tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Azazelin Tähti

Azazelin Tähti on vuonna 2006 perustettu okkulttis-filosofinen seura. Seura pyrkii yhdistämään vastakohtaisina nähtyjä henkisen etsinnän muotoja. Tällaisina yhdistämisen työn kohteina nähdään esimerkiksi esoteerisen tradition piirissä perinteisesti vastakohtina pidetyt oikean käden tie ja vasemman käden tie. Azazelin Tähden filosofiassa on teosofisia piirteitä, mutta sen erottaa perinteisestä teosofiasta Saatanan merkityksen korostaminen. Seura allekirjoittaa Teosofisen seuran kolme ohjelmakohtaa:
Seuran filosofia on panteistista: jumaluus nähdään absoluuttisena, eikä sitä voida pitää persoonallisena olentona. Saatanaa ei pidetä kristillisen näkemyksen tapaan yksiulotteinen pahana, vaan sen katsotaan kehittävän ihmistä eteenpäin. Kuolemaa pidetään merkityksellisenä, sillä elämä ja kuolema nähdään Azazelin Tähden filosofian mukaan luonnossa yhtä tärkeinä tapahtumina. Seura ei hyväksy rikollista tai rasistista toimintaa.
Tutkija Jussi Sohlbergin mukaan Azazelin Tähti on poikkeuksellinen yhdistellessään aineksia, joihin kuuluu kristinuskon, okkultismin ja filosofian vaikutteita. Liikkeen suhtautuminen sekä perinteiseen järjestäytyneeseen uskontoon että ateismiin on kriittinen. Liikkeellä ei ole keskusjohtoa. Sen mukaan Saatanalla on maailmassa aktiivisesti vaikuttava tietoisuus. Vuonna 2018 jäseniä oli eri puolilla Suomea 80–100. Keskeinen vaikuttaja Azazelin Tähden taustalla oli Johannes Nefastos.
Yerma

Yerma on espanjalaisen Federico García Lorcan tragedianäytelmä, joka valmistui 1934 ja kantaesitettiin samana vuonna Madridissa. Sen tarina sijoittuu Andalusiaan, ja näytelmän ja sen lapsettomuudesta kärsivän päähenkilön nimi tarkoittaa suomeksi autiomaata.
Juoni.
Nuori ja terve Yerma uskoo, että jos nainen ei synnytä lapsia, veri muuttuu myrkyksi. Lapsettomaksi jääminen vuosien yrittämisen jälkeen vaikuttaa kuitenkin olevan hänen ja aviomies Juanin yhteinen kohtalo. Lorca antaa ymmärtää, että syynä on se, ettei Yerma osaa nauttia seksistä, mutta onko syynä sittenkin Juanin hedelmättömyys? Eräs toinen lapseton nainen ei valita, vaan antaa arvoa itselleen ja iloitsee elämästä.
Yerma menee vuorille rukoilemaan muistomerkille, jonka uskotaan auttavan lapsettomia. Vanha nainen lähestyy siellä Yermaa ja houkuttelee tätä lähtemään oman poikansa naiseksi. Heitä vakoileva Juan uskoo, että kieltäytymisellään Yerma olisi lopultakin hyväksynyt heidän lapsettoman liittonsa. Hän ja Yerma palaavat yhteen, mutta Yerma kuristaa Juanin kuoliaaksi.
Elokuvaversio.
Vuonna 1984 näytelmän pohjalta tehtiin Unkarissa samanniminen elokuva, jonka ohjasivat Imre Gyöngyössy ja Barna Kabay.
Bernarda Alban talo

Bernarda Alban talo ("La casa de Bernarda Alba") on espanjalaisen Federico García Lorcan tragedianäytelmä, joka valmistui 1936 vähän ennen Lorcan kuolemaa Francon sotilaiden käsissä. Se kertoo leskeksi jääneestä äidistä, joka varjelee kovalla kädellä viittä 20–40-vuotiasta tytärtään miesten houkutuksilta. Tyttäret puolestaan kilpailevat kylän komeimman nuorukaisen Pepe el Romano suosiosta, kun tämä pysähtyy talon ikkunan luo. Helteisenä kesäyönä tapahtumat saavuttavat traagisen lakipisteensä.
Elokuvaversio.
Vuonna 1987 Marcel Camus ohjasi näytelmän pohjalta samannimisen elokuvan.. Siitä on tehty elokuva myös Intiassa ja tv-sovitus Britanniassa, molemmat 1991.
Sydneyn panttivankikriisi

Sydneyn panttivankikriisi alkoi Sydneyssä, Australiassa aamulla 15. joulukuuta 2014, kun ainakin yksi aseistautunut mies otti panttivangeiksi Lindtin kahvilan asiakkaat ja henkilökunnan. Panttivankien määrästä on esitetty vaihtelevia määriä, mutta Lindtin toimitusjohtajan mukaan kahvilassa oli noin 10 työntekijää ja 30 asiakasta. Panttivangit ovat kannatelleet jihadistiryhmittymien käyttämää mustaa šahada-lippua kahvilan ikkunaa vasten. Viisi ihmistä oli päässyt pakenemaan kahvilasta.
Kriisin aikana Sydneyn oopperatalo evakuoitiin sieltä löytyneiden epäilyttävien pakettien takia. Lisäksi Australian keskuspankin konttori suljettiin turvallisuussyistä, sillä se sijaitsee lähellä kahvilaa.
Tilanne loppui poliisin tehdessä rynnäkön kahvilaan. Kolme ihmistä kuoli, mukaan lukien tekijä, ja neljä haavoittui rynnäkön seurauksena.
1980–82

1980–82 on Hassisen koneen vuonna 1982 ilmestynyt kokoelma-albumi. Kyseessä on tupla-albumi, jonka toinen levy sisältää yhtyeen materiaalia vuosilta 1980–1982 ja toinen "Harsoinen teräs" -albumin englanninkielisen promootioversion "High Tension Wire", jota ei virallisesti ole julkaistu missään muualla.
Aikaisemmin vain singlenä ilmestyneitä kappaleita levyllä ovat "Kolumbia orkesteri", "Läskit lompakot", "Hiljaa virtaa veri" sekä "On jouluyö nyt laulaa saa". Kokonaan ennenjulkaisemattomia ovat "Fraigadi fromba" ja "Koulut kii", joka on versio Alice Cooperin hitistä "School’s Out". Niitä on myöhemmin julkaistu bonusraitoina Hassisen koneen studioalbumien remasteroiduilla CD-versioilla.
Historia 1980–82

Historia 1980–82 on Hassisen koneen vuonna 1988 ilmestynyt kokoelma-albumi. Se julkaistiin vinyylilevyjen valtakaudesta huolimatta ainoastaan CD-muodossa. 
Yhtyeen kolmen studioalbumin materiaalin lisäksi se sisältää singlenä ilmestyneitä kappaleita, joista osa oli mukana jo kuusi vuotta aikaisemmin julkaistulla kokoelmalla "1980–82". Myös albumin kansikuva on sama kuin vuoden 1982 kokoelmalevyllä. Levystä on olemassa myös vuonna 1998 julkaistu uusintapainos, jonka takakansi on hieman erilainen kuin alkuperäisessä versiossa.
Lesley de Sa

Lesley de Sa (s. 2. huhtikuuta 1993 Mijdrecht, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kaudella 2014–2015 Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä pelaavaa Go Ahead Eaglesia, jossa hän on lainassa Ajaxista.
De Sa teki ensiesiintymisensä Eredivisiessä 20. lokakuuta 2012, kun Ajax kohtasi 3–3-tulokseen päättyneessä vierasottelussa Heracles Almelon. Hän tuli kentälle 77. minuutilla Tobias Sanan tilalle. Ensimmäinen liigaottelu jäi myös hänen ainoakseen kaudella 2012–2013. Kaudella 2013–2014 De Sa pelasi Eredivisiessä 12 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Avauskokoonpanossa hän oli viidesti. Hän pelasi kauden aikana myös seuran Eerste divisiessä pelaavassa kakkosjoukkueessa Jong Ajaxissa 17 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Kesällä 2014 Ajax lainasi De San myös Eredivisiessä pelaavaan Go Ahead Eaglesiin.
Tetramelaceae

Tetramelaceae on pieni kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Cucurbitales-lahkoon; samaan lahkoon kuuluvat muun muassa kurkkukasvit (Cucurbitaceae).
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat puita, joilla on rauhas- tai suomukarvoitus. Kasvit ovat kaksikotisia: yksineuvoiset kukat sijaitsevat eri yksilöissä. Kukinto on tähkämäinen, ja kukissa on neljästä kahdeksaan verholehteä. Hedekukat ovat teriöttömiä ("Tetrameles") tai terälehtiä on kuudesta kahdeksaan ja heteet sijaitsevat niiden kanssa kohdakkain ("Octomeles"). Emikukissa ei ole terälehtiä, ja sikiäin on kolmesta kahdeksaan emilehden yhteenkasvettuma. Sikiäimessä on aksiletyyppinen istukka. Luotit ovat johteisia tai nuijamaisia. Hedelmä on liiteluomainen kota.
Levinneisyys ja luokittelu.
Heimon kaksi lajia kasvavat Intian niemimaan itäosista Pohjois-Australiaan ulottuvalla alueella. Lajit ovat "Tetrameles nudiflora" ja "Octomeles sumatrana".
Heimon lähimmät sukulaiset ovat Datiscaceae ja begoniakasvit (Begoniaceae).
Born–Haber-sykli

Born–Haber-sykli on kokeelliseen dataan perustuva menetelmä yhdisteen hilaenergian määrittämiseen. Menetelmä on nimetty kahden saksalaisen tieteilijän Max Bornin ja Fritz Haberin mukaan. Born–Haber-sykli soveltuu parhaiten täysin ionisidoksellisten yhdisteiden kuten alkalimetallien halogenidien hilaenergian määrittämiseen.
Born–Haber-syklin periaate.
Hessin lain mukaan kemiallisessa reaktiossa tapahtuva entalpian muutos ei riipu reaktion välivaiheista, vaan ainoastaan sen lopputilasta. Born–Haber-syklissä esitetään yhdisteen muodostumiseen liittyvät entalpianmuutokset kuvaajana, jossa energiaa sitovat endotermiset prosessit esitetään ylöspäinsuuntautuvana nuolena ja energiaa vapauttavat eksotermiset prosessit esitetään alaspäinsuuntautuvana nuolena. Kiinteän ionisidoksellisen yhdisteen voidaan katsoa muodostuvan alkuaineistaan viiden askeleen seurauksena. Nämä vaiheet ovat esimerkiksi alkalimetallihalogenidille, joka muodostuu reaktion M(s) + ½ X2(g) → MX(s) mukaisesti, seuraavat:
Näiden viiden askeleen entalpiamuutosten summa on yhtä suuri kuin ioniyhdisteen muodostumisentalpia. Näin ollen muodostumisentalpia voidaan lausua muodossa
ΔHf = ΔHvap + ½ΔHD + IE + EA + ΔHL
Koska yhdisteen muodostumisentalpia, metallin sublimoitumisentalpia, halogeenin dissoisioituisentalpia, metallin ionisoitumisenergia ja halogeenin elektroniaffiniteetti voidaan määrittää kokeellisesti, jää ainoaksi tuntemattomaksi suureeksi yhdisteen hilaenergia ja hilaenergia voidaan laskea yllä olevan yhtälön mukaisesti kokeellisesti määritettyjen arvojen avulla.
Pasi Koskinen (ultrajuoksija)

Pasi Henri Koskinen (s. 1964) on ultrajuoksija. Hän on syntynyt Tampereella.
Koskinen vetäytyi työelämästä 2016 ja muutti Inarin Nellimiin. 
Ammatiltaan hän oli taksiautoilija, mutta toimi myös liikuntavammaisten lasten avustajana ja tiskijukkana.
Käsite- kirjat julkaisi Pasi Koskisen esikoisteoksen 26.9.2022. ()
ja kaikki kivestä- niminen romaani kertoo yli sukupolvien periytyvästä periksiantamattomuudesta.
"Esikoisromaanissaan Koskinen kertoo juoksemisesta, mutta erityisesti siitä, miten ihminen reagoi kun hän sairastuu syöpään. ja kaikki kivestä on tausta kaikelle sille, miksi yksilöstä nimeltään Pasi Koskinen tuli se mikä tuli, ultrajuoksija." (kirjan takannen teksti)
Koskinen sairastui 1993 syöpään, mutta parantui siitä ja on sen jälkeen juossut melkein 90 000 kilometriä.
Koskinen pitää parhaimpina saavutuksinaan Kauhajoella vuonna 2022 kuudessa päivässä juoksemaansa 603 km matkaa sekä 2014 omaa Tuhat mailia Elämälle -juoksua, jossa hän juoksi kaikkien aikojen seitsemäntenä Suomen halki Nuorgamista Hankoon. Matkaa kertyi 1 622 kilometriä ja aikaa kului 27 päivää.
Koskinen oli sadan kilometrin Suomi-juoksun erikoisvieraana 7.-8.6.2014. Häntä sanotaan alan legendaksi.
Lintukuvaajien matkassa

Lintukuvaajien matkassa – Tunnelmat, tarinat ja parhaat kuvat on valokuvaajien Markus Varesvuon, Arto Juvosen, Tomi Muukkosen ja Jari Peltomäen lintukuvista koottu teos. Kuvitus on valikoitu heidän pääosin Suomessa ja runsaasti myös Norjassa syyskuusta 2012 elokuuhun 2014 ottamistaan kuvista. Teoksen on vuonna 2014 julkaissut Docendo.
Kuvaajista Varesvuo ja Peltomäki ovat ammattikuvaajia, Juvonen ja Muukkonen taas ovat puoliammattilaisia, jotka kuvaavat päätoimensa ohella. Kaikki ovat alalla palkittuja ja arvostettuja tekijöitä.
Suurin osa kuvista on aiemmin ollut esillä Lintukuva.fi-sivustolla viikon kuvina. Osa on julkaisemattomia kuvia jotka sitten ovat menestyksekkäästi osallistuneet kansainvälisiin kilpailuihin. Kuvien yhteydessä kerrotaan kuvaustilanteesta ja annetaan kuvien tekniset tiedot, joista on harrastajille iloa. Kaukaisin kuva on Japanissa otettu kuningasmerikotkan kuva, joka on ainoa poikkeus muuten pohjoismaiseen pesimälajistoon.
Jan Södersved antaa Linnut-lehdessä kiitosta upeista kuvista ja kuvaamista koskevista vinkeistä, mutta pahoittelee, että osa kuvista ei pienen kokonsa vuoksi pääse oikeuksiinsa.
Seán O’Casey

Seán O’Casey (30. maaliskuuta 1880 Dublin, Irlanti – 18. syyskuuta 1964 Torquay, Englanti) oli irlantilainen näytelmäkirjailija.
O’Caseyn isä kuoli varhain, ja 12-lapsinen perhe jäi köyhyyteen ja jatkuvaan asuinpaikan vaihtokierteeseen. O’Caseyllä oli jo lapsena huono näkö, mutta hän harjoitteli itse lukemista ja kirjoittamista kouluopintojen tueksi. Hän jätti koulun kesken 14-vuotiaana ja työskenteli muun muassa kymmenisen vuotta rautateillä ja sen jälkeen kirjakauppayhtiö Eason &amp; Sonsissa sanomalehtijakelun parissa. Jo teini-iästä asti hän oli tehnyt teatteriesityksiä kotonaan yhdessä veljensä kanssa ja toimi myöhemmin avustajana teatterissa, mutta näytelmien kirjoittamisen hän aloitti vasta 43-vuotiaana.
O’Casey oli mukana Irlannin kansallisessa liikkeessä ja työväenliikkeessä ennen kuin omistautui kirjoittamiselle.
O’Casey kirjoitti 25 näytelmää. Niistä kolme tunnetuinta muodostavat niin sanotun Dublin-trilogian: "The Shadow of a Gunman" ("Kapinoitsijan varjo", 1923), "Juno and the Paycock" ("Juno ja riikinkukko", 1924) ja "The Plough and the Stars" ("Aura ja tähdet", 1926). Ne ovat tarinoita dublinilaisen työväenluokan kurjien asuntoloiden asukkaista. Trilogian menestyksen takana olivat tarinoiden rikas puhekieli ja O’Caseyn vahvan sosialistinen yhteiskunnallinen näkemys. Vuoden 1916 pääsiäiskapinaan sijoitettu "The Plough and the Stars" aiheutti mellakan, koska kapinan kansallismieliset aloittajat pitivät sitä loukkauksena.
O’Caseyn nuoruusmuistelmiin "Mirror in My House" perustuu vuoden 1965 elokuva "Nuori Cassidy – kapinanlietsoja".
Kirjailijan mukaan on nimetty vuonna 2005 valmistunut Liffeyjoen ylittävä jalankulun ja pyöräilyn silta Seán O’Casey Bridge Dublinissa.
Suomennetut teokset.
Näytelmät.
Lähde:
Lähteet
Muistelmateokset.
25 näytelmän lisäksi O’Casey kirjoitti kuusiosaisen muistelmateoksen "Mirror in My House", jonka osat julkaistiin 1939–1956:
Daniel Moreira

Daniel Moreira (s. 8. elokuuta 1977 Maubeuge, Ranska) on ranskalainen entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Moreira pelasi koko uransa kotimaassaan Ranskassa. Pääsarjassa Ligue 1:ssä hän pelasi yhteensä 385 ottelua ja teki niissä 74 maalia edustaen En Avant Guingampia, RC Lensiä, Toulouse FC:tä, Stade Rennais FC:tä, Grenoble Foot 38:aa ja US Boulognea. Moreira pelasi kolme vähintään kymmenen maalin pääsarjakautta. Parhaimmillaan hän teki 12 maalia kaudella 2001–2002, jolloin hänen seuransa Lens sijoittui sarjassa toiseksi.
Ranskan maajoukkueessa Moreira pelasi kolme ottelua vuosina 2002–2004. Ensiesiintymisensä A-maajoukkueessa hän teki 20. marraskuuta 2002, kun Ranska voitti Jugoslavian kotonaan 3–0.
Saavutukset.
Guingamp:
Lens:
TeraCopy

TeraCopy on ilmainen Windows-tietokoneille suunniteltu tiedostojen kopiointiin ja siirtoon suunniteltu työkalu. Se on suunniteltu toimimaan nopeammin kuin Windowsin natiivi siirtotyökalu. TeraCopy toimii Windowsin siirtotyökalun rinnalla tai sen korvaajana.
Luku- tai kirjoitusvirheen sattuessa TeraCopy yrittää toimia muutaman kerran automaattisesti ja sitten hyppää ongelmallisen kohdan ylitse. Dynaamisesti säädettävän välimuistin hallinta vähentää hakuaikoja ja asynkroninen kopiointi nopeuttaa tiedon fyysistä siirtoa eri lähteiden välillä. Ohjelmassa on täysi unicode-tuki.
Ohjelmasta on myös maksullinen TeraCopy Pro -versio. Lisäominaisuuksina siinä on esimerkiksi siirtolistan muokkaaminen.
Menestyminen.
Vuonna 2007 Softpedian Ionut Ilascu mainitsi erikseen ohjelman hyvän virheidenkorjauksen. Windows XP -koneella kovalevyn eheytys suurentaa eroa vielä paremmin TeraCopyn puolelle siirtonopeuksia mitattaessa.
Vuonna 2009 Lifehackerin Jason Fitzpatrick kertoi ettei ohjelma loista ominaisuuksillaan, mutta tekee työn paremmin kuin muut kilpailijat. Lifehacker-sivuston käyttäjät äänestivät TeraCopyn parhaaksi tiedostojen siirto-ohjelmaksi Windows-alustalle.
Vuonna 2010 CNET ylisti TeraCopya hyvänä ilmaisohjelmana, ja suositteli sitä kaikille Windows-koneille.
Sarita Friman-Korpela

Sarita Friman (s. 1975 Pori) on suomalainen tutkija, joka toimii sosiaali- ja terveysministeriössä neuvottelevana virkamiehenä. Hän on ensimmäinen romanitaustainen tohtori Suomessa.
Elämä.
Friman kirjoitti ylioppilaaksi Porin suomalaisen yhteislyseon lukiosta vuonna 1995 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2001. Pääaineena hänellä oli valtio-oppi. Friman väitteli Jyväskylän yliopistossa 15. joulukuuta 2014 aiheesta "Romanipolitiikasta romanien politiikkaan". Hän tutki väitöksessään Suomen romanien poliittisen ajattelun ja identiteetin kehitystä.
Friman sanoo väitöskirjastaan: "Tutkimukseni ydin oli, että miten sellainen pieni ryhmä, jolla ei ole riittävästi numeroita takana vaikuttaakseen vaaleilla tai taloudellisia painostuskeinoja tai etujärjestötoimintaa, pystyy vaikuttamaan omiin asioihinsa niinkin hyvin kuin Suomessa on tehty, että miten se on onnistunut." Yleisradion toimittajan Arvo Vuorelan mukaan Frimanin väitöskirja tekee suomalaisen tutkimuksen ja tasa-arvon historiaa.
Friman oli Romaniasiain neuvottelukunnan pääsihteeri. Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon hän sai vuonna 2013.
Perhe.
Frimanin isä on iskelmälaulaja Rainer Friman.
Ricardo Kishna

Ricardo Kishna (s. 4. tammikuuta 1995 Haag) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Eredivisiessä pelaavaa AFC Ajaxia. Vasenjalkainen Kishna on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Kishnalla on surinamelaista sukutaustaa. Kishnaa pidetään yhtenä Alankomaiden lupaavimmista pelaajista.
Seurajoukkueura.
Kishna edusti vuodet 2001–2010 kotikaupunkinsa ADO Den Haagin juniorijoukkueita. Vuonna 2010 hän siirtyi maan suurseuraan AFC Ajaxiin. Ajaxin ykkösjoukkueessa Kishna debytoi helmikuussa 2014 Red Bull Salzburgia vastaan Eurooppa-liigassa. Debyytti Eredivisiessä tapahtui kolme päivää myöhemmin AZ Alkmaaria vastaan tehden ensimmäisessä liigaottelussaan heti maalin. Kaudella 2014–2015 Kishna debytoi Mestareiden liigassa.
Maajoukkueura.
Kishna on pelannut monissa Alankomaiden nuorten maajoukkueissa. Nykyisin hän pelaa sekä alle 20- että alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa, joissa molemmissa hän debytoi loppuvuodesta 2014.
Kenshirō Itō

Kenshirō Itō (; s. 8. tammikuuta 1990 Shimokawa) on japanilainen mäkihyppääjä. Hän edustaa Megamil Snow Brand Ski Teamia.
Itō debytoi mäkihypyn maailmancupissa tammikuussa 2006 Sapporossa ollen suurmäen kilpailun 37. Ensimmäiset pisteensä Itō saavutti Keski-Euroopan mäkiviikon avauskilpailussa Oberstdorfissa ollen 26. Tuo sijoitus on myös Itōn paras sijoitus maailmancupissa. 
Itō osallistui myös vuoden 2007 MM-kisoihin Sapporoon, jossa hän oli normaalimäen 37. Hän on myös kaksinkertainen nuorten MM-mitalisti joukkuekilpailusta. Hänellä on yksi hopea sekä yksi pronssi.
Cyril Gaillard

Cyril Gaillard (s. 1986) on ranskalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka edusti seuratasolla Meaudrea. Gaillard on erikoistunut sprintteihin.
Gaillard debytoi maastohiihdon maailmancupissa helmikuussa 2008 ollen Tukholman sprintissä 40. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Gaillard saavutti joulukuussa 2009 Düsseldorfista ollen vapaan sprintin 16. Gaillardin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on neljäs, jonka hän saavutti Szklarska Poreban vapaan sprintistä tammikuussa 2014.
Gaillard osallistui vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa vain yhdelle matkalle, vapaan sprinttiin, jossa hän oli 30. Hän saavutti kultaa viestistä vuoden 2011 talviuniversiadeista Erzurumista.
Datiscaceae

Datiscaceae on vain kaksilajinen kasviheimo koppisiemenisten Cucurbitales-lahkossa, johon myös muun muassa kurkkukasvit (Cucurbitaceae) kuuluvat.
Tuntomerkit.
Juurissa on typpeä sitovia bakteereja sisältäviä nystyjä. Lehdet ovat syväliuskaisia tai pariliuskaisia ja pääteparisia, enemmän tai vähemmän sulkasuonisia. Kasvit ovat kaksikotisia. Kukat sijaitsevat kimppuina terttumaisessa kukinnossa, ja niissä on neljästä kymmeneen verholehteä. Hedekukissa on 6–25 lyhytpalhoista hedettä. Emikukissa on yhdislehtinen sikiäin, joka koostuu kolmesta kahdeksaan emilehdestä; vartalot ovat pitkiä. Hedelmä on kotamainen.
Levinneisyys ja luokittelu.
Heimo kasvaa kolmella erillisellä alueella: Pohjois-Amerikan länsiosassa, itäisistä Välimerenmaista Kaspianmerelle ulottuvalla alueella ja Afganistanista Pohjois-Intiaan ulottuvalla alueella.
Heimossa on yksi ainoa suku hamppiot ("Datisca"), jossa on kaksi lajia. Läheisin sukulaisheimo on begoniakasvit (Begoniaceae).
Sergei Tšerepanov

Sergei Petrovitš Tšerepanov (; s. 25. tammikuuta 1986 Rïdder) on kazakstanilainen maastohiihtäjä. 
Tšerepanov debytoi maastohiihdon maailmancupissa marraskuussa 2004 Rukalla ollen 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 81. Ensimmäisen maailmancupin pisteensä hän saavutti marraskuussa 2006 niin ikään Rukalla sijoituttuaan 15 kilometrin perinteien hiihtotavan kilpailussa sijalle 30 eli viimeiselle pistesijalle. Tšerepanovin paras sijoitus maailmancupissa on kolmas, jonka hän saavutti maaliskuussa 2008 Lahdesta 15 kilometrin perinteisen kilpailusta. Tuo on myös Tšerepanovin uran ainoa maailmancupin palkintosijoitus.
Tšerepanov on osallistunut kolmiin talviolympialaisiin, joissa hän on parhaimmillaan ollut viestissä 11. vuonna 2010 ja henkilökohtaisilla matkoilla 47. samojen kisojen 15 kilometrillä. Tšerepanov on kilpaillut myös neljissä MM-kilpailuissa, joissa hänen paras sijoitus on ollut vuoden 2009 MM-kisojen viestin 10. sija. Henkilökohtaisilla matkoilla Tšerepanov on ollut parhaimmillaan 11. vuoden 2011 MM-kisojen 15 kilometrillä.
Tšerepanov on voittanut kaksi Aasian kisojen kultaa viestistä. Lisäksi hänellä on vuodelta 2011 yksi hopea 30 kilometriltä. Vuonna 2007 Tšerepanov voitti 10 kilometriltä pronssia universiadeista.
Timofei Lapšin

Timofei Aleksejevitš Lapšin (; s. 3. helmikuuta 1988 Krasnojarsk) on alun perin venäläinen, vuodesta 2017 eteläkorealainen ampumahiihtäjä.
Lapšin debytoi ampumahiihdon maailmancupissa joulukuussa 2011 Hochfilzenissä ollen takaa-ajossa 18 ja saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa hän saavutti vain muutamaa päivää myöhemmin ollen niin ikään Hochfilzenissä sprintin kolmas. Lapšinin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on toinen sija Kontiolahden sprintistä vuodelta 2012. Oberhofin sprintissä hän oli kolmas kaudella 2014–2015.
Lapšin on osallistunut kaksiin MM-kilpailuihin: 2012 ja 2015. Parhaimmillaan hän on ollut 14. normaalimatkalla Ruhpoldingissa 2012. Lapšinilla on myös yksi hopeinen nuorten MM-viestimitali vuodelta 2009.
EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa viestissä 2011 ja pronssia takaa-ajossa 2013. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa sai hopeaa takaa-ajossa 2010
Vuoden 2018 olympialaisissa hän edusti Etelä-Koreaa, jonka kansalainen hän on ollut vuodesta 2017. Parhaan sijoituksensa hän sai pikakilpailussa oltuaan kuudestoista.
Tramplin Stork

Tramplin Stork tai Aist (, ) on kuuden muovitetun hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Nižni Tagilissa Venäjällä. Tramplin Stork on yksi tärkeimmistä harjoittelupaikoista venäläisille mäkihyppääjille ja yhdistetyn kilpailijoille.
Historia.
Vuonna 1970 Nižni Tagiliin rakennettiin viisi hyppyrimäkeä (K110, K90, K40, K20 ja K10), näissä hyppyrimäissä ei ollut muovitusta.
Venäjän urheiluinfrastruktuuri- ja kulttuuriohjelman rahoituksella aloitettiin peruskorjaamaan Tramplin Stork -hyppyrimäkiä vuonna 2009. Kaikki vanhat hyppyrimäet purettiin ja tilalle rakennettiin neljä muovitettua hyppyrimäkeä (K120 HS134, K90 HS100, K60 ja K40). Lisäksi rakennettiin valonheittimet, katsomot, hiihtohissi, maastohiihtostadion latu-urineen ja hotelli noin 50 miljoonalla eurolla, jotta venäläisillä urheilijoilla olisi erinomaiset harjoittelu mahdollisuudet Sotšin talviolympialaisiin.
Rakennustyöt keskeytyivät vuonna 2010 rahoitusongelmiin ja vasta 4. toukokuuta 2011 rakennustyöt aloitettiin uudelleen. Syksyllä 2012 rakennustyöt saatiin valmiiksi lukuun ottamatta vauhtimäkien Ski-Line-latu-uria, jotka asennettiin joulukuussa 2012.
Avajaiset järjestettiin 26. joulukuuta 2012. Ensimmäinen Continental Cup kilpailu järjestettiin 16.–17. maaliskuuta 2013. Kesällä 2013 järjestettiin kautta aikain ensimmäinen kesä-GP kilpailu Venäjällä. Ensimmäinen maailmancupin osakilpailu järjestettiin joulukuussa 2014.
Vuonna 2018 rakennettiin keskukseen myös pienet K20- ja K10-mäet.
Tramplin Stork HS134.
Mäkiennätyksen kehittyminen.
Mäkiennätyksen 142,5 metriä on hypännyt Robert Johansson mäkihypyn maailmancupissa vuonna 2020, epävirallisen mäkiennätyksen 142,5 metriä on hypännyt Anže Semenič. Alkuperäisen K110-mäen mäkiennätyksen 129,0 metriä hyppäsi Ilja Rosljakov 9. maaliskuuta 2002.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen.
Kesämäkiennätyksen 129,0 metriä ovat hypänneet Jakub Janda ja Denis Kornilov, epävirallisen kesämäkiennätyksen 136,0 metriä on hypännyt Denis Veselov.
Tramplin Stork HS97.
Hyppyrimäen HS-piste sijaitsi väliaikaisesti joulukuussa 2015 100 metrin sijaan 97 metrissä. Kesällä 2017 HS-piste siirrettiin turvallisuussyistä 100 metristä 97 metriin.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 104,0 metriä on hypännyt Philipp Orter. Vanhan mäen mäkiennätyksen 107,0 metriä hyppäsi Ilja Rosljakov 1. maaliskuuta 2008.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 104,5 metriä on hypännyt Marita Kramer.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Kesämäkiennätyksen 99,0 metriä on hypännyt Jakub Janda, epävirallisen kesämäkiennätyksen 99,5 metriä on hypännyt Vadim Shishkin.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten kesämäkiennätyksen 100,0 metriä on hypännyt Coline Mattel.
Daria Virolainen

Daria Leonidovna Virolainen (o.s. Reztsova, ; s. 24. tammikuuta 1989 Moskova) on venäläissyntyinen ampumahiihtäjä. Hän sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2021 ja Suomen edustusoikeuden kansainvälisiin kilpailuihin vuonna 2023.
Virolainen hiihti ensi kerran ampumahiihdon maailmancupissa vuonna 2014 Pokljukassa yhteislähtökilpailussa saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä ollen 26. sijalla. Virolaisen paras maailmancupin osakilpailusijoitus on toinen, jonka hän saavutti yllättäen paria päivää myöhemmin niin ikään Pokljukan sprintissä. Hän oli toinen myös Anterselvan takaa-ajokilpailussa tammikuussa 2015.
Virolainen sijoittui Kontiolahden maailmanmestaruuskilpailuissa 2015 normaalimatkalla viidenneksi. Hän voitti vuonna 2014 EM-pronssia takaa-ajosta Nové Město na Moravěsta. Vuonna 2011 hän voitti kultaa normaalimatkan kilpailussa ja hopeaa takaa-ajossa talviuniversiadeista Erzurumista. Hän voitti rulla-ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuden takaa-ajokilpailussa 2010.
Darja Virolaisen vanhemmat ovat ampumahiihtovalmentaja Leonid Reztsov ja hiihtäjä Anfisa Reztsova ja pikkusisko on ampumahiihtäjä Kristina Reztzova. Darja Virolainen on naimisissa inkeriläisen hiihtäjän Roman Virolaisen kanssa. Virolainen on asunut perheineen Suomessa vuodesta 2016 lähtien.
Virolainen on 161 senttimetriä pitkä ja painaa 51 kilogrammaa.
Luettelo Yhdysvaltojen yliopistoista ja korkeakouluista

Yhdysvaltain korkeakoulujärjestelmä on hyvin hajautettu ja vaihtelee muun muassa osavaltioittain. Korkeakoulut voivat käyttää nimeä university, college, institute, school jne. ilman että nimi kertoisi välttämättä mitään oppilaitoksen koosta, laajuudesta, tasosta tai koulutustarjonnasta.
Yhdysvaltain korkeakouluja arvioiva Carnegie Foundation (nyk. The Carnegie Classification of Institutions of Higher Education) on perinteisesti käyttänyt yliopiston ("university") yhtenä kriteerinä sitä, että se tarjoaa bachelor-tutkinnon ("undergraduate studies") lisäksi myös master-tutkintoa ("graduate studies" tai "postgraduate studies"). Massachusettsin osavaltio vaatii university-nimeä käyttävältä oppilaitokselta tohtorikoulutuksen tarjoamista vähintään kahdessa oppiaineessa.
Tähän luetteloon on kerätty valtaosa university-nimeä käyttävistä, joista kuitenkin osa voi olla vain bachelor-tutkintoa tarjoavia kouluja, uskonnollisia oppilaitoksia ynnä muita sellaisia. Vastaavasti listasta voi puuttua kymmeniä yliopistoiksi luettavia oppilaitoksia, jotka eivät käytä university-nimeä.
Monissa osavaltioissa kaikki julkiset yliopistot toimivat hallinnollisesti yhden University Systemin alla, ja on joskus vaikea tietää pitäisikö tällainen kokonaisuus lukea yhdeksi vai useammaksi itsenäiseksi yliopistoksi.
Begoniakasvit

Begoniakasvit eli vinolehtikasvit (Begoniaceae) on noin 1600-lajinen kasviheimo koppisiemenisten Cucurbitales-lahkossa, johon kuuluvat myös muun muassa kurkkukasvit (Cucurbitaceae).
Tuntomerkit.
Begoniakasvit ovat mehevävartisia ja turpeanivelisiä ruohoja, joiden aineenvaihduntatuotteita ovat tanniini ja oksalaatti. Kasveja peittää erilaisista karvoista muodostunut, usein huomiota herättävä karvoitus. Lehdet ovat kahdessa rivissä, vinotyvisiä ja suurikorvakkeisia. Kasvien yksineuvoiset kukat sijaitsevat yksikotisesti. Kukinto on viuhkomainen, ja niissä kehittyvät hedekukat ensimmäisinä. Verhiö on teriömäinen. Hedekukissa on paljon heteitä, joiden lokerositeet ovat kookkaita. Emikukkien sikiäimissä on kookkaat kaksiliuskaiset istukat. Kotamaisessa hedelmässä on vähäpätöisiä siemeniä.
Levinneisyys ja luokittelu.
Begoniakasvien levinneisyys kattaa enimmäkseen tropiikin.
Begoniakasvien läheisin sukulaisheimo on Datiscaceae.
Suvut.
Begoniakasvien noin 1600 lajia jakautuu kahteen sukuun, joista toisessa on vain yksi laji.
Jaïro Riedewald

Jaïro Jocquim Riedewald (s. 9. syyskuuta 1996 Haarlem, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja tai puolustaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Sheffield Unitedia.
Seurajoukkueura.
Riedewald teki ensiesiintymisensä Eredivisiessä 22. joulukuuta 2013, kun Ajax voitti vierasottelussa Roda JC:n 2–1. Hän tuli kentälle 80. minuutilla Christian Poulsenin tilalle ja nosti 88. minuutilla ja lisäajan toisella minuutilla tekemillään kahdella maalilla Ajaxin tappioasemasta voittoon. Yhteensä Riedewald pelasi kaudella 2013–2014 viisi Eredivisien ottelua, joista kolmessa hän oli avauskokoonpanossa. Lisäksi hän pelasi kauden aikana seuran Eerste divisiessä pelaavassa kakkosjoukkueessa Jong Ajaxissa kymmenen ottelua, joissa kaikissa täydet minuutit.
Riedewald siirtyi heinäkuussa 2017 englantilaisseura Crystal Palaceen yhdeksän miljoonan euron siirtosummalla. Eniten vastuuta hän sai kaudella 2020–2021, jolloin hän pelasi 33 valioliigaottelua ja teki toistaiseksi ainoat valioliigamaalinsa, yhden lokakuussa Fulhamia ja yhden helmikuussa Newcastle Unitedia vastaan. Riedewaldin sopimus Crystal Palacen kanssa päättyi kesään 2024, eikä sitä uusittu.
Elokuussa 2024 Riedewald allekirjoitti yksivuotisen sopimuksen belgialaisen Royal Antwerpin kanssa. Kaudella 2024–2025 hän pelasi 25 Belgian Pro Leaguen ottelua sekä kolme Belgian cupin ottelua.
Lokakuussa 2025 Riedewald solmi Englannin mestaruussarjassa pelaavan Sheffield Unitedin kanssa tammikuuhun 2026 asti ulottuvan sopimuksen.
Maajoukkueura.
Riedewald on pelannut Alankomaiden eri ikäluokkien juniorimaajoukkueissa. Alankomaiden A-maajoukkueessa hän on pelannut kolme EM-karsintaottelua syksyllä 2015.
A. K. Hangal

Avtar Kishan Hangal (1. helmikuuta 1914 Sialkot – 26. elokuuta 2012 Mumbai), tunnettiin nimellä A. K. Hangal, oli intialainen näyttelijä ja vapaustaistelija. Hän näytteli yli 200 hindinkielisessä elokuvassa vuosikymmeniä kestäneellä urallaan. Intian hallitus myönsi Hangalille Padma Bhushan -palkinnon vuonna 2006.
Pyhimysten kaivo

Pyhimysten kaivo ("The Well of the Saints") on irlantilaisen John Millington Syngen kirjoittama kolminäytöksinen näytelmä, joka sai kantaesityksensä Dublinin Abbey Theatressa helmikuussa 1905. Sen tarina sijoittuu epämääräiseen menneisyyteen Irlannin maaseudulle. Näytelmän on suomentanut Kalevi Nyytäjä.
Juoni.
Sokealle kerjäläispariskunnalle Martinille ja Marylle ovat hyväätarkoittavat kyläläiset uskotelleet, että he ovat kauniita. Kun vaeltava munkki Pyhimys antaa heille pyhän veden avulla heidän näkönsä takaisin, totuus paljastuu heille: he ovatkin rumia ja kokevat toisensa luotaantyöntävinä. Martin saa työtä nuorelta kyläsepältä Timmyltä ja yrittää lähennellä tämän morsianta Mollya. Tyttö torjuu miehen ja Timmy erottaa Martinin palveluksestaan. Pyhimyksen pyhän veden vaikutus häipyy ja Martin ja Mary sokeutuvat taas ja löytävät toisistaan taas lohtua. Kun Pyhimys palaa kylään vihkiäkseen Timmyn ja Mollyn, hän tarjoutuu tekemään sokean pariskunnan taas näkeväksi, mutta Martin ja Mary kieltäytyvät ja sanovat elävänsä mieluummin valheessa kuin todellisuudessa. Pyhimys loukkaantuu, ja kyläläiset lähettävät sokean pariskunnan matkoihinsa.
Sophie Dahl

Sophie Dahl (ent. Sophie Holloway, s. 15. syyskuuta 1977) on englantilainen kirjailija ja entinen malli.
Dahlin vanhemmat ovat näyttelijä Julian Holloway ja kirjailija Tessa Dahl, jonka oma isä on lastenkirjailija Roald Dahl. Vanhemmat erosivat hänen varhaislapsuudessaan ja Sophie jäi äitinsä kasvatettavaksi. Äitinsä mukana hän ehti asua muun muassa Lontoossa, New Yorkissa ja intialaisessa ashramissa ja käydä kymmentä eri koulua. Malliksi Dahl päätyi 18-vuotiaana kohdattuaan sattumalta Isabella Blow’n. Hän herätti mediassa huomiota, sillä tuolloin häntä pidettiin mallien mittapuulla epätavallisen suurikokoisena.
Dahlin esikoisromaani "Playing With the Grown-ups" julkaistiin vuonna 2007. Sitä oli edeltänyt jo vuonna 2003 kuvitettu 74-sivuinen pienoisromaani "The Man with the Dancing Eyes", jonka kuvituksen laati hänen lapsuusystävänsä Annie Morris. Teosten välillä Dahl oli kirjoittanut moniin sanoma- ja aikakauslehtiin. Vuonna 2009 hän julkaisi hänen keittokirjan "Miss Dahl’s Voluptuous Delights". Sen jälkeen hän esiintyi myös televisiossa kirjan innoittaman ruoanlaitto-ohjelman "The Delicious Miss Dahl" (2010) juontajana. Toinen keittokirja, "From Season to Season", ilmestyi 2011.
Dahl on ollut naimisissa muusikko Jamie Cullumin kanssa vuodesta 2010 ja heillä on kaksi tytärtä.
Kyynäräjärvi (Vesilahti)

Kyynäräjärvi on Pirkanmaalla Vesilahdella Rämsöössä sijaitseva järvi.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 11,5 hehtaaria, ja sen pituus on 820 metriä ja leveys 230 metriä. Se sijaitsee Suonojärven luoteispuolella maaston painaumassa, joka jää koillisessa Kurjenmaan ja etelässä Niittykorvenmaan mäkien väliin. Erityisesti etelärannat ovat jyrkkärinteisiä ja siellä kohoaa mäki lähes 30 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Järven rantaviiva on 2,0 kilometriä pitkä ja ranta on moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoilla sijaitsee neljä ympäri vuoden asuttua tilaa ja rannoille on rakennettu toistakymmentä vapaa-ajan asuntoa. Laskuojan ylittää paikallistie ja järven pohjoispuolelta kulkee ohi seututie 301.
Vesistösuhteita.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Sarkolanjoen valuma-alueella (35.17). Järveen laskee vain kaksi ojaa, josta Vahtolamminojan kautta laskevat Vahtolammi. Toista ojaa pitkin laskee Kaakkolammi. Kyynäräjärven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 100 metriä pitkä laskuoja Suonojärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 106,3 metriä ja Suonojärvellä 105,1 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 1,2 metriä.
Aiemmin oli samaan valuma-alueeseen sijoitettu myös Rekujärvi , mutta uudessa vesistöaluejaossa kuuluu se samaan valuma-alueeseen Ekojärven kanssa.
Historiaa.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa on Kyynäräjärven ja Suonojärven välinen lasku-uoma merkitty epätavallisen leveänä. Suonojärvellä toimitettiin kartan laatimisen jälkeen 1880-luvulla järvenlasku, jonka seurauksena Suonojärvessä palvastui runsaasti vesijättömaata. Samalla on Kyynäräjärven laskuojan ja ehkä myös Kyynäräjärven vesitilanne muuttunut. Kyynäräjärvi on tuolloin ollut autio. Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa on itärantaan merkitty talo ja laskuojan ylittävä paikallistie. Järven länsirantaan on merkitty kaksi talo ja niille tuleva tie. Sen sijaan Rudangonmaan peltomaat sijaitsevat kauempana.
Kaakkolammi (Rämsöö)

Kaakkolammi on Pirkanmaalla Vesilahden Rämsöössä sijaitseva lampi.
Maantiede.
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, ja sen pituus on 210 metriä ja leveys 80 metriä. Se on muodostunut Kurjemaan kallioisella vuorella sijaitsevaan painaumaan. Ympäröivän vuoren huippu sijaitsee yhdeksän metriä korkeammalla kuin lammen vedenpinta ja 45 metriä ylempänä kuin Suonojärven pinta. Lammessa ei ole saaria. Lammen rantaviiva on 0,48 kilometriä pitkä ja järven lähialue on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta sen ranta on soistunutta metsää. Suomaalle on kaivettu muutama kuivatusoja, jotka on johdettu lampeen. Mäen ylittävä seututie 301 kulkee parin sadan metrin päässä lammesta, joka on autio.
Vesistösuhteita.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Sarkolanjoen valuma-alueella (35.17). Lampeen laskee suo-oja, joka kerää sitä ympäröivältä suolta vedet. Lammen luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 600 metriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Kyynäräjärveen laskevaan ojaan. Järven vedenpinnan korkeus on 136,2 metriä ja Kyynäräjärvellä 106,3 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 29,9 metriä.
Historiaa.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa lampi on piirretty ja nimetty karttaan nimellä ”Kaakkolampi”. Nykyisen seututien kohdalle on karttaan merkitty tie. Sekä vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa että vuoden 1954 julkaistussa peruskartassa ei lammen ympärillä näy ihmistoiminnan merkkejä. Peruskartassa ei lammen suota ole vielä ojitettu.
Rekujärvi

Rekujärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Ekojärvellä sijaitseva järvi.
Maantiede.
Rekujärvi sijaitsee yhtenäisellä Rekujärvensuon ja Vahtolamminsuon alueella, joka on ojitettu melko vähän. Järven pinta-ala on 8,7 hehtaaria, ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 360 metriä. Järven rantaviiva on 1,3 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi metsäistä suota. Järvelle johtaa polku, mutta rantaan ei ole rakennettu mitään.
Vesistösuhteita.
Rekujärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Sarkolanjoen valuma-alueella (35.17). Järveen on johdettu kaksi suo-ojaa. Jos järvestä alkaa laskuoja Vahtolammille, on se 1,2 kilometriä pitkä. Uudessa vesistöaluejaossa Rekujärvi kuuluisikin Ekojärven valuma-alueeseen . Järven vedenpinnan korkeus on 117,5 metriä.
Vahtolammi

Vahtolammi on Pirkanmaalla Vesilahden ja Sastamalan kuntarajalla Rämsöössä sijaitseva lampi.
Maantiede.
Lampi sijaitsee yhtenäisellä Rekujärvensuon ja Vahtolamminsuon alueella, joka on ojitettu melko vähän. Lammen pinta-ala on 3,7 hehtaaria, ja sen pituus on 260 metriä ja leveys 200 metriä. Lammen rantaviiva on 0,79 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsäistä suota. Lammen lounaisosa kuuluu Sastamalaan ja koillispuoli Vesilahdelle. Rantaan ulottuvalla kalliolla on Vesilahden puolella vapaa-ajan asunto, jonne johtaa tie Ramsööstä.
Vesistösuhteita.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Sarkolanjoen valuma-alueella (35.17). Lampeen laskee suo- ja pelto-ojia. Sen luusua sijaitsee lammen luoteisrannalla, josta saa alkunsa 1,7 kilometriä pitkä ja Kyynäräjärveen laskeva Vahtolamminoja. Järven vedenpinnan korkeus on 115,8 metriä ja Kyynäräjärvellä 106,3 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 9,5 metriä.
Historiaa.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa järvi kuului puoliksi Tyrvään ja Vesilahden pitäjäjille. Lammen nimi kirjoitetaan kartassa ”Wahtolampi”. Lammen ympäristö on kartassa vailla ihmistoiminnan merkkejä eikä lähialueilla ole vielä asutusta. Vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa on Vesilahden puolelle merkitty kaksi maatilaa, joiden peltoja on suoalueen reunamilla. Taloille tulee Rämsööstä alkavalta tieltä paikallistie.
Helmi Nuuttila

Helmi Nuuttila, o.s. "Ojala", (24. elokuuta 1881 Sysmä – 8. helmikuuta 1967 Asikkala) oli Suomen Kulttuurirahaston ensimmäinen suurlahjoittaja, jolla on miehensä kanssa oma nimikkorahasto. 
Nuuttilan vanhemmat olivat maanviljelijä Anders (Antti) Kustaa Ojala ja Selma Ojala. Naimisiin hän meni 1909 maanviljelijä, kauppias Walfrid August Nuuttilan (1877–1937) kanssa ja toimi emäntänä pariskunnan omistamalla maatilalla Asikkalan Kalkkisten kylässä. Nuuttila, joka oli käynyt vain kansakoulun, oli kauppiaspuolisonsa kanssa aktiivisesti mukana yhdistystoiminnassa. Hänen miehensä oli myös kunnanvaltuutettu ja kunnallislautakuntien jäsen aina kuolemaansa saakka. Nuuttila oli paikkakunnan Marttayhdistyksen perustajia ja sen ensimmäinen puheenjohtaja. Lapseton pariskunta oli tukenut Kalkkisten rukoushuoneen pystyttämistä, samoin kuin lahjoittanut koululle tontin ja rahaa Turun yliopistolle. Suomen Kulttuurirahaston perustamiseksi oli julistettu keräyskampanja vain kuukautta ennen Walfrid Nuuttilan kuolemaa maaliskuussa 1937, siitä oli tietoa muun muassa L. A. Puntilan kirjoittamissa sanomalehtiartikkeleissa. Nuuttila päätti lahjoittaa rahaston kannatusyhdistykselle heinäkuussa 1937 puoli miljoonaa markkaa, joka oli ensimmäinen suurlahjoitus ja esimerkiltään erittäin huomattava. Myöhemmin Nuuttila lahjoitti hiljaisuudessa vielä toisen vastaavan summan. Vaikka hän olisi halunnut pysyä kokonaan tuntemattomana, niin hän suostui pyynnöstä antamaan nimensä julki ja tuli tunnetuksi Ilmari Turjan lahjoituksesta Suomen Kuvalehteen tekemästä jutusta. Nuuttila oli myös lehden kansikuvassa, marttapuku päällä. 
Suomen Kulttuurirahasto julkaisi Nuuttilasta vuonna 1952 Helvi Hyvärisen tekemän veistoksen.
Penetraatiotestaus

Penetraatiotestaus tarkoittaa tietotekniikassa eettisten tietomurtojen tekemistä. Yleisellä tasolla penetraatiotestaus tarkoittaa minkä tahansa järjestelmän testaamista tietoturvariskien varalta. Penetraatiotestauksella voidaan esimerkiksi selvittää realistisesti kuinka houkutteleva kohde on hyökkääjien näkökulmasta. Usein penetraatiotestauksessa suoritetaan samoja toimenpiteitä kuin aidoissa hyökkäyksissä, kuitenkin täysin vaaraa ja vahinkoa aiheuttamatta.
Penetraatiotestauksessa on kyse eettisestä hakkeroinnista, jossa white hat hengessä suoritetaan hyökkäys toimenpide, hyödyntäen samoja tekniikoita ja työkaluja, joita aidot verkkorikolliset käyttävät. Edellä mainittu "white hat" on termi, jota käytetään hyväntahtoisesta ja eettisesti oikeilla periaatteilla toteutetusta hakkeroinnista/hyökkäyksestä. Black hat -termiä käytetään puolestaan silloin, kun kyseessä on aidosti pahantahtoinen ja eettisyydestä piittaamaton hakkerointi/hyökkäys. Käytännössä penetraatiotestaus tarkoittaa sitä, että järjestelmään pyritään murtautumaan ennalta sovitusti "keinolla millä hyvänsä" ja pyrkimyksenä on järjestelmän hyödyntäminen siten, miten sen ei pitäisi olla mahdollista. Laadukkaasti toteutetusta penetraatiotestauksesta lopputuloksena saadaan todellisuutta kuvaava raportti sovelluksen tietoturvan tasosta ulkopuolisen pahantahtoisen hyökkääjän näkökulmasta. Saadun raportin avulla on mahdollista kehittää ja varmistaa sovelluksen laatua sekä turvallisuutta, joka edesauttaa tiedon luottamuksellisuutta, eheyttä, saatavuutta ja jäljitettävyyttä.
Penetraatiotestauksia voidaan tehdä erilaisin laajuuksin ja kohdentaa esimerkiksi: asiakkaan ulkoverkkoon ja sen palveluihin, asiakkaan sisäverkkoon ja sen palveluihin, sovittuun verkkosegmenttiin ja sen palveluihin, asiakkaan tiettyyn palveluun, vierasverkkoon tai langattomaan verkkoon. Penetraatiotestausta suoritetaan yleensä 5 vaiheisesti, joita ovat: 1. Tiedustelu, 2. Skannaus, 3.Pääsy, 4. Ylläpitää ja 5. Piilossa.
Penetraatiotestauksen hyötyjä on muun muassa tietoturvariskien tunnistaminen, tietoturvan parantaminen, luottamuksen rakentaminen, lakisääteisten vaatimusten noudattaminen sekä testauksen avulla saadaan kustannus säästöjä, kun pystytään ennaltaehkäisemään vahinkoja.
Lähteet.
Finna

Finna on tiedonhakupalvelu, joka tarjoaa vapaan pääsyn noin sadan suomalaisen arkiston, kirjaston ja museon digitaalisiin aineistoihin ja kokoelmaluetteloihin.
Palvelu on perustettu osana opetus- ja kulttuuriministeriön Kansallinen digitaalinen kirjasto -hanketta. Palveluun on luotu Finna.fi-palvelu sekä organisaatiokohtaiset Finna-hakupalvelut. Finnasta voi etsiä tietoa kirjastojen ja arkistojen kokoelmista, katsella museoesineiden ja taideteosten kuvia sekä ladata asiakirjoja, karttoja ja kirjallisuutta. Finnassa on yli 13 miljoonaa aineistotietoa. Määrä kasvaa uusien organisaatioiden liittyessä mukaan palveluun. Tiedonhaun lisäksi mukana olevat kirjastot tarjoavat Finnassa lainan uusimis- ja varauspalvelua sekä muita toiminnallisuuksia. Niitä pääsee käyttämään, kun kirjautuu Finnaan ja omistaa kyseisen kirjaston kirjastokortin.
Finna on toteutettu VuFind-ohjelmistolla ja muilla avoimen lähdekoodin ohjelmistoilla. Finnan kehittämisestä ja ylläpidosta vastaa Kansalliskirjasto. Finnan sisällöstä vastaavat palveluun osallistuvat arkistot, kirjastot ja museot. 
Finna avattiin käyttöön lokakuussa 2013.
Swiss Cottagen metroasema

Swiss Cottage on Lontoon metron asema Camdenissa, Lontoossa, Oyster-vyöhykkeellä 2.
Historia.
Asema avattiin 20. marraskuuta 1939 osana Bakerloo Linen uutta Baker Streetin ja Finchley Roadin välistä tunneliosuutta. Aseman nimi on peräisin läheiseltä, vuosina 1803–1804 rakennetulta pubilta, jonka nimi oli alun perin The Swiss Tavern ja myöhemmin Swiss Cottage.
Aseman vieressä oli aluksi Metropolitan Linen samanniminen asema, ja ne toimivat yhtenä kokonaisuutena. Metropolitan Linen asema kuitenkin suljettiin 17. elokuuta 1940. Bakerloo Linen asema (kuten koko Stanmoren-haara) liitettiin osaksi Jubilee Linea, kun se avattiin 1. toukokuuta 1979.
Esko Hamilo

Esko Tapio Hamilo (s. 1. kesäkuuta 1945 Jyväskylä) on suomalainen entinen alivaltiosihteeri. Hänestä tuli valtiotieteen kandidaatti vuonna 1971, ja hän on ollut ulkoasiainministeriön palveluksessa vuodesta 1972. Hän oli ulkoasiainministeriön toimistopäällikkö vuosina 1985–1987 ja ulkoasiainneuvos vuosina 1992–1996 ja uudestaan vuosina 2005–2007. Hän on toiminut myös suurlähettiläänä Australiassa 1996–2001 ja Ranskassa 2001–2005. Vuonna 2007 hänestä tuli valtioneuvoston kanslian alivaltiosihteeri ja elokuun alussa 2010 ulkoministeriön kauppapoliittinen alivaltiosihteeri, jossa virassa hän palveli vuoteen 2013, jolloin Hamilo jäi eläkkeelle. Hamilo on naimisissa, ja hänellä on kaksi aikuista poikaa. Hän on sotilasarvoltaan reservin luutnantti.
Armavir (kaupunki)

Armavir () on Armenian länsiosassa, maanteise 46 kilometriä Jerevanin länsipuolella sijaitseva Armavirin maakunnan pääkaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennan aikaan kaupungin asukasluku oli 29 319; vuosikymmen aiemmin asukkaita oli 32 034 (2001).
Jerevanista johtaa Armaviriin M5-valtatie (Jerevan–Vagharšapat–Metsamor–Armavir). Armavir on myös Armenian länsiosissa kulkevan, Georgian Tbilisistä Jerevanin eteläpuolelle Masisiin johtavan pääradan Tbilisi–Armenian raja–Ajrum–Gjumri (risteysasema)–Armavir–Masis (risteysasema) varrella.
Armenian ydinvoimalaitos (Metsamor) sijaitsee maanteitse 13 kilometriä Armavirin itäpuolella.
Historiallinen Armavirin kaupunki, joka oli Armenian pääkaupunki Orontidin dynastian aikana (331–210 eaa.), sijaitsee 7 kilometriä nykyisen Armavirin eteläpuolella. Nykykaupunki perustettiin vuonna 1931 nimellä Sardarapat, ja uudelleennimettiin Armaviriksi vuonna 1935.
Holger Kraemer

Holger Kraemer (17. toukokuuta 1902 Turku – 23. kesäkuuta 1973 Turku) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja tykistökomentaja. 
Kraemer valmistui kadettikoulusta 1923 ja palveli kouluttajana Jääkäritykistörykmentissä sekä Kenttätykistörykmentissä 1923–1931. Hän kävi sotateknisen kurssin 1929 sekä Sotakorkeakoulun 1931. Tämän jälkeen hän toimi yleisesikuntaupseerina Uudenmaan rykmentissä 1931–1933 ja Tampereen sotilaspiirissä 1933–1939. 
Talvisodan aikana Kraemer toimi 4. divisioonan operatiivisen osaston päällikkönä. Välirauhan aikana hän palveli eteläisen Uudenmaan suojeluskuntapiirissä. Jatkosodan aikana hän oli patteristonkomentajana sekä rykmenttiupseerina KTR 11:ssä sekä 21. prikaatin tykistökomentajana. Sodan jälkeen hän oli patteristonkomentajana KTR 4:ssä 1944 ja KTR 2:ssa 1947. Myöhemmin hän johti Turun sotilaspiiriä 1955–1962. 
Kraemerin veljiä ovat everstit Bror Kraemer ja Nils Kraemer.
Ylennykset: vänrikki 1923, luutnantti 1925, kapteeni 1930, majuri 1939, everstiluutnantti 1942, eversti 1955.
Karmiinipunavarpunen

Karmiinipunavarpunen ("Agraphospiza rubescens") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Karmiinipunavarpusta tavataan Nepalista Myanmarin pohjoisosiin ja Kiinan keskiosiin ulottuvalla alueella. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.