tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Emma Jørgensen

Emma Jørgensen (s. 1. elokuuta 1996 Bursø) on tanskalainen ratamelonnan maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän asuu Bagsværdissa ja edustaa Maribo KK -seuraa. Häntä valmentaa Zoltan Bako. Jørgensen opiskelee sisustusalaa ja on pituudeltaan 168 cm.
Jørgensen voitti Henriette Engel Hansenin kanssa kajakkikaksikon 1 000 metrin maailmanmestaruuden Moskovassa 2014. Hän saavutti Moskovan EM-kilpailuissa 2016 pronssia kajakkiyksikön 500 metrillä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän saavutti hopeaa kajakkiyksikön 500 metrillä. Kajakkinelikon 500 metrillä hän oli kuudes. Hän sai kajakkiyksikön 200 metrillä EM- ja MM-hopeaa 2017, EM-pronssia 2018, MM-hopeaa 2018 ja MM-pronssia 2019. Kajakkiyksikön 500 metrillä hän sai MM-pronssia 2017. Euroopan kisoissa 2019 hän saavutti kultaa kajakkiyksikön 200 metrillä ja pronssia 500 metrillä. 
Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti pronssia kajakkiyksiköiden 200 ja 500 metrillä sekä oli kahdeksas kajakkinelikon 500 metrillä. Samana vuonna käydyissä Kööpenhaminan MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa kajakkiyksikön 200 metrillä ja pronssia 500 metrillä sekä EM-kilpailuissa kultaa yksikön 200 ja 500 metrillä ja pronssia nelosen 500 metrillä. EM-kilpailuissa 2022 hän voitti kajakkiyksikön 200 metriä ja oli 500 metrillä kolmas. Euroopan kisoissa 2023 hän sai kultaa kajakkiyksikön 200 ja 500 metrillä sekä hopeaa kaksikon 500 metrillä ja sekajoukkueiden kaksikon 200 metrillä. Hän voitti samana vuonna kajakkikaksikon 500 metrin maailmanmestaruuden ja sai hopeaa yksikön 500 metrillä. EM-kilpailuissa 2024 hän saavutti 500 metrillä kultaa kaksikossa ja hopeaa yksikössä. Pariisin olympialaisissa hän sai kajakkiyksikön 500 metrillä pronssia.
Maailmancupissa Jørgensen on voittanut kolme kajakkiyksikön 200 metrin kilpailua ja yhden 500 metrin kilpailun.
Jørgensen voitti nuorten maailmanmestaruuden kajakkiyksikön 200 ja 500 metrillä 2013 ja 2014 sekä alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden yksikön 500 metrillä 2014. Hän voitti nuorten Euroopan-mestaruuden kajakkiyksikön 200 ja 500 metrillä 2014 ja 2015 sekä 1 000 metrillä 2014. Kajakkikaksikon 1 000 metriä hän sai EM-kultaa 2012, kajakkinelosen 500 metrillä 2012.
Protaktinium(V)oksidi

Protaktinium(V)oksidi on harvinaisen, aktinoideihin kuuluvan alkuaine protaktiniumin yhdiste hapen kanssa. Yhdisteessä happi esiintyy hapetusluvulla −II ja protaktinium +V, ja näin muodostuva yhdiste on kaavaltaan Pa2O5. Se muodostaa valkoisia ortorombisia kiteitä (hilavakiot a = 692, b = 402, c = 418 pm), joita saadaan, kun kidevedellistä muotoa Pa2O5·nH2O kuumennetaan yli 500 °C (myös 650 °C mainittu kirjallisuudessa) lämpötilaan. Myös kuutiollinen rakenne (hilavakio a = 547,6 pm) tunnetaan. Kun protaktinium(V)oksidia pelkistetään vedyllä 1 550 °C lämpötilassa, muodostuu protaktinium(IV)oksidia (PaO2). Tämä muuttuu takaisin protaktinium(V)oksidiksi, jos sitä kuumennetaan 1 100 °C:ssa happi-ilmakehässä. Pa2O5:n muodostumislämpö on noin 106 kJ/mol. Protaktinium(V)oksidi ei liukene väkevään typpihappoon, mutta vetyfluoridi sekä rikkihapon ja vetyfluoridin seos liuottavat sitä.
Historia.
Aristid von Grosse valmisti 2 mg protaktinium(V)oksidia vuonna 1927, ja myöhemmin vuonna 1934 tuotti ensimmäisenä metallista protaktiniumia 0,1 mg:sta tätä oksidia muuttaen ensin oksidin protaktinium(V)jodidiksi ja sitten hajottaen sitä tyhjiössä sähköpurkauksen avulla (Van Arkelin prosessi):
2 PaI5 → 2 Pa + 5 I2
Käyttö.
Koska protaktinium on erittäin harvinaista, myrkyllistä ja radioaktiivista, myöskään sen yhdisteillä ei ole juuri mitään käyttötarkoituksia.
Niobiumin, magnesiumin, galliumin ja mangaanin oksidien seosta, johon on lisätty 0,005–0,52 % protaktinium(V)oksidia, on käytetty korkean lämpötilan (jopa 1 300 °C) eristemateriaalina keraamisissa kondensaattoreissa.
Vauvani mun ja sun

Vauvani mun ja sun () on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut David Seltzerin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Gary Oldman ja Skeet Ulrich.
"Vauvani mun ja sun" kuvattiin työnimellä "Anasazi Moon" Moabin ja Salt Lake Cityn kaupungeissa Utahin osavaltiossa. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa Sundancen elokuvajuhlilla 21. tammikuuta 2001. Elokuva ei saanut teatterilevitystä Yhdysvalloissa, mutta Artisan Entertainment julkaisi sen myöhemmin VHS:nä ja DVD:nä 20. elokuuta 2002. Suomessa elokuvan julkaisi VHS:lle ja DVD:lle Scanbox Entertainment Finland Oy 11. kesäkuuta 2004.
Juoni.
Buford Dill (Gary Oldman) ja Billy Raedeen (Skeet Ulrich) ovat vähäjärkisiä rikollisia, jotka ovat olleet lapsuudesta asti kavereita. Vankeinkuljetuksen yhteydessä karkuun päässyt Billy päätyy sattuman kautta pienen vauvan huoltajaksi. Vauvansa kanssa Billy tutustuu trailereissa asuviin tyyppeihin, joiden joukosta lapselle löytyy myös sijaisimettäjä. Kun Buford kuulee vauvasta, hän haluaa heti lyödä rahoiksi vauvan avulla, mutta Billy on kuitenkin jo kiintynyt vauvaan. Ongelmia tulee, kun vauvaa aletaan vaatia yllättävältä taholta ja Buford keksii toivottoman suunnitelman.
Agía Eirínin rotko

Agía Eirínin rotko (, myös "Agía Irínin rotko") on rotko Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Kántanos-Sélinon kunnassa saaren lounaisosassa noin 50 kilometriä Chaniásta lounaaseen.
Agía Eirínin rotko sijaitsee Lefká Óri -vuoriston eli ”Valkoisten vuorten” länsipäässä. Sen pituus on noin 7,5 kilometriä. Rotko on saanut nimensä Agía Eirínin kylästä, joka sijaitsee sen pohjoispäässä noin 560 metrin korkeudella merenpinnasta. Rotkon eteläpäässä Libyanmeren rannikolla sijaitsee Soúgian kylä. Rotkon seinämien suurin korkeus on noin 500 metriä ja kapeimmillaan rotkon leveys on noin 10 metriä. Rotko on Natura 2000 -aluetta.
Agía Eirínin rotko on Kreetan toiseksi suosituin rotkovaelluskohde idempänä sijaitsevan Samarián rotkon jälkeen. Samarián rotkoon verrattuna Agía Eiríni on vähemmän ruuhkainen ja rauhallisempi. Vaellusreitti kulkee yleensä Agía Eirínin kylästä Soúgiaan, mutta vaelluksen voi tehdä myös toisin päin. Koko vaelluksen pituudeksi tulee noin 12 kilometriä, josta varsinaista rotkoa on noin 7 kilometriä. Vaellus kestää noin 3–4 tuntia ja sen aikana laskeudutaan noin 500 metriä alaspäin. Rotko on avoinna läpi vuoden. Agía Eiríniin on bussiyhteys Chaniásta. Soúgiasta on lauttayhteys Palaióchoraan ja Chóra Sfakíoniin, joista pääsee edelleen bussilla Chaniáan.
Kaj Salenius

Kaj-Erik Woldemar Salenius (23. joulukuuta 1923 Helsinki – 18. heinäkuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Salenius valmistui arkkitehdiksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1949 ja työskenteli muun muassa Blomstedt &amp; Stenbäckin ja Hilding Ekelundin arkkitehtitoimistoissa ennen kuin perusti oman toimistonsa vuonna 1953. Hänen läpimurtotyönsä olivat Helsingin Meilahteen valmistuneet englantilainen koulu (1952) ja Pyhän Marian kirkko (1954). Hänellä oli myöhemmin useita yhteisiä projekteja rakennusyhtiö Palkki Oy:n kanssa. Oman toimistonsa ohella Salenius toimi vuosina 1966–1973 Helsingin rakennusvalvontaviraston tarkastusarkkitehtina.
Suurin osa Saleniuksen töistä sijoittui Helsinkiin. Salenius tunnetaan kenties parhaiten pelkistetystä modernista arkkitehtuuristaan, mutta hän on suunnitellut myös Linnanmäen huvipuiston Peacock-teatterin ja vastannut vuoristoradan rakennuspiirustuksista. Myös Hietalahdessa sijaitseva entinen sataman varastorakennus, myöhemmin musiikki- ja kulttuuritalona toiminut Nosturi oli Saleniuksen suunnittelema. Lisäksi hän piirsi useita tavallisia asuinkerrostaloja. Viimeisinä merkittävinä töinään Salenius suunnitteli Helsingin Sörnäisiin kaksi kolossaalista ja persoonattomalla ulkonäöllään lähinnä kielteistä huomiota saanutta virastotaloa, jotka valmistuivat samoihin aikoihin vuosina 1974 ja 1975: työvoimatoimiston ja Elinkeinohallituksen talon Väinö Tannerin kentän laidalle Haapaniemenkatu 4:ään sekä Kouluhallituksen talon Hakaniemenrantaan. Ensin mainittu rakennus purettiin syksyllä 2016 ja jälkimmäisen ulkoasu uudistettiin täydellisesti 2000-luvun alussa.
Samariá (kylä)

Samariá () on entinen Kreikan kylä, joka sijaitsee Samarián rotkossa Sfakián kunnassa Kreetan saarella. Kylä on nykyisin autio.
Samarián kylä sijaitsee suurin piirtein Samarián rotkon puolessa välissä. Matka rotkon pohjoispään Xylóskalosta kylään on noin 7,5 kilometriä ja kylästä rotkon eteläpään Chóra Sfakíoniin noin 8,5 kilometriä. Kylä on rakennettu noin 340 metrin korkeudelle merenpinnasta.
Samarián kylä on perustettu todennäköisesti jälkibysanttilaisella ajalla. Kylä samoin kuin koko rotko on saanut nimensä kylässä olevasta pienestä Maria Egyptiläiselle ("Osía María") omistetusta kirkosta. Nimi on muuntunut muotoon "Sia María" ja edelleen muotoon "Samariá". Kylän asukkaiden täytyi muuttaa pois vuonna 1962, kun rotkon alue muutettiin kansallispuistoksi. Nykyisin kylässä on kirkkojen lisäksi vain muutama kunnostettu vanha talo, jotka toimivat metsänvartijoiden asemapaikkana. Kylä toimii tärkeimpänä levähdyspaikkana rotkon läpi kulkevalla vaelluksella.
Víkoksen rotko

Víkoksen rotko () on syvä rotko Epeiroksessa Kreikassa. Se sijaitsee pohjoisessa Píndos-vuoristossa Zágorin kunnassa Ioánninan alueyksikön alueella.
Víkoksen rotko sijaitsee noin 30 kilometriä pohjoiseen Ioánninan kaupungista. Sen pohjoispäässä sijaitsee Víkoksen kylä ja eteläpäässä Monodéndrin kylä. Rotkon pituus on noin 20 kilometriä ja sen leveys vaihtelee 400 metristä muutamaan metriin. Rotkon seinämien korkeus vaihtelee 450 metrin ja 1 600 metrin välillä. Víkoksen rotko mainitaan joskus maailman syvimmäksi rotkoksi suhteessa sen pituuteen, mutta tämä riippuu rotkon määritelmästä. Alueella on harvinaisia kasvi- ja eläinlajeja. Rotkon pohjalla virtaa Voïdomátis-joki, jonka virtauksen seurauksena rotko on syntynyt.
Víkoksen rotko on osa Víkoksen–Aóoksen kansallismetsää, joka kuuluu Pohjoisen Píndoksen kansallispuistoon. Rotko on suosittu vaelluskohde. Vaellus sen päästä päähän kestää noin 5–7 tuntia.
Bolivia kesäolympialaisissa 2016

Bolivia osallistui Rio de Janeiron kesäolympialaisiin 2016 joukkueella, johon kuului 11 urheilijaa viidestä eri lajista. Kyseessä oli maan 14. esiintyminen kesäolympialaisissa. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi kävelijä Àngela Castro. Mitaleita maa ei saavuttanut.
Joukkue.
Ammunta.
Bolivia sai kutsun lähettää kaksi ampujaa olympialaisiin: miehen 50 metrin pistooliin ja naisen 10 metrin ilmakivääriammuntaan. Kumpikaan ei kuitenkaan päässyt jatkoon alkukierrokselta.
Judo.
Bolivia sai kutsun lähettää yhden judokan Rio de Janeiroon miesten alle 90-kiloisten sarjaan, koska maan Martín Michel sai paikan kisoihin Pan-Amerikan maanosapaikan avulla Bolivian korkeimmin rankattuna judokana. Hän hävisi ensimmäisen ottelunsa eikä päässyt pidemmälle. Kyseessä oli Bolivian paluu olympialaisten judokentille vuoden 2004 jälkeen.
Pyöräily.
Bolivia lähetti yhden pyöräilijän Rio de Janeiron olympialaisiin maastopyörailyyn. Hän oli Óscar Soliz, joka ei kuitenkaan päässyt edes maaliin asti.
Uinti.
Bolivia sai FINA:lta kutsun lähettää kaksi urheilijaa (yhden miehen ja yhden naisen) edustamaan maataan olympialaisiin. Kumpikaan heistä ei päässyt jatkoon alkueristä.
Yleisurheilu.
Seuraavat kuusi bolivialaista urheilijaa saavuttivat vaaditut tulosrajat kisoihin.
Lisa Carrington

Lisa Carrington (s. 23. kesäkuuta 1989 Tauranga) on uusiseelantilainen ratamelonnan kahdeksankertainen olympiavoittaja ja 15-kertainen maailmanmestari. Hän asuu Aucklandissa ja edustaa Eastern Bay Canoe Racing Clubia. Häntä valmentaa Gordon Walker. 168-senttinen Carrington on opiskellut politiikkaa Masseyn yliopistossa.
Carrington voitti kajakkiyksikön 200 metrin olympiakultaa Lontoossa 2012, Rio de Janeirossa 2016 ja Tokiossa 2021. Kajakkiyksikön 500 metrillä hän voitti Tokiossa ja Pariisissa 2024 kultaa, sai Riossa pronssia ja sijoittui Lontoossa seitsemänneksi. Tokiossa hän voitti kultaa myös kajakkikaksikon 500 metrillä parinaan Caitlin Regal. Hän voitti Pariisissa 2024 kultaa myös kajakkikaksikon ja -nelosen 500 metrillä. 
Carrington on voittanut kajakkiyksikön 200 metrin maailmanmestaruuden 2011, 2013, 2014, 2015, 2017, 2018, 2019, 2022 ja 2023. Kajakkiyksikön 500 metrillä hän on saavuttanut MM-kilpailuissa kultaa 2015, 2019, 2022 ja 2023, hopeaa 2014, 2017 ja 2018 sekä pronssia 2013. Kajakkikaksikon 500 metrillä hän sai kultaa 2017 ja hopeaa 2018, kajakkinelosen 500 metrillä kultaa 2023, hopeaa 2018 ja pronssia 2017.
Carrington on voittanut kaikkiaan 31 maailmancupin kilpailua.
Carringtonilla on kaksi vanhempaa veljeä.
F91 Dudelange

F91 Dudelange (, ) on jalkapalloseura Dudelangen kaupungista Etelä-Luxemburgista. Vuonna 1991 perustettu Dudelange pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Kansallinen divisioonassa. Seura on ollut 2000-luvulla maansa menestynein seura, jolloin se on voittanut 12 mestaruutta. Mestaruudet se on voittanut vuosina 2000–2002, 2005–2009, 2011–2012, 2014 ja 2016–2018. Luxemburgin cupin Dudelange on voittanut kuudesti: vuosina 2004, 2006, 2007, 2009, 2012, 2016 ja 2017.
Dudelange on pelannut historiansa aikana useita kertoja Euroopan sisäisissä kansainvälisissä turnauksissa. Parhaimmillaan se on päässyt Mestarien liigassa kolmannelle karsintakierrokselle kaudella 2012–2013.
Sakshi Malik

Sakshi Malik (s. 3. syyskuuta 1992) on intialainen naispainin olympiamitalisti.
Malik saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 pronssia 58 kg:n painoluokassa. Hän sijoittui 60 kg:n sarjassa kahdeksanneksi Taškentin MM-kilpailuissa 2014 ja sai pronssia Aasian-mestaruuskilpailuissa Dohassa 2015.
Malik saavutti Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hopeaa 58 kg:n sarjassa. Edellisvuoden Kansainyhteisön mestaruuskilpailuissa hän oli saanut 63-kiloisissa pronssia.
Malik sai nuorten MM-kilpailuissa pronssia 59 kg:n painoluokassa 2010. Kadetti-ikäisten (17-v.) Aasian-mestaruuskilpailuissa hän oli kolmas 60-kiloisissa 2009. Nuorten Aasian-mestaruuskilpailuissa hän sai kultaa 63 kg:n sarjassa 2012 ja hopeaa 59-kiloisissa 2009.
2. huhtikuuta 2017 hän meni naimisiin Satyawart Kadianin kanssa.
Lepänruskaruoste

Lepänruskaruoste eli lepänruoste ("Melampsoridium hiratsukanum") on lepillä esiintyvä ruostesienilaji. Se tuntuu vaivaavan harmaaleppää enemmän kuin tervaleppää. Lepiltä tunnetaan kaksi muutakin suvun ruostesienilajia, joista koivunruskaruosteen alalajina pidettyä sientä on todettu Suomessakin, kolmatta lajia "Melampsoridium alni" ei Euroopassa ole toistaiseksi tavattu. Lepänruskaruoste ilmaantui maanosaan lehtikuusten yleistyttyä, ja ensi havainnot saatiin Baltiassa vasta 1990-luvulla, Suomessa lajia todettiin ensi kerran vuonna 1997. Sitä pidetään haitallisena vieraslajina. Harmaaleppää ruoste häiritsee erityisesti lehtikuusimetsiköiden läheisyydessä, mutta lehtikuuset kokevat vain pieniä neulasongelmia.
Lepänruskaruosteen elinkierto on monimutkainen kuten ruostesienillä yleensäkin. Sille on kuitenkin lehtikuusen neulasten helmi-itiöstö välttämätön. Sinne se tulee talvehtineista leppien lehdistä, joissa kehittyy kantaitiöitä. Leppä kehittää sitten lehden alapinnalle kesäitiöstöä, joka on tunnistettavissa keltaisina laikkuina.
Maalipallo kesäparalympialaisissa 2016 – miesten turnaus

Miesten maalipallossa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäparalympialaisissa 12:tta kertaa. Ottelut pelattiin 8.–16. syyskuuta. Kilpailut käytiin Arena do Futurossa. Turnaukseen osallistui 10 joukkuetta. Kummassakin alkulohkoissa pelasi viisi joukkuetta. Neljä kummankin alkulohkon parasta pääsivät pudotuspeleihin. Turnauksen voitti Liettua, joka voitti loppuottelussa Yhdysvallat. Pronssia saavutti isäntämaa Brasilia.
Alkulohkot.
Lohko B.
&lt;section begin=alkulohkoB/&gt;
&lt;section end=alkulohkoB/&gt;
Welcome to Hard Times

Welcome to Hard Times on yhdysvaltalaisen kirjailijan E. L. Doctorowin esikoisromaani vuodelta 1960. Sen tapahtumapaikka on Hard Times -niminen pieni paikkakunta Dakotan territoriossa. Kun tyhjäntoimittajahulttio saapuu Hard Timesiin ja ryhtyy terrorisoimaan kaupunkia raiskaamalla, murhaamalla ja tuhopolttamalla, henkiin jääneet aloittavat jälleenrakennuksen. Lyhyen romaanin keskeinen teema on kirjan henkilöiden suhde pahaan, jota edustaa pelko "Bodiesta tullutta miestä" kohtaan. New York Timesin arviossa kirjassa nähdään yhtymäkohtia Joseph Conradin teokseen "Pimeyden sydän":
Juri Nummelinin mukaan se "purkaa kaikki länkkärien perustilanteet osiinsa, ja jäljelle jää vain tyhjyyttä ja kauhua". Elokuvakäsikirjoitusten lukijana työskennellyt Doctorow ryhtyi kirjoittamaan lännenromaanista omaa versiotaan, jossa genren asetelmat kääntyisivät ylösalaisin.
Tarina alkaa, kun paikkakunnalle saapuu paha mies, "Bodiesta tullut mies" ("Man from Bodie"). Hän ampuu puusepän ja baarinpitäjän ja raiskaa prostituoidun, ja ennen lähtöään hän sytyttää kylän tuleen. Autioon kylään jää vain kaupungin epävirallinen pormestari Blue, järkensä menettävä Molly, puusepän poika Jimmy ja puhumaton intiaani John Bear. Blue ryhtyy toimeen kylän henkiin herättämiseksi. Kylään saapuu venäläinen Zar-niminen mies mukanaan kolme prostituoitua ja vaunullinen viskiä, jolloin lähiseudun kaivosmiehet palaavat kylään, joka alkaa herätä eloon. Pahan varjo häilyy kuitenkin yhteisön yllä, ja tuho kohtaa kylän jälleen.
Burt Kennedy on ohjannut kirjan pohjalta elokuvan "Muukalainen lähestyy" (1967), joka ei yllä Doctorowin romaanin tasolle.
Elitsa Jankova

Elitsa Jankova (, s. 18. syyskuuta 1994) on bulgarialainen naispainin olympiamitalisti. Hän edustaa Levski Sofiaa ja häntä valmentaa Petar Kasabov.
Jankova saavutti 48 kg:n painoluokassa olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. Hän sai samassa painoluokassa hopeaa Bakun Euroopan kisoissa 2015 ja pronssia Riian EM-kilpailuissa 2016 sekä sijoittui seitsemänneksi EM-kilpailuissa 2013.
Jankova voitti nuorten maailmanmestaruuden 48-kiloisissa 2013. Hän sai samassa painoluokassa nuorten EM-hopeaa 2013 ja EM-pronssia 2014.
Exiä rannalla

Exiä rannalla on suomalainen versio MTV:n kehittämästä "Ex on the Beach" -tositelevisiosarjasta.
Sarja sai ensiesityksensä Subilla 7. syyskuuta 2016. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi koostui kahdeksasta jaksosta.
UFC 203

UFC 203: Miocic vs Overeem oli Ultimate Fighting Championshipin järjestämä vapaaottelu-tapahtuma. Se järjestettiin 10. syyskuuta 2016 Cleveland, Ohiossa, joka oli samalla ensimmäinen kerta kun UFC-tapahtuma järjestettiin Clevelandissa. Tapahtuma televisioitiin pay-per-view -lähetyksenä.
Tapahtuma.
Tapahtuman pääkamppailuna käytiin raskaansarjan hallitsevan mestarin Stipe Miocicin ja hänen haastajan vuoden 2010 K-1 ja Strikeforcen raskaansarjan entisen mestarin Alistair Overeemin välillä. Miocic puolusti ensimmäistä kertaa mestaruuttaan voitettuaan sen toukokuussa 2016 Fabrício Werdumilta.
Joulukuussa 2014 UFC:n kanssa sopimuksen allekirjoittanut showpainija CM Punk ottelee ensimmäistä kertaa urallaan. Hänen ja Mickey Gallin välinen välisarjan kamppailu viivästyi Punkin erinäisten loukkaantumisten vuoksi.
Ray Borgin oli määrä otella Ian McCallia vastaan, mutta Borg ilmoitti 7. syyskuuta jättävänsä kamppailun väliin sairauden vuoksi. McCallille ei löytynyt korvaajaa, jonka myötä kamppailu siirrettiin pois tapahtumasta.
Myös toinen kamppailu siirrettiin pois, jossa CB Dollaway joutui jättämään kamppailunsa väliin Francimar Barrosoa vastaan.
Valtatie 60

Valtatie 60 (, myös lyhemmin "Interstate 60" tai "I-60") on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut kanadalais-yhdysvaltalainen road movie -lajityyppiä edustava, seikkailua, draamaa, komediaa ja fantasiaa yhdistelevä elokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Bob Gale, joka oli myös yksi elokuvan tuottajista Peter Brayn, Neil Cantonin, Ira Deutchmanin ja Peter Newmanin ohella. "Valtatie 60" on Bob Galen ensimmäinen elokuvaohjaus, ja sen pääosia näyttelevät James Marsden, Gary Oldman, Amy Smart, Christopher Lloyd ja Chris Cooper. Kurt Russell, Michael J. Fox ja Ann-Margret tekevät elokuvassa cameoroolit. Elokuva kertoo nuoren miehen erikoisesta matkasta oudolla valtatiellä, jota ei löydy kartoista.
Juoni.
Neal Oliver (James Marsden) täyttää 23 vuotta, mutta hän ei ole varma mitä tulevaisuudeltaan haluaisi. Hän esittää syntymäpäivänään toiveen, jotta saisi vastauksia elämän moniin kysymyksiin. Hän tapaa salaperäisen O. W. Grantin (Gary Oldman), jolla on kyky toteuttaa ihmisten toiveita hieman kierolla tavalla. Kun Neal esittää toiveensa ääneen, hän saa pian tehtäväkseen kuljettaa paketin paikkaan, josta kukaan ei ole kuullutkaan, pitkin valtatietä, jota ei pitäisi olla olemassakaan. Automatkasta tulee avartava seikkailu, jonka varrella Neal kohtaa erikoisia paikkoja ja tapaa kummallisia ihmisiä, jotka kertovat vastauksia elämään. Neal joutuu tekemään paljon valintoja, jotka vaikuttavat ratkaisevasti matkan kulkuun.
Tuotanto.
"Valtatie 60":n kuvaukset alkoivat 18. syyskuuta 2000. Elokuva kuvattiin seitsemän miljoonan dollarin budjetilla Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa ja Ontarion provinssissa Kanadassa. Arizonassa elokuvan kuvauspaikkana oli Phoenix’n kaupunki ja Ontariossa Toronton kaupunki ja Brockin kaupungin Sunderlandin ja Canningtonin kunnat. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen lokakuussa 2000. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Fireworks Pictures, Seven Arts Pictures ja Redeemable Features.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Valtatie 60" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa Newportin elokuvajuhlilla Rhode Islandin Newportissa 13. huhtikuuta 2002. Ensi-illan jälkeen elokuva kiersi useita elokuvajuhlia ympäri maailmaa vuosina 2002–2003, kunnes Universal Studios julkaisi sen DVD:lle Yhdysvalloissa 14. lokakuuta 2003. Elokuva sai muutamissa maissa teatteriensi-illan, mutta enimmäkseen se julkaistiin suoraan DVD:lle. Samuel Goldwyn Films levitti elokuvaa Yhdysvaltain elokuvajuhliin vuosina 2002–2003. Elokuva ei saanut Suomessakaan teatteriensi-iltaa, mutta Scanbox Entertainment Finland Oy julkaisi sen VHS:lle vuonna 2002 ja DVD:lle 2003.
"Valtatie 60" on saanut elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 80 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,4/10 keskiarvolla. Keräys perustuu viiteen arviointiin. 7 889 käyttäjästä 86 % on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,9/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 23 583 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,7/10.
Pajuasteri

Pajuasteri ("Aster" × "salignus") on monivuotinen ruohovartinen kasvi. Se on jalostettu koristekasviksi risteyttämällä säiläasteri ("Aster lanceolatus") ja syysasteri ("Aster novi-belgii"). Nykyisin pajuasteri on Suomessa ja lähialueilla haitallinen vieraslaji.
Ulkonäkö ja koko.
Pajuasteri kasvaa 60–130 senttimetriä korkeiksi tiheiksi kasvustoiksi leviämällä maarönsyjen avulla. Sen varsi on latvasta runsashaarainen. Kierteisesti sijaitsevat lehdet ovat ruodittomia, puikeansuikeita, harvaan terävähampaisia. Sekä lehdet että varren yläosa ovat lyhyen karvan peitossa.
Pajuasterin kukat muodostavat 2–3 cm leveitä, kehtosuomujen suojaamia kukkamaisia mykeröitä. Mykerön laitakukat ovat valkoisia tai vaaleanvioletteja, kehräkukat pieniä ja keltaisia. Mykeröt kasvavat kasvin latvassa huiskilomaisena ryhmänä. Pajuasteri kukkii myöhään, elokuusta lokakuuhun.
Pajuasterin ja syysasterin erottaminen voi olla vaikeaa. Pajuasteri on korkeampi, sen kukat ovat pienemmät ja ylimpien lehtien muoto erilainen.
Elinympäristö ja leviäminen.
Pajuasteri ei Suomessa tuota yleensä itäviä siemeniä, vaan leviää juurakonpaloista etenkin ojien ja jokien varsille.
Suomen lisäksi pajuasteri on luokiteltu haitalliseksi myös Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Venäjällä.
Paula Pareto

 
 
 
 
Paula Belén Pareto (s. 16. tammikuuta 1986 San Fernando, Gran Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen judon olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän edustaa Estudiantes-seuraa.
Pareto voitti 48 kg:n sarjassa olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 kukistettuaan loppuottelussa eteläkorealaisen Jeong Bo-kyeongin. Hän sai samassa painoluokassa pronssia Pekingin olympialaisissa 2008 ja sijoittui viidenneksi Lontoossa 2012.
Pareto voitti 48-kiloisten maailmanmestaruuden Astanassa 2015 kukistettuaan finaalissa japanilaisen Haruna Asamiin. Hän sai samassa painoluokassa MM-hopeaa Tšeljabinskissa 2014 hävittyään finaalissa Japanin Ami Kondolle. Bakussa 2018 hän saavutti MM-pronssia. Hän on sijoittunut 48-kiloisten MM-tatamilla lisäksi viidenneksi Rio de Janeirossa 2007 sekä seitsemänneksi Tokiossa 2010 ja 2019.
Pareto on saavuttanut Pan-Amerikan kisoissa 48-kiloisissa kultaa 2011, hopeaa 2015 ja pronssia 2007. Judon Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän on saanut samassa painoluokassa kultaa 2009, 2011, 2017, 2018 ja 2019, hopeaa 2015 ja 2016 sekä pronssia 2008, 2010, 2013 ja 2014. Sarjassa 44 kg hän sai hopeaa 2005.
Pareto on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa viisi turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja kymmenen kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on yhdeksän voittoa, neljä kakkossijaa ja yksi kolmossija.
Eddie Marsan

Edward Maurice Charles ”Eddie” Marsan (s. 9. kesäkuuta 1968 Lontoo) on englantilainen näyttelijä, joka on tunnettu sivurooleistaan useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Ura.
Marsan on esiintynyt urallaan esimerkiksi Edgar Wrightin, Martin Scorsesen, Alejandro González Iñárritun, Terrence Malickin, Michael Mannin, Mike Leigh’n, Richard Linklaterin ja Steven Spielbergin ohjaamissa elokuvissa.
Vuonna 2004 Marsan esiintyi muun muassa Mike Leigh’n ohjaamassa elokuvassa "Vera Drake", elokuvassa "The Rocket Post" ja vieraili televisiosarjassa "Hiljainen todistaja".
Vuonna 2008 Marsan esiintyi jälleen Mike Leigh’n ohjaamassa elokuvassa kun hän näytteli neuroottista ajokoulu-opettajaa Scottia elokuvassa "Happy-Go-Lucky". Hän sai roolistaan parhaan sivuroolin London Film Critics Circle Award-, British Independent Film Awards ja National Society of Film Critics Award -palkinnot. 
Marsan näytteli vuonna 2009 muun muassa J. Blakesonin esikoisohjauksessa "The Disappearance of Alice Creed" yhdessä Gemma Artertonin ja Martin Compstonin kanssa. Marsan esiintyi samana vuonna myös tarkastaja Lestraden roolissa Guy Ritchien elokuvassa "Sherlock Holmes", ja hän uusi roolinsa elokuvan jatko-osassa "" vuonna 2011. Lisäksi Marsan esitti vuonna 2011 traumaperäisestä stressihäiriöstä kärsivää entistä sotilasta elokuvassa "Junkhearts" ja esiintyi Herman Melvillen klassikkoromaaniin perustuvassa televisiosarjassa "Moby Dick". 
Yksityiselämä.
Eddie Marsan kasvoi Bethnal Greenin kaupunginosassa Lontoon East Endissä. Hänen äitinsä oli kouluavustaja ja isänsä kuorma-autonkuljettaja. 
Ennen näyttelijänuraansa Marsan työskenteli nuorena painajan apulaisena.
Marsan on naimisissa meikkitaiteilija Janine Schneiderin kanssa ja heillä on neljä lasta.
Kollaa kostaa

Kollaa kostaa on punkyhtye Kollaa kestään EP-levy, joka julkaistiin lokakuussa 1978 levymerkillä Poko Rekords. Vuonna 2012 Svart Records julkaisi siitä 1000:n kappaleen uusintapainoksen, joista 700 mustalla ja 300 kirkkaalla vinyylillä.
Albumin takakannessa lukee "”Tämä on vain levy, uskokaa itseänne, älkää tätä.”"
Neljän pennun ooppera

Neljän pennun ooppera on punkyhtye Kollaa kestään kokoelma-albumi, joka julkaistiin neljä vuotta yhtyeen hajoamisen jälkeen vuonna maaliskuussa 1984. Se sisältää kaikki Poko Rekordsille levytetyt kappaleet.
Pluto (manga)

Pluto on japanilaisen Naoki Urasawan manga, joka on syntynyt Osamu Tezukan tarinan pohjalta. Alun perin mangasarja on julkaistu Big Comic Original-lehdessä vuosina 2003-2009. 
Juoni.
Vallitsee aikakausi, jossa ihmiset ja robotit elävät rinnakkain. Maailmaa järkyttää tieto tunnetun ja voimakkaan robotin Mont Blancin murhasta, myöhemmin salaperäisissä olosuhteissa kuolee myös robottioikeusaktivisti. Murhien keskinäisiä yhteyksiä lähtee selvittämään Interpolin etsivä Gesicht, robotti hänkin. Murhatutkimuksen yhteydessä etsivä tapaa muita maailman erityisimmiksi nimitettyjä robotteja ja ymmärtää pian olevansa myös itse murhaajan mahdollisena kohteena. 
Hahmoja.
Gesicht mangan päähenkilö, robotti. Työskentelee Interpolissa etsivänä ja saa ratkottavakseen robottien murhatapauksen.
Atom toinen päähenkilö, robotti. Hahmo pohjautuu Osamu Tezukan sarjan Astro Boy päähenkilöön. Atom on kehittyneimpiä robotteja ja hyvin ihmismäinen. Atom auttaa Gesichtia ratkaisemaan murhatapausta.
Julkaisu.
Sarjan on julkaissut englanniksi Viz Media vuonna 2009. Suomenkielistä julkaisua ei ole.
Lähteet
https://www.viz.com/read/manga/pluto-urasawa-x-tezuka-vol-1/7219 
http://www.animenewsnetwork.com/encyclopedia/manga.php?id=3871 
http://www.animenewsnetwork.com/house-of-1000-manga/2012-09-13
Honda Motorcycle and Scooter India

Honda Motorcycle and Scooter India Pvt. Ltd (HMSI) on vuonna 1999 perustettu intialainen, erityisesti kaksipyöräisten moottoriajoneuvojen (mopot ja moottoripyörät) valmistukseen keskittynyt yhtiö. Se on japanilaisen Honda Motor Company Ltd:n sataprosenttisesti omistama tytäryhtiö.
Intian suosituin skootterimalli on Honda-merkkinen (Honda Activa). Esimerkiksi pelkästään vuoden 2015 tammi–toukokuussa Honda Activaa myytiin Intiassa yli miljoona kappaletta ja vuositasolla skootterimallin myynti ylitti 2,46 miljoonaa kappaletta. Activa-skottereita raportoitiin myydyn Intiaan jo yli 10 miljoonaa kappaletta. Honda on oman ilmoituksensa mukaan noussut Intian suurimmaksi kaksipyöräisten valmistajaksi ja myyjäksi. Toisen lähteen mukaan Hondan osuus Intian skootterimarkkinoista oli 59 prosenttia ja kaikista kaksipyöräisten markkinoista 28 prosenttia. Kaksipyöräisissä suurin eli 37 prosentin markkinaosuus olisi tämän lähteen mukaan Hero MotoCorpilla.
Intia on Hondalle keskeinen markkina-alue, sillä yhtiö myy maailmanlaajuisesti eniten moottoripyöriä ja muita kaksipyöräisiä moottoriajoneuvoja juuri Intiassa. Intia toi alkuvuonna 2016 jo 29 prosenttia Hondan maailmanlaajuisesta kaksipyöräisten moottoriajoneuvojen myynnistä. HMSI myi vuoden 2016 toisen neljänneksen eli huhti–kesäkuun aikana Intiassa yhteensä 1,23 miljoonaa kaksipyöräistä moottoriajoneuvoa, mikä oli 16 prosenttia Hondan toiseksi suurinta markkina-aluetta Indonesiaa (1,06 milj. kpl) enemmän. Intian markkinoilla Honda katsoo voivansa yhä kasvaa; sen sijaan Indonesian ja Vietnamin kaltaisilla kyllästyneillä markkinoilla, joissa Hondalla on jo 70-80 prosentin markkinaosuus, kasvumahdollisuudet ovat vähäisemmät.
Hondan HMSI:llä on tuotantoa usealla paikkakunnalla Intiassa:
Honda-konsernilla on Intiassa myös omaa autonvalmistusta (vuonna 1995 perustettu Honda Cars India Ltd., HCIL) sekä generaattoreita, moottoreita, pumppuja ja ruohonleikkureita valmistava yhteisyritys (Honda Siel Power Products Ltd, HSPP, josta Hondan omistusosuus 67 %). Intian automarkkinoilla Honda on kuudenneksi suurin toimija noin viiden prosentin markkinaosuudella.
Kaksipyöräisten moottoriajoneuvojen osuus oli budjettivuonna 2015–2016 yhteensä 80 prosenttia Intian moottoriajoneuvojen markkinoista (18 829 786 kpl; henkilöautot 3 413 859 kpl eli 14 %, 3-pyöräiset 933 950 kpl eli 3 % ja hyötyajoneuvot 782 814 kpl eli 3 %). Kaksipyöräisten tuotantomäärä kasvoi edellisvuodesta noin 1,8 prosenttia (2014–2015 tuotanto 18,489 milj. kpl). Autoja valmistettiin yhteensä 4,126 miljoonaa, missä nousua oli 7,3 prosenttia edellisvuoteen.
Maiki

Maiki (M89, oikealta nimeltään Mikke Juhani Neuvonen) on suomalainen säveltäjä, sanoittaja sekä artisti. Hänen säveltämissään kappaleissa kuullaan mm. Uniikki, Diandra, Meissi, Jontte Valosaari, Spekti, Nikke Ankara, Aste, Petri Nygård, Raappana, Vesku Jokinen, sekä Brädi.
Maiki on sanoittanut sekä säveltänyt omia kappaleitaan vuodesta 2000 asti. Kappaleita joita hän on ollut mukana säveltämässä tai sanoittamassa on striimattu suoratoistopalveluissa yli 80 miljoonaa kertaa. Vuonna 2015 hän sävelsi Uniikin "Tikis" kappaleen sekä yhdessä Sami Tammisen kanssa Uniikin "Rauhaa", jolla on mukana Diandra. Myöhemmin hän sävelsi Seren "Ei oo helppoo olla keskiluokkaa" -albumin nimikkosinglen yhdessä Seren kanssa.
Ensimmäinen virallinen kappale, jossa Maiki toimii säveltäjä-roolin lisäksi artistina julkaistiin 18. elokuuta 2016 Warner Music Finlandin kautta. "Miljoona Taalaa" on Maikin sekä PistePisteen muodostaman DEM-yhtyeen ensimmäinen kultaa striimannut single. Samana vuonna julkaistiin myös toinen kulta-single "Murhaaja".
7. marraskuuta 2017 julkaistiin Petri Nygårdin kappale "Nössö", jota Maiki oli niin kirjoittamassa kuin tuottamassa. "Nössö" nousi Suomen Spotifyn sijalle yksi. Kappale on ylittänyt viisinkertaisen platinan rajan 2020. 
26. huhtikuuta 2018 Maiki julkaisi kappaleen ”Mielipuolii”, jolla vierailee Eveliina Määttä. 11. helmikuuta 2019 Maiki toimi päävokalistina kansainvälistä huomiota saavuttaneessa The Verkkarsin "Ez4ence"-kappaleessa. Kappale oli samanaikaisesti Tšekin, Ruotsin, Puolan, Norjan, Suomen sekä Tanskan viraalisimmat-listan top 3. "Ez4ence"-kappale on myös ensimmäinen suomenkielinen kappale "" -pelissä. Vuonna 2020 Maiki julkaisi singlen "Eilisii", jolla vierailee Uniikki, Tuomas Kauhanen sekä PistePiste.
Nuoruuteni Pariisi

Nuoruuteni Pariisi (alkuteos: "A Moveable Feast") on yhdysvaltalaisen kirjailijan Ernest Hemingwayn muistelmateos vuosistaan 1920-luvun Pariisissa eteenpäin pyrkivänä nuorena ulkomaalaisena toimittajana ja kirjailijana. Kirjassa hän kuvaa oppiaikaansa nuorena kirjailijana vaiheessa, jolloin hän oli naimisissa ensimmäisen vaimonsa Hadley Richardsonin kanssa.
Muistelmateos koostuu Hemingwayn omakohtaisista kuvauksista, havainnoista ja tarinoista. Hän mainitsee tiettyjen asuntojen, baarien, kahviloiden ja hotellien osoitteet tarkasti, joista monet ovat Pariisissa yhä jäljellä. Muiden merkittävien henkilöiden lisäksi kirjassa ovat esillä muun muassa Sylvia Beach, Hilaire Belloc, Aleister Crowley, John Dos Passos, F. Scott ja Zelda Fitzgerald, Ford Madox Ford, James Joyce, Wyndham Lewis, Pascin, Ezra Pound, Evan Shipman, Gertrude Stein, Alice B. Toklas ja Hermann von Wedderkop.
Muistelmateos ei ilmestynyt Hemingwayn eläessä, vaan sen julkaisi käsikirjoitusten ja muistiinpanojen pohjalta koottuna kolme vuotta hänen kuolemansa jälkeen hänen leskensä, neljäs vaimo Mary Hemingway. Hemingwayn pojanpoika Seán Hemingway julkaisi muokatun ja uudistetun laitoksen vuonna 2009.
Tampereen satama

Tampereen satamalla (LOCODE: FI TMP) tarkoitetaan Tampereella, Näsijärven ja Pyhäjärven rannalla sijaitsevia matkustajia kuljettava linja- ja tilausalusliikenteen satama-alueita ja näihin liittyviä palveluja. Linja- ja risteilyalusliikennettä ajetaan erityisesti Laukontorin rannasta ja Mustalahden satamasta. 
Vuonna 2015 Tampereen satama oli matkustajamäärältään (71 750) Suomen vilkkain sisävesisatama. Osaselitys korkealle matkustajamäärälle löytyy kesäliikenteestä Pyhäjärven Viikinsaarelle, jonne matkustetaan esimerkiksi retkelle tai erilaisiin kulttuuritapahtumiin kuten kesäteatteria katsomaan.
Tamperetta vilkkaampaa kotimaan matkustaja- ja yhteysalusliikennettä oli Suomen merialueella Pääkaupunkiseudulla, Manner-Suomen ja Ahvenanmaan välillä, Ahvenanmaan saaristossa ja Saaristomerellä.
Kanadanpiisku

Kanadanpiisku ("Solidago canadensis") on monivuotinen ruohovartinen kasvi. Se kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa, mistä sitä on viety koristekasviksi Eurooppaan ja Aasiaan. Laji on levinnyt puutarhoista luontoon ja on nyt Suomessa haitallinen vieraslaji. Suomen lisäksi kanadanpiisku on luokiteltu haitalliseksi myös Ruotsissa, Norjassa, Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Tanskassa. Koska laji on säädetty kansallisesti haitalliseksi vieraslajiksi, sen maahantuonti, kasvatus, myynti ja muu hallussapito sekä ympäristöön päästäminen on kielletty.
Koko ja ulkonäkö.
Kanadanpiisku kasvaa 30–150 senttimetriä korkeaksi. Sen keltainen kukinto on terttu, joka muodostuu alle sentin kokoisista mykeröistä. Alimmat kukintohaarat kaareutuvat alaspäin.
Kanadanpiisku muistuttaa paljolti isopiiskua ja korkeapiiskua, jotka ovat myös Suomessa haitallisia vieraskasvilajeja.
Haitat.
Kanadanpiiskun on todettu muun muassa vähentävän sekä yksi- että monivuotisten putkilokasvien määrää. Se houkuttelee pölyttäjiä, kuten mehiläisiä ja kukkakärpäsiä, minkä seurauksena pölyttäjävierailut alkuperäisten kasvilajien kukinnoilla vähenevät. Levittäytyessään laajalle kasvustot saattavat myös vallata kokonaisia elinympäristöjä ja yksipuolistaa kulttuurimaisemaa.
Kanadanpiiskun hävittäminen.
Kanadanpiiskun erottaminen muista vieraista piiskulajeista ei ole tärkeää, keskeisintä on osata erottaa se ja muut vieraat piiskut ainoasta kotimaisesta piiskulajista eli kultapiiskusta.
Kanadanpiiskun leviämisen estämiseksi niiden kukinnot tulisi katkaista ennen siementen kypsymistä. Kerran kasvupaikalle juurtuneita piiskukasvustoja on vaikea hävittää, koska niiden juurakot ovat sitkeitä ja kasvustot leviävät juurakonkappaleista.
Tehokas torjuntakeino on hävittää kasvustot niittämällä ne kaksi kertaa vuodessa (kesä- ja elokuussa) useiden vuosien ajan. Niittämisen jälkeen paikalle voi kylvää kotimaisista kasvilajeista koostuvan siemenseoksen, mikä saattaa myös rajoittaa kanadanpiiskun kasvua. Leikkaamalla kasvusto toistuvasti alas nitistetään hiljalleen kasvin kasvuvoimaa, ja lopulta kasvi näivettyy kokonaan. Hävittämällä kasvi näivettämällä ei synny hankalasti hävitettävää, siemeniä, juurakoita tai juurten osia sisältävää jätettä. Yksi mahdollisuus on myös kaivaa kasvit ylös juurineen ja huolehtia ettei maahan jää juurakon kappaleita. Tämän jälkeen kasvupaikkaa on tarkkailtava seuraavina vuosina ja tarvittaessa kitkettävä uudet taimet pois. Syntyneen kasvijätteen hävittämisessä on syytä olla erityisen huolellinen, jotta kasvia ei tule vahingossa levitettyä uusiin paikkoihin. Pieniä määriä kasvijätettä voi laittaa muovipussissa poltettavaan sekajätteeseen. Isompia määrien kohdalla tulisi ottaa yhteyttä paikalliseen jätehuoltoyhtiöön.
Linnea Melotindos

Lumi Linnea Andrea Melotindos (s. 29. heinäkuuta 2000 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Naisten Liigajoukkue Tampereen Ilvestä.
Ura.
Seuraura.
Melotindos on IFK Marienhamnin kasvatti. Hän siirtyi kaudeksi 2014–2015 naisten Suomi-sarjassa ja Mestiksessä pelanneen Blues EKSin riveihin. Kaudet 2015–2019 hän pelasi Naisten SM-sarjassa ja Liigassa Team Kuortaneen joukkueessa. Hän voitti kaudella 2017–2018 naisten SM-pronssia.
Melotindos siirtyi kaudeksi 2019–2020 Kiekko-Espoon riveihin. Seuraavasta kaudesta alkaen hän edusti St. Cloudin valtionyliopiston joukkuetta NCAA:n sarjassa. Vuoden 2022 alussa Melotindos siityi Tampereen Ilvekseen.
Melotindos on pelannut Suomen naisten pääsarjassa 157 ottelua, joissa hän on tehnyt 52 ja syöttänyt 59 maalia. Pudotuspelien 33 ottelussa hän on viimeistellyt kahdeksan ja alustanut yksitoista maalia. NCAA:n 24 ottelussa hän on syöttänyt yhden maalin.
Maajoukkueura.
Melotindos pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2016, 2017 ja 2018. Kaikkiaan hän pelasi 51 alle 18-vuotiaiden tyttöjen maaottelua. Naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäiset ottelunsa kaudella 2016–2017. Kaikkiaan hän on pelannut 19 naisten maaottelua, joissa hän on tehnyt kolme ja syöttänyt kaksi maalia.
Muuta.
Melotindos valmistui ylioppilaaksi syksyllä 2019 Kuortaneen lukiosta. Hänen isoisänsä Esa Nieminen on pelannut jääkiekkoa SM-sarjassa. Melotindoksen serkku Viljami Nieminen pelaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportissa ja Viljamin isä, Melotindoksen setä Ville Nieminen on entinen maajoukkuepelaaja ja nykyinen valmentaja
Sini Karjalainen

Sini Karjalainen (s. 30. tammikuuta 1999 Posio) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän laukoo vasemmalta.
Ura.
Seuraura.
Karjalainen on Posion Pyrinnön kasvatti. Hän siirtyi kaudeksi 2013-2014 Rovaniemen Kiekon naisten joukkueeseen, joka pelasi Mestiksessä. Karjalainen siirtyi kaudeksi 2015-2016 SM-sarjassa pelaavaan Team Kuortaneeseen. Karjalainen voitti kaudella 2017–2018 pronssia Team Kuortaneen joukkueessa, jonka kapteenina hän toimi. Mitalisijoitus oli Team Kuortaneelle sen ensimmäinen. Karjalainen pelasi Vermontin yliopiston joukkueessa kausilla 2018−2023. Hän edustaa syksystä 2023 lähtien Svenska damhockeyliganissa pelaavaa Brynäsiä.
Hän on pelannut SM-sarjassa/liigassa 86 runkosarjaottelua, joissa on tehnyt yhdeksän ja syöttänyt 27 maalia sekä 12 pudotuspeliottelua, joissa on antanut viisi maalisyöttöä. Yliopistosarjan 139 ottelussa hän on viimeisteli yksitoista ja alusti 65 maalia. SDHL:n runkosarjassa hän on pelannut 36 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia ja antanut kahdeksan maalisyöttöä. Seitsemässä pudotuspeliottelussa hän on sekä tehnyt että syöttänyt yhden maalin.
Maajoukkueura.
Karjalainen kuului Suomen joukkueeseen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015, 2016 ja 2017. Naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran neljän maan turnauksessa Ruotsissa helmikuussa 2016. Hän pelasi Suomen pronssijoukkueissa viisi ottelua Kanadan MM-kilpailuissa 2021 ja seitsemän peliä Pekingin olympialaisissa 2022. Hän pelasi seitsemän ottelua MM-kisoissa 2022 ja 2023. Hän on pelannut 28.4.2024 mennessä 111 naisten maaottelua tehoin 3+11.
Jenniina Nylund

Jenniina Nylund (s. 18. kesäkuuta 1999 Pietarsaari) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän laukoo vasemmalta.
Ura.
Seuraura.
Nylund edusti Kokkolan Hermeksen ja Jeppis Hockeyn junioreita ennen siirtymistään aikuisten sarjoihin.
Nylund edusti naisten liigassa pelaavaa Team Kuortanetta kausilla 2015–2018 ja voitti kaudella 2017–2018 SM-pronssia. Hän voitti tuolloin pudotuspelien maali- ja pistepörssin.
Nylund on pelannut SM-sarjassa ja liigassa yhteensä 83 runkosarjan ottelua, joissa hän on tehnyt 43 maalia ja antanut 36 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt kymmenessä ottelussa yhdeksän maalia ja antanut seitsemän maalisyöttöä.
Nylund pelasi St. Cloud Staten yliopiston joukkueessa kausilla 2018−2023, ja teki NCAA:n yliopistosarjassa 139 ottelussa 40 maalia ja antoi 49 maalisyöttöä. Hän on edustanut syksystä 2023 lähtien Svenska damhockeyliganissa pelaavaa Brynäsiä, jossa teki avauskaudellaan 36 runkosarjaottelussa 15 maalia ja antoi 23 maalisyöttöä. Pudotuspelien seitsemässä ottelussa hän teki yhden ja syötti kolme maalia.
Maajoukkueura.
Nylund kuului Suomen joukkueeseen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2016 ja 2017. Hän pelasi kaikkiaan 34 tyttöjen maaottelua, joissa teki 14 ja syötti 11 maalia. Naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran neljän maan turnauksessa Ruotsissa helmikuussa 2016. Hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen MM-kilpailuissa 2021, olympialaisissa 2022, MM-kilpailuissa 2024 ja MM-kilpailuissa 2025. Hän teki vuosien 2021 ja 2022 turnauksissa yhden maalin pelaamissaan seitsemässä ottelussa, ja vuonna 2024 hän jäi ilman tehopisteitä. Vuoden 2025 MM-turnauksessa hän teki seitsemässä ottelussa kaksi maalia ja sai yhden syöttöpisteen. Toinen hänen maaleistaan oli voittomaali pronssiottelun jatkoajalla. Nylund pelasi myös MM-kilpailuissa 2022 ja 2023. Kaikkiaan hän on pelannut 116 naisten maaottelua tehopistein 21+17=38 (tilanne 24.4.2024).
Suomi kesäparalympialaisissa 2016

Suomi osallistui Rio de Janeiron 2016 paralympialaisiin 26 urheilijan joukkueella. Yhteensä suomalaisia oli 11 eri lajissa. Avajaisissa Suomen lippua kantoi kouluratsastaja Katja Karjalainen.
Joukkue.
Ammunta.
Minna Leinonen kilpailee luokassa SH2 10 metrin ilmakiväärin makuuammunnassa.
Jousiammunta.
Suomella on Rio de Janeiron paralympialaisissa kaksi jousiampujaa. Jean-Pierre Antonios kilpailee miesten W1-luokassa. Jere Forsberg kilpailee miesten taljajousessa.
Maalipallo.
Miesten joukkue pääsi mukaan maalipalloturnaukseen sijoituttuaan hopealle maalipallon MM-kilpailuissa 2014. Suomen joukkueessa pelaavat Miika Honkanen, Jarno Mattila, Erkki Miinala, Ville Montonen, Petri Posio ja Markus Tihumäki.
Purjehdus.
Suomen ainoa purjehtija on Niko Salomaa, joka kilpailee 2.4mr-luokassa.
Pyöräily.
Suomella on kisoissa mukana kaksi maantiepyöräilijää. Jarmo Ollanketo kilpailee TB-luokassa, jossa hänen pilottinaan toimii Tommi Martikainen. Luokassa H3 kilpailee Jani Peltopuro. Kumpikin pyöräilijä osallistuu sekä maantieajoon että aika-ajoihin.
Pöytätennis.
Suomen ainoa pöytätenniksen pelaaja on Esa Miettinen, joka pelaa luokassa 9.
Ratsastus.
Suomen ainoa edustaja ratsastuksessa on Katja Karjalainen, joka kilpailee sekä vapaa- että mestaruusohjelmassa. Hänen vammaisuusluokkansa on 1a. Myös Jaana Kivimäellä oli edustusoikeus Rio de Janeiroon, mutta hän loukkaantui heinäkuussa 2016.
Paratriahlon.
Suomen ainoa triathlonisti on Liisa Lilja, joka kilpailee luokassa PT2.
Uinti.
Suomella on Rio de Janeiron paralympialaisissa mukana kolme uimaria. Antti Latikka kilpailee luokassa S13. Leo Lähteenmäki kilpailee luokassa S9. Meri-Maari Mäkinen ui luokassa S7.
Voimanosto.
Suomen ainoa voimanostaja on Juhani Kokko, joka kilpailee miesten alle 59 kg sarjassa.
Yleisurheilu.
Suomella on mukana seitsemän urheilijaa ja yksi opasjuoksija. Näistä viisi on pyörätuolikelaajia.
Musti, sotakoira

Musti, sotakoira on punkyhtye Kollaa kestään single, joka julkaistiin maaliskuussa 1978 levymerkillä Poko Rekords. Nimikkokappale äänitettiin Microvoxilla 28. marraskuuta 1977 ja ”Tähtien rauha” 20. tammikuuta 1978. Kappaleen äänitti Pekka Nurmikallio.
Vuonna 2010 Combat Rock Industry julkaisi singlestä 500:n kappaleen uusintapainoksen.
Ahvenanmaan poliisilaitos

Ahvenanmaan poliisilaitos (), myös Ahvenanmaan poliisi, on Ahvenanmaan maakunnan hallituksen alainen poliisiorganisaatio. Ahvenanmaan itsehallintolain nojalla annettu tasavallan presidentin asetus poliisihallinnosta Ahvenanmaan maakunnassa säätää Ahvenanmaan poliisin tehtäviksi ”ylläpitää yleistä järjestystä ja turvallisuutta sekä suorittaa muut poliisille kuuluvat tehtävät”, jollei niitä ole annettu Suomen poliisin valtakunnallisille yksiköille. Ahvenanmaan poliisin toimintaa säätelevät myös Ahvenanmaan maakuntalait ja maakunta-asetukset.
Ahvenanmaan poliisilaitos ei ole Suomen poliisin paikallispoliisilaitos, eikä se siten kuulu sisäministeriön alaisuuteen. Suomen poliisin valtakunnalliset yksiköt Keskusrikospoliisi ja Suojelupoliisi toimivat kuitenkin Ahvenanmaalla, Ahvenanmaan valtionviraston yhteydessä. Keskusrikospoliisilla on toimipiste Ahvenanmaalla.
Ahvenanmaan poliisilaitoksella on 90 työntekijää, joista 66 on saanut poliisikoulutuksen. Laitoksen toimitilat sijaitsevat Maarianhaminan Strandgatan 27:ssä. Ahvenanmaan poliisi käyttää samanlaista univormua kuin Manner-Suomessakin, mutta hihamerkki eroaa sillä, että siinä on Ahvenanmaan vaakunassa esiintyvä saksanhirvi.
Ahvenanmaan poliisilaitoksen poliisit koulutetaan Tampereella sijaitsevassa Poliisiammattikorkeakoulussa, jossa on erillinen ruotsinkielinen linja.
Kirjoituksia kellarista

Kirjoituksia kellarista on punkyhtye Kollaa kestään 7" vinyylisingle, joka julkaistiin huhtikuussa 1979 levymerkillä Poko Rekords. Vuonna 2012 Svart Records julkaisi siitä uusintapainoksen, joista 700 mustalla ja 300 valkoisella vinyylillä.
Singlen takakannessa lukee "”Olipa kerran yhtye joka uskoi että soittotaito ei sittenkään ollut se tärkein juttu heidän elämässään.”"
Gustaf Adolf von Rehausen

Gustaf Adolf von Rehausen (1861 - 23. maaliskuuta 1935 Vihti) oli suomalainen kenraalimajuri.
Von Rehausen syntyi Uudenmaan tarkkampujapataljoonan päällikön majuri Claes Gustaf von Rehausenin ja Rouva Matilda von Rehausenin perheeseen. Perheessä oli paljon lapsia, joista kaksi kuoli pieninä. Majuri von Rehausen kuoli vuonna 1890 ja äiti Matilda vuonna 1915. Tiettävästi Gustaf Adolf von Rehausen ei ollut naimisissa. Hän asui Sepän sotilasvirkatalon vuokraajana ja sittemmin omistajana Vihdissä vuodesta 1902 lähtien. Von Rehausen kuului Vihdin kunnanhallitukseen ja vuodesta 1906 hän oli Vihdin säästöpankin hallituksen jäsenenä.
Von Rehausen oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891 ja 1894.
Suomen sisällissodan puhjettua vuonna 1918 von Rehausen matkusti Vaasaan valkoisten ylipäällikön esikuntaan. Hänet nimettiin siellä tykistötarkastajaksi. Sepän tilan isännän poissa ollessa Seppään sijoitettiin punakaartilaiskomennuskunta. Kesäkuussa palatessaan von Rehausen oli ylennetty kenraalimajuriksi ja hän totesi tilaa pidetyn hyvin.
Gustaf Adolf von Rehausen kuoli kotonaan Smedsbackassa (nyk. Enä-Sepän leirikeskus). Hänet haudattiin Vihtiin sotilaallisin kunnianosoituksin. Sotamarsalkka C.G. Mannerheim oli mukana hautajaisissa. Kenraalin muistoksi Vihdin Ojakkalassa on nimettynä Kenraalintie.