tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Katetuottolaskenta

Katetuottolaskenta tai katetuottoanalyysi on yleisesti käytetty yrityksen kannattavuutta selvittävä laskentamenetelmä. Katetuottolaskennassa suoritteelle kohdistetaan ainoastaan muuttuvat kustannukset. 
Katetuotto eli myyntikate tarkoittaa rahamäärää, joka jää jäljelle, kun myyntituotoista vähennetään muuttuvat kustannukset. Katetuotolla katetaan yrityksen kiinteät kustannukset. Yrityksen tulos on se rahasumma, joka jää jäljelle, kun katetuotosta vähennetään kiinteät kustannukset.
Katetuottolaskennassa tarkastellaan yrityksen tuottoja, kustannuksia ja tulosta, kun tuotantomäärissä, hinnoissa tai kustannuksissa tapahtuu muutoksia. Katetuottolaskennan avulla selvitetään, kuinka lisämyynti tai tuotteen hinnannosto vaikuttavat tuottoihin ja kustannuksiin. Käytännön yritysmaailmassa tulokseen vaikuttavat lukuisat tuotto- ja kustannustekijät. Katetuottolaskelmassa oletetaan yksinkertaisuuden vuoksi, että yrityksellä on vain yksi tuottotekijä ja yksi kustannustekijä eli valmistettujen tuotteiden määrä. Laskelmassa oletetaan, että tuotot ja kustannukset nousevat ja laskevat vain tuotantomäärän vaihtuessa. Muita tekijöitä kuten mainoskampanjoita ei tarkastella.
Katetuottolaskelma.
Katetuottolaskelmaa varten kustannukset jaotellaan muuttuviin ja kiinteisiin kustannuksiin. Muuttuvia ovat kustannukset, jotka vaihtelevat suhteessa tuotantomäärään. Laskelma näyttää seuraavalta:
formula_1
Laskelmassa tehdään useita oletuksia. Kokonaiskustannukset ovat vakioita, samoin yksikköhinta ja yksikkökustannukset. Tuottoihin ja kustannuksiin vaikuttavat vain tuotettujen ja myytyjen tuotteiden määrät. Laskelmassa on vain yksi tuote kerrallaan. Tuotot ja kustannukset ovat vertailukelpoisia ilman aikatekijän huomioon ottoa. Lisäksi kokonaiskustannusten ja kokonaistuottojen kuvaaja on suoraviivainen suhteessa tarkastelun kohteena olevaan tuotantomäärään.
Tunnusluvut.
Katetuotto eli myyntikate.
Katetuotto kuvaa, kuinka paljon myyntituotois­ta jää muuttuvien kustannusten jälkeen kiinteiden kustan­nusten katteeksi.
formula_2
Katetuottoprosentti.
Käytännössä katetuotto ilmaistaan usein prosentuaalisena tunnuslukuna, kateprosenttina.
formula_3
Kriittinen piste.
Kriittisellä pisteellä tarkoitetaan sitä myynnin määrää, jolla yritys pääsee nollatulokseen. Kriittinen piste voidaan laskea joko euro- tai kappalemääräisenä.
formula_4
formula_5
Varmuusmarginaali.
Varmuusmarginaali kuvaa sitä kuinka paljon myynti voi laskea ennen kuin ollaan kriittisessä pisteessä.
formula_6
formula_7
Charlotte Checkers

Charlotte Checkers on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Pohjois-Carolinan osavaltiosta Charlottesta. Seura pelaa AHL-liigassa sen itäisen konferenssin Atlantti-divisioonassa. Checkers on NHL-seura Florida Panthersin farmijoukkue.
Charlotte Checkersin farmiseura ECHL-liigassa on Savannah Ghost Pirates.
Historia.
Ensimmäinen Charlotte Checkers perustettiin 1956, jolloin kaksi kautta toiminut "Baltimore Clippers" siirrettiin Charlotteen. Nimellä "Charlotte Clippers" seura pelasi EHL-liigassa sen lopettamiseen 1973 saakka. Vuonna 1960 seura nimettiin uudelleen Charlotte Checkersiksi. Checkers voitti EHL:n mestaruuden 1957, 1971 ja 1972. Vuonna 1973 Checkers jatkoi EHL:n seuraajassa SHL-liigassa, jonka mestaruuden seura voitti 1975 ja 1976. Charlotte Checkers lopetti toimintansa samaan aikaan kun SHL lakkautettiin vuonna 1977.
Charlotte Checkers perustettiin uudelleen vuonna 1993 ja se liittyi ECHL-liigan. Checkers selviytyi pudotuspeleihin liigassa pelatuissa 15 kauden aikana kymmenen kertaa, ja parhaimmillaan voitti liigan mestaruuden Kelly Cupin 1996. Vuonna 2010 Checkersin omistaja osti AHL-seura Albany River Ratsin ja siirsi sen Charlotteen. Albany oli Carolina Hurricanesin farmijoukkue, ja se haluttiin lähemmäs seuran kotikaupunkia Raleighia.
Checkersin ECHL-kokoonpano yhdistettiin Charlotteen siirtyneeseen AHL-joukkueeseen, joka sai nimekseen Charlotte Checkers. Ennen yhdistymistä Charlotte oli toiminut New York Rangersin ja Colorado Avalanchen farmijoukkueiden farmina.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Seppo Myllylä

Seppo Kaleva Myllylä (s. 9. elokuuta 1958 Orivesi) on suomalainen judon EM-mitalisti.
Myllylä sai pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 71 kg:n sarjassa Miskolcissa 1978. Moskovan olympialaisissa 1980 hän sijoittui samassa painoluokassa jaetulle 12. sijalle. Vuonna 1982 hän voitti 78 kg:n sarjan Saksan avoimissa mestaruuskilpailuissa Sindelfingenissä ja sijoittui viidenneksi Rostockin EM-kilpailuissa.
Myllylä voitti 1983 Budapestin kansainvälisen turmauksen 78 kg:n sarjan. Runsaat kaksi kuukautta myöhemmin hän sai samassa painoluokassa hopeaa Pariisin EM-kilpailuissa. Matkalla loppuotteluun hän voitti Moskovan olympialaisten voittajan Neuvostoliiton Šota Kabarelin. Loppuottelussa hän hävisi niukasti kokan arvoisella suorituksella Britannian Neil Adamsille. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän sijoittui 78-kiloisissa jaetulle 14. tilalle.
Myllylä edusti seuratasolla tamperelaista Fusegia. Hän voitti Suomen-mestaruuden 70 kg:n sarjassa 1976, 71-kiloisissa 1977 ja 1979 sekä 78 kg:n painoluokassa 1981–1984, yhteensä seitsemän kertaa.
Aktiiviuransa jälkeen hän toimi vielä kahdeksan vuotta valmentajana, joista vuosina 1988-1992 Suomen maajoukkueen päävalmentajana. Sen jälkeen hän ei palannut alkuperäiseen työhönsä eli ratsupoliisiksi, vaan perusti vaimonsa kanssa perhekodin huostaanotetuille nuorille. He pitivät perhekotia 30 vuotta eläköitymiseensä asti.
Veil of Ignorance

Veil of Ignorance on Raised Fistin viides studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2009.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 29.
Viulukonsertto nro 1 (Paganini)

Niccolò Paganini sävelsi ensimmäisen viulukonserttonsa (op. 6, MS 21) vuosina 1815–1816. Teosta pidettiin aikanaan teknisesti erittäin vaativana. Se on alun perin Es-duurissa, mutta nykyisin se transponoidaan tavallisesti D-duuriin. Musiikissa on hyödynnetty näyttäviä tekniikoita, kuten vasemman käden pizzicatoja ja laajoja arpeggioita. Teoksessa on vaikutteita Gioacchino Rossinin oopperoiden musiikillisesta kielestä. Nuotit julkaistiin vasta vuonna 1851 Paganinin jo kuoltua.
Teos koostuu kolmesta osasta:
Rumble (Transformers)

Rumble on kuvitteellinen robotti Transformers-universumissa.
The Transformers.
Rumble ja hänen veljensä Frenzy ovat Soundwaven C-kaseteiksi muuntautuvia apureita. He molemmat käyttävät aseenaan täristimiä, joilla he voivat aiheuttaa maanjäristyksiä.
War for Cybertron.
War for Cybertronissa Rumble esiintyy Autobottikamppanjan toisen tason lopussa pomovastustaistelussa Soundwavea vastaan.
Alfa-pankki

Alfa-pankki () on Venäjän suurin yksityinen liikepankki, jonka pääkonttori on Moskovassa.
Alfa-pankilla oli vuonna 2011 asiakkaanaan 55 800 yritystä ja 6,3 miljoonaa henkilöasiakasta.
Historiaa.
Alfa-pankki perustettiin vuonna 1991. Pankkiin liittyy holding-yhtiöön Alpha Group Consortium (), jonka Mihail Fridman, Pjotr Aven ja L. Goldberg perustivat vuonna 1988 nimellä "Alfa-Eco". Laajaan Alfa-Groupiin kuuluu useita suuryrityksiä (merkittävä osuus öljy-yhtiö TNK-BP:sta, osuus Venäjän suurimpiin kuuluvasta vähittäiskauppa X5 Retail Group-vähittäiskauppakonsernista, sijoitusyhtiön kautta osuus matkapuhelinoperaattoreista Turkcell ja VimpelCom (mm. Beeline), osuus Venäjän yksityisiä vesilaitoksia hallinoivasta "Rosvodokanal Group"ista, jne.
Alfa-pankki kuului 1990-luvun puolivälissä niin sanottuun "pankkiseitsikkoon" joka omisti suuren osan Venäjän teollisuudesta. Alfa-pankin johtokunnan puheenjohtajana toimi vuodesta 1994 kesäkuuhun 2011 saakka Pjotr Aven. Pjotr Aven toimi vuosina 1991–1992 Venäjän hallituksessakin, ennen kuin joutui eroon korruptioepäilyjen takia. Alfa-pankkia pidettiin eräänä Putinia lähellä olleena pankkina. Sittemmin tällaisia epäilyjä on kohdistunut myös Donald Trumpiin.
Muuta.
Venäläisen Alfa-pankkia ei tule sekoittaa kreikkalaiseen Alpha-pankkiin.
Skvaleenimono-oksigenaasi

Skvaleenimono-oksigenaasi eli skvaleeniepoksidaasi on entsyymi, joka katalysoi skvaleenin hapettumista 2,3-oksidoskvaleeniksi. Tämä reaktio on tärkeä sterolien biosynteesissä.
Reaktiomekanismi.
Skvaleenimono-oksigenaasi tarvitsee toimiakseen happea ja kofaktorikseen NADPH- ja FADH-molekyylit ja Fe2+-ionin. FADH-molekyylistä muodostuu hapen vaikutuksesta flaviinihydroperoksidi, joka reagoi nukleofiilisella additioreaktiolla skvaleenin 2,3-asemassa olevan kaksoissidoksen kanssa muodostaen 2,3-oksidoskvaleenin. Reaktiossa muodostuu lisäksi flaviinialkoholi, joka hajoaa FAD-molekyyliksi, jonka NADPH-molekyyli pelkistää FADH:ksi.
Inhibiittorit.
Skvaleenimono-oksigenaasin inhibiittoreita ovat muun muassa kupari ja seleniitti-ionit.
Sienilääkkeisiin kuuluvat allyyliamiinit kuten naftifiini ja terbinafiini, joista varsinkin terbinafiini on osoittautunut tehokkaaksi eri sieniä vastaan, inhibitoivat entsyymiä. Ne estävät 2,3-oksidoskvaleenin synteesiä, minkä seurauksena sienet eivät pysty valmistamaan tarvitsemiaan ergosteroleja, mikä johtaa solukalvojen toimintahäiriöihin ja solukuolemaan. Myös eräät tiokarbamaattilääkkeet, kuten tolnaftaatti ja tolsiklaatti ovat entsyymin inhibiittoreita.
Orgaaniset telluuriyhdisteet, kuten dimetyylitelluridi, estävät skvaleenimono-oksidaasin toimintaa. Niiden arvellaan reagoivan entsyymin sisältämien kysteiiniaminohappojen sulfhydryyliryhmien kanssa muodostaen epästabiilin yhdisteen entsyymin kanssa ja näin heikentävän sen toimintaa.
Poliisiasema

Poliisiasema on rakennus, jossa on työtilat muun muassa konstaapeleille ja muulle poliisilaitoksen henkilökunnalle. Poliisiasemalla on toimistoja ja taukotiloja henkilöstölle sekä autohalli ja muita säilytystiloja poliisin ajoneuvoille ja varusteille. Näiden lisäksi löytyy usein myös sellejä sekä kuulusteluhuoneita.
Suomessa isoimmissa poliisilaitoksissa on tilannekeskus, joissa seurataan valvontakameroiden kuvaa ja muun muassa palvellaan median edustajia.
Viulukonsertto nro 2 (Paganini)

Niccolò Paganini sävelsi toisen viulukonserttonsa h-mollissa ("La campanella"; op. 7, MS 48) vuonna 1826. Sen "kelloa" merkitsevä lisänimi tulee triangelin käytöstä viimeisen osan kuuluisassa teemassa. Kun Paganini sävelsi teostaan, oli hän jo vakiinnuttanut maineensa viuluvirtuoosina; kenties tästä syystä hän toisessa viulukonsertossaan keskittyykin enemmän melodioihin ja tematiikkaan kuin tekniikkaan. Teoksessa, varsinkin sen avausosassa, kuuluu Rossinin vaikutus.
Franz Liszt käytti viimeisen osan rondoteemaa teoksessaan "Études d'exécution transcendante d'après Paganini".
Landmine

Landmine on "Transformers"-universumissa esiintyvä Autobotti. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1988 Marvelin "The Transformers" -sarjakuvassa.
The Transformers.
"The Transformersissa" Landmine on tutkimuskoneeksi muuntautuva Autobottien Pretender.
Landmine esiintyi myös ""-sarjassa.
Unicron-trilogia.
Transformers: Energon.
"issa" Landmine on yksi Rodimuksen ryhmään kuuluneista Autoboteista. 
Transformers Cybertron.
"issa" Landmine oli ensimmäinen Autobotti Maassa. Sarjan ensimmäisessä jaksossa Unicronin kipinästä syntynyt musta aukko oli imemäisillään hänet sisäänsä, kunnes Vector Prime avasi Rhysling-miekallaan avaruusportin, joka lähetti Landminen Maahan, missä lapset Coby, Lori ja Bud löysivät hänet.
Vengeance (2004)

Vengeance (2004) oli showpainin pay-per-view (PPV) tapahtuma, jonka tuotti World Wrestling Entertainment (WWE). Se pidettiin 11. heinäkuuta 2004 Hartford Civic Centerillä Hartfordissa, Connecticutissa ja tapahtumassa esiintyi painijoita RAW brändistä. Tapahtuma oli 4. jokavuotinen Vengeance.
Taustaa.
Vengeancen pääfeufi oli Triple H:n (haastaja) ja Chris Benoitin (mestari) välillä World Heavyweight Mestaruudesta. Tammikuussa Benoit voitti Royal Rumblen ja ansaitsi Maailman Mestaruus ottelun WrestleManiaan. WrestleManiassa Benoit voitti Triple H:n (sen aikainen World Mestari) ja Shawn Michaelsin Triple Threat ottelussa ja Benoit julistettiin uudeksi World Heavyweight Mestariksi. Backlashissa Benoit onnistui säilyttämään mestaruuden toisessa Triple Threar ottelussa Triple H:ta ja Shawn Michaelsia vastaa, pakottamalla Michaelsin luovuttamaan. Tämän jälkeen Benoitilla oli lyhyt feudi Kanen kanssa, joka päättyi Bad Bloodissa. Bad Blood:ssa päättyi myös Michaelsin ja HHH:n feudi. Bad Bloodin jälkeen Triple H vaati World Heavyweight ottelua Chris Benoitia vastaan Vengeanceen. RAW'n General Manager täytti Triple H:n vaatimuksen ja antoi, hänelle matsin Benoitia vastaan.
Märta Norberg

Märta Norberg (19. syyskuuta 1922 Sidensjö, Örnsköldsvik – 19. joulukuuta 2020 Örnsköldsvik) oli ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Vårby Idrottsklubbia.
Norberg voitti MM-kilpailuista kaksi pronssimitalia, 3 × 5 kilometrin viestistä vuosina 1954 ja 1958. Norberg osallistui talviolympialaisiin kerran: hän sijoittui Oslon kisoissa 1952 kymmenen kilometrin kilpailussa neljänneksi.
Norberg hiihti 1951 Ruotsin hiihtokilpailuissa Sundsvallissa 10 kilometrin kilpailussa kolmanneksi.
Norberg kuoli Örnsköldsvikissä 98-vuotiaana 19. joulukuuta 2020.
Giorgia Gueglio

Giorgia Gueglio (s. 1974 Genova, Italia) on italialainen laulaja. Hän on power metal -yhtyeen Mastercastle toinen laulaja, ja lisäksi hän on yhtyeen kappaleiden pääasiallinen sanoittaja.
Unforgiven (2004)

Unforgiven (2004) oli showpaini pay-per-view (PPV), minkä tuotti World Wrestling Entertainment. Se pidettiin 12. syyskuuta, 2004 Rose Gardenissa Portlandissa, Oregonissa. Tapahtuma oli seitsemäs jokavuotinen Unforgiven -tapahtuma ja siellä pidettiin seitsemän matsia. Tapahtumassa esiintyneet painijat olivat RAW brändistä.
Taustaa.
Tapahtuman pääfeudi oli Randy Ortonin ja Triple H:n välillä World Heavyweight Mestaruudesta. SummerSlamissa Orton voitti Chris Benoitin ja voitti täten World Heavyweight Mestaruuden,mikä teki Ortonista kaikkien aikojen nuorimman Maailman Mestarin WWE:n historiassa. 16. elokuuta RAW'ssa Orton puolusti onnistuneesti mestaruuttaan Benoitia vastaan, hänen uusintaottelussa. Matsin jälkeen Evolution (Batista, Ric Flair ja Triple H) tulivat juhlimaan Ortonin voittoa. Kun Batista "riemuissaan" nosti Ortonin harteilleen, Triple H näytti Randylle peukkuja ylös, mutta Triple H käänsikin peukut alas ja käski Batistan pudotta Orton maahan. Tämän jälkeen Evolution alkoi pieksää Ortonia ja Triple H kertoi, ettei Orton olisi mitään ilman Evolutionia. Tämän seurauksen Randysta tuli "face" ja jatkoi feudia entisiä tiimitovereita vastaan. 23. elokuuta RAW'ssa Triple H käski Ortonia lahjoittamaan World titteli hänelle, tai muuten Orton potkittaisiin Evolutionista. Orton oli antamassa Maailam Mestaruutta Triple H:lle, mutta Randy sylkäisikin HHH:n kasvoille ja löi häntä mestaruus vyöllä. Tämän jälkeen RAW'n general manager Eric Bischoff ilmoitti matsin Randy Ortonin ja Triple H:n välille World Heavyweight Mestaruudesta. Muutamia viikkoja ennen Unforgiveniä Orton ja Evolution hyökkäsivät toistensa kimpuun matsien jälkeen.
Airborne

Airborne on Action Force -universumissa esiintyvä sankari. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1983 "A Real American Hero" -lelusarjassa.
Hahmon tausta.
Franklin E. Talltree syntyi Navajojen reservaatissa, Arizonassa rikkaaseen perheeseen, jotka työskentelivät öljytuotannossa. Vanhemmat antoivat vanhimman pojan ottaa laskuvarjohyppytunteja, jotka saivat hänet entistä enemmän rakastamaan ilmassa olemista. Sittemmin Talltree opiskeli lakia collegessa ja liittyi koulun jälkeen armeijaan Fort Benningiin, jossa hän valitsi ilmakuljetusharjoituksen. Valmistumisen jälkeen Talltree liittyi G.I. Joen joukkoihin, jossa hän sai koodinimekseen Airborne. Hän on sotilasarvoltaan vääpeli.
Sarjakuva.
Airborne esiintyi ensimmäisen kerran sarjakuvana vuonna 1983 -sarjakuvalehden numerossa 11. Hän oli G.I. Joen joukoissa, jotka estivät Cobra-järjestöä saastuttamasta Alaskan putkistoa. Airborne järjesti harhautuksen, jonka avulla Snake Eyes sai ammuttua kaksi Cobran Viperliidokkia RPG kantoraketilla. Myöhemmin Airborne sai taisteluparikseen Spiritin, jotka turvasivat Snake Eyesin selustan. Airborne toimi sarjakuvan aikana useimmiten myös kanssalentäjänä muun muassa Wild Billin ja Tomahawkin kanssa.
Televisiosarjat.
G.I. Joe: A Real American Hero.
Peter Cullen ääninäytteli Airbornea vuonna 1983 animaatiosarjassa .
Airbornella oli suurimmaksi osaksi taustarooleja läpi sarjan. Hän puolusti muun muassa G.I. Joen tukikohtaa Majur Bluddin hyökätessä kesken Skystriker XP-14F hävittäjän koelennon. Lisäksi Airborne antoi ilmatukea Big Lift operaation aikana.
Action Force.
Peter Cullen ääninäytteli Airbornea vuosina 1985-1986 animaatiosarjassa Action Force.
Airbornella oli muutama vieraileva rooli sarjan aikana. Hän muun muassa lähti pelastamaan Flashin kanssa Easter saarelle pelastamaan havaijilaista tyttöä, jonka Cobran joukot olivat siepanneet. Samaan aikaan Airbornen veli Tommy oli myös siepattu. Kaksikko löysi toisensa psyykkisen yhteyden ansiosta ja onnistuivat myös pelastamaan siepatyn tytön.
G.I. Joe: Resolute.
Airbornella oli mykkä cameo-rooli vuoden 2009 animaatiosarjassa . Se auttoi Ripcordin kanssa lentokoneessa varustamaan Dukea ja Scarlettia laskuvarjohyppy varusteiden kanssa. Kaksikko oli matkalla Cobran Omskin tukikohtaan.
Abdoulaye Diagne-Faye

Abdoulaye Diagne-Faye (s. 26. helmikuuta 1978 Rufisque) on senegalilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän lopetti uransa 2017. 
Seuraura.
Abdoulaye Fayen ensimmäinen eurooppalainen seura oli Ranskan Ligue 1:ssa pelaava RC Lens, jonka kirjoilla hän oli 2002 - 2006. Siellä hän pelasi 44 ottelua. Hänet lainattiin 2004 - 2005 Ligue 1:een nousseeseen FC Istresiin, jossa hän pelasi 28 ottelua. Hän pelasi Englannin Valioliigan Bolton Wanderersissa 2005 - 2007, ensimmäisen vuoden lainalla. Hän pelasi 72 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Hän siirtyi elokuussa 2007 vuodeksi toiseen Valioliigaseuraan, Newcastle Unitediin, jossa hän oli kentällä 24 ottelussa tehden yhden maalin. Pisimpään hän pelasi Valioliigassa Stokessa 2008 - 2011. Siellä hänelle kertyi 84 ottelua ja kuusi maalia. Kaudeksi 2011/12 hän siirtyi sarjatasoa alemmaksi Englannin Mestaruussarjaan West Hamin joukkueeseen, jossa otteluita tuli 29. Hän oli nostamassa kaudella 2012/13 Hull Cityä Valioliigaan pelaten 31 peliä kauden 46 ottelusta. Seuraavalla pelikaudella hän pääsi Valioliigassa kentälle vain kolmessa ottelussa. Hänen uransa viimeinen seura oli 2015 - 2017 Malesian Valioliigan Sabah FC.
Maajoukkueura.
Abdoulaye Fayen ensimmäinen esiintyminen Senegalin maajoukkueessa tapahtui 20. elokuuta 2004 jalkapallon MM-kisojen Afrikan karsinnoissa Togoa vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki 26. maaliskuuta 2005 Liberiaa vastaan. Vuosien 2004 - 2010 aikana hän pelasi yhteensä 22 maaottelua tehden niissä kaksi maalia.
Tanja Tavis, Jäkälärinteen 9 D

Tanja Tavis, Jäkälärinteen 9 D on Tuija Lehtisen vuonna 2003 ilmestynyt nuortenkirja. Se ilmestyi saksaksi vuonna 2009 nimellä "Das Leben liegt vor Uns, Leute!" ("Elämä edessä, ihmiset!"). Sen käänsi Elina Kritzokat.
Juonikuvaus.
Kirja kertoo Tanja-nimisestä 9-luokkalaisesta tytöstä, joka yrittää etsiä itseään. Kaikilla muilla on jo tulevaisuus tiedossa, ja kaikki muut ovat jollain tavalla erikoisia. Tanja on aivan tavallisen näköinen ja muutenkin kaikin puolin tavallinen, eikä hänellä ole mitään suuria tulevaisuudensuunnitelmia.
Tanjan elämää värittävät hänen monet läheisensä, tärkeimpinä elokuvia rakastava paras ystävä Eppu, poikia jahtaava blondi Muru, tavallisuuden Tanjan kanssa jakava Elsa, sekä omat vanhemmat, jotka eivät tunnu ymmärtävän yhtään mitään.
The Earth Is Not a Cold Dead Place

The Earth Is Not a Cold Dead Place on Explosions in the Sky -yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 4. marraskuuta 2003 ja sisältää viisi kappaletta. Albumi sai täydet tai lähes täydet pisteet useissa arvosteluissa, kuten allmusicissa, jossa se sai neljä ja puoli tähteä viidestä ja The Guardianin arvostelussa, jossa se sai neljä tähteä viidestä. Albumin kaikki kappaleet ovat instrumentaalisia eli niissä ei ole sanoituksia.
Joitakin albumin kappaleita on käytetty elokuvissa, radiossa ja televisiossa. Lyhennetty versio viimeisestä kappaleesta "Your Hand in Mine" oli "Friday Night Lights" -elokuvan soundtrackissa ja osaa samasta kappaleesta käytettiin myös NRG Energy -yhtiön mainoksissa. Kappale "The Only Moment We Were Alone" oli mukana elokuvan "Australia" trailerissa ja elokuvassa "". Sama kappale oli myös "Love the Beast" -dokumenttielokuvassa. Kappaletta "First Breath After Coma" käytettiin muutaman televisiokanavan sekä Under Armour -yhtiön mainoksissa.
Asmir Begović

Asmir Begović (s. 20. kesäkuuta 1987 Trebinje, Jugoslavia) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Leicester Cityä. Hän oli Valioliigassa ykkösmaalivahtina Stoke Cityssä kausina 2010–2015 ja Bournemouthissa kausina 2017–2019 sekä pelasi myös Chelseassa ja Evertonissa. Hän on pelannut Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueen ykkösmaalivahtina.
Begović pelasi Stoke Cityssä 160 valioliigaottelua vuosina 2010–2015. Hän on edustanut Valioliigassa myös Portsmouthia kausilla 2008–2010, Chelseaa kausilla 2015–2017, Bournemouthia kausilla 2017–2019 ja Evertonia kausilla 2021–2023 ja 2024–2025. Syksyn 2019 Begović pelasi lainasopimuksella azerbaidžanilaisessa Karabahissa. Kevätkaudeksi 2020 hän siirtyi lainalle italialaisseura Milaniin, jossa hän pelasi kaksi Serie A -ottelua Gianluigi Donnarumman loukkaannuttua. Vuonna 2021 Begović siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelanneesta Bournemouthista Evertoniin, jossa hän pelasi kahden kauden aikana neljä valioliigaottelua ja kuusi cup-ottelua. Hän siirtyi kesällä 2023 ilmaissiirrolla Englannin mestaruussarjan Queens Park Rangersiin, jossa pelasi 45 liigaottelua. Seuraavana kesänä hän siirtyi jälleen Evertoniin. Begović ei pelannut kaudella 2024–2025 Evertonissa otteluakaan ja heinäkuussa 2025 hän allekirjoitti yksivuotisen sopimuksen Mestaruussarjaan edellisen kauden päätteeksi pudonneen Leicester Cityn kanssa.
Begović pelasi Kanadan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa muun muassa ikäluokan MM-kilpailuissa 2007. Aikuisten tasolla hän edusti Bosnia ja Hertsegovinaa ja pelasi sen maajoukkueessa 63 ottelua vuosina 2009–2020. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua.
Begović meni naimisiin 18. kesäkuuta 2011 yhdysvaltalaisen Nicollen kanssa.
André Petersson

Willy André Petersson (s. 11. syyskuuta 1990 Olofström, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin pääsarjassa National League-joukkue SCL Tigersissa. 
Ura.
Petersson on Tingsryds AIF:n kasvatti, mutta hän siirtyi kaudeksi 2006–2007 HV71:n J18-junioreihin. Kaudella 2007–2008 Petersson oli tehoilla 16+22=38 HV71:n J20-junioreiden toiseksi paras pistemies David Ullströmin jälkeen, ja Ottawa Senators varasi hänet neljännellä kierroksella numerolla 109 .
Kaudella 2008–2009 Petersson pelasi vielä lähinnä HV71:n J20-joukkueessa. Hän oli tehoilla 24+31=55 joukkueensa paras pistemies ja J20 SuperElitin pistepörssin toinen Brynäsin Anton Rödinin ja Södertäljen Andreas Gröndahlin kanssa. Keväällä 2009 Petersson voitti J20 SuperElitin hopeaa. Hän pelasi kauden aikana myös kymmenen Elitserien ottelua antaen niissä yhden syöttöpisteen. Varsinaisen Elitserien-sopimuksensa Petersson teki huhtikuussa 2010. Hänen tulokaskautensa 2009–2010 toi 37 ottelussa tehot 10+5=15. Petersson voitti keväällä 2010 Ruotsin-mestaruuden. Hän pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla HockeyAllsvenskanin Borås HC:ssa.
Joulukuussa 2009 Petersson teki kevääseen 2012 ulottuvan jatkosopimuksen HV71:n kanssa. 
Pohjois-Amerikka 2011-2014.
Huhtikuussa 2011 hän solmi Ottawa Senatorsin kanssa kevääseen 2014 kestävän tulokassopimuksen. Kolmen kauden aikana NHL-otteluita vyölle kertyi yksi. Maaliskuussa 2014 Petersson siirtyi vaihtokaupassa Anaheim Ducksin organisaatioon. Vaihdossa Senators sai puolustaja Alex Grantin. AHL:ssä Petersson pelasi yhteensä 142 peliä, tehden niissä tehot 48+57=105.
Paluu Eurooppaan 2014.
Kesällä 2014 Petersson solmi yksivuotisen sopimuksen KHL-seura HK Sotšin kanssa. Keväällä 2015 hän solmi kaksivuotisen jatkosopimuksen seuran kanssa. 
Kaudeksi 2017-18 Petersson siirtyi yksivuotisella sopimuksella KHL-jättiseura Avangard Omskin riveihin.
Seuraavaksi kaudeksi matka jatkui yksivuotisella sopimuksella KHL-seura Barys Astanaan, jossa hän pelasi yhden kauden.
Keväällä 2019 Petersson siirtyi yksivuotisella sopimuksella moskovalaisseura Dinamo Moskovan riveihin.
Kaudeksi 2020-21 Petersson siirtyi kaksivuotisella sopimuksella KHL-seura Lokomotiv Jaroslavlin riveihin.
Pettersson on pelannut 276 KHL-runkosarjaottelua. Näissä hän on tehnyt 106 maalia ja 116 syöttöä eli 222 tehopistettä. Pettersson on pelannut 28 KHL-pudotuspeliottelua. Näissä hän on tehnyt 15 maalia ja viisi syöttöä eli 20 tehopistettä.
Maajoukkue.
Petersson voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2009 sekä -pronssia 2010. Hän oli vuoden 2010 turnauksessa Ruotsin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 8+3=11 sekä kisojen pistepörssin kuudes. Petersson pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2007 (hopeaa) ja 2008, joista jälkimmäisissä hän oli Ruotsin paras pistemies Mattias Tedenbyn kanssa molempien tehdessä tehot 4+4=8. He olivat turnauksen pistepörssissä seitsemäntenä kolmen muun pelaajan kanssa.
Sivilikit

Sivilikit ("civiliki") ovat silovikkien kanssa kilpaileva poliittinen ryhmä Venäjällä. Dmitri Medvedev johtaa lähinnä teknokraateista ja lakimiehistä koostuvia sivilikkejä. Alkujaan sivilikit olivat Boris Jeltsinin kauden Anatoli Sobtšakin miehiä ja nuorempia Pietarin talousmiehiä. Sivilikit haluavat taloudellista vakautta ja vahvoja kauppasuhteita länteen, eikä heillä ole tukenaan poliittista aatetta.
Kremlin teknokraatit.
Venäjän politiikassa vaikuttavista kahdesta ryhmästä silovikeistä ja sivilikeistä, sivilikit ovat lakimiehiä tai teknokraatteja. Heillä ei ole takanaan silovikkien isänmaallista aatetta, vaan he pyrkivät kauppasuhteisiin lännen kanssa. Vladimir Putinin ympärillä olevilla silovikeillä oli merkittävä asema Venäjän hallinnossa sivilikki Medvedevin valtakaudellakin.
Kremlin teknokraatit eli "Pietarin lakimiehet" ovat Dmitri Medvedevin vetämä Putinin silovikkien kanssa kilpaileva poliittinen suuntaus Venäjällä.
Teknokraattien ajatusmaailma.
Teknokraatteja ei tule sekoittaa demokraatteihin, vaikka he eivät ole yhtä jyrkkiä kuin silovikit. Teknokraatit eivät ole missään nimessä täysin vapaata markkinataloutta kannattavia demokraatteja vaan kannattavat valtiojohtoisia, korporatiivisia yrityksiä. Venäjän teknokraatit eivät ole läheskään yhtä länsimielisiä kuin Grigori Javlinskin liberaalis-sosiaalidemokraattinen Jabloko ja Oikeistovoimien liitto SPS. Silti monia teknokraattisina pidettyjä on ollut esimerkiksi SPS:ssä..
2000-luvun alussa Medvedevin presidenttikaudella hänen valta-asemiin vetämillään sivilikeillä oli tilaisuutensa, ja heiltä odotettiin paljon.
Hivin piiri

Hivin piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 615 neliökilometriä. Asukkaita on 20 200 henkeä (vuonna 2009).
Hivin piiri sijaitsee Dagestanin kaakkoisosan vuoristoseudulla. Pohjoisessa se rajoittu Tabasaranin, kaakossa Suleiman Stalskin, etelässä Kurahin ja lännessä Agulin piireihin.
Piiriin kuuluu 16 maalaiskuntaa: Ašaga-Arhit, Ašaga-Jarak, Hiv, Horedž, Kandyk, Kantsil, Koškent, Kug, Ljahla, Mežgjul, Novo-Frig, Tsnal, Tšuvek, Urga, Zahit ja Zildik. Hallinnollinen keskus on Hivin kylä, josta on 210 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 43.
Asukkaista 58,5 % on tabasaraneja ja 41 % lezgejä, jotka elävät omissa kylissään. Piirikeskuksessa asuu molempien kansojen edustajia.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Sen lisäksi kudotaan mattoja ja pullotetaan "Rytšal-su"-kivennäisvettä. Korkea työttömyys on vakava ongelma.
Piirissä toimii 17 keski-, 8 vajaakeski- ja 12 alkeiskoulua. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuritalo ja kirjastojärjestelmä sekä kylien kulttuuri- ja kerhotalot. Paikallislehtenä ilmestyy tabasaranin- ja lezginkielinen "Aku hjad" (”Kirkas tähti”).
Nähtävyyksiä ovat Tšeren, Trkalin ja Horedžin vesiputoukset, Kugin tuulen muovaamat kalliotornit, Atrikin ja Hivin minareetit ym.
Anton Geesink

Anton Geesink (6. huhtikuuta 1934 – 27. elokuuta 2010) oli hollantilainen judon euroopan- ja maailmanmestari, ja hän sai myös olympialaisten kultamitalin Tokiossa 1964. Hän oli uransa huipulla vuodet 1951–1967 ja voitti 21 euroopan- ja kaksi maailmanmestaruutta.
Geesinkista tuli vuonna 1961 ensimmäinen ei-japanilainen judon maailmanmestari. Hän voitti olympialaisten välierässä Tokiossa 1964 australialaisen Theodore Boronovskisin 12 sekunnissa ja loppuottelussa japanilaisen Akio Kaminagan sidonnalla (kesa-gatame) ajassa 9.22.
Geesinkin pituus oli 198 senttimetriä, ja hän painoi yli 140 kilogrammaa.
Geesink oli vuodesta 1987 Kansainvälisen olympiakomitean KOK:n jäsen. Päätettyään aktiiviurheilun hän työskenteli opettajana urheilun parissa.
Millhouse – valkoinen komedia

Millhouse – valkoinen komedia on Emile de Antonion vuonna 1971 valmistunut dokumenttielokuva, joka seuraa Richard Nixonin poliittista uraa hänen 1946 tapahtuneesta valinnastaan edustajainhuoneeseen aina voittoisiin vuoden 1968 presidentinvaaleihin asti.
Arvioita.
Helsingin Sanomien TV-liitteen Kyösti Niemelän mukaan dokumentti ”kertoo suorasukaisesti roistopresidentti Richard Nixonin roistomaisuudesta.” Hän arvioi Michael Mooren pitäneen työtä esikuvana valmistellessaan omaa "Fahrenheit 9/11" -elokuvaansa. Mooren teoksen tavoin Millhouse sisältää Niemelän mielestä ”mahtavaa arkistomateriaalia”.
Christian Knaut

Christian Knaut (16. elokuuta 1656 Halle an der Saale – 11. huhtikuuta 1716 Halle an der Saale) oli saksalainen lääkäri, kasvitieteilijä ja kirjastonhoitaja. Hänen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Knaut. Joskus sukunimi kirjoitetaan myös muotoon Knauth.
Christian Knautin vanhemmat olivat Christoph Knaut ja Barbara Viervegen. Hänen 18 vuotta vanhempi veljensä Christoph Knaut (1638–1694) oli myös Hallessa toiminut lääkäri ja kasvitieteilijä. 
Suoritettuaan lukion Hallessa Christian Knaut lähti vuonna 1676 veljensä suosituksesta opiskelemaan lääketiedettä Leipzigin yliopistossa. Knaut väitteli tohtoriksi vuonna 1682 Jenan yliopistossa. Väitöskirjan otsikkona oli "De fermentatione in sanguine non existente". Palattuaan Halleen Knaut ryhtyi Anhalt-Köthenin prissi Emmanuel Lebrechitin henkilääkäriksi ja palveli samaan aikaan Hallen kaupungin kirjastonhoitajana. Vuonna 1698 hän julkaisi Ballenstedtin ja Ascherslebenin kreivikuntia kuvaavan kronikan. 
Christian Knautin tunnetuin kasvitieteellinen teos on "Compendium Botanicum sive Methodus plantarum genuina", jossa hän julkaisi kukkivien kasvien terälehtien lukumäärään ja asentoon perustuvan luokitusjärjestelmän. Hänen mukaansa nimenomaan terälehdet ja niiden lukumäärä olivat kukan ydin. Nykyaikaisen kasviluokittelun perusteiden luoja Carl von Linné nimesi kasvisuvun "Knautia" veljesten Christian ja Christoph Knaut mukaan.
Tarumovkan piiri

Tarumovkan piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1946 perustetun piirin pinta-ala on 3 177 neliökilometriä. Asukkaita on 31 300 henkeä (vuonna 2009).
Tarumovkan piiri sijaitsee Dagestanin pohjoisosan puoliaavikkovyöhykkeellä. Pohjoisessa se rajoittuu Kalmukiaan, idässä Kaspianmereen, etelässä Kizljarin piiriin, lounaassa Tšetšeniaan ja lännessä Nogain piiriin.
Piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Aleksandro-Nevskoje, Jurkovka, Karabagly, Kalinovka, Koktjubei, Kotšubei, Novodmitrijevka, Novogeorgijevka, Novoromanovka, Razdolje, Talovka, Tarumovka ja Ullubijevski. Hallinnollinen keskus on Tarumovkan kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 25.
Asukkaista 31,1 % on avaareja, 25,1 % venäläisiä, 21,0 % dargeja, 9,6 % nogaita, 4,0 % lezgejä, 2 % armenialaisia ja 2 % lakeja.
Seudun pääelinkeinoja ovat keinokasteluun perustuva maanviljely sekä karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan kalanviljelyä.
Piirin alueella sijaitsee Dagestanski-luonnonpuisto. Paikallislehtenä ilmestyy "Rassvet" (”Aamunkoitto”).
Suurinta elämässä (vuoden 1959 elokuva)

Suurinta elämässä on Douglas Sirkin viimeiseksi Hollywood-elokuvaksi jäänyt ohjaus vuodelta 1959.
Vastaanotto.
"Ilta-Sanomien" Timo Malmin luonnehdinnan mukaan elokuva on suurellinen melodraama sukupolvikuiluista. Erityisen kiinnostavasti se kuitenkin käsittelee roturistiriitoja.
"Suurinta elämässä" valittiin vuonna 2015 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
50 metrin juoksu

50 metrin juoksu on yleisurheilun pikajuoksumatka. Lajissa parhaiten menestyvät usein samat urheilijat kuin 100 metrin juoksussa ja 60 metrin juoksussa, esimerkiksi miesten maailmanennätystä hallussaan pitävä Donovan Bailey oli aiemmin myös 100 metrin juoksun maailmanennätyksen haltija. Matka on harvinainen aikuisten kilpailuissa ulkoradoilla eikä kuulu arvokisaohjelmaan, mutta sitä voidaan juosta sisäradoilla, vaikkakin halleissa yleisin pikamatka on 60 metriä. 
Parhaat tulokset.
Miehet.
Miesten parhaat tulokset sisäradoilta, lista on päivitetty 28. heinäkuuta 2017. Yhtä juoksijaa kohden mainitaan vain yksi aika.
Naiset.
Naisten parhaat tulokset sisäradoilta, lista on päivitetty 28. heinäkuuta 2017. Yhtä juoksijaa kohden mainitaan vain yksi aika.
Pohjois-Irlannin valioliiga

Pohjois-Irlannin valioliiga () on Pohjois-Irlannin jalkapalloilun korkein sarjataso. Pohjois-Irlannin mestaruudesta on pelattu kaudesta 1890–1891.
28 Bellona

28 Bellona (symboli: ) on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi R. Luther vuonna 1854. Pikkuplaneetta sai nimensä roomalaisen mytologian Bellona-jumalattaren mukaan. 
Asteroideja oli aluksi pidetty planeettoina, mutta kun yhä uusia rupesi löytymään nopeasti lisää vuodesta 1845 (Astraea löydettiin kyseisenä vuonna) lähtien, niin ne menettivät asemansa 1850-luvun alun jälkeen. Vuonna 1851 J. F. Encke oli keksinyt ruveta merkitsemään asteroideja niiden vanhojen symbolien sijasta ympyröidyillä numeroilla, mutta siitäkin huolimatta Bellonalle ja muutamille muille vuoden 1851 jälkeen löydetyille asteroideille (esim. Fides) luotiin omat symbolit.
Bloomfield-stadion

Bloomfield-stadion () on jalkapallostadion, joka sijaitsee Tel Avivissa Israelissa. Stadion toimii kolmen israelilaisjoukkueen Hapoel Tel Avivin, Maccabi Tel Avivin ja Bnei Yehudan kotikenttänä. Sen kapasiteetti on 29 400.
Stadion on avattu vuonna 12. lokakuuta 1962 ja se on remontoitu kerran vuonna 2000. Ensimmäinen ottelu sillä pelattiin avajaispäivänä Hapoel Tel Avivin ja Twenten välillä.
Magaramkentin piiri

Magaramkentin piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1943 perustetun piirin pinta-ala on 655 neliökilometriä. Asukkaita on 60 700 henkeä (vuonna 2009).
Magaramkentin piiri sijaitsee Dagestanin kaakkoisosassa Samurjoen alajuoksulla. Koillisessa se rajoittuu Kaspianmereen, etelässä Azerbaidžanin tasavaltaan ja Dokuzparan piiriin sekä lännessä ja luoteessa Ahtyn, Kurahin, Suleiman Stalskin ja Derbentin piireihin.
Piiriin kuuluu 22 maalaiskuntaa: Azadogly, Bilbil, But-Kazmaljar, Filja, Gaptsah, Garah, Giljar, Hodža-Kazmaljar, Jarag-Kazmaljar, Kabir-Kazmaljar, Kartas-Kazmaljar, Kirka, Kuisun, Magaramkent, Mugergan, Novyi Aul, Oružba, Samur, Sovetskoje, Tagirkent-Kazmaljar, Tšahtšah-Kazmaljar ja Tseljagjun. Hallinnollinen keskus on Magaramkentin kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 33. Novyi Aulin kuntaan kuuluva Hrah-Uban kylä sijaitsee Azerbaidžanin alueella noin 60 kilometriä maiden välisestä rajasta.
Kylät ovat etupäässä vuoristosta muuttaneiden siirtolaisten perustamia. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan asukkaista 95,7 % on lezgejä ja 1,7 % venäläisiä. Pääelinkeino on puutarha- ja viininviljelyyn keskittynyt maatalous sekä maataloustuotteiden jalostus. Piirin alueella toimii rajavartiosto ja neljä tulliasemaa.
Kulttuurilaitoksia ovat lasten luomistyön keskus, Gaptsahin taidekoulu sekä kylien kulttuuritalot ja kirjastot. Paikallislehtenä ilmestyy lezginkielinen "Samurdin ses" (”Samurin ääni”).
Nähtävyyksiin kuuluu Samurin suiston subtrooppinen liaanimetsä, vuonna 1855 rakennettu Magaramkentin kaarisilta sekä vuonna 1822 pystytetty Horelin kylän moskeija.
C-duurimessu (Beethoven)

Ludwig van Beethovenin messu C-duuri op. 86 on sävelletty solisteille, kuorolle ja orkesterille vuonna 1807.
Ruhtinas Nikolaus II Esterházy tilasi vuosittain vaimonsa nimipäivän (8. syyskuuta) kunniaksi uuden messun esitettäväksi Eisenstadtissa. Vuonna 1807 teos tilattiin Beethovenilta. Aiemmin Joseph Haydn oli säveltänyt kuusi tällaista messua Esterházylle, mikä hermostutti Beethovenia; hän pelkäsi itsensä vertailua vanhempaan mestariin. Silti hän työskenteli kesällä Badenissa messun parissa. Se valmistui Heiligenstadtissa samalla, kun myös 5. ja 6. sinfonia olivat työn alla.
Messu esitettiin 13. syyskuuta 1807 säveltäjän johdolla. Beethoven oli ilmeisesti varsin tyytyväinen ensimmäiseen messuunsa toisin kuin Esterházy, joka piti sitä "sietämättömän naurettavana ja inhottavana". Vuoden 1812 esitys ruhtinas Karl Lichnowskyn asunnolla Troppaun lähellä sai suopeamman vastaanoton. Osia oli esitetty jo tunnetussa 22. joulukuuta 1808 järjestetyssä Akademie-konsertissa. Lopulta säveltäjä omisti messun ruhtinas Ferdinand Kinskylle. 
Beethoven halusi käsitellä messua harvinaislaatuisella tavalla. Tämä käy ilmi jo Kyrien avauksesta, jossa kuullaan säestyksettömiä bassoääniä. Sanctuksessa on kohta, jossa laulajia säestävät ainoastaan patarummut. Erityisen syvällisen tekstin kohdalla Beethoven on säveltänyt lauluäänet unisonoon tai oktaaveihin. Kuten "Kohtalonsinfoniassa", myös messussa merkittävää on C-duurin ja c-mollin kontrasti. C-molli ilmaisee tuskaa ja C-duuri helpotusta. Esimerkiksi Agnus Dei -osassa c-mollissa lauletut sanat "miserere nobis" johtavat C-duuriin ("dona nobis pacem").
Lewitzinponi

Lewitzinponi on Itä-Saksassa kehitetty harvinainen ponirotu.
Ominaisuudet.
Lewitzerien säkäkorkeus on 138-148 cm. Ne ovat usein lehmänkirjavia, mutta myös yksiväriset rekisteröidään. Niillä on suurehko pää sekä suora tai aavistuksen kyömy profiili. Kaula on hyvin muotoutunut, ja säkä on selkeä. Selkä ja takaosa ovat leveitä, ja jalat ovat vahvat ja kaviot kovat. Lewitzerillä kuuluisi olla tahdikkaat ja joustavat liikkeet.
Luonteeltaan lewitzerit ovat tyypillisen ponimaisia. Ne ovat itsepäisiä ja vaatimattomia.
Historia.
Lewitzerit kehitettiin entisessä Itä-Saksassa 1950-luvulla. Niille perustettiin kantakirja vuonna 1971, kun huomattiin että maatöissä käytetyistä poneista voisi kehittää oman rotunsa. Lewitzer-ponien määrä oli tuolloin vähäinen. Niiden polveutumisesta ei ole tarkkaa tietoa: ne voivat olla pelkkien alkuperäisponien tai niiden ja muiden hevosten risteytyksiä. Tyypiltään ne olivat melko alkukantaisia, joten jalostuksessa niihin käytettiin trakehneria ja täysiverisiä. Vuonna 1976 alettiin kiinnittää huomiota väritykseen. Silloin ponien ihanneväritys oli lehmänkirjava. Nykyisin rodun eläimet jaetaan värityksen mukaan: A tobianokirjavat ja B kaikki muut paitsi tiikerinkirjavat ja overot eli tobianokuviosta poikkeavat lehmänkirjavat. 1990-luvulla valtion omistama jäi yksityisen omistajan käsiin, ja lewitzerit lähes katosivat puoliveristen tieltä. Niitä oli jäljellä vain 12, kun muutamat rodusta kiinnostuneet perustivat yhdistyksen jatkamaan sen kasvatusta. Nykyään rekisterissä on parisataa yksilöä, ja suosio on nousussa. Rotu tarvitsee kuitenkin suojelua ja jatkojalostusta.
Jalostus.
Koska lewitzerejä on niin vähän, rekisteriin hyväksytään myös yksilöitä, joiden toinen vanhempi on lewitzer ja toinen saksalainen ratsuponi, connemara, newforestinponi, B-sektion welshponi, arabialainen, angloarabi, englannintäysiverinen tai tobianokirjava, alle 155 cm korkea hevonen.
Käyttö.
Lewitzerit ovat voimakkaita ja kestäviä, joten niitä käytetään ratsuina sekä valjakko- ja työponeina. Ne ovat värityksensä vuoksi suosittuja erityisesti lastenratsuina. Rodusta on jalostettu kolme eri tyyppiä: lastenponi, kilpaponi ja vaunuponi.
Christoph Schlingensief

Christoph Schlingensief (24. lokakuuta 1960 Oberhausen, Saksan liittotasavalta – 21. elokuuta 2010 Berliini, Saksa) oli saksalainen elokuva- ja teatteriohjaaja. 
Schlingensief aloitti uransa elokuvaohjaajana mutta siirtyi myöhemmin teatteri- ja oopperaohjaajaksi. Hän työskenteli muun muassa Bayreuthin Wagner-juhlilla. Julkisuudessa hänet tunnettiin erityisesti provokaatioistaan, joista tunnettu on muukalaisvihan teeman esiintuominen Wienissä. Wienin keskustassa oli kontti, johon hän sijoitti pakolaisia ja kysyi, kuka karkotetaan ensimmäisenä.
Sairastuttuaan keuhkosyöpään 2008 hän otti aiheekseen sairauden ja kuolemanpelon. Sairastumisen jälkeen hän työskenteli yhä täysitehoisesti, muun muassa suunnitteli Burkina Fasoon kulttuurikylän. Sen suunnittelee arkkitehti Francis Kéré, ja rakentamista tukee muun muassa kirjailija Henning Mankell.
Hänen viimeisiä töitään olivat "Mea Culpa", "Die Kirche der Angst" ja "Remdoogo – Via Intoleranzza II".
Schlingensiefin puoliso oli hänen pitkäaikainen työtoverinsa, Suomessa syntynyt pukusuunnittelija ja teatterilavastaja Aino Laberenz, jonka kanssa hän avioitui elokuussa 2009.
Wenzel IV Luxemburgilainen

Wenzel IV Luxemburgilainen, Venceslaus (, , ) (26. helmikuuta 1361, Nürnberg – 16. elokuuta 1419) oli Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan hallitsija ja Saksan kuningas vuosina 1376–1400 ja Böömin kuningas vuosina 1378–1419. 
Suku.
Wenzel oli keisari Kaarle IV:n ja tämän kolmannen puolison Anna von Schweidnitzin (1339–1362) vanhin poika, joka oli Świdnica-Jaworin herttua Henrik II:n ja prinsessa Katariina Unkarilaisen, kuningas Kaarle I:n tytär. Hänellä oli myös sisar Elisabet (s. 1385). Sen lisäksi hänellä oli seitsemän sisaruspuolta, joista nuorempi velipuoli Sigismund Luxemburgilainen peri häneltä Saksan ja Böömin kruunut.
Rajakreivi, vaaliruhtinas, kuningas.
Isänsä myötävaikutuksella Wenzelistä tuli vuonna 1373 Brandenburgin rajakreivi ja vaaliruhtinas. Vuonna 1376 Kaarle IV järjesti Wenzelin valinnan Saksan kuninkaaksi. Böömin valtaistuimen Wenzel peri isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1378.
Böömin levottomuuksien vuoksi Wenzel oli poissa Saksasta 10 vuotta. Tämä seurauksena saksalaiset vaaliruhtinaat syyttivät häntä epäonnistumisesta julkisen rauhan ylläpitämisessä ja kiistojen ratkaisijana ja vaativat Wenzeliä vastaamaan syytöksiin paikan päällä. Böömin jatkuvat levottomuudet estivät Wenzeliä lähtemästä, ja vaaliruhtinaat valitsivat Saksan uudeksi kuninkaaksi Ruprecht Pfalsilaisen. Myöhemmin Wenzelin nuorempi veli Sigismund nousi Saksan kuninkaaksi ja keisariksi.
Avioliitot.
Wenzel oli naimisissa kahdesti: ensimmäinen vaimo oli Johanna Baijerilainen, jonka kuoleman jälkeen Wenzel avioitui ensimmäisen vaimonsa serkun Sofia Baijerilaisen kanssa. Molemmat liitot jäivät lapsettomiksi. 
Perintö.
Wenzel kuoli sydänkohtaukseen metsästysretkellä vuonna 1419 lähellä Prahaa. Hänen seuraajansa kuninkaana oli Sigismund Luxemburgilainen.
Lapinjärven pikku kirkko

Lapinjärven pikku kirkko on Lapinjärven kirkoista pienempi ja sijaitsee toisen kirkon, Lapinjärven kirkon vieressä. Kirkko on rakennettu korvaamaan vuonna 1742 palanut kirkko. Kirkkoon mahtuu noin 150 henkeä. 
Saarnastuoli on myrskyläläisen puuseppä Henrik Hofveniuksen työ. Sen on maalannut Simon Galenius. Alttaritaulu kuvaa Kristuksen ristiinnaulitsemista. Taulu on lahjoitettu seurakunnalle vuonna 1881. Pikku kirkossa on yksi kristallinen kynttiläkruunu.
Kimono My House

Kimono My House on yhdysvaltalaisen Sparks-yhtyeen toukokuussa 1974 julkaistu kolmas studioalbumi. Sen tunnetuin kappale on avausraita, glamrock-operetiksikin kutsuttu ”This Town Ain’t Big Enough for Both of Us”, jonka yhtye myös esitti BBC:n "Top of the Pops" -tv-ohjelmassa.&lt;ref name="Dimery/324"&gt;Dimery 2010, s.324.&lt;/ref&gt;
Albumi otettiin mukaan Robert Dimeryn kirjaan "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään." Vuonna 2004 Sparks esitti "Kimono My Housen" kokonaisuudessaan Lontoon Royal Albert Hallissa.&lt;ref name="Dimery/324"&gt;Dimery 2010, s.324.&lt;/ref&gt;
Morrissey kuuluu albumin ihailijoihin ja lähetti sen ilmestyessä – ei vielä julkisuuden henkilönä – lehteen siitä intoilevan kirjeen.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Tatra T49

Tatra T49 oli tšekkoslovakialaisen Tatran valmistama kolmipyöräinen ajoneuvo, josta oli tavaran- ja henkilönkuljetusmuunnelmat. Malli suunniteltiin edulliseksi kulkuvälineeksi tavallisille kansalaisille ja yritysten käyttöön. Ajoneuvoja tehtiin noin 200 kappaletta vuosina 1929–1939. Mallin valmistuksessa hyödynnettiin paljon T12- ja T30-mallien komponentteja. Ajoneuvosta valmistettiin muutamia erikoiskoreilla varustettuja yksilöitä.
Teknisiä tietoja.
Moottori.
Autossa oli voimanlähteenä ilmajäähdytteinen, yksisylinterinen nelitahtinen moottori, joka perustui T12:ssa käytettyyn rakenteeseen. Sytytysjärjestelmä oli Boschin valmistama ja ajoneuvon sähköjärjestelmä oli 12-volttinen. Kaasuttimena oli Zenith 26 ABC. Käynnistys tapahtui moottoripyörien tapaan polkimen avulla. Pakokaasut johdettiin eteenpäin pitkin runkoputkea, johon oli rakennettu äänenvaimennin.
Voimansiirto ja alusta.
Ajoneuvon kantavana rakenteena oli keskusputkirunko. Runkoputken etupää oli kiinnitetty jäykkään etuakseliin, joka oli peräisin T30-mallista. Jousituksena oli kaksi poikittaista, puolielliptistä lehtijousta. Runkoputken takapäähän oli pultattu vaihteisto, jonka kylkeen moottori oli kiinnitetty. Vaihteita oli kolme eteen ja yksi taakse. Kytkin oli kaksilevyinen ja kuiva. Voimansiirtoakseli kulki taakse jousitetun takahaarukan varassa olleelle takapyörälle. Takahaarukka oli jousitettu pitkittäisen, puolielliptisen lehtijousen avulla.
Jokaisella pyörällä oli rumpujarrut, joista etuakselin jarrut toimivat polkimella mekaanisen välityksen kautta, mutta takapyörän jarru toimi käsikäyttöisesti.
Korirakenne.
Ajoneuvo oli kaksipaikkainen ja matkustajan istuin oli sijoitettu kuljettajan taakse. Yläpuolelle sai levitettyä tarvittaessa katteen, mutta sivut ja takaosa jäivät avoimiksi. Tavarankuljetuslaatikko oli etuakselin päällä.
Jotkut yksilöt varustettiin umpinaisilla korirakenteilla.
Ominaisuuksia.
Ajoneuvon huippunopeus oli noin 50–60 km/h ja sen toimintasäde oli 200 km. Ajoneuvon etuina pidettiin yksinkertaista rakennetta, hyvää kestävyyttä ja käytännöllisyyttä.
Poliisilaitokset Suomessa

Poliisilaitos on Suomen poliisin hallinnollinen paikallisyksikkö. Suoraan poliisihallituksen alaisuudessa on 11 poliisilaitosta, lisäksi Ahvenanmaalla on oma poliisilaitos, joka on hallinnollisesti Ahvenanmaan maakuntahallituksen alainen. Poliisilaitoksen palveluverkkoon voi kuulua pääpoliisiaseman ohella muita poliisiasemia, poliisin palvelupisteitä ja yhteispalvelupisteitä.
Vuoden 2009 alussa vanhat, 90 kihlakuntien alueilla toiminutta poliisilaitosta lakkautettiin ja muodostettiin uudet, maakuntien alueita vastanneet 25 poliisilaitosta, muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta. Kullakin poliisilaitoksella oli yksi pääpoliisiasema, kihlakunnan poliisilaitoksista muutetut 65 poliisiasemaa sekä palvelupisteitä. Uudellamaalla oli neljä (Länsi-, Keski- ja Itä-Uusimaa sekä Helsinki), Pohjois-Pohjanmaalla kolme (Jokilaaksot, Oulu ja Koillismaa) ja Lapissa kaksi (Lappi ja Peräpohjola) poliisilaitosta. Kruunupyy, Luoto, Pedersören kunta, Pietarsaari ja Uusikaarlepyy sijaitsevat Pohjanmaalla, mutta eivät kuuluneet Pohjanmaan vaan Keski-Pohjanmaan ja Pietarsaaren poliisilaitokseen. Lisäksi Vaala sijaitsi tuolloin Kainuussa, mutta kuului Oulun poliisilaitokseen.
Vuoden 2009 poliisilaitosjako jäi lyhytikäiseksi, kun vuoden 2014 alussa poliisilaitosten määrä supistui edelleen 12:een poliisin hallintorakenneuudistuksen myötä. Tässä yhteydessä palvelupisteet saivat jälleen poliisiaseman nimikkeen. Yksi pääpoliisiasemista sijoitettiin Kouvolaan, missä aiemmin oli vain poliisiasema. Aiempia kihlakuntien poliisilaitoksia vastaavista poliisiasemista on lakkautettu Haukiputaan, Kaarinan ja Limingan poliisiasemat vuonna 2016 sekä Karkkilassa sijainnut Vihdin poliisiasema jo vuonna 2013.
Luettelo poliisilaitoksista.
Suluissa pääpoliisiaseman sijainti.
"Katso Luettelo Suomen kihlakunnista"
"Katso Luettelo Suomen nimismiespiireistä"