tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Žmerynkan piiri

Žmerynkan piiri () on yksi Ukrainan Vinnytsjan alueen länsiosan hallinnollisista piireistä. Se sijaitsee Vinnytsjan piirin lounaispuolella, linnuntietä noin 230 kilometriä Kiovasta lounaaseen. Žmerynkan piirin hallintokeskus on Žmerynkan kaupunki. Žmerynkasta on Vinnytsjaan rautateitse 40 ja maanteitse 45 kilometriä.
Kirjoitettu historia alkaa 1400-luvulta, jolloin ensimmäiset maininnat kasakkojen nykyisen piirin alueelle perustamista asutuksista kirjattiin kirjallisiin lähteisiin.
Žmerynkan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Vinnytsjan alueen piirien lukumäärän kuuteen. Aiempaa laajemman Žmerynkan piirin pinta-alaksi tuli 3 140,1 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Žmerynkan piirin väkiluvuksi 158 913 (1.1.2022). Piiri on väestöltään maaseutuvoittoinen. Kaupunkilaisiksi luokiteltiin prosenttia piirin asukkaista (61 661 as.), eli kolmen kaupungin (Bar 15 337 as., Žmerynka 33 754 as. ja Šarhorod 6 982 as.) ja piirin kahden kaupunkityyppisen taajaman väestö. Ennen vuoden 2020 aluelaajennuksia, Žmerynkan piirin väkiluku oli paljon pienempi (2017: 
34 189 as.).
Kaupunkityyppisistä taajamista suurempi on Brajiliv (Браїлів; 4 382 as.). Se sijaitsee Rovjoen rannalla ja on tunnettu esimerkiksi Pyhän Kolminaisuuden nunnaluostaristaan. Taajamassa on myös Vinnytsjasta Žmerynkaan johtavan rataosuuden rautatieasema. Kulttuuriperinnöltöään arvokkaisiin kohteisiin luetaan myös Vitoslavskin palatsi Tšernjatynin kylässä.
Tomašpilin piiri

Tomašpilin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan Vinnytsjan alueen eteläosassa. Piirikeskuksena toimii Tomašpilin kaupunkityyppinen taajama, joka on sähköistetyn rautatien varrella sijaitseva risteyspaikkakunta ja sijaitsee 98 kilometriä aluekeskus Vinnytsjasta etelään ja linnuntietä 258 kilometriä Kiovasta lounaaseen. Piirin kumpuileva, syvien jokiuomien halkoma maasto kohoaa 100–350 metriä merenpinnan yläpuolelle. Joista merkittävimmät ovat Dneprin vesistön Rusava- ja Markovkajoet. 
Tomašpilin piirin väkiluvuksi arvioitiin 33 279 ihmistä (1.1.2017). Heistä kaupunkilaiseksi luokiteltiin 13 252 henkeä, eli Tomašpilin (Томашпіль, 5 522 as.) ja Vapnjarkan (Вапнярка, 7 730 as.) kaupunkityyppisten taajamien asukkaat. 
Maapinta-alasta huomattava osa on maatalouskäytössä. Piirissä on esimerkiksi elintarviketeollisuutta (meijerit, juustola ja sokeritehdas).
Mohyliv-Podilskyin piiri

Mohyliv-Podilskyin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan keskiosissa Vinnytsjan alueella. Piiri sijaitsee noin 285 kilometriä Kiovasta lounaaseen. Piirin hallintokeskus on Mohyliv-Podilskyin kaupunki (30 186 as., 2021).
Vinnytsjan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Vinnytsjan alueen piirien lukumäärän kuuteen. Mohyliv-Podilskyin piiriä laajennettiin. Aluelaajennusten jälkeen Mohyliv-Podilskyin piirin uudeksi pinta-alaksi tuli 3 221,0 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioin piirin väkiluvuksi 142 456 (1.1.2021; aiemmin 32 983/ 1.1.2017). Kaupunkilaisia oli 37,2 prosenttia piirin väestöstä. Tämä osuus sisälsi piirin kahden kaupungin (Mohyliv-Podilskyi ja Jampil) ja kolmen kaupunkityyppisen taajaman väestön.
Piirin kulttuurihistoriallisiin kohteisiin luetaan muun muassa Ljadovan kylän () alueella Dnestrin äärellä sijaitseva Pyhän kaikkitietävän kallioluostari, joka on mainittu historiallisissa lähteissä jo vuonna 1388.
Indie folk

Indie folk on musiikin tyylilaji, joka nousi pinnalle 2000-luvun ensikymmenellä indie rock -laulaja-lauluntekijöiden saadessa vaikutteita folkmusiikista. Akustisen kitaran soittajat kuten Elliott Smith ja Will Oldham auttoivat tyylilajin perustan luomisessa, mutta indie folk tuli suureen suosioon vasta seuraavalla vuosikymmenellä, levy-yhtiöiden kuten Saddle Creekin, Barsukin, Ramseurin sekä Sub Popin omistautuen tyylilajin tukemiselle. 
Indie folkille tyypillistä on akustisen kitaran soitto perinteisen folkmusiikin kera.
The Addams Family (vuoden 1964 televisiosarja)

The Addams Family on yhdysvaltalainen vuosina 1964–1966 tuotettu mustavalkoinen televisiosarja, joka perustuu Charles Addamsin luomaan ja "The New Yorker" -lehdessä julkaisemaan sarjakuvaan. Sarjaa esitti Yhdysvalloissa ABC-televisiokanava. Sarja kertoo fiktiivisestä Addamsin perheestä. CBS-televisioyhtiö tuotti samoihin aikoihin "Me hirviöt" -sarjan, jossa on paljon samoja piirteitä.
Sarja on julkaistu kokonaisuudessaan myös DVD:nä.
Kryžopilin piiri

Kryžopilin piiri () on hallinnollinen piiri Ukrainan Vinnytsjan alueen eteläosassa. Se sijaitsee noin 260 kilometriä Kiovasta lounaaseen.
Kryžopilin piirin väkiluvuksi arvioitiin 33 412 henkeä(1.1.2017). Kaupunkilaisiksi heistä luokiteltiin ainoastaan piirikeskuksena toimivan Kryžopilin kaupunkityyppinen taajaman asukkaat (Крижопіль; 8 862 as.).
Hangar 13

Hangar 13 on yhdysvaltalainen videopelejä kehittävä yritys, joka perustettiin 4. joulukuuta 2014 2K Gamesin tytäryhtiönä. Yhtiön luova johtaja on sarjakuvien ja videopelien käsikirjoittaja Haden Blackman. 
Hangar 13:n ensimmäinen julkaisu oli "Mafia"-pelisarjaan kuuluva videopeli "Mafia III", joka julkaistiin 7. lokakuuta 2016. Vuonna 2020 yhtiö julkaisi pelin "Mafia: Definitive Edition", joka on "Mafia III":n pelimoottoria hyödyntävä remake-versio alun perin vuonna 2002 julkaistusta "Mafia: The City of Lost Heaven" -pelistä.
Blackrodin rautatieasema

Blackrodin rautatieasema on rautatieasema Blackrodin kylässä Suur-Manchesterissä. Se sijaitsee Manchester–Preston-radan varrella.
Asema avattiin 4. helmikuuta 1841 nimellä Horwich Road. Se sai uudeksi nimekseen ensin Horwich and Blackrod, sitten Horwich Junction 14. helmikuuta 1870 ja Horwich and Blackrod Junction 11. helmikuuta 1873. Nykyinen nimi otettiin lopulta käyttöön 16. huhtikuuta 1888. Asemaa käytti 549 876 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Kunnialaukaus

Kunnialaukauksia ammutaan sotilaallisen kunnian osoittamiseksi. Korkein kunnialaukausten määrä on 21 laukausta ja kunnioitettavan arvon aletessa määrä vähenee. Kunnialaukauksia ammutaan aina pariton määrä, koska parillinen symboloi kuolemaa.
Tapa on peräisin jo varhaisista käytännöistä, joilla osoitetaan oma vaarattomuus asettumalla puolustuskyvyttömään asemaan esim. laskemalla miekkansa, ampumalla tykit tai aseet tyhjäksi tai laskemalla purjeet. Meritaistelussa hävinneen osapuolen piti tulittaa tykeillään merelle, kunnes ruuti ja kanuunakuulat loppuivat ja alus näin osoitti vaarattomuutensa.
Tapa vakiintui 1600-luvulla ja merisodankäynnissä. Satamaan purjehtiva vieras sota-alus ampui tykkinsä tyhjiksi sataman alkupuolella ja näin osoitti vaarattomuutensa rannikkopattereille.
Briteillä oli tapana vaatia heikompaa osapuolta ampumaan laukauksensa ensin. Myöhemmin siirryttiin tasa-arvoiseen käytäntöön, jossa tykit laukaistaan vuorotellen.
Varhaisin kunnialaukaus oli seitsemän laukausta, joka on luultavasti valittu luvun astrologisen ja raamatullisen merkityksen vuoksi. Tavaksi tuli kuitenkin että rannikkopatteri ampui kolme laukausta jokaista aluksen ampumaa laukausta kohden, koska ruuti oli helpompi pitää kuivana maalla ja sitä oli saatavissa helpommin. Tästä tuli 21 kunnialaukausta.
1700-luvulla Yhdysvallat otti käyttöön 13 laukauksen tervehdyksen, joka vastasi 13 osavaltiota ja lipun raitoja. Tähän vastattiin käytännön mukaan tasavallalle kuuluvalla 9 laukauksella. Myöhemmin kansainvälisesti siirryttiin 21 kunnialaukaukseen kaikille valtioille.
Sotilashautajaisissa ammutaan kolme kunnianlaukausta. Nämä suoritetaan kiväärikaliiperisten aseiden yhteislaukauksina, ei tykillä.
Etenkin anglosaksissa maissa kunnialaukausten määrä ja niihin liittyvät protokolla on tarkoin määriteltyä. 21 laukauksen tervehdys (Royal Salute) kuuluu kuninkaallisille, vieraille valtionpäämiehille ja kenraalikuvernööreille. Pääministerit ja Yhdysvaltain varapresidentti saavat 19 laukauksen tervehdyksen. Puolustusministerit 17 laukauksen tervehdyksen; puolustusneuvoston jäsenet 15 laukauksen tervehdyksen. Sotamarsalkat saavat 19 laukauksen tervehdyksen; kenraalit 17 laukauksen; kenraaliluutnantit 15 laukauksen; kenraalimajurit 13 laukauksen ja prikaatikenraalit 11 laukauksen.
Suurin kunnianosoitus on ollut 101-laukauksinen keisarillinen tervehdys. Tämä oli varattu brittiläisen imperiumin keisarille. Brittiläisessä Intiassa se oli käytössä vuodesta 1877. Varakuningas sai 31 laukauksen tervehdyksen.
Preeriakaristeheinä

Preeriakaristeheinä ("Sporobolus heterolepis") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon ja karisteheinien ("Sporobolus") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kotoisin Pohjois-Amerikasta, mutta sitä käytetään heinämäisenä koristekasvina eli koristeheinänä myös Suomessa.
Preeriakaristeheinä kasvaa monenlaisilla aurinkoisilla sekä kuivilla tai kuivahkoilla paikoilla, kuten radanvarsilla. Se sietää hyvin muun muassa kuivuutta ja eroosiota. Preeriakaristeheinä kasvaa noin 60–90 cm korkeaksi ja on kasvutavaltaan mätästävä. Preeriakaristeheinän kukinto on vaaleanpunertava tai ruskea röyhy, ja se kukkii elokuusta lokakuuhun.
Koristeheinänä preeriakaristeheinä sopii kuiville tai melko kuiville sekä kivikkoisille kasvupaikoille, ja sitä voi käyttää myös maanpeitekasvina. Preeriakaristeheinä on hidaskasvuinen, mutta sitä voi kuitenkin kasvattaa siemenistä. Puutarhoissa se ei paljolti kuitenkaan lisäänny siemenistään itsenäisesti.
Kultasieni

Kultasieni, aiemmin myös kultakehnäsieni; ("Phaeolepiota aurea") on itiöemältään kookas kellertävä helttasieni, jonka jalka voi olla jopa 30 cm korkea ja lakkikin lähes saman levyinen. Lakin pinnalla on helmimäistä kehnää, mutta seitikkien sukuun luettavalle kehnäsienelle ("Cortinarius caperatus") laji ei ole läheistä sukua. Kultasienen jalka on täyteinen, lakin värinen, ja siinä on suuri ja näkyvä rengas sekä tyvipaksunnos. Heltat ovat aluksi valkoiset, mutta muuttuvat itiöpölystä ruskeiksi. Malto on vaaleaa. Haju on mieto, samoin maku. Lajia on joskus pidetty syömäkelposena, mutta se tuottaa vanhemmiten sinihappoa, eikä sitä nykyään suositella ruokasieneksi.
Kultasieni on ihmisen mukanaan tuoma vieraslaji, ja sitä tavataan enimmäkseen kaupungeissa ja kulttuuripaikoilla.
Soúnio

Soúnio (), antiikin Sunion ( tai "Sounion"), on niemi Attikan eteläkärjessä Kreikassa. Niemessä sijaitsi antiikin aikana Sunionin demos, joka tunnetaan ennen kaikkea Poseidonin temppelistään. Niemi ja sen arkeologinen alue sijaitsevat Lavreotikín kunnassa. Niemenkärjen lähellä sijaitseva metsäalue muodostaa kansallispuiston nimellä Soúnion kansallismetsä (Εθνικός Δρυμός Σουνίου, "Ethnikós Drymós Souníou").
Maantiede.
Soúnion niemi sijaitsee Attikan kaakkoiskärjessä noin 69 kilometriä kaakkoon Ateenan keskustasta. Se työntyy Egeanmereen ja sen länsipuolelle jää Saroninlahti. Niemen edustalla sen eteläpuolella sijaitsee Pátrokloksen saari ja itäpuolella Makrónisos. Soúnion niemi on eteläisin niin kutsutun Ateenan Rivieran eli kaupungin eteläpuolisen turistirannikon kohteista.
Soúnion vuonna 1974 suojellun kansallismetsän koko on hehtaaria. Sen alue sijaitsee niemenkärjestä pohjoiseen.
Historia ja nähtävyydet.
Sunionin Poseidonin pyhäkköalue perustettiin noin vuonna 700 eaa. Vuonna 490 eaa. pyhäkköalueelle alettiin rakentaa varhaisempaa Poseidonin temppeliä. Se kuitenkin tuhoutui persialaisten hyökkäyksessä vuonna 480 eaa. Nykyisin paikalla oleva Poseidonin temppeli rakennettiin noin vuonna 444 eaa. Temppeli on suhteellisen hyvin säilynyt, ja se on suosittu päiväretkikohde Ateenasta erityisesti auringonlaskun aikaan.
Poseidonin temppelin lisäksi niemen nähtävyyksiin kuuluvat Athenen temppelin, stoan eli pylväshallin sekä muun muassa niemen linnoitteiden rauniot.
Athenen temppeli (Sunion)

Athenen temppeli oli antiikin aikainen Athene Suniakselle omistettu kreikkalainen temppeli Sunionin demoksessa Sunionin (nyk. Soúnio) niemellä Attikassa Kreikassa. Se sijaitsi alueen tunnettumman Poseidonin temppelin pohjoispuolella.
Historia.
Athenen temppeli rakennettiin klassisella kaudella noin vuonna 470–450 eaa. Se rakennettiin samalla pyhäkköalueella sijainneen varhaisemman, noin vuonna 600–550 eaa. rakennetun temppelin viereen. Osa temppelin rakenteista siirrettiin Ateenan Agoralle keisari Augustuksen aikana ensimmäisellä vuosisadalla jaa. ja käytettiin siellä uuden temppelin rakentamiseen. Kyseessä oli ilmeisesti Agoran niin kutsuttu Kaakkoistemppeli, joka saattoi myös olla omistettu Athenelle.
Rakennus.
Athenen temppeli edusti joonialaista tyyliä ja se oli tehty paikallisesta siniharmaasta marmorista. Temppeli oli arkkitehtuuriltaan normaaleista kreikkalaisista temppeleistä poikkeava. Se koostui naoksesta eli cellasta sekä sitä pelkästään itä- ja eteläsivuilla reunustaneesta L-kirjaimen muotoisesta pylväiköstä, joka oli myöhempi lisäys. Temppelin naos avautui itään ja sen koko oli noin 16,4 × 11,6 metriä. Sen sisällä kattoa tukemassa oli neljä pylvästä. Länsipäässä oli jalustalla ollut Athenen kulttikuva. Temppelin itäisen pylväikön koko oli noin 14,6 × 2,9 metriä ja siinä oli 10 pylvästä. Eteläisen pylväikön koko oli noin 19,2 × 3,2 metriä ja siinä oli 12 pylvästä.
Temppeliä ympäröi temenos-alue, jonka koko oli noin 350 neliömetriä, sekä muuri. Muuri oli rakennettu noin vuonna 600–500 eaa., toisin sanoen se oli Sunionin Poseidonin temenosta vanhempi. Temppelin koillispuolelta on löydetty myös paikan vanhemman, pienemmän Athenen temppelin rauniot. Sen naoksen koko oli noin 6,8 × 5 metriä.
Athenen temppelin parhaiten säilyneet rakenneosat ovat Antiikin Agoran museossa sekä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.
Crassigyrinus

Crassigyrinus on sukupuuttoon kuollut sammakkoeläinten suku, johon kuului yksi laji, "Crassigyrinus scoticus". Se eli täysin vedessä, sillä sen pienet raajaat tekivät maalla liikkumisesta mahdotonta. "Crassigyrinus" uiskenteli kiemurtelevin liikkein Pohjois-Euroopan rehevissä lammissa, napsien suuhunsa kaloja ja pienempiä sammakkoeläimiä. Se oli suuri ja vahva peto, ja kasvoi jopa 2 metriä pitkäksi. Sen suuressa suussa oli kaksi riviä teräviä hampaita. "Crassigyrinus" saattoi suurten silmiensä ansiosta saalistamaan myös sameissa vesissä sekä öisin.
"Crassigyrunuksen" fossiilit tulevat muutamalta alueelta Skotlannista. Lisäksi samankaltaisesta eläimestä tulevia fossiileja on löydetty Greeristä, Etelä-Carolinasta.
"Crassigyrinuksen" kallo tunnetaan kolmesta kokonaisesta sekä useista epätäydellisistä yksilöistä, mutta eläimen tarkka luokittelu on epäselvä. Leuan luissa on kiinnekohdat vahvoille lihaksille ja suulaki oli hyvin samanlainen kuin keuhkokaloilla, mutta kantaa suvulle ominaisia suuria hampaita.
John Caesar

John Caesar, myös Black Caesar, (1763 Madagaskar – 15. helmikuuta 1796 Strathfield, Australia) oli afrikkalaista alkuperää oleva rikollinen ja ensimmäinen australialainen bushranger.
Elämäkerta.
Caesar työskenteli vuonna 1786 palvelijana St Paulin seurakunnassa Deptfordissa, Englannissa. 13. maaliskuuta samana vuonna hän jäi kiinni varkaudesta, varastettuaan 12£ eräästä asunnosta. Hänet tuomittiin 7 vuodeksi vankeuteen Australian rangaistussiirtolassa. Hänet laivattiin 6. tammikuuta 1787, ja laiva saavutti määränpäänsä Botany Bayn 19. tammikuuta 1788.
29. huhtikuuta 1789 Caesar jäi uudemman kerran kiinni varkaudesta, jonka seurauksena oikeus tuomitsi hänet elinikäiseen elämään Australiassa. Neljätoista päivää tuomion jälkeen hän varasti itselleen aseistusta ja pakeni erämaahan. Kesäkuun kuudentena Caesar jäi kuitenkin kiinni, jonka jälkeen hänet kuljetettiin raudoissa Garden Islandille.
22. joulukuuta Caesar, joka nyt sai työskennellä ilman rautoja, karkasi saarelta varastaen kanootin sekä aseen. Ryöstelemällä uudisasukkaita ja aboriginaaleja elämä osoittautui kuitenkin hankalaksi, ja Caesar palasi rangaistussiirtolaan 31. tammikuuta 1790, aboriginaalien keihäiden haavoittamana. Maaliskuun 4. 1790 Caesar lähetettiin Norfolkinsaarelle, jossa hän sai joitakin vapauksia. Tammikuussa 1792 hänelle annettiin eekkeri maata viljelykäyttöön, ja hänet määrättiin työskentelemään kolmena päivänä viikossa. Caesar sai lapsen 4. maaliskuuta 1972 yhdessä rangaistussiirtolassa rangaistusta kärsivän Anne Powerin kanssa. Vuonna 1793 Caesar kuitenkin siirtyi Port Jacksoniin, jättäen taakseen lapsensa ja tämän äidin.
1795 Botany Bayssa hän joutui joukkionsa kanssa Pemulwuyn johtamien aboriginaalien hyökkäyksen kohteeksi, jota seuranneessa taistelussa Caesar haavoitti aboriginaalijohtajaa. Joulukuussa 1795 Caesar pakeni viimeisen kerran, johtaen joukon kulkureita Port Jacksonin alueelle. Hänen päästään luvattiin viiden gallonan viinapalkkio 29. tammikuuta 1796. Caesarin elämä päättyi 15. helmikuuta 1796, kun John Wimbow ampui hänet Libery Plainseilla, Strathfieldin alueella.
Fritz Wiik

Fritz Werner Wiik (11. maaliskuuta 1871 Viipuri – 23. elokuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen asianajaja ja liikejuristi.
Wiikin vanhemmat olivat raatimies Karl Johan Wiik ja Fanny Theresia Gyllenberg, o.s. Holstius. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1891 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1896. Wiik sai varatuomarin arvon 1898.
Wiik toimi asianajajana ja liikejuristina Viipurissa. Hän toimi venäläisten liikemiesten asiamiehenä Suomessa, ja hän oli myös Ranskan varakonsuli Viipurissa.
Toimittaja Martti Backmanin, jonka isoisä Fritz Wiik on, dokumenttiaineistoon perustuvassa romaanissa "Harriet ja Olof – Rakkaus ja kuolema Viipurissa 1918" (Gummerus 1918) kuvataan Wiik tutkimassa vuonna 1918 Suomen sisällissodan loppuvaiheessa tapahtuneita jääkärimajuri Olof Laguksen surmaamista sekä noin 400 venäläisen siviilin joukkoteloitusta Viipurin valtauksen jälkeen.
Wiik rakennutti Ruokolahdelle Saimaan rannalle jugendtyylisen viipurilaisen arkkitehti Axel Gyldénin suunnitteleman Rantalinna-nimisen kolmikerroksisen huvilan, joka valmistui vuonna 1912. Hän myi huvilan vuonna 1917 Romanovin sukuun kuuluneelle prinssi Alexandr von Oldenburgille (1844–1932), joka asui huvilassa vuodesta 1918 alkaen vakinaisesti, kunnes muutti 1929 Ranskaan.
Fritz Wiik oli naimisissa Ulla Ingeborg Henellin kanssa.
Thomas Gipson

Thomas Allen Gipson III (s. 11. tammikuuta 1993 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri.
Pelaajaura.
Gipson pelasi vuodet 2011–2015 Kansas State Universityn joukkueessa. Hän oli yliopistonsa 26:s tuhanteen NCAA-pisteeseen yltänyt pelaaja. Valmistuttuaan yliopistosta hyvien koripalloesitysten jälkeen NBA:sta ja eurooppalaisista ammattilaiskentistä kiinnostunut Gipson kiinnitti myös amerikkalaisen jalkapallon NFL-joukkueiden huomion. Hän harjoitteli keväällä 2015 Green Bay Packersin joukkueessa, mutta luopui ajatuksesta lajin parissa lyhyen kokeilun jälkeen: NFL-tasolle nouseminen olisi vaatinut Gipsonin mukaan jopa kahden vuoden työn.
Syyskuussa 2015 Gipson siirtyi koripalloammattilaiseksi Eurooppaan tehtyään Suomen pääsarjajoukkue Kouvojen kanssa yksivuotisen sopimuksen. Gipson pelasi runkosarjan 14,1 pisteen, 8,3 levypallon ja 1,5 korisyötön keskiarvoilla ja oli 57,8 prosentin tarkkuudellaan sajan yhdeksänneksi tarkin kahden pisteen korien heittäjä. Levypalloissa Gipsonin keskiarvo oli sarjan kahdeksanneksi korkein ja hyökkäyslevypalloissa (2,9) neljänneksi korkein. Parhaimmillaan Gipson teki yksittäisen runkosarjaottelun ennätyksikseen 23 pistettä ja 15 levypalloa. Hän ylsi 15 levypalloon myös ensimmäisessä puolivälieräottelussa Salon Vilpasta vastaan. Runkosarjassa kolmanneksi sijoittunut Kouvot voitti Vilppaan vasta viiden pelatun ottelun jälkeen.
Kouvot eteni loppuotteluihin, joissa se kohtasi Tampereen Pyrinnön. Hieman ennen neljännen loppuottelun puoliaikaa Tampereella Gipson ajettiin ulos kentältä tämän potkaistua jalkoihinsa virheen arvoisesti takertunutta Joonas Cavénia. Kouvot voitti Suomen mestaruuden 4–1-otteluvoitoin.
Suomen-kauden päätyttyä toukokuussa Gipson siirtyi meksikolaiseen Trigueros de Ciudad Obregóniin. Syyskuussa 2016 hän siirtyi ranskalaiseen pääsarjajoukkue Élan Chaloniin.
Pelityyli ja ominaisuudet.
Gipson painaa noin 120 kilogrammaa, mutta hänen rasvaprosenttinsa on matala. Gipson on tämän johdosta verrattain vahva pelaaja. Hän on myös hyvä puolimatkan hyppyheitoissa. Gipsonin on kerrottu pystyvän myös tekemään koreja korin alta selkä korille päin. Koostaan huolimatta Gipson liikkuu suhteellisen hyvin ja nopeasti.
Madden NFL 08

Madden NFL 08 on vuonna 2007 julkaistu amerikkalainen jalkapallo -aiheinen videopeli. Pelin kehitti EA Tiburon ja julkaisi EA Sports. Se julkaistiin yhdelletoista pelialustalle, muun muassa PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle, Wiille ja Microsoft Windowsille. Pelin kansikuvaksi valittiin Tennessee Titansin Vince Young. Pelissä on mukana viimeistä kertaa NFL Europa seuroja. Peli on myös viimeinen Microsoft Windowsille julkaistu Madden-peli ja viimeinen Pohjois-Amerikassa julkaistu Nintendo GameCube -peli
Arvostelu.
GameRankings ja Metacritic laskivat eri pelinarvostelijoilta keskimääräisiksi arvosanoiksi päälle 70 prosenttia sadasta. Kahdella pelialustolla PlayStation 3 ja Xbox 360 saivat arvosanaksi keskimäärin 81 prosenttia sadasta. Näistä Xbox 360 sai Metacriticin mukaan 85 prosenttia. Heikoimmat arvostelut sai Nintendo DS -versio, joka keräsi 72 prosenttia.
Tapani Mäki

 
Tapani Mäki (s. 1968 Janakkala) on Jyväskylän kaupunginvaltuuston Kristillisdemokraattien valtuustoryhmän jäsen. Lisäksi hän on Jyväskylän kaupungin tarkastuslautakunnan ja Jyväskylän Paviljonkisäätiön hallituksen jäsen sekä nimetty kiinteistötoimitusten uskotuksi mieheksi. 
Valtuustokaudella 2012–2017 Tapani Mäki oli Jyväskylän kaupunginhallituksen jäsen. Hän on ollut jäsenenä myös Keski-Suomen sairaanhoitopiirin tarkastuslautakunnassa sekä Sisä-Suomen poliisilaitoksen ja veteraaniasiain neuvottelukunnissa.
Mäki työskenteli politiikan saralla eduskunta-avustajana. Hän toimi ensin talousneuvos Kauko Tuupaisen avustajana, minkä jälkeen hänet valittiin Perussuomalaisten eduskuntaryhmän puheenjohtajana toimineen Toimi Kankaanniemen avustajaksi. Aiemmin Mäki on toiminut turvallisuusalalla muun muassa poliisihallinnon, pelastusalan ja yksityisen turvallisuusalan eri tehtävissä. Hän kuuluu Suomen Poliisijärjestöjen Liittoon. 
Mäki on toiminut aikaisemmin Perussuomalaisten Keski-Suomen piiri ry:n sekä Jyväskylän Perussuomalaisten puheenjohtajana. Poliittisena vaikuttajana hänet tunnetaan muun muassa työntekijöiden puolestapuhujana ja maanhanmuuttokriittisyydestä. Erityisen tärkeää hänelle ovat yleinen turvallisuus sekä köyhien, sairaiden, lasten, eläkeläisten ja sotaveteraanien asiat.
Mäki erosi Perussuomalaisista heinäkuussa 2023 ja liittyi Kristillisdemokraattien jäseneksi. Mäen mukaan syy puolueen vaihtamiselle oli Perussuomalaisten politiikan muuttuminen oikeistolaisemmaksi ja puolueen jäsenten kytkökset äärioikeistoon.
Grenoble École de Management

Grenoble École de Management on eurooppalainen kauppakorkeakoulu, joka toimii Grenoblessa ja Pariisissa. 
Kauppakorkeakolu perustettiin Ranskassa vuonna 1984 ja on yksi grandes écoles yliopistoista. GEM tarjoaa niin kandidaatti-, maisteri-, kuin tohtoritason koulutusta.
Vuonna 2015 GEM oli kahdeskymmenes Financial Timesin Euroopan kauppakorkeakoulujen rankinglistalla. GEM MBA ohjelma löytyy globaalin vertailun sijalta 94.
Koululla on kansainvälinen kolmoisakkreditointi (AMBA, EQUIS ja AACSB).
Jan Olde Riekerink

Jan Olde Riekerink (s. 22. helmikuuta 1963) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 
Ura.
Olde Riekerink pelasi urallaan Eredivisiessä Sparta Rotterdamin paidassa 70 liigaottelua. Hän edusti myös FC Dordrechtia kaudella 1990/91 ja SC Telstaria 1991–1993 Eerste Divisiessä.
Olde Riekerink opiskeli pelaajauransa aikaan liikuntakasvatusta ja on pelaajauransa jälkeen suorittanut UEFA:n ammattilaisvalmentajan lisenssin. Hän aloitti valmennusuransa AFC Ajaxin organisaatiossa vuonna 1995 juniorivalmentajana. Hän työskenteli eri ikäluokkien joukkueiden valmentajana kesään 2002 saakka. Päävalmentajadebyyttinsä aikuisten tasolla Riekerink teki heinäkuussa 2002, kun hänestä tuli KAA Gentin päävalmentaja. Olde Riekerink luotsasi seuran Belgian liigan kahdeksanneksi kaudella 2002/03. Tammikuussa 2004 hän siirtyi Gentistä FC Emmenin päävalmentajaksi. Joukkue sijoittui hänen alaisuudessaan Eerste Divisiessä vasta sijalle 18 ja kesällä 2005 hän jätti seuran.
Olde Riekerinkin valmennusura jatkui vuonna 2005 Co Adriaansen apuvalmentajana FC Portossa ja kaudella 2006/07 FK Metalurh Donetskissa. Kesällä 2007 hän palasi Ajaxin organisaatioon juniorivalmennuksen koordinaattoriksi. Hän jätti seuran neljän vuoden rupeaman jälkeen riitauduttuaan Johan Cruyffin kanssa. Elokuussa 2011 Olde Riekerink siirtyi Kiinan jalkapalloliiton palvelukseen. Hän työskenteli nuorten valmennuksen koordinaattorina sekä U19- ja U16-joukkueiden valmentajana.
Maaliskuussa 2016 Olde Riekerinkistä tuli Galatasarayn päävalmentaja loppukauden kattavalla sopimuksella. Olde Riekrinkin johdolla Galatasaray sijoittui Turkin Superliigassa lopulta kuudenneksi. Vaikean kauden pelasti kolmas perättäinen Turkin cupin mestaruus, joka varmistui Galatasarayn kaadettua Fenerbahçen finaalissa 1–0. Riekerink jatkoi Galatasarayn peräsimessä kaudelle 2016/17. Joukkue pelasi tasaisen varmasti Turkin liigan kärjen tuntumassa, muttei pystynyt nousemaan sarjan kärkisijalle. Kun joukkue helmikuussa 2017 hävisi yllättäen sarjan häntäpään Kayserisporille 0–1 ja ero sarjakärkeen kasvoi viiteen pisteeseen, seurajohto erotti Riekerinkin.
Toukokuussa 2018 Riekerink allekirjoitti valmennussopimuksen Eredivisie-seura SC Heerenveenin kanssa. Hän sai potkut tehtävästään huhtikuussa 2019 Heerenveenin jäätyä europelipudotuspelien ulkopuolelle.
Marraskuussa 2019 Riekerinkistä tuli Cape Town Cityn päävalmentaja. Riekerink luotsasi seuraa kaksi kautta Etelä-Afrikan pääsarjassa, kunnes jätti tehtävänsä toukokuussa 2021.
Steve McNair

Stephen LaTreal ”Steve” McNair (14. helmikuuta 1973 Mount Olive, Mississippi – 4. heinäkuuta 2009 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja.
NFL-ura.
McNair oli kolmas varaus vuoden 1995 . Hänestä tuli tuolloin historian korkeimmalla varattu afroamerikkalainen pelinrakentaja. Hän pelasi nykyisessä Tennessee Titansin organisaatiossa jo Houstonissa, ja edusti seuraa lopulta 11 vuoden ajan.
Ennen kautta 2006 McNair kaupattiin Baltimore Ravensiin, ja pelasi joukkueessa kahden kauden ajan. Hän ilmoitti lopettamisestaan huhtikuussa 2008.
McNair valittiin urallaan neljästi NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin, ja kaudella 2003 koko sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Kuolema.
McNair ja hänen rakastajattarensa Sahel Kazemi löydettiin kuolleina 4. heinäkuuta 2009 vuokra-asunnosta Nashvillen keskustassa. Kazemi oli ampunut ensin McNairin, ja tappanut tämän jälkeen itsensä.
Emanuele Del Vecchio

Emanuele Del Vecchio, joka käytti pelaajanimenään sukunimeään Del Vecchio (24. syyskuuta 1934 São Vicente, São Paulo – 7. lokakuuta 1995 Santos, São Paulo) oli brasilialainen maajoukkuetason jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Peliura.
Seurajoukkue.
Del Vecchio aloitti uransa jalkapalloilijana vuonna 1954 Santosissa, jossa voitti Campeonato Paulistan vuosina 1955 ja 1956. Vuonna 1955 hän oli turnauksen paras maalintekijä 23 maalillaan. Sen jälkeen Del Vecchio siirtyi Italiaan, missä hän teki Veronassa pelaamissaan 27 Serie A -ottelussa 13 maalia. Tämän jälkeen Del Vecchio pelasi Napolissa 68 ottelua, joissa teki 27 maalia ennen kuin siirtyi Padovaan, missä teki 21 ottelussa kahdeksan maalia. Liityttyään Milaniin hän teki yhdeksässä ottelussa kolme maalia kaudella seuran voittaessa maansa mestaruuden. Del Vecchio palasi vuonna 1962 Padovaan, missä pelasi neljä ottelua ennen siirtymistään Argentiinan liigaan. Siellä hän pelasi Boca Juniorsissa kuusi ottelua, joissa teki kolme maalia. Uransa loppupuolella hän palasi kotimaahansa, missä pelasi São Paulossa, Bangussa ja Atlético Paranaensessa ennen lopettamistaan.
Maajoukkue.
Del Vecchio pelasi vuosina 1956–1957 Brasilian jalkapallomaajoukkueessa yhdeksän ottelua, joissa teki yhden maalin. Joukossa oli neljä ottelua, jotka hän pelasi Etelä-Amerikan-mestaruusturnauksessa vuonna 1956. Ensimmäisen varsinaisen maaottelunsa Del Vecchio pelasi 24. tammikuuta 1956 Chileä vastaan. Puolivirallisesti hän oli tosin edustanut maataan jo vuoden 1955 Roca Cupissa. Maajoukkueuransa ainoaksi jääneen maalin hän teki 16. kesäkuuta 1957 ottelussa Portugalia vastaan. Viimeisen maaottelunsa Del Vecchio pelasi 10. heinäkuuta 1957 Argentiinaa vastaan.
Jincheng

Jincheng () on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shanxin maakunnan kaakkoisosassa. Kaupungin pinta-ala on 9 484 neliökilometriä ja väkiluku noin 2,28 miljoonaa (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 270 kilometriä maakunnan pääkaupunki Taiyuanista eteläkaakkoon.
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Linfenin ja Changzhin, idässä Xinxiangin, kaakossa Jiaozuon ja lännessä Yunchengin prefektuuritason kaupunkeihin. Etelässä naapurina on Jiyuanin piirikuntatason kaupunki, jolla on aliprefektuurin status.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jaetaan yhteen kaupunkipiiriin, yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja neljään piirikuntaan.
Talous.
Jinchengissä on huomattavaa mineraalivarantoa, erityisesti kivihiilivarantoa. Kivihiilit ovat pääosin antrasiitteja, jotka ovat hyviä laatuisia kivihiilejä. Antrasiittivaranto Jinchengissä muodostaa yli puolet siitä Shanxin maakunnassa ja neljäsosaa siitä koko Kiinassa.
Amstel Gold Race 2016

Amstel Gold Race 2016 oli järjestyksessään 51. maantiepyöräilyn Amstel Gold Race -kilpailu. Se käytiin 248,7 kilometrin reitillä Maastrichtista Berg en Terblijtiin 17. huhtikuuta 2016. Kilpailureitillä oli 34 nousua, joista Cauberg noustiin neljä kertaa. Viimeisen kerran sen huippu saavutettiin 1,8 kilometriä ennen maalia.
Enrico Gasparotto voitti kilpailun kukistettuaan kahden miehen loppukirissä Michael Valgrenin. He olivat karanneet pääjoukolta Caubergia viimeisen kerran noustaessa, heti irtiotossa olleen Tim Wellensin tavoitettuaan. Sonny Colbrelli sijoittui kolmanneksi.
Tulokset.
Lähteet: Velonews, Pro Cycling Stats
Osallistuneet joukkueet.
Kilpailussa olivat mukana seuraavat joukkueet:
Dietyyliatsodikarboksylaatti

Dietyyliatsodikarboksylaatti eli DEAD tai DAD (C6H10N2O4) on atsoestereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Dietyyliatsodikarboksylaatti on huoneenlämpötilassa keltaista tai oranssia nestettä. Yhdiste on hyvin reaktiivista ja on taipuvainen räjähtämään kuumennettaessa. Yhdiste liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin, dikloorimetaaniin ja tolueeniin. Yhdiste on hapetin. Dietyyliatsodikarboksylaatilla esiintyy cis-trans-isomeriaa ja trans-isomeeri on termodynaamisesti stabiilimpi ja siten tasapainotilassa vallitseva muoto.
Valmistus ja käyttö.
Dietyyliatsodikarboksylaattia voidaan valmistaa etyyliklooriformiaatin ja hydratsiinin välisellä reaktiolla. Reaktiossa muodostuu dietyylihydratsodikarboksylaattia, joka voidaan hapettaa dietyyliatsodikarboksylaatiksi.
Erityisesti dietyyliatsodikarboksylaattia käytetään reagenssina yhdessä trifenyylifosfiinin kanssa niin kutsutussa Mitsunobu-reaktiossa. Sitä voidaan käyttää myös hapettimena, amiinien, dienofiilinä atsa-Diels–Alder-reaktioissa ja enofiilina eenireaktioissa. Tioureat reagoivat dietyyliatsodikarboksylaatin ja trifenyylifosfiinin kanssa muodostaen karbodi-imidejä.
La Flèche Wallonne 2016

La Flèche Wallonne 2016 oli järjestyksessään 80. maantiepyöräilyn La Flèche Wallonne -kilpailu. Se käytiin 196 kilometrin reitillä Marche-en-Fammene – Mur de Huy 20. huhtikuuta 2016. Kilpailu kuului UCI World Touriin.
Alejandro Valverde voitti kilpailun ennätyksellisesti neljännen kerran. Hän aloitti loppukirinsä vasta sata metriä ennen maalia eikä Julian Alaphilippe kyennyt vastaamaan hänen kiriinsä. Daniel Martin sijoittui kolmanneksi.
Tulokset.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Velonews
Osallistuneet joukkueet.
Kilpailussa olivat mukana seuraavat joukkueet:
D. J. Richardson

Dietrich James ”D. J.” Richardson (s. 11. helmikuuta 1991 Peoria, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Illinois'n yliopistossa pelannut Richardson on pelannut ammattilaisena Suomen, Belgian ja Itävallan pääsarjoissa. Kaudella 2015–2016 Richardson voitti Suomen mestaruuden, ja hänet valittiin kauden parhaaksi ulkomaalaispelaajaksi sekä kauden SM-finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Pelaajaura.
Richardson pelasi vuodet 2009–2013 Illinois'n yliopiston joukkueessa. Yliopiston jälkeen häntä ei varattu . Richardson harjoitteli syksyllä 2013 NBA-joukkue Utah Jazzin kanssa mutta ei saanut sopimusta. Hän siirtyi eurooppalaisille ammattilaskentille Itävaltaan, UBC Güssing Knightsiin, missä hän pelasi syyskauden ajan. Tammikuussa 2014 Richardson siirtyi Venezuelan pääsarjaan, mutta hän loukkasi nilkkansa maahan saapumistaan seuranneena päivänä eikä pelannut sarjassa yhtään ottelua.
Heinäkuussa 2014 Richardson teki sopimuksen Suomen pääsarjassa pelanneen Korikobrien kanssa. Hän pelasi Korikobrissa tammikuun alkuun asti 16,4 pisteen, 4,0 levypallon ja 1,8 korisyötön keskiarvoilla tehden parhaimmillaan 30 pistettä yksittäisessä ottelussa. Helmikuussa Richardson siirtyi saman sarjan Kouvoihin, joka palkkasi Richardsonin pääasiassa varmistukseksi loukkaantumisten varalta. Richardson pelasi Kouvoissa viidessä runkosarja- ja kolmessa pudotuspeliottelussa, mutta joukkueen kausi päättyi tappioon puolivälierissä. Richardson oli Korisliigan runkosarjan toiseksi tarkin kolmen pisteen heittojen heittäjä 42,4 prosentin keskiarvollaan.
Richardson teki Kouvojen kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen kesäkuussa 2015. Hän pelasi Kouvoissa runkosarjan 15,7 pisteen ja 3,5 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Kouvot sijoittui runkosarjassa kolmanneksi ja voitti puolivälierissä Salon Vilppaan ottelusarjan ratkaisseen viidennen ottelun viime sekuntien korilla. Ensimmäisessä välieräottelussa BC Nokiaa vastaan Richardson heitti uuden piste-ennätyksensä Korisliigassa, 31 pistettä. Loppuotteluissa Kouvot kohtasi Tampereen Pyrinnön, jonka se voitti 4–1-otteluvoitoin. SM-kultamitalisti Richardson valittiin kauden päätteeksi vuoden ulkomaalaisvahvistukseksi ja SM-finaalien parhaaksi pelaajaksi.
Kesäkuussa 2016 Richardson teki sopimuksen belgialaisen pääsarjajoukkue Spirou Charleroin kanssa.
Pelityyli ja ominaisuudet.
Valmentaja Jyri Lehtonen on kuvaillut Richardsonia erinomaiseksi heittäjäksi.
Darrent Williams

Darrent Demarcus Williams (27. syyskuuta 1982 Fort Worth, Texas – 1. tammikuuta 2007 Denver, Colorado) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan kulmapuolustaja.
Williams pelasi Denver Broncosissa 27 NFL-ottelua kausilla 2005 ja 2006.
Kuolema.
Williams kuoli drive-by -ampumavälikohtauksessa uudenvuodenpäivänä 2007. Crips-katujengin jäsen Willie D. Clark tunnusti murhan vuonna 2008, ja hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen huhtikuussa 2010.
Ron Bonham

Ronald D. ”Ron” Bonham (31. toukokuuta 1942 Muncie, Indiana – 16. huhtikuuta 2016) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Bonham pelasi NBA:ssa kaksi kautta ja ABA:ssa yhden kauden. Hän voitti kummallakin NBA-kaudella Boston Celticsissä sarjan mestaruuden.
Cincinnatin yliopistossa pelannut Bonham varattiin NBA:han 16. vuorolla . Hän edusti seuraavat kaksi kautta varauksen tehnyttä Boston Celticsiä ja voitti kummallakin kaudella NBA:n mestaruuden. Kummallakin kaudella Bonhamin Celticsiä vastaan loppuotteluissa pelasi Los Angeles Lakers. Kaudella 1967–1968 Bonham edusti ABA-joukkue Indiana Pacersia.
Urallaan myös Yhdysvaltain yliopistomestaruuden vuonna 1962 voittanut Bonham kuoli 73-vuotiaana 16. huhtikuuta 2016.
Michael Valgren

Michael Valgren Andersen (s. 7. helmikuuta 1992 Kööpenhamina) on tanskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Tinkoff-tallissa, jota edusti vuodet 2014–2016. Kausilla 2017−2018 hän ajoi Astana Teamissa, vuosina 2019–2020 Dimension Data / NTT Pro Cycling -joukkueessa ja vuodesta 2021 lähtien EF Education -tallissa.
Valgren voitti maantieajon Tanskan-mestaruuden 2014. Hän voitti samana vuonna Tanskan ympäriajon kokonaiskilpailun 15 sekunnin erolla Lars Bakiin. Hän sijoittui toiseksi Amstel Gold Racessa 2016 hävittyään kahden miehen loppukirissä Enrico Gasparottolle. Hän voitti samana vuonna Tanskan ympäriajon kymmenen sekunnin erolla Magnus Cort Nielseniin.
Valgren voitti vuonna 2018 Omloop Het Nieuwsblad-kilpailun 12 sekunnin erolla Łukasz Wiśniowskiin. Hän voitti samana keväänä Amstel Gold Racen kukistettuaan loppukirissä Roman Kreuzigerin. Hän saavutti maantieajon MM-pronssia Flanderissa 2021.
Valgren sai lantio- ja lonkkavammoja La Route d'Occitanie -kilpailussa kesäkuussa 2022 ja oli loppukauden sivussa kilpailuista. Seuraavalla kaudella hän kuului EF Education -tallin kehitysryhmään.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
GP Général Patton (juniorikilpailu), 1. etapin voitto
Giro della Lunigiana (juniorikilpailu), 1. etapin voitto
Nuorten olympialaiset, aika-ajossa pronssia
Liège−Bastogne−Liège, alle 23-v. kilpailun voitto
Liège−Bastogne−Liège, alle 23-v. kilpailun voitto
Flèche du Sud, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto
Tour de l'Avenir, 3. etapin voitto
Dunkerquen neljän päivän ajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Maantieajon Tanskan-mestaruus
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja nuorten kilpailun voitto
Dubai Tour, nuorten kilpailun voitto
Amstel Gold Race, toinen
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
E3 Harelbeke, kuudes
BinckBank Tour, kokonaiskilpailussa kuudes
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Omloop Het Nieuwsblad, voitto
Flanderin ympäriajo, neljäs
Amstel Gold Race, voitto
Bretagne Classic Ouest-France, toinen
MM-kilpailut, maantieajossa seitsemäs
Bretagne Classic Ouest-France, neljäs
Grand Prix Cycliste de Montréal, viides
MM-kilpailut, maantieajossa kuudes
MM-kilpailut, maantieajossa 11:s
Giro della Toscana, voitto
Coppa Sabatini, voitto
MM-kilpailut, maantieajossa pronssia
Italian ympäriajo, 5. etapilla toinen
Martinniemen ortodoksinen rukoushuone

Martinniemen ortodoksinen rukoushuone eli Pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin sekä Pyhittäjä Arseni Konevitsalaisen rukoushuone oli Oulun ortodoksisen seurakunnan tsasouna, joka sijaitsi Martinniemen kaupunginosassa Haukiputaalla Oulussa. Sisäilmaongelmien vuoksi rukoushuone asettiin käyttökieltoon 2015 lähtien Oulun ortodoksisen seurakunnan seurakunnanvaltuusto päätti poistaa tsasounan kirkollisesta käytöstä tammikuussa 2016. Suomen ortodoksisen kirkon kirkollishallitus vahvisti päätöksen 14. kesäkuuta 2016. Rukoushuoneen purkaminen aloitettiin lokakuussa 2019.
Arkkitehti Ilmari Ahosen suunnitteleman rukoushuoneen piirustukset hyväksyttiin 1955, mutta rukoushuone vihittiin Pietarin ja Pyhän Paavalin muistoksi vasta 27. toukokuuta 1962. Tsasounan nimeen liitettiin Arseni Konevitsalainen, kun Tornion Apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko otettiin uudelleen kirkolliseen käyttöön 1987. Samalla Martinniemen rukoushuoneen praasniekka siirtyi kesäkuun 12. päivään.
Rukoushuoneen ikonostaasin oli maalannut taiteilija Pentti Melanen.
Steponas Darius

Steponas Darius (alun perin Steponas Darašius, Yhdysvalloissa tunnettu nimellä Stephen Darius; 8. tammikuuta 1896 Rubiške, Liettua – 17. heinäkuuta 1933 Pszczelnik, Puola) oli liettualainen lentäjä.
Darius syntyi Rubiškessa, silloisen Venäjän keisarikunnan Kaunasin kuvernementin alueella. Hän muutti perheensä kanssa Yhdysvaltoihin vuonna 1907. Hän liittyi Yhdysvaltain armeijaan vuonna 1917 Yhdysvaltain lähdettyä mukaan ensimmäiseen maailmansotaan ja vaihtoi sukunimensä muotoon Darius. Hän palveli puhelinoperaattorina Ranskassa. Darius palasi Liettuaan vuonna 1920 ja liittyi Liettuan armeijaan, jonka sotilaskoulusta hän valmistui seuraavana vuonna. Hän oli mukana järjestämässä Klaipėdan kapinaa vuonna 1923. Liettuassa ollessaan hän hankki myös lentolupakirjan.
Darius oli innokas urheilija. Liettuassa ollessaan hän pelasi muun muassa koripalloa, baseballia, jääkiekkoa ja jalkapalloa, jossa hän edusti Liettuan jalkapallomaajoukkuetta sen ensimmäisessä virallisessa ottelussa Viroa vastaan 23. kesäkuuta 1923. Hän oli ensimmäinen, joka julkaisi Liettuassa lehtisiä koripallosta ja baseballista, joten hänen katsotaan tuoneen lajit Liettuaan. Darius perusti myös "Sporto Žurnalas" -urheilulehden.
Hän palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1927 ja alkoi työskennellä ilmailun parissa. Hän perusti South Bend Airways -lentoyhtiön, jonka laivastoon kuului Pheasant H-10 ja Longwing Eaglerock.
15. heinäkuuta 1933 hän yritti Stasys Girėnasin kanssa välilaskutonta lentoa New Yorkista Kaunasiin. He ylittivät Atlantin "Lituanicaksi" nimetyllä Bellanca CH-300 Pacemaker -koneellaan 37 tunnissa 11 minuutissa. Kone syöksyi kuitenkin maahan 17. heinäkuuta hieman puolen yön jälkeen Kuhdammin kylässä Saksassa (nykyään Pszczelnik Puolassa). Syyksi arveltiin vaikeita sääoloja ja moottoriongelmia. Darius ja Girėnas kuolivat molemmat maahansyöksyssä. He olivat lentäneet yli 6 400 kilometriä ja olivat vain 650 kilometrin päässä kohteestaan.
Vravróna

Vravróna () on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Markópoulo Mesogaíaksen kuntaan, Itä-Attikan alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 195 (vuonna 2011).
Vravrónan kylä sijaitsee Attikan itärannikolla Eteläisen Euboianlahden rannalla. Se on saanut nimensä antiikin ajan Brauronista, joka oli Artemiin pyhäkköalue. Brauronin arkeologinen alue sekä Brauronin arkeologinen museo sijaitsevat noin 1,5 kilometriä nykyisestä kylästä länsiluoteeseen. Kylän nähtävyyksiin kuuluvat myös frankkivallan aikaisen Delarósin tornin rauniot. Tornin rakennutti de La Rochen (kreikkalaisittain Delarós) suku 1200-luvulla.
Heksamilion

Heksamilion (; myös "Hexamilion") oli antiikin aikainen ja keskiaikainen muuri Korintin kannaksella Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat nykyisten Kórinthoksen ja Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kuntien alueella.
Korintin kannaksen yli oli rakennettu useita muureja jo aiemmin antiikin aikana. Kannas oli linnoitettu muurilla muun muassa persialaissotien aikaan 400-luvulla eaa. Heksamilion-muuri rakennettiin myöhäisantiikin aikana 400-luvulla jaa. alun perin suojaamaan Korintin kaupunkia ja sen aluetta pohjoisesta tulleiden visigoottien hyökkäyksiltä. Muurin rakentamiseen käytettiin kannaksen alueen antiikin aikaisten rakennusten, kuten Isthmian Poseidonin temppelin, osia.
Heksamilion sai nimensä siitä, että sen pituus oli kuusi roomalaista mailia, mikä tekisi noin 8,9 kilometriä. Muuri ylitti Korintin kannaksen sen eteläosassa laivoja varten tehdyn Diolkos-vetotien ja nykyisen Korintin kanavan linjausten eteläpuolella. Muurissa oli yhteensä 153 tornia.
Heksamilion-muuri oli käytössä ja sitä pidettiin yllä keskiajan lopulle saakka, ja se toimi linnoitteena turkkilaisia osmaneja vastaan vielä 1300- ja 1400-luvuilla. Osmanit tuhosivat muurin vuosina 1397 ja 1446. Sitä yritettiin kunnostaa viimeisen kerran 1450-luvun alussa, kunnes osmanit valtasivat alueen vuonna 1452.
Muuria on kaivettu esiin useista kohdista, kuten , ja .
ConIFA World Football Cup

ConIFA World Football Cup on joka toinen vuosi järjestettävä jalkapalloturnaus, jonka järjestää ConIFA. Turnaus on tarkoitettu kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n ulkopuolisille maajoukkueille.
Ensimmäinen turnaus järjestettiin vuonna 2014 Ruotsin Lapissa. Mestaruuden voitti Nizzan kreivikunnan joukkue. Turnauksessa oli mukana 12 joukkuetta. Kaikki turnauksen pelit pelattiin Östersundin Jämtkraft Arenalla.
Sonny Colbrelli

Sonny Colbrelli (s. 17. toukokuuta 1990 Desenzano del Garda, Lombardia) on uransa vuonna 2022 lopettamaan joutunut italialainen maantiepyöräilijä, joka aloitti ammattilaisuransa vuonna 2012. Hän edusti Bardiani-CSF-joukkuetta vuosina 2012–2016 ja vuosina 2017–2022 Bahrain-Merida / Bahrain-McLaren / Team Bahrain Victorious -tallia.
Colbrelli voitti maantieajon Euroopan-mestaruuden vuonna 2021. Hän voitti saman vuoden Pariisi–Roubaix'n oltuaan paras kolmen ajajan loppukirissä.
Colbrelli joutui lopettamaan uransa kun hänellä diagnosoitiin ”epästabiili” sydämen rytmihäiriö, ja hänelle asennettiin sen takia rytmihäiriötahdistin. Hän on työskennellyt sittemmin apulaisjoukkueenjohtajana Bahrain Victorious -tallissa.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Trofeo Alcide De Gasperi, voitto
MM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa kuudes
Coppa Bernocchi, toinen
Volta Limburg Classic, toinen
GP Lugano, toinen
Milano – San Remo, kuudes
Volta Limburg Classic, toinen
Slovenian ympäriajo, 2. etapin voitto
Giro dell'Appennino, voitto
Tre Valli Varesine, toinen
Marco Pantani Memorial, voitto
GP Industria e Commercio di Prato, voitto
MM-kilpailut, maantieajossa kolmastoista
Coppa Sabatini, voitto
UCI Europe Tour, kokonaiskilpailussa toinen
Tour du Limousin, kokonaiskilpailun, nuorten kilpailun ja 1. etapin voitto
Giro del Piemonte, kolmas
GP Beghelli, voitto
Trofeo Laigueglia, toinen
GP Lugano, voitto
Volta Limburg Classic, toinen
Amstel Gold Race, kolmas
Italian ympäriajo, 5. etapilla kolmas
Tour du Limousin, kokonaiskilpailussa toinen, 3. ja 4. etapin voitto
Tour du Poitou Charentes, 5. etapin voitto
Coppa Agostoni, voitto
Giro della Toscana, kokonaiskilpailussa toinen
Coppa Sabatini, voitto
Tre Valli Varesine, voitto
Pariisi–Nizza, 2. etapin voitto
Brabantse Pil, voitto
Bretagne Classic Ouest-France, kolmas
Coppa Bernocchi, voitto
Coppa Sabatini, toinen
GP Bechelli, toinen
Dubai Tour, kokonaiskilpailussa kolmas, 4. etapin voitto
Kuurne–Bryssel–Kuurne, kolmas
Brabantse Pijl, toinen
Sveitsin ympäriajo, 3. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 2. ja 5. etapilla toinen
Grand Prix Cycliste de Montréal, toinen
Coppa Bernocchi, voitto
Coppa Sabatini, toinen
Gran Piemonte, voitto
Tour of Oman, 4. etapin voitto
Saksan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, pistekilpailun ja 4. etapin voitto
Coppa Sabatini, toinen
MM-kilpailut, maantieajossa 11:s
GP Bruno Beghelli, voitto
La Route d'Occitanie, 2. etapin voitto
BinckBank Tour, kokonaiskilpailussa kuudes
Milano – San Remo, kahdeksas
Gent–Wevelgem, neljäs
Tour de Romandie, pistekilpailun ja 2. etapin voitto
Critérium du Dauphiné, pistekilpailun ja 3. etapin voitto
Maantieajon Italian-mestaruus
Ranskan ympäriajo, pistekilpailussa kolmas, 16. etapilla toinen, 9. etapilla kolmas
Benelux Tour, kokonaiskilpailun ja 6. etapin voitto
EM-kilpailut. maantieajossa kultaa
Coppa Sabatini, toinen
Memorial Marco Pantani, voitto
MM-kilpailut, maantieajossa kymmenes
Pariisi–Roubaix, voitto
Omloop Het Nieuwsblad, toinen
Milot Rashica

Milot Rashica (s. 28. kesäkuuta 1996 Vushtrri) on kosovolainen jalkapalloilija, joka edustaa Turkin Superliigaa pelaavaa Beşiktaşia. Vuosina 2018–2021 hän edusti Saksan Bundesliigassa Werder Bremeniä. Oikeajalkainen Rashica on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Rashica kuuluu myös Kosovon jalkapallomaajoukkueeseen.
Kosovossa syntynyt Rashica aloitti uransa Kosovon superliigan KF Kosova Vushtrrissa, jonka kanssa hän voitti liigamestaruuden kaudella 2013–2014. Rashica pelasi seuran paidassa 21 ottelua onnistuen maalinteossa yhdeksän kertaa. Heinäkuussa 2015 Rashica siirtyi Alankomaiden Eredivisien Vitesseen. Hän teki Eredivisie-debyyttinsä seuraavassa kuussa Willem II:tä vastaan. Avausmaali syntyi syyskuussa 2015 De Graafschapia vastaan. Tammikuusta 2018 kesään 2021 Rashica edusti saksalaisseura Werder Bremeniä sekä sen jälkeen englantilaisseura Norwich Cityä, lainasopimuksella turkkilaista Galatasarayta ja kesästä 2023 alkaen Beşiktaşia.
Rashica on pelannut Albanian nuorten maajoukkueissa. Albanian jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi maaliskuussa 2016 ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan.
Rashica vaihtoi maajoukkuetta, kun Euroopan jalkapalloliitto antoi Kosovolle oikeuden osallistua liiton alaisiin kilpailuihin. Hän debytoi Kosovon paidassa syyskuussa 2016 Suomea vastaan.
"Kosovon maalit mainittu ensin."
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla