "Hufvudstadsbladetin" palvelukseen, jossa työskenteli suurimman osan urastaan. Vuodet 1965–1966 hän toimi "Aftonbladetin" apulaistoimitussihteerinä Tukholmassa, minkä jälkeen hän palasi Helsinkiin ja "Hufvudstadsbladetiin". Hän toimi lehden ulkomaantoimittajana ja pääkirjoitustoimittajana vuodesta 1966 alkaen sekä myöhemmin myös apulaispäätoimittajana ennen kuin tuli vuonna 1995 nimitetyksi lehden vastaavaksi päätoimittajaksi edeltäjänsä Bo Stenströmin kuoleman jälkeen. Paro jäi eläkkeelle vuonna 1997, kun oli täyttänyt 60 vuotta. 
"Helsingin Sanomien" Timo Hämäläisen mukaan ulkopolitiikka oli Paron ominta aluetta. Hän kirjoitti aiheesta runsaasti kolumneja ja pääkirjoituksia sekä kuului aihetta pohtineisiin seuroihin ja komiteoihin, muun muassa alkuperäisen Ulkopoliittisen instituutin hallitukseen. Parolle myönnettiin tunnustuksena pitkästä urastaan valtion journalistipalkinto vuonna 1997. 
Paro kuoli keuhkosyöpään 66-vuotiaana vuonna 2003.
André Castro

André Castro Pereira (s. 2. huhtikuuta 1988 Gondomar, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa turkkilaista Kasımpaşaa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Castro on Porton kasvatti. Seuran edustusjoukkueeseen hän nousi vuonna 2007. Vuodet 2008–2010 hän pelasi lainalla Olhanensessa. Tammikuussa 2011 hän siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella espanjalaisseura Sporting Gijóniin.
Hiirieleet

Hiirieleet () ovat eräs käyttöliittymien toimintoihin liittyvä piirre. Niillä voidaan jäljitellä joitain valikoissa (menu) käytettäviä komentoja. Muun muassa useat uudemmat verkkoselainten versiot tukevat hiirieleitä.
Hiirieleitten liikkeillä voidaan esimerkiksi siirtyä eri verkkosivun kohtiin selainta käytettäessä. Vieritys (verkkosivuilla sekä komentovalikossa) ja "maalaaminen" (=valitun kohdan tummentaminen, esim. kopiointi-toimintoa "copy-paste" varten) lienevät klikkaamisen ohella tavanomaisista hiiritoiminnoista tavanmukaisimpia.
Verkkoselaimiin eleet tulivat ensinnä vuonna 2002 Opera-selaimessa.
Pehr Cornelius Tillaeus

Pehr Cornelius Tillaeus (1747 – 1827) oli ruotsalainen lääkäri ja kasvitieteilijä. Hän oli Carl von Linnén oppilas. Tillaeuksen vanhemmat olivat hovisaarnaaja Georg Tillaeus ja Sara Cornelia von Muyden. Hän toimi Hälsinglandin piirilääkärinä ja hovioikeuden asessorina. Pehr Tillaeus oli aatelisarvoltaan ritari. 
Vuonna 1765 hän julkaisi ensimmäisen väitöskirjansa "Potus Theae", jossa hän käsitteli muun muassa teen ominaisuuksia ja hyötyjä lääkkeenä. Tillaeuksen väitöskirja oli ensimmäinen perusteellinen kasvitieteellinen tutkimus teepensaasta ja hän myös nimesi kasvin osat. Hän luovutti tutkimuksensa viranomaistarkoituksiin ja sen syrjäytti vasta tutkija George Gabriel Sigmondin uusi tutkimus vuodelta 1839. 
Vuonna 1771 hän julkaisi lääketieteen alaan kuuluneen väitöskirjansa "Febrium intermittentium curatio varia", jossa hän käsitteli vuorottelevan kuumeilun syitä ja hoitokeinoja.
Eugenoli

Eugenoli on orgaaninen yhdiste, joka puhtaana huoneenlämmössä esiintyy värittömänä, voimakkaasti neilikantuoksuisena nesteenä. Se on neilikkaöljyn pääainesosa ja neilikkaöljystä sitä on yleensä noin 90 %. Eugenoli tunnetaan myös nimillä "2-metoksi-4-(2-propenyyli)fenoli", "allyyliguaiakoli", "4-allyyli-2-metoksifenoli", "eugeenihappo" ja "karyofyllihappo". Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Valmistus ja käyttö.
Eugenolia voidaan helposti ja suhteellisen helposti eristää neilikan ja kanelinlehdistä saatavista eteerisistä öljyistä, joten se on edelleen yhdisteen päätuotantomenetelmä. Eugenolia käytetään neilikankaltaisen tuoksunsa vuoksi erityisesti hajusteissa ja siitä saadaan isomeroimalla isoeugenolia. Eugenoli on myös puuduttava aine, johon tarkoitukseen sitä käytetään hammaslääketieteessä. Eugenolia voidaan käyttää pieninä annoksina kalojen anestesiaan ja suurina annoksina niiden lopettamiseen.
Kyösti Ålander

Kyösti Kalervo Ålander (12. heinäkuuta 1917 – 17. huhtikuuta 1975) oli suomalainen arkkitehtuurin tutkija, kriitikko ja Suomen rakennustaiteen museon ensimmäinen intendentti. Ålander kirjoitti lukuisia arkkitehtuuria ja arkkitehtuurin historiaa käsitteleviä lehtiartikkeleita ja kirjoja, joista merkittävin on vuonna 1954 julkaistu Gustaf Strengellin muistokirja "Rakennustaide renessanssista funktionalismiin".
Ålander toimi SAFA:n arkiston hoitajana vuosina 1949–1956 ja Suomen rakennustaiteen museon intendenttinä eli johtajana 1956–1975. Hän sai vuonna 1974 professorin arvonimen.
KNM Gyller

KNM Gyller oli Norjan laivaston Sleipner-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus osallistui huhtikuussa 1940 Norjan puolustukseen Saksan hyökättyä maahan.
Valmistus.
Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 125. Alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 1938 ja otettiin palvelukseen vielä vuoden lopulla.
Palvelus.
Suomen käydessä talvisotaansa "Gyller" osallistui Norjan puolueettomuuden turvaamiseen liittyvään merialueiden valvontaan Pohjois-Norjassa muun muassa tuhoamalla Neuvostoliiton ajalehtivia merimiinoja. Aluksen tukikohtana oli Kirkkoniemi.
Alus kuului 1. meripuolustusalueen Kristiansandin osastoon, kun Saksa hyökkäsi Norjaan huhtikuussa 1940. Se oli hyökkäyksen tapahtuessa telakalla Kristiansandissa. Sen miehistö sai tiedon hyökkäyksestä havaitessaan Odderøyan linnakkeen tulenavauksen. Alus joutui ilmahyökkäykseen, mutta se puolustautui ilmatorjuntatulella ja välttyi tuholta. Alus ei kuitenkaan kyennyt estämään Saksan laivaston tunkeutumista satamaan saamiensa ohjeiden vuoksi. Alus siirtyi täyttämään vesitankkinsa Tollbodbryggaan, jossa Kristiansandin miehittäneet saksalaisjoukot valtasivat aluksen.
Löwe.
Saksan laivasto nimesi aluksen "Löweksi" ja suojasi sisaraluksensa "KNM Odinin" kanssa saattueita. Alus oli 1940 koululaivana 7. torpedovenelaivueessa () Skagerrakissa ja Kattegatissa, minkä jälkeen se oli sodan lopun torpedoiden keräysaluksena Gotenhafenissa.
Alus suojasi 30. tammikuuta 1945 kuljetusalus "Wilhelm Gustloffia", jonka Neuvostoliiton laivaston sukellusvene "S-13" upotti torpedoimalla. "Löwe" pelasti 472 matkustajaa ja muut alukset 780.
Sodan jälkeen.
"Löwe" löydettiin toukokuussa 1945 Flensburgista Saksasta. Tunnistamisen jälkeen se palautettiin Norjan laivastolle, joka nimesi aluksensa uudelleen "KNM Gylleriksi". Alus muutettiin 1948 fregatiksi ja myytiin 1959 romutettavaksi.
Greenock

Greenock () on Skotlannissa Inverclyden hallintoalueella kaupunki ja hallinnollinen keskus ja entinen itsehallinnollinen kaupunki ("burgh of barony") Renfrewshiren historiallisessa piirikunnassa. Se sijaitsee Skotlannin Keski-Alamaiden länsiosassa. Se kuuluu kaupunkialueeseen, jossa sen länsipuolella on Gourock ja itäpuolella Glasgow'n satama. Greenockin väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 44 0248. Se on Clyden etelärannalla "Tail of the Bankissa", missä Clydejoki laajenee Clydenlahdeksi.
KNM Ellida (1849)

KNM Ellida oli Norjan laivaston 10-tykkinen korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Hortenista laivastontelakalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 25. Se laskettiin vesille 1848. Aluksen ensimmäisenä päällikkönä oli Cordt Holtermann Valeur.
Palvelus.
Alus oli Leithissä Skotlannissa kadettien koululaivana. "KNM Nornen" vastaanotti aluksen koululaivatehtävät vuotta myöhemmin. Alus myytiin 1866.
KNM Ellida (1880)

KNM Ellida oli Norjan laivaston vuonna 1880 vesillelaskettu 1. luokan tykkivene (korvetti).
Valmistus.
Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 59. Alus laskettiin vesille 28. elokuuta 1880 ja se otettiin palvelukseen 1. heinäkuuta 1882.
Palvelus.
Alus modernisoitiin vuonna 1896, jolloin siihen asennettiin höyrykone. Modernisoinnin jälkeen alus luokiteltiin uudelleen höyrykorvetiksi. Alus siirrettiin vuonna 1898 koululaivaksi, jolloin se aseistettiin kahdella 76 millimetrin, yhdellä 75 millimetrin, kahdella 65 millimetrin ja kahdella 37 millimetrin tykillä. Samalla aluksen torpedoputket poistettiin.
Alus modernisoitiin vuonna 1914, jolloin siitä tehtiin A-luokan sukellusveneiden emälaiva. Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin vuonna 1925.
Elena Curtoni

Elena Curtoni (s. 3. helmikuuta 1991 Morbegno) on italialainen alppihiihtäjä. Hän on voittanut kaksi maailmancupin osakilpailua. Hän on voittanut nuorten maailmanmestaruuden ja sijoittunut aikuisten MM-kilpailuissa parhaimmillaan neljänneksi. Hänen siskonsa Irene Curtoni on myös alppihiihtäjä.
Arvokilpailut.
Nuorten MM-kisoissa vuonna 2009 Curtoni sai alppiyhdistetyssä pronssia ja vuonna 2011 supersuurpujottelussa kultaa. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän sijoittui supersuurpujottelussa kuudenneksi ja superalppiyhdistetyssä kuudenneksitoista. Schladmingissa 2013 hän oli superalppiyhdistetyssä 13:s ja supersuurpujottelussa 18:s. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui supersuurpujottelussa kymmenenneksi ja Sankt Moritzissa 2017 viidenneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli alppiyhdistetyssä neljäs ja syöksylaskussa kahdeksas. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui syöksylaskussa viidenneksi, supersuurpujottelussa kymmenenneksi ja suurpujottelussa 20:nneksi.Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui alppiyhdistetyssä yhdeksänneksi, syöksylaskussa 13:nneksi ja supersuurpujottelussa 15:nneksi. Saalbach-Hinterglemmin MM-kilpailuissa 2025 hän oli supersuurpujottelussa yhdeksäs.
Maailmancup.
Curtonin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Levin pujottelussa 14. marraskuuta 2009. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Val d'Isèren superalppiyhdistetyssä joulukuussa 2010 oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa tammikuussa 2011. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Sankt Moritzin syöksylaskussa kaudella 2015–2016. Hän sijoittui seuraavalla kaudella supersuurpujottelussa kolmanneksi Val d’Isèressa ja toiseksi Crans-Montanassa. Supersuurpujottelucupissa hän oli neljäs.
Curtoni saavutti ensimmäisen maailmancupvoittonsa Banskon syöksylaskussa 25. tammikuuta 2020. Hän oli seuraavalla kaudella kolmas Crans-Montanan syöksylaskussa. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui Sankt Moritzin toisessa supersuurpujottelussa toiseksi. Val d’ Isèren supersuurpujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelun. Supersuurpujottelucupissa hän oli toinen.
Kaudella 2022-2023 hän voitti Sankt Moritzin ensimmäisem syöksylaskun ja sijoittui supersuurpujottelussa toiseksi. Cortina d'Ampezzon jälkimmäisessä syöksylaskussa hän sijoittui kolmanneksi. Kvitfjellin supersuurpujottelussa hän sijoittui toiseksi. Hän oli maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksäs ja niin syöksylasku- kuin supersuurpujottelucupissakin neljäs. Kaudella 2024-2025 hän ei saavuttanut palkintosijoja, mutta oli kuitenkin supersuurpujottelucupissa viides.
Mustapaku

Mustapaku ("Colossoma macropomum") on alun perin eteläamerikkalainen Serrasalmidae-heimon tetrakalalaji. Sitä pidetään toisinaan myös akvaarioissa. Etelä-Amerikassa se on myös tärkeä ruokakala.
Koko ja ulkonäkö.
Mustapaku on hyvin suurikokoinen tetrakala ja voi kasvaa jopa 108 senttimetrin pituiseksi ja saavuttaa 40 kilogramman painon. Yleensä se jää kuitenkin pienemmäksi, noin 70 senttiä pitkäksi. Muodoltaan mustapaku on korkea ja litteä. Kalan suomut ovat suuret ja hieman sahalaitaiset. Selästään se on väriltään tumman harmaa ja kylkien väri vaihtelee oliivinvihreästä mustaan. Rintaevien luona suomut ovat punertavat. Nuorilla mustapakuilla on kolmiomaiset ulokkeet alaleuassa.
Levinneisyys ja vesiolot.
Mustapakun alkuperäistä luonnollista levinneisyysaluetta ovat Amazon- ja Orinocojoet Etelä-Amerikassa. Sitä tavataan myös Yhdysvalloista Havaijin, Mississipin, Kalifornian, Texasin ja Floridan osavaltioiden joista sekä Keski-Amerikasta. Nämä kannat ovat todennäköisesti kehittyneet akvaarioista vapaaksi päästetyistä kaloista. Mustapakua kasvatetaan Brasiliassa, Venezuelassa, Kolumbiassa, Panamassa, eräillä Karibianmeren saarilla sekä Aasiassa.
Mustapaku elää makeissa vesissä, joiden lämpötila on 22–28 °C ja pH on välillä 5–8. Laji tulee toimeen myös vesissä, joissa on vain vähän mineraaleja ja liuennutta happea. Mustapakun kidukset kuuluvat pinta-alaltaan suurimpiin makeassa vedessä elävillä kaloilla.
Elintavat.
Mustapakut liikkuvat yleensä yksittäin. Kuivalla kaudella kalat elävät suurissa joissa ja siirtyvät sadekaudella pienempiin jokiin ja tulviviin metsiin. Koiraat tulevat sukukypsiksi kolmen vuoden ja naaraat neljän vuoden ikäisinä. Mustapakun ravintoa ovat erityisesti sadekaudella hedelmät, pähkinät ja suuret siemenet ja tällöin ne syövät hyvin vähän eläinravintoa. Erityisesti mustapaku syö kumipuiden ja palmujen hedelmiä. Kuivan kauden aikana mustapakun ravinto koostuu joen pohjan orgaanisesta aineksesta ja mätänevistä kasveista, eläinplanktonista, pienistä kaloista, nilviäisistä ja hyönteisten toukista.
Ylikalastuksen vuoksi mustapakun Amazonian kanta on taantunut, ja laji luokitellaan silmälläpidettäväksi.
Angel Krstev

Angel Krstev (s. 15. joulukuuta 1980 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja. Hän on fyysinen ja isokokoinen peruspuolustaja, joka laukoo vasemmalta. 
Ura.
Prahassa syntynyt Krstev on HC Slavia Prahan kasvatti. Hän nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudella 1997–1998, jolloin hän pelasi Extraligassa neljä ottelua. Seuraava kausi sujui lähes kokonaan junioreissa, joten hän siirtyi kaudeksi 1999–2000 Pohjois-Amerikan WHL-juniorisarjaan Lethbridge Hurricanesiin. Hän palasi seurasta kotimaahansa 31 ottelun jälkeen. Hän teki Slavia Prahan paidassa Extraligassa yhdeksässä ottelussa tehot 2+2=4. Kaudella 2000–2001 hän ei vieläkään pystynyt vakiinnuttamaan paikkaansa joukkueessa ja pelasi osan kaudesta lainalla toisella sarjatasolla KLH Chomutovissa.
Kaudeksi 2001–2002 Krstev siirtyi kakkostasolla pelaavaan HC Libereciin ja teki 36 ottelussa tehot 4+25=29. Seura nousi kaudeksi 2002–2003 Extraligaan ja Krstev jatkoi joukkueessa. Hän voitti koko sarjan jäähypörssin 187 jäähyminuutillaan. Kauden 2003–2004 hän aloitti Liberecissä, mutta siirtyi kesken kauden HC Litvínoviin. Kaudella 2004–2005 hän pelasi Liberecin lisäksi lainasopimuksella kakkostasolla České Budějovicen joukkueessa.
Kauden 2005–2006 Krstev pelasi kokonaan Liberecissä ja teki 50 ottelussa uransa ennätystehot 6+12=18. Kaudella 2006–2007 hänen tehonsa vähenivät ja jäähyminuutteja tuli enemmän. Hän sai kuitenkin jatkaa joukkueessa vielä seuraavan kauden. Kaudeksi 2008–2009 Krstev siirtyi HC Vítkoviceen ja voitti liigan jäähypörssin 160 minuutillaan. Kauden 2009–2010 Krstev aloitti lainasopimuksella Venäjän KHL-liigassa Torpedo Nižni Novgorodin joukkueessa. Hän pelasi KHL:ssä 21 ottelua, jonka jälkeen hän pelasi Kometa Brnossa. Krstev lainattiin tammikuussa 2010 Ruotsin Elitserieniin Färjestads BK:hon, jossa hän pelasi loppukauden pudotuspelit mukaan lukien.
Kauden 2010–2011 hän aloitti KHL:ssä Avtomobilist Jekaterinburgissa, jossa hän teki 43 ottelussa tehot 2+11=13. Tammikuussa 2011 hänen uutisoitiin tehneen sopimuksen Rauman Lukon kanssa, mutta Krstev ei kuitenkaan läpäissyt Rauman Lukon tekemää lääkärintarkastusta ja sopimus ei astunut voimaan.
Maajoukkueura.
Krstev on edustanut Tšekkiä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1998 ja nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2000 voittaen kultaa. A-maajoukkuetasolla hän on edustanut maata Euro Hockey Tour -turnauksissa.
KNM Ørnen

KNM Ørnen oli Norjan laivaston 20-tykkinen korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 2. Se laskettiin vesille 14. syyskuuta 1829 ja otettiin palvelukseen 3. kesäkuuta 1833 ensimmäisenä päällikkönään Christian A. Bendz.
Palvelus.
Se oli kadettien koululaivana, kunnes se siirrettiin vartiolaivaksi 1847. Alus romutettiin 1874.
Neuma

Neuma on puolalainen avant-garde metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2001 Varsovassa, Puolassa. Yhtyeen musiikki yhdistelee heavy rockin, electronican ja jazzin elementtejä.
Kokoonpano.
Entiset jäsenet
Luostarikoulu

Luostarikoulut ( tai "scholae clausrales") olivat eurooppalaisten luostarien yhteydessä toimineita kouluja. Keskiajan alussa ne olivat ainoita kouluja ja keskiajan lopulla niillä oli keskeinen asema tuomiokirkko- ja katedraalikoulujen ohella. Ensimmäiset luostarikoulut perustettiin 300-luvulla. Benediktiinit perustivat luostarikouluja 500-luvulta alkaen kouluttamaan munkeiksi aikovia poikia (). Kirkon kasvatustyön tarkoituksena ei ollut yleisen oppineisuuden lisääminen, vaan oman henkilökunnan kouluttaminen. Luostarikoulujen aikaan maallisen koulutuksen muotona oli sotilastaitoihin tähtäävä ritarikasvatus.
Opetusmenetelmänä luostarikouluissa oli ulkoluku ja oppilaat harjaantuivat uskonasioihin myös jäljentäessään kirkkoisien ja klassikkojen kirjoituksia aikana, jolloin ei tunnettu kirjapainotaitoa. Opetuskielenä oli latina. Oppiaineina oli usein vain kolme ”seitsemästä vapaasta taiteesta” (artes liberales) eli latinan kielioppi (grammatiikka), puhetaito (retoriikka), väittelytaito (dialektiikka), matematiikka, geometria, tähtitiede (astronomia) ja musiikki.
Luostarikoulujen oppilaiksi otettiin 800-luvulta lähtien myös maallikkoja, vaikka pääosa oppilaista olikin munkeiksi aikovia. Tällöin niissä oli toisistaan eristetty sisäkoulu ("schola interior") ja ulkokoulu ("schola exterior").
KNM Nidaros

KNM Nidaros oli Norjan laivaston kuusitykkinen potkurikorvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 33. Alus laskettiin vesille 20. toukokuuta 1851 ja valmistui potkurikorvettien "KNM Nordstjernan", "KNM Ellida" ja "KNM Ørnen" kanssa samaan aikaan. Aluksen höyrykone pyöritti korkeintaan 40 kierrosta minuutissa akselia, johon oli kiinnitetty kuusilapainen potkuri.
Palvelus.
Alus oli varasto- ja koululaivana laivaston torpedokoulutuksessa ainakin vuodesta 1876 alkaen. Se romutettiin 1903.
Yleiskäyttö

Yleiskäyttö () tarkoittaa lainsäädännön sallimaa oikeutta käyttää irtainta tai kiinteää omaisuutta ilman, että omistaa sen tai on sopinut käytöstä omistajan kanssa tai käyttäjällä on esittää jokin muu oikeusperuste. Omistajattoman tai toisen omistaman esineen käyttöoikeus koskee joko kaikkia ihmisiä tai jonkin yhteisön tai henkilöryhmän jäseniä. Ympäristön yleiskäyttöoikeuksia kutsutaan jokamiehenoikeuksiksi. Suomessa yleiskäyttöön kuuluu
Vesioikeudessa yleiskäyttö tarkoittaa vesilainsäädännössä säänneltyä jokamiehenoikeutta. Yleiskäytön perusteella vesialuetta saa käyttää tietyin tavoin omistajan voimatta sitä estää. Vesioikeudellinen yleiskäyttö jaetaan suureen ja pieneen yleiskäyttöön. Suurta yleiskäyttöä on vesistössä kulkeminen ja puutavaran uitto. Sitä saa suorittaa avoimessa vesistössä eli myös valtaväylän ulkopuolella. Yleiskäytön aiheuttamaa tarpeetonta haittaa pitää välttää, mutta haitta ei sinänsä estä yleiskäyttöä. Liikenteen aiheuttamien vahinkojen ja haittojen, kuten esimerkiksi aallokon tai saastumisen, korvaamisessa noudatetaan ankaraa vastuuta. Uittoa varten pitää tietyissä tapauksissa olla uittosääntö, jolloin ei enää ole kyseessä yleiskäyttö. Pientä yleiskäyttöä on muun muassa talousveden ottaminen ja uiminen vesistössä silloin, kun se tapahtuu mahdollista omistajaa haittaamatta. Pienen yleiskäytön on täytettävä harmittomuusedellytys ja käyttäjän täytyy jokamiehenoikeuden nojalla päästä veden äärelle. Uimaranta vertautuu tässä pihapiiriin.
Huppukolibri

Huppukolibri ("Eugenes fulgens") on amerikkalainen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Yhdysvaltain lounaisosista (Kaakkois-Arizona, Lounais-New Mexico ja Lounais-Teksas) Meksikon kautta Keski-Amerikkaan aina Panaman länsiosiin saakka. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. William John Swainson kuvaili lajin holotyypin Meksikon Temascáltepecista vuonna 1827.
Karel Doorman -luokka

Karel Doorman -luokka eli M(ultipurpose)-luokka on Alankomaiden kuninkaallisen laivaston kahdeksan aluksen muodostama ohjusfregattiluokka. Alukset palvelevat Alankomaiden, Chilen, Belgian ja Portugalin laivastoissa. Ne oli Alankomaiden laivastossa palvellessaan nimetty kuuluisien alankomaalaisten meriupseerien mukaan. Itse luokka on saanut nimensä toisessa maailmansodassa palvelleen kontra-amiraali Karel Doormanin mukaan.
Suunnittelu.
Alusluokka oli suunniteltu korvaamaan kuusi vanhentunutta Yhdysvalloista hankittua Roofdier-luokan alusta. Hankintapäätös tehtiin neljästä aluksesta, joiden suunnittelu pohjautui pienennetyn Standard-fregatin piirustuksiin. Alusten tuli olla uppoumaltaan 1 900 tonnia ja niiden pituuden 111,8 metriä. Niiden päätoimintaalueeksi suunniteltiin Pohjanmerta, joten ne tuli varustaa erilaisin valvontasensorein sopiakseen kalastuksenvalvontaan ja sen lisäksi Naton laivasto-osaston sukellusveneidentorjuntaan.
Suunnitelmien valmistuessa De Schelden telakka oli ajautunut taloudellisiin vaikeuksiin, minkä vuoksi ensimmäinen tilaus (kolme alusta) tehtiin jo kesäkuussa 1985. Sopimukset aseiden, elektroniikan ja johtamisjärjestelmien hankinnasta käynnistyivät vasta vuoden lopulla. Seuraavat neljä alusta tilattiin huhtikuussa 1986 korvaamaan Van Spejk -luokan alukset, jotka päätettiin poistaa palveluksesta etuajassa ohjelman rahoittamiseksi.
Alukset on suunniteltu sukellusveneiden-, ilmamaalien ja pinta-alusten torjuntaan, joten niiden järjestelmät ovat monipuolisia. Alusten pääaseen muodostavat kaksi neliohjuksista Boeing Harpoon RGM-84 meritorjuntaohjusten laukaisualustaa. Ohjusten kantama on 120 kilometriä. Niiden tukena on 76 millimetrin Oto Melaran tykki, joka soveltuu sekä pinta- että ilma-ammuntaan.
Aluksen ilmatorjunnan ytimen muodostavat Sea Sparrow -ohjukset, joiden kantama on 14 kilometriä. Aluksella on laukaisuvalmiina 16 ohjusta. Ohjusten lisäksi aluksella on lähisuojana Goalkeeper CIWS, jonka aseiden tulinopeus on 4 000 laukausta minuutissa ja tehokas etäisyys 200 metristä 3 kilometriin.
Sukellusveneiden torjuntaan aluksella on kaksi kaksiputkista torpedoputkisettiä Mk 46 torpedojen laukaisemiseksi. Lisäksi aluksille on mahdollista sijoittaa Westland Lynx -helikopteri, joka kykenee kuljettamaan kaksi Mk 46 torpedoa sekä kaikuluotainta.
Purjehdus kesäolympialaisissa 1952 – 5.5m

5.5m -luokan purjehdus olympiakisoissa 1952 suoritettiin Harmajalla. Kilpailu käsitti seitsemän osakilpailua, joista kukin venekunta sai laskea hyväkseen kuusi parasta sijoitusta. 49 miestä ja yksi nainen 16 kansakunnasta otti osaa kilpailuun. Luokka oli ensimmäistä kertaa olympiakisojen ohjelmassa.
Tulokset.
DNF = keskeytti, DNS= Ei lähtenyt, DSQ = Diskattu 
 = Naisurheilija
Jayma Mays

Jamia Suzette ”Jayma” Mays (s. 16. heinäkuuta 1979 Bristol, Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat olleet televisiosarjoissa "Heroes", "Ruma Betty" ja "Glee".
Varhaiselämä.
Mays varttui Grundyssa, Virginiassa. Hän työskenteli nuoruusvuosinaan paikallisella radioasemalla ja kävi myöhemmin Radford Universityä. Mays löysi intonsa näyttelemiseen "Annie"-musikaalista. 
Ura.
Jayma Mays sai ensimmäisen televisioroolinsa sarjasta "Joey" vuonna 2004. Seuraavana vuonna hän esiintyi elokuvassa "Yölento." Sittemmin Mays on vieraillut muun muassa televisiosarjoissa "Pushing Daisies" ja "House". Hänellä oli muutaman jakson pituinen rooli televisiosarjassa "Heroes".
Mays näytteli päähenkilö Lucya elokuvassa "Epic Movie" vuonna 2007. Samana vuonna hän esiintyi televisiosarjassa "Ruma Betty". Vuosina 2009–2015 Mays esitti fobioista kärsivää opinto-ohjaaja Emma Pillsburya televisiosarjassa "Glee". Maysilla on ollut yksi päärooleista elokuvissa "Smurffit" ja "Smurffit 2".
Yksityiselämä.
Mays meni naimisiin näyttelijä Adam Campbellin kanssa vuonna 2007. Campbell oli hänen vastanäyttelijänsä "Epic Moviessa". Pariskunnalla on elokuussa 2016 syntynyt poika.
Omisteinen ohjelmisto

Omisteinen ohjelmisto tarkoittaa tietokoneohjelmistoa, jonka käyttöoikeuslisenssi sallii ohjelmiston käyttämisen tietyin ehdoin, mutta jota ei ilman erillistä lupaa saa muokata tai levittää edelleen. Näin ohjelmiston tekijänoikeuksien haltija pitää ohjelmiston kehitystyön ja immateriaalioikeudet omassa hallinnassaan. Omisteista ohjelmistoa voidaan pitää vapaan ohjelmiston tai avoimen lähdekoodin vastakohtana. 
Tyypillisesti omisteinen ohjelmisto perustuu suljettuun lähdekoodiin, joka käsitetään ohjelmistoyrityksen liikesalaisuudeksi. Tällöin käyttäjälle luovutetaan ainoastaan ohjelmiston konekielinen eli binäärimuotoon käännetty versio, jonka toteutustapaan käyttäjä ei pääse tutustumaan ja jota on siksi käytännössä lähes mahdotonta muokata omien tarpeiden mukaiseksi, vaikka ohjelmiston lisenssi sen sallisikin. Erityisen ongelman suljettu lähdekoodi aiheuttaa ohjelmiston tietoturvan arvioinnille, sillä sekä vahingossa syntyneiden haavoittuvuuksien että mahdollisesti tarkoituksella ujutettujen takaporttien etsintä konekielisestä ohjelmasta on huomattavasti suuritöisempää, kuin niiden löytäminen lähdekoodia analysoimalla. Jos joku ulkopuolinen haluaa tutustua ohjelmiston lähdekoodiin, hänen on yleensä allekirjoitettava salassapitosopimus.
Omisteisia ovat myös sellaiset ohjelmistot, joiden lähdekoodi on julkaistu, mutta joiden lisenssi ei salli ohjelmiston vapaata muokkaamista ja levittämistä. Tällaisia ovat esimerkiksi Microsoftin tarjoamat jaetun lähdekoodin ohjelmistot.
Omisteista lisenssiä sanotaan myös kaupalliseksi tai yksityisen omistusoikeuden lisenssiksi ().
Ohjelmistoja koskevissa tekijänoikeuskiistoissa toteutustapa (lähdekoodi) katsotaan tekijänoikeudella suojatuksi, mutta toimintoa (esim. matemaattinen kaava) ei katsota: vastaavan toiminnon voi toteuttaa kunhan lähdekoodia ei ole kopioitu. Monet ohjelmistoja koskevat patentit on kyseenalaistettu ja sääntöjä on muutettu useaan otteeseen.
Historia.
Eräänä käsitteen syntyhetkenä voidaan pitää Franklin ACE-tietokoneista syntynyttä kiistaa Applen kanssa vuonna 1983. Kiista johti tarkennukseen Yhdysvaltain tekijänoikeuslakiin, joka merkitsi tekijänoikeuden kattamaan myös binäärimuotoisen ohjelman ihmisten käyttämän lähdekoodin lisäksi.
IBM haastoi IBM PC -yhteensopivien valmistajia oikeuteen IBM PC-tietokoneen BIOS-ohjelmiston tekijänoikeudesta. Takaisinmallinnuksella BIOS:sta tehtiin toiminnallisesti yhteensopiva versio, joka ei loukannut IBM:n tekijänoikeuksia.
Harju (Somero)

Harju on kylä Somerolla Kirkkojärven etelärannalla. Sen naapurikyliä ovat Härkälä lännessä, Joensuu ja Lammi pohjoisessa ja Ihamäki idässä. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 410, mikä teki siitä väkiluvultaan Someron viidenneksi suurimman kylän heti Joensuun, Jaatilan, Pappilan ja Lammin jälkeen.
Kirkonmäen kulmakunta Harjun ja Lammin kylissä on osa Someron keskustaajamaa, ja Harjun kylässä Kirkonmäen alueella sijaitsevat Someron kirkko, keskiaikainen Someron sakaristo, 1700- ja 1800-luvuilta olevat lainamakasiinit, seurakuntatalo, siunauskappeli, entinen kellotapuli ja vanha ja uusi hautausmaa, jotka yhdessä muodostavat valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön. Harjun kylän kautta kulkevat seututie 280 ("Helsingintie") ja kantatie 52 ("Salontie"). Someron kirkkoympäristön ohella kylän kulttuurihistoriallisiin kohteisiin kuuluu venäläinen sotilashautausmaa Lamminnummella Helsingintien varressa.
Historialtaan Harju on kartanokylä, josta pääosa tai ajoittain koko kylä on aina 1800-luvulle asti kuulunut vuonna 1639 perustettuun Harjun kartanoon eli Rantakartanoon. Harjun kartano sijaitsee Kirkkojärven rannassa Härkäläntien varressa jonkin matkaa Someron kirkolta länteen, ja sen omistajiin on kuulunut muiden muassa Someron kirkkoherra Jacob Ritz. Vielä 1980-luvulla kartanon vanhasta rakennuskannasta oli jäljellä 1800-luvun puolivälissä rakennettu siipirakennus. Isossajaossa Harju oli samaa jakokuntaa viereisen Lammin kylän kanssa, ja Harjun ja Lammin sekä viereisten Härkälän ja Saarentaan kylien yhteisenä takamaana oli Laitiaistenmaa Tammelan rajalla; tästä on päätelty että kylät ovat kuuluneet vielä 1600-luvulle asti samaan jakokuntaan.
Purjehdus kesäolympialaisissa 1952 – 6mR

6mR -luokan purjehdus olympiakisoissa 1952 suoritettiin Harmajalla. Kilpailu käsitti seitsemän osakilpailua, joista kukin venekunta sai laskea hyväkseen kuusi parasta sijoitusta. 55 miestä ja yksi nainen 11 kansakunnasta otti osaa kilpailuun. Luokka oli viimeistä kertaa olympiakisojen ohjelmassa, jossa se oli ollut 1908 lähtien.
Tulokset.
DNF = keskeytti, DNS= Ei lähtenyt, DSQ = Diskattu 
 = Naisurheilija
Go-Komatsu

Go-Komatsu (; 1377–1433) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin sadas keisari. Hän nousi Nanboku-chō-kaudella eli eteläisen ja pohjoisen hovin kaudella pohjoisen hovin keisariksi vuonna 1382 isänsä Go-En’yūn jälkeen. Kun eteläisen hovin keisari Go-Kameyama suostui lopettamaan hovien väliset vihamielisyydet, Go-Komatsusta tuli vuonna 1392 koko maan legitiimi hallitsija.
Go-Komatsu luopui vallasta vuonna 1412. Valtaistuimelle häntä seurasi hänen poikansa Shōkō. Myöhemmin hän ryhtyi buddhalaiseksi munkiksi. Hänen hautapaikkansa sijaitsee Kioton Fushimin suuralueella ja on nimeltään "Fukakusa no kita no misasagi" ().
Lara Magoni

Lara Magoni (s. 29. tammikuuta 1969 Alzano Lombardo) on italialainen entinen alppihiihtäjä. Hän edusti seuratasolla GS Fiamme Oroa.
Magoni kilpaili maailmancupissa vuosina 1990–1999. Hän voitti yhden osakilpailun, Vailin pujottelun vuonna 1997.
Magoni osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran vuonna 1992. Tuolloin hän keskeytti suurpujottelussa, mutta oli kahdestoista pujottelussa. Magoni osallistui seuraavana vuonna Moriokan MM-kisoihin, joissa hän sijoittui suurpujottelussa kuudenneksitoista ja kahdenneksikymmenenneksi pujottelussa. Hän oli Lillehammerin olympialaisissa 1994 suurpujottelussa seitsemäs ja pujottelussa kuudestoista. Magoni sai vuonna 1997 Sestrieren kotikisoissa hopeaa pujottelusta hävittyään kisan voittaneelle maannaiselleen Deborah Compagnonille 1,27 sekuntia. Hän osallistui samassa lajissa vielä vuoden 1998 olympialaisiin, joissa hän sijoittui viidenneksitoista ja MM-kisoihin 1999, joissa hän oli 25.
Jussi-palkinnot 2011

Jussi-gaala 2011 järjestettiin 6. helmikuuta 2011 Helsingin Kaapelitehtaalla. Tilaisuudessa jaettiin Jussi-palkinnot vuoden 2010 parhaille elokuville. Eniten palkintoja keräsi "Rare Exports" kuudessa eri sarjassa. Toisaalta merkittävät parhaan elokuvan ja parhaan ohjauksen palkinnot sekä yleisö-Jussi menivät elokuvalle "Napapiirin sankarit". Tilaisuuden juonsi näyttelijä Maria Sid. Tilaisuus televisioitiin suorana Nelosella ja se keräsi 378 000 katsojaa.
Voittajat ja ehdokkaat.
Yleisön suosikkielokuvana palkittiin "Napapiirin sankarit".
Maud (Norjan kuningatar)

Kuningatar Maud (oikealta nimeltään Maud Charlotte Mary Victoria, 26. marraskuuta 1869 Lontoo – 20. marraskuuta 1938 Lontoo) oli Norjan kuninkaan Haakon VII:n puoliso. Hänen vanhempansa olivat Britannian kuningas Edvard VII ja kuningatar Alexandra. Hänen isoäitinsä oli kuningatar Viktoria.
Etelämantereella sijaitseva Kuningatar Maudin maa on nimetty hänen mukaansa.
Varhainen elämä.
Maud syntyi 18. marraskuuta 1869 Marlborough Housessa. Hän oli silloisen Walesin prinssin Albert Edwardin ja Walesin Prinsessan Alexandran viides lapsi. Hänet kastettiin Marlborough Housessa 24. joulukuuta 1869. 
Avioliitto.
Prinsessa Maud osallistui säännöllisesti äitinsä läheisen perheen juhliin Tanskassa, jossa hän tutustui serkkuunsa Tanskan prinssi Carliin. Maud ja Carl avioituivat Buckinghamin palatsissa 22. heinäkuuta 1896 ja saivat lapsen, prinssi Alexanderin, 2. heinäkuuta 1903. 
Kuningatar Maud.
Prinsessa Maudin perhetaustan vuoksi hänen puolisolleen prinssi Carlille tarjottiin Norjan kuninkuutta vuonna 1905. Maud ja Carl kruunattiin Norjan kuningattareksi ja kuninkaaksi Nidarosin katedraalissa Trondheimissä 22. kesäkuuta 1906. Kuningas otti itselleen norjalaisen nimen Haakon ja antoi pojalleen Alexanderille uuden nimen Olav.
Kuningatar Maudilla oli useita virallisia tehtäviä, joissa hän edusti aina tyylikkäästi pukeutuneena. Kuningatar teki myös paljon työtä julkisuuden ulkopuolella ja oli omistautunut hyväntekeväisyydelle. Vuonna 1914 hän perusti rahaston auttaakseen ihmisiä vaikeissa olosuhteissa ensimmäisen maailmansodan jälkeen. 
Maud oli lämmin ihminen ja vahvasti mukana poikansa, kruununprinssi Olavin kasvatuksessa. Vaikka Maud itse ei puhunut sujuvasti norjaa, hän halusi poikansa saavan norjalaisen kasvatuksen.
Vapaa-ajallaan Maud harrasti valokuvaamista ja nautti ulkoilusta ratsastaen, hiihtäen ja koiria ulkoiluttaen. Hän säilytti myös hyvät suhteet Englantiin ja vieraili siellä vuosittain.
James Kenneth Stephen

James Kenneth Stephen (25. helmikuuta 1859 – 3. helmikuuta 1892) oli englantilainen runoilija ja kuningas Edvard VII:n pojan, prinssi Albert Victorin, opettaja.
Stephenin vanhemmat olivat lakimies James Fitzjames Stephen, josta tuli myöhemmin baronetti ja Mary Richenda Cunningham. James Kenneth tunnettiin nuoruudessaan perheenjäsenten ja tuttavien keskuudessa kutsumanimellä "Jem". Vuonna 1883 Stephenistä tuli Clarencen ja Avondalen herttuan, prinssi Albert Victorin opettaja. Stephen tunnettiin pikkutarkkana ja hyvänä puhujana. 
Stephen kirjoitti osittain satiirisia runoja, mutta joissakin runoissa hän kirjoitti naisista halveksuvaan ja vihaiseen sävyyn. Tämä herätti huomiota ja Stephenin otaksuttiin vihaavan naisia.
Stephen kuoli vuonna 1892 vain 20 päivää oppilaansa prinssi Albert Victorin jälkeen. Kuolinsyyksi todettiin mania.
Viiltäjä-Jack-epäilyt.
Vuonna 1886 Stephen sai onnettomuuden seurauksena vakavia päävammoja ja hänellä todettiin kaksisuuntainen mielialahäiriö, josta hän kärsi monta vuotta. Hän joutui mielialahäiriön vuoksi myös mielisairaalaan Northamptoniin. 
Ilmeisen naisvihan ja mielisairauden johdosta Stephen yhdistettiin Viiltäjä-Jackin murhiin. Erään teorian mukaan Stephen halusi vaientaa prostituoidut, jotta hänen oppilaansa prinssi Albert Victorin salasuhde erään prostituoidun kanssa ei paljastuisi. Näitä väitteitä ei ole voitu osoittaa paikkansa pitäviksi, mutta todellisuudessa prinssi Albert Victorilla oli ollut suhde prostituoituun, minkä johdosta prinssiä oli kiristetty.
Matti Aarnio

Matti Armas Aarnio (24. helmikuuta 1901 Kouvola – 16. joulukuuta 1984) oli suomalainen upseeri ja eversti, joka kuului talvisodan kuuluisimpiin komentajiin ja ansioitui erityisesti Laatokan koillispuoleisissa mottitaisteluissa. Parhaimmillaan hän komensi oman Jääkäripataljoona 4:n lisäksi kuutta muuta pataljoona, joilla purettiin neuvostoliittolaisten puolustamia motteja. Hän sai lempinimen ”Motti-Matti” tavastaan saartaa ja lyödä vastustaja. Sodan jälkeen Aarnio toimi muun muassa Kokoomuksen talouspäällikkönä ja vakuutusalalla ylitarkastajana.
Henkilöhistoria.
Matti Aarnio syntyi Kouvolassa 1901. Hänen vanhempansa olivat ylijunailija Alfred Aarnio ja Serafiina Vilen. Hän kävi keskikoulun ja työskenteli kirjanpitäjänä Valtionrautateillä Kouvolassa 1917–1920.
Aarnio liittyi suojeluskuntaan vuonna 1917 ja taisteli myöhemmin Suomen sisällissodassa valkoisten puolella. Aarnio osallistui taisteluihin Etelä-Savon rykmentissä, minkä jälkeen hän taisteli vielä Viron ja Latvian vapaussotaan kuten myös Aunuksen retkelle. Aarnio sai upseerikoulutuksen 1920-21 ja jäi armeijan palvelukseen Viipurin rykmenttiin. Hän valmistui kadettikoulusta 1927 ja sotakorkeakoulusta 1933.
Talvisodassa majuri Aarnio toimi Jääkäripataljoona 4:n komentajana Laatokan Karjalassa. Huolimatta alivoimasta ja resurssien vähäisyydestä, suomalaiset onnistuivat motittamaan neuvostojoukot useissa kohdissa. Aarnio sai tehtäväkseen mottien purkamisen ja hän saikin tehtävään käyttöönsä oman pataljoonansa lisäksi kuusi muuta. Aarniosta syntyikin yksi talvisodan kuuluisimpia komentajia ja hän sai lempinimen Motti-Matti.
Jatkosodassa Aarnio ylennettiin everstiksi ja hän sai komennettavakseen Jalkaväkirykmentti 56:n. Lapin sodassa Aarnio vastaavasti komensi JP 2:ta. Sotien jälkeen Aarnio toimi Jyväskylän sotilaspiirin päällikkönä. Myöhemmin kommunistien hallitsema Valtiollinen poliisi pidätti Aarnion, mutta hänen onnistui karata pidättäjiään Ruotsiin. Sieltä hän jatkoi matkaansa Yhdysvaltoihin ja edelleen Venezuelaan. Aarnio toimi uudessa kotimaassaan yleisten töiden ministeriön geodeettiosaston matemaatikkona ja professorina Kansalliskaartin kadettikoulussa. Lopulta Aarnio palasi Suomeen 1952. Hän työskenteli Kokoomuksen talouspäällikkönä 1952–1955 ja sen jälkeen vakuutusalalla ylitarkastajana ensin Fennia-Patriassa (1955–1957) ja sitten Pohja-Yhtymässä (vuodesta 1957). Vuonna 1966 hän julkaisi teoksen "Talvisodan ihme".
Walter Prager

Walter Prager (2. huhtikuuta 1910 Davos, Graubünden, Sveitsi – 28. toukokuuta 1984) oli sveitsiläinen alppihiihtäjä. Hän osallistui MM-kilpailuihin vuosina 1931 ja 1933. Prager voitti syöksylaskun molempina vuosina, jonka lisäksi hän oli pujottelussa viides Mürrenissä 1931.
Metsäaro

Metsäaro on yleensä lauhkealla vyöhykkeellä sijaitseva kasvillisuustyyppi, jossa kasvaa laajoja ruohostoja ja puita. Metsäaroa pidetäänkin eräänlaisena metsän ja aron välimuotona, ja sitä esiintyykin usein metsän ja aron välissä. Metsäaron sademäärän takia sen puusto koostuu hajanaisista yksittäisistä puista, mutta yhtenäistä metsäaluetta ei ole. Metsäaron sanotaankin muistuttavan jossain määrin myös trooppisen vyöhykkeen savannia. Se voi olla myös metsälaikkujen ja arolaikkujen mosaiikkimaista vuorottelua. Venäjällä metsäaro on aromaista kasvillisuutta, jossa metsää kasvaa vain muun muassa jokilaaksoissa ja rotkoissa.
Lauhkean vyöhykkeen metsäaro voi rajoittua joko havu-, seka- tai lehtimetsävyöhykkeeseen. Metsäarojen biodiversiteetti on suurempi kuin aroilla, joilla elää vähemmän sekä eläin- että kasvilajeja. Metsäarolla kasvaa aroille tyypillisten pohja- ja heinäisen kenttäkerroksen kasvien lisäksi toisinaan erittäin tiheä pensaskerros ja puustokerros.
Metsäaroa on esimerkiksi Itä-Euroopan lehtimetsien ja Ukrainan arojen välissä. Venäjältä tunnetaan esimerkiksi Permin lähellä oleva Kungurin metsäaro. Euraasian metsäaro ulottuu katkeamattomana vyöhykkeenä Karpaateilta Itä-Siperian Altaille asti. Ukrainassa lisäksi erillinen on Volynia–H’olmin metsäaro linjan H’olm–Lutsk–Žytomyr pohjoispuolella. Idempänä metsäaroa on muun muassa Etelä-Siperiassa ja Mongoliassa, jossa sijaitsee esimerkiksi Daurian metsäaro Mongolian-Mandzhurian aron pohjoisrajalla ja Selenge-Orkhonin metsäaro.
Myös Kanadassa ja Yhdysvaltain Pohjois-Dakotassa sijaitseva preerian ja pohjoisen havumetsän välissä "aspen parkland" on metsäaroa. Metsäaroa esiintyy myös Keski-Aasian vuorilla muun muassa Iranissa, Afganistanissa ja Balochistanissa. Iranissa pensasaroa on esimerkiksi Zagrosvuorilla.
Metsän ja aron rajavyöhyke.
Metsä rajoittuu aroon kuivuusrajana. Eri maaperän kohtien kosteusolot vaihtelevat sademäärästä riippumatta, ja eri puulajit sietävät kuivuutta eri tavoin, jolloin puuraja ja metsänraja voivat sijaita kymmenien kilometrien päässä toisistaan. Metsikköjä on laaksoissa, järvien rannoilla, jokien ja purojen varsilla. Kuivuusaroilla mahdolliset puut kasvavat vuorten pohjoisilla ja itäisillä rinteillä missä kumuuden aihauttama haihtuminen on vähäisempää kuin vastakkaisella puolella. Metsän ja aron vaihettumavyöhyke koostuu joko metsä- ja arolaikuista tai on savannia muistuttavaa metsäaroa. Kosteimmalla metsäarolla aroa on vain laikkuina metsän keskellä. Metsäarolla esiintyy muun muassa puissa pesiviä lintuja, jotka etsivät ruokaa aukealta arolta, kuten rastaat ja varikset. Metsäarolle ovat ominaisia suuret ruohokasvit, kuten mesiangervo, ukonhattu ja akileija sekä lukuisat pensaat.
Schubertiadi

Schubertiadi tarkoittaa itävaltalaisen säveltäjän Franz Schubertin (1797–1828) ja hänen ystäviensä kokoontumisia sekä omana aikanamme konserttisarjoja ja musiikkijuhlia, joilla esitetään Schubertin musiikkia.
Franz Schubert oli luonteeltaan sisäänpäinkääntynyt ja viihtyi parhaiten sävellystyössään ja ystäviensä seurassa. Hänen suuri ystäväpiirinsä oli puoliksi porvarillista ja puoliksi boheemia. Schubertin asema piirissä oli niin keskeinen, että sen kokoontumisia alettiin kutsua "Schubertiadeiksi".
Schubertin ystäviä olivat muun muassa runoilija Johann Mayrhofer, muusikko Anselm Hüttenbrenner, oopperalaulaja Johann Michael Vogl, taidemaalari Moritz von Schwind ja kirjailija Franz von Schober, joka oli hänen läheisin ystävänsä.
Isosailio

Isosailio eli kisantti ("Calandrinia grandiflora", syn. "Cistanthe grandiflora") on ruohovartinen kukkiva kasvi. Se kasvaa noin 40 senttimetriä korkeaksi ja kukkii suurin vaaleanpunaisin kukin. Lehdet ovat sinivihreänä ruusukkeena maata vasten. Se on kotoisin Chilestä, mutta sitä kasvatetaan koristekasvina ympäri maailmaa.
Anja Haas

Anja Haas (s. 30. toukokuuta 1971 Gerlos) on itävaltalainen entinen alppihiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Wintersportverein Gerlosia.
Haas kilpaili maailmancupissa vuosina 1989–1995. Hän voitti yhteensä kolme osakilpailua, kaikki syöksylaskussa.
Haas sai syöksylaskussa juniorien MM-pronssia vuonna 1989. Hän sai samasta lajista MM-pronssia aikuisten kisoissa neljä vuotta myöhemmin Moriokassa. Haas osallistui seuraavana vuonna Lillehammerin olympialaisiin, joissa hän oli syöksylaskussa 31. ja keskeytti alppiyhdistetyn. Kyseiset kisat jäivät hänen viimeisiksi arvokisoikseen.
Lähteet.
Kultela

Kultela on kylä Somerolla. Kylän keskusalue on aiemmin muodostanut oman taajamansa, joka sittemmin on kasvanut yhteen Someron keskustaajaman kanssa. 
Kylä ja taajama.
Kylä sijaitsee Hämeen Härkätien (yhdystie 2802) varressa Someron keskustaajaman itäpuolella ja muodostaa siihen liittyvän pientalotaajaman. Vielä vuosien 1960 ja 1970 väestönlaskennoissa Kultela määriteltiin erilliseksi taajamaksi, joka yhdessä Someron keskustaajaman kanssa oli toinen Someron kahdesta tilastollisesta taajamasta. Vuonna 1990 taajamat olivat jo kasvaneet yhteen ja Kultelan taajama-asutus luettiin osaksi Someron keskustaajamaa. Kultelan naapurikyliä ovat Somerolla Joensuu lännessä, Ihamäki etelässä, Ylenjoki ja Pajula Idässä sekä Laitiainen ja Tammelan Torro pohjoisessa. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 239, mikä teki siitä väkiluvultaan Someron kahdeksanneksi suurimman kylän.
Luonnonympäristö.
Kylän luonnonympäristöä hallitsee Paimionjoen vesistöön kuuluva, Someron Hirsjärveen laskeva Pajulanjoki eli Virkaanjoki, jonka rannassa, Ylenjoen sillan päässä ovat sijainneet Kultelan keskiaikainen kylätontti ja kylän vanhimmat pellot. Kylän pohjoisosan kallioiset metsät liittyvät Tammelan ylänköön ja toimivat Someron keskustaajaman lähivirkistysalueina. Kylän eteläosassa maaperä on pääosin savea ja kylä onkin tunnettu jo 1800-luvulla alkaneesta savenvaluperinteestään ja 1930-luvulla alkaneesta tiiliteollisuudesta.
Kylätoiminta, nähtävyydet ja tapahtumat.
Kultelassa toimii Kultelan kyläyhdistys ry, jonka toimintaan kuuluu muun muassa vuodesta 2002 vuosittain järjestetty, kylän saviperinteestä ammentava Savi palaa -tapahtuma. Saviperinteeseen liittyy myös Somero-seuran ylläpitämä Kultelan savenvalajamuseo Hämeen härkätien varressa. Kylätoiminta Kultelassa on vireää ja sen tuloksena on syntynyt muun muassa vuonna 2009 ilmestynyt kyläkirja "Kultela - Punasaven kylä". Vuonna 2006 Kultela valittiin Varsinais-Suomen vuoden kyläksi.
Tunnettuja kultelalaisia.
Tunnettuihin kultelasta kotoisin olleisiin kuuluu Toivakassa kirkkoherrana toiminut rovasti Kalle Lukumies, jonka poika oli kuvataiteilija Pellervo Lukumies. Kylän viimeinen savenvalaja oli Kalle Männistö, jonka verstaasta tehtiin Kultelan savenvalajamuseo. Kultelan seudulla vaikutti myös kuvataiteilija Juhani Harri asuessaan ja työskennellessään Somerolla.
Ko Pha Ngan

Ko Pha Ngan (tai Koh Phangan, [kɔ̀ʔ pʰa.ŋan]) on Thaimaahan kuuluva saari Siaminlahdella. Se sijaitsee Surat Thanin provinssissa lähellä Kran kannasta. Sen naapurisaaria ovat Ko Samui ja Ko Tao.
Ko Pha Ngan tunnetaan täydenkuunjuhlista.
Sophie Taxell

Sophie Taxell (20. kesäkuuta 1911 Leppävirta – 14. syyskuuta 1996 Florida, Yhdysvallat) oli suomalainen taidemaalari ja kuvataiteilija. Hän asui myös Port Charlottessa, Floridassa.
Sophie Taxell opiskeli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1944–1948 ja debytoi Helsingissä vuonna 1950. Uransa aikana hän piti lukuisia näyttelyjä Suomessa. Yhdysvalloissa hän osallistui näyttelyihin Washington D.C.ssä, Annapoliksessa Virginiassa, Marylandin Bethesdassa ja Floridan Punta Gordassa. Italiassa hän osallistui taidenäyttelyyn Venetsiassa. Töistään hän sai kunniaa sekä Yhdysvalloissa että Italiassa. Taxell oli sekä Suomen Kuvataiteilijasenioreiden että Charlotte County Art Guildin (USA) jäsen. Hänen vanhempansa olivat puuseppä Pekka Mykrä ja Lyydia Mykrä, o.s. Kauhanen. Sophie Taxell oli naimisissa typografi Christian Taxellin kanssa.
Sophie Taxellin töitä on muun muassa Ateneumissa ja Washington D.C.n yleisessä kirjastossa. Hän oli Ryhmä X/10:n perustajajäseniä.
Taulukauppiaat

Taulukauppiaat on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut Juho Kuosmasen ohjaama suomalainen elokuva. Elokuvan pääosassa nuorta autonkuljettajaa näyttelee ensikertalainen Teppo Manner. Elokuvan toisen tuottajan Auli Mantilan huomattiin pitkän pohdinnan jälkeen sopivan parhaiten toiseen pääosaan, taidemaalari Luukkosen rooliin. Tauluja markkinoivana kauppamiehenä nähdään muusikko ja harrastajanäyttelijä Tuomas Airola. 
Elokuva voitti ykköspalkinnon Cannesissa Cinéfondationin nuorten elokuvantekijöiden sarjassa. Elokuva sai myös viisi Jussi-ehdokkuutta vuoden parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, käsikirjoituksesta, lavastuksesta ja naispääosasta.
Kanelo

Kanelo tai canelo ("Drimys winteri") on ikivihreä puu, joka voi kasvaa 20 metriä korkeaksi. Se kasvaa luonnonvaraisena Chilessä ja Argentiinassa, ja sitä kasvatetaan koristekasvina muuallakin.
Puun nahkeat lehdet tuoksuvat aromaattisen pippurimaisilta, kun niitä murskataan. Terttuina kasvavat valkoiset kukat tuoksuvat miedosti. Niiden halkaisija on pari senttiä ja keskusta keltainen.
Kanelon kuori on tuoksuvaa, ja sitä käytetään kuivattuna ja jauhettuna mausteeksi. Siinä on C-vitamiinia, joten sitä on käytetty keripukin torjuntaan.
Puu on mapuche-kansan pyhä puu.
Jan Poortvliet

Jan Poortvliet (s. 21. syyskuuta 1955 Arnemuiden, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan Poortvliet oli puolustaja. Viimeksi hän toimi FC Den Boschin päävalmentajana.
Poortvliet on pelannut yksissä MM-kilpailuissa 1978, jolloin Alankomaat hävisi loppuottelussa Argentiinalle. Poortvliet pelasi vuoden 1978 kisoissa kuusi ottelua. Yhteensä hänelle kertyi maaotteluita 19, joissa hän teki yhden maalin. Poorvliet osallistui myös Italian EM-kilpailuihin 1980, jossa Alankomaat jäivät alkulohkoon.
Poortvliet on pelannut useissa eri seuroissa, mutta suurimman osan urastaan hän pelasi PSV Eindhovenissa ja Nîmes Olympiquessa. Pelaajauransa jälkeen hän on valmentanut muun muassa Southamptonia, FC Eindhovenia ja Roosendaalia.
Darzamat

Darzamat on puolalainen sinfonisen black metalin yhtye, joka on perustettu vuonna 1995 Katowicessa Puolassa.
Diskografia.
Studioalbumit
EP:t