tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zhou Guanyu

Zhou Guanyu (, s. 30. toukokuuta 1999 Shanghai, Kiina) on kiinalainen rata-autoilija.
Zhou on kuulunut Ferrarin ja Renault’n nuorten kuljettajien akatemioihin. Hän on toiminut myös Renault’n testikuljettajana. Vuonna 2019 hänet palkittiin Formula 2 -sarjan Vuoden tulokkaaksi kilpa-autoilija Anthoine Hubertin mukaan nimetyllä palkinnolla.
Kaudella 2022 Zhousta tuli ensimmäinen kiinalainen F1-kilpakuljettaja, kun hän ajoi Alfa Romeo -tallissa tallikaverinaan Valtteri Bottas.
Ura.
Zhou aloitti uransa karting-luokista vuonna 2010. Vuonna 2013 hän voitti kartingissa Super 1 National Rotax Max Junior ja Rotax Max Euro Challenge Junior -luokkien mestaruudet.
Vuonna 2015 Zhou aloitti kilpauransa Italian Formula 4 -sarjassa, jossa hän saavutti kolme voittoa, kaksi paalupaikkaa ja yhdeksän palkintokorokesijoitusta sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Hän ajoi samana vuonna Saksan ADAC Formula 4 -sarjassa yhdeksän kilpailua saavuttaen kaksi palkintokorokesijaa. Vuonna 2016 Zhou kilpaili Euroopan Formula 3 -sarjassa. Tätä ennen hän kilpaili Uuden-Seelannin Toyota Racing Series -sarjassa, josta hän saavutti yhden voiton ja neljä palkintokorokesijaa sijoittuen sarjan kuudenneksi.
Formula 1 -ura.
Marraskuussa 2020 Zhou testasi Formula 1 -talli Renault’n kauden autoa Bahrainissa yhdessä Oscar Piastrin ja Christian Lundgaardin kanssa.
Kaudella Zhousta tuli ensimmäinen kiinalainen F1-kilpakuljettaja, kun hän ajoi Alfa Romeo -tallissa tallikaverinaan Valtteri Bottas. Zhou ajoi välittömästi pistesijalle uransa ensimmäisessä F1-kilpailussa Bahrainin GP:ssä sijoittuen kymmenenneksi ollen ensimmäinen pisteille ajanut kiinalainen F1-kuljettaja. Kesäkuussa Zhou ajoi kauden parhaimman tuloksensa sijoittumalla kahdeksanneksi Kanadan GP:ssä. Heinäkuussa Britannian GP:ssä Zhou kolaroi heti kilpailun alussa George Russellin ja Pierre Gaslyn kanssa. Zhoun auto lensi rengasvallin yli radan turva-aitaan, mutta hän selvisi kolarista ilman loukkaantumista. Japanin GP:ssä Zhou ajoi yllättäen sateisissa olosuhteissa kilpailun nopeimman kierroksen, mutta ei saanut tästä lisäpistettä sijoituttuaan kilpailussa pistesijojen ulkopuolelle. Kyseessä oli ensimmäinen kiinalaiskuljettajan ajama nopein kierros F1-sarjassa ja ensimmäinen Alfa Romeon autolla ajettu nopein kierros sitten Andrea de Cesariksen ja Belgian GP:n 1983. Zhou saavutti ensimmäisellä F1-kaudellaan kuusi pistettä sijoittuen sarjan 18:nneksi.
Kaudella Zhou ajoi kauden avauskilpailussa Bahrainissa uransa toisen kilpailun nopeimman kierroksen, mutta hän sijoittui kilpailussa pisteiden ulkopuolelle 16:nneksi. Zhou saavutti kauden aikana kolme pistesijaa hänen ajettua yhdeksänneksi Australiassa, Espanjassa ja Qatarissa. Zhou keräsi kauden aikana kuusi pistettä sijoittuen sarjan 18:nneksi. Syyskuussa 2023 Zhou teki Alfa Romeon kanssa jatkosopimuksen kaudesta 2024.
Kaudella Zhou ajoi yhden pistesijan hänen sijoituttua kahdeksanneksi Qatarin GP:ssä saavuttaen neljä pistettä. Pisteet olivat myös Sauber-tallin ainoat koko kauden aikana. Zhou sijoittui MM-sarjassa sijalle 20. Kauden jälkeen Zhou jäi ilman kisakuljettajan paikkaa tallin päätettyä vaihtaa molemmat kuljettajansa kaudeksi 2025.
Pojat (albumi)

Pojat on saman nimisen ramopunk-yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin syksyllä 1990 levymerkillä Ayshire levyt. Siitä julkaistiin ainoastaan 500:n kappaleen painos.
Vuonna 2010 Rocket Records julkaisi albumista uusintapainoksen, joka sisältää livemateriaalia yhtyeen Turun Kårenin esityksestä helmikuulta 1991.
Sora Tokui

Sora Tokui (s. 26. joulukuuta 1989 Chiba, Japani) on japanilainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Nico Yazawan roolista animesarjassa "Love Live".
Juha Vuorio

Juha Vuorio (s. 7. elokuuta 1961 Salo) on suomalainen televisiotuottaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Salon Vilppaan kasvatti Vuorio pelasi miesten SM-sarjassa neljä kautta, vuodet 1984–1986 Turun NMKY:ssä ja vuodet 1987–1989 Salon Palloilijoissa.
Vuorio lopetteli koripalloilijanuraansa 1990-luvun puolivälissä, jolloin hän siirtyi Turusta Tampereen Pyrintöön. Television parissa työskentelystä haaveillut Vuorio perusti oman tuotantoyrityksensä Ten Years Productionin vuonna 1998. Sittemmin Yellow Film &amp; TV:hen fuusioitunut yritys on tuottanut kymmeniä televisio-ohjelmia, joihin lukeutuvat muun muassa Älä katso, Ennätystehdas, Huvipuisto, Mentalisti Noora Karma ja suuren suosion saavuttanut, Venla-palkittu Se on siinä.
Vuorio on asunut perheineen Tampereella ja on työskennellyt ajoittain myös Dubaissa. Hän on IIMSAM-hyväntekeväisyysjärjestön ensimmäinen suomalaisjäsen. Pyrinnössä Vuorio on toiminut koripallon juniorivalmentajana. Koulutukseltaan Vuorio on yo-merkonomi.
Vuorio on myös Tampereella, Helsingissä, Lahdessa, Jyväskylässä ja Espoossa sijaitsevien Hook Wings -nimisten kanansiipiravintoloiden osaomistaja.
Sanomala

Sanomala on Sanoman sanomalehtipaino Vantaan Martinlaaksossa. Sanomalassa painetaan "Helsingin Sanomia", "Ilta-Sanomia" ja "Hufvudstadsbladetia" sekä konsernin muita sanomalehtiä. "Helsingin Sanomat" muodostaa yli kaksi kolmasosaa tuotannosta. Lisäksi Sanomalassa painetaan vähäisiä määriä kokonaan ulkopuolisia lehtiä. Sanomalan painotalo on 5,4 hehtaarin kokoinen. Sanomien lisäksi kiinteistössä toimii nykyisin myös muita graafisen alan yrityksiä.
Helsingin Sanomien painaminen.
Painossa painetaan yleensä kolme painosta "Helsingin Sanomia" päivittäin, joista ensimmäinen kuljetetaan valtaosaan Suomea. Sen painaminen aloitetaan noin kello yhdeksän illalla. Toinen painos jaetaan Uudellamaalla ja kolmas Helsingissä. Mikäli lehteen tulee vielä myöhään illalla muutoksia, kuten eduskuntavaalien tuloksia, saattaa painoksia olla enemmän kuin kolme.
Painokoneet painavat nopeimmillaan noin 50 – 60  000 lehteä tunnissa. Painokoneiden tekninen raja on 86 000 lehteä tunnissa, mutta se on lehtien pakkaajille liian nopea tahti. Toukokuussa 2019 painossa painettiin päivästä riippuen noin 170 – 230  000 lehteä päivässä. Korkeimmillaan painotalossa on painettu yli 500 000 lehteä päivässä.
Kiinteistö.
Sanomalan painotalon rakentaminen aloitettiin vuonna 1976 ja se valmistui vuonna 1977. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Kalle Vartola. Rakennus on kulttuurihistoriallisesti merkittävä ja sen punatiilinen julkisivu Martinkyläntien suuntaan on määrätty säilytettäväksi Vantaan moderni teollinen rakennusperintö -inventoinnissa vuonna 2012. 
Tekniikka.
Ennen Sanomalan rakentamista "Helsingin Sanomat" painettiin kohopainotekniikalla Ludviginkadulla. Sanomalan valmistuminen mahdollisti offsetpainotekniikkaan siirtymisen. Ensimmäiset "Helsingin Sanomat" painettiin Sanomalan painossa 16.11.1977. Vuoteen 2003 käytössä oli Rockwell-yhtiön valmistama Goss Metro painokonelinja. Se koostui seitsemästä painokoneesta, joissa oli yhteensä 52 painoyksikköä.
Vuonna 2003 Sanomalassa otettiin käyttöön uusi Man Roland -painokonelinja "Sanoman". Man Roland -painokonelinja koostuu kahdesta painokoneesta, joissa kummassakin on kuusi painoyksikköä. Käytettävä painomenetelmä on edellisen koneen tavoin coldset offsetpaino. Uudistus mahdollistaa neliväripainatuksen koko lehdessä kun aiemmin osa lehdestä oli teknisten rajoitusten takia painettava mustavalkoisena. Uuden koneen painoyksiköiden rakenteellinen ratkaisu paransi myös neliväripainatuksen laatua. Sateelliittiperiaatteella toteutetuissa painoyksiköissä kaikki neljä päällekkäin tulevaa osaväriä painetaan paperille noin metrin pituisella matkalla. Aiemmassa koneessa neliväripainatus toteutettiin kolmiväriyksiköillä: Paperi kulki pitkän matkan ensimmäisen ja viimeisen värin painamisen välillä, mikä vaikeutti värien kohdistamista.
Juho Pirttijoki

Juho Pirttijoki (s. 30. heinäkuuta 1996 Toijala) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskuspuolustaja.
Pirttijoki aloitti jalkapallon Toijalan Pallossa. Hän siirtyi 13-vuotiaana Valkeakosken Hakan junioreihin. Ensimmäiset aikuisten ottelunsa Pirttijoki pelasi farmisopimuksen turvin Kolmosen Pallo-Sepoissa kaudella 2013. Kärsittyään vuoden 2014 alkupuolen loukkaantumisista Pirttijoki siirtyi loppukaudeksi lainalle Kakkosessa pelanneeseen FC Hämeenlinnaan, jossa hän teki neljässä pelaamassaan ottelussa kaksi maalia. Kaudella 2015 Pirttijoki teki sarjadebyyttinsä Hakassa ja pelasi Ykkösessä 23 ottelua, joissa syntyi viisi maalia. Maaliskuussa 2016 hän teki kaksivuotisen pelaajasopimuksen Veikkausliigan HIFK:in kanssa. Pirttijoki teki pääsarjadebyyttinsä huhtikuussa 2016 PK-35 Vantaata vastaan. Kaudella 2016 hän pelasi 25 veikkausliigaottelua ja teki yhden maalin. Helmikuussa 2017 Pirttijoki solmi Ruotsin Allsvenskanissa pelaavan GIF Sundsvallin kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Heinäkuussa 2018 hän siirtyi lainasopimuksella loppukaudeksi Kuopion Palloseuraan. Helmikuussa 2019 Pirttijoki solmi Kuopion Palloseuran kanssa kaksivuotisen sopimuksen.
Pirttijoki pelasi kymmenen poikamaaottelua 2014–2015. Hän kuului alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen vuodesta 2016.
A-maajoukkuedebyyttinsä Pirttijoki teki 21-vuotiaana Abu Dhabissa 11. tammikuuta 2018 pelatussa ystävyysottelussa Jordaniaa vastaan.
Pirttijoki lopetti pelaajauransa ammattilaistasolla vain 27-vuotiaana kauden 2023 jälkeen. Syyksi lopettamiselleen hän mainitsi toistuvat loukkaantumiset.
Le Roi

Le Roi on jyväskyläläis-vantaalainen yhtye, joka määrittelee musiikkinsa King Size Popiksi. Yhtyeen musiikissa on vaikutteita niin popista, rockista, kuin elektronisesta musiikista. Le Roi julkaisi 19.9.2017 toisen albuminsa Elämä. 
Historia.
Le Roi sai alkunsa vuonna 2012 kitaristi Jaakko Penttilän ja laulaja Eero Salonlahden yhteistyöprojektina, josta se kasvoi nopeasti bändiksi. Le Roi teki levytyssopimuksen Sound of Finland -yhtiön kanssa alkukeväällä 2015.
Patrik Alaharjula

Patrik Alaharjula (s. 5. heinäkuuta 1997) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa JJK Jyväskylää. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Alaharjula on Kuopion Palloseuran kasvatti. Hän teki debyyttinsä seuran edustusjoukkueen paidassa Veikkausliigassa huhtikuussa 2016 Tampereen Ilvestä vastaan tullen vaihdosta kentälle.
Alaharjula on edustanut Suomea nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2016 hän debytoi Suomen alle 19-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.
Humppilan toinen kirkko

Humppilan toinen kirkko oli Tammelan seurakunnan alaisen Humppilan kappeliseurakunnan kirkko. Humppilasta tuli itsenäinen seurakunta eli kirkkoherrakunta 1893. Kirkko oli suorakaiteenmuotoinen, torniton, puusta rakennettu pitkäkirkko. Se rakennettiin 1773 ja vihittiin 10. huhtikuuta 1774.
Kirkon pohjoisosassa oli sakaristo ja eteläsivulla ainoan ulko-oven edessä eteinen. Paanuista tehdyn vesikaton pinnan peitti musta terva, kun taas seinien ulkopinta oli maalattu punaiseksi. Runkohuoneessa oli viisi ikkunaa ja sisäkattona holvimainen lautakatto. Kaikki sisäpinnat olivat maalaamattomia. Kirkon pituus oli 24 kyynärää (14,2 metriä), leveys 15 kyynärää (8,9 m) ja vesikatto alkoi 8 kyynärän (4,7 m) korkeudesta. Kuoripäädyssä olleiden kahden ikkunan korkeus oli kolme kyynärää (1,8 m), eteläsivun kahden ikkunan korkeus kaksi kyynärää (1,2 m), pohjoisseinän ikkunan korkeus yksi kyynärä (0,6 m) ja länsipäädyn parven yläpuolisen ikkunan korkeus oli yksi kyynärä. Kirkkohuonetta koristi öljyvärimaalaus, jonka aiheena oli vertauskuvallinen ihmishahmo, ja sen allekirjoituksena ollut virke tarkoitti suomeksi "Kaiken maallisen hyvän minä kernaasti jätän, kun taivas minulle autuuden tarjoo."
Sakariston pituus ja leveys oli 5–6 kyynärää (3–3,5 m). Sen pohjois- ja itäseinillä oli yhden kyynärän korkuinen ikkuna, joista toisessa oli rautaristikko ja toinen oli suljettavissa luukulla. Sakariston alle oli rakennettu pieni viinikellari. Sakaristossa, kirkkohuoneessa ja eteisessä oli puinen lankkulattia. Kirkkosalista sakaristoon johtavassa ovessa oli avaimella käytettävä lukko ja samanlainen lukko oli eteisestä kirkkoon johtavassa ovessa. Ikkunattoman ja vailla välikattoa olevan eteisen ulko-ovessa ei ollut lukkoa, vaan sen korvasi rautahaka.
Kirkon rakentamisen yhteydessä tehty puinen kellotapuli oli maalattu punaiseksi. Se oli pituudeltaan ja leveydeltään yhdeksän kyynärää (5,3 m) ja sen seinän korkeus oli viisi kyynärää (3 m). Paanukattoisen tapulin kokonaiskorkeudeksi muodostui 15 kyynärää (9 m). Torniin oli ripustettu kaksi kelloa, joista 18 leiviskää (153 kg) painava oli valettu Tukholmassa 1775 ja 12 leiviskää (102 kg) painava 1833 Luvialla. Tämä kellotapuli purettiin 1857 ja siitä saadut rakennusaineet käytettiin pappilan aitan korjaamiseen.
Humppilan ensimmäinen kirkko valmistui 1723 Lamminmäkeen. Seuraavat kirkot rakennettiin nykyiselle kirkonpaikalle. Paikkakunnan toisen kirkon tilalle rakennettiin uusi puukirkko, Humppilan vanha kirkko, 1853-1855 ja siihen käytettiin kaikki edellisestä kirkosta saatava kelvollinen materiaali. Tämä järjestyksessä kolmas Humppilan kirkko paloi 1917 ja sen korvasi nykyinen kivirakenteinen Humppilan kirkko.
Grisetti

Grisetti (, harmaisiin pukeutunut &lt; "gris", harmaa) tarkoitti Ranskassa alun perin vähävaraisten käyttämää harmaata hamekangasta. Vuodesta 1650 lähtien sanalla tarkoitettiin etenkin Pariisissa sellaista köyhää tyttöä, joka arkityöt tehtyään liittyi nuoren tai rikkaan rakastajan seuraan. Grisetti muutti tavallisesti rakastajansa luo asumaan ja toimimaan tämän taloudenhoitajana. Nimitystä käytettiin 1800-luvun puolivälissä erityisesti pariisilaisten taiteilijoiden ja ylioppilaiden vähävaraisista, moraaliltaan epäilyttävistä ystävättäristä.
Mauri Heikkilä

Mauri Kalevi Heikkilä (s. 22. marraskuuta 1929 Vähäkyrö) on suomalainen näyttelijä. Heikkilä näytteli useissa teattereissa eri puolilla Suomea 1950-luvulta aina 1990-luvulle. Kauimmin hän työskenteli Turun kaupunginteatterissa, jonne hänellä oli kaksi pitkää kiinnitystä.
Ura.
Mauri Heikkilän vanhemmat olivat maanviljelijä Eero Heikkilä ja Alli Heikkilä. Hän suoritti Suomen Teatterikoulun 1954–1957, jonka jälkeen hän oli kiinnitettynä Intimiteatteriin 1957–1959. Sitä seurasi kiinnitys Imatran Teatteriin 1959–1961 ja Oulun kaupunginteatteriin 1961–1965. Vuonna 1965 alkoi Heikkilän kymmenvuotinen kausi Turun kaupunginteatterissa. Vuosina 1975–1978 hän oli kiinnitettynä Rovaniemen teatteriin ja vuodesta 1978 Kuopion kaupunginteatteriin. Muutaman Kuopion vuoden jälkeen Heikkilä palasi Turun kaupunginteatteriin, jossa hän näytteli eläköitymiseensä asti.
Heikkilän näyttämötehtäviä olivat muun muassa Akseli Koskelan rooli Väinö Linnan tekstiin perustuvassa näytelmässä "Täällä Pohjantähden alla" ja Willy Lomanin rooli Arthur Millerin klassikkonäytelmässä "Kauppamatkustajan kuolema". Tšehov-klassikossa "Vanja-eno" Heikkilä tulkitsi Mihail Astrovin osan ja Edward Albeen avioliittodraamassa "Kuka pelkää Virginia Woolfia?" hänellä oli Georgen rooli.
Heikkilän sivurooleista mainittakoon nimismiehen osa Kalle Holmbergin ohjaamassa "Seitsemässä veljeksessä", joka oli eräs aikakautensa näyttämötaiteellisia tapauksia Suomessa.
Valkokankailla Heikkilä on näytellyt lähinnä sivurooleja. Suomalaisen elokuvan studiokaudella hän näytteli kahdessa elokuvassa: "Poika eli kesäänsä" ja "Murheenkryynin poika". Niin sanotun uuden aallon elokuvista hän oli mukana teoksessa "Asfalttilampaat" ja 1980-luvun alussa ihmissuhdekuvauksessa "Yö meren rannalla". 2000-luvulla Heikkilä näytteli kolmessa elokuvassa. Vuonna 1977 Heikkilä teki pääroolin Mainostelevision tuottamassa elokuvassa "Salakaato", joka oli filmatisointi Rovaniemen teatterin samannimisestä menestysnäytelmästä.
Pyhäjärven linnanmäki

Pyhäjärven linnanmäki on Päijät-Hämeessä Orimattilan Artjärvellä sijaitseva mäkilinna.
Linnamäki.
Linnamäki sijaitsee Artjärven kirkosta 1,2 kilometriä etelälounaaseen Kinttulan kartanon länsipuolle samassa niemen itäkärjessä, joka pistää Pyhäjärvelle sen pohjoisrannasta. Linnapiha on 40×40 metrin kokoinen tasoitettu kenttä, jota kiertää kivivalli. Valli on todennäköisesti jäänne puuvarustuksesta, joka on suojannut linnaan hakeutuneita suoralta hyökkäykseltä. Linnapihalla on myös kuoppa, jonka pohjalle on ladottu kiviä. Keskustelua ovat herättäneet ”käräjäkivet”, joita on myös arveltu olleen osa kivivallia. Länsirinteellä on jäänteitä mahdollisesta etuvarustuksesta ja vallin muissa kohdissa on varustettujen porttiaukkojen jäänteitä. Lainnalaueella olevan pengerretyn alueen tutkimuksissa paljastui tiilipohjustettu 7×20 metrina alue. Tiilet oli vain ladottu paikoilleen ilman laastia.
Tutkimuksia.
Linnamäellä on suoritettu arkeologinen kaivaus vuonna 1939 (Osmo Krohn). Muuten linnaa on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1859 (C. A. Gottlund), 1876 (R. Hausen), 1908 (Sara Backman), 1969 (Anna-Liisa Hirviluoto), 1999 (Satu Koivisto), 2003 (Veli-Pekka Suhonen), 2011 (Esko Tikkala ja Päivi Taipale) ja 2012 (Teemu Tiainen, Sami Raninen ja Anna-Mari Liira).
Historiaa.
Linnamäki arvioidaan olleen käytössä ainakin rautakaudella ja keskiajalla. Se on sijainnut saaressa ennen 1600-luvulla tapahtunutta Pyhäjärven pinnanlaskua. Tästä syystä se tunnetaan vanhoissa kartoissa myös Linnaniemi-nimellä. Säilyneen kivivallin pituudeksi havaittiin 1800-luvun lopussa vielä noin 85 metriä. Monien muiden linnavuorien tavoin on myös Pyhäjärven linnanmäen varustuksia hävitetty vuosien varrella. Linnavuorta tiedetään tuhotun ainakin 1800-luvulla, jolloin vallien kiviä on otettu rakennusaineeksi. Kansanjuhlien yhteydessä kiviä on myös vieritetty huvin vuoksi Pyhäjärveen. Mäki on ollut lehtimetsäinen, mutta talvella 2010–2011 tehtiin koneellinen metsänkaato, jolla lähes koko puusto poistettiin.
Katso myös.
Linnanmäestä noin 1,3 kilometriä pohjoiseen Takatien länsipäässä sijaitsee Orimattilan toinen linnavuori Nuppilinna.
Fais

Fais on atollisaari Tyynellämerellä. Saari muodostaa oman kuntansa Yapin osavaltiossa, ja on osa Mikronesian liittovaltiota. Saari sijaitsee noin 270 kilometrin päässä osavaltion pääsaaresta, Yapista. Saari on noin 2,7 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Kokonaispinta-ala on noin 2,6 km².
Faisilla sijaitsee Faisin lentoasema.
Ruuvimies

Ruuvimies on Jukka-Pekka Siilin ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1995. Psykologisen draaman genreen kuuluva teos kertoo nuoren miehen uravalinnasta pienen perheyrityksen ja suuren telekommunikaatioyrityksen välillä.
Juoni.
Jukki Sikiö pääsee armeijasta siviiliin ja palaa kotiinsa, jossa hän alkaa työskennellä isänsä omistaman kiinnitystarvikealan tukkuyhtiön eli ruuvifirman palveluksessa. Toisaalta häntä houkuttaa ura Nokiassa, jonka nousukiito on juuri alkamassa. Eletään 1990-luvun puoltaväliä, ja vuosikymmenen alun lama on vaihtumassa nousukaudeksi. Myös Jukin kaveri Tommi tähtää Nokialle. Jukki joutuu ottamaan huomattavan vastuun perheensä yrityksessä, sillä hänen isänsä Rauno lähetetään alkoholismin takia hoitolaitokseen.
Pankilta riittää jonkin aikaa luottoa Sikiön ruuvifirmalle, mutta lopulta firma päätyy konkurssiin. Sopivaa ostajaa ei löydy. Ennen konkurssia Jukin täytyy irtisanoa firman sihteeri Sirpa, joka on kihlautunut firman varastonhoitajan Simon kanssa. Jukki pääsee Nokian koulutusohjelmaan, mutta ei koe sitä omaksi jutukseen ja luopuu koulutuspaikasta. Tommi on tahollaan päässyt saman ohjelman varasijalle ja saa yllätyksekseen Jukilta vapautuneen paikan.
Loppuratkaisuna ruuvifirma jatkaa toimintaansa tietyin muutoksin. Simosta tulee toimitusjohtaja ja Sirpa toteaa tyytyväisenä: "Sitä ollaan nyt taas niin toimitusjohtajaa että".
"Ruuvimiehen" rakkauskuviona on Jukin suhde blondiin nimeltä Heidi. Suhde rakoilee, sillä kumpikin osapuoli hakee suuntaa elämälleen. Heidi lähtee lyhyeksi aikaa Norjaan opiskelemaan Alexander-tekniikkaa. Jukin sisko Anne puolestaan etsii menestystä taekwondossa.
Nikolai Patolitšev

Nikolai Semjonovitš Patolitšev (; 23. syyskuuta 1908 Zolino, Vladimirin kuvernementti – 1. joulukuuta 1989 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi Neuvostoliiton ulkomaankauppaministerinä vuosina 1958–1985.
Patolitšev liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1928 ja hänet valittiin vuonna 1941 keskuskomitean jäseneksi. Toisen maailmansodan aikana hän toimi puolueen paikallisena sihteerinä Jaroslavlissa ja vuodesta 1941 Tšeljabinskissa. Hän oli vuosina 1946–1947 keskuskomitean sihteeri. Vuosina 1950–1956 Patolitšev oli Valko-Venäjän kommunistisen puolueen keskuskomitean pääsihteeri eli Valko-Venäjän neuvostotasavallan paikallinen puoluejohtaja. Vuosina 1952–1953 hän oli myös keskuskomitean presidiumin ehdokasjäsen. Vuosina 1956–1958 Patolitšev toimi Neuvostoliiton apulaisulkoministerinä, minkä jälkeen hänet nimitettiin ulkomaankauppaministeriksi. Hän siirtyi tästä tehtävästä eläkkeelle vuonna 1985, ja seuraavana vuonna hänet pudotettiin myös keskuskomiteasta. Patolitševille myönnettiin Sosialistisen työn sankarin kunniamerkki kahdesti, vuosina 1975 ja 1978.
Patolitšev toimi Suomen ja Neuvostoliiton hallitusten välisen talouskomission eli niin sanotun idänkaupan komission Neuvostoliiton delegaation puheenjohtajana sen perustamisesta eli vuodesta 1967 alkaen. Patolitšev vieraili useasti Suomessa ja tuli Suomen johdolle tutuksi pitkän ministerikautensa aikana. Hänen on sanottu olleen presidentti Urho Kekkosen saunavieraana Tamminiemessä useammin kuin kenenkään toisen neuvostojohtajan. Patolitševille myönnettiin Suomen Leijonan ritarikunnan suurristi hänen 70-vuotispäivänään.
Sapwuahfik

Sapwuahfik (myös Ngatik tai Raven Islands) on Mikronesian liittovaltioon kuuluva atolli. Atolli koostuu kymmenestä erillisestä pienestä saaresta ja keskellä sijaisevasta laguunista. Todellinen maapinta-ala on yhteensä noin 1,75 km², ja ainoastaan yksi saari, Ngatik, on asutettu. Saarella on asukkaita 456 (vuonna 2010).
Ngatikilla on lentoasema, joka on eroosion vaikutuksesta joutunut erilleen pääsaaresta.
Venäjän Berliinin-suurlähetystö

Venäjän Berliinin-suurlähetystö sijaitsee Mitten kaupunginosassa, osoitteessa Unter den Linden 55–65.
Nykyinen suurlähetystörakennus rakennettiin vuosina 1949–1951 Neuvostoliiton lähetystöksi Itä-Saksaan. Rakennuksen suunnitteli Anatoli Striževskin johtama saksalais-neuvostoliittolainen arkkitehtiryhmä, jonka muut jäsenet olivat Lebedinski, Sichert ja Skujiņš. Rakennus vihittiin käyttöön 7. marraskuuta 1952. Se edustaa tyyliltään stalinistista arkkitehtuuria, ja itäsaksalaiset arkkitehdit käyttivät sitä myöhemmin esikuvanaan. Leveän rakennuksen keskiosa on vedetty sisään katulinjasta.
Venäjän lähetystö on toiminut samalla paikalla vuodesta 1837. Vanha lähetystötalo oli valmistunut alkuaan yksityistaloksi 1730-luvulla. Se otettiin toisen maailmansodan aikana valloitettujen itäalueiden valtakunnanministeriön käyttöön ja tuhoutui lopulta sodan pommituksissa.
Louise Barnes

Louise Barnes (s. 26. huhtikuuta 1974 KwaZulu-Natal) on eteläafrikkalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Jozi-H", "Scandal!" ja "Black Sails", sekä elokuvassa "Surviving Evil".
Barnes valmistui Witwatersrandin yliopistosta 2006 pääaineenaan näyttämötaide.
Mwoakilloa

Mwoakilloa (myös Mokil, aiemmin Wellington Island tai Duperrey Island) on Mikronesian liittovaltioon kuuluva atolli. Atolli koostuu kolmesta saaresta, joiden yhteinen maapinta-ala on noin 2,1 km². Vain yksi saarista, Kahlap, on asutettu, ja siellä asuu 133 henkilöä (vuonna 2010).
Historia.
Mwoakilloa on todennäköisesti asutettu alun perin samoihin aikoihin, kun muutkin Mikronesian alueen saaret, mahdollisesti Pohnpein saarelta käsin.
Eurooppalaiset löysivät Mwoakilloan saariryhmän vuonna 1815, kun "Marquis of Wellington" -alus purjehti saariryhmän ohitse matkallaan Australiasta Kiinaan. Vuonna 1823 ranskalainen Louis Isidore Duperrey rantautui saarelle. 1800-luvun puolivälin aikoihin länsimaisten alusten, kuten valaanpyyntialusten, vierailut alueelle lisääntyivät radikaalisti. Saariryhmä on ollut useiden valtioiden hallitsema; Espanja (1886–1899), Saksa (1899–1914), Japani (1914–1945) ja Yhdysvallat (1945–1986), kunnes Mikronesia virallisesti itsenäistyi.
Hannah New

Hannah New (s. 13. toukokuuta 1984 Balham, Lontoo) on englantilainen näyttelijä ja malli. Hän on esiintynyt elokuvassa "Maleficent – Pahatar" ja televisiosarjoissa "El tiempo entre costuras" ja "Black Sails".
Näyttelijänä.
New alkoi opiskella näyttelemistä 19-vuotiaana Lontoon kansallisessa nuorisoteatterissa. Sittemmin hän opiskeli englannin kirjallisuutta ja espanjaa Leedsin yliopistossa. New teki myös mallin töitä Espanjassa, jossa hän esiintyi televisiosarjoissa, kuten "El club del chiste" ja "El tiempo entre costuras".
Kyrö Napue Gin

Kyrö Napue Gin (vuoteen 2020 asti "Napue") on Kyrö Distillery Companyn ruisgini. Sen nimi vaihtui Kyrö Napue Giniksi tammikuussa 2020. Sen valmistukseen käytetään rukiin ohella 16 eri yrttiä, muun muassa karpaloa, tyrniä, koivunlehtiä ja mesiangervoa. 
Vuonna 2015 Kyrö Distillery Companyn Napue Gin valittiin parhaaksi giniksi Gin &amp; Tonic -sarjassa International Wine and Spirit Competitionissa Britanniassa. Kyrö Napue Giniin tehty Gin &amp; Tonic -cocktail koristellaan karpaloilla ja rosmariinin oksalla. Tuotteen nimi pohjautuu vuonna 1714 Isonkyrön Napuen kylässä käytyyn Napuen taisteluun.
Pakkaus.
Kyrö Napue Ginin pullo on lieriön muotoinen lasipullo, jossa on paperinen etiketti ja puinen korkki. Itse tuotteen ohella sen pakkaus on herättänyt kansainvälistä huomiota. Kyrö Distillery Company sijoittui parhaiden hakijoiden joukkoon Cannes Lions Premium Packaging -sarjassa ja kakkossijalle Dieline-kilpailun Spirits-kategoriassa. Vuonna 2018 Kyrö otti käyttöön uudet, Mikko Laakkosen suunnittelemat lasipullot. Uusi malli poikkeaa hyvin vähän edellisestä, italialaisen perheyrityksen pullomallista. Uuden pullon pohjassa oleva viiste saa pullon ikään kuin leijumaan pöydän pinnalla. Uusi pullo on hartioista leveämpi ja pyöreämpi ja pullon kaula on lyhyempi vanhaan pulloon verrattuna. Uuden pullon pohjassa on sana Kyrö.
Luke Rowe

Luke Rowe (s. 10. maaliskuuta 1990 Cardiff) on walesilainen maantiepyöräilijä, joka on kilpaillut myös ratapyöräilyssä. Hän edusti koko maantiepyöräilyn ammattilaisuransa, vuosina 2012–2024, Team Sky / Team Ineosta. AKtiiviuransa jälkeen hän on toiminut apulaisjoukkueenjohtajana Decathlon AG2R La Mondiale Teamissa.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Pariajon (madison) Britannian-mestaruus
Junioreiden EM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa kultaa
Junioreiden EM-kilpailut, pariajossa kultaa, takaa-ajossa hopeaa, joukkuetakaa-ajossa hopeaa
Pariajon Britannian-mestaruus
Pariajon Britannian-mestaruus
Alle 23-v. EM-kilpailut, linja-ajossa (scratch) hopeaa
Junioreiden EM-kilpailut, maantieajossa hopeaa
ZLM Tour, voitto
ZLM Tour, voitto
Thüringen-Rundfahrt (alle 23-v. kilpailu), 7. etapin voitto
Britannian ympäriajo, 1. etapin voitto
Duo Normand (pariaika-ajo), toinen
Pariisi–Roubaix, kahdeksas
Flanderin ympäriajo, viides
Cadel Evans Great Ocean Road Race, viides
Herald Sun Tour, 2. etapin voitto
Omloop Het Nieuwsblad, kuudes
Kuurne–Bryssel–Kuurne, kolmas
Cadel Evans Great Ocean Road Race, kuudes
Dwars door Vlaanderen, kuudes
Napue

Napue on kylä Isossakyrössä Etelä-Pohjanmaalla. Kylä on antanut nimensä osana Suurta pohjan sotaa vuonna 1714 käydylle Napuen taistelulle, jonka lopputaistelu käytiin viereisen Laurolan kylän puolella. Napuen kylässä sijaitsee Matti Visannin suunnittelema, vuonna 1920 pystytetty taistelun muistomerkki.
Napuessa sijaitsee vuonna 1908 rakennettu, luonnonkivipintainen Isonkyrön Osuusmeijeri. Sen menestystuotteeksi nousi 1980-luvulla Oltermanni-juusto, joka on 2000-luvulta asti valmistettu Valion muissa meijereissä. Nykyisin meijerin tiloissa toimii muun muassa palkitusta Napue-ginistään ja ruisviskistään tunnettu tislaamoyritys Kyrö Distillery Company.
Pitkä-Perttilän taloa sanotaan pisimmäksi pohjalaistaloksi: siinä on 13 ikkunaa peräkkäin. Taloa pidetään Topeliuksen Välskärin kertomusten sankarin, Perttilä-Bertenskiöldin kotitilana. Perttilänmäki ja Napuen taistelutanner kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Valle Antilan suunnittelema Perttilän riippusilta (1910) on Suomen vanhin liikenteelle avoin teräksinen riippusilta.
Satawan

Satawan on Mikronesian liittovaltioon kuuluva atolli. Hallinnollisesti Satawan on osa Chuukia. Maantieteellisesti Satawanin atolli kuuluu suurempaan Mortlockin saarien ryhmään, joka muodostuu yhteensä kolmesta atollista. Satawan koostuu neljästä saaresta, joista suurimmat ovat Satawan ja Ta; muut saaret ovat Kuttu ja Moch. Kaikki neljä saariryhmän saarta muodostavat hallinnollisesti myös omat kuntansa. Suurin osa asukkaista elää Satawanin saarella. Laskuveden aikaan Satawanin ja Tan saarten välin voi kävellä.
Tan saarella sijaitsee lentoasema.
Historia.
Eurooppalaiset löysivät saaret mahdollisesti William Ravenin toimesta 28. joulukuuta 1793, kun brittiläinen "Britannia" purjehti saaren ohitse. Toinen mahdollinen saarien löytäjä on James Mortlock 27. marraskuuta 1795, jonka mukaan kolmen atollin ryhmittymä on nimetty.
Toisen maailmansodan aikana saariryhmä oli Japanin hallinnassa ja Satawanilla sijaitsi japanilaisten lentokenttä. Yhdysvallat pommitti aluetta huhtikuussa sekä kesäkuussa 1944.
Matt Duffy

Matthew Michael ”Matt” Duffy (s. 15. tammikuuta 1991 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka on pelannut MLB-liigaa San Francisco Giantsissa ja Tampa Bay Raysissa. Hänen pelipaikkansa on kolmosvahti.
Duffy teki MLB-debyyttinsä elokuussa 2014. Hän oli heti osa World Seriesin voittanutta Giantsin joukkuetta, mutta pelasi virallisen tulokaskautensa vasta seuraavalla kaudella. Duffy teki tulokaskaudellaan 2015 myös läpimurtonsa yhdeksi joukkueensa avainpelaajista.
Brandon Crawford

Brandon Michael Crawford (s. 21. tammikuuta 1987 Mountain View, Kalifornia) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelaa MLB-liigan San Francisco Giantsissa. Hänen pelipaikkansa on polttaja.
Crawford teki MLB-debyyttinsä toukokuussa 2011 Milwaukee Brewersiä vastaan. Hän löi ottelussa ajotilanteessa kunnarin, kuudentena pelaajana MLB:n historiassa.
Crawford on voittanut Giantsin kanssa kahdesti World Seriesin, vuosina 2012 ja 2014. Crawford valittiin kaudella 2015 ensimmäistä kertaa tähdistöotteluun, ja hän teki kauden jälkeen kuuden vuoden jatkosopimuksen, arvoltaan 75 miljoonaa dollaria.
Muuta.
Crawford on kotoisin San Franciscon lahden ympäristöstä. Ennen ammattilaisuraansa hän pelasi yliopistobaseballia UCLA:n joukkueessa.
Jens Debusschere

Jens Debusschere (s. 28. elokuuta 1989 Roeselare, Länsi-Flanderi) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2011, ja edusti vuoteen 2018 samaa belgialaistallia, nimeltään viimeksi Lotto Soudal. Kaudella 2019 hän ajoi Katjuša-Alpecin -joukkueessa, vuosina 2020–2022 B&amp;B Hotels – KTM -tallissa ja viimeisenä ammattilaisvuotenaan 2023 Yaro-Belisoliissa.
Saavutuksia.
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Noviisien aika-ajon Belgian-mestaruus
Junioreiden ratapyöräilyn takaa-ajon Belgian-mestaruus
Junioreiden maantieajon Belgian-mestaruus
Junioreiden Flanderin ympäriajo, voitto
Vlaams-Brabant Classic Zemst-Laar, voitto
Keizer der Juniores Koksijde, 3. etapin voitto
Kampioenschap van Vlaanderen, voitto
Tour de l'Eurométropole, kokonais- ja pistekilpailun, nuorten kilpailun sekä 1. etapin voitto
Nationale Sluitingsprijs, voitto
Maantieajon Belgian-mestaruus
Tour de Wallonie, 1. etapin voitto
Tour de l'Eurométropole, kokonaiskilpailussa toinen
Pariisi–Tours, kolmas
Nationale Sluitingsprijs, voitto
Tirreno–Adriatico, 2. etapin voitto
Gent–Wevelgem, viides
Grand Prix de Wallonie, voitto
Omloop van het Houtland, voitto
Tour de l'Eurométropole, 1. etapin voitto
Dwars door Vlaanderen, voitto
Dunkerquen neljän päivän ajo, 1. etapin voitto
Belgian ympäriajo, pistekilpailun ja 5. etapin voitto
Gent–Wevelgem, viides
Tour de Wallonie, 5. etapin voitto
Cadel Evans Great Ocean Road Race, viides
Woleai

Woleai on Mikronesian liittovaltioon, Yapin osavaltioon, kuuluva atolli ja hallinnollisesti oma kuntansa. Woleain atolli koostuu 22 saaren ryhmästä, joiden yhteenlaskettu maapinta-ala on 4,4km².
Woleain saariryhmän suurimmalla Woleain (myös Falalapi tai Falealop) saarella sijaitsee lentoasema.
Historia.
Toisen maailmansodan aikaan saaria miehitti Japani lähes 7 000 miehen vahvuudella ja siellä sijaitsi japanilaisten lentokenttä. Yhdysvallat pommitti saaria vuosien 1944–1945 aikana, kunnes japanilaiset antautuivat 17. syyskuuta 1945.
Vuonna 2016 saarella nähtiin täydellinen auringonpimennys, jonka kesto oli 4 minuuttia ja 3 sekuntia.
Saint Joseph (Dominican alue)

Saint Josephin alue on yksi Karibianmerellä sijaitsevan Dominican saarivaltion kymmenestä hallinnollisesta alueesta. Alueen pinta-ala on 120,1 neliökilometriä ja väkiluku vuonna 2011 oli 5 637.
Saint Peter (Dominica)

Saint Peterin alue on yksi Dominican kymmenestä hallinnollisesta alueesta. Alueen pinta-ala on 27,7 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 1 430. Väkiluvultaan se on Dominican alueista pienin.
432 Park Avenue

432 Park Avenue on 426 metriä korkea pilvenpiirtäjä Manhattanilla, New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Rakennus on Yhdysvaltojen kuudenneksi ja New Yorkin viidenneksi korkein rakennus. Siinä on 85 maanpäällistä kerrosta ja 3 maanalaista.
Rakennus on läntisen pallonpuoliskon korkein asuinrakennus.
Rakennus.
432 Park Avenue on 426 metriä korkea, ja siinä on 85 maanpäällistä kerrosta ja 3 maanalaista.
432 Park Avenue sijaitsee New Yorkin Manhattanilla Billionaire's Row -kadulla osoitteessa 57th Street. Rakennus on uruguaylaisen arkkitehdin Rafael Viñolyn suunnittelema. Rakennuksen julkisivu on valmistettu kokonaisuudessaan betonista, joka on eroteltu kuuteen osioon.
Tornin mittasuhteet on 1:15. Tornin ylä- ja keskiosassa sijaitsevat ylelliset asuinhuoneistokokonaisuudet, joissa jokaisessa on 1–4 asuntoa. Alempana rakennuksessa sijaitsevat kokoustilat, ravintola, puutarhaterassi ja kylpylä.
Historia.
432 Park Avenuen rakentaminen aloitettiin vuonna 2011 ja se valmistui 2015. Rakennuksessa on asunut muun muassa Jennifer Lopez. 
Status.
432 Park Avenue on Yhdysvaltojen kuudenneksi ja New Yorkin viidenneksi korkein rakennus. Se on myös läntisen pallonpuoliskon korkein asuinrakennus.
Ongelmat.
Talon valmistumisen jälkeen asukkaat ovat alkaneet valittaa monista vakavista ongelmista. Heidän mukaansa rakennuttajat ovat yrittäneet peitellä rakennuksen rakenteellisia vikoja. Huhtikuussa 2025 nostetussa lakikanteessa mainitaan tuhansia merkittäviä säröjä ja vikoja, muun muassa yli 20 vesivahinkoa, jotka ovat vahingoittaneet luksusasuntoja. Myös hissit ja roskakuilu ovat aiheuttaneet ongelmia, joista jälkimmäisen ääni on verrattu pommin räjähdykseen. Asukkaat ovat vaatineet oikeudessa korvauksia yli 165 miljoonan dollarin (noin 148 miljoonan euron) arvosta. Rakennuttajat ovat kiistäneet syytökset.
Kanne väittää myös, että suunnittelijat ja insinöörit ovat harhaanjohtaneet omistajia ja kaupunkiviranomaisia vian laajuudesta. Lisäksi kerrotaan, että ehdotuksia korjauksista on jätetty huomioimatta, koska ne olisivat muuttaneet rakennuksen ulkonäköä ja vähentäneet sen houkuttelevuutta rikkaiden ostajien keskuudessa.
Suomen teollisuus

Suomen teollisuus on Suomen talouden osa-alueista toiseksi suurin palvelutuotannon jälkeen. 
Teknologiateollisuus on kasvanut 1990-luvun alun laman jälkeen nopeasti ja on nykyään suurin teollisuuden ala. Siihen lasketaan elektroniikka- ja sähköteollisuus, kone- ja metallituoteteollisuus sekä metallien jalostus, joista osuuttaan on kasvattanut lähinnä elektroniikka- ja sähköteollisuus. Teollisuuden myydyn tuotannon arvo jakaantui nimikkeiden toimialan mukaan vuonna 2015 suurimmilla aloilla seuraavasti:
Suurimpia aloja.
Metalliteollisuus voidaan jakaa seitsemään alaan: kaivostoiminta, metallien perusteollisuus, metallituoteteollisuus, koneteollisuus, sähkö- ja elektroniikkateollisuus sekä kulkuneuvoteollisuus. Suomalaisen metalliteollisuuden tuotteista noin puolet menee vientiin.
Metalliteollisuuden osa-alueista meriteollisuus on yksi Suomen keskeisistä teollisuudenaloista. Suomalaisella laivanrakennuksella on pitkä historia. Meriteollisuus muodostuu telakoista, meriteknisen alan kokonaistoimittajista, suunnittelutoimistoista, järjestelmä-, laite- ja materiaalitoimittajista sekä offshore-teollisuudesta. Offshore-teollisuus valmistaa esimerkiksi merenalaisille öljy- ja kaasukentille etsintä- ja tuotantokalustoa. Meriteollisuuden liikevaihto on lähes kuusi miljardia euroa ja ala työllistää 20 000 suomalaista.
Kemianteollisuuden osuus Suomen teollisuustuotannosta ja teollisuuden tavaraviennistä vuonna 2014 oli lähes neljännes. Kemianteollisuus työllistää Suomessa suoraan noin 34 000 henkilöä.
Metsäteollisuus tuottaa nykyisin noin viidesosan Suomen vientituloista, hiukan pienemmän osan koko teollisuustuotannosta ja noin 15 % teollisuuden työpaikoista. Sen osuus Suomen taloudesta on pienentynyt 1960-luvun jälkeen merkittävästi.
Isosyaanihappo

Isosyaanihappo (HNCO) on keskivahva epäorgaaninen happo. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä. Isosyaanihapon suolat ja esterit ovat isosyanaatteja.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa isosyaanihappo on väritöntä nestettä tai kaasua. Sillä on kaksi tautomerista muotoa, jotka ovat isosyaanihappo ja syaanihappo. Näistä muodoista isosyaanihappo on stabiilimpi ja ne esiintyvät tasapainossa, jossa noin 97 % on isosyaanihappoa ja 3 % on syaanihappoa. Yhdiste liukenee veteen sekä useisiin orgaanisiin liuottimiin muun muassa dietyylieetteriin, tetrahydrofuraaniin, tetrakloorimetaaniin ja tolueeniin. Isosyaanihappo on keskivahva happo ja sen pKa-arvo on 3,66. Vesiliuos hydrolysoituu hitaasti ammoniakiksi ja hiilidioksidiksi. Isosyaanihappo trimerisoituu helposti syanuurihapoksi, joka hajoaa uudelleen isosyaanihapoksi kuumennettaessa yli 360 °C:n lämpötilaan.
Valmistus ja käyttö.
Isosyaanihappoa voidaan valmistaa joko syanuurihapon tai urean pyrolyysillä ja muodostuva kaasu johdetaan kloroformiin, tetrakloorimetaaniin tai tetrahydrofuraaniin. Vesiliuoksia voidaan valmistaa myös syanaattisuoloista, kuten natriumsyanaatista, ja laimeista hapoista. Käytettyjä happoja ovat muun muassa vetykloridi, etikkahappo, oksaalihappo ja steariinihappo.
C3H3N3O3 → 3 HNCO
H+ + NCO- → HNCO
Isosyaanihappoa voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä isosyanaattien, allofanaattien ja eräiden heterosyklisten yhdisteiden valmistuksessa.
Karbamylaatio.
Karbamylaatioksi sanotaan reaktiota, jossa isosyaanihappo liittyy amiiniin, guanidiiniryhmään tai tioliin. Isosyanaatti on reaktion elektrofiili. Karbamylaatio voi tapahtua joillekin proteiineille translaation jälkeisesti eli post-translationaalisesti. Proteiinien kohdalla amiini voi olla esimerkiksi lysiinin sivuketju, jolloin lysiinistä muodostuu homositrulliini. Guanidiiniryhmän kohdalla kyse voi olla esimerkiksi arginiinin sivuketjusta. Tiolin tapauksessa taas kyse voi olla vaikkapa kysteiinistä. Primäärisen amiinin (RNH2) karbamylaatiossa muodostuu karbamidi- eli ureajohdannainen (RNHC(O)NH2):
HNCO + RNH2 → RNHC(O)NH2
Rauha Kejonen

Rauha Kejonen (s. 17. elokuuta 1955 Nurmes) on suomalainen prosaisti ja runoilija.
Ura.
Kejosen vanhemmat ovat Silja (o.s. Korhonen) ja Eino Kejonen. Kirjoittamista Kejonen on opiskellut muun muassa Mikkelin kirjoittajaopistossa (1979) sekä Tove Idströmin, Outi Nyytäjän, Reko Lundánin ja Pauliina Hulkon vetämillä kursseilla.
Kejonen työskenteli Pielisjärven tuomiokunnassa, sittemmin Nurmeksen käräjäoikeudeksi muuttuneessa alioikeudessa toimistosihteerinä vuosina 1974–2009. Vuodesta 2010 lukien hän on ollut vapaa kirjailija. Kirjailijantyönsä ohella Kejonen toimi kirjallisuuskriitikkona vuosina 2010–2022. Hän on myös opettanut kirjoittamista Nurmeksen kansalaisopistossa, missä hän veti Luovan kirjoittamisen piiriä vuosina 2010–2018. Sanomalehti "Karjalaisen" kolumnistina Kejonen toimi vuosina 1996–2000 ja paikallislehti "Ylä-Karjalan" kolumnistina vuosina 2006–2024. 
Kejonen on myös taidemaalari. Nurmeksessa hänellä on ollut kaksi omaa taidenäyttelyä vuosina 1997 ja 2010 sekä runotaulujen näyttely Helsingissä vuonna 1992 ja Nurmeksessa vuonna 1993. Lisäksi hän on osallistunut useisiin Ylä-Karjalan Taideyhdistyksen yhteisnäyttelyihin.
Suomen Näytelmäkirjailijaliiton jäsen Kejonen on ollut vuodesta 1987 lukien, Suomen arvostelijain liiton vuosina 1986-2023 ja Suomen Kirjailijaliitto ry:n jäsen vuodesta 2001.
Teokset.
Lähde:
Palkinnot.
Lähde:
Suomen palvelutuotanto

Suomen palvelutuotanto on alkutuotannon ja teollisuuden ohella yksi tuotannonaloista, joihin Suomen talous usein jaetaan.
Kaksi kolmasosaa Suomen bruttokansantuotteen arvosta on palveluja. Yksityiset palvelut kattavat niistä lähes kolme neljäsosaa. Yksityisistä palvelualoista ovat tuotannon määrällä mitattuina merkittävimpiä kauppaa, liikennettä ja liike-elämää palvelevat toimialat.
Vuonna 2008 yksityisten palvelujen arvo oli 75,8 miljardia euroa, ja sen rakenne jakaantui seuraavasti:
Palveluyrityksen voi usein perustaa pienemmällä pääomalla kuin teollisuusyrityksen. Palvelualoilla perustetaankin paljon uusia yrityksiä. Osa palvelualoista työllistää paljon työntekijöitä, kuten esimerkiksi kauppa sekä sosiaali- ja terveyspalvelut. Kuljetus ja kiinteistöalat vaativat sen sijaan paljon pääomia. Tietojenkäsittely ja tietoliikenne ovat toisaalta luonteeltaan tietointensiivisiä korkean teknologian aloja.
Digitalisaatio aiheuttaa palvelusektorilla rakennemuutosta kun työpaikkoja katoaa joiltakin aloilta ja syntyy toisille aloille.
Osalla palvelunaloista tuottavuuden on raportoitu kasvaneen 2000-luvulla. Osa kasvusta johtuu siitä, että työ on siirtynyt asiakkaalle, joka hakee itse tavarat hyllystä ja maksaa laskut omalla tietokoneellaan. Toisaalta julkisten palveluiden tuottavuus on heikentynyt. Työvoimavaltaisten palvelualojen tuottavuutta on vaikea parantaa.
Suurimpia aloja.
Kaupan ala on suurimpia toimialoja. Alalla tehdään myynti- ja palvelutyötä. Siihen kuuluvat tukku-, vähittäis- ja verkkokauppa sekä suoramyynti. Alalle tyypillistä on sesongit ja ruuhkahuiput, jolloin palkataan tilapäistä työvoimaa. Kaupan alan työllisissä on suhteellisen paljon osa-aikaisia työntekijöitä ja nuorten osuus työllisistä on suuri. Vähittäiskauppaa harjoittava Kesko oli Suomen viidenneksi suurin yritys vuonna 2014.
Liike-elämän palvelut sisältävät
Kiinteistöpalveluihin kuuluvat asuntojen ja muiden kiinteistöjen omistus, vuokraus, välitys ja kauppa, sekä kiinteistönhuolto ja isännöinti. Tällä alalla toimiva ISS työllisti vuonna 2012 noin 12 000 suomalaista.
Kuljetus ja tietoliikenne käsittävät matkustajien tai tavaroiden kuljettamisen rautateitse, maanteitse, putkikuljetuksena, vesiteitse tai ilmateitse sekä siihen liittyvät tukitoiminnot. Tähän luokkaan kuuluvat myös posti- ja tietoliikennetoiminnot sekä kuljetusvälineiden vuokraus. Vuonna 2012 Suomen työllistävin yritys oli Itella, joka tarjosi työpaikan lähes 20 000 suomalaiselle. Myös VR työllisti tuolloin yli 10 000 suomalaista.
Handolinin silta

Handolinin silta (Handolinska bron) Tornionjoen yli oli vuoteen 1929 asti ainoa siltayhteys Haaparannan ja Tornion välillä. Sama nimi on vuonna 2008 valmistuneella sillalla.
Noin 700 metriä pitkän sillan rakennutti yksityishenkilö, lennätinreviisori
(telegrafdirektör) Karl Handolin, jonka mukaan silta myös sai nimensä. Se rakennettiin vuosina 1886-1887.
Silta oli maksullinen kävelysilta. Maksu tapahtui poletilla, koska sillan eri päissä oli käytössä eri valuutta. Poletti oli tähän tarkoitukseen lyöty, siinä olivat tunnuskirjaimet B K H ja sen nimellisarvot olivat viisi penniä ja viisi äyriä.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Tornio oli vilkas läpikulkupaikka. Sen kautta kulki mm. jääkäriliikkeen etappireittejä Ruotsin kautta Saksaan. Handolinin sillan Tornion puoleista päätä vartioivat tuolloin rajavartijat, tullivartijat ja venäläiset santarmit.
Handolinin silta korvattiin pengertiellä, joka valmistui vuonna 1929.
Hyrymäki

Hyrymäki on Lappeenrannan kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin eteläisellä alueella valtatie 6:n eteläpuolella noin kahden kilometrin päässä keskustasta.
Hyrymäestä tuli osa Lappeenrantaa vuoden 1967 kuntaliitoksessa, mitä ennen se kuului Lappeeseen. Vuoden 1932 esikaupunkiliitoksessa kaupungin eteläraja oli vedetty läheisen Juvakan (Myllymäen) kansakoulun tuntumaan, ja myös Lauritsalan kauppalan raja kulki lähellä. Hyrymäen asutus, parikymmentä omakotitaloa, on keskittynyt Hyrymäenkadun varrelle.
Suurin osa Hyrymäestä on teollisuusaluetta. Kaupunginosassa on myös tavarataloja, suuria huonekaluliikkeitä, syyskuussa 2009 avattu kauppakeskus Family Center ja paras lounaspaikka -äänestyksissä menestynyt kahvila-ravintola. Hyrymäenkadun ja Eteläkadun risteyksessä on aikoinaan ollut Karjakunnan teurastamo.
Kaupunginosaa rajaavat valtatie 6 pohjoisessa, Viistokatu idässä, Karhuvuoren kenttä ja Kaarelankatu etelässä ja Vanha Viipurintie (ent. Seututie 390) lännessä. Hyrymäen naapurikaupunginosia ovat Harapainen, Tirilä, Karhuvuori, Myllymäki ja Reijola.
Saku Kvist

Saku Kvist (s. 18. huhtikuuta 1995 Kotka) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kvist on Peli-Karhujen ja FC KooTeePeen kasvatti. Hän debytoi KooTeePeen edustusjoukkueen paidassa Ykkösessä kaudella 2010 vain 15-vuotiaana. Kvist pelasi KooTeePeen paidassa vuosina 2010–2013 39 ottelua. Elokuussa 2013 Kvist siirtyi lainalle saman sarjan JIPPOon, jonka riveissä hän pelasi loppukauden. Kvist siirtyi seuraavaksi kaudeksi pysyvästi joukkueeseen. Huhtikuussa 2015 hän solmi sopimuksen PS Kemi Kingsin kanssa. Hän pelasi kaudella 25 Ykkösen ottelua, onnistuen kerran maalinteossa. Kvist juhli kauden päätteeksi myös Ykkösen voittoa ja nousua Veikkausliigaan. Veikkausliigassa Kvist teki ensiesiintymisensä huhtikuussa 2016 tullen vaihdosta kentälle Seinäjoen Jalkapallokerhoa vastaan.
Kvist pelasi Suomen poikamaajoukkueissa 24 ottelua 2010–2014.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Thorild Bröderman

Thorild (Torild) Abraham Georg Bröderman (16. helmikuuta 1883 Tukholma, Ruotsi – 8. lokakuuta 1952) oli ruotsalaissyntyinen oopperalaulaja, joka vaikutti pääasiassa Suomessa. Hän lauloi Suomalaisessa oopperassa ja näytteli useissa suomalaisissa elokuvissa. 
Brödermanin vanhemmat olivat postivirkailija Georg Axel Bröderman ja Augusta Charlotta Gustafsson. Hän avioitui Sanna Mathilda Sallménin kanssa 1908.
Bröderman kävi koulua Tukholmassa, josta valmistui 1897. Hän valmistui kemigrafiksi 1898 ja purjehti valtamerillä vuosina 1898–1901. Hän opiskeli laulua ja näyttelemistä 1904–1905 ja teki opintomatkoja Ranskaan ja Italiaan 1913 ja 1914. Hän työskenteli kemigrafina 1901–1902 ja sitten englannin kielen kirjeenvaihtajana 1902–1904.
Bröderman teki oopperakiertueita Ruotsin maaseudulla 1904–1905, esiintyi Oscars-teatterissa Tukholmassa 1906 ja toimi Albert Ranftin kiertueen johtajana 1907. Kesät 1905–1907 hän oli Kaivohuoneen teatterissa Helsingissä ja muutti 1908 Suomeen pysyvästi. Hän toimi solistina ooppera- ja oratorioesityksissä Helsingissä, Turussa ja Viipurissa ja piti ensimmäisen konserttinsa Helsingissä 1911. Hän lauloi Kotimaisessa oopperassa (Suomalainen ooppera) vuoteen 1925 ja toimi sen jälkeen laulunopettajana. Hän esiintyi glunttilaulajana, ja hänen yhdessä William Hammarin kanssa ainakin kymmenen vuotta pitämänsä yhteiset gluntti-konsertit olivat hyvin suosittuja. Niiden ohjelmistossa oli pääasisa ruotsalaisen Gunnar Wennerbergin Gluntarne-kokoelman duettoja.
Bröderman lauloi Oopperassa vuosina 1911–1925 keskeisten oopperoiden bassorooleja. Bördermanin elokuvaura Suomessa koostuu varsinaisesti neljästä elokuvasta, joista kaksi oli mykkäkauden elokuvia. Viides elokuvarooli hänellä oli "Roinilan talossa", mutta rooliluettelossa ei mainittu hänen nimeään.
Talviuniversiadit 1970

VI Talviuniversiadit järjestettiin Suomessa Rovaniemellä 3.–9. huhtikuuta 1970. Suomessa kisoista käytettiin myös nimeä Polar Universiadit.
Pohjoismaisten hiihtolajien ja pikaluistelun kilpailut käytiin Rovaniemellä, alppihiihto Pyhätunturilla, jääkiekko Tampereella ja taitoluistelu Helsingissä.
Urheilulajit.
Kilpailuissa jaettiin mitaleja 24 eri urheilulajissa.