tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Salainen ase

Salainen ase on suomalainen vakoiluelokuva vuodelta 1943. Se on ensimmäinen Fenno-Filmin kahdeksastatoista näytelmäelokuvasta. Jatkosodan aikana erittäin vaikeissa oloissa valmistunut teos kertoo useiden salanimien taakse verhoutuneesta vakoilijasta Toinista, joka joutuu vaikeaan valintatilanteeseen ihastuttuaan vastapuolella operoivaan mieheen.
Teos on Fenno-Filmin vakoilutrilogian ensimmäinen osa, toinen on "Varjoja Kannaksella" ja kolmas "Hiipivä vaara".
”"Salainen ase" on puhdas jännityselokuva, joka omassa luokassaan kohoaa suorastaan kansainväliselle tasolle”, "Helsingin Sanomien" Paula Talaskivi hehkutti arviossaan.
Juoni.
Useiden salanimien taakse kätkeytynyt Toini Salonen saapuu Suomeen ja matkaa Turusta Helsinkiin, missä hän ottaa pestin insinööri Rautavuoren sihteerinä tarkoituksenaan urkkia tämän salaisia piirustuksia. Suomen Vientipuun yövartija surmataan tuhopolton yhteydessä. Toimistopäällikkö Pulkkinen kertoo toimittaja Erkki Karille vartijan olleen hänen isänsä.
Toinin pomo on muuan Rosenberg, jonka miehet yrittävät polttaa Yhdistyneiden Sahojen lautatarhan. Paikalta löytyy Toinin huivi, jonka ansiosta Erkki Kari pääsee Toinin jäljille. Hän kutsuu Toinin viettämään ravintolailtaa, myös Pulkkinen on mukana. Pulkkinen huomioi ristiriitaisuudet Toinin henkilöhistoriassa tämän kertoessa elämästään. Kari ja Toini ihastuvat toisiinsa.
Vakoilijat tunkeutuvat Rautavuoren toimistoon. Toini on antanut heille kassakaapin numeroyhdistelmän. Hän tulee katumapäälle ja yrittää varoittaa insinööriä – liian myöhään. Konnat onnistuvat ryöstämään insinöörin piirustukset. Toiniin alkaa kohdistua yhä vahvempia epäluuloja. Käy myös ilmi, että Toini ja Pulkkinen ovat sisaruksia.
Toini kertoo poliisille Karikosken sillan räjäytyssuunnitelmasta, poliisi tekee suunnitelmat tyhjiksi. Lopussa vakoilijat kaappavat Toinin ja yrittävät paeta, mutta jäävät kiinni Toinin ansiosta. Erkki Kari ja Toini kihlautuvat.
Tuotanto.
Fenno-Filmi tuotti ensimmäisen elokuvansa poikkeuksellisen vaikeissa oloissa. Alun perin oli tarkoitus kertoa taistelevista sotilaista, jolloin kuvauslupa oli hankittava Päämajasta. Sitä ei herunut, joten elokuvan tapahtumat siirrettiin kotirintamalle. "Salaisen aseen" budjetti oli niukka, joten suuria filmitähtiä ei voitu käyttää. Eija Karapää oli postin työntekijä, jolla oli hieman kokemusta elokuvatyöstä.
Eino Karin laboratorioon osui pommi 8. marraskuuta 1942, mutta "Salaisen aseen" raakafilmit säilyivät kuin ihmeen kaupalla. Sama pommikone jatkoi matkaansa kaakkoon ja pudotti pommin Helsingin Viiskulmassa sijainneen elokuvateatteri Tivolin edustalle. Pommi surmasi lastennäytännöstä poistuvaa yleisöä. 
Arviot.
"Salainen ase" sai hyvän vastaanoton. Sen juonta pidettiin johdonmukaisena ja jännityselokuvana se arvioitiin suorastaan ”kansainväliselle tasolle”. Ohjaajat saivat niin ikään kiitosta. Elokuvan tekotapaa pidettiin ”tuoreena ja rohkeana”. Negatiivista kritiikkiä elokuva sai lähinnä juonen epäuskottavuuksien osalta.
Julkaisut.
"Salainen ase" on julkaistu DVD:nä yhdessä vakoilutrilogian muiden osien kanssa.
Tapinocaninus

Tapinocaninus (nimen merkitys: "”vaatimattomat kulmahampaat”") on sukupuuttoon kuollut permikaudella elänyt terapsidisuku. Sukuun luetaan yksi laji, "Tapinocaninus pamelae".
"Tapinocaninus" oli suurikokoinen kasvinsyöjä tai kaikkiruokainen terapsidi, joka kuului Dinocephaliaan ja heimoon Tapinocephalidae. Sen kallo on noin 50 cm pitkä, ja kokonaispituus noin 3 metriä. Sen fossiileja on löydetty Etelä-Afrikasta.
Fylogenia.
Cisneros "et al.", (2012):
Kun joulu on (Paula Koivuniemen albumi)

Kun joulu on on suomalaisen laulaja Paula Koivuniemen 15. marraskuuta 2013 julkaistu joululevy. Albumi sisältää kymmenen Koivuniemen itsensä valitsemaa joululaulua ja se on hänen ensimmäinen jouluaiheinen levynsä. Mukana on kaksi uutta sävellystä, "Ilon hetkiä" ja "Yhdessä". Kappaleet "Toive", "Tähti tähdistä kirkkain" ja "Enkeli" ovat saaneet uudet sovitukset. Levy myi kultaa alle kahdessa viikossa.
Kappaleet.
Kaikki sovitukset Mika Toivanen.
Möykkysenjoen silta

Möykkysenjoen silta on vuonna 1926 valmistunut kiviholvisilta Ristijärvellä yhdystie 8890:n varrella. Kainuussa harvinaista tyyppiä olevasta kivisillasta tuli museosilta vuonna 1982. Sillan vierelle oli valmistunut 1980-luvulla uusi silta. Vanha silta entisöitiin vuosina 1982–1983.
Sillan holviaukko on 6 metriä leveä, ja sillan kokonaispituus on 13,9 metriä. Kannen hyötyleveys on 4,5 metriä.
Möykkysenjoen museosilta kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin teemakohteessa "museosilta".
Olli Stålström

Olli Stålström (s. 13. kesäkuuta 1944 Lohja) on suomalainen kansalaisaktivisti ja sosiologi. Hän on toiminut Setassa sen perustamisesta saakka ja mielenterveysyhdistys Helmin puheenjohtajana vuodesta 2011. Stålström oli SETA:n periaateohjelmaryhmän vetäjä ja aktivisti ensimmäisestä hallituksesta lähtien vuonna 1974 sekä FinnQueer-verkkolehden perustajajäsen vuonna 2001.
Työura.
Stålström valmistui tieto­liikenne­tekniikan ja tieto­kone­tekniikan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1973. Sen jälkeen hän työskenteli Nokialla tietoliikennejärjestelmien aluevientipäällikkönä alueinaan Itä-Eurooppa, Afrikka ja Lähi-itä. Hän irtisanoutui työstä 1981 ja aloitti sosiologian opinnot Helsingin yliopistossa. Hän valmistui valtiotieteiden maisteriksi 1989.
Myöhemmin hän toimi tutkijana Kuopion yliopistossa ja väitteli yhteiskuntatieteiden tohtoriksi lääketieteen sosiologiasta vuonna 1997. Hänen väitöskirjansa käsitteli homoseksuaalisuuden sairausleiman loppumista. Stålström sai vuonna 1999 väitöskirjastaan syytteen solvauksesta, mutta Tampereen käräjäoikeus hylkäsi sen.
Viimeiset työvuotensa ennen eläkkeelle jäämistä Stålström työskenteli vartijana Helsingin Satamassa.
Kansalaisaktivistina.
Nuorena Stålström kävi psykoanalyysissä homoutensa vuoksi ja yritti ”eheytyä”. Myöhemmin hän on kampanjoinut eheytysliikkeitä vastaan. Hän meni mukaan Setan toimintaan heti, kun se perustettiin, ja oli sen ensimmäisen hallituksen jäsen 1974–1976. Hän oli aktiivinen myös aidsin vastaisessa työssä ja työskenteli Aids-tukikeskuksessa tutkijana.
Stålström toimi "SETA-lehden" päätoimittajana 1976–1977. Hän on ollut myös perustamassa "FinnQueer"-verkkojulkaisua vuonna 2001 ja on sen vastaava toimittaja.
Stålström on sairastanut masennusta ja hän on toiminut mielenterveysyhdistys Helmin puheenjohtajana vuodesta 2011.
Stålström oli Kallion seurakuntaneuvoston jäsen kaudella 2011–2014.
Lattanat

Lattanat (Tricladida) on laakamatojen pääjaksoon (Platyhelminthes) kuuluva eläinlahko. Lattanoita tavataan niin makeissa ja suolaisissa vedissä kuin maallakin. Lahkoon on myös viitattu termeillä purolattanat tai planariat.
Lattanoita on perinteisesti pidetty osana värysmatojen luokkaa (Turbellaria), mutta tämä luokka on osoittautunut parafyleettiseksi, eikä sitä enää käytetä muodollisessa tieteellisissä luokituksessa. Värysmatojen piirteitä ovat jaokkeeton ja kaksikylkinen ruumis sekä verisuoniston puuttuminen. Niiden suoleen johtaa vain suuaukko. Lattanoille tyypillistä on lisäksi ruumiin litteys ja selvästi erottuva pää.
Operaatio Talvimyrsky

Operaatio Talvimyrsky () oli toisessa maailmansodassa saksalaisten epäonnistunut yritys vapauttaa Saksan 6. armeija Stalingradin motista. Neuvostoliiton puna-armeija oli onnistunut motittamaan saksalaiset Stalingradiin operaatio Uranuksessa. Erich von Mansteinin komentaman Donin armeijaryhmän, joka koostui neljästä panssaridivisioonasta, kuudesta jalkaväkidivisioonasta, yhdestä Luftwaffen divisioonasta ja romanialaisten osastojen rippeistä, tehtävänä oli vastahyökkäyksellä vapauttaa Friedrich Pauluksen 6. armeija. Vaikka nämä joukot eivät olleet vielä kunnolla asemissa, von Manstein aloitti hyökkäyksen heti yllättääkseen edessään olevat neuvostojoukot. Hän myös halusi hyökätä rintaman lounaispuolelta pikemmin kuin edetä suoraa tietä Stalingradiin, sillä hän arveli näin pystyvänsä iskemään heikompien venäläisosastojen kimppuun.
Operaatio Talvimyrskyksi nimetty hyökkäys käynnistyi 12. joulukuuta ja onnistui yllättämään venäläiset. Kenraali Hermann Hothin johtaman 4. panssariarmeijan joukot pääsivät noin 50 kilometrin päähän Stalingradista. Hoth vetosi Paulukseen, jotta tämä vetäytyisi Stalingradista ja hyökkäisi kaikilla voimillaan länteen päästäkseen pois saarroksista. Paulus ei kuitenkaan halunnut rikkoa Adolf Hitleriltä saamiaan käskyjä pitää Stalingrad hallussaan, joten 6. armeija ei päässyt pois motista. Neuvostoliiton 16. joulukuuta aloittama vastahyökkäys operaatio Saturnus kukisti Italian 8. armeijan Donin armeijaryhmän vasemmalta sivustalta, jolloin Hoth pysäytti hyökkäyksen 23. joulukuuta Neuvostoliiton vastahyökkäyksen seurauksena ja vetäytyi jouluaattona takaisin lähtöpisteeseen. Epäonnistuneen vapautusyrityksen seurauksena puna-armeija jatkoi hyökkäystään Stalingradia kohti lopulta pakottaen 6. armeijan antautumaan 31. tammikuuta 1943.
Osuuskauppa Keskimaa

Osuuskauppa Keskimaa on S-ryhmän alueosuuskauppa Keski-Suomessa ja sen kotipaikka on Jyväskylä. Osuuskaupan Keski-Suomen maakunnan lukuun ottamatta Osuuskauppa KPO:n alueeseen kuuluvaa Kinnulaa ja entisestä Längelmäestä Jämsään vuonna 2007 liitettyä aluetta (Sale Länkipohja kuuluu Pirkanmaan Osuuskaupalle) sekä lisäksi Kangasniemen Etelä-Savon maakunnasta.
Keskimaa perustettiin vuonna 1915 nimellä "Jyväskylän osuuskauppa". Perustajat olivat kaupungin porvaristoa, joka ei halunnut kuulua työväenhenkiseen Osuuskauppa Mäki-Mattiin. Vuonna 1928 yritys muutti nimensä Osuusliike Keskimaaksi ja vuonna 1983 Osuuskauppa Keskimaaksi. Vuodesta 2002 alkaen käytettiin nimeä "Keskimaa Osk.", kunnes 2013 palattiin takaisin muotoon "Osuuskauppa Keskimaa".
Keskimaa kasvoi vähitellen koko maakunnan kattavaksi alueosuuskaupaksi vuoden 1984 alussa tapahtuneessa fuusiossa. Koko maassa suuntaus oli tuolloin kohti vahvoja alueellisia osuuskauppoja. Osuuskauppa sai myös lisää markkinaosuutta esimerkiksi avaamalla seudun ensimmäisen automarketin ja Suomen ensimmäisen Prisman 22. marraskuuta 1972. Idean isä oli toimitusjohtaja Pekka Prättälä. Nimi "Prisma" oli arkkitehti Jaakko Vaetojan ja Prättälän kehittämä. Jyväskylän kaupunginjohtaja Veli Järvinen järjesti Keskimaan automarketille tontin hyvältä paikalta. Prättälän jälkeen toimitusjohtajana oli Kalevi Liukkonen.
Keskimaahan liitetyt paikalliset osuuskaupat.
Lähde
Şükrü Uzuner

Şükrü Uzuner (s. 2. helmikuuta 1969 Istanbul, Turkki) on uransa lopettanut turkkilainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Uzuner aloitti ammattilaisuransa Kartalsporin joukkueessa Turkin jalkapallon toisella sarjaportaalla. Hän pelasi kahdessa cup-ottelussa, mutta ei tehnyt sarjadebyyttiään. Marraskuussa 1992 hänet lainattiin Darıca Gençlerbirliğiin kolmannelle sarjatasolle. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi samalla tasolla pelanneen Maltepesporin riveihin, joissa hän teki yhdeksän maalia 18 ottelussa.
Suomeen Uzuner tuli vuonna 1994 ja hänen ensimmäinen seuransa oli Kolmosessa pelannut Äänekosken Huima. Hän oli joukkueensa toiseksi paras maalintekijä 15 osumallaan. Kesken kauden 1995 Uzuner siirtyi Jyväskylän Jalkapalloklubiin, jonka hän auttoi nousemaan Ykköseen. Kahdella seuraavalla Ykkösen kaudella hän viimeisteli yhteensä 29 maalia, herättäen kiinnostusta Veikkausliigasta. Uzuner siirtyikin kaudeksi 1997 Finnairin Palloilijoihin, jossa teki debyyttikaudellaan 9 maalia, ollen joukkueensa paras ja Veikkausliigan neljänneksi paras maalintekijä. FinnPa kuitenkin putosi kauden päätteeksi Ykköseen ja Uzuner siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. Hänen peliaikansa jäi kuitenkin vähäiseksi toisen uuden hankinnan, Shefki Kuqin vireen vuoksi ja hänet lainattiin loppukaudeksi Kotkan Työväen Palloilijoihin.
Kaudeksi 2000 Uzuner siirtyi Ykkösen Atlantis FC:n joukkueeseen. Hän oli 18 maalillaan Ykkösen kolmanneksi paras maalintekijä Atlantiksen noustessa Veikkausliigaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi vielä muutaman pääsarjaottelun, mutta usean loukkaantumisen johdosta hänen sopimuksensa seuran kanssa purettiin elokuun alussa. Loppukauden hän vietti FC Hämeenlinnassa Ykkösessä. Yhteensä Veikkausliigassa Uzuner pelasi 51 ottelua, joissa teki 15 maalia.
Uzuner palasi vuonna 2002 JJK:n riveihin ja viimeisteli 18 ottelussa 14 maalia. Seuraavat vuodet hän vietti Jyväskylän alueen Kakkosen joukkueissa. Hän pelasi vielä kolmannen kerran JJK:ssa vuosina 2005–2006 ennen kuin siirtyi pelaamaan viimeiset vuotensa FC Blackbirdiin, jossa pelasi neljän kauden aikana satunnaisia otteluita.
Keltti (työkalu)

Keltti on muinainen pronssinen, harvoin rautainen, kirvestyyppi, jossa ei ole silmää vartta varten.
"Onsikeltissä" varsi on pistetty umpinaiseen, itse esineeseen kantapäästä aukenevaan putkeen, "varsikeltissä" eli paalukirveessä keltin kantapää on pistetty päästään halkinaiseen polvikkaaseen puuvarteen. Onsikeltit ovat varsikelttejä myöhempiä. Rautaisia onsikelttejä on löytynyt vielä kansainvaelluksen ajoilta.
Tungsram

Tungsram on unkarilainen vuonna 1903 toimintansa aloittanut hehkulamppujen ja tyhjiöputkien valmistaja, joka vuodesta 1990 on kuulunut General Electric-konserniin ja nimeä "Tungsram" käytetään nykyään tavaramerkkinä. Tungsram-sanan on yhdistelmä volframin englanninkielisestä nimestä "Tungsten" ja useissa eurooppalaisissa kielissä kuten saksan sekä unkarin kielissä käytetystä nimestä "Wolfram".
Yhtiö sai vuonna 1903 patentin volframin käytölle hehkulankana hehkulampussa, jossa aikaisemmin oli käytetty hiililankaa. Volframi oli kestävämpi ratkaisu. Volframilangan käytön kehittävät unkarilainen "Aleksandar Just" ja kroatialainen "Franjo Hanaman". Myyntiin tuote tuli 1904. Vuonna 1934 yhtiö sai patentin kryptonilla täytetylle hehkulampulle, joka myös pidensi hehkulampun käyttöikää.
Wolframiitti

Wolframiitti on mineraali, joka on olennainen lähde volframimalmille. Kemiallinen kaava on (Fe,Mn)WO4. Sen rautapitoisuus vaihtelee ja väri on sitä tummempi, mitä suurempi on rautapitoisuus. Mineraalin Mohsin kovuus on 4–4,5, ja se muodostaa monokliinisia kiteitä.
Esiintyminen.
Wolframiittia esiintyy pegmatiittiesiintymissä, magmakivilajeissa ja raskaiden mineraalien jäännöksinä sedimenttisissä kivilajeissa. Sitä esiintyy samoissa paikoissa muun muassa rikkikiisun ja sinkkivälkkeen kanssa. Sitä on löydetty Kiinasta, Australiasta, Boliviasta, Yhdysvalloista ja Perusta.
Spanish Wells

Spanish Wells on pieni kaupunki St. George's Cayn ja Russellin saarilla Bahamalla. Se sijaitsee Eleutheran saaren edustalla. Kaupungin asukasluku on 1 551. Kaupungin saaret on yhdistetty toisiinsa sillalla.
Spanish Wellsin talous perustuu pitkälti kalastukseen. Saarien pienen koon vuoksi asukkaat eivät käytä autoja, vaan matkustavat joko kävellen tai golfkärryillä. Kaupungin nimi tulee kahdesta kaivosta, jotka espanjalaiset kaivoivat saarelle kauppalaivastoaan varten. Vuonna 1648 Bermudalta lähtöisin olevat siirtolaiset ajoivat karille Eleutheran lähellä. He asuttivat Eleutheran, mutta pian heidän yhteisö jakautui ja osa muutti St. George's Caylle.
Wulfeniitti

Wulfeniitti on mineraali, joka on saanut nimensä itävaltalaisen mineralogin Franz Wülfenin mukaan. Se on lyijymalmi, joka on yleensä väriltään keltaista, mutta jossa voi olla myös punaisia kiteitä. Kiteiden taitekerroin on korkea. Kemiallinen kaava on PbMoO4.
Esiintyminen.
Wulfeniittia esiintyy lyijypitoisissa malmikivissä. Sitä on löydetty Yhdysvalloista, Romaniasta, Itävallasta ja Namibiasta.
Miko Jaakkola

Pasi Miko Juhana Jaakkola (s. 29. maaliskuuta 1969 Orimattila) on suomalainen teatteriohjaaja. Tällä hetkellä Jaakkola toimii Tampereen Työväen Teatterin taiteellisena johtajana. Aiemmin hän on toiminut johtajana Teatteri Takomossa, Kajaanin kaupunginteatterissa vuosina 2009–2015 sekä Kotkan kaupunginteatterissa vuosina 2017–2024. Jaakkola on toiminut myös Tampereen teatterikesän taiteellisen johtoryhmän jäsenenä.
Työura.
Jaakkola valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta ohjaajantyön laitokselta vuonna 2000. 
Jaakkola on ohjannut lähes 60 teosta eri teattereille ja Yleisradiolle. Osan hän on itse käsikirjoittanut ja osaan suunnitellut myös videot. Lisäksi hän on tehnyt lukuisia trailereita ja videosuunnitteluita moniin teatteriproduktioihin. Jaakkola on työskennellyt sekä vapaissa ryhmissä että laitosteattereissa. Hän on tehnyt ohjauksia muun muassa Oulun kaupunginteatteriin, Kajaanin kaupunginteatteriin, Kotkan kaupunginteatteriin, Kuopion kaupunginteatteriin, Jyväskylän kaupunginteatteriin, Kansallisteatteriin, Teatteri Takomoon ja useille vapaille ryhmille. Jaakkola kuului Kallion Teatterin ja sen jatkajaksi perustetun Todellisuuden tutkimuskeskuksen perustajajäseniin.
Kajaanissa Jaakkola on ohjannut näytelmät "Spoonface" (2009) ja "Amadeus" (2014) sekä kantaesitykset "Parhaissakin perheissä" (2010, käsikirjoitus Anna Krogerus), "Kajaanin Seminaari" (2011, käsikirjoitus Sami Keski-Vähälä), "Punahilkka" (2012), "Sofian maailma" (2013) sekä "Rikos ja rangaistus" (2015)"." Kotkan kaupunginteatteriin hän on ohjannut muun muassa näytelmät "Neljäntienristeys" (2016), "Puhdistus (2017)", "Junnu -sydämeni tänne jää" (2018), "M/S Estonia - Alinan selviytymistarina" (2019), "Buster Keaton - elämä ja teot" (2020), "Kotkan Ruusu" (2021), "Viimeinen vuosi" (2022), "Myrsky" (2022) sekä "Toksinen Kabaree" (2023). Lisäksi hän on muun muassa ohjannut Kuopion kaupunginteatteriin Astrid Lindgrenin "Ronja, ryövärintyttären" (2018) ja Jyväskylän kaupunginteatteriin Peter Høegin "Susanin vaikutuksen" (2021). 
Jaakkola on saanut näyttämötaiteen valtionpalkinnon vuonna 2002 yhdessä Todellisuuden tutkimuskeskuksen kanssa sekä taiteilija-apurahan kahdesti vuosille 2003–2006. Vuoden 2011 maaliskuussa hänelle myönnettiin Teatteriohjaajaliiton Vuoden ohjaaja Thalia-palkinto. Vuonna 2013 Jaakkola sai yhdessä Kajaanin kaupunginteatterin ohjaajan Hanna Kirjavaisen kanssa Teatterikorkeakoulun Vuoden 2013 alumni -tunnustuksen. Vuoden 2017 Thalia-juhlassa Jaakkolalle myönnettiin Videosäde-kunniamaininta halusta laajentaa ohjauksissaan näyttämökerrontaa videon avulla.
Voie Sacrée

Voie Sacrée (”pyhä tie”) oli ensimmäisen maailmansodan aikaisessa Verdunin taistelussa tärkein ranskalaisten huoltoreitti Verdunin linnoituskaupunkiin, jota saksalaiset saartoivat kolmelta suunnalta. Kyseessä oli noin 60 kilometrin mittainen ja keskimäärin seitsemän metrin levyinen sepelitie bar-le-Ducista Verduniin.
Saksalaisten ylipäällikkö Erich von Falkenhayn halusi tuottaa Ranskalle mahdollisimman suuret miestappiot (”vuodattaa Ranskan veren kuiviin”), joten hän valitsi suurhyökkäyksen kohteeksi juuri Verdunin linnoituksen. Se oli eteentyönnetty kohta rintamassa, joten sitä saattoi uhata kolmelta suunnalta yhtä aikaa. Lisäksi historiallisena rajalinnoituksena sillä oli suuri psykologinen merkitys ranskalaisille, vaikka sen merkitys maan puolustukselle ei ollutkaan kovin keskeinen. Falkenhayn halusi houkutella Ranskan sitomaan mahdollisimman suuren osan länsirintaman joukoistaan tälle 13 kilometrin levyiselle kaistaleelle, jossa niitä voisi moukaroida jatkuvalla tykkitulella. Saksan hyökkäyksen käynnistyttyä helmikuussa 1916 Ranskan hallitus päättikin, että Verdunia puolustettaisiin millä hinnalla tahansa. Kenraali Philippe Pétain sai maaliskuussa tehtäväkseen valvoa, että välttämätön huoltoyhteys Verduniin säilyisi.
Useita divisioonia ja yhteensä noin 8 000 miestä vartioi Verduniin johtavaa huoltotietä sen koko pituudelta. Kaikki kulkua haittaavat ongelmat piti korjata saman tien, sillä tiellä kulki koko Verdunin taistelun ajan katkeamattomana virtana yötä päivää armeijan ajoneuvoja lähes puskurit kiinni toisissaan. Viikoittain tietä pitkin kuljetettiin noin 90 000 miestä sekä 50 000 tonnia ammuksia 12 000 kuorma-autolla. Seitsemän Nieuport-koneista muodostettua lentoeskaaderia suojasi tietä jatkuvasti saksalaisten ilmahyökkäyksiltä, mutta tykkien kaukotulta ei voitu estää. Tietä vahvistettiin taistelun aikana 700 000 tonnilla sepeliä, jota saksalaiset sotavangit joutuivat kaivamaan. Joukkojen ja tarvikkeiden kuljettamiseksi Verduniin järjestettiin myös kevyt rautatieyhteys, mutta mainittu maantie oli silti huollon kannalta ratkaiseva yhteys koko vuoden 1916 ajan. Verdunin taistelu päättyi joulukuussa 1916 saksalaisten perääntymiseen.
Verdunin huoltotie tunnettiin sodan aikana vain nimellä "la Route" (”reitti”). Nimityksen "La Voie Sacrée" keksi sodan jälkeen kirjailija Georges Bernanos. Nykyään tie on Ranskassa kansallinen muistomerkki.
Touko Voutilainen

Touko Voutilainen (1. toukokuuta 1918 Tohmajärvi – 5. maaliskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen filosofian lisensiaatti ja rehtori. Hän oli kurssimuotoisuuden ja luokattoman lukion keksijä ja kehittäjä Suomessa.
Touko Voutilaisen vanhemmat olivat levikkipäällikkö Lauri Voutilainen ja Lyyli Maria Nöjd. Hän pääsi ylioppilaaksi 1938 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1947 ja lisensiaatiksi 1959.
Voutilanen toimi Sysmän yhteiskoulun rehtorina ja historian opettajana 1949–1952 sekä Uuden Suomen kulttuuritoimittajana 1954–1956
Voutilainen perusti 1956 Helsingin yhtenäiskoulun. Yhtenäiskoulun perustaminen sai 1950-luvulla alkunsa epävirallisen yhdistyksen Urania-piirin puitteissa, kun seuran jäsenten lapset alkoivat tulla kouluikään ja silloiset koulut eivät olleet jäsenten mielestä sellaisia, joihin he lapsensa haluaisivat opintielle laittaa. Koulun perustajat, rehtori Touko Voutilainen ja muut Urania-piiriläiset, eivät hyväksyneet silloista rinnakkaiskoulujärjestelmää, jossa oppilaat neljän vuoden kansakoulun jälkeen erotettiin varallisuuden ja pääsykokeissa pärjäämisen perusteella niihin, jotka pääsivät yliopistoon johtavaan maksulliseen oppikouluun ja niihin, jotka jatkoivat maksuttomassa kansakoulussa ja jatkoivat mahdollisesti ammatillisessa koulutuksessa. He halusivat kehittää suomalaista koulujärjestelmää myöhemmin Britanniassa yleistyneen "comprehensive schoolin" eli kaikille oppilaille yhteisen, yleissivistävän yhtenäiskoulun suuntaan. Helsingin yhtenäiskoulua ylläpitämään perustettiin Yhtenäiskouluyhdistys ry ja koulu alkoi toimia syksyllä 1956, jolloin koulun aloitti 51 oppilasta, ensimmäinen ja toinen luokka. Voutilainen toimi yhtenäiskoulun rehtorina 1956–1971.
Vuonna 1962 Voutilainen perusti Käpylän iltaoppikoulun, jossa noudatettiin alusta lähtien jakso-opiskelua. Koulu siirtyi 1970 ensimmäisenä Suomessa täydelliseen luokattomuuteen. Voutilainen oli Käpylän iltaoppikoulun rehtorina 1962–1977.
Voutilainen toimi lisäksi "Koulusanomien" (Koti ja Koulu) päätoimittajana 1957–1958 ja hän oli Helsingin yliopiston liikuntapedagogiikan opettajana 1955–1958.
Voutilainen sai vuonna 1984 Suomen Kulttuurirahaston myöntämän 40 000 markan tunnustuspalkinnon.
Secret Love

”Secret Love” on Sammy Fainin säveltämä ja Paul Francis Websterin sanoittama kappale vuoden 1953 elokuvasta "Tarkk’ampujatyttö". Kappaleen esitti elokuvassa Doris Day ja siitä tuli hitti elokuvan ilmestymisen jälkeen. Dayn levytys nousi "Billboardin" listan kärkeen ja kappaleesta tehtiin lukuisia menestyneitä cover-versioita. Seuraavan vuoden Oscar-gaalassa se palkittiin parhaan laulun Oscarilla. 1950-luvun lopulla kappale nousi jazzartistien suosioon ja sen levyttivät muun muassa Ahmad Jamal, Count Basie, Maynard Ferguson ja Toots Thielemans. Nykyisin ”Secret Lovea” pidetään jazzstandardina.
Suomennoksia.
Lähde: Suomen Äänitearkisto ry.
Dibromimetaani

Dibromimetaani on hiilen ja bromin yhdiste, jota kutsutaan myös nimillä "metyleenidibromidi" ja "metyleenibromidi". Sen kemiallinen kaava on CH2Br2. Dibromimetaani on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä nestettä, joka liukene veteen 1,2 g/100 ml (15 °C). Yhdiste on palamatonta ja sen höyry on ilmaa raskaampaa. Dibromimetaanin moolimassa on 173,835 g/mol, sulamispiste -52,7 °C, kiehumispiste 97 °C, tiheys 2,5 g/cm3 ja CAS-numero 74-95-3.
Dibromimetaania valmistetaan dikloorimetaanin, bromin ja alumiinin reaktiolla tai alumiinikloridin katalysoimana dikloorimetaanista ja vetybromidista. Reaktioissa muodostuu myös bromikloorimetaania. Dibromimetaania käytetään liuottimena polymerointireaktioissa ja mineraalien erotusprosesseissa, lähtöaineena lääkeaineiden synteeseissä ja palonsammutusaineena.
Tervasalmen silta

Tervasalmen silta on museosilta Kuhmossa. Teräsbetoninen holvisilta on valmistunut vuonna 1935.
Sillan kokonaispituus on 33 metriä. Holviaukon leveys on 20 metriä, ja jänneväli on 20,3 metriä. Sillan hyötyleveys eli kaiteiden välinen etäisyys sillan kannella on 5,3 metriä.
Tervasalmen silta rakennettiin korvaamaan lossi Sotkamon ja Kuhmon välisellä tiellä, Nurmesjärven ja Ontojärven välisessä Tervasalmessa. Siltasuunnittelu aloitettiin jo vuonna 1906, jolloin alkuperäisenä tarkoituksena oli rakentaa puusilta. Kaikesta huolimatta sillan materiaaliksi valittiin lopulta teräsbetoni, ja sillan suunnitteli insinööri Ossi Heinistö.
Tervasalmen sillan viereen rakennettiin vuonna 1972 uusi kantatie 76:n silta. Vanha silta jäi yhdystie 19258:n sillaksi. Silta kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin teemakohteessa "museosilta".
Klimov (lentomoottori)

Klimov oli Neuvostoliiton ilmavoimien käyttämä lentokonemoottori. Klimov-yhtymä perustettiin 1912 Pietarissa. Klimov oli 2. maailmansodan aikana Neuvostoliiton tärkeimpiä lentomoottoreita, jota käytettiin Tupolev SB-2- ja Petljakov Pe-2 -pommittajissa sekä Lavotškin LaGG-3- ja Jakovlev-hävittäjissä. Alkuperältään se oli ranskalainen Hispano-Suiza 12 Y, jonka versiota Suomessa käytettiin Morane-Saulnier M.S.406 -hävittäjässä.
Hispano-moottorin potentiaali jäi Ranskassa käyttämättä, minkä osoituksena Klimov-moottorin tehoa kasvatettiin sodan aikana noin 50 % Morane-Saulnier M.S.406/M.S. 410 -hävittäjän Hispano-Suiza-moottoriin verrattuna. Suomen Ilmavoimien käytössä olleissa Tupolev SB-2- ja Petljakov Pe-2 -koneissa oli Klimov M 103- ja M 105 -versiota. Sotasaaliina tulleissa LaGG-3-hävittäjissä oli Klimov M 105 PF. Suomessa Morane-hävittäjästä suunniteltiin muunnos, jossa Hispano-Suizan tilalle asennettiin Klimov M-105 -moottori.
Sveitsissä Saurer AG valmisti ja kehitti Hispano-Suiza-moottoria D 3800 -hävittäjän versioissa aina 1250 hevosvoimaan asti. Yksittäinen prototyyppimoottori kehitti 1500 hv. 
Teknisiä tietoja.
Yleistä
Polttoaineen ja öljyn kulutus vaihtelivat tehoasetusten, kuorman yms. mukaan. Suomessa saatiin arvoja 296 l bensiiniä ja 6 kg öljyä tunnissa SB 2 koneelle ja Pe 2 koneelle 456 l ja 3 l tunnissa.
M 103
M 105
Sotasaaliina saatujen LaGG-3-hävittäjien moottoreina oli M-105 PF, joka tuotti 1 260 hevosvoimaa. Morane-Saulnier M.S 406:n Hispano-Suiza 12 Y 31 -moottori kehitti 860 hv.
Muuta.
Klimov valmisti Kylmän sodan alkuvaiheissa suihkumoottoreita MiG-15- ja MiG-17-hävittäjäkonetyypeille. Ison-Britannian hallituksen suostumuksella myytiin Neuvostoliitolle Rolls-Royce Nene -suihkumoottoreita arviolta 8 kappaletta. Venäläiset kopioivat nämä ja kehittivät tästä oman, Klimov VK-1 -suihkumoottorityypin.
Kaisa Pohjola

Anna Kaisa Pohjola (16. tammikuuta 1919 Tampere – 2017) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Pohjola työskenteli toimistotyöntekijänä ja avusti myös "Tammerkoski"-lehteä.
Samsung Galaxy S III Mini

Samsung Galaxy S III Mini (GT-I8190) on Samsung Electronicsin valmistama älypuhelin. Se tuli markkinoille marraskuussa 2012. Galaxy S III Minissä on 4 tuuman Super AMOLED kosketusnäyttö, 1 gigahertsin kaksiydinprosessori ja 1 gigatavu keskusmuistia.
Samsung Galaxy S III Mini on samankaltainen kuin Galaxy S III, erotuksena S III:ssa on isompi 4,8 tuuman Gorilla Glass näyttö ja 8 megapikselin kamera.
Galaxy S III Mini puhelimen seuraaja on Galaxy S4 Mini, joka tuli myyntiin heinäkuussa 2013.
Eila Tarvanen

Eila Elina Tarvanen (4. helmikuuta 1919 Viipuri – 8. huhtikuuta 2009) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia.
Nimellä "Eila Tarvanen":
Nimellä "Eila Kaiponen":
Mattilan silta

Mattilan silta on teräsbetoninen jatkuva palkkisilta Voltin kylässä Kauhavalla, entisen Alahärmän kunnan alueella. Silta on valmistunut vuonna 1921, ja siitä tuli museosilta vuonna 1986. Sillan rakenteessa on erikoista se, että sillan kaiteet toimivat kannattajina. Kivisten virtapilarien rakentaminen alkoi vuonna 1914, mutta sen jälkeen muun muassa maailmansota viivästytti rakennustöitä niin, että silta valmistui vasta vuonna 1921. Silta ylittää Lapuanjoen.
Mattilan kolmiaukkoisen sillan kokonaispituus on 72,3 metriä. Keskiaukon jänneväli on 22,5 metriä ja vapaa väli 20,8 metriä. Sillan hyötyleveys on 4 metriä.
Mattilan silta ja Voltin kylän raittiasutus kuuluvat Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kuntec

Kuntec Oy (vuoteen 2017 asti Turun Seudun Kuntatekniikka Oy) on Turun talousalueella toimiva infrastruktuurialan palveluyritys, joka muodostettiin yhdistämällä ja yhtiöittämällä kaksi kunnallista liikelaitosta, Turun kaupungin Viherliikelaitos ja Kunnallistekniikkaliikelaitos vuoden 2012 alusta. Yrityksen omistaa Turun kaupunki. Yrityksen toimialaan kuuluu maa- ja vesirakennustöiden, viherrakentamistöiden, metsänhoitotöiden, liikunta- ja leikkipaikkarakentamistöiden sekä näihin liittyvien kuljetus-, rakennus-, ylläpitotöiden suorittaminen, suunnittelu ja konsultointi. Yhtiö tarjoaa palvelujaan kunnille, yrityksille, yhteisöille ja yksityistalouksille. Yhtiö vuokraa lippuja, lipputankoja, huomiokartioita, lippusiimaa, erilaisia suoja-aitoja, liikennemerkkejä sekä muita liikenteenohjaukseen tarvittavia laitteita.
Vuonna 2015 Kuntec osti perinteikkään turkulaisen Kauppilan piha- ja puutarhakeskuksen ja antoi sille uuden nimen Flör.
Kuntec Oy:n liikevaihto on noin 38 M€.
Yrityksen toimitusjohtaja on Harri Kaunisto. Vuosina 2019-2020 toimitusjohtajana toimi Ari Aho ja vuosina 2012-2018 Karri Knaapinen. 
Yhtiö ei ole julkinen hankintayksikkö ja se toimii normaaleilla kilpailumarkkinoilla. Yhtiön hallitus koostuu turkulaisista poliitikoista ja hallitusammattilaispuheenjohtajasta.
Helmikuussa 2019 Kuntec hävisi Turun keskusta-alueen kunnossapidosta käydyn tarjouskilpailun Destian ja piharakennusyhtiö Entin muodostamalle yhteisyritykselle nimeltä Desentti. Kuntec on hoitanut alueen kunnossapitoa aiemman puitesopimuksen nojalla, jossa ei ole ollut sakkosanktiota kuten Turun muilla kunnossapitoalueilla. Kuntec on saanut talvella 2018–2019 erityisen paljon palautetta keskusta-alueen kunnossapidon ongelmista. Tarjouskilpailun häviämisen arvellaan "Turun Sanomien" tietojen mukaan merkitsevän jopa 150 henkilön irtisanomista ja kenties koko Kuntecin toiminnan alasajoa.
Love Is a Many-Splendored Thing (kappale)

”Love Is a Many-Splendored Thing” (suom. "Niin paljon kuuluu rakkauteen") on Sammy Fainin säveltämä ja Paul Francis Websterin sanoittama musiikkikappale vuoden 1955 elokuvasta "Päivien kimallus". Se palkittiin parhaan laulun Oscarilla. Lauluyhtye The Four Acesin äänittämästä cover-versiosta tuli merkittävä hitti, joka pysyi Yhdysvaltain "Top Ten" -listalla yhteensä 20 viikkoa. Kappaleen ovat nauhoittaneet myös muun muassa Frank Sinatra, Kenny Rogers, Ringo Starr ja Nat King Cole.
Sauvo Puhtila sanoitti kappaleen suomeksi vuonna 1955. Suomenkielisillä sanoilla kappaleen ovat äänittäneet Harmony Sisters 1955, Juha Eirto 1956, Annikki Tähti 1956, Erkki Pohjanheimo 1965, Eino Grön 1966, Fredi 1972 ja lukuisat muut artistit.
Real Life (albumi)

Real Life on Crown of Creation -yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 21. helmikuuta 1994.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Matthias Blazek ja Thomas Czacharowski, ellei toisin mainittu.
Matthias Blazek

Matthias Blazek (s. 5. tammikuuta 1966 Celle, Ala-Saksi, Saksa) on saksalainen toimittaja ja tietokirjailija.
Teokset.
Teokset vuodesta 1997 lähtien käsittelevät lähinnä historiallisia aiheita.
Gosheniitti

Gosheniitti on beryllin väritön tai valkoinen muoto. Sen pinta on melko tasainen. Sen on nimetty Massachusettsissa, Yhdysvalloissa sijaitsevan paikan, Goshenin mukaan, koska väritöntä berylliä tutkittiin siellä ensimmäisen kerran. Gosheniitti on yleisin beryllin muoto ja siksi vähiten arvostettu. Vain täysin väritöntä gosheniittia käytetään jalokivenä.
Esiintyminen.
Gosheniittia esiintyy samoissa paikoissa akvamariinin kanssa. Sitä on löydetty Brasiliasta, Venäjältä, Pakistanista, Kiinasta, Myanmarista ja Namibiasta.
The Shadow of Your Smile

The Shadow of Your Smile () on Johnny Mandelin säveltämä ja Paul Francis Websterin sanoittama laulu vuoden 1965 elokuvasta "Kuuma ranta". Elokuvassa kappaleen esitti jazz-trumpetisti Jack Sheldon. Laulaja Tony Bennett nauhoitti oman versionsa joitakin viikkoja "Kuuma ranta" -elokuvan ensi-illan jälkeen. Kappale palkittiin parhaan laulun Oscarilla, parhaan kappaleen Golden Globella ja vuoden kappaleen Grammylla. Melodia toistuu elokuvan musiikkiraidalla useita kertoja ja se tunnetaan myös nimellä ”Love Theme from The Sandpiper”.
1960-luvulla ”The Shadow of Your Smilesta” tuli suosittu jazzstandardi. Sen ovat nauhoittaneet muun muassa Wes Montgomery, Astrud Gilberto, Oscar Peterson, Bill Evans, Sarah Vaughan ja Ella Fitzgerald. Suomeksi kappaleen ovat äänittäneet Danny, Ericus-kuoro ja Merja Raski. Suomenkielisen sanoituksen teki Kari Tuomisaari.
Rautakarbonyyli

Rautakarbonyyli eli rautapentakarbonyyli tai pentakarbonyylirauta (Fe(CO)5) on metallikarbonyyliyhdisteisiin kuuluva raudan organometalliyhdiste. Ainetta voidaan käyttää erittäin puhtaan raudan valmistukseen ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet ja reaktioita.
Rautakarbonyyli on huoneenlämpötilassa väriltään keltainen neste. Yhdiste on veteen liukenematon, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten bentseeniin, dietyylieetteriin, asetoniin, etyyliasetaattiin ja molekyylipainoltaan suurikokoisiin alkoholeihin.
Rautapentakarbonyyli ei ole ainoa raudan karbonyyliyhdisteistä. Fotokemiallisella reaktiolla siitä muodostuu kiteistä dirautanonakarbonyyliä (Fe2(CO)9) ja kuumennettaessa inertissä liuottimessa noin 60 °C:n lämpötilaan muodostuu trirautadodekakarbonyyliä (Fe3(CO)12). Emästen kanssa yhdiste reagoi muodostaen vesiliukoisen vetytetrakarbonyyliferraattisuolan tai karbonyyliferraattisuolan. Rautakarbonyylimolekyylin karbonyyliligandit voidaan korvata muilla ligandeilla, kuten alkeeneilla, fosfiineilla tai halogeeneilla. Rautakarbonyyli on pelkistin ja kykenee pelkistämään muun muassa ketonit alkoholeiksi ja nitrobentseenin aniliiniksi. Kuumennettaessa yli 100 °C:n lämpötilan rautakarbonyyli hajoaa hienojakoiseksi rautajauheeksi ja hiilimonoksidiksi.
Valmistus ja käyttö.
Ensimmäisen kerran rautakarbonyyliä syntetisoitiin vuonna 1891. Sen kaupallinen valmistus alkoi kuitenkin vasta vuonna 1925 sopivien korkeapainesysteemien kehityttyä. Rautakarbonyyliä valmistetaan hienojakoisen raudan ja hiilimonoksidin välisellä reaktiolla 150–200 °C:n lämpötilassa paineen ollessa 5–30 MPa. Pienellä määrällä rikkiä on katalyyttinen eli reaktiota nopeuttava vaikutus.
Rautakarbonyyliä käytetään pääasiassa hienojakoisen ja erittäin puhtaan raudan valmistamiseen. Yhdistettä on myös käytetty bensiinissä nakutusta estävänä lisäaineena. Muita käyttökohteita ovat orgaaninen synteesi, muun muassa väriaineiden pelkistys, ja hiilikuidun ominaisuuksien parantaminen.
Craco

Craco on kunta Materan maakunnassa, Basilicatan alueella Etelä-Italiassa. 
Historia.
Varhaisimmat Cracosta löydetyt ihmisasutuksen jäljet ovat 700-luvulta eaa. peräisin olevat haudat. Vuonna 1963 vanhakaupunki evakuoitiin maanvyörymän takia.
Craco otettiin World Monuments Fundin julkaisemalle maailman uhanalaisimpien kulttuurikohteiden listalle vuonna 2010.
Kuvauspaikkana.
Cracon ympäristö on tunnettu kuvauskohde, joka on toiminut monien elokuvien kuvauspaikkana. Niistä tunnetuimpia lienevät:
I Surrender, Dear

”I Surrender, Dear” (vap. suom. "Antaudun, rakas") on Harry Barrisin säveltämä ja Gordon Cliffordin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1931. Ensimmäisenä kappaleen levytti Bing Crosby, ja äänitteestä tuli laulajan ensimmäinen listamenestys sooloartistina. Joitakin kuukausia myöhemmin Louis Armstrong levytti oman versionsa. Kappaleen on äänittänyt suuri joukko muusikoita, mukaan lukien Red Norvo, Django Reinhardt, Benny Goodman, Billy Eckstine, Thelonious Monk, Coleman Hawkins ja Lennie Tristano. Madonna lauloi sen vuoden 1989 elokuvassa "Broadwayn verikoirat". Kappaletta pidetään nykyisin jazzstandardina.
Down by Law (yhtye)

Down by Law on yhdysvaltalainen punk rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1989. Yhtyeen perusti Dave Smalley, joka on yhtyeen ainoa pysyvä jäsen. Down by Law on julkaissut 11 studioalbumia. Yhtye ei koskaan saavuttanut suurta kaupallista menestystä, mutta vaikutusvaltaa yhtyeellä riitti. Useiden kokoonpanomuutosten jälkeen yhtye jäi tauolle vuonna 2003 ja teki comebackin vuonna 2008. Vuonna 2017 yhtye palasi 90-luvun kokoonpanoon ja julkaisi vuonna 2024 uusimman albuminsa "Crazy Days"
Nimenhuuto

Nimenhuuto on joukkueille tehty verkkopalvelu, joka keskittyy joukkueiden ja ryhmien toiminnan organisointiin . Joukkue saa Nimenhuudossa itselleen salasanalla suojatun sivun, jossa voi hallinnoida joukkueen tietoja. Palvelun suosituimmat toiminnot ovat jaettu kalenteri sekä ilmoittautumisten kerääminen harjoituksiin ja peleihin . Palvelun on rakentanut ja sitä ylläpitää suomalainen Sports Connected Oy.
Vuonna 2013 palvelussa käy joka viikko noin 180 000 kävijää ja se on Suomen suosituimpien sivustojen joukossa (urheilu-kategoriassa sijalla 6).
Nimenhuuto valittiin parhaaksi Kuluttajapalveluksi "Suomen Paras Mobiilipalvelu" -kilpailussa 2013 .
Historia.
Nimenhuudon ensimmäiset versiot tehtiin perustajien oman joukkueen sisäiseen käyttöön 2000-luvun alussa . Usean vuoden kehitystyön jälkeen palvelu avattiin julkiseen käyttöön vuonna 2007 . Palvelun käyttäjämäärien ja kustannusten kasvaessa palvelua kehittämään ja hallinnoimaan perustettiin Sports Connected Oy vuonna 2009. 
Nimenhuuto on TNS:n virallisen mittauksen mukaan Suomen suurimpien sivustojen joukossa. Urheilusivustojen kategoriassa Nimenhuuto on sijalla 6 ja kaikki sivustot kattavalla yleislistalla sijalla 30 . Nimenhuuto on käännetty usealle kielelle ja on käytössä mm. Saksassa nimellä Kadermanager.de, Ranskassa nimellä Yaentrainement.fr, Espanjassa nimellä Listadejugadores.es ja Venäjällä nimellä MojaKomanda.ru .
Tuote.
Nimenhuuto on verkkopalvelu, jossa joukkueet ja ryhmät voivat hallinnoida omaa harjoitus- ja peliaikatauluaan, kerätä ilmoittautumiset tapahtumiin, tiedottaa muutoksista, ym. Palvelusta on sekä maksuton että maksullinen versio. Maksullisessa versiossa on lisäominaisuuksia, kuten joukkueen sisäiset tekstiviestit..
Nimenhuuto on suunnattu urheiluun ja harrastejoukkueille , mutta sitä käyttävät myös esimerkiksi partioryhmät, kuorot, vapaapalokunnat. Nimenhuudot viisi suosituinta lajia ovat jalkapallo, salibandy, jääkiekko, lentopallo ja koripallo.
Nimenhuutoa käyttävät sekä suuret urheiluseurat että yksittäiset joukkueet .
Lisäpalvelut.
Nimenhuuto "Sponssisivu" on vuonna 2012 julkaistu lisäpalvelu, jolla joukkueet voivat tehdä varainhankintaa. Sponssisivu on joukkuekohtainen kauppoja listaava sivu, jonka kautta tehdyistä verkkokauppaostoksista maksetaan joukkueelle komissio .
Nimenhuuto "Pelaajapörssi" on vuonna 2010 julkaistu lisäpalvelu, jossa joukkueet voivat ilmoittaa hakevansa uusia jäseniä joukkueeseen . Pelaajapörssissä on Nimenhuudon sivujen mukaan 1 332 ilmoitusta eri joukkueilta .
Betania-talo

 
Betania-talo on Helsingin kaupungin Punavuoren asukastalosta käytetty nimi. Se sijaitsee Merimiehenkadun ja Perämiehenkadun kulmassa Telakkapuiston vierellä. 
Historia.
Talon suunnitteli arkkitehti K. A. Wrede, ja se valmistui vuonna 1904. Talon rakennutti Kaupunkilähetys, joka antoi sille nimen Betania-koti. Talossa toimi lastenseimi, kodittomien nuorukaisten turvakoti ja varattomille ruokaa jakanut kansankeittiö.
Kaupunkilähetys rakennutti myöhemmin uuden talon Kallioon, mutta jatkoi toimintaansa myös Betania-talossa sen jälkeenkin, kun talo vuonna 1949 siirtyi Helsingin kaupungin omistukseen. Talossa toimi 1970-luvulla myös lasten päiväkoti ja Helsingin kaupunginkirjaston eteläinen sivukirjasto. 
Nimi.
Betania, josta talo on saanut nimensä, on Raamatussa mainittu kylä Öljymäen itärinteellä lähellä Jerusalemia. Raamatun mukaan se oli Lasaruksen sekä hänen sisartensa Martan ja Marian asuinpaikka, ja myös Jeesuksen taivaaseen­astumisen kerrotaan tapahtuneen lähellä sitä.
Nykykäyttö.
Nykyään talossa toimii päiväkoti ja taiteilijaseura sekä vuodesta 2001 asti teatteriyhteenliittymä Universum, johon kuuluvat Aurinkoteatteri, Teater Mars, Sirius Teatern ja Teatteri Venus. Teatterisali sijaitsee Betania-salissa, joka on talon vanha kirkkosali. Talo on tarkoitus tyhjentää remontin vuoksi vuonna 2024, ja vuonna 2026 Betania-talo muuttuu kokonaan päiväkodiksi.
Bixbiitti

Bixbiitti eli beryllin punainen muoto. Se on jalokivi, jonka kovuus on Mohsin asteikolla 8. Sitä kutsutaankin toisinaan punaiseksi berylliksi. Sen nimi tulee amerikkalaiselta mineralogilta, nimeltään Maynard Bixby.
Esiintyminen.
Varsinaisia jalokivilaatuisia bixbiittikiteitä on löydetty vain Wah Wah -vuorilta Utahista, Yhdysvalloista. Bixbiiteiksi kutsutut jalokivet, joita on löydetty Madagaskarilta, ovat toiselta Pezzottaiteja.
Laura Carmichael

Laura Carmichael (s. 1986) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Lady Edith Pelhamin (o.s. Crawley) roolistaan televisiosarjassa "Downton Abbey". Hän näytteli myös vuoden 2011 elokuvassa "Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja". Vuonna 2019 Carmichael tähditti Starz-tuotantoyhtiön "Prinsessa-trilogian" kolmatta sarjaa "Espanjalainen prinsessa", jossa hän esitti Margareth "Maggie" Polea.
Atilla the Hun

Atilla the Hun (oik. Raymond Quevedo, 24. maaliskuuta 1892 Port of Spain – 22. helmikuuta 1962 Trinidad) oli trinidadtobagolainen calypsomuusikko ja poliitikko. Taiteilijanimensä hän oli ottanut hunnien sotapäällikkö Attilalta.
Elämä ja ura.
Atilla the Hun aloitti uransa vuonna 1911 ja vaikutti myöhemmin 1930- ja 1940-luvuilla myös Yhdysvalloissa. Hän saapui Yhdysvaltoihin vuonna 1934 yhdessä Roaring Lionin kanssa ja he esittelivät amerikkalaisille samalla kokonaan uuden musiikkityylin. Atilla osallistui useita kertoja Trinidadissa järjestettyyn, vielä nykyäänkin jatkuvaan Calypso King -laulukilpailuun, voittaen sen kahdesti vuosina 1946 ja 1947. Palattuaan 1940-luvun puolivälissä kotimaahansa hän vaikutti myös politiikassa. Atilla valittiin sekä Port of Spainin kaupunginvaltuustoon, että Britannian siirtomaavallan aikana maan parlamentin tehtäviä hoitaneeseen lakiasäätävään neuvostoon.
Atilla the Hun oli tunnettu poliittisista ja kantaa ottavista lauluistaan, jotka käsittelivät muun muassa köyhyyttä, naisen asemaa sekä ajakohtaisia tapahtumia. Useita hänen kappaleitaan asetettiin soittokieltoon, johtuen niiden poliitisesti arkaluontoisina pidetyistä sanoituksista. Atilla the Hun levytti myös talvisodasta kertovan Suomea sympatisoivan kappaleen "Finland".
Läimäys

Läimäys ("The Slap") on australialainen televisiosarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin ABC1-televisiokanavalla 6. lokakuuta 2011. Sarja perustuu kirjailija Christos Tsiolkasin palkittuun romaaniin "The Slap" (2008).
Sarjan tapahtumat alkavat, kun mies läimäisee huonosti käyttäytyvää lasta. Sarja on kahdeksanosainen ja jokaisessa osassa tapahtumaa valotetaan eri henkilöiden näkökulmasta. Suomessa sarjaa alettiin esittää Yle Teemalla 11. marraskuuta 2013.
Maersk Alabaman kaappaus

Maersk Alabaman kaappaus alkoi 8. huhtikuuta 2009 kun neljä Somalian merirosvoa kaappasi rahtilaiva "MV Maersk Alabaman" 440 km päässä Somalian rannikosta.
Jessica Brown Findlay

Jessica Brown Findlay (s. 14. syyskuuta 1989 Cookham, Berkshire) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa läpimurtoroolistaan Lady Sybil Crawleyna televisiosarjassa "Downton Abbey."
Findlay esitti Charlotte Wellsin roolin sarjassa "Harlots - Paheenpesä".
Tausta.
Jessica Brown Findlay on syntyisin vauraalta seudulta, Cookhamin kylästä Berkshirestä. Hänen äitinsä on kouluavustaja ja isä sijoitusneuvoja. Hänen isovanhempansa asuvat lähistöllä ja ovat hänelle läheisiä; kuin toinen setti vanhempia. Hän arvelee että vanhemmat ovat pitäneet häntä vähän erikoisena, koska hän pukeutui vanhanaikaisiin vaatteisiin ja kuunteli vanhaa musiikkia. Findlay harrasti balettia, mutta sen osalta urahaaveet päättyivät loukkaantumiseen. Niinpä hän siirtyi teatterin puolelle. Näyttelemistä Findlay opiskeli Lontoon Central Saint Martinsissa. Hän itse kertoo oppineensa näyttelemisestä paljon kollegoiltaan etenkin tv-sarjassa "Downton Abbey".
Ura.
Brown Findlayn ensimmäinen isompi elokuvasuoritus oli vuonna 2011 Emelia Conan-Doylen rooli elokuvassa "Albatross". Hänet nähtiin Rachelin roolissa tv-sarjassa "Misfits" kahdessa jaksossa vuosina 2009 ja 2011. Vuonna 2010 alkoi tv-sarja "Downton Abbey", jossa hän esiintyi vuoteen 2012 asti oikeudentuntoisena ja edistyksellisenä Lady Sybilinä. Vuonna 2014 hän näytteli Beverly Penniä elokuvassa "Talvinen tarina" ja vuonna 2015 hän esiintyy Paul McGuiganin elokuvassa "Victor Frankenstein".
Suomessa Brown Findlay on nähty muun muassa kahdessa TV-minisarjassa. Hän esitti yhtä päähenkilöä Alaisia Kate Mossen romaanista "Labyrintti" tehdyssä kaksiosaisessa tv-sarjassa vuonna 2012. Sarjassa näyttelivät myös John Hurt, Emun Elliott, Tom Felton ja Katie McGrath. Kolmiosaisessa sarjassa "Jamaica Innin majatalo" (2014) Brown Findlay esitti myös pääosaa, tätinsä luo karuun sukulaistaloon asumaan päätyvää Mary Yellania. Sarjan muissa rooleissa nähtiin muun muassa Joanne Whalley Maryn tätinä, tämän aviomiehenä Joss Merlyninä Sean Harris ja Jossin veljenä Jeminä Matthew McNulty. Vuonna 2018 valmistuneessa elokuvassa "Kirjallinen piiri perunankuoripaistoksen ystäville" hän näytteli Elisabeth McKennaa.
Yksityiselämä.
Brown Findlay sanoo olevansa taikauskoinen, ja että siitä tulee aina sanomisia. Nuorempana hän esimerkiksi pidätti hengitystään, jos autolla ajettiin sellaisen talon ohi, jossa hän ei suin surminkaan olisi halunnut asua. "Jos olisimme ajelleet ympäriinsä vaikkapa sellaisessa paikassa kuin Slough – naamani olisi muuttunut siniseksi." Hän välttelee astumista viemärinkansille ja hänen täytyy koputtaa kolmasti ennen näyttämölle astumista. "Kolmonen on onnenlukuni. Kerrankin kun menin koe-esiintymiseen, minulla oli vuoronumero 333. Ja sain siihen asti parhaan roolini ikinä!"
Sundankukastaja

Sundankukastaja ("Dicaeum annae") on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sundankukastajaa tavataan kotoperäisenä Indonesiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Harmaaviirukukastaja

Harmaaviirukukastaja ("Dicaeum agile") on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaaviirukukastajaa tavataan Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ida Bieler

Ida Bieler on yhdysvaltalaissyntyinen viulisti. Hän on työskennellyt johtavien kansainvälisten orkesterien kanssa ja levyttänyt laajan valikoiman soolo- ja kamarimusiikkiohjelmistoa. Bieler oli vuosina 1993–2005 Melos-kvartetin jäsenenä. Vuonna 2001 hän oli mukana perustamassa Xyrion-trioa Nina Tichmanin ja Maria Kliegelin kanssa. Bielerin saamiin palkintoihin ovat lukeutuneet Cannesin klassinen palkinto ja Echo Klassik -palkinto. Hänestä tuli vuonna 1988 professori Frankfurt am Mainin Hochschule für Musik und Darstellende Kunstissa. Vuonna 1993 hän seurasi Sándor Véghiä Düsseldorfin Robert Schumann Hochschulessa.
Bieler aloitti musiikkiopintonsa Pohjois-Carolinan taidekoulussa ja jatkoi niitä Juilliard School of Musicissa. Sittemmin hän opiskeli myös Lontoossa, Zürichissä ja Kölnissä. Bieler oli vierailevana viulunsoiton ja kamarimusiikin professorina Guildhall School of Music and Dramassa Lontoossa. Hän on myös johtanut mestariluokkaa Grazin Universität für Musik und darstellende Kunstissa. Hän soittaa Tommaso Balestrierin "Cremonensis fecit Mantua" -viulua (1753).
Naxokselle Bieler on levyttänyt John Coriglianon ja Krzysztof Pendereckin musiikkia.