Vesimyrkytys

Vesimyrkytys on tila, jossa elimistöön kertyy liikaa vettä. Vesimyrkytykseen liittyy elimistön natriumpitoisuuden laskeminen alle normaali, mitä kutsutaan hyponatremiaksi. 
Vesimyrkytys syntyy, jos natriumia menetetään enemmän kuin nestettä tai jos elimistöön kertyy liikaa nestettä. Vesimyrkytys johtaa pahimmillaan aivojen turpoamiseen, kooman ja jopa kuolemaan. 
Syyt.
Liiallinen veden nauttiminen saattaa aiheuttaa vesimyrkytyksen. Se, millaiset juomamäärät johtavat vesimyrkytykseen, vaihtelee yksilöllisesti. 
Etenkin suurten vesimäärien nopea nauttiminen tai oluen juonti voi johtaa vesimyrkytykseen. Myös hitaampikin runsas nesteen nauttiminen voi johtaa siihen, jos ihmisellä on vesihormonin eritystä lisäävä sairaus tai lääkitys. 
Vesimyrkytys on Suomessa yleinen vaiva kesähelteillä etenkin raskasta työtä tekevillä. Vesimyrkytys voi uhata myös silloin, kun kestävyysurheilija nauttii suorituksen aikana vain puhdasta vettä tai jos henkilö kärsii polydipsiasta. Tunnetaan myös tapauksia, joissa vedenjuontikilpailu on johtanut myrkytykseen. 
Yleisin syy veden kehosta poistumisen häiriöille on liiallinen antidiureettisen hormonin tuotanto, josta seuraa virtsan erityksen väheneminen. Antidiureettisen hormonin eritystä voivat lisätä mm. kipu, stressi ja aivokasvaimet.
Hyvin pienten lasten munuaisten vähäisen kapasiteetin vuoksi he voivat saada vesimyrkytyksen, mikäli heille juotetaan vettä äidinmaidon lisäksi. Väärässä suhteessa sekoitettu infuusioneste voi myös aiheuttaa vesimyrkytyksen.
MDMA-huumausaine aiheuttaa sekä lisääntynyttä janon tunnetta että antidiureettihormonin eritystä, joten ainetta nauttineen henkilön neste- ja elektrolyyttitasapainosta on pidettävä erityistä huolta.
Riskitekijät.
Hikoilu lisää vesimyrkytyksen riskiä, koska ihminen saattaa menettää kaksi grammaa suolaa litrassa hikeä.
Vesipokeri.
Vesipokeri on esimerkiksi ruotsalais- ja suomalaisnuorison pelaamaa pokeria, jossa kunkin kierroksen häviäjän on juotava annos vettä. Sitä pidetään ajattelemattomana, koska kauan pelattavana se voi johtaa huonosti menestyvän vesimyrkytykseen. Sekä Suomesta että Ruotsista tiedetään tapaus, jossa tyttö on kuollut vesipokerin aiheuttamaan vesimyrkytykseen.
Ennaltaehkäisy.
Vesimyrkytystä voi ehkäistä ennalta huolehtimalla elimistön suolatasapainosta.
Fysiologiset vaikutukset.
Koska solut vaihtavat aineita vereen diffuusion kautta, veren laimentuessa soluihin imeytyy lisää nestettä ja niistä poistuu elektrolyyttejä. Lisääntynyt neste saa kudokset paisumaan, mikä on erityisen vaarallista aivoille. Aivokudoksella ei ole juuri tilaa laajentua kallon sisällä. Lisääntynyt paine vaurioittaa kudosta ja saattaa myös puristaa aivojen verisuonia umpeen. Vettä voi alkaa myös suodattua verenkierrosta keuhkoihin. Lisäksi elektrolyyttien poistuessa soluista hermoimpulssien kulku vaikeutuu.
Oireet.
Lievän vesimyrkytyksen oireita ovat väsymys, pahoinvointi, päänsärky, lihaskrampit tai ruokahaluttomuus. Aivojen toiminnan häiriintyessä lisää potilaasta tulee sekava, hänen puhekykynsä ja koordinaationsa heikkenee, hänellä saattaa esiintyä hallusinaatioita ja pahimmillaan hengityksen ja sydämen toiminnan häiriötä tai tajuttomuutta. Erityisesti kestävyysurheilijat saattavat tulkita oireet merkiksi nestehukasta ja lisätä vedensaantia entisestään, mikä pahentaa tilannetta.
Diagnosointi.
Vesimyrkytys voidaan diagnosoida mittaamalla veren natriumpitoisuus, koska vesimyrkytys johtaa natriumpitoisuuden vähenemiseen eli hyponatremiaan. 
Hoito.
Vesimyrkytyksen ensisijainen hoito on estää potilasta nauttimasta lähitunteina lisää vettä. Elektrolyyttitasapainon korjaamisen suhteen on toimittava maltillisesti, sillä natriumpitoisuuden liian nopean korjaamisen on havaittu aiheuttavan aivosillan demyelinisaatiota. Vakavissa tapauksissa voidaan käyttää lääkitystä aivojen turvotuksen laskuun sekä virtsan erityksen lisäämiseen nesteen poistamiseksi. Mikäli aivojen turvotus ei ole ehtinyt aiheuttaa kudosvaurioita, potilas toipuu yleensä muutamassa päivässä.