tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Máni

Máni () on niemimaa Peloponnesoksen etelärannikolla Kreikassa. Se on Peloponnesoksen etelärannikon kolmesta niemimaasta keskimmäinen ja eteläisin.
Maantiede.
Eteläisellä Peloponnesoksen niemimaalla sijaitseva Máni on karu jatke Taÿ́getos-vuorijonolle. Lännessä niemimaa rajautuu Välimereen kuuluvaan Messenianlahteen, jonka toisella puolella on Messenian niemimaa, ja idässä puolestaan Lakonianlahteen, jonka toisella puolella on Maléan niemimaa. Máni ulottu näistä kolmesta niemimaasta eteläisimmäksi, ja sen eteläisin kärki Taínaron eli Matapáksen (Matapanin) niemi on koko Manner-Kreikan eteläisin piste. Pituutta Mánin niemimaalla on 45 kilometriä.
Tavallisesti Máni jaetaan kahteen osaan, Lakonian Mániin eli sisempään Mániin sekä Messenian Mániin eli ulompaan Mániin. Messenian Máni käsittää alueen rannikon ja Taÿ́getos-vuoriston välissä Kalamátan kaupungista Oítylon kylään saakka. Loput niemimaasta eli Oítylosta etelään kuuluu Lakonian Mániin. Hallinnollisesti niemimaan alue kuuluu Peloponnesoksen alueseen ja tarkemmin länsiosaltaan Messenian alueyksikön Dytikí Mánin (”Läntinen Máni”) kuntaan sekä itäosaltaan Lakonian alueyksikön Anatolikí Mánin (”Itäinen Máni”) kuntaan.
Mánin perinteinen keskus on 888 asukkaan (vuonna 2011) Areópoli. Niemimaan suurin asutus on sen koillisosassa sijaitseva Gýtheion kaupunki. Diróksen tippukiviluolat sijaitsevat 11 kilometrin päässä Areópolista etelään.
Historia, väestö ja kulttuuri.
Niemimaan asukkaat, mánilaiset (), katsovat polveutuvansa suoraan antiikin spartalaisista. Nimitys ”mánilaiset” tulee kreikan kielen sanasta "manía" (μανία). Kerrotaan, että Spartan alettua heikkenemään Lykurgoksen säätämille laeille uskolliset asukkaat katsoivat paremmaksi muuttaa vuorille kuin ryhtyä palvelemaan vieraita hallitsijoita. Mánilaisiin liittyi myöhemmin lisää väkeä, jotka olivat lähteneet pakoon miehittäjiä. Mánilaisten mukaan he ovat ainoita kreikkalaisia, jotka eivät ole koskaan alistuneet vieraan vallan alaisuuteen, eivätkä myöskään osmanit onnistuneet kukistamaan heitä. Kreikan vapaussota sai alkunsa Mánilta ja Areópolista vuonna 1821, ja mánilaiset osallistuivat siihen innokkaasti. Vapaussodasta seurasi lopulta Kreikan itsenäistyminen. Siihen saakka mánilaiset olivat eläneet heimopäälliköiden johtamissa heimoissa.
Niemimaalla on vain vähän hedelmällistä viljelysmaata, mikä on aiheuttanut riitoja väestön keskuudessa. Esimerkiksi verikostoa on esiintynyt. Mánilaiset ovat rakentaneet korkeita tornitaloja turvapaikoikseen. Mánin niemimaata onkin aikaisemmin kutsuttu nimellä ”Máïna Polýpyrgos” eli ”monitorninen Máïna”. Torneistaan tunnetaan erityisesti Vátheian kylä, joka sijaitsee lähes niemimaan eteläkärjessä.
Melankolia I

Melankolia I on saksalaisen Albrecht Dürerin vuonna 1514 tekemä kuparikaiverrustyö. Se sisältää monia allegorisia viittauksia masennukseen ja melankoliaan.
Selvimpiä ovat:
Tamara Ecclestone

Tamara Ecclestone (s. 28. kesäkuuta 1984 Milano, Italia) on brittiläinen malli, televisiopersoona ja seurapiirihenkilö.
Varhainen elämä.
Tamara Ecclestone syntyi Milanossa. Hän on kroatialaisen Armani-mallin Slavica Ecclestonen ja englantilaisen Formula 1 -sarjan päähallinnoitsijan Bernie Ecclestonen tytär. Hänellä on vanhempi sisarpuoli Deborah isänsä aiemmasta avioliitosta ja nuorempi sisar Petra Ecclestone.
Ecclestone kävi koulunsa yksityisessä Francis Holland School -tyttökoulussa Lontoossa ja opiskeli myöhemmin London School of Economicsissa ja University College Londonissa suorittamatta jälkimmäisissä kuitenkaan kokonaisia tutkintoja.
Ura.
Vuonna 2006 Ecclestone debytoi televisiossa juontamalla Redbull Air Racen maailmanmestaruuskisat. Tämän jälkeen hän on esiintynyt lukuisia kertoja eri kanavilla; esimerkiksi formulakaudella 2009 Ecclestone toimi juontajana Italian Sky Sportsilla. Vuonna 2011 Sub-kanava esitti tositelevisiosarjaa "Tamara Ecclestone - formulakuninkaan megatytär".
Ecclestone on tehnyt hyväntekeväisyystyötä muun muassa lahjoittamalla rahaa Great Ormond Streetin sairaalalle ja poseeraamalla PETAn turkisten vastaisissa mainosjulisteissa.
Yksityiselämä.
Vuonna 2002 Ecclestonen poikaystävä oli kiinteistövälittäjä Jonathan Keterman, joka myöhemmin nimellä Derek Rose, tuomittiin Ecclestonen kiristämisestä vuonna 2013. Vuoteen 2006 asti Ecclestone seurusteli personal trainer Patrick Toplissin kanssa. Vuosina 2007–2008 Ecclestone oli kihloissa liikemies Gavin Dein kanssa. Vuosina 2010–2012 hän seurusteli liikemies Omar Khyamin kanssa. 
Vuonna 2013 hän meni naimisiin liikemies Jay Rutlandin kanssa ja heillä on 2014 syntynyt tytär.
Liidia Tuulse

Liidia Tuulse (o.s. Haas, 18. maaliskuuta 1912 Hummuli vald, Soe, Viro – 17. maaliskuuta 2012 Sköndal, Ruotsi) oli virolainen runoilija.
Tuulse opiskeli 1929–1934 opiskeli Tarton yliopistossa filosofiaa, germaanista filologiaa ja taidehistoriaa. Hän jatkoi opintoja Tukholman ja Königsbergin yliopistoissa. Filosofian maisterin arvon hän sai 1938.
Vuonna 1944 Tuulse pakeni neuvostovaltaa perheensä kanssa Ruotsiin.
Ruotsissa kirjoittamissaan teoksissaan Tuulse kuvaa muun muassa nuoruuttaan Valgan kaupungissa. Sen sijaan aikaisemmat, opiskeluaikojen tekstit käsittelivät Länsi-Eurooppaa, sillä vuonna 1937 hän lähti yhdessä miehensä Armin Tuulsen kanssa pitkälle tutkimusmatkalle eurooppalaisiin taidekeskuksiin: hän vieraili Alankomaissa, Italiassa ja Saksassa. Matkalta Liidia Tuulse lähetti matkakirjeitä virolaisiin lehtiin. 
Ruotsissa asuessaan Liidia Tuulse käänsi viroksi saksalaista ja ruotsalaista runoutta. Tuulsen kääntämien kirjoittajien luettelo on pitkä: Magda Bergquist von Mirbach, Karin Boye, Erik Lindegren, Anders Österling, Mare Kandre, Edith Södergran, Gunnar Ekelöf, Erik Axel Karlfeldt, Bo Bergman, Gottfried Benn, Hermann Hesse. Osa käännetyistä runoista julkaistiin 1960-luvulla ruotsinvirolaisissa lehdissä, osa tuli julkisuuteen Viron radion runo-ohjelmissa 1990-luvulla.
Arvid Knöppel

Johan Arvid Konstantin Knöppel (7. maaliskuuta 1867 Tukholma, Ruotsi – 8. maaliskuuta 1925 Bad Nauheim, Saksa) oli ruotsalainen ampuja. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa sadan metrin hirviammunnan kertalaukausten joukkuekilpailussa.
Pyyfasaanit

Pyyfasaanit ("Galloperdix") on aitokanojen heimoon kuuluva kanalintusuku. Pyyfasaanien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan kolme lajia. Suvun lajit elävät pääasiassa Intiassa ja sen lähiseuduilla.
Henri Bonnefoy

Henri Edmond Bonnefoy (17. lokakuuta 1887 Le Tremblois, Ranska – 9. elokuuta 1914 Cernay, Ranska) oli ranskalainen ampuja. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli mukana joukkueessa saamassa pronssia 50 ja 100 jaardin pienoiskiväärin makuukilpailussa.
Bonnefoy kuoli ensimmäisessä maailmansodassa ollessaan 26-vuotias.
Saara Laaksonen

Saara Katariina Laaksonen (s. 7. helmikuuta 1982 Paimio) on suomalainen urheilija. Hän on kilpaillut SM-tasolla crossfitissä, seiväshypyssä, nyrkkeilyssä ja painonnostossa.
Yleisurheilussa Laaksonen edusti Turun Urheiluliittoa (vuoteen 2003), HKV:tä (2004–2006), Kauhajoen Karhua (2007–2010) ja vuodesta 2011 lähtien uudelleen Turun Urheiluliittoa. Hänen äitinsä Sirkka Laaksonen valmensi häntä vuoteen 2002 saakka, jonka jälkeen valmennusvastuun otti Jari Holttinen. Aikuisten SM-tasolla Laaksonen saavutti ulkoradoilta yhden kullan ja kaksi pronssia sekä sisäradoilta yhden kullan ja yhden hopean. Aikuisten Suomi–Ruotsi-maaotteluun hän osallistui vuosina 2001, 2004 ja 2007. Ulkorataennätyksensä 400 cm hän hyppäsi Vaasassa 2004 ja halliennätyksensä 405 Kuortaneella 2003. 
Seiväshyppyuransa jälkeen Laaksonen on kilpaillut crossfitissä, nyrkkeilyssä ja painonnostossa saavuttaen SM-mitaleita näistä jokaisessa lajissa.
Puttgarden

Puttgarden on noin 500 asukkaan taajama Itämeren rannalla Schleswig-Holsteinin osavaltiossa Pohjois-Saksassa. Se sijaitsee Fehmarnin saaren pohjoisosassa ja on yksi Fehmarnin kaupunginosista. Puttgarden tunnetaan eritoten autolauttasatamastaan (Fährhafen Puttgarden), joka on osa Vogelfluglinie-nimistä reittiä.
Historia.
Puttgarden oli jo 1000-luvulla merkittävä liikennekeskus Pohjois-Saksan ja Skandinavian välillä. Skandinaavien pyhiinvaellusreitti kulki Fehrmarninsalmen yli Puttgardenin kautta Cismarin luostariin ja edelleen Lyypekkiin. Puttgardeniin perustettiin Fehmarnin saaren varhaisin kristillinen rakennus "Peter-Pauls-Kapelle". Se mainitaan aikakirjoissa ensi kerran vuonna 1198. Ruotsalaisjoukot tuhosivat kappelin 1644. Nykyisin kappelia muistetaan nimityksin "Kapellenkuhl" ja "Landwiese". Puttgardenin junalauttasatama otettiin käyttöön samaan aikaan Fehmarnsundin sillan kanssa vuonna 1963. Satama sijaitsee noin kilometrin päässä Puttgardenin taajamasta.
Nimi Puttgarden tarkoittaa luultavasti "Unter der Burg"; taustalla ovat muinaiskirkkoslaavin sanat "pod" ("unter", alla) ja "gard" ("Burg", linna).
Rakennelmia.
Puttgardenin maamerkki on 115 metriä korkea Deutsche Telekom AG:n linkkitorni. Alkuvuodesta 2011 on suunnitteilla ollut 17,6-kilometrinen merenalainen tunneli, joka yhdistäisi Puttgardenin Fehrmarninsalmen yli tanskalaiseen Rødbyn kylään. Alun perin yhteydeksi kaavailtiin 19-kilometristä siltaa, joka oli määrä rakentaa vuosina 2011–2018.
Vompelit

Vompelit ("The Wombles") on englantilaisen Elisabeth Beresfordin kirjoittama viisiosainen lastenkirjasarja. Kotimaassaan sarja tunnetaan parhaiten BBC:n vuodesta 1973 eteenpäin tuottamasta samannimisestä nukkeanimaatiosarjasta.
Sarja kertoo vompeleista, pörröisistä ja teräväkuonoisista olennoista, jotka elävät maan alla keräten ihmisten poisheittämiä tavaroita ja kierrättäen ne omaan käyttöönsä. Sarjan mukaan vompeleita elää maailman jokaisessa maassa, mutta se keskittyy kertomaan Lontoon Wimbledonissa elävästä vompelisuvusta.
Beresford keksi sanan "womble", kun hän oli eräänä jouluna kävelyllä Wimbledonin yhteismaalla lastensa kanssa, ja yksi hänen lapsistaan kutsui paikkaa nimellä "Wombledonin yhteismaa".
Kirjat.
Kahta viimeistä romaania ei ole suomennettu, ja ne ovat Englannissakin kolmea ensimmäistä huonommin tunnettuja.
Neljä kirjoista kuvitti Margaret Gordon, "Vompelit työn touhussa" Barry Leith. Alkuperäisissä painoksissa vompelit kuvattiin 4-5 jalan (noin puolentoista metrin) pituisiksi, ja kuvissa he muistuttivat ulkonäöltään nallekarhuja. BBC:n TV-sarjassa heidät kuvattiin kuitenkin noin polvenkorkuisina ja teräväkuonoisina, ja kirjojen uudemmissa painoksissa kuvitus muutettiin tämän mukaiseksi.
Kulttuurillinen merkitys.
Vompelit ovat brittiläinen kulttuuri-ikoni samalla tavalla kuin Muumit Suomessa, ja TV-sarja pysyi suosittuna 80-luvulle asti. Puhekielessä hyvää tarkoittavaan mutta hajamieliseen ja tehottomaan ihmiseen saatetaan Englannissa toisinaan viitata "vompelina".
Useita wimbledonilaisia urheiluseuroja kutsutaan lempinimellä "The Wombles", ja jalkapalloseurat Wimbledon FC ja AFC Wimbledon ovat käyttäneet maskottinaan vompelihahmoja.
Sarjan suosioon vaikutti sen kierrätysteema, joka tuli suosituksi 70-luvulla vihreän liikkeen ja luonnonsuojelun popularisoitumisen myötä.
Rovaniemen Lappi

Rovaniemen Lappi (lyhenne RoLa) on vuonna 1932 perustettu urheiluseura. Alkuperäiseltä nimeltään seura oli Työväen Voimistelu- &amp; urheiluseura Lappi ry. Seura on kuitenkin ihmisten keskuudessa tunnettu koko historiansa ajan paremmin nimellä Rovaniemen Lappi ja tämän vuoksi yleisessä käytössä ollut nimi vakiintui käyttöön myös virallisissa yhteyksissä.
Rovaniemen Lapin alkuperäiseen lajivalikoimaan kuuluivat voimistelu, hiihto, paini ja yleisurheilu. Seura tunnetaan vahvana yleisseurana, jonka riveissä on koko sen historian aikana urheiltu 22 eri lajissa ja mitaleita seura on saavuttanut SM-tasolla kahdeksassa eri lajissa.
Nykyisin seuraan kuuluu neljä jaostoa; suunnistus, yleisurheilu, hiihto ja veteraaniurheilu. Seura on keskittynyt vahvistamaan omaa junioritoimintaansa, mutta myös veteraanit ovat tuoneet seuralle mitaleita yleisurheilusta ja hiihdosta aina MM-kisoja myöten. Menestyneimpiä Lapin yleisurheilijoita ovat kestävyysjuoksijat Johanna Peiponen ja Minna-Maria Kangas.
Jalkapallossa seuran miesten edustusjoukkue pelasi parhaimmillaan II divisioonaa kausina 1988 ja 1992. Kaudeksi 1993 seura yhdisti jalkapallotoimintansa Rovaniemen Reippaan kanssa, mistä muodostui edelleen toimiva FC Santa Claus.
Susquehanna

Susquehanna on joki Yhdysvaltain koillisosassa. Se on 747 kilometriä pitkä ja Yhdysvaltain itärannikon joista kolmanneksi pisin Atlanttiin laskeva. Susquehannan valuma-alue on Yhdysvaltain kuudenneksitoista suurin Se virtaa New Yorkin, Pennsylvanian ja Marylandin osavaltioiden läpi. Muun muassa Pennsylvanian pääkaupunki Harrisburg sijaitsee joen varrella. Se muodostuu kahdesta haarasta, joista päähaarana pidetty pohjoishaara alkaa New Yorkin puolelta. Lyhyempi Pennsylvaniasta alkava länsihaara liittyy jokeen lähellä Northumberlandia Pennsylvanian keskiosassa.
Susquehannan valuma-alue on 71 000 neliökilometriä ja käsittää melkein puolet Pennsylvaniasta ja osia Appalakkien vuoriston Alleghenyn laakiosta, jossa se kulkee mutkitellen uurtamassaan laaksossa. Joki laskee Chesapeakenlahden pohjoisosaan ja vastaa puolta lahden makean veden virtaamasta. Chesapeakenlahti on Susquehannan ria.
Triple Nine Society

Triple Nine Society (lyhenne TNS) on vuonna 1978 perustettu yhdistys, jonka jäsenet ovat saavuttaneet yhdessä tai useammassa aikuisille tarkoitetussa standardoidussa älykkyystestissä suuremman älykkyysosamäärän kuin 99,9 % väestöstä. Yleensä tämä tarkoittaa, että äo:n on oltava vähintään 146 olettaen, että keskihajonta on 15 ja keskiarvo 100. 
Tämä vertautuu Mensa International –järjestöön, joka on TNS:ää tunnetumpi ja jäsenmäärältään suurempi järjestö korkean älykkyysosamäärän omaaville ihmisille. Mensa hyväksyy hakijat, joiden älykkyyden taso on parempi kuin 98 % väestöstä, joka tarkoittaa nykyisin samaa kuin vähintään 132 pistettä esimerkiksi Cattellin testissä, jossa keskihajonta on 16. 
Kesäkuussa 2010 TNS raportoi noin 980 jäsentä, jotka asuvat lähes 30 maassa (myös Suomessa), joskin useimmat jäsenet ovat Yhdysvalloista.
TNS julkaisee Vidya –nimistä lehteä, joka sisältää eri aiheisiin perehtyneiden jäsenten kirjoittamia artikkeleita. Yhdistyksen jäsenet viestivät toistensa kanssa sähköpostilla, viikoittaisella IRC-yhteydellä sekä erilaisissa tapahtumissa. Eurooppalaiset jäsenet ovat perustaneet XING-neuvotteluohjelmistoa käyttävän ryhmän. 
Triple Nine Society perustuu demokratian periaatteisiin. TNS toteaa, että ryhmä kannustaa jäsentensä näkemysten vapaata ilmaisua. Seuraavassa Triple Nine Societyn perustusasiakirjan johdantokappale:
"Triple Nine Society sitoutuu ystävyyteen, viestintään, älykkyyden etsinnän seikkailuun ja yksilön mahdollisuuksien parempaan toteutumiseen. Se ei salli kenenkään määrätä toisen ajattelua, eikä suosittele mitään ajattelumallia jäsenilleen. Se pyrkii välttämään ainutlaatuisuuteen perustuvaa eristäytyneisyyttä. Yhdistyksen johtoajatus on tasa-arvoinen ja toverillinen pikemmin kuin ylemmyyteen perustuva. Yhdistys on uudistumiselle ja kehittymiselle avoin ." 
- Triple Nine Society" 
(Englanniksi:
"The Triple Nine Society is committed to friendship, communication, the adventure of intellectual exploration, and a greater realization of individual potentials. It neither sanctions the imposition of one person's philosophy on another nor subscribes to any particular philosophy for its members. It will strive to avoid the insularity of mere exclusiveness. The guiding principle of the Society is democratic and collegial rather than hierarchical. The Society will remain open to innovation and evolution.
— Triple Nine Society")
Klintsy

Klintsy () on Venäjän länsirajalla sijaitsevan Brjanskin alueen toiseksi suurin kaupunki. Se sijaitsee linnuntietä 152 kilometriä alueen pääkaupungista Brjanskista länsilounaaseen ja 43 kilometriä Valko-Venäjän Homelin alueelta itään.
Kaupunki on alueellisesti merkittävän Klintsyn kaupunkipiirin keskus, jossa asui vuonna 2010 kaikkiaan 70 350 henkeä. Heistä 7 840 oli maaseutuasukkaita ja itse kaupungissa asui 62 510 henkeä. Klintsy toimii myös ympäröivän Klintsyn piirin (20 503 as.) keskuksena.
Kaupungin perustamisvuotena pidetään vuotta 1707. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu kotiseutumuseo.
Klintsy sijaitsee Brjanskista länsilounaaseen kohti Homelia vievän Venäjän rautateiden päärataverkkoon kuuluvan radan varrella (Klintsyn asema). Maanteistä keskeisimpiin kuuluu 8 kilometriä kaupungin eteläpuolitse kulkeva valtatie M13 (Brjansk–Valko-Venäjän Homel).
Klintsy sijaitsee alueella, jonka länsipuolelle kulkeutui vuoden 1986 Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden seurauksena merkittäviä määriä cesium-137 -laskeumaa. Klintsyn kaupunki säästyi pahemmimmilta saasteilta, mutta jo ympäröivän Klintsyn piirin länsiosissa on alueita, joissa maankäyttöä on rajoitettu laskeuman takia.
Asukasluvun kehitys.
Klintsyn kaupunkipiirin (gorsovet tai gorodskoi okrug) asukasluku on kehittynyt vuosien 1959-2010 väestönlaskentojen mukaan seuraavasti:
Universidade Federal de Minas Gerais

Minas Gerais yliopistot (port. "Universidade Federal de Minas Gerais"; UFMG-MG) on yliopisto Minas Geraisn kaupungissa, Brasiliassa. Se on yksi kolmesta Minas Gerais kaupungin rahoittamasta julkisesta yliopistosta.
Shanghain Jiao Tong -yliopiston julkaiseman listan mukaan, UFMG on vuonna 2015 maailman parhaiden yliopistojen listalla 401-500 parhaan ryhmässä, eli sijoittuu Brasilian yliopistoista kuuden parhaan joukkoon.
Olu Dara

Olu Dara (s. 12. tammikuuta 1941) on yhdysvaltalainen jazzmuusikko.
Dara on julkaissut muun muassa sooloalbumit "" ja "Neighborhoods".
Dara on myös hip hop -muusikko Nasin isä. Hän on vieraillut poikansa "Street's Disciple" -tupla-albumilla olevissa kappaleissa "Street's Disciple" ja "Bridging the Gap" ja esikoisalbumilla "Illmatic" kappaleessa "Life's a Bitch".
Anna Liisa (vuoden 1945 elokuva)

Anna Liisa on Orvo Saarikiven ja Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1945. Elokuva perustuu Minna Canthin näytelmään "Anna Liisa" (1895), josta Särkkä muokkasi käsikirjoituksen.
Siiri Angerkoski palkittiin roolisuorituksestaan vuoden 1945 parhaan naissivuosan Jussi-palkinnolla.
Canthin syntymän satavuotisjuhlan kunniaksi suunniteltua elokuvaa on moitittu teatterimaisuudesta.
Uppslagsverket Finland

Uppslagsverket Finland on ruotsinkielinen tietosanakirja, jonka pääpainopiste on Suomi ja erityisesti suomenruotsalaisuus. Painetun laitoksen viimeinen osa julkaistiin vuonna 2007.
Tietosanakirjaa julkaisi "Föreningen finlandssvenska uppslagsverk". Aloite sen julkaisemiseksi tehtiin 1969. Ensimmäinen laitos ilmestyi kolmiosaisena vuosina 1982–1985, ja siinä oli noin 9 000 hakusana-artikkelia.
Toisen painetun laitoksen julkaisija oli Schildts, ja se ilmestyi viisiosaisena 2003–2007, artikkeleita runsaat 12 000. Laitoksen myynti oli yleismaailmalliseen tapaan hidasta.
Tietosanakirja siirtyi 2009 verkkoon, ja sen käyttö on maksutonta. Verkkoversion kustantaja on Svenska folkskolans vänner.
Painettujen laitosten päätoimittaja oli Henrik Ekberg. Verkkoversion päätoimittaja oli vuodesta 2009 syksyyn 2010 Sigbritt Backman ja hänen jälkeensä Johan Lindberg.
Svenska folkskolans vänner

Svenska folkskolans vänner rf (lyh. "SFV") on suomenruotsalainen yhdistys, joka on perustettu 1882 edistämään suomenruotsalaisten koulutusta ja sivistystä.
Historia.
Yhdistyksen perusti Vilhelm Grefberg. Kun Suomeen oli tullut oppivelvollisuus vuonna 1921, yhdistyksen tehtävänä on ollut tukea yksityisiä ruotsinkielisiä kansakouluja ja lasten päiväkoteja seuduilla, joilla ruotsin kieli on vähemmistöasemassa. Nykyisin yhdistys ylläpitää myös ruotsinkielisiä kansankorkeakouluja ja ammattikoulutusta Axxell Utbildning Ab:n puitteissa. Yhdistys omisti kustantamo Schildts förlagin, ja sillä on huomattava omaisuus. Yhdistys innostaa ja tukee myös yksityishenkilöitä palkinnoilla ja stipendeillä. 
Toiminta.
Tukiyhdistyksellä "Understödsföreningen för Svenska folkskolans vänner rf:llä" on noin 7 000 henkilöjäsentä. Emoyhdistyksen "Svenska folkskolans vänner rf:n" jäseneksi kutsuu sen hallitus, jäseniä on noin 400..
Yhdistys on julkaissut vuosittain vuodesta 1886 vuosikirjaa "SFV-kalendern". Vuodesta 2015 neljästi vuodessa ilmestyvän jäsenlehden nimi on "SFV-magasinet". Svenska folkskolans vänner on julkaissut vuodesta 2009 alkaen verkossa ollutta hakuteosta "Uppslagsverket Finland", joka on lukijoiden käytössä maksutta. Vuosina 1922–2015 yhdistys julkaisi jäsenlehteä "Svenskbygden". 
Omistuksia.
Yhdistys on Veritas Eläkevakuutuksen seitsemänneksi suurin osakkeenomistaja 7,32 prosentin osuudella
Jaetut avustukset.
Yhdistys jakoi vuonna 2023 noin 2,2 miljoonaa euroa avustuksina, palkintoina ja stipendeinä.
Porgy and Bess (Miles Davisin albumi)

Porgy and Bess on yhdysvaltalaisen jazz-trumpetisti Miles Davisin studioalbumi vuodelta 1958. Se sisältää George Gershwinin blues- ja jazz-vaikutteisen oopperan soitinmusiikkina. Teoksen on sovittanut ja orkesteria johtaa Gil Evans.
Levy-yhtiö on Columbia Records ja albumin luettelotunnus on PC 8085.
Kansitekstin "Gershwin and the Sounds of Jazz" on laatinut Charles Edward Smith. Hän on muun muassa osallistunut kirjojen "Jazzmen" (Harcourt, Brace) ja "The Jazz Makers" (Rinehart) tekoon. Artikkelissaan Smith lainaa Bill Russoa teoksessa "The New Yearbook of Jazz Horizon" ja Nat Hentoffin tekemää Miles Davisin haastattelua "The Jazz Review"'n joulukuun numerossa vuonna 1958 sekä Gershwinin artikkelia "Relation of Jazz to American Music", joka on Henry Cowellin toimittamassa kirjassa "American Composers on American Music" (Palo Alto, 1933).
Valokuvan albumin kanteen on ottanut Roy de Carava.
Kokoonpano ja äänitys.
Miles Davis – trumpetti ja flyygelitorvi.
Äänitetty 22. heinäkuuta 1958: "My Man's Gone Now", "Gone", Gone, Gone, Gone”.
Äänitetty 29. heinäkuuta 1958: "Here Come de Honey Man",
"Bess, You Is My Woman Now", "It Ain't Necessarily So",
"Fishermen, Strawberry and Devil Crab". Rummuissa on Jimmy Cobb Philly Joe Jonesin tilalla.
Aänitetty 4. elokuuta 1958: "Prayer (Oh Doctor Jesus)", "Where's My Bess", "The Buzzard Song". Huilua soittaa Jerome Richardson Phil Bodnerin tilalla.
Äänitetty 18. elokuuta 1958: "Summertime", "There's a Boat That's Leaving Soon For New York", "I Loves You, Porgy".
Uudelleenjulkaisut.
Vuonna 2007 Sony BMG Music Entertainment on julkaissut albumin sarjassa "Original Album Classics" 5xCD (Columbia 88697160382CD4). Albumin nimenä on "Porgy &amp; Bess". Albumille on lisätty kappaleet "I Loves You, Porgy" (kesto 4:17) ja "Gone (otto 4)" (3:40). Muutamille kappaleille on annettu vaihtoehtoiset nimet: "Oh Bess, Oh Where's My Bess?", "Prayer" sekä "I Wants to Stay Here (aka I Loves You Porgy)".
Arviot.
Ilkka Laine on arvioinut albumia MUSA-lehdessä olleen artikkelisarjansa yhteydessä. Hänen mukaansa levy ei ole yhtä onnistunut kuin Miles Davisin ja Gil Evansin yhteistyönä noihin aikoihin syntyneet kaksi muuta albumia "Miles Ahead" ja "Sketches of Spain". Onnistuneimpana kappaleena hän pitää "Summertimea".
Säkylän Urheilijat

Säkylän Urheilijat on Säkylässä vuonna 1944 perustettu urheiluseura. Se on alusta alkaen tarkoitettu yleisseuraksi ja sen alkuperäiseen lajivalikoimaan kuuluivat yleisurheilu, pesäpallo, hiihto ja voimistelu. Vuosien saatossa lajivalikoima on monipuolistunut ja mukaan lajeista on alkuperäisten lisäksi tullut jääkiekko, lentopallo, ampumahiihto (yhdessä hiihdon kanssa saman jaoston alla), tennis/sulkapallo sekä erilaiset lasten liikuntakerhot. Voimistelu on alkuperäisistä lajeista saanut jäädä ja tilalle ovat tulleet voimailulajit. Säkylän Urheilijoilla on jäseniä noin 700. Säkylän Urheilijoihin kuuluu esimerkiksi moukarinheittomestaruuksistaan tunnettu Sanni Saarinen.
Aiheesta muualla.
Seuran kotisivut
Katja Salivaara

Katja Salivaara (s. 12. elokuuta 1980 Mikkeli) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti koko uransa ajan Mikkelin Kilpa-Veikkoja ja häntä valmensivat uransa aikana Katja ja Kari Kuusela, Heikki Lehti, Miska Viiri ja Petteri Jouste. 
Salivaara on saavuttanut aikuisten SM-kilpailuissa useita mitaleja: 100 metrin juoksussa kolme pronssia, 200 metrin juoksussa kaksi pronssia, 4 × 100 metrin viestijuoksussa kaksi kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin sekä 4 × 400 metrin viestijuoksussa yhden kullan ja kaksi hopeaa. Sisäratojen SM-mitaleja hänellä on aikuisten sarjassa 60 metrin juoksusta yksi pronssi, 200 metrin juoksusta kaksi hopeaa ja yksi pronssi, 60 metrin aitajuoksusta yksi pronssi sekä 4 × 200 metrin viestijuoksusta yksi kulta ja yksi pronssi. Maaotteluissa hän on ollut mukana useita kertoja vuodesta 1997 lähtien niin aikuisten kuin myös eri ikäkausimaajoukkueiden edustajana. Hänen ennätyksensä 100 metrin juoksussa on 11,69 ja 200 metrin juoksussa 24,07.
Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1999 Salivaara juoksi osuuden Suomen pronssijoukkueessa 4 × 100 metrin viestijuoksussa.
Jukka-Pekka Lehto

Jukka-Pekka Lehto (s. 28. lokakuuta 1958 Ahlainen) on suomalainen säveltäjä ja huilisti.
Lehto on opiskellut huilunsoittoa Turun konservatoriossa sekä Sibelius-akatemiassa ja soittanut Laivaston soittokunnassa, Turun filharmonisessa orkesterissa ja vuodesta 1987 lähtien Pori Sinfoniettassa. Lisäksi Lehto on toiminut musiikinopettajana Uudessakaupungissa, jossa hän myös johti Crusell-viikkoa.
Lehto on säveltänyt 1990-luvun puolivälistä lähtien huilu- ja puhallinorkesterimusiikkia ja viime vuosina myös jousi- ja sinfoniaorkestereille sekä erilaisille kamarikokoonpanoille. Hänen teoksiaan on esitetty ulkomailla muun muassa Unkarissa, Yhdysvalloissa, Englannissa ja Japanissa. Lehdon huilu-piano-teoksia ovat esimerkiksi Air (1996) ja Fuusio (2001). 
Vuonna 2009 Lehto voitti "Ciutat de Betera"-sävellyskilpailun Espanjassa teoksellaan "Cur". Vuonna 2014 hän voitti Windstream 2014 -kilpailun Riiassa sävellyksellään "Motus contrarius". Samana vuonna hän voitti myös Satakunnan taidepalkinnon. Vuonna 2021 hän tuli jaetulle toiselle sijalle Tampereen pianokilpailun yhteydessä järjestetyssä sävellyskilpailussa teoksellaan "Antäckningar Å-Ä-Ö".
Tiede ja etiikka

Tiede ja etiikka on Paavo Löppösen, Pirjo H. Mäkelän ja Keijo Paunion toimittama ja WSOY:n kustantama tietokirja vuodelta 1991.
Kirja on syntynyt Suomen Akatemian keskustoimikunnan asettaessa vuonna 1989 jaoston käsittelemään tutkimusetiikkaa aikaisempaa laajemmin. Jaoston puheenjohtajana on ollut keskustoimikunnan varapuheenjohtaja Keijo Paunio ja sihteerinä Paavo Löppönen. Maaliskuussa 1991 Suomen Akatemia järjesti tutkimusetiikkaa käsittelevän asiantuntijaseminaarin. Kirjan kirjoittajat ovat tuon seminaarin osanottajia. Seminaarin yhteydessä on myös laadittu kolmen työryhmän raportit, jotka ovat tämän kirjan lopussa.
Kirjan esipuheen on laatinut Tieteen keskustoimikunnan puheenjohtaja Erik Allardt Suomen Akatemiasta. Liitteessä on Paavo Löppösen kirjoitus "Tutkimuseettisistä säännöistä".
Vesku Jokinen &amp; Sundin pojat

Vesku Jokinen &amp; Sundin pojat on vuonna 2012 perustettu suomalainen coverkappaleita soittava rockyhtye. Yhtye sai alkunsa, kun Klamydian laulusolisti Vesku Jokinen ryhtyi kokoamaan yhtyettä soololevylleen. Jokisen lisäksi yhtyeeseen kuuluvat kitaristi Joakim Kulju sekä Elonkerjuun rumpali Lenni Paarma ja basisti Antero Naali. Yhtyeen esikoisalbumi "Juuret" julkaistiin 25. huhtikuuta 2012.
Megan Follows

Megan Follows (s. 1968) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Anna Shirleynä L. M. Montgomeryn Anna-kirjoihin perustuvassa minisarjassa "Anna ystävämme" (1985).
Megan Follows on nuorin neljästä lapsesta perheessä, jossa molemmat vanhemmat ja kaikki sisarukset ovat myös näyttelijöitä. Hän esiintyi ensimmäisen kerran televisiomainoksessa yhdeksänvuotiaana. Kymmenenvuotiaasta alkaen hän on ollut säännöllisesti televisiosarjoissa.
Megan Follows valittiin esittämään Vihervaaran Annaa kanadalaiseen television minisarjaan kolmentuhannen hakijan joukosta. Sarjasta tuli suosittu ja sille tehtiin jatko-osia.
Follows on näytellyt myös vuodesta 2013 asti yhdysvaltalaisessa draamasarjassa "Valtiatar". Sarjan tapahtumat sijoittuvat 1500-luvun Ranskaan. Hän näyttelee sarjassa Ranskan kuninkaan vaimoa ja tulevan kuninkaan äitiä, Katariina de' Mediciä.
Juuret (Vesku Jokisen albumi)

Juuret on Vesku Jokinen &amp; Sundin pojat -kokoonpanon vuonna 2012 julkaisema albumi. Albumi koostuu muiden artistien tekemistä kappaleista uusina versioina. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8.
Ennen albumin julkaisua ilmestyi single kappaleesta "Olen suomalainen", josta on kuvattu myös musiikkivideo.
DK (yhtye)

DK () oli venäläinen rock-yhtye, jota pidetään yhtenä venäläisen rockin pioneereista ja pitkäikäisimmistä kokoonpanoista. Se on tullut erityisesti tunnetuksi musiikillisista kokeiluistaan ja lo-fi -tyylin ihannoinnista, ts. matalatasoisista konstailemattomista levytyksisä. 
Sergei Žarikov () perusti yhtyeen vuonna 1980 yhdessä muutaman kurssitoverinsa kanssa moskovalaisessa sovelletun matematiikan yliopistossa. Alkuperäisessä kokoonpanossa soitti kitaraa Dmitri Janšin, bassossa oli V. Viš, huilua soitti Igor Adžubei ja Žarikov itse soitti lyömäsoittimia. Yhtye soitti kokeilevaa instrumentaalista, lähinnä jazz-rokiksi luokiteltavaa musiikkia. Musiikkiä äänitettiin kotioloissa avokelanauhurilla ja sitä levitettiin epävirallisina underground-kopioina kädestä käteen tuttavien keskuudessa. Tällainen magnitizdat-nimellä tunnettu julkaisutapa oli varsin yleinen Neuvostoliitossa, koska valtion virallinen levy-yhtiö julkaisi rock- ja muuta vaihtoehtomusiikkia varsin rajoitetusti, ja sensuuri oli tiukka sen suhteen, mitä julkaistiin. 
Muutaman ensimmäisen vuoden aikana yhtyeen basisti ja huilisti vaihtuivat muutamaan kertaan, ja sen musiikkityylissä tapahtui muutoksia kokeilevampaan mutta samalla rytmikkäämpään suuntaan. Kappaleet sisälsivät nyt myös laulusolistiksi ryhtyneen Žarikovin laulua. Lähes kaikki kappaleet olivat myös hänen tekemiään. Yhtyeestä tuli alan piireissä varsin suosittu, ja siihen hakeutui kokeilevan musiikin tekijöitä. Vuonna 1983 siihen liittyikin muutama saksofonisti ja muu puhallinsoittaja, mm. Sergei Letov. Musiikista tuli entistäkin kokeilevampaa, jopa psykedeelistä. Pian yhtyeeseen liittyi myös toinen vokalisti ja kitaristi. Yhtyeen lukuisilla nauhoituksilla esiintyy myös lukuisa joukko vierailijoita muista yhtyeistä. 
Yhtyeen viimeinen nauha-albumi "Požar v mavzoleje" (, ’Tulipalo mausoleumissa’) ilmestyi vuonna 1990. Sen jälkeen vanhoja nauha-albumeita on julkaistu uudelleen vinyylillä ja CD-muodossa, myös uudelleen masteroituina. Ensimmäisen kerran yhtyeen tuotantoa julkaistiin vinyylillä vuonna 1988 kokoelmalla "Rocking soviet".
1990-luvun jälkeen yhtye on esinntynyt vain satunnaisesti eri kokoonpanoissa, ja siltä on julkaistu lähinnä vanhempaa tuotantoa uudelleenjulkaisuina.
Herbert Ballerina

Luigi Luciano (s. 7. heinäkuuta 1980 Campobasso, Italia), paremmin tunnettu nimellä Herbert Ballerina, on italialainen radiojuontaja ja näyttelijä.
Dentsu International

Dentsu International (aiemmin Dentsu Aegis Network) on globaali markkinointiviestinnän konserni, jonka pääomistaja on japanilainen mainostoimistojätti Dentsu. Dentsu toimii globaalisti 143 markkinalla ja työllistää noin 66 000 ihmistä. Dentsu suunnittelee ja toteuttaa strategista markkinointia luovalla suunnittelulla, mediasuunnittelulla ja -ostamisella, sisältämarkkinoinnilla sekä datalla ja analytiikalla. Suomessa Dentsu työllisti edellisen virallisen tilinpäätöksen mukaan 189 henkilöä. Suomen-yhtiön toimitusjohtajana toimi vuosina 2019–2021 Pauli Aalto-Setälä. 
Suomessa Dentsun toimistoperheeseen kuuluu mediatoimistot Carat ja Vizeum, tulospohjaisen markkinoinnin toimisto iProspect, luova digitoimisto Isobar, sisältömarkkinointitoimisto John Brown Media, kokemuksellisen markkinoinnin toimisto MKTG, ulkomainontaan erikoistuva Posterscope ja ohjelmallisen ostamisen yhtiö Amnet.
Dentsun toimistoperhe Suomessa.
Carat on Ranskassa vuonna 1966 perustettu mediatoimisto, joka aloitti toimintonsa Suomessa vuonna 1991 nimellä Oy Carat Finland Ab. Kansainvälisesti Carat toimii 150 maassa ja työllistää 10 000 työntekijää.
Vizeum on yli 55 maassa toimiva mediatoimistoketju. Suomen toimisto perustettiin vuonna 2003 ja toimii nimellä Vizeum Oy.
Isobar (entinen White Sheep Oy) on luova digitoimisto joka toimii 45 maassa. White Sheep perustettiin Suomessa vuonna 2003 ja Aegis Media Finland Oy osti sen vuonna 2008.
iProspect Finland on digitaalisen markkinoinnin liiketoimintayksikkö. iProspect on perustettu Yhdysvalloissa vuonna 1996 ja se aloitti toimintansa Suomessa vuonna 2008. iProspect Finland toimii hakukone- ja konversio-optimoinnin, sosiaalisen median, verkkoanalytiikan sekä hakusana-, display- ja mobiilimainonnan parissa. Kansainvälisesti iProspect toimii 54 maassa ja työllistää yli 4 000 henkilöä.
John Brown Media on englantilainen sisältömarkkinointitoimisto joka perustettiin Suomeen huhtikuussa 2017.
Posterscope on ulkomainontaan erikoistunut toimistoketju. Suomeen toimisto perustettiin vuonna 2006.
MKTG (entinen Irokeesi Oy) on tapahtumamarkkinointiin erikoistunut toimisto. Aegis Media Finland osti Irokeesi Oy:n lokakuussa 2012.
Amnet on ohjelmallisen ostamisen yhtiö.
Île Saint-Paul

Île Saint-Paul on Ranskalle kuuluva saari Intian valtameren eteläosassa. Hallinnollisesti se on osa Ranskan eteläisiä ja antarktisia alueita. Saari on sammunut tulivuori ja sen pinta-ala on 7 km². Sillä ei ole vakituista asutusta.
Maantiede.
Île Saint-Paul sijaitsee Intian valtameren eteläosassa noin 90 kilometriä Amsterdamsaaresta lounaaseen ja 3 000 kilometriä Réunionilta etelään. Hallinnollisesti se kuuluu Ranskan eteläisiin ja antarktisiin alueisiin. Sen pinta-ala on 7 km². Pituus lännestä itään on kolme kilometriä ja pohjoisesta etelään viisi kilometriä. Saari on sammunut tulivuori, jonka kaldera on avoin merelle koillisessa. Kalderan leveys on noin kilometri ja se on 50 metriä syvä. Kalderan seinämät kohoavat ylös lähes pystysuoraan ja korkeimmillaan ne ovat 270 metriä. Saari madaltuu rannikkoa kohti, jossa rantakallioiden korkeus on noin 100 metriä. Hieman kalderasta merelle päin on 83 metriä korkea La Quillen pikkusaari.
Saaren kasvillisuus on vähäistä. Yleisimpiä ovat heinäkasvit. Koska saarella ei ole juurikaan tuulensuojaa, mikään kasvi ei kasva kovin korkeaksi. Eläimistöön lukeutuvat esimerkiksi uudenamsterdaminhylje, töyhtöpingviinit, siniliitäjä, vaaleatyrskynpolkija, jäämyrskyliitäjä, eteläntiira, nokitiira, isokihu, nokialbatrossi ja "Thalassarche carteri".
Historia.
Saaren lienevät havainneet ensimmäisenä portugalilaiset merenkävijät vuonna 1559 ja mahdollisesti vuonna 1696 hollantilaiset. Vuonna 1843 saarelle tuli ranskalaisia kalastajia Réunionilta. Kalastajat jättivät jälkeensä nykyisin hylätyn pienen kylän, josta nykypäiviin on säilynyt vain joitakin merkkejä. Saaren ensimmäinen yksityiskohtainen kartta tehtiin itävaltalaisella aluksella "Novara", joka vietti saaren tuntumassa kaksi viikkoa vuonna 1857. Vuonna 1874 saarelle saapui ranskalainen tähtitieteellinen retkikunta, jonka tarkoituksena oli havainnoida Venuksen kulku Auringon ohi. Retkikunnan mukana ollut geologi Charles Vélain teki ensimmäisen oman alansa tutkimukset saarella. 
Île Saint-Paul liitettiin kiinteästi Ranskaan vuonna 1893. Vuonna 1949 saarelle perustettiin parikymmenhenkinen tutkimusasema, mutta nykyisin saarella on tutkijoita vain ajoittain. Muutamille ranskalaisille aluksille myönnetään vuosittain ravustuslupia saaren vesillä. Île Saint-Paul ja Ranskan subantarktiset saaret ovat olleet vuodesta 2019 osa Unescon maailmanperintöluetteloa.
Artturi Kästämä

Artturi Leonard Kästämä () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Myöhemmin hän toimi jääkärivärvärinä ja osallistui Suomen sisällissotaan Oulun suojeluskunnan päällikkönä.
Perhe ja opinnot.
Kästämän vanhemmat olivat leipuri Jaakko Kästämä ja Kristiina Lojlax. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Martta Maria Helinin kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta vuonna 1912 ja liittyi Etelä-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1913–1915. Hän suoritti useita eri kursseja Suojeluskuntain päällystökoulussa ja kävi Taistelukoulun vuonna 1932. 
Jääkärikausi.
Kästämä hoiti lyhyitä aikoja Lapuan, Härmän, Kauhavan ja Alajärven nimismiehen virkoja vuosina 1913–1915 ja otti osaa jääkäreiden värväystoimintaan ennen kuin itse liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 8. joulukuuta 1915. Hänet siirrettiin 11. toukokuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon ja komennettiin Suomeen, missä hänen tehtävänään oli värvätä uusia alokkaita ja toimia etappimiehenä muun muassa Kivijärvellä sijainneen itäisen etapin pohjoisimman aseman johtajana. Suomesta hän siirtyi marraskuussa 1916 Ruotsiin ja palasi takaisin jääkäripataljoonaan 12. huhtikuuta 1917. Pataljoonasta hänet laskettiin 18. joulukuuta 1917 siviililomalle Saksaan. 
Suomen sisällissota.
Saksasta Kästämä palasi takaisin Suomeen Tornion kautta 7. maaliskuuta 1918 ja liittyi Oulun suojeluskuntaan, missä hän toimi aluksi päällikön apulaisena ja myöhemmin päällikkönä. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Kästämä astui sisällissodan jälkeen armeijan palvelukseen 27. toukokuuta 1918 ja ylennettiin kohta sen jälkeen vänrikiksi. Hänet sijoitettiin aluksi 1. Jääkärirykmentin II pataljoonaan. Uuden toimensa ohella hän toimi edelleen Oulun piiripäällikön käytössä. Hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1918 alkaen Suomen valkoiseen kaartiin, jossa hänet määrättiin nuoremmaksi upseeriksi 8. komppaniaan. Kaartissa hänet siirrettiin 10. helmikuuta 1919 alkaen Lapuan pataljoonan adjutantiksi ja 16. toukokuuta 1919 alkaen 9. komppanian päälliköksi. Kästämä erosi armeijasta 27. toukokuuta 1919 ja astui suojeluskuntajärjestön palvelukseen, missä hän toimi 1. kesäkuuta 1919 – 25. syyskuuta 1920 välisen ajan Riihimäen ja vähän aikaa Seinäjoen suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Myöhemmin hän toimi 31. joulukuuta 1920 – 18. maaliskuuta 1921 välisen ajan Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirin sotilasohjaajana ja 1. toukokuuta 1921 – 1. marraskuuta 1922 välisen ajan Riihimäen suojeluskunnan paikallispäällikkönä sekä 1. maaliskuuta 1925 – 31. joulukuuta 1927 välisen ajan Etelä-Hämeen suojeluskuntapiirin X alueen päällikkönä, josta tehtävästä hän erosi ja toimi sen jälkeen asianajajana Riihimäellä ja Seinäjoella. Hänet on haudattu Riihimäelle.
Kristin Cavallari

Kristin Elizabeth Cutler (o.s. Cavallari, s. 5. tammikuuta 1987) on yhdysvaltalainen televisioesiintyjä, näyttelijä ja muotisuunnittelija. Hän tuli tunnetuksi tositelevisiosarjoista "" ja "The Hills".
Cavallari on naimisissa Miami Dolphinsissa pelaavan Jay Cutlerin kanssa.
Ura.
Cavallari on syntynyt Denverissä Coloradossa. Hän kävi Laguna Beach High Schoolia. Hän oli mukana tositelevisiosarjassa "" vuosina 2004–2006, minkä jälkeen hän näytteli muutamissa elokuvissa ja televisiosarjoissa ennen kuin liittyi "Laguna Beachin" spin-off-sarjaan "The Hillsiin", jossa hän oli mukana vuosina 2009–2010. Vuonna 2011 Cavallari kilpaili Yhdysvaltain "Tanssii tähtien kanssa" -sarjassa. Hänen parinaan oli tanssija Mark Ballas. Pari karsiutui kilpailusta kolmantena.
Yksityiselämä.
Vuonna 2010 Cavallari tapasi Jay Cutlerin. Pari meni kihloihin vuonna 2011 ja naimisiin vuonna 2014. Heillä on kolme lasta.
S/S Näsijärvi II

S/S Näsijärvi II on teräsrunkoinen höyrylaiva, joka on rakennettu 1929. Laivan tilasi A. Ahlströmiltä Varkaudesta Neptun Oy hinaamaan yhtiön puutavaraproomuja Pyhäjärven vesistöön. Laiva sai nimekseen "Neptun II". Laiva oli kuitenkin syväyksensä takia soveltumaton Pyhäjärven matalille vesille, ja se siirrettiin talvella 1930 Näsijärven puolelle. Keväällä 1931 laiva päätyi omistusjärjestelyjen seurauksena Rosenlew Oy:lle, ja sai samalla nimekseen Näsijärvi II. Rosenlewin ajan peruja on myös laivan korsteenia nykyäänkin koristava viisisakarainen punatähti. Laiva hinasi sekä proomuja että lauttoja aina 1960-luvun loppupuolelle, jolloin uitot lopetettiin, ja puutavara siirtyi maanteille.
Vuodesta 1976 lähtien vuoteen 2015 laivan omistajana oli Tampereen kaupunki. Käyttö- ja hallintaoikeus oli kunnossapitoa vastaan Tampereen Pursiseuralla vuodet 1980–2015. Vuonna 2015 laiva luovutettiin kokonaisuudessaan Tampereen Pursiseuralle. 
Laivaa pidetään kunnossa talkoovoimin. Nykyisin laivaa vuokrataan kunnossapidon mahdollistamiseksi erilaisille yrityksille, järjestöille ja yksityishenkilöille, ja lisäksi ajetaan muutama höyryharrastajien (talkooväen) oma ajo. Vuodesta 2005 alkaen käyttövoimana on ollut jälleen puu, kun vuonna 1963 asennetut öljypolttimet poistettiin, ja kattilaan tehtiin halkokäyttöön tarvittavat muutostyöt.
Hanna van der Steen

Hanna van der Steen (s. 1973) on suomalainen kirjailija. Hänen uusimmat kirjansa ovat Punapipoinen poika -säeromaani ja Hylätyt-fantasiaromaani. Hylätyt oli vuoden 2023 Topelius-palkinto-ehdokas . Aiemmin hän on kirjoittanut Senttu-sarjan, "Tähtisilmät"-fantasiakirjatrilogian sekä Kullanhohtoisia unelmia -satukirjan. Lisäksi hän on toimittanut Netta Walldénin kanssa kirjan "Mikä moka!" (2013), johon on koottu nuorten ja julkisuuden henkilöiden kommelluksia, sekä Olli Luoman kanssa Ilmasta riippuen -kirjan, joka kertoo sekä kuumailmapallopilotti Olli Luoman kokemuksista että yleisemmin kuumailmapalloista,
Van der Steen on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän asuu Hämeenlinnassa.
Chesapeakenlahden silta-tunneli

Chesapeakenlahden silta-tunneli ("The Chesapeake Bay Bridge-Tunnel, CBBT") on Yhdysvaltojen itärannikolla Virginiassa sijaitseva 28,3 kilometriä pitkä siltoja ja tunneleita sisältävä tieyhteys. Se kulkee Chesapeakenlahden suun poikki yhdistäen Delmarvan niemimaahan kuuluvan Virginian Eastern Shoren ja Virginia Beachin ja Hampton Roadsin metropolialueen. Valmistuessaan vuonna 1964 se korvasi 1930-luvulla alkaneen lauttaliikenteen South Hampton Roadsin ja Virginian niemimaan välillä.
Silta-tunneliin kuului alun perin 19 kilometriä renkkusiltaa, kaksi 1,6 kilometriä pitkää tunnelia, neljä tekosaarta, kaksi korkeaa siltaa, noin 3,2 kilometriä pengertietä ja 8,9 kilometriä lähestymistietä.
Chesapeakenlahden silta-tunneli on ylitetty yli 100 miljoonaa kertaa. Sen kautta kulkee U.S. Route 13, Virginian Eastern Shoren tärkein pohjois-eteläsuuntainen tie. Osana itärannikon rantatietä se on ainoa suora yhteys Virginian Eastern Shoren ja eteläisen Hampton Roadsin välillä sekä vaihtoehtoinen reitti koillisesta Norfolkiin ja Etelä- ja Pohjois-Carolinaan. Siltatunneli säästää Virginia Beachista tai Norfolkista Delawaren laakson pohjois- tai itäpuolelle matkustettaessa matkasta 153 kilometriä ja ajasta noin puolitoista tuntia. Lisäksi sitä pitkin kulkemalla välttyy Baltimoren-Washingtonin metropolialueen ruuhkilta. Kahdentoista dollarin siltamaksu korvautuu osittain, koska reitti välttää joitakin tiemaksuja Marylandissa ja Delawaressa I-95-tiellä.
Chesapeakenlahden silta-tunneli rahoitettiin siltamaksutuottovelkakirjoilla ja avattiin 15. huhtikuuta 1964. Sen viralliseksi nimeksi annettiin ”Lucius J. Kellam Jr:in silta-tunneli” elokuussa 1987 yhteyden hyväksi pitkään työskennelleen poliitikon mukaan. Se tunnetaan kuitenkin parhaiten Chesapeakenlahden silta-tunnelina.
Vuosina 1995–1999 väylän siltaosuudet levennettiin nelikaistaisiksi, mikä tuli maksamaan liki 200 miljoonaa dollaria. Tunneleiden laajentamista on ehdotettu.
Brantingin muistomerkki

Brantingin muistomerkki () on Tukholman Norra Bantorgetilla sijaitseva muistomerkki Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen perustajan Hjalmar Brantingin muistoksi. Muistomerkki on 5 metriä korkea ja 6 metriä leveä. Pronssisen muistomerkin valmisti ruotsalainen kuvanveistäjä Carl Eldh. Veistoksen keskellä seisova mies on Hjalmar Branting ja hänen ympärillään olevat ihmiset ovat työläisiä. Carl Eldhin piti alkaa valmistaa veistosta vuonna 1926, vuosi Hjalmar Brantingin kuoleman jälkeen, mutta veistosta alettiin valmistaa vasta vuonna 1952. Muistomerkki joutui vandalismin kohteeksi 17. toukokuuta 1992, kun pieni pommi räjähti veistoksen vieressä. Muistomerkki korjattiin kaksi vuotta myöhemmin, mikä maksoi noin 320 000 Ruotsin kruunua (noin 36 000 euroa).
1,3-dipolaarinen sykloadditio

1,3-dipolaarinen sykloadditio on perisyklinen sykloadditioreaktio. 1.3-dipolaarinen sykloadditio on [2+4]-sykloadditio, jossa 1,3-dipoli reagoi dipolarofiilin kanssa muodostaen viisiatomisen heterosyklisen renkaan.
Reagenssit.
1,3-dipolaarinen sykloadditio tapahtuu 1,3-dipolin ja dipolarofiilin välillä. 1,3-dipoleissa on piielektronisysteemi ja ainakin yhdessä resonanssimuodossa molekyylissä on eri merkkiset varaukset toisiinsa nähden 1,3-asemassa. Tällaisia yhdisteitä ovat muun muassa nitronit, nitriilioksidit, atsidit, eräät ylidit ja otsoni (otsonolyysi). Dipolarofiileina reaktiossa ovat useimmiten substituoidut alkeenit tai alkyynit, mutta myös karbonyyli-, atso-, imiini- tai nitrosoryhmän sisältävät yhdisteet voivat toimia dipolarofiielina.
Orbitaalikuvaus.
Sidosten muutoksiin liittyy neljä 1,3-dipolin ja 2 dipolarofiilin piisysteemin elektronia, mistä tulee nimitys [4+2]-sykloadditio. Siirtymätila reaktiossa on aromaattinen. 1,3-dipolaarisissa reaktioissa on kolme vaihtoehtoa miten orbitaalit reagoivat. Elektronirikkaiden nukleofiilisten dipolarofiilien HOMO (korkein miehitetty molekyyliorbitaali) reagoi 1,3-dipolin LUMOn kanssa (alin miehittämäton orbitaali) (kuvassa Type III). Jos dipolarofiili on elektrofiilinen sen LUMO reagoi dipolin HOMO:n kanssa (kuvassa type I) ja kolmannessa vaihtoehdossa molemmat edellä esitetyt vuorovaikutukset ovat merkittäviä (type II) kuvassa.
Muiden perisyklisten sykloadditioiden tavoin 1,3-dipolaariset sykloadditiot ovat hyvin stereospesifisiä eli tietty lähtöaineen konformaatio johtaa tietyn konformaation omaavaan tuotteeseen. Katalyytti ei ole välttämätön 1,3-dipolaarisissa sykloadditioissa, mutta katalyytteinä voidaan käyttää Lewis-happoa kuten sinkkikloridia.
Greyhound Lines

Greyhound Lines on Pohjois-Amerikan suurin kaukoliikennelinja-autoyhtiö. Se kuljettaa yli 25 miljoonaa matkustajaa vuosittain. Greyhound Lines toimii pääasiassa Yhdysvalloissa, mutta liikennöi myös Yhdysvaltojen ja Kanadan sekä Yhdysvaltojen ja Meksikon välillä. Aikataulunmukaisen matkustajaliikenteen lisäksi yhtiö tarjoaa myös tilausajoja ja pakettien kuljetusta. Yrityksellä on 8 000 työntekijää.
Greyhound Lines perustettiin vuonna 1914. Sen omistaa FirstGroup America, jonka taas omistaa brittiläinen FirstGroup.
Historiaa.
Ruotsista tullut siirtolaismies Carl Eric Wickman alkoi vuonna 1914 kuljettaa seitsenpaikkaisella Hupmobile-autollaan kaivosmiehiä töihin ja takaisin Minnesotan Hibbingissä. Hän alkoi kasvattaa toimintaa ostamalla muita linjaliikenneyhtiöitä ensin lähiseudulta ja vähitellen ympäri Yhdysvaltoja. Vuonna 1935 Greyhound Corporationiksi nimetyllä yrityksellä oli jo 1 726 bussia ja sen reitistö kattoi 74 000 kilometriä. Linja-autoasemista tuli pienten maalaiskylien keskuksia, ja Greyhoundin sini-valko-punaisista busseista vinttikoiratunnuksineen tuli tuttu näky Yhdysvaltojen teillä.
Nimetön (yhtye)

Nimetön oli vuonna 2008 perustettu suomalainen yhtye. Yhtye kuvaa musiikkiaan yhdistelmäksi ”rouheaa rokkia, rohkeita kosketinsaundeja sekä koukuttavan melodisia laululinjoja”. Syksyllä 2011 julkaistiin yhtyeen esikoissingle ”Kuuleeko kukaan” ja alkuvuodesta 2012 sai ensisoittonsa single ”Peili”. Yhtyeen ensimmäinen albumi "En jää tuleen makaamaan" julkaistiin 25. huhtikuuta 2012.
Kappale ”Kuuleeko kukaan” oli kuusi viikkoa putkeen YleX Himotuimmat -listan kärkipaikalla (49/2011–02/2012). Kappale rikkoi ennätyksiä, sillä mikään muu kappale ei ole aiemmin ollut viittä viikkoa tämän listan ykkössijalla.
Joulukuussa 2014 yhtye ilmoitti lopettamispäätöksestään. Yhtye oli lopettamishetkellä työstämässä uutta albumia, joka jäi julkaisematta.
Trauma (yhtye)

tunne
Trauma oli yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye. Yhtyeen basisti oli Cliff Burtonin ennen hänen liittymistään Metallicaan. Yhtye koki olemassaolonsa aikana lukuisia kokoonpanomuutoksia ennen hajoamistaan vuonna 1985. Se julkaisi ensimmäisen ja ainoan albuminsa "Scratch and Scream" vuonna 1984. Yhtye oli tosin tätä ennen, vuonna 1982, äänittänyt kappaleen "Such a Shame" Brian Slagelin kokoelmalle "Metal Massacre II".