tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Missä tahansa muualla

Missä tahansa muualla ("Anywhere but Here") on yhdysvaltalainen Wayne Wangin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1999.
Juoni.
Adele August (Susan Sarandon) on eksentrinen nainen, joka asuu vastahakoisen tyttärensä Annin (Natalie Portman) kanssa. Adele päättää jättää pienen Wisconsinin ja muuttaa Beverly Hillsiin toteuttamaan unelmiaan. Adele ostaa asioita, joihin hänellä ei ole varaa, joka järkyttää käytännöllistä Annia. Beverly Hillsissä asuessaan, Adele joutuu päivittäin pohtimaan omia tekemisiään ja improvisoimaan, kun laskujen maksamisessa on ongelmia. Adele haluaa tyttärestään näyttelijän, mutta Ann haluaa itse lähteä opiskelemaan Brownin yliopistoon. Kun Adele epäonnistuu kerta toisensa jälkeen, hän hyväksyy tyttärensä haaveen yliopistosta ja päättää auttaa häntä toteuttamaan toiveensa.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Mikael Fräntin mielestä elokuva on yllättävän lattea aikuisdraama ohjaajansa tekemäksi: ”Elokuvasta puuttuu Wangille ominainen epäsovinnainen aihekäsittely ja visuaalinen ristiriitaisuus. Wang ei [ole] saanut riittävästi intohimoa ja sydäntä äiti-tytär-suhteen kehittelyyn.” Saman lehden Pertti Avola oli suopeampi: ”Wang kieltäytyy sentimentalisoimasta henkilöitään ja tarinaa, ja siksi hänen elokuvassaan säilyy koko ajan tietynlainen särmä.” Hänestä
Susan Sarandon on omimmillaan elokuvan levottomana äitinä, mutta Natalie Portmanin roolisuoritusta äitinsä vastakohtana Avola piti hieman kalvakkaana.
Spasskaja Polist

Spasskaja Polist () on kylä ja rautatieasema Tšudovon piirin Tregubovon kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Pietarin välisen M10-valtatien varrella kahdeksan kilometriä Tregubovosta etelään. Kylässä ja asemalla on yhteensä 258 asukasta (vuonna 2009).
1500-luvulla syntyneen kylän lähellä virtaa pieni Polistjoki. Myöhemmin sinne rakennettiin Vapahtajan eli Spasin kirkko, josta kylä sai toisen nimensä. Vuonna 1896 Spasskaja Polistista tuli Novgorodin läänin Novgorodin kihlakuntaan kuuluneen volostin keskus.
M10-valtatieltä haarautuu Spasskaja Polistissa Malaja Višeraan, Ljubytinoon ja Borovitšiin johtava maantie R53. Rautatieasema sijaitsee Tšudovon ja Novgorodin välisen radan varrella.
Kylässä toimii puunhankintayritys. Palveluihin kuuluu lastentarha, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, kauppa, kahvila ja huoltoasema.
David Lagercrantz

David Gunnar Fransiscus Lagercrantz (s. 4. syyskuuta 1962 Solna) on ruotsalainen kirjailija ja toimittaja. Hän oli iltapäivälehti "Expressenin" palveluksessa vuoteen 1993 asti, jonka jälkeen hän siirtyi täyspäiväiseksi kirjailijaksi. Hän on julkaissut muun muassa reportaasikirjan "Änglarna i Åmsele" (1998), joka käsittelee Åmselen kolmoismurhaa, sekä romaaneja.
Suomessa Lagercrantz tunnetaan jalkapalloilija Zlatan Ibrahimovićin elämäkerrasta. Lagercrantz haastatteli Ibrahimovićia yli sata tuntia. Kirja ilmestyi ruotsiksi marraskuussa 2011, ja sitä myytiin yli 500 000 kappaletta ennen saman vuoden joulua. Kirja on myyty yli 20 maahan, ja se oli ehdolla August-palkinnon saajaksi.
Lagercrantzilta tilattiin neljäs osa Stieg Larssonin "Millennium"-romaanisarjaan. Kirja "Det som inte dödar oss", suomenkieliseltä nimeltään "Se mikä ei tapa", julkaistiin samanaikaisesti 25 maassa 27. elokuuta 2015.
Lagercrantz on kirjailija Olof Lagercrantzin ja suomalaissyntyisen Martina Ruinin poika (filosofi Hans Ruinin tyttärenpoika). Hänen sisarensa on näyttelijä Marika Lagercrantz.
Bykovon lentoasema

Bykovon lentoasema (; ) on vuonna 2011 yleisestä käytöstä poistettu lentoasema Moskovan kaakkoispuolella Moskovan alueen Ramenskojen piirissä Venäjällä. Lentoasema sijaitsee linnuntietä noin 32 kilometriä Moskovan keskustasta kaakkoon ja on 13 kilometriä Moskovan kehätien kaakkoispuolella.
Lentokenttä avattiin vuonna 1933, ja kiitotie oli aluksi ruohopeitteinen. Sittemmin kenttää parannettiin useaan otteeseen. Lentokenttä lopetti toimintansa 2010 ja se poistettiin 2011 Venäjän federaation siviililentoasemien listalta. Lentokenttää käytetään yhä federaation sisäministeriön helikopterilentoihin.
Organisaation kehittäminen

Organisaation kehittäminen on osa johtamista, jossa organisaation toimintaa muutetaan. 
Muutos.
Kurt Lewinin organisaatiomuutos mallin mukaisesti muutoksessa organisaation muutoksessa aluksi sulatetaan vanhat rakenteet, muutetaan niitä ja jäädytetään uudelleen.
Sulattaminen tarkoittaa yleensä organisaation aiheutettavaa šokkivaikutelmaa tekemällä suuri muutos. Sulattamisen jälkeen muutosta haluttuun suuntaan yritetään ohjata neuvottelun, tavoitteiden asetannan ja koulutuksen avulla. Muutoksen toteuduttua uudet käytännöt yritetään vakiinnuttaa käyttöön.
Yrityksen kasvuvaiheet.
Yrityksen syntyvaiheessa yrittäjät tarvitsevat luovuutta tuotteen, palvelun, markkinoiden ja liiketoimintamallin luomisessa. Alkuvaiheessa kommunikointi on yleensä hyvin vapaamuotoista työntekijöiden keskuudessa ja vakiintuneita käytäntöjä ei ole syntynyt. Yrityksen kasvaessa johtajalta vaaditaan organisaation, ihmisten ja kasvun johtamista.
Seuraava vaihe onkin suunnan asettaminen. Suunnan asettaminen näkyy käytännössä esimerkiksi toimintojen organisointina esimerkiksi markkinointiin ja tuotantoon sekä seuranta/laskentajärjestelmien käyttöönottamisena. Kasvun myötä kommunikointi muuttuu virallisemmaksi. Tähän vaiheeseen kuuluu kriisi vapaudesta. Kolmannessa kasvun vaiheessa ilmenee yleensä onglemia kontrollin suhteen. Johdon on vaikea hallita toimintaa, joten yleensä vallan käyttöön voidaan ottaa työkaluja kuten kannustejärjestelmiä. 
Neljännessä kasvun vaiheessa yritys järjestää toimintoja osakemarkkinoilta rahan saamista varten. Käytännössä yrityksen talousosasto järjestetään raportoimaan osakemarkkinoille.Viidennessä vaiheessa organisaation toimintaa yritetään kehittää paremmin toimivaksi. Usein toiminta järjestetään matriisiorganisaatioksi erikoisosaamisten käyttöön saamiseksi mahdollisimman laajaksi. 
Liiketoimintamalli.
Liiketoimintamallin ymmärtäminen helpottaa organisaation kehittämistä.
Mynämäen lukio

Mynämäen lukio on Mynämäellä sijaitseva lukio. Koulu perustettiin vuonna 1925, jolloin sen nimi oli Mynämäen Yhteiskoulu. Lukiolupa Mynämäen lukiolle myönnettiin vuonna 1959. Uusklassismia edustavan rakennuksen on suunnitellut Yrjö Sadeniemi ja se valmistui 1930.
Lukioksi koulu muodostui vuonna 1976. Lukion nykyinen rehtori on Pekka Leino.
The Dissent of Man

The Dissent of Man on Bad Religionin viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2010. Se debytoi Billboard 200 -listan sijalla 35. sekä Billboard Independent Albums -listan sijalla 6.
Aldolikondensaatio

Aldolikondensaatio on reaktio, jossa kaksi karbonyyliyhdistettä reagoi muodostaen α,β-tyydyttymättömän karbonyyliyhdisteen, tyypillisesti joko enonin tai enaalin. Aldehydikondensaatio voi tapahtua joko inter- tai intramolekulaarisesti. 
Mekanismi.
Aldolikondensaatio voi olla joko happo- tai emäskatalysoitu reaktio. Molemmissa tapauksissa muodostuu ensin aldolituote aldoliadditioreaktiolla.
Happokatalysoitu aldolikondensaatio.
Happokatalysoitu aldolikondensaatio on tyypiltään E1-reaktio. Ensimmäisessä vaiheessa happo luovuttaa protonin aldolituotteen hydroksyyliryhmälle, josta tulee näin hyvä lähtevä ryhmä ja postuu vetenä. Näin muodostuu karbokationi ja vedyn irtoamisen jälkeen muodostuu α,β-tyydyttymätön karbonyyliyhdiste.
Emäskatalysoitu aldolikondensaatio.
Emäskätalysoitu aldolikondensaatio poikkeaa mekanismiltaan happokatalysoidusta aldolikondensaatiosta. Emäskatalysoitu aldolikondensaatio noudattaa E1cB-reaktiomekanismia. Ensimmäisessä vaiheessa emäs poistaa aldolituotteen karbonyyliryhmään nähden α-asemalta olevalta hiileltä protonin muodostaen enolaatti-ionin. Tämän jälkeen seuraa enolaattianionin tautomerisoituminen karbonyyliyhdisteeksi ja hydroksyyliryhmä poistuu hydroksidi-ionina, jolloin katalyyttinä toimiva emäs vapautuu ja muodostuu α,β-tyydyttymätön karbonyyliyhdiste..
Misao Ōkawa

Misao Ōkawa (, 5. maaliskuuta 1898 – 1. huhtikuuta 2015 Osaka) oli japanilainen kimonokauppiaiden sukuun kuulunut nainen. Hän syntyi ja asui Osakan prefektuurissa.
Ōkawasta tuli maailman vanhin elävä nainen Koto Ōkubon kuoltua 12. tammikuuta 2013. Myöhemmin Ōkawasta tuli maailman vanhin elävä ihminen hänen maanmiehensä Jirōemon Kimuran kuoltua 12. kesäkuuta 2013. Ōkawa oli Hatsue Onon kuoltua 17. lokakuuta 2012 toinen kahdesta elossa olleesta henkilöstä, joka oli vahvistetusti syntynyt vuonna 1898. Toinen oli yhdysvaltalainen Gertrude Weaver (s. 4. heinäkuuta 1898). Ōkawasta tuli 28. elokuuta 2014 vanhimmaksi elänyt japanilainen ja aasialainen nainen hänen ohitettuaan Tane Ikain iän. Ōkawa oli viimeinen elossa ollut 1800-luvulla syntynyt japanilainen ja aasialainen. Ōkawa täytti 117 vuotta 5. maaliskuuta 2015. Hän oli ensimmäinen japanilainen ja aasialainen ja viides henkilö maailmassa, joka todistettavasti on saavuttanut vähintään 117 vuoden iän. Shigechiyo Izumin on aiemmin uskottu olleen vanhin koskaan elänyt japanilainen. 117 vuoden 27 päivän iän saavuttanut Ōkawa on kaikkien aikojen yhdeksänneksi vanhimmaksi vahvistetusti elänyt ihminen.
Indiga

Indiga () on taajama ja Timanin maalaiskunnan keskus Zapoljarnyin piirin länsiosassa Nenetsian autonomisessa piirikunnassa Venäjällä. Kylä sijaitsee Indigajoen suulla Barentsinmeren Indiganlahden pohjukassa. Nenetsian pääkaupunki Narjan-Mar sijaitsee linnuntietä noin 170 kilometriä itään. Ympärillä aukeaa laaja "Timanin tundra". Aluetta kuvaavat jopa 200-300 metrin korkeuteen nousevat harjanteet (osa Timanin selännettä). 
Timanin kyläneuvoston maalaiskunnassa asui yhteensä 799 ihmistä (2010 väestönlaskennan mukaan). Indiga on kunnan suurin taajama, ja esimerkiksi vuonna 1999 sen asukkaista noin puolet oli nenetsejä. Lisäksi asutusta on Indigan taajaman eteläpuolella sijaitsevassa Vyutšeiskin taajamassa.
Timanin kunta on luonnonvaroiltaan rikasta aluetta, alueen kaivannaiset ovat toistaiseksi suurelta osin hyödyntämättä. Kunnan johdossa toimii Indigassa syntynyt, aiemmin öljy-yhtiö Lukoililla toiminut insinööri Sergei Talejev. Tieyhteydet alueella ovat puutteelliset. Taajaman rooliin ja liikenneyhteyksiin on kuitenkin suunniteltu erittäin merkittävää muutosta. Esimerkiksi Venäjän rautatiet esittää rakennussuunnitelmissaan uuden rautatien rakentamista etelästä, Komin tasavallan Sosnogorskista Indigaan vuoteen 2030 mennessä. Taajaman lähistölle on kaavailtu myös arktista satamaa.
Alueen talouden perinteisiä toimialoja ovat poronhoito, metsästys ja kalastus. Indigassa on porotalouden ja kalojen tuotanto- ja vastaanottotoimintaa, kulttuurikeskus, koulu, terveyskeskus, sääasema ja pienlentokenttä, josta on lentoja piirikunnan pääkaupunki Narjan-Mariin.
Jaakko Keränen

Jaakko Keränen (1. kesäkuuta 1883 Paltamo – 6. kesäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen ilmatieteilijä. Hän oli Ilmatieteellisen keskuslaitoksen magneetikko vuosina 1911–1919, osastonjohtaja vuodesta 1921 ja laitoksen johtaja professorin arvonimellä 1933–1953. Helsingin yliopiston dosentti hän oli 1930–1953. Hänelle myönnettiin maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtorin arvo 1958. Keränen julkaisi tutkimuksia ilmatieteen ja maamagnetismin aloilta. Hän oli Sodankylän geomagneettisen (myöh. geofysikaalinen) observatorion ensimmäinen johtaja 1913–1917.
Keränen ehdotti Ilmatieteen laitoksen siirtämistä Maatalousministeriön alaisuudesta kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriölle, myöhemmin Liikenneministeriölle. Siirto tapahtui 1968. 
Keräsen puoliso vuodesta 1914 oli Siiri Ingeborg o.s. Pajari (1887–1968); heillä oli viisi lasta, joista kaksi poikaa kaatui talvisodassa.
Vjatšeslav Bronnikov

Vjatšeslav Nikolajevits Bronnikov (s. 16. helmikuuta 1980) on kazakstanilainen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Kirovin Rodinaa. Hän lukeutuu myös Kazakstanin maajoukkueen tärkeimpiin pelaajiin.
Bronnikovin kasvattajaseura on Kirovin Rodina, missä hän on pelanut koko uransa eli vuodesta 2004 lähtien. Rodinassa hän saavutti pronssia kaudella 2005–2006. 
Kazakstanin maajoukkueessa Bronnikov debytoi kaudella 2004–2005. Hän on saavuttanut kolmesti maailmanmestaruuspronssia. Lisäksi hän on ollut useita kertoja maansa tärkein maalintekijä MM-kisoissa. 
Saavutukset.
Seurajoukkueessa
Maajoukkueessa
Green

Green voi viitata johonkin seuraavista:
Sukunimenä.
Green on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tom Jones (sanoittaja)

Tom Jones (17. helmikuuta 1928 Littlefield, Texas – 11. elokuuta 2023 Sharon, Connecticut) oli yhdysvaltalainen sanoittaja ja käsikirjoittaja. Hän työskenteli uransa alusta lähtien säveltäjä Harvey Schmidtin kanssa. Jonesin ja Schmidtin vuoden 1960 Off Broadway -näytelmä "The Fantasticks" on teatterihistorian pisimpään esitetty musikaali. Näytelmän tunnetuin kappale on ”Try to Remember”, josta lukuisat artistit ovat tehneet cover-versioita. Jonesin Broadway-tuotantoon kuuluvat näytelmät "110 in the Shade" (1963), "I Do! I Do!" (1966) ja "Celebration" (1969).
Jones ja Schmidt valittiin American Theatre Hall of Fameen vuonna 1998. Vuodesta 2012 lähtien he kuuluvat myös Songwriters Hall of Fameen.
Henkilökohtainen elämä ja kuolema.
Jonesin ensimmäinen vaimo oli Eleanor Wright, josta hän sittemmin erosi. Jones meni myöhemmin naimisiin koreografi Janet Watsonin kanssa. Pariskunnalla oli kaksi lasta. Watson kuoli vuonna 2016. Jones kuoli 95-vuotiaana 11. elokuuta 2023. Hän sairasti syöpää.
Ho Tši Minhin mausoleumi

Ho Tši Minhin mausoleumi () on Vietnamin presidentti Ho Tši Minhin muistoksi rakennettu mausoleumi, jossa hänen balsamoitu ruumiinsa lepää. Mausoleumi sijaitsee pääkaupungissa Hanoissa Ba Đình -aukiolla.
Mausoleumin rakennustyöt aloitettiin 2. syyskuuta 1973 ja rakennus vihittiin virallisesti käyttöön 29. elokuuta 1975. Mausoleumin ulkoasu muistuttaa paljon Leninin mausoleumia Moskovassa. Ho Tši Minhin mausoleumissa on kuitenkin viisto katto ja se on päällystetty harmaalla eikä punaisella graniitilla niin kuin Leninin mausoleumi. Mausoleumin seinässä lukee "Chủ tịch Hồ Chí Minh" (). Rakennus on 21,6 metriä korkea ja 41,2 metriä leveä.
Mausoleumi on yleensä suljettu 4. syyskuuta – 4. lokakuuta, jolloin Ho Tši Minhin ruumis on Venäjällä konservoitavana.
Mausoleumissa vierailu.
Mausoleumissa lepäävää Ho Tši Minhia voi käydä katsomassa joka päivä vierailuaikana kello 9–12. Panssarilasin alle suojattua ruumista vartioi kunniasotilas. Mausoleumissa vierailijoiden tulee peittää jalkansa, shortsit ja minihameet ovat kiellettyjä. Vierailijoiden täytyy olla hiljaa ja kävellä kahdessa rivissä. Kädet eivät saa olla taskuissa eivätkä ristittyinä. Tupakointi, juominen, syöminen, valokuvaus ja videokuvaus on kielletty mausoleumin sisällä. Mausoleumin säännöt koskevat henkilökuntaa, vartijoita ja vierailijoita.
Hannu Nyman (raviohjastaja)

Hannu Nyman (s. 2. helmikuuta 1956 Pori) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Hän on toiminut Turussa Metsämäen raviradalla ratavalmentajana sen avaamisesta vuodesta 1978 lähtien. Sitä ennen hän valmensi Porin raviradalla.
Nyman on urallaan ohjastanut yli 1 300 voittoa. Hänen huippuvuotensa sijoittuivat 1980-luvulle ja 1990-luvun alkupuolelle. 2000-luvulla Nyman on vähentänyt ajotehtäviään ja ohjasti ensimmäisellä vuosikymmenellä vain muutamia kymmeniä ravilähtöjä vuodessa. 2010 -luvun alkupuolen jälkeen hän on ajanut vain satunnaisia lähtöjä ja ajolupaluokka on pudonnut C -tasolle.
Hänen isänsä Aarne Nyman oli yksi Suomen menestyksekkäimmistä raviohjastajista 1950–1970-luvuilla. Myös Hannu Nymanin veli Timo Nyman on raviohjastaja, joka on jo useita vuosia vaikuttanut Italiassa sekä Ruotsissa.
Hänen merkittävimpiä suurkilpailuvoittojaan ovat vuonna 1979 Mikkelissä ohjastettu Ravikuningattaren titteli tammalla Lenita sekä Derbyn voitto My Mintillä 1983. Hannu Nyman on isänsä ja veljensä tavoin tunnettu punaisesta ajoasustaan, jonka selässä on iso N-kirjain.
Mikkeller

Mikkeller on tanskalainen pienpanimo, joka on perustettu vuonna 2006 Kööpenhaminassa. Panimon perustivat kaksi olutharrastajaa Mikkel Borg Bjergsø ja Kristian Klarup Keller tuodakseen kotonaan pantu, laadukas olut tunnetuksi ja luodakseen "oluen ystävät haastavia makuja". Lisäksi inspiraationa toimivat amerikkalaiset panimot, jotka "eivät pelkää leikitellä ja rikkoa rajoja".
Mikkellerin panimotoiminta oli aluksi pientä, kunnes kokeileva olut "Beer Geek Breakfast" toi panimolle kansainvälistä menestystä. Tämän jälkeen Mikkeller valmistutti aluksi suunnittelemiansa oluita ainoastaan isommissa panimoissa, jolloin kaksikon ei tarvinnut ottaa isoa lainaa kalustohankintoja varten. Vuodesta 2007 Bjergsø on johtanut panimoa yksin, Kellerin siirryttyä journalistin töihin. Mikkeller on sittemmin valittu useasti Tanskan parhaaksi ja kaksi kertaa maailman viidenneksi parhaaksi panimoksi.
Mikkellerin oluita pidetään ainutlaatuisina, sillä monet niistä ovat kokeellisia ja perinteisiä makurajoja rikkovia. Mikkeller on historiansa aikana pannut yli 600 erilaista olutta, ja monista pienpanimoista poiketen Mikkeller on pannut monipuolisesti lähes kaikkia oluttyyppejä. Panimon tahti on huima, esimerkiksi vuoden 2010 aikana Mikkeller esitteli peräti 76 uutta olutta. Joitakin oluita pidetään pysyvästi valikoimassa, mutta useimmat ovat saatavilla vain rajoitetun ajan tai pienissä erissä. Tämä johtuu paitsi erilaisten oluiden määrästä myös siitä, että Mikkellerin tuotteet ovat nykyään olutharrastajien parissa niin haluttuja, ettei se pienpanimona pysty toimittamaan niitä kysyntää vastaavaa määrää.
Panimon oluet pannaan edelleen suurimmaksi osaksi muissa panimoissa, kotimaan lisäksi Belgiassa, Norjassa, Englannissa ja Yhdysvalloissa, mutta kaikki reseptit suunnitellaan Mikkellerin panimolla. Yhteensä vuosituotanto on 8 500 hehtolitraa olutta. Lisäksi Mikkeller tekee tai on tehnyt yhteistuotanto-oluita muiden panimoiden, kuten skottilaisen BrewDogin, tanskalaisen To Ølin, norjalaisten Nøgne Ø:n ja Lervig Aktiebryggerin sekä yhdysvaltalaisten Cigar Cityn ja AleSmithin kanssa.
Mikkellerin oluita myydään yli 40 maassa ja sillä on omia pubejaan yli 30 maassa. Kesäkuussa 2019 se avasi viidennenkymmenennen pubinsa maailmanlaajuisesti ja ensimmäisen pubinsa Suomessa Helsingin Kalevankadulle. Suomessa Mikkellerin oluita on saatavilla hyvin varustetuissa oluthuoneissa ympäri maata. Myös Alko myy joitain Mikkellerin oluita erikois- ja vakiovalikoimassaan.
Nicefly

Nicefly (oikealta nimeltään Jussi Nieminen, Hämeenlinna) on suomalainen musiikkituottaja sekä DJ. 
Niemisellä on levytyssopimus portugalilaisen Powerful Records -yhtiön kanssa, jonka kautta hänen ensimmäisen singlensä, "Illumination" julkaistiin vuonna 2015. Kappale keräsi suosiota varsinkin portugalilaisten DJ:den live-seteissä sekä radiossa.
Nieminen on myös tuottanut remixejä monille kansainvälisesti tunnetuille artisteille, kuten The Chainsmokersille ja Capital Kingsille.
Papyrus P52

Rylandin papyrus ("Papyrus 52", P52 tai formula_152) on arkeologien Egyptistä löytämä tekstinpätkä, joka on todennäköisesti vanhin tunnettu katkelma Uudesta testamentista millään kielellä. Katkelman teksti koostuu käsin kirjoitetuista kreikankielisistä Johanneksen evankeliumin lauseiden osista ja se on ollut osa papyruskoodeksia. Katkelman kirjoitusajankohta on historiallisesti ajoitettu toisen vuosisadan alkupuoliskolle, eli noin vuoden 125 molemmin puolin. Sitä säilytetään Manchesterissä John Rylandin yliopistokirjastossa.
Salaojayhdistys

Salaojayhdistys ry on suomalainen yhdistys, jonka tarkoituksena on huolehtia salaojituksen laadusta Suomessa sekä toimia alan tiedottajana ja kouluttajana. Yhdistys on perustettu vuonna 1917 nimellä Suomen Salaojitusyhdistys. Vuodesta 1945 lähtien nimenä oli Salaojitusyhdistys ja sitten pitkään Salaojakeskus. Yhdistys vietti satavuotisjuhliaan vuonna 2017.
Vuonna 2016 yhdistyksellä oli jäseniä hieman alle 3 500. Salaojayhdistyksen jäsenet ovat pääosin viljelijöitä ja maatalousalan toimijoita.
Tehtävät.
Salaojayhdistyksen keskeisimmät tehtävät:
Salaojayhdistyksen rooli on muuttunut merkittävästi sadan vuoden aikana. Toiminta kasvoi vaatimattomasta alusta 1980-luvun merkittäväksi suunnittelu- ja neuvontajärjestöksi, jonka palveluksessa oli 120 henkilöä. 1990-luvun alun lama johti siihen, että salaojituksen suunnittelutoiminta siirrettiin valtakunnallisen maatalousneuvontajärjestön ja kahden maakunnallisen organisaation vastuulle. Laman jälkeen salaojitustoiminta on virkistynyt. Maatalouden rakennekehitys, heikko kannattavuus ja ympäristökysymykset ovat nostaneet kuivatuksen ja salaojituksen merkittävään rooliin suomalaisessa alkutuotannossa.
Yhdistys julkaisee jäsenilleen kerran vuodessa ilmestyvää jäsenjulkaisu-lehteä sekä Ajokeppi-julkaisua salaojaurakoitsijoille, salaojasuunnittelijoille, valtiohallinnolle sekä alan teollisuudelle.
Yhdistys tuottaa salaojituksen opetusmateriaalia ja järjestää vuosittain salaoja-ammattilaisten koulutustapahtuman, Salaojituksen neuvottelupäivät.
Yksi yhdistyksen tärkeimmistä tehtävistä on ylläpitää koko maan kattavaa salaojakarttatietokantaa, johon on ladattu lähes kaikki Suomen salaojakartat sadan vuoden ajalta.
Niittyhirvenputki

Niittyhirvenputki eli hirvenputki ("Seseli libanotis") on kaksivuotinen tai monivuotinen, valkokukkainen sarjakukkaiskasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Niittyhirvenputki kasvaa 40–120 cm pitkäksi. Koko kasvi on karvainen. Varsi on ontto, mutta nivelkohdilta täyteläinen. Lehdet ovat varressa kierteisesti ja niiden kannat ovat tuppimaisia. Lehtilapa on kapean pitkulainen, hyvin hienoliuskainen ja yksi- tai kaksikertaa parilehdykkäinen. Lehdykät ovat parihalkoisia. Kukinto on kerrannaissarja. Kukan pää- ja pikkusarjat ovat suojuksellisia, suojuksen lehdet ovat kapeita. Pikkusarjoja on 30–40 kappaletta. Kukan teriö ja verhiö ovat viisilehtisiä. Selkäpuolelta karvaiset terälehdet ovat valkoisia tai joskus hieman punertavia. Hedelmä on 2,5–4 mm pitkä, litteähkö, leveän sukkulamainen paksuharjuinen ja karvainen.
Levinneisyys.
Niittyhirvenputkea ja sen alalajeja tavataan laajalla alueella lähinnä Euraasiassa. Päälevinneisyysalue ulottuu Saksasta ja Pohjois-Balkanilta Keski-Siperiaan saakka. Satunnaisemmin lajia kasvaa Euroopassa Pohjois-Espanjasta, Ranskasta ja Etelä-Italiasta Etelä-Englantiin ja Skandinavian eteläosiin saakka. Aasiassa lajia tavataan satunnaisesti paikoin Keski-Aasiassa, Itä- ja Pohjois-Siperiassa, Japanissa sekä Kiinassa. Lajia tavataan myös Pohjois-Afrikassa Marokossa.
Suomessa niittyhirvenputkea tavataan yleisimmin Ahvenanmaalla, sekä mantereella Varsinais-Suomessa. Uudeltamaalta laji on kadonnut.
Elinympäristö.
Niittyhirvenputki kasvaa kuivilla niittytöyräillä ja pellonpientareilla. Laji on kalkinsuosija.
Kathiawarinhevonen

Kathiawarinhevonen on lämminverinen pienhevosrotu, joka on peräisin Intian Kathiawarin niemimaalta. Rotua käytetään Gujeratin ratsupoliisin ratsuina ja se on suosittu vauhdikkaassa seivästyspelissä.
Ominaisuudet.
Kathiawarinhevonen on itämaistyyppinen rotu, joka on arabianhevosen tavoin erittäin kestävä. Se on sisukas ja tulee toimeen vähällä. Sen luonne on rauhallinen, mutta joskus arvaamaton.
Kathiawarinhevonen on pienikokoinen, korkeimmillaan noin 150 cm. Sen rakenne on ylipäätään kapoinen, hienoluinen ja ohutlihaksinen. Pää on hienopiirteinen, korvat suuret ja muodoltaan kaarevat, kärjistä toisiaan koskettavat. Kaula on ohut ja lavat melko viistot. Selkä on pitkä, rintakehä kapea mutta syvä, lanne laskeva. Kathiawarinhevonen kantaa ylöskiinnittynyttä häntäänsä korkealla. Jalat ovat kapeat ja vahvat, kaviot hyvänmuotoiset ja kovat. Kintereet ovat yleensä käyrät.
Rodussa esiintyvät väritykset ovat rautias, ruunikko, mustanruunikko, kimo, voikkovärit ja kirjavat, ei kuitenkaan musta.
Historia.
Kathiawarinhevosen tarkkaa syntyaikaa ei tiedetä, mutta rodun uskotaan syntyneen 1300-luvulla paikallisten ponien, arabianhevosten ja muiden itämaisten hevosten risteytymistä. Erään tarinan mukaan rotu olisi saanut alkunsa haaksirikkoutuneesta laivasta rantaan uineiden arabianhevosten risteydyttyä paikallisen kannan kanssa. Toisen selityksen mukaan mongolikeisarien aikaan Intiaan tuotiin itämaisia hevosia ja niitä käytettiin risteyttämiseen varta vasten.
Rotu on hyvin arvostettu kotialueellaan ja sitä ovat perinteisesti kasvattaneet varakkaat suvut. Nykyisin merkittävin kasvattajataho on valtion valvoma siittola Jungadhissa.
Kairon elokuvajuhlat

Kairon elokuvajuhlat (; , lyhennys CIFF) on Kairossa, Egyptissä vuosittain järjestettävä kulttuuritapahtuma. Se perustettiin vuonna 1976 arabimaailman ensimmäisenä kansainvälisenä elokuvafestivaalina.
Kamal el-Mallakh sai ajatuksen Kairon elokuvajuhlien perustamisesta vierailtuaan vuonna 1975 Berliinin elokuvajuhlilla. Tapahtuma on saanut ainoana arabimaiden ja Afrikan elokuvajuhlana FIAPF:n () huippuluokituksen. Kairon elokuvajuhlien sen yhteydessä jaetaan lukuisia palkintoja. Vuosina 2011 ja 2013 elokuvajuhlia ei järjestetty. Egyptin yhteiskunnan epävakaa tilanne myös varjosti vuoden 2012 tapahtumaa.
Palkinnot.
Kairon elokuvajuhlissa myönnettävistä kansainvälisistä kilpailusarjan palkinnoista arvostetuimmat ovat parhaalle elokuvalle myönnettävä "Kultainen pyramidi" (elokuvan tuottajalle) ja kilpailun tuomariston parhaalle ohjaajalle myöntämä "Hopeinen pyramidi". Oheisessa taulukossa luetellaan näitä palkintoja voittaneet elokuvat ja ohjaajat vuodesta 1991 lähtien.
Lokainhevonen

Lokainhevonen on lämminverinen pienhevosrotu, joka on peräisin Tadžikistanista.
Ominaisuudet.
Lokainhevonen on pienikokoinen, erittäin kestävä ja melko nopea hevonen. Rodun nuorten hevosten suorituskykyä testataan säännöllisesti Dušanben ja Taškentin laukkaradoilla.
Lokainhevonen on korkeudeltaan korkeimmillaan noin 150 cm, useammin pienempi ja jopa alle ponirajan, mutta rakenteeltaan ja erityisestä päänsä osalta hevosmainen. Pää on tavanomainen ja nenäpii suora. Kaula on lyhyt ja lihaksikas, lavat kohtalaisen viistot, rintakehä leveä ja syvä, selkä kiinteä ja lyhyenpuoleinen, takaosa lihaksikas. Jalat tapaavat olla voimakkaat ja kuivat, kuitenkin usein asennoiltaan virheelliset; kaviot ovat pienet ja hyvin kestävät.
Rodussa esiintyvät väritykset ovat rautias, ruunikko, kimo ja voikkovärit, joskus myös musta. Karva on usein metallinkiiltoinen. Vuosina 1955-1970 rodun jalostuksessa vaikuttaneen oriin Farfor jälkeläisillä esiintyy kiharakarvaisuutta. Luonne on rauhallinen ja aulis.
Historia.
Lokainhevosen uskotaan kehittyneen 1500-luvulta alkaen Lokai-nimisen uzbekkipaimentolaisheimon jalostamana. Rotu pohjautuu paikalliseen tasankohevoseen, jota parannettiin risteyttämällä siihen arabian-, karabairin- ja jomudinhevosta sekä jonkin verran akhaltekeä ja turkomaanihevosta. Myöhemmin myös englannintäysiveristä ja terskinhevosta on käytetty rodun jalostuksessa.
Lokainhevosia pidetään usein laitumella laumoissa vuoden ympäri. Eräs rodun käytöistä on perinteinen, hyvin vauhdikas kokpar-peli, jossa ratsukot kilpailevat vuohenruhon hallinnasta.
To the Faithful Departed

To the Faithful Departed on irlantilaisen The Cranberriesin vuonna 1996 ilmestynyt kolmas studioalbumi.
Kappaleet.
Kaikki sanoitukset Dolores O'Riordan.
Ernest Roney

Ernest John Roney (8. kesäkuuta 1900 Lambeth – 1975 Blyth) oli brittiläinen purjehtija. Hän oli mukana saamassa hopeaa 8mR-tapahtumassa "Emilylla" vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa. Hän sijoittui siinä lisäksi seitsemänneksi "Feolla" vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa.
Myös Ernestin sisarukset Margaret ja Esmond Roney pääsivät kilpailemaan olympialaisiin.
Bob Morane

Bob Morane on belgialainen ranskankielinen sarjakuva. Sen luoja ja käsikirjoittaja on Henri Vernes. Suomessa julkaistut tarinat on piirtänyt William Vance.
Tarina "Ritarin miekka" ilmestyi Suomessa "Nastasarjat" -lehdissä 1965. Sarjakuva ilmestyi uudelleen jatkosarjoina "Zoom" -sarjakuvalehdessä. Lehden ilmestymisen lakattua Bob Morane -albumeita julkaistiin Zoom-albumisarjassa, jota kustansi Sanoma-osakeyhtiö. Tämän jälkeen julkaisijana oli Semic. Otava julkaisi lisäksi vuonna 2017 viisi William Vancen piirtämää seikkailua sisältäneen kokoelman.
Sarjakuvan päähahmo on seikkailija Robert ”Bob” Morane. Hänen toverinsa on skotlantilainen William ”Bill” Ballantine. Tarinoille on ominaista kansainvälisyys sekä eksoottiset ympäristöt. Mielikuvitukselliset tekniset laitteet ja psyykkiset tapahtumat värittävät tarinoita. Toisaalta jotkin yksityiskohdat kuten autot ja lentokoneet ovat realistisia ja tunnistettavissa.
Esimerkiksi tarinassa "Samurain silmä" Bob Morane näkee hotellissa nukkuessaan unta, jossa hän lepää suuressa, hiljaisessa kirkossa. Hän herää tähän ja toteaa aiemmin täyden hotellin tyhjäksi. Hänen käyttämänsä auto on Toyota Carina. "Silmät sumussa" -tarinassa on kauko-ohjattavia, puhaltimen ilmapatsaan varassa liikkuvia robotteja, joiden ”silmät” ovat sädease. "Kivijättiläisten kosto" sijoittuu Pääsiäissaarelle ja vajonneeseen kaupunkiin, joka on ollut Mú-mantereella. Seikkailun käynnistää Moranen saama telepaattinen viesti
Suomessa ilmestyneet tarinat.
Sarjakuvat.
Kokoelma "Bob Morane" (2017) sisältää seikkailut
Umskiptar

Umskiptar on norjalaisen yhden miehen black metal -yhtye Burzumin 21. toukokuuta 2012 julkaistu albumi.
Oreot

Oreot (Oreosomatidae) on pietarinkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä Atlantista ja Intian valtamerestä.
Lajit ja anatomia.
Oreoiden heimoon kuuluu 4 sukua ja noin 10 lajia, esimerkiksi oreo ("Oreosoma atlanticum"). Heimon kalat ovat keskikokoisia kaloja, ja suurimmat niistä voivat saavuttaa 60 cm:n pituuden. Tyypillisiä piirteitä oreolajeille ovat hyvin litteä ja korkea ruumis, suurikokoiset pää ja silmät, pitkät selkä- ja peräevät sekä pieni ja pyöreähkö pyrstöevä. Väriltään aikuiset oreolajit ovat tyypillisesti tuhkan- tai hopeanharmaita.
Levinneisyys ja elintavat.
Oreolajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Runsaimpia ne ovat eteläisellä pallonpuoliskolla Australian ja Uuden-Seelannin läheisyydessä. Eräitä lajeja tavataan myös Etelämantereen läheisyydestä. Heimon kalojen ravintoa ovat kalat, mustekalat ja äyriäiset. Oreot ovat syvänveden kaloja, joita tavataan tyypillisesti 400–1 500 metrin syvyydessä. Oreoita kalastetaan taloudellisesti merkittävissä määrin Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Japanissa.
Auran helluntaiseurakunta

Auran helluntaiseurakunta (aik. Auranmaan lähetysseurakunta) on itsenäinen helluntaiseurakunta, joka on perustettu 2. huhtikuuta 2008 yhdistämällä Auranmaan helluntaiseurakunta ja Liedon lähetysseurakunta, joista jälkimmäinen edusti baptistilähetystä.
Auran helluntaiseurakunnan toimintamuotoina ovat jumalanpalvelukset, viikoittaiset rukouskokoukset, nuorisotyö, musiikkitapahtumat, lasten- ja nuortentilaisuudet sekä pyhäkoulu. Seurakunta tekee lähetystyötä Espanjassa, Villenan kaupungissa.
ADR-ajolupa

ADR-ajolupa ("European Agreement concerning the International Carriage of Dangerous Goods by Road") oikeuttaa autonkuljettajia kuljettamaan vaarallisia aineita yli vapaarajan. Se on voimassa niin kotimaisissa kuin kansainvälisissäkin kuljetuksissa. Ajoluvan saaminen edellyttää koulutusta sekä hyväksytysti suoritettua ajolupakoetta. Ajolupa on voimassa viisi vuotta, ja sen uusiminen edellyttää hyväksytysti suoritettua täydennyskurssikoetta. Virallisesti Suomessa käytetään termiä "vaarallisten aineiden kuljettaja" (VAK) .
ADR-ajolupa.
ADR-ajoluvat lajitellaan viiteen luokkaan seuraavalla tavalla:
Alkukoulutukset on jaettu seuraavalla tavalla:
Ajolupaa uusittaessa on ajoluvan haltijan suoritettava täydennyskurssi viimeistään ajoluvan päättymiseen mennessä, aikaisintaan kuitenkin 12 kk ennen ajoluvan vanhenemista. Tällöin ajolupa on voimassa jälleen seuraavat 5 vuotta. Täydennyskurssit on jaettu seuraavalla tavalla:
Vaaralliset aineet.
Vaarallisiksi aineiksi katsotaan sellaiset aineet, jotka ominaisuuksiensa johdosta voivat aiheuttaa vahinkoa ihmisille, omaisuudelle tai ympäristölle. Tällaisia ominaisuuksia ovat esimerkiksi räjähdys-, palo- tai säteilyherkkyys, myrkyllisyys ja syövyttävyys. Vaaralliset aineet on jaettu yhdeksään luokkaan:
Vapaaraja.
Vapaarajalla tarkoitetaan sitä vaarallisen aineen määrää, jonka ylitettyään vaarallisen aineen kuljetukseen vaaditaan ADR-ajolupa. Alle vapaarajan kuljetuksiin ei siis tarvita erillisiä ajolupia. Vapaaraja riippuu aineen kuljetuskategoriasta, joita on yhteensä viisi kappaletta. Aineet on lajiteltu kuljetuskategorioihin vaarallisuutensa perusteella. Säiliökuljetuksissa ei sovelleta vapaarajaa, vaan tyhjänkin säiliön kuljettaminen vaatii ADR-ajoluvat ja erityisesti säiliöajoluvat.
Kuljetuskategoriat ovat seuraavat:
Vapaaraja tarkistetaan kahdella tavalla:
Kaikissa vaarallisten aineiden kuljetuksissa tulee täyttyä seuraavat vaatimukset:
Vapaarajan ylittävissä vaarallisten aineiden kuljetuksissa tulee täyttyä seuraavat vaatimukset:
ADR-sopimukseen liittyneet valtiot.
Seuraavat valtiot ovat tällä hetkellä liittyneet ADR-sopimukseen:
Alankomaat, Albania, Andorra, Azerbaidžan, Belgia, Bosnia ja Hertsegovina, Bulgaria, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kazakstan, Kreikka, Kroatia, Kypros, Latvia, Liechtenstein, Liettua, Luxemburg, Malta, Marokko, Moldova, Montenegro, Norja, Pohjois-Makedonia, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Ruotsi, Saksa, Serbia, Slovakia, Slovenia, Suomi, Sveitsi, Tanska, Tšekki, Tunisia, Ukraina, Unkari, Valko-Venäjä, Venäjä, Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta.
Pontus Tidemand

Pontus Tidemand (s. 10. joulukuuta 1990) on ruotsalainen ralliautoilija, joka ajoi kaudella 2018 WRC2-luokassa Skoda Motorsportin autolla. Vuonna 2017 hän voitti WRC2-sarjan mestaruuden.
Ura.
Ensimmäisen MM-osakilpailunsa Tidemand ajoi vuoden 2012 Ruotsin MM-rallissa. Vuotta myöhemmin hän kilpaili samassa rallissa ensimmäistä kertaa WRC-autolla. Vuonna 2013 hän voitti rallin junioreiden maailmanmestaruuden (JWRC) Ford Fiesta R2-autolla voitettuaan Portugalin, Saksan ja Ranskan osakilpailut.
Vuonna 2014 Tidemand ajoi Ruotsin rallissa WRC-autolla kahdeksanneksi, ja osallistui WRC2-luokan autolla kolmeen sarjan osakilpailuun, onnistuen voittamaan Saksan osakilpailun. 
Kaudelle 2015 hän pääsi Škoda Motorsportin talliin, ja voitti Aasian-Tyynenmeren rallisarjan (APRC) mestaruuden. Hän sijoittui WRC2-sarjassa kauden lopputuloksissa viidenneksi. Vuonna 2016 hän keskittyi pääosin WRC2-sarjaan ja sijoittui lopputuloksissa viidenneksi.
Vuonna 2017 Tidemand voitti WRC2-sarjan maailmanmestaruuden. Hän voitti kauden aikana viisi osakilpailua luokassa. Vuonna 2018 hän sijoittui WRC2-sarjan lopputuloksissa hopealle tallikaverinsa Jan Kopeckýn jälkeen. 
Vuodelle 2019 Tidemand pääsi ajamaan WRC-autolla Monte Carlon ja Ruotsin osakilpailuissa.
Tidemandin isäpuoli on norjalainen ralliautoilija Henning Solberg, vuoden 2003 maailmanmestarin Petter Solbergin veli.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1954

Vuoden 1954 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Caracasissa, Venezuelassa. Kisojen ajankohta oli 14.-26. marraskuuta 1954. Kilpailuja järjestettiin kaikkiaan 32 vain miehille. Neuvostoliiton kivääriampuja Anatoli Bogdanov kuudella MM-kultamitalilla oli kisojen menestynein ampuja. Mitalitilastossa Neuvostoliitto nousi selväksi ykköseksi ennen Ruotsia ja Yhdysvaltoja. Suomalaisille kisat menivät alle odotusten. Ainoa kultamitali tuli kisojen viimeisenä päivänä ns. Venezuela-pistoolin joukkueammunnassa. Henkilökohtaiset MM-mitalit, pronssiset, saavuttivat suomalaisista vapaakivääriampuja Vilho Ylönen asentojen yhteistuloksissa ja polvelta, pienoiskiväärin asentojen yhteistuloksissa sekä Pentti Linnosvuo 25 metrin olympiapistoolissa pronssille.
Tšekkoslovakian vallankaappaus 1948

Tšekkoslovakian vallankaappaus 1948 oli Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen veretön valtaantulo 25. helmikuuta 1948.
Määrittely.
"Vallankaappaus"-sanalla tarkoitetaan yleensä vallanvaihdosta, jolla ei ole suurta yhteiskunnallista vaikutusta. Tässä mielessä tapahtuma on enemmän kuin vallankaappaus. Sana sopii kuitenkin käytettäväksi tässä, koska vallanvaihdos oli vallanpitäjien sisäinen ”palatsivallankumous”. Joskus on myös käytetty nimeä Tšekkoslovakian kansandemokraattinen vallankumous.
Tausta.
Pääministeri Klement Gottwaldin johtama kommunistinen puolue TKP oli vähitellen vahvistunut, ja mieliala maassa oli Neuvostoliitolle myönteinen. Esimerkiksi sudeettisaksalaisilta takavarikoidun omaisuuden jakaminen luettiin kommunistien ansioksi. Vuoden 1946 vaaleissa TKP sai 38,7 prosenttia äänistä. Neuvostoliiton painostus oli epäsuoraa, sillä maassa ei ollut venäläisiä joukkoja.
Hallituskriisi.
Helmikuussa 1948 maan monipuoluehallitus riitaantui sisäisesti ja useimmat ei-kommunistiset ministerit erosivat siitä. Kommunistien kannattajat liikehtivät voimakkaasti järjestäen esimerkiksi tehtaisiin työläisneuvostoja, jotka pyrkivät ottamaan määräysvallan tehtaallaan. Presidentti Edvard Beneš pelkäsi sisällissotaa ja nimitti kommunistienemmistöisen hallituksen 25. helmikuuta 1948. Kommunistit eivät sen jälkeen enää luovuttaneet valtaa muille puolueille. Toukokuussa hyväksyttiin uusi kansandemokraattinen perustuslaki, jota Beneš piti laittomana. Hän erosi presidentin virasta 7. kesäkuuta 1948. Maassa kansallistettiin kaivos- ja raskasteollisuus sekä pankit ja vakuutuslaitokset. Yhteiskunnan haltuun siirtyi tällöin 60 % teollisuudesta. Sosialisointia täydennettiin vielä huhtikuussa maareformilla, perustamalla valtion vakuutuslaitos ja uudistamalla koulujärjestelmä. Ainoastaan maataloudessa säilyi pienessä määrin yksityisomistusta.
Vaikutukset Pohjoismaissa.
Tšekkoslovakian vallankaappauksen johdosta kolmen Skandinavian maan sosiaalidemokraattiset pääministerit Hans Hedtoft, Tage Erlander ja Einar Gerhardsen esittivät 18. maaliskuuta yhteisen vetoomuksen, jossa demokratian puolustaminen ja taistelu kommunismia vastaan olivat keskeisiä tunnuksia.
Tšekkoslovakian vallankaappaus heijastui Suomeenkin. Monet suomalaiset kommunistit katsoivat, että vallankaappausta pitäisi yrittää Suomessakin. Vahvat huhut väittivät, että SKP:n (SKDL:n) eduskuntaryhmän puheenjohtaja Hertta Kuusinen olisi Messuhallin puheessa 24.3. julistanut, että ”Tšekkoslovakian tie on myös meidän tiemme”. Puolustusvoimat lisäsi tiettyjen kohteiden suojaamista ja presidentti J. K. Paasikivi oikeutti pääesikunnan ryhtymään liikekannallepanon valmisteluihin. SKP:n ja Moskovan arkistoja tutkinut historioitsija Kimmo Rentola ei ole löytänyt arkistoista mitään merkittävää todistetta SKP:n kaappaushankkeesta, vaikka yksittäisiä kaappaukseen halukkaita tiedetään olleen. Rentolan mukaan puolue katsoi Suomen tilanteen olevan epäedullinen kaappaukselle ja SKP:n olleen jopa haluton muuttamaan Suomi kommunistiseksi.
Kyröskoski (maalaus)

 Kyröskoski on suomalaisen maisemamaalarin Werner Holmbergin öljyvärimaalaus kankaalle, 110×102 cm. Maalauksen aiheena on Kyröskoski Hämeenkyrössä Satakunnassa. Tämän opiskeluvuosinaan maalaamansa teoksen Holmberg maalasi vuonna 1854. Se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Tässä ruskea- ja mustasävyisessä maalauksessa valkoinen Kyröskoski laskeutuu kuohuen kalliorinnettä alas. 1800-luvun puolivälistä alkaen pohjoinen erämaa alkoi saada keskeistä merkitystä kansallisena symbolina. Kyröskoski oli Länsi-Suomen tunnetuimpia nähtävyyksiä tuohon aikaan, ja sen ajan muutkin taiteilijat kuvasivat sitä töissään.
Holmberg teki "Kyröskoski"-maalauksen opiskeluaikanaan Düsseldorfissa ilman paikan päällä tehtyjä harjoitelmia. Hän käytti apunaan P. A. Kruskopfin 1840-luvulla koskesta tekemää laveerausta ja myös Zachris Topeliuksen koskesta teokseen "Finland framställdt i teckningar" kirjoittamaa kuvausta.Nuorella taiteilija opiskelijalla oli kunnianhimoinen tarve todistaa kykynsä maalata vaikeitakin aiheita ja siksi hän valitsi tämän aiheen. Hän otti maalatessaan mallia Dûsseldorfissa suosituista Andreas Achenbachin norjalaisista ja ruotsalaisista koskikuvista. Werner Holmberg saikin aikaan dynaamisimman siihenastisista suomalaisista maisemamaalauksista. Teos oli samalla kertaa sekä erämaaromanttinen että realismiin viittaava.
Hän teki tästä aiheesta vuonna 1857 myös tussein ja vesivärein laveerauksen, jossa hän kuvasi Kyröskoskea sivulta-
Kollinjoen seisake

Kollinjoen seisake () oli Suomen rataverkkoon kuulunut pysäkki Joroisten kunnassa rataosalla .
Kollinjoki avattiin liikenteelle 1. kesäkuuta 1950. Se perustettiin ensisijaisesti junien kohtauspaikaksi, mutta siellä oli myös henkilöliikennettä. Vaatimaton asemarakennus rakennettiin vuonna 1953. Kollinjoki muutettiin miehittämättömäksi toukokuussa 1969, kun junien kohtaamiset oli järjestelty toisille asemille lastaustoiminnan päättymisen myötä. Tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 1976 ja henkilöliikenne lakkautettiin 3. kesäkuuta 1984. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 2. kesäkuuta 1985. Asemarakennus paloi tuhopoltossa heinäkuussa 1981.
Maailmankaikkeuden kiihtyvä laajeneminen

Maailmankaikkeuden kiihtyvällä laajenemisella viitataan havaintoon, että Maailmankaikkeuden laajeneminen tapahtuu kiihtyvällä vauhdilla eli skaalatekijällä on positiivinen toisen kertaluvun derivaatta. Käytännössä siis kaukaiset galaksit etääntyvät toisistaan yhä kiihtyvällä vauhdilla, ja kiihtyvyys on sitä suurempi, mitä kauempana galaksit jo ovat toisistaan.
Kiihtyvän laajenemisen havaitsivat ensimmäisten joukossa Saul Perlmutter, Brian Schmidt ja Adam Riess. He saivat havaintojensa ansiosta Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 2011.
Laajenemismallit.
Kiihtyvää laajenemista on yritetty selittää maailmankaikkeuden malleilla, joihin kuuluu jonkinlainen pimeän energian muoto. Tällä energialla olisi negatiivinen paine, ja sitä voitaisiin kuvata yksinkertaisesti kosmologisena vakiona tai tyhjiöenergiana. Pimeän energian olemassaoloa pidetään nykyisin lähes varmana.
Laajenemisen seuraukset.
Maailmankaikkeuden laajentuessa tavallisen aineen, säteilyn ja pimeän aineen tiheys siinä vähenee nopeammin kuin pimeän energian tiheys, mikä tekee kaikkeudesta lopulta pimeä energia -voittoisen. Toisin sanoen maailmankaikkeuden koon kaksinkertaistuessa pimeän energian tiheys pysyy likimain tai täysin vakiona (mikäli se on kosmologinen vakio), mutta muun aineen ja energian tiheys muuttuu kahdeksan kertaa pienemmäksi.
Nykyisten havaintojen mukaan pimeän energian energiatiheys maailmankaikkeudessa on jo nyt suurempi kuin muun aineen ja energian tiheys. Malleissa, joiden mukaan pimeä energia on kosmologinen vakio, maailmankaikkeus tulee laajentumaan eksponentiaalisesti. Lopulta kaikki paikallisen superjoukon ulkopuolella olevat galaksit ovat niin punasiirtyneitä, että niitä on lähes mahdotonta havaita.
The Last September

The Last September () on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Deborah Warnerin ohjaama ranskalais-brittiläis-irlantilainen romanttinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Maggie Smith, Michael Gambon, Keeley Hawes, David Tennant, Lambert Wilson, Jane Birkin ja Fiona Shaw. "The Last September" perustuu Elizabeth Bowenin samannimiseen romaaniin vuodelta 1929.
"The Last September" kuvattiin Irlannissa. Elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 16. toukokuuta vuonna 1999. Teatterilevitykseen elokuva pääsi Ranskassa 23. elokuuta vuonna 2000. Kanadassa elokuvaa esitettiin Montrealin elokuvajulilla 27. elokuuta 1999 ja Toronton elokuvajuhlilla 17. syyskuuta 1999. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa New Yorkissa 21. huhtikuuta vuonna 2000 ja teatterilevitykseen elokuva pääsi 28. huhtikuuta. Irlannissa ja Isossa-Britanniassa elokuva julkaistiin 5. toukokuuta 2000.
Elokuva oli ehdolla Kultaiseen sammakkoon parhaasta kuvauksesta (Sławomir Idziak) Camerimagen elokuvajuhlilla vuonna 1999. Lionsgate julkaisi "The Last Septemberin" DVD:lle 12. syyskuuta 2000.
Rauan Isalijev

Rauan Orynbasaruly Isalijev (; s. 13. toukokuuta 1988) on kazakstanilainen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Novosibirskin Sibselmašia. Hän lukeutuu myös Kazakstanin maajoukkueen tärkeimpiin pelaajiin.
Isalijevin kasvattajaseura on Uralskin Akžaiyk, missä hän on pelasi vuoteen 2008. Sen jälkeen hän on ollut kakis kautta niin Arkangelin Vodnikissa kuin Nižni Novgorodin Startin sekä kaudesta 2012 lähtien Novosibirskin Sibselmašissa 
Kazakstanin maajoukkueessa Isalijev debytoi kaudella 2006-07. Hän on saavuttanut kolmesti maailmanmestaruuspronssia. 
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Uolevi Poppius

Uolevi Poppius (25. maaliskuuta 1896 Helsinki – 10. syyskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka teki uransa tykistön aselajissa ja toimi puolustusvoimien kaasusuojelun kehittäjänä 1920-luvun lopusta lähtien. Sotavuosina hän toimi päämajan kaasusuojelukomentajana. Myöhemmin 1947–1956 hän toimi myös tykistön tarkastajana.
Poppius kävi tykistöupseerikurssin vuonna 1918 sekä teknillisen korkeakoulun ja sotakorkeakoulun sotateknilliset opinnot 1923–1927 ja nimitettiin 1928 ye-upseeriksi. Samaan aikaan hän toimi KTR 1:ssä nuorempana upseerina ja patterin päällikkönä. Myöhemmin hän toimi yleisesikunnassa toimistoupseerina ja -päällikkönä kaasusuojelu- ja väestönsuojelutehtävissä. Sotavuosien päämajan kaasusuojelukomentajuuden jälkeen vuodet 1945–1947 Poppius oli pääesikunnan sotatalouspäällikkö. Hänen toimikautensa tykistön tarkastajana 16.2.1947–25.3.1956 oli toistaiseksi pisin jakso tykistökenraali Vilho Nenosen jälkeen. 
Ylennykset: Vänrikki 1918, luutnantti 1920, kapteeni 1923, majuri 1927, everstiluutnantti 1930, eversti 1939, kenraalimajuri 1946, kenraaliluutnantti 1951.
Poppius oli mukana myös järjestötoiminnassa. Hän oli Nykyaikaisen 5-ottelun Liiton puheenjohtaja vuodesta 1949 ja Sotatieteellisen Seuran puheenjohtaja vuodesta 1955. Hänelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1958.
Hänen vanhempansa olivat näyttelijä Olga Poppius ja Tullihallituksen pääjohtaja Wille Poppius.
Reikäsaha

Reikäsaha on saha, jolla voi tehdä reikiä porakoneen avustamana. Sovellettuja materiaaleja ovat esimerkiksi puu ja muovi. Sahaa on olemassa ainakin kolmena eri versiona: 
Työkalun käyttökohteina ovat tapaukset, joissa poran tai pistosahan käyttäminen ei olisi käytännöllistä.
Sähkömiehet voivat reikäsahalla sahata reiät uppoasennettaville kytkimille ja pistorasioille.
Freedomland

Freedomland ("Freedomland") on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Joe Rothin ohjaama elokuva, jonka pääosia esittävät Samuel L. Jackson ja Julianne Moore. Rasismiaiheisen elokuvan käsikirjoituksen teki Richard Price samannimisen romaaninsa pohjalta.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskulan mielestä "Freedomland" yrittää osoittaa, miten helposti poliisin tutkimukset räjähdysherkissä kortteleissa saattavat johtaa rotumellakoihin. Hänestä ohjaaja Joe Roth ei kuitenkaan osaa tuoda esiin tarinan yhteiskunnallisia aspekteja, vaan ohjaa tarinasta ohutta kidnappausjännäriä.
Mirva Pynnönen

Mirva Pynnönen (o.s. Hämäläinen, s. 30. elokuuta 1962) on suomalainen kävelijä, Suomen mestari ja arvokisaedustaja. Hänen aktiiviuransa sijoittui 1980- ja 1990-luvuille, jolloin hän edusti seuratasolla Lahden Urheilijoita, Esbo Idrottsföreningia ja Konneveden Urheilijoita. Pynnönen on vastannut itse omasta valmennuksestaan lukuun ottamatta vuotta 1987, jolloin hän harjoitteli vuoden Juha Väätäisen opeissa. 
Pynnönen voitti ulkoradoilla yhden Suomen mestaruuden ja hallissa kaksi. Hän saavutti vuosina 1985–1997 yhteensä 14 SM-mitalia, joista neljä hallissa. Pynnönen edusti Suomea EM-kisoissa vuosina 1986 ja 1990, MM-kisoissa 1987 ja sisäratojen MM-kisoissa 1987, joissa hän saavutti parhaan arvokisasijoituksensa ollen seitsemäs. Ulkoratojen arvokilpailuista Pynnösen paras saavutus oli vuoden 1986 EM-kisojen kymmenes sija.
Saavutukset.
Universiadit, 5000 m kävely
1987 - 5.sija
PM -kävelyt 10 000 m 
1985 - 2.sija
Parittelun jälkeen peto on uupunut

Parittelun jälkeen peto on uupunut tai televisioesityksessä "Intohimon hinta" ("Post coïtum animal triste") on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Brigitte Roüanin ohjaama elokuva uskottomasta aviovaimosta. Ohjaaja esittää myös elokuvan pääosaa.
Näyttelijät.
Lähde: 
Arvioita.
Tuuve Aron mukaan "Post Coitum, Animal Triste" on pieni mutta erikoislaatuinen elokuvaelämys jo siksi, että keski-ikäisen naisen halua on harvoin käsitelty elokuvassa näin avoimella intensiteetillä. Käsikirjoitus kuitenkin välillä laahaa ja etsii suuntaansa.