tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Koiranliha

Koiranliha viittaa koiran syömäkelpoisiin osiin. 
Kulutus alueellisesti.
Länsimaissa koiranliha on ruokatabu, mutta joissakin Aasian maissa se on jopa suosittua ruokaa. Kiinassa etenkin tietyissä maakunnissa koiraa syödään yleisesti. Myös Vietnamissa se on suosittua ruokaa, jonka uskotaan tuovan hyvää onnea. Etelä-Koreassa koirien syöminen kiellettiin vuoden 1988 olympialaisten ajaksi länsimaisten vierailijoiden vuoksi. Koiranlihan arvioidaan olevan neljänneksi suosituin lihalaji Etelä-Korean markkinoilla sian, naudan ja kanan jälkeen. Koreassa koiranlihan uskotaan parantavan voimia ja viriliteettiä. Taiwanissa koirien syöminen kiellettiin lailla vuonna 2001.
Käyttö.
Koiranliha on voimakkaan makuista ja hajuista. Se maustetaan voimakkaasti ja tarjotaan usein alkoholin kanssa. Koreassa suosittua on etenkin koiranlihakeitto. Koiran suosio on kasvanut etenkin Pohjois-Vietnamissa, jossa on kehitetty myös uusia eksoottisia reseptejä. Syötäväksi tarkoitetut koirat kasvatetaan tarhoissa tai kerätään maaseudulta.
Suosittu korealainen koirasta tehtävä ruokalaji on Boshintang (보신탕; 補身湯) -muhennos tai keitto. Ruokalajiin kuuluu koiranlihan lisäksi vihersipulia, veripeippiä ja sen siemeniä jauhettuna ja voikukkaa. Sitä maustetaan doenjang-paputahnalla ja gochujangilla.
Koiranlihaan liittyviä rituaaleja.
Koreassa vietetään heinä–elokuussa kolmea "koiran päivää" (Sambok 삼복 tai Boknal 복날), joihin koiranlihan nauttiminen oleellisesti kuuluu. Kyse on samasta kuin Suomessa tunnettu mätäkuu, jonka muinaiset mesopotamialaiset ja roomalaiset tunsivat koiranpäivien nimellä Siriuksen eli Koirantähden mukaan.
Etelä-Kiinassa Guangxin alueella sijaitsevassa Yulinin kaupungissa järjestetään vuosittain kesäpäivänseisauksen aikaan koiranlihafestivaalit. Festivaalia on pidetty laittomana, koska siellä käytetty koiranliha on suurimmaksi osaksi peräisin joko mustasta pörssistä tai varastetuista koirista.
Kritiikkiä.
Eläinsuojelijat vastustavat koirien syöntiä. Ehkä äänekkäästä vastustuksesta johtuen koiran syöntiä ei ole ikinä virallistettu Etelä-Koreassa, eikä sitä ole lisätty tuotantoeläinten luetteloon. Tämän vuoksi koirien teurastusta eivät koske mitkään lait ja siinä voi olla hygieniapuutteita. Lisäksi korealaisen uskomuksen mukaan liha mureutuu, kun eläimiä hakataan ennen teurastusta.
Maahockey Kansainyhteisön kisoissa 2010

Kansainyhteisön kisojen 2010 maahockey järjestettiin Major Dhyan Chand National Stadiumilla 4.–14. lokakuuta 2010. Ohjelmassa oli sekä miesten että naisten turnaus.
Mitalistit.
Lähde: cwgdelhi2010.org
Ed

Ed tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Ed on seuraavien henkilöiden etunimi tai siitä yleisesti käytetty lyhentymä:
Eero Haukiala

Eero Olavi Haukiala (alk. Henriksson, 23. syyskuuta 1914 Noormarkku – 26. maaliskuuta 1980) oli suomalainen pesäpalloilija, joka kuului toistakymmentä vuotta Suomen parhaimmistoon.
Urheilu-ura.
Enimmäkseen polttajana pelannut Haukiala voitti Suomen mestaruuden Helsingin Pallonlyöjien joukkueessa vuosina 1934 ja 1938 ja Pallo-Tovereiden ikämiesjoukkueessa 1955, 1956 ja 1958. Itä–Länsi-otteluun Haukiala osallistui kymmenen kertaa ja pelasi maaottelussa Viroa vastaan vuonna 1932. Vuoden 1950 Itä–Länsi-ottelussa hän toimi pelituomarina. Haukiala pelasi mestaruussarjatasolla myös käsi- ja koripalloa.
Hänen sisarensa oli monipuolisena urheilijana, pesäpallossa, koripallossa ja käsipallossa, tunnettu Senni Haukiala.
Rafael Aalto

Olavi Rafael ”Rafu” Aalto (23. huhtikuuta 1913 Aura – 18. maaliskuuta 1979) oli suomalainen pesäpalloilija.
Aalto pelasi Hämeenlinnan Pallokerhon pesäpallojoukkueessa, jossa hän voitti B-sarjan mestaruuden 1935 ja Suomen-mestaruuden 1936. Hän harrasti myös painia ja toimi Hämeenlinnan Voimailijain puheenjohtajana sekä muissa seuran tehtävissä. Aallolle on myönnetty Suomen urheilun hopeinen ansioristi.
Asta Brigatti

Asta Ainamo Brigatti (o.s. Ruotsalainen, s. 10. tammikuuta 1933 Lapinlahti) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija.
Brigatti alias "Tekla" voitti Kuopion Kelta-Mustien joukkueessa Suomen mestaruuden vuonna 1955 ja saavutti lisäksi viisi kertaa SM-hopeaa. Vuoden 1956 Suurkisoissa hän saavutti pronssia. Itä–Länsi-ottelussa Asta pelasi kolme kertaa Idän puolella. Aktiivipalloilun Brigatti lopetti vuonna 1966.
Shelton Brooks

Shelton Brooks (4. toukokuuta 1886 – 6. syyskuuta 1975) oli kanadalainen pianisti, säveltäjä ja vaudeville-esiintyjä.
Brooks syntyi Amherstburgissa, Ontariossa vuonna 1886. Lapsena hän soitti urkuja kirkossa, jossa hänen isänsä toimi pappina. 15-vuotiaana hän muutti Detroitiin ja aloitti uran itseoppineena ragtime-pianistina kaupungin kahviloissa ja yökerhoissa. Ensimmäiset omat kappaleensa hän sävelsi vuonna 1909.
Brooksin ensimmäinen menestyskappale oli vuoden 1910 ”Some of These Days”, jota säveltäjä tarjosi laulaja Sophie Tuckerille. Tucker alkoi esittää laulua heti seuraavana päivänä, ja ennen pitkää siitä tuli hänen tunnuskappaleensa. Tucker jopa nimesi omaelämäkertansa kappaleen mukaan. Standardiksi nousseen sävellyksen nuotteja myytiin yli kaksi miljoonaa kappaletta.
Vuonna 1911 Brooks esiintyi Chicagon Pekin Theatressa esitetyssä musiikkikomediassa "Dr. Herb’s Prescription, or It Happened in a Dream". Hän tuli nopeasti tunnetuksi taitavana esiintyjänä; pianonsoiton ja laulamisen lisäksi hän osasi imitoida osuvasti aikakauden kuuluisaa vaudeville-koomikkoa Bert Williamsia.
Vuoden 1917 sävellyksestä ”The Darktown Strutters’ Ball” tuli Brooksin menestynein kappale myyden yli kolme miljoonaa nuottijulkaisua. Original Dixieland Jass Bandin äänite vuodelta 1917 tunnetaan yhtenä varhaisimmista jazznauhoitteista.
Siilinjärven Ponnistus

Siilinjärven Ponnistus on 17. tammikuuta 1907 perustettu siilinjärveläinen yleisseura, jonka lajeja ovat olleet mm. voimistelu, yleisurheilu, paini, hiihto, mäenlasku, jalkapallo, luistelu, uinti, pyöräily ja pesäpallo. 2000 luvulla seuran lajeja ovat mäkihyppy, yhdistetty, voimanosto, painonnosto, voimistelu, yleisurheilu, pujottelu ja hiihto. Hiihtojaostossa ei ole ollut toimintaa 2010 luvulla. Yleisurheilujaoston toiminta käynnistettiin uudelleen 2007 lopussa. Kaudella 2014 SiiPossa oli 500 jäsentä. Yleisurheilujaosto on nykyään seuran suurin jaosto, yli puolet jäsenistä. SiiPon pujottelujaoston jäsenet yhdistyivät PHS Alpiin kanssa 1.5.2015. Uuden pujotteluseuran nimeksi tuli Kuopio Ski Club 2.6.2015. 
Pesäpallo.
Pesäpallon SM-sarjaan seura nousi ensimmäisen kerran kaudeksi 1936 sijoituttuaan B-sarjassa 1935 neljän parhaan joukkoon. Joukkueessa pelasivat tuolloin: Veli-Matti Seppä, Tapio Hämäläinen, Seppo Sonninen, Kauko Salminen, Ahti Sonninen, Tomi Hirvonen, Jorma Kyyhkynen, Eino Halonen, Yrjö Miettinen, Reino Virtaniemi ja Ulves Laaksonen.
1980-luvulla Ponnistus palasi jälleen pääsarjaan selviten aina SM-loppuotteluun saakka kaudella 1986. Pesäpallon Suomen Cupin seura onnistui voittamaan kaudella 1985, jolloin se myös ainoan kerran voitti Ykkössarjan.
1987 perustettiin Siilinjärven Pesis jatkamaan Ponnistuksen pesäpallo toimintaa.
Palkinnot ja huomionosoitukset.
Palkitut.
Kärkilyöntikuningas:
Se verellä maksetaan

Se verellä maksetaan on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Teos on Kurvisen toinen sotaromaani. Romaanin päähenkilö on nuori vänrikki Paavo Marttila, joka saa johdettavakseen kranaatinheitinkomppanian, jonka miehistö on häntä huomattavasti vanhempaa ikäluokkaa, mikä luo kirjaan ylimääräisen jännitteen. Kirjan tapahtumat keskittyvät Aunukseen, jossa krh-komppania ottaa vihollisen vastaan Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua kesällä 1944.
Lakeuden miehet

Lakeuden miehet on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani pohjautuu tositapahtumiin, jotka alkavat jatkosodan odotuksen tunnelmissa ja päättyvät sodan jälkeiseen vaikeaan sopeutumiseen takaisin siviilielämään. Kirjan pääosassa on pohjalainen suojeluskuntakomppania.
Ei toista armaampaa

Ei toista armaampaa on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani kertoo jatkosodan hyökkäysvaiheen päättymisestä ja asemasotaan ajautumisesta ja lopulta suurhyökkäyksen torjunnasta Kannaksella, jonne kirjan päähenkilön Eero Juntusen komppania siirretään.
Korpraali Korhosen joulupöytä

Korpraali Korhosen joulupöytä on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani kertoo syrjäisen korpitukikohdan etuvartioaseman elämän menosta jatkosodan aikana. Kirjan päähenkilö korpraali Korhonen toimeenpanee "Operaatio joulupöydän", johon kuuluvat muun muassa sahdin valmistus rintamaoloissa. Operaation kuluessa vartioasemaa muistutetaan vihollisen olemassaolosta ja se joutuukin yllättäen vihollisen offensiivin kohteeksi.
Ylä-Kaman piiri

Ylä-Kaman piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Kirovin alueella Venäjällä. Alueen koillisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 10 296,93 neliökilometriä. Asukkaita on 34 900 henkeä (vuonna 2010).
Ylä-Kaman piiri on perustettu vuonna 1965. Aikaisemmin sen paikalla oli "Kain piiri", jonka keskuksena toimi Loinon kylä.
Piiri rajoittuu luoteessa Komin tasavaltaan, koillisessa ja idässä Permin aluepiiriin sekä kaakossa Kirovin alueen Afanasjevon, etelässä Omutinskin, lounaassa Belaja Holunitsan ja lännessä Nagorskin piireihin. Seutu kuuluu taigan keskivyöhykkeeseen. Pinta-alasta 91 % on metsää ja 6 % maatalousmaata. Suurimmat joet ovat Kama ja Vjatka. Hyötykaivannaisia ovat fosforiitti, hiekka, sora, turve ja savi.
Piiriin kuuluu Kirsin kaupunki, Lesnoin, Rudnitšnyin ja Svetlopoljanskin kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä viisi maalaiskuntaa: Kai, Kamski, Loino, Sozimski ja Tšus. Hallinnollinen keskus on Kirs, josta on 201 kilometriä alueen pääkaupunkiin Kiroviin. Asutuskeskuksia on yhteensä 57. Kaupunkiväestön osuus on 72,2 %.
Seudulta on rautatieyhteys Udmurtian Jarin kautta Kiroviin ja Iževskiin. Kirsin ja Belaja Holunitsan välillä on kestopäällystetty maantie.
Tärkein elinkeino on teollisuus. Suurin teollisuuslaitos on Kirsin kaapelitehdas. Svetlopoljanskissa harjoitetaan turpeentuotantoa. Konkurssin tehneen Rudnitšnyin fosforiittikaivoksen toiminnan jatkaminen on suunnitteilla. Sozimskissa sijainnut Kain selluloosatehdas on suljettu lopullisesti. Viime vuosikymmeninä taantuneeseen metsäteollisuuteen on alkanut virrata uusia investointeja.
Maatalous tuottaa vihanneksia ja perunaa sekä maitoa ja lihaa. Kain ja Loinon maatalousyritysten lisäksi maataloutta harjoittaa myös Lesnoissa sijaitseva vankileirihallinto. Noin 90 % tuotannosta saadaan ihmisten yksityispalstoilta. 
Vuonna 2008 piirissä toimi 15 lastentarhaa, 15 koulua, lasten luomistyön keskus ja urheilukoulu. Kulttuurilaitoksia ovat piirin vapaa-ajankeskus haaraosastoineen, Lesnoin, Rudnitšnyin ja Svetlopoljanskin kulttuuritalot, kirjastolaitos sekä Kirsin ja Kain museot. Nähtävyyksiin kuuluvat Kirsin ja Gidajevon kylän kirkkorakennukset.
Kuilu (Jorma Kurvisen romaani)

Kuilu on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani kertoo suomalais-saksalaisen yhteispartion suorittamasta tuhoamis- ja tiedusteluretkestä pohjoisella rintamanosalla kevättalvella vuonna 1943. Partion tehtävänä oli tuhota vihollisen huoltokeskus, jonka tehtyään partion paluu omalle puolelle oli vaivalloinen ja vain rippeet siitä selvisivät retkestä.
Kallehin on vapaus

Kallehin on vapaus on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani kertoo suomalais-saksalaisen partion vaiheista, jossa se saa tehtäväkseen tuhota rajantakaisen partisaanikeskuksen. Kirjan päähenkilö on Jussi Laitila, joka joutuu kirjan loppupuolella Lapin sotaan ja saa huomata, että entisistä aseveljistä oli tullut vihollisia.
Kirs

Kirs () on kaupunki Kirovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vjatkaan laskevan Kirsjjoen rannalla 281 kilometriä Kirovista koilliseen. Kaupunki on Ylä-Kaman piirin keskus. Sen kautta kulkee Kirovin ja Permin väliseltä radalta Jarissa haarautuva rautatie. Asukkaita on 10 900 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1729 perustetusta rautatehtaasta. Vuonna 1965 siitä tuli kaupunki. Tärkein tuotantolaitos on kaapelitehdas Kirskabel.
Mestari (Doctor Who)

Mestari ("The Master") on brittiläisen tieteissarja "Doctor Whon" hahmo ja sen päähenkilö Tohtorin arkkivihollinen. Mestari nähtiin ensimmäistä kertaa vuonna 1971 Roger Delgadon näyttelemänä. Kuten Tohtori, myös Mestari on ajan herra. Mestari oli Tohtorin rakas lapsuudenystävä, kunnes valitsi pahuuden tien. 1970-luvun jaksoissa Mestari oli valinnut tämän tien itse, mutta vuosina 2007–2010 Mestari uudelleenkirjoitettiin hulluudesta kärsiväksi, jonka pään sisällä raikuva rummuttava ääni ajoi hänet mielipuoliseksi. Kahdeksannella kaudella Mestari – tai "Missy", "the Mistress" – kertoo Tohtorille, että rummuttava ääni on loppunut.
Esiintymiset sarjassa.
Alkuperäinen sarja.
Ensimmäinen sarjassa nähty, Roger Delgadon esittämä Mestarin inkarnaatio esiteltiin kolmannen Tohtorin toisella tuotantokaudella vuonna 1971, tarinassa "Terror of the Autons".
Neljännen Tohtorin "The Deadly Assassin" -tarinassa hiiltyneeksi ja näivettyneeksi ruumiiksi palanutta, katkeraa ja mielipuolista Mestaria esitti Peter Pratt.
Geoffrey Beevers oli hiiltyneen ja näivettyneen Mestarin näyttelijä tarinassa "Keeper of Traken". "The Deadly Assassin" -tarinan lopussa Mestari oli saanut siirrettyä hieman energiaa Harmonian silmästä itseensä parantaakseen itseään joten näissä jaksoissa hänen kasvonsa näyttävät enemmän ihmismäisemmiltä.
Anthony Ainsley esitti kolmatta sarjassa nähtyä Mestarin inkarnaatiota. Tarinassa Keeper of Traken Mestari varasti konsuli Tremasin kehon ja tappoi neljännen Tohtorin pudottamalla hänet radiomastosta tarinassa Logopolis. Tästä Mestarista tuli myös viidennen Tohtorin arkkivihollinen ja hän piinasi myös kuudetta ja seitsemättä Tohtoria.
TV-elokuva.
Vuoden 1996 tv-elokuvassa Gordon Tipple esittää vangittua Mestaria, joka tuhotaan Dalekien toimesta. Hän uudentuu Eric Robertsin esittämänä.
Uusi sarja.
Uudelleenherätetty sarja sijoittuu suuren aikasodan jälkeiseen aikaan, jolloin Mestari on salaa paennut sotaa ajan ja universumin ääriin planeetalle nimeltä Utopia. Hän on muuttanut itsensä ihmiseksi ja vanginnut aikavaltiaan ominaisuutensa taskukelloon, jolloin myös unohti kuka oli. Tohtorin ja kumppaneiden saavuttua paikalle Mestari päätyy avaamaan kellon ja muuttuu taas omaksi itsekseen.
Mestari varastaa Tohtorin TARDISin ja siirtyy nykyajan Englantiin päätyen maan pääministeriksi valeidentiteetillä Harold Saxon. Hän ottaa pian valtaansa koko Maapallon ennen kuin Tohtori pysäyttää hänet. Pääministerinä Mestari rakennutti esimerkiksi "Valiantin", aluksen joka oli myöhemmin UNITin käytössä ja jonka Dalekit lopulta tuhoavat. Vuoden 2009 jouluspesiaaleissa Mestari palaa ja saattaa alulle tapahtumaketjun, joka johtaa David Tennantin esittämän Tohtorin uudentumiseen. Myös Mestarin hulluksi tehneen rummutuksen syy paljastettiin.
Mestari palasi sarjaan kahdeksannella tuotantokaudella, mutta tällä kertaa esitteli itsensä Missynä, joka oli lyhenne nimestä "The Mistress" (naispuolinen versio "The Master"ista). Kybermies näytti tappaneen hänet kauden viimeisessä jaksossa, mutta Missy palasi kuitenkin heti seuraavan kauden ensimmäisessä jaksossa.
Sean Wroe

Sean Wroe (s. 18. maaliskuuta 1985 Melbourne) on australialainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän edustaa seuratasolla Glenhuntly Athletics Clubia. Wroe oli mukana maansa pronssia voittaneessa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa Berliinin MM-kisoissa 2009. Hän on voittanut kaksi kultamitalia universiadeista, kultaa 400 metrin henkilökohtaiselta matkalta vuonna 2007 ja viestistä 2009. Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hän sai kultaa 4 × 400 metrin viestissä ja hopeaa 400 metrin henkilökohtaisella matkalla. Wroe on osallistunut olympialaisiin kerran, Pekingin kisoihin 2008. Tuolloin hän ei selviytynyt finaaliin saakka 400 metrillä, mutta oli mukana maansa kuudenneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa samalla matkalla.
Wroe on voittanut maansa mestaruuden 400 metrin juoksussa kahdesti, vuosina 2007 ja 2009.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Tony DiTerlizzi

Tony DiTerlizzi (s. 6. syyskuuta 1969) on yhdysvaltalainen kirjailija, kuvittaja ja elokuvatuottaja. Hänen tunnetuin teoksensa on "Spiderwickin kronikat" -fantasiakirjasarja, jonka hän kirjoitti yhdessä Holly Blackin kanssa. Hän oli myös sarjaan perustuvan "Spiderwickin kronikat" -elokuvan johtava tuottaja.
Viimeinen viivytys

Viimeinen viivytys on Jorma Kurvisen kirjoittama, vuonna 1984 julkaistu sotaromaani.
Romaani kertoo kesän 1944 ratkaisutaisteluista. Sen päähenkilön Jaakko Rissasen komennossa oleva jääkärijoukkue komennetaan varmistamaan omien joukkojen perääntymistä ja tukkimaan joukkojen käyttämä perääntymistie. Taistelut käydään soiden ympäröimällä korpikannaksella.
Willoughby Hamilton

Willoughby James Hamilton (9. joulukuuta 1864 Monasterevin – 27. syyskuuta 1943 Dublin) oli irlantilainen tennispelaaja, joka voitti Wimbledonin tennisturnauksen vuonna 1890. Hänestä tuli samalla ensimmäinen turnauksen voittanut irlantilainen.
MacBeth Sibaya

Ntuthuko MacBeth-Mao Sibaya (s. 25. marraskuuta 1977 Durban, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti pitkään Venäjän miesten jalkapallon korkeimmalla sarjatasolla Venäjän valioliigassa pelaavaa Rubin Kazanin joukkuetta.
Sibaya kuului Etelä-Afrikan maajoukkueeseen muun muassa vuoden 2002 MM-kilpailuissa ja pelasi täyden ajan Etelä-Afrikan kaikissa kolmessa ottelussa.
Saavutukset.
Rubin Kazan
Emme tienneet kun läksimme silloin…

Emme tienneet kun läksimme silloin… on Jorma Kurvisen kirjoittama, vuonna 1979 julkaistu sotaromaani.
Romaanin tapahtumat ajoittuvat syksyyn 1943, jolloin elettiin jatkosodan asemasotavaihetta. Kirjan päähenkilö reserviluutnantti Eero Manelius komennetaan entisestä yksiköstään pohjoiselle rintamalohkolle, jossa hänen komppaniansa joutuu rajun partisaanihyökkäyksen kohteeksi. Tämän jälkeen hän saa johdettavakseen kaukopartion, jonka tehtävänä on jäljittää partisaaneja Urajärvelle.
Marhanetsin tasoristeysonnettomuus

Marhanetsin tasoristeysonnettomuus sattui aamulla 12. lokakuuta 2010 Dnipropetrovskin alueella Ukrainassa. Se on Ukrainan historian vakavin tieliikenneonnettomuus uhrien määrällä mitattuna. Onnettomuudessa kuoli 45 henkilöä eli bussin kuljettaja ja kaikki kyydissä olleet matkustajat. Välittömästi heistä kuoli 38, ja sairaalahoitoon joutui seitsemän.
Nikopol–Marhanets-reittiä kulkenut Etalon-linja-auto, jossa oli 52 matkustajaa, ajoi tasoristeykseen, kun yksittäinen VL8-sähköveturi törmäsi siihen. Alustavien arvioiden mukaan bussi ajoi radalle, vaikka veturi soitti sireeniä. Auto juuttui radalle vaihtamisen yhteydessä. Törmäys sattui, vaikka veturi turvautui hätäjarruun.
Presidentti Viktor Janukovytš julisti seuraavan päivän kansalliseksi surupäiväksi. Pääministeri Nikolai Azarov lupasi uhrien omaisille korvauksia. Lisäksi maan tasoristeyksiin luvattiin puomeja.
Ei muuta kunniaa

Ei muuta kunniaa on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaanin tapahtumat alkavat syksystä 1943 Luhtaperästä, jossa kirjan päähenkilö Esko Rantala saa tehtäväkseen vallata takaisin menettämänsä kukkulan. Hyökkäys epäonnistuu ja hyökkäyksen jälkeisessä epäselvässä tilanteessa kirjan päähenkilö leimataan karkuriksi, josta maineesta hän ei pääse sodan päätyttyä eroon.
Schramm T130XD

Schramm T130XD Rotadrill on 8x4-pyöräalustalle asennettu liikuteltava poraustornilaitteisto. 
T130XD:n ominaisuuksissa painotetaan liikkuvuutta ja kykyä tehokkaasti suojata poranreikä teräsputkella (ns. casing). Laitteisto kykenee putkittamaan kerralla 34-48 jalkaa eli sillä on kolmesta luokasta (1-3) paras kapasiteetti.
Laitteistolla poraaminen ei myöskään vaadi erillisiä alustarakenteita (substructure). Laitteisto painaa n. 42 tonnia.
Poraa käytettiin Chilen 2010 kaivosonnettomuudessa‎ perille pelastettavien luo yltäneen pelastustunneli "B":n tekemisessä.
Kunniapartio

Kunniapartio on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani kertoo talvisesta sissi-iskusta vihollisen tukikohtaan. Kirjan päähenkilö on viinankeitossa ja kortinpeluussa kunnostautunut huoltojoukkojen ylikersantti Ruusuvuori.
Michael Crabtree

Michael Crabtree (s. 14. syyskuuta 1987, Dallas, Teksas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Baltimore Ravensissa.
NFL-ura.
Crabtree pelasi ennen NFL:ää Texas Techin yliopistossa, jossa hän sai maineen yhtenä valtakunnan parhaista vastaanottajista, ja hänet varattiinkin NFL:ään jo ensimmäisellä kierroksella. Sopimuksen teko hänet varanneen San Francisco 49ersin kanssa ei kuitenkaan sujunut lainkaan ongelmitta. Jätettyään väliin harjoitusleirin, kaikki harjoitusottelut sekä runkosarjan viisi ensimmäistä ottelua, Crabtree allekirjoitti viimein 7. lokakuuta 2009 kuuden vuoden sopimuksen 49ersin kanssa, arvoltaan $32 miljoonaa dollaria. Tätä ennen oltiin huhuttu, että Crabtree aikoisi jättää koko kauden väliin ja osallistua uudestaan seuraavan vuoden varaustilaisuuteen.
Crabtree pelasi 49ersissa yhteensä kuusi kautta. Kaudella 2011 49ers eteni NFC-konferenssin loppuotteluun, jossa joukkue kuitenkin hävisi tulevalle mestarille New York Giantsille. Crabtree loukkasi akillesjänteensä kaudella 2013, eikä pelannut seuraavallakaan kaudella entisellä tasolla. Crabtree siirtyi kaudeksi 2015 yksivuotisella sopimuksella Oakland Raidersiin, joka teki jo joulukuussa nelivuotisen jatkosopimuksen Crabtreen kanssa. Raiders vapautti Crabtreen sopimuksestaan kauden 2017 jälkeen.
Maaliskuussa 2018 Crabtree teki kolmivuotisen sopimuksen Baltimore Ravensin kanssa.
Muuta.
Crabtree esiintyi EA Sportsin NCAA Football 10 -videopelin Xbox 360 -version kannessa. EA Sportsin lisäksi hänellä on sponsorisopimus urheiluvälinevalmistaja Niken sekä pikaruokalaketju Subwayn kanssa.
Wilfred Baddeley

Wilfred Baddeley (s. 11. tammikuuta 1872 Bromley, Englanti – 24. tammikuuta 1929 Menton, Ranska) oli brittiläinen tennispelaaja, joka voitti Wimbledonin tennisturnauksen vuosina 1891, 1892 ja 1895. Hänen veljensä, Herbert Baddeley, oli myös tennispelaaja.
Baddeley voitti veljensä Herbertin kanssa Wimbledonin nelinpelimestaruuden vuosina 1891 ja 1894–1896.
Spitakin maanjäristys

Spitakin maanjäristys, usein myös Armenian maanjäristys, sattui Armeniassa 7. joulukuuta 1988 kello 11.41.24 (UTC+4). Se oli voimakkuudeltaan MS 6,8 ja tuhosi muun muassa Spitakin kaupungin kokonaan. Kaikkiaan järistyksessä kuoli lähes 25 000 ihmistä.
Spitakin maanjäristyksestä Aleksandr Kott on tehnyt draamaelokuvan nimeltä "Spitak".
Erikoisosasto Z

Erikoisosasto Z on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani kertoo erikoisosastosta, joka perustettiin vuonna 1942 suojaamaan huoltokuljetuksia. Kirjan päähenkilöinä on suomalainen luutnantti Jalmari Repo ja saksalainen ylivääpeli Hermann Mahler, jotka yhdessä johtavat tätä suomalais-saksalaista osastoa taisteluissa korpiteiden herruudesta Lapissa.
Metsamorin ydinvoimalaitos

Metsamorin ydinvoimalaitos () sijaitsee Armeniassa, 30 kilometriä maan pääkaupungista Jerevanista länteen, lähellä Turkin rajaa. Voimalan työläisille rakennettiin lähelle Metsamorin kaupunki. Neuvostoaikana virallinen nimi oli "Armenian ydinvoimala" (AAES).
Historia.
Ydinvoimalaitoksen rakentamisesta päätettiin elokuussa 1967 ja suunnitelmat hyväksyttiin 1969. Voimalaitos koostuu kahdesta 408 megawatin VVER-tyypin reaktoriyksiköstä. Ensimmäinen yksikkö käynnistettiin ja liitettiin sähköverkkoon vuonna 1976 ja toinen vuonna 1980.
Metsamorin ydinvoimala suljettiin vuoden 1988 Armeniaa koetelleen maanjäristyksen seurauksena vuoden 1989 alkukuukausina. Toinen reaktoreista kuitenkin käynnistettiin energiapulan vuoksi marraskuussa 1995.
Ydinvoimalan 2. yksikkö tuottaa lähes puolet Armenian tarvitsemasta sähköstä. EU tarjosi Armenialle sata miljoonaa euroa korvauksia vuonna 2004, jos se suostuisi sulkemaan laitoksen.
2. yksikön elinikää jatkettiin vuosien 2017–2018 huoltotöillä vuoteen 2027 asti. Alun perin laitoksen suunnitelty käyttöikä oli 
syyskuuhun 2016.
Vuoden 2021 modernisoinnilla laitoksen teho nostettiin 440 megawattiin. Rosatomin ja Gidropressin asiantuntijoiden mukaan laitos voi toimia vuoteen 2036.
Kolmas reaktori.
Koska Armenialla ei juuri ole luonnonvaroja, se on päättänyt laajentaa Metsamorin ydinvoimalaa rakentamalla kolmannen reaktorin. Rakentamisesta on sovittu Venäjän kanssa, ja rakennustyöt oli alun perin tarkoitus aloittaa vuonna 2011. Uuden reaktorin kustannusarvio oli hankkeesta sovittaessa lähes neljä miljardia euroa, ja sen käyttöiäksi kerrottiin noin 60 vuotta.
Vuohenmaito

Vuohenmaito eli kutunmaito on vuohen tuottamaa maitoa. Vuohenmaito on melko samanmakuista kuin lehmänmaito. Koko maailman maidontuotannosta vuohenmaito vastaa noin 2,4 prosenttia.
Tuotanto.
Vuonna 2013 vuohenmaitoa tuotettiin maailmassa yhteensä 18,0 miljoonaa tonnia, mikä vastasi 2,4 prosenttia kaikesta maidon tuotannosta. Aasiassa tuotettiin 10,7 miljoonaa tonnia, Afrikassa 4,2 miljoonaa tonnia, Euroopassa 2,7 miljoonaa tonnia ja Amerikoissa noin puoli miljoonaa tonnia. Yksittäisistä maista suurimmat tuottajat ovat Intia, Bangladesh, Sudan ja Pakistan, ja Euroopan suurimpia tuottajia ovat Kreikka, Ranska ja Espanja.
Vuohenmaidon tuotanto kasvoi maailmassa 60 prosenttia vuosien 1993–2013 aikana. Eniten tuotanto kasvoi Afrikassa, 95 prosenttia ja Aasiassa, 73 prosenttia, mutta Euroopassakin tuotanto kasvoi 68 prosenttia. Amerikassa kasvu jäi alle 20 prosentin.
Maitorodut.
Maailman kaikista noin 411 vuohirodusta noin 31:tä käytetään ensisijaisesti maidontuotantoon. Tuottavimpiin rotuihin kuuluvat muun muassa alpiininen, Saanen, Toggenburg ja nubialainen, jotka kaikki tuottavat vuodessa yli 700 kilogrammaa maitoa. Useimmat vuohirodut tuottavat maitoa vuoden aikana noin 200–300 päivän ajan. Samankin rodun maidontuottolukemat vaihtelevat paljon eri maiden välillä.
Käyttö.
Vuohen pahasta ominaishajusta huolimatta vuohenmaito on oikein lypsettynä ja viilennettynä hajutonta. Sen maku muistuttaa paljon lehmänmaidon makua. Jotkut käyttävät vuohenmaitoa, koska ovat allergisia tai yliherkkiä lehmänmaidolle.
Vuohenmaidosta valmistettavista tuotteista yleisin on vuohenjuusto. Myös esimerkiksi jogurtin valmistus on mahdollista, mutta siitä tulee melko löysää, eikä sitä saada yhtä paljon kuin lehmänmaidosta.
Vuohenmaito on ravitsevampaa kuin lehmänmaito, mikä on huomattu esimerkiksi ihmisvauvoilla tehdyissä tutkimuksissa. Vuohenmaidon ravitsevuus johtuu ainakin osittain sen rasvojen ja proteiinien hyvästä sulavuudesta. Vuohenmaidossa on myös esimerkiksi rautaa merkittävästi enemmän kuin ihmisen tai lehmän maidossa. Foolihappoa siinä toisaalta on vähemmän.
Katkera latu

Katkera latu on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaanin tapahtumat ajoittuvat talveen 1942–1942, jolloin päähenkilön luutnantti Wilénin komppania siirretään Äänislinnasta kauas pohjoiseen. Komppanian taistelua haitta se, että sen joukossa on vakooja, joka edesauttaa komppanian joutumiseen alituisesti taistelukontakteihin.
Takuumies

Takuumies on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani on kirjoitettu Esko Hirvilammen sotamuistelmiin ja muistiinpanoihin nojautuen.
Noutopartio

Noutopartio on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani kertoo luutnantti Rauman kaukopartioretkestä, jonka piti olla helppo vihollisen varastoalueen tuhoaminen, mutta paluumatka olikin kaikkea muuta.
Älä antaudu

Älä antaudu on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaani ajoittuu kesän 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen aikaan, jolloin hajalle lyödyistä suomalaisjoukoista koottiin vanginsieppauspartio. Partion johtoon valittiin luutnantti Niemelä ja miehistökseen hän sai rintamakarkureita, kommunisteja ja korttihuijareita sekä kaikenlaisia siviiliasioissaan epäonnistuneita miehiä, jotka kaikki olivat perin kyllästyneitä sotaan.
Kymmenen patruunaa

Kymmenen patruunaa on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaanin tapahtumat ajoittuvat talvisodan aikaan ja tapahtumapaikkana on Suomussalmi, Raate ja Juntusranta. Kirjan päähenkilö Liimatainen on saanut käskyn pysäyttää vihollinen harvenneen joukkueensa voimalla Seppälänharjulle. Apunaan hänellä oli pohjoissuomalaisia pioneereja, kainuulaisia rajajääkäreitä.
Musta joki, kuoleman joki

Musta joki, kuoleman joki on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani.
Romaanin tapahtumat sijoittuvat Lapin sodan aikaiseen Tornioon ja sen ympäristöön. Romaanissa joukkue saa tehtäväkseen vangin sieppauksen, joka ei suju kommelluksitta.
DC Tower 1

DC Tower 1 on Itävallan pääkaupungissa Wienissä oleva 220 metriä korkea pilvenpiirtäjä. Se on Itävallan korkein rakennus. Sen on suunnitellut ranskalainen arkkitehti Dominique Perrault. DC Tower 2 rakennetaan myöhemmin sen viereen.
DC Tower 1 on 18 metriä korkeampi kuin Itävallan toiseksi korkein rakennus Millennium Tower. Antennipylvään kera tornin korkeus nousee 248 metriin, ollen siten neljä metriä Itävallan korkeimman rakennelman titteliä kantavaa Donauturmia matalampi. DC Tower 2:sta tullee 169 korkea.
Suomalainen Kone Oy on toimittanut rakennukseen 29 hissiä ja kaksi liukuporrasta.
Árpád Mihály

Árpád Mihály (s. 26. heinäkuuta 1980 Miercurea Ciuc, Romania) on unkarilais-romanialainen jääkiekkoilija, joka edustaa MOL Ligan ASC Corona Brașovia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Mihály on yksi harvoista Pohjois-Amerikassa pelanneista romanialaisista. Hän kuitenkin aloitti uransa Yhdysvalloissa. Hän pelasi siellä lähinnä ECHL:ssä sekä AHL:ssä, jossa Mihály teki yhteensä 156 runkosarjaottelussa tehot 15+19=34. Hän ei kuitenkaan ole päässyt pelaamaan NHL:ssä asti.
Kaudeksi 2008–2009 Mihály siirtyi Eurooppaan ja Italian Serie A:n HC Bolzanon joukkueeseen. Hän voitti tehoilla 16+21=37 joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin. Keväällä 2008 Mihály voitti Italian-mestaruuden. Hän palasi kaudeksi 2008–2009 kotikaupunkiinsa Miercurea Ciuciin ja siirtyi MOL Ligassa (Unkarin ja Romanian yhdistynyt pääsarja) pelaavan HC Csíkszeredan riveihin. Mihály oli tehoilla 40+39=79 MOL ligan piste- ja maalipörssin toinen SC Csíksszeredan Patrik Wallenbergin jälkeen. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan parhaaksi hyökkääjäksi.
Mihály siirtyi kaudeksi 2009–2010 pelaamaan Itävallan pääsarjaa unkarilaiseen Alba Volán Székesfehérváriin. Hän oli tehoilla 24+31=55 joukkueen paras pistemies ja Erste Bank Eishockey ligan pistepörssin yhdestoista. Alba Volán osallistui keväällä 2010 myös Unkarin pääsarjan pudotuspeleihin, joiden päätteeksi Mihály voitti Unkarin-mestaruuden. Kauden 2013–2014 aikana hän edusti myös Romanian Cupissa ASC Corona Brașovia, jonka paras maalintekijä Mihály oli viidellä osumallaan Csanád Virágin kanssa. Kaudella 2014–2015 hän jatkoi joukkueessa vuoden mittaisella sopimuksella pelaten MOL Ligaa ja Romanian kansallista pääsarjaa. Mihály oli MOL Ligassa Brașovin toiseksi paras pistemies Martin Salugan jälkeen tehoilla 19+25=44. Kevään 2015 pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 3+4=7 sekä jakoi Brașovin sisäisen tehotilaston voiton Juhamatti Hietamäen kanssa lukemalla +2. Mihály edusti joukkuetta kauden aikana myös Continental Cupissa.
Kaudella 2015–2016 Mihály oli MOL Ligassa Braşovin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 16+10=26. Romanian pääsarjan pudotuspeleissä hän oli neljällä osumallaan joukkueen paras maalintekijä Mátyás Bírón kanssa. Mihály voitti kauden päätteeksi pronssia.
Maajoukkueura.
Mihály edusti Unkaria I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012, 2013 ja 2014, joista kaksi ensimmäistä turnausta päättyi A-sarjan pronssiin. Hän pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 karsinnoissa.
Mihály edusti myös Romaniaa alle 18-vuotiaiden C-sarjan EM-kilpailuissa vuosina 1997 ja 1998.
Kuningatar Charlotten salmi (Kanada)

Kuningatar Charlotten salmi (, joissain yhteyksissä myös "Queen Charlotte Strait") sijaitsee Brittiläisen Kolumbian provinssissa, Kanadassa. Salmi rajautuu pohjoisessa Hecatensalmeen, jonka raja kulkee mantereen puolella Pricesaaren eteläkärjestä Kuningatar Charlotten saariin (Haida Gwaii) kuuluvan Kunghitinsaaren eteläkärjessä sijaitsevaan Cape St James niemeen ja edelleen Vancouverinsaaren pohjoisosassa sijaitsevaan Cape Scottin niemeen ja saman saaren Cape Sutil niemestä mannermaalla sijaitsevaan Cape Caution niemeen.
Lasisienet.
Hecaten ja Kuningatar Charlotten salmien merenpohjassa elää erittäin harvinaisia sienieläimiin kuuluvia lasisieniä. Sieniriutat on rauhoitettu ja pohjatroolaus on kielletty suuressa osaa salmea. Osa riutoista on yli 9000 vuotta vanhoja. Hecaten ja Kuningatar Charlotten salmi ovat toistaiseksi ainoat tiedossa olevat esiintymät lasisienille. Ennen kuin lasisieniä löydettiin Hecatensalmesta vuonna 1987, niiden luultiin kuolleen sukupuuttoon 30 miljoonaa vuotta sitten.
Albert Kahn (pankkiiri)

Albert Kahn (3. maaliskuuta 1860 – 14. marraskuuta 1940) oli ranskalainen pankkiiri ja filantrooppi, joka kokosi vuosina 1909–1931 ainutlaatuisen, yli 72 tuhatta otosta sisältävän värivalokuvakokoelman käyttäen Lumièren kehittämää menetelmää, autochromea. Osakesijoituksilla valtavan omaisuuden kerännyt Kahn menetti varallisuutensa vuoden 1929 pörssiromahduksessa, ja hänen oli lopetettava maailman kaukaisiin kolkkiin yltänyt arkielämän tallennusprojektinsa "Les Archives de la Planète". Nykyään Kahnin kokoelma on esillä hänen kotimuseossaan Pariisin Boulogne-Billancourtissa.
Talon ympärillä olevalle neljän hehtaarin tontille Kahn otti vaikutteita eri kulttuurien puutarhoista. Näistä tunnetuin on alue, jossa sijaitsee japanilainen puutarha lampineen ja kaarisiltoineen.
Verkkopallo Kansainyhteisön kisoissa 2010

Kansainyhteisön kisojen 2010 verkkopallo järjestettiin Thyagaraj Sports Complexissa 4.–14. lokakuuta 2010. Kilpailujen ohjelmassa oli naisten sarja.
Mitalistit.
Lähde: cwgdelhi2010.org
A24 Media

A24 Media on Keniassa Nairobissa toimiva yleisafrikkalainen uutistoimisto, jonka omistavat valokuvaaja Salim Amin ja Asif Sheikh.
Amin ja Sheikh perustivat uutistoimiston välittämään uutisia ja juttuja Afrikasta, kun perinteisten uutistoimistojen toiminta Afrikassa väheni mutta Afrikka-uutisille oli kuitenkin kysyntää. Asiakkaiden painopiste on afrikkalaiset televisioyhtiöt, mutta kiinnostusta niille on erityisesti Kiinan, Intian ja Lähi-idän maissa. Aineisto tuotetaan englanniksi. Uutistoimisto on tehnyt yhteistyötä muun muassa Al Jazeeran kanssa.
Pispalassa jytää – Juicen &amp; Coitus Intin parhaita

Pispalassa jytää – Juicen &amp; Coitus Intin parhaita on tribuuttialbumi, joka sisältää Juice Leskinen &amp; Coitus Int. -yhtyeen kappaleita eri tamperelaisartistien esittäminä. Albumi julkaistiin 20. lokakuuta 2010.
Albumilla esiintyvät Pauli Hanhiniemi, Pentti Hietanen, Pate Mustajärvi, Olli Lindholm, Erja Lyytinen, Jarkko Ahola, Harri Marstio, Heikki Salo, Heikki Silvennoinen, Mikko Siltala, Jammi Humalamäki, Johanna Debreczeni, Jani Wickholm, Mikko Alatalo, Pentti Penninkilampi, Mika Sundqvist sekä Hauli Bros.
Kuitula

Kuitula on kylä Hirvensalmen luoteisosassa Etelä-Savossa. Kylä sijaitsee kannaksella Suonteen ja Puulan välissä. Kuitulasta on Hirvensalmen keskustaan 20 kilometriä ja Helsinkiin noin 240 kilometriä. 
Seututie 431 eli Joutsantie kulkee Kuitulan halki ja vie lähikyliin, joita ovat Tuukkala idässä ja Hirvenlahti lännessä. 
Kuitulassa sijaitsee esimerkiksi Ahti Karjalaisen kotimuseo ja vanha Kuitulan koulu. 
Kylän väkiluku on 20 (arvio vuodelta 2010).
Hämeenmäki

Hämeenmäki on kylä Hirvensalmella. Myös 165 metriä korkea drumliini, jolla kylä sijaitsee, on nimeltään Hämeenmäki. Etäisyys Helsingistä on 230 km ja väkiluku noin 20 (2010). Kylä on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Lähellä on vaelluspolku Kalkkeronkierros, joka nousee Kalkkeronvuorelle, sekä Herranmäen näköalapaikka 175 metriä merenpinnan yläpuolella. Näköalapaikka sijaitsee kalliolla, joka on jyrkän harjanteen laidalla puiden latvusten yläpuolella. Herranmäen huippu on jonkin verran ylempänä, 181 metrissä, mutta näköala itse huipulta jää heikoksi, mikä johtuu mäellä kasvavasta tiheästä metsästä. Aiemmin mäen huipulla sijaitsi kolmiomittaustorni, jonka jäänteet ovat yhä nähtävissä. Tornin raunioiden ympärillä kasvaa nykyään kontortamäntyä.
Hämeenmäen kylä sijaitsee kannaksella Vahvajärven ja kalaisan Suonteen välissä. Suonteen rannassa on kylän veneranta, Palmuranta. Kylän halki kulkee Hämeenmäentie Ripattiin (etelään) ja Tuukkalaan (pohjoiseen). Kylällä oli aiemmin myös kauppa, mutta se on sittemmin lopettanut toimintansa.
Georg Friedrich Treitschke

Georg Friedrich Treitschke (29. elokuuta 1776 Leipzig, Saksa – 4. kesäkuuta 1842 Wien, Itävalta) oli saksalainen säveltäjä, kääntäjä ja entomologi.
Georg Friedrich Treitschken vanhemmat olivat Daniel Friedrich ja Clara Laurentia Treitschke. Georg Friedrich Treitschke pyrki aluksi isänsä tavoin kaupalliselle alalle ja muutti Sveitsiin sitä opiskelemaan vuonna 1793. Sveitsissä Treitschke kiinnostus musiikkiin ja runouteen vahvistui ja hän ystävystyi runoilija Johann Georg Gessnerin kanssa. Vuonna 1797 Treitschke palasi Leipzigiin toimiakseen kaupallisella alalla, mutta isän kuoltua kahta vuotta myöhemmin Treitschke omistautui taiteelle. Säveltämisen ohella Treitschke toimi myös teatterien johtotehtävissä: vuosina 1811–1814 hän johti Theater an der Wieniä ja vuodesta 1814 aina kuolemaansa asti hän toimi Wienin valtionoopperan johdossa.
Ystävyys näyttelijän ja entomologin Ferdinand Ochsenheimerin kanssa sai Treitschken kiinnostumaan myös hyönteisten keräämisestä ja tutkimisesta. Treitschke myös kirjoitti aiheesta useita julkaisuja.
Treitschke meni naimisiin Wienissä vuonna 1805 tanssija Magdalena de Caron (25. toukokuuta 1788 - 24. elokuuta 1816) kanssa, jonka kanssa Treitschke eli tämän kuolemaan asti. Heille syntyi avioliitosta kaksi tytärtä ja yksi poika.
Kesä Monikan kanssa

Kesä Monikan kanssa () on Ingmar Bergmanin elokuva vuodelta 1953. Se perustuu Per Anders Fogelströmin nuortenromaaniin "Sommaren med Monika" (1951).
Juoni.
Harry ja Monika ovat töissä varastoissa, jotka ovat lähietäisyydellä toisistaan. He tapaavat kahvitauolla ja aloittavat seurustelun, mistä Monikan entinen poikaystävä Lelle ei pidä. Hän seuraa Monikaa saattavaa Harrya ja näiden erottua lyö Harrya. 
Monikan ja isän välille tulee riita, jolloin Monika poistuu kotoa ja pyytää päästä Harryn luokse. Harry vie hänet kuitenkin isän veneelle, jossa he yöpyvät. Harry myöhästyy töistä ja saa torut, joita hän ei niele. Myös Monika on irtisanoutunut töistä, ja nyt he ovat vapaita lähtemään pois kaupungista. Paikalle saapuu Lelle, mutta yhdessä he onnistuvat torjumaan paratiisiin tulleen tunkeilijan, mitä juhlitaan. 
Kesän käännyttyä loppuun Monika odottaa lasta, ja ruoan hankkimiseksi he turvautuvat varkauksiin. Lopulta heidän on palattava kaupunkiin. Täti järjestää heidät vihille ennen lapsen syntymää, ja he aloittavat yhteiselämän: Harry käy töissä ja opiskelee, Monika keskittyy lapsen hoitamiseen. Monika kuitenkin kyllästyy äidinrooliin, ja Harry jää yksin tyttären kanssa.
Pieni-Diomedes

Pieni-Diomedes, myös Pieni Diomedeensaari tai Krusensterninsaari () on Yhdysvaltojen Alaskan osavaltioon kuuluva saari. Se on toinen Diomedesaarista, jotka sijaitsevat keskellä Beringinsalmea Alaskan ja Siperian välissä. Pieni-Diomedes sijaitsee noin neljän kilometrin päässä itään Venäjälle kuuluvasta Ison-Diomedeksen saaresta. Saarten välissä kulkee kansainvälinen päivämääräraja. Pieni-Diomedeksen asukasluku on noin 170, joista suurin osa asuu saaren ainoassa kaupungissa, Diomedessä. Saaren pinta-ala on noin 7,3 neliökilometriä.
Yaghanin kieli

Yaghan (myös yámana, omakielinen nimi: "Háusi Kúta") oli Chilen eteläosien saarilla asuvien yaghanien puhuma isolaattikieli. Kielen viimeinen elossa ollut puhuja, Cristina Calderón, joka asui Beaglensalmen laivastotukikohdassa Navarinon saarella, kuoli 16. helmikuuta 2022. Kielellä katsottiin olevan kahdeksan murretta.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu on käännetty kokonaisuudessaan yaghaniksi vuonna 2017. Samana vuonna Chilen alkuperäisväestön kehitysjärjestö alkoi valmistella toimia kielen elvyttämiseksi. Kielestä on olemassa useita sanakirjoja ja nauhoituksia puhutusta kielestä.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Kielioppi ja sanasto.
Yaghanin kielioppi on luennehdittu polysynteettiseksi, jossa yksittäinen sana koostuu sanavartalon lisäksi useista suffikseista. Erityisesti verbioppi on monimutkaista ja suffikien avulla ilmaistaan muun muassa aikaa, objektia ja sitä kuinka ensikäden tietoa puhujalla on kuvailemastaan tapahtumasta. Yksikön ja monikon lisäksi kielessä esiintyy myös kaksikko. Perinteisiin kuten kalastukseen ja veneilyyn liittyvä sanasto on huomattavan rikas.
Heikinmessu

Heikinmessut olivat Suomen suojeluspyhimyksen Pyhän Henrikin kunniaksi pidettyjä kirkkojuhlia, joiden vietto alkoi 1200- ja 1300-luvun vaihteessa. Juhlia oli vuosittain kaksi. Pyhimyksen kuolinpäivänä 20. tammikuuta vietettiin "talvi-Heikkiä". Skandinaviassa juhlapäivä oli 19. tammikuuta, johon Suomessakin myöhemmin siirryttiin ja joka nykyäänkin on Heikin ja Henrikin nimipäivä. "Kesä-Heikki" oli Pyhän Henrikin luiden Turkuun siirtämisen eli translaation muistopäivä 18. kesäkuuta. 
Suurimmat juhlat vietettiin Turussa ja pienempiä kautta maan. Pyhiinvaelluskohteina olivat kuolinpaikka Köyliönjärven Kirkkosaari ja aiempi hautapaikka eli Nousiaisten kirkko. Heikinmessuja on vietetty myös Pohjoismaissa, Saksassa ja Englannissa, joka oli Pyhän Henrikin synnyinmaa.
Jo varhain järjestettiin Turussa juhlapäivinä markkinat. Talvella niihin liittyi heikinmarkkinat (pidettiinhän ne Heikin päivänä) ja kesällä tuohimarkkinat. Tuohimarkkinoita pidettiin vielä 1900-luvun alussa. Turun, Nousiaisen ja Köyliön yhdisti aikoinaan kesällä käytössä ollut kesätie, jota pyhiinvaeltajat ja kauppamiehet käyttivät. Tähän niin kutsuttuun Sant Henrikin tiehen liittyi ympäröiviltä seuduilta tulevia muita teitä. 
Turun lisäksi toinen merkittävä Heikinmessujen aikainen kokoontumispaikka oli Kokemäen Ylistaron kylässä sijaitseva Pyhän Henrikin saarnahuone ympäristöineen. Perimätiedon mukaan piispa vietti rakennuksessa viimeisen yönsä ennen Köyliönjärven jäällä tapahtunutta surmaansa. Saarnahuoneesta tuli myöhemmin merkittävä pyhiinvaelluspaikka, jossa Heikinmessujen aikaan järjestettiin lisäksi kärjäjiä ja markkinoita. 
Pyhän Henrikin muistopäivä on yhä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon 19. tammikuuta viettämä erityispyhä.
Antti Vihinen

Antti Vihinen (s. 11. toukokuuta 1961 Tampere) on Hämeessä vaikuttava kulttuurialan hallintomies.
Koulutukseltaan Vihinen on valtiotieteiden maisteri Hampurin yliopistosta. Myöhemmin hän väitteli Helsingissä tohtoriksi musiikkitieteen alalta. Hänen väitöskirjansa vuodelta 2000 käsitteli Theodor Adornon Sibelius-kritiikin poliittisia motiiveja. Väitöskirjan hyväksymisprosessi herätti Suomessa laajaa keskustelua, kun vastaväittäjä Tomi Mäkelä ei puoltanut sen hyväksymistä, vaikka antoi ymmärtää toisin väitöstilaisuudessa. Lopulta väitöskirja päästettiin läpi alimmalla mahdollisella arvosanalla. Vihinen on julkaissut myös musiikin historiaa ja politiikkaa sivuavia essee- ja pakinakokoelmia.
Vihinen työskenteli Lahden Sibeliustalon toimitusjohtajana 1999–2010. Hän erosi Sibeliustalon johdosta ja ilmoitti syyksi kaupungin johdon kanssa syntyneet linjaerimielisyydet. Hänen mukaansa kaupungin linja on ”akselilla Hollola–Nastola, minä haluaisin, että suunta olisi Eurooppa ja enemmänkin akselilla Pariisi–Frankfurt–Moskova”.
Vuosina 2010–2013 hän työskenteli professorina Saksassa Karlsruhen kansainvälisessä ammattikorkeakoulussa Karlshochschulessa opetusalanaan kansainvälinen matkailuala, tapahtumatuottaminen, kulttuurihallinto ja kaupunkien vetovoimatekijät.
Vuosina 1981-1983 sekä vuodesta 2012 Vihinen on toiminut myös Sidi &amp; Hermottomat manserock-yhtyeessä kosketinsoittajana.
Sidi &amp; Hermottomat on julkaissut kolme levyä; 1981 "Vieraana älyn valtakunnassa", 1982 "Runoja rauniolille" ja 2015 "Näkyviin". Vihinen on toiminut yhtyeen säveltäjänä ja sanoittajana lähes kaikissa kappaleissa.
Vihinen oli Hämeenlinnan kaupungin juhlavuosien 2015-2017 koordinaattori syyskuusta 2014 alkaen. Tätä ennen hän toimi kaupungilla Hämeen linnan alueen kehittämishankkeen projektipäällikkönä.
Hämeenlinnan vuosien jälkeen hän on keskittynyt tietokirjojen kirjoittamiseen. Vuonna 2021 hän julkaisi ensimmäisen romaaninsa.
Stéphane Veilleux

Stéphane Veilleux (16. marraskuuta 1981 Saint-Georges, Quebec) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hänen nykyinen seuransa on Asia League Ice Hockeyssa pelaava japanilaisseura Oji Eagles.
Ura.
Veilleux pelasi juniorina QMJHL-sarjan Victoriaville Tigresissa, jossa hän viipyi kaksi kautta. Tämän jälkeen hän siirtyi saman sarjan Val-d'Or Foreursiin, jossa hän teki kaudella 2000–2001 68 ottelussa tehot 48+67=115. Minnesota Wild varasi Veilleuxin kolmannella kierroksella 93. pelaajana vuoden .
Kaudeksi 2001–2002 Veilleux siirtyi Wildin organisaatioon, mutta hän joutui pelaamaan ensimmäisen kauden AHL-farmisarjassa Houston Aerosissa. Hän pelasi kaudella 2002–2003 38 ottelua NHL:ssä tehoin 3+2=5. Työsulkukauden 2004–2005 Veilleux vietti Aerosissa tehden 59 ottelussa tehot 15+24=39. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi Wildissä tehden kummallakin 18 tehopistettä. 
Kausi 2008–2009 jäi Veilleux’n viimeiseksi kaudeksi Minnesota Wildissä, vaikka hän teki piste-ennätyksensä 13+10=23 tehopistettä. Heinäkuussa 2009 Veilleux teki yhden vuoden sopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa. Hän teki Tampassa pelimääräänsä suhteutettuna huonoimmat tehonsa (3+6=9) koko urallaan.
Lokakuussa 2010 Veilleux siirtyi yksivuotisella sopimuksella SM-liigassa pelaavaan Espoon Bluesiin. Veilleux debytoi SM-liigassa HPK:ta vastaan lokakuussa ja sai tililleen yhden syöttöpisteen ja valinnan tähdistökentälliseen. Veilleuxin sopimus Bluesin kanssa kuitenkin purettiin 21. tammikuuta 2011. Veilleux kerkesi pelata 25 ottelua tehoin 1+6=7. Mutta melkein heti Bluesista lähtemisen jälkeen Veilleux siirtyi Sveitsin pääsarjassa pelaavaan HC Ambrì-Piottaan, jossa pelasi kauden loppuun ja edusti joukkuetta myös Sveitsin pääsarjan karsinnoissa.
Kaudeksi 2011–2012 Veilleux palasi Pohjois-Amerikkaan, kun hän teki kaksisuuntaisen vuoden sopimuksen New Jersey Devilsin kanssa.
Helmikuussa 2012 Veilleux siirtyi suuressa pelaajakaupassa New Jersey Devilsistä takaisin Minnesota Wildiin. Samalla Devilsistä Wildiin matkasivat Nick Palmieri sekä Kurtis Foster, joka Veilleux’n tavoin on pelannut aiemminkin Wildin organisaatiossa. Vaihdossa Devils sai Wildista Marek Židlickýn.
Pelityyli.
Veilleux on puolustava pelaaja, jolta löytyy fyysisyyttä. Hän pystyy pelaamaan keskellä tai laidassa. Veilleux pelasi NHL-urallaan kolmos- neloskentässä kahden suunnan pelaajana.
Saksan 21. panssaridivisioona

21. panssaridivisioona oli Saksan panssaridivisioona, joka palveli toisessa maailmansodassa. Yhtymä osallistui Läntisen aavikon ja Tunisian taisteluihin 1941-1943, jolloin se oli toinen Saksan Afrikan armeijakunnan panssaridivisioonista.
Perustaminen.
Yhtymä perustettiin täydentämällä syyskuuhun 1941 mennessä 5. kevyt divisioona panssaridivisioonaksi. Panssaridivisioonaksi muodostunut yhtymä nimettiin 21. panssaridivisioonaksi.
Sotatoimet Pohjois-Afrikassa.
Saksan Afrikan armeijakunnan täydennystilanne parani vuoden 1942 alkuun mennessä, kun Maltan jatkuvat pommitukset estivät saarilinnoituksen käyttämisen laivaston ja ilmavoimien tukikohtana eikä häiriöitä meriliikenteelle Italian ja Pohjois-Afrikan välillä ollut.
Brittien aloittama hyökkäys saksalaisten työntämiseksi Tripoliin lyötiin takaisin vastahyökkäyksellä, jota jatkettiin rintamahyökkäyksenä. Liittoutuneiden joukot lyötiin taaksepäin niin, että Derna vallattiin 3. helmikuuta ja Gazala 5. kesäkuuta. 20.-21. kesäkuuta käytyjen kovien taisteluiden jälkeen valtasivat 21. panssaridivisioona, 90. kevyt divisioona ja 15. panssaridivisioona läpäisivät liittoutuneiden linjat ja valtasivat Tobrukin saaden lähes 35000 sotavankia.
Britit valmistelivat 26. kesäkuuta uuden puolustuslinjan Mersa Matruhiin, mutta 21. panssaridivisioona puskurina käyttäen Erwin Rommel mursi linjan ja pakotti britit perääntymään el Alameiniin. Brittien kova vastarinta 3. heinäkuuta esti Rommelin joukkojen etenemisen. Alam el Halfan taistelussa sai 21. panssaridivisioonan komentaja surmansa.
Britit aloittivat vastahyökkäyksensä 23. lokakuuta, jolloin el Alameinin toinen taistelu alkoi. Taistelun kuluessa 21. panssaridivisioona supistui niin että sillä oli 7. marraskuuta ainoastaan neljä panssarivaunua. Vetäydyttäessä Tunisiaan yhtymän toimi lähinnä varmistusosastona.
Tunisiassa yhtymä lakkasi olemasta ja sen jäljellä olevat osat hajautettiin taisteluryhmiin Pfeiffer ja Gruen, jotka myöhemmin nimettiin uudelleen taisteluryhmä Stenkhoffiksi ja Schuetteksi.
Divisioonan jäljellä olevat osat antautuivat 13. toukokuuta 1943 kenraalimajuri von Hulsenin kanssa.
Uudelleen muodostaminen.
Divisioona perustettiin uudelleen 15. heinäkuuta 1943 Ranskassa, jossa se oli varuskuntajoukkoina liittoutuneiden tekemään Normandian maihinnousuun saakka.