tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Painonnosto kesäolympialaisissa 1952 – miesten 90 kg

Helsingin olympiakisojen painonnoston sarjaan 90 kg osallistui 20 urheilijaa edustaen 20 kansallisuutta. Kilpailu käytiin 27. heinäkuuta. Sarjan voittaja Norbert Schemansky teki uudet maailman ennätykset tempauksessa, työnnössä ja yhteistuloksessa. Grigori Novakin punnerrustulos 140 kg oli puolestaan olympiaennätys.
Ennätykset ennen kilpailua.
Sarja oli ensimmäistä kertaa olympiakisojen ohjelmassa.
Ramsau am Dachstein

Ramsau am Dachstein on kunta Itävallassa Steiermarkin osavaltiossa Dachsteinin vuoristoalueen ja Enns-joen välissä 1 135 metrin korkeudella merenpinnan tasosta. Kunnan asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 2 800.
Vaikka Ramsau sijaitsee korkealla merenpinnasta, on se alueena suhteellisen tasainen, minkä johdosta se on varsin suosittu kohde maastohiihtäjille. Ramsaussa järjestettiin vuonna 1999 hiihdon MM-kilpailut.
Eerik Krankka

Eerik Krankka (kuollut n. 1579) oli liminkalainen talonpoikaispäällikkö 1500-luvulla ja Hannu Krankan isä.
Krankka oli 1563 Pohjanmaan lohivoutina, 1573 hänet mainitaan Limingan nimismiehenä ja vuodesta 1574 hän toimi voudin sijaisena Pohjois-Pohjanmaalla. Saadakseen vuodesta 1573 käynnissä olleet rajakahakat päättäneen vuoden 1575 välirauhan pidennettyä Krankka teki 1577 omin päin rajarauhan venäläisten kanssa. Juhana III ei hyväksynyt tätä, vaan määräsi Krankan rangaistavaksi omavaltaisuudesta. Krankka kaatui rappasodassa venäläisten hävitysretkissä Pohjanmaalle noin 1579. Krankan puoliso Sigrid Antintytär sai avustusta kuninkaalta venäläisten hävitettyä myös Krankan talon, Limingan Krankkalan.
Oslo-luokka

Oslo-luokka oli Norjan laivaston viiden fregatin muodostama alusluokka, jonka aluksista yksi on uponnut, toinen museoitu ja loput poistettu palveluksesta.
Alukset.
Luokan alukset valmistettiin Hortenin laivastontelakalla vuosina 1964-1966. Tilaus kuului laivaston uudistamisohjelmaan, jonka Norjan hallitus hyväksyi 1960. Puolet ohjelman rahoituksesta tuli Yhdysvalloista osana MDAP-ohjelmaa (), joka oli hyväksytty Yhdysvaltain kongressissa lokakuussa 1949 ja päättyi 1967-1968.
Modernisointi.
Alukset aseistettiin 1970-luvulla uudelleen Penguin, RIM-7 Sea Sparrow ja Mk 32 torpedoputkilla. Ne modernisoitiin uudelleen 1980-luvulla. "Oslon" tuhouduttua jäljellä olevat modernisoitiin kolmannen kerran vuosina 1995-1996, jolloin alusten runkoa vahvistettiin. Samalla alusten uppouma kasvoi noin 200 tonnia.
Golden Years

Golden Years on suomalaisen rockabilly-yhtye Teddy and the Tigersin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2005.
Kappaleet.
CD 1
CD 2
Cardiant

Cardiant on suomalainen power metal -yhtye, joka on perustettu Hämeenlinnassa vuonna 2000. Nykyisessä kokoonpanossa se on toiminut vuodesta 2008 lähtien. Yhtyeen alkuvuosina 2000–2003 se äänitti useita demoja ja sai lopulta levy-yhtiökseen Underground Symphonyn. Ensimmäinen täyspitkä levy, Midday Moon, julkaistiin vuonna 2005, mutta levy-yhtiö ei julkaissut sitä Euroopan markkinoilla. Lopulta levy julkaistiin ainoastaan Japanissa Marquee/Avalon -levy-yhtiön kautta.
Cardiant koki useita laulajanvaihdoksia, kunnes vuonna 2008 tehtävään valittiin Erik Karhatsu. Toinen levy, Tomorrow’s Daylight, julkaistiin seuraavana vuonna. Myös tämän levyn kohdalta se julkaistiin ainoastaan Japanissa ja muualle sitä myytiin Cardiantin verkkokaupasta käsin. Yhtye julkaisi ensimmäisen musiikkivideonsa, "Stars upon your life", vuonna 2010. Samana vuonna yhtye osallistui Suomen euroviisukarsinnan avoimeen kutsukilpailuun kappaleella "Rapture in Time". Internetissä järjestettyyn kilpailuun osallistui 277 osanottajaa, joista Cardiant selviytyi yleisöäänestyksen perusteella jatkoon yhtenä kolmesta varsinaiseen karsintakilpailuun. Tammikuu 2011 ensimmäisessä televisioidussa osakilpailussa Cardiant selviytyi oman ryhmänsä yhtenä kolmesta loppukilpailuun.
Cardiant vieraili Tappara on terästä-kokoelmalevyllä kappaleella Kirves Rinnassa ja sitä on esitetty mm. vuonna 2016 Tapparan kultajuhlissa Tampereen keskustorilla. 
Cardiantiin liittyi vuonna 2012 naislaulaja Outi Jokinen. Seuraavana vuonna Cardiant julkaisi kolmannen levyn "Verge" Japanissa Marquee Avalon-merkin kautta ja Euroopassa Inverse Recordsin kautta. 
Tällä hetkellä Cardiant on tekemässä neljättä levyään. Levyltä on julkaistu single "Absolute Power".
Aiheesta muualla.
Cardiant Facebookissa
Ryan Lannon

Ryan Lannon (s. 14. joulukuuta 1982 Grafton, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Lannon aloitti kaudella 2001–2002 Harvardin yliopistojoukkueessa. NHL-seura Pittsburgh Penguins varasi hänet kahdeksannella kierroksella 239. pelaajana . Hän jatkoi Harvardissa vielä kolme kautta ennen siirtymistä Pittsburgh Penguinsin organisaatioon. Hän pelasi seuran AHL-joukkueessa Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa kolme kautta.
Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi Phoenix Coyotesin organisaatioon, jossa hän pelasi San Antonio Rampagessa. Seuraava kausi oli loukkaantumisten sävyttämä, ja hän pelasi vain 27 ottelua. Kaudella 2010–2011 hän pelasi Lake Erie Monstersissa ja Worcester Sharksissa AHL:n puolella. Tammikuussa 2011 hän siirtyi SM-liigassa pelaavaan KalPaan loppukauden mittaisella sopimuksella, ja jatkoi joukkueessa myös kaudella 2011–2012. Lannonin kausi päättyi ennenaikaisesti, kun hänen risti- ja sivusiteensä vaurioituivat tammikuussa 2012.
Lannon jatkoi KalPasta Itävallan pääsarjan Graz 99ersiin, jonne siirtyi kaudeksi 2012–2013 koesopimuksen kautta. Keväällä 2013 hän ehti jo tehdä sopimuksen KalPan kanssa, mutta lopetti pelaajauransa ennen kauden 2013–2014 alkua. Lannon päätti kuitenkin jatkaa pelaajauraansa kaudella 2017–2018, jolloin hän pelasi ECHL-liigassa. 15. helmikuuta 2019 ilmoitettiin Lannonin sopimuksesta Vaasan Sportin kanssa, joka sopimuksen solmimisen hetkellä sinnitteli kiinni 10. sijasta SM-liigan runkosarjassa. Lannon saapui korvaamaan loukkaantuneita pelaajia.
Andy White

Andy White (27. heinäkuuta 1930 Glasgow, Skotlanti – 9. marraskuuta 2015 Caldwell, New Jersey) oli skotlantilainen rumpali. Hänet muistetaan parhaiten osuudestaan The Beatles -yhtyeen ensimmäisen singlen ”Love Me Do / P.S I Love You” äänityksissä. Kuultuaan yhtyettä koeäänityksessä tuottaja George Martin ei kelpuuttanut sen tuolloisen rumpalin Pete Bestin soittoa mahdolliseen levytykseen. Varsinaiseen äänityssessioon hän varasi Andy Whiten tietämättä, että The Beatles oli tehnyt päätöksen vaihtaa rumpaliksi Ringo Starr. Martin ei luonnollisesti tuntenut Starrin taitoja ja soittotyyliä. Kappaleista tehtiin useita ottoja, ja Whiten soittama ”Love Me Do” on kuultavissa "Please Please Me" -albumilla. Singleversiolla soittaa Starr. Myös ”P.S I Love You” on Whiten soittama Starrin soittaessa marakasseja. White oli paikalla myös ”Please Please Me / Ask Me Why” -singlen äänityksissä mutta ei soittanut sessiossa.
Possai

Possai () on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Pavlovskia noin 25 kilometriä Tusinan kaupungista luoteeseen. Kylässä on noin 3 000 ja kunnassa 3 600 asukasta.
Possain kunta rajoittuu idässä Telmanan, etelässä Vornasuon ja lännessä Susaninan kuntiin sekä luoteessa ja pohjoisessa Pietarin kaupungin Puškinin piiriin. Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Leppälän (ven. Глинка, "Glinka"), Anolan (Аннолово, "Annolovo") ja Latukan (Ладога, "Ladoga") kylät. Kunnan läpi kulkee Moskovan ja Pietarin välisen M10-valtatien ja A120-kehätien välinen maantie. Possaista on maantieyhteys myös Pavlovskiin. Seudulla virtaa Inkereenjoki.
Possai eli "Fjodorovski posad" (Фёдоровский посад) on perustettu 1700-luvun alussa. Inkerinsuomalaisesta ympäristöstä poiketen sen asukkaat olivat venäläisiä. Seudun Inkereen luterilaiseen seurakuntaan kuuluneista inkeriläiskylistä valtaosa tuhoutui toisen maailmansodan aikana. Kylässä toiminut maatalousyritys Fjodorovskoje teki konkurssin vuonna 2003.
Nykyään Possai koostuu puusta ja tiilestä rakennetuista omakotitaloista sekä kaksi- ja viisikerroksisista kerrostaloista. Kylässä toimii muun muassa saha, ikkunatehdas ja maatalousyritys. Palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kulttuuritalo ja poliklinikka.
24 Hours

24 Hours on Tom Jonesin 38. studioalbumi. Levylle ovat tehneet kappaleita muun muassa U2:n Bono ja The Edge.
Jendouba (kuvernementti)

Jendouba () on yksi Tunisian 24 kuvernementista. Se sijaitsee Pohjois-Tunisiassa Välimeren rannikolla Algerian rajalla ja sen pääkaupunki on Jendouba. Kuvernementissa on 401 477 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 3 102 neliökilometriä.
Nathan Robinson

Nathan Robinson (s. 31. joulukuuta 1981 Scarborough, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelasi uransa alkuaikona Pohjois-Amerikassa ja sittemmin useissa Euroopan sarjoissa, pisimpään Saksassa. Robinson on voittanut kolmesti Saksan DEL-liigan mestaruuden. 
Ura.
Junioriura.
Robinson pelasi kaudella 1998–1999 OHL-junioriliigassa Belleville Bullsin joukkueessa. Kaudella 2000–2001 Robinson teki joukkueessa 66 ottelussa tehot 32+37=69. Kaudella 2001–2002 hän oli 67 ottelussa syntyneillä tehoillaan 47+63=110 joukkueensa paras pistemies. Hän voitti sarjan pistepörssin, ja hänet valittiin tähdistökentälliseen.
Seuraura.
Lokakuussa 2002 Robinson siirtyi varaamattomana ja vapaana pelaajana NHL-seura Detroit Red Wingsiin. Hän pelasi kaudella 2002–2003 53 ottelua AHL:ssä farmiseura Grand Rapids Griffinsissä ja teki tehot 3+14=17. Robinson pelasi kauden aikana myös ECHL:n Toledo Stormissa. Kaudella 2003–2004 hän pelasi vakuuttavasti AHL:ssä ja teki 69 ottelussa tehot 24+26=50. Robinson debytoi kauden aikana myös NHL:ssä marraskuussa 2003 New York Islandersia vastaan. Hän pelasi kauden aikana viisi NHL-ottelua tehoin 0+0.
NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 Robinson ei vakuuttanut Griffinsissä ja hänet lainattiin kesken kauden Syracuse Crunchiin. Hän teki kaudella kokonaisuudessaan 69 ottelussa tehot 14+30=44. Kesällä 2005 hän siirtyi Boston Bruinsin organisaatioon. AHL:ssä Providence Bruinsissa Robinson teki 70 ottelussa tehot 29+31=60 ja oli joukkueensa toiseksi paras pistemies. Vuonna 2006 Robinson siirtyi Saksan DEL-liigaan Adler Mannheimin joukkueeseen. Hän teki runkosarjan 50 ottelussa tehot 15+29=44 ja pudotuspelien 11 ottelussa tehot 4+7=11 ja oli voittamassa mestaruutta. Kaudeksi 2007–2008 Robinson siirtyi saman sarjan Eisbären Berliniin ja teki 56 ottelussa tehot 14+40=54. Pudotuspeleissä hän jatkoi vakuuttavia otteitaan. Eisbären voitti mestaruuden, ja Robinsonin tehot 13 ottelussa olivat 4+11=15. Kaudella 2008–2009 hän teki pelaamissaan 48 runkosarjaottelussa tehot 14+37=51. Pudotuspeleissä hän teki 12 ottelussa saman määrän pisteitä ja voitti jälleen sarjan mestaruuden.
Huhtikuussa 2009 Robinson palasi Adler Mannheimiin. Kausi ei yltänyt edellisten kausien tasolle. Kaudella 2010–2011 hän teki pelaamissaan 32 ottelussa vain tehot 6+6=12 ja oli tammikuun 2011 aikana useiden siirtohuhujen kohteena. Tammikuussa 2011 Robinson siirtyi loppukauden sopimuksella SM-liigassa pelaavaan Bluesiin. Hän voitti keväällä 2011 SM-hopeaa. 
Syyskuussa 2011 Robinson teki sopimuksen Itävallan pääsarjassa pelaavan Vienna Capitalsin kanssa. Hän pelasi joukkueessa yhden kauden. Syyskuussa 2012 hän siirtyi DEL-liigan Kölner Haieen try-outin jälkeen. 
Maajoukkue.
Robinson on pelannut Kanadan maajoukkuessa Sveitsissä pelattavassa Spengler Cupissa.
Daniel Bång

Daniel Niklas Bång (s. 19. huhtikuuta 1987 Kista, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin National League A:n HC Lausannessa. Hän on pelityyliltään voimahyökkääjä, jonka vahvuudet ovat työteliäisyydessä, maalintekotaidoissa, tekniikassa, käsissä, laukauksessa ja kulmaväännöissä.
Ura.
Seuraura.
Bång on Kista HC:n kasvatti, mutta hän on pelannut kotimaassaan kaikki miesten pelinsä AIK IF:ssä, jossa Bång teki HockeyAllsvenskan-debyyttinsä kaudella 2005–2006. Kausi 2006–2007 oli hänelle siellä tulokaskausi, ja Bång teki 44 runkosarjaottelussa tehot 6+11=17. Kaudella 2008–2009 Bång jakoi AIK:n sisäisen maalipörssin voiton Christian Sandbergin kanssa.
Kaudella 2009–2010 Bång teki HockeyAllsvenskanin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 14+17=31. Hän oli nostassa AIK:ta Elitserieniin keväällä 2010. Bång oli Kvalserienissä joukkueen paras maalintekijä viidellä osumallaan. Huhtikuussa hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Helmikuussa 2011 Bång jatkoi sopimustaan kahdella vuodella. Elitserienin tulokaskausi 2010–2011 toi hänelle 40 runkosarjaottelussa tehot 5+7=12 sekä kuudessa playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Toisella Elitserien-kaudellaan 2011–2012 Bång teki 50 runkosarjaottelussa tehot 8+10=18 ja 12 playoff-ottelussa tehot 3+3=6. 
Toukokuussa 2012 Bång teki vuoden mittaisen ja 925 000 dollarin arvoisen tulokassopimuksen Nashville Predatorsin kanssa. Hän aloitti kauden 2012–2013 AHL-joukkue Milwaukee Admiralsissa, jossa Bång pelasi valtaosan kaudestaan tehden 53 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 9+13=22. Hän teki Predatorsissa NHL-debyyttinsä 9. huhtikuuta 2013 St. Louis Bluesia vastaan. Bång sai ottelussa jääaikaa 8.30 minuuttia. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana kahdeksan NHL-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä.
Kaudeksi 2013–2014 Bång siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin National League A:n HC Lausanneen. Hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 14+14=28. Bång voitti myös Lausannen sisäisen tehotilaston lukemalla +5. Kevään 2014 pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras maalintekijä neljällä osumallaan. Samana keväänä Bång teki Lausannen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Bång teki debyyttinsä Ruotsin A-maajoukkueessa 14. marraskuuta 2010, jolloin hän pelasi Karjala-turnauksessa Suomea vastaan. Bång korvasi Andreas Jämtinin ja Fredrik Wargin, jotka olivat loukkaantuneet turnauksessa. Yhteensä hän on pelannut 18 A-maaottelua tehopistein 3+2=5.
Muuta.
Bångin pikkuveli Niklas on pelannut myös jääkiekkoa.
Justo José de Urquiza

Justo José de Urquiza (18. lokakuuta 1801 – 11. huhtikuuta 1870) oli argentiinalainen sotilas ja poliitikko. Hän loi perustan maansa perustuslaille, ja osallistui diktaattori Juan Manuel de Rosasin kaatamiseen. Hän toimi maansa presidenttinä 1853–1860. 
Urquizasta tuli Entre Ríosin maakunnan kuvernööri vuonna 1841, ja hän liittyi Juan Manuel de Rosasin vastaiseen ryhmittymään yhdessä pienempien osavasltioiden johdon kanssa. He kaatoivat Rosasin vuonna 1852. Urquizasista tuli Argentiinan tilapäinen diktaattori. Hän kutsui koolle perustuslakia säätävän kokouksen.
Presidenttikautensa jälkeen Urquiza ylennettiin kenraaliksi. Hän palasi vanhaan tehtäväänsä Entre Ríosin maakunnan kuvernöörinä.
The Poker Channel

The Poker Channel oli englantilainen tv-kanava, joka esitti pokeriin keskittyviä ohjelmia, esimerkiksi High Stakes Pokeria. Poker Channelin yhteistyökumppaneja olivat muun muassa Canal Digital ja Welho.
Eric Anthoni

Eric Gustav Anthoni (20. marraskuuta 1893 Helsinki – 27. huhtikuuta 1978 Helsinki), oli suomalainen historioitsija, sukututkija ja professori, joka on tutkinut erityisesti 1500-lukua.
Anthoni oli Åbo Akademin Pohjoismaiden historian professori 1943–1949 ja Helsingin yliopiston historian professori 1942–1962. Hän oli myös "Historisk Tidskrift för Finlandin" päätoimittaja vuosina 1925–1969. 
Anthonin isä oli sisällissodan aikana surmattu kihlakunnantuomari Henrik Bernhard Anthoni.
Derek Fewster

Derek Fewster (s. 1962) on suomalainen historioitsija.
Hän oli Svenska litteratursällskapet i Finlandin tutkijana vuosina 1997–2000. Vuosina 1996–2000 hän oli "Historisk Tidskrift för Finlandin" toimikunnan sihteerinä, vuodesta 2003 puheenjohtajana Historiska Föreningenille. 
Fewster on tutkinut muinaisajan käyttöä suomalaisessa nationalismissa 1900-luvulla kirjassa "Visions of Past Glory" (2007).
Hocine Metref

Hocine Metref (, s. 1. tammikuuta 1984 Alger, Algeria) on algerialainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Metref edustaa Algerian pääsarjassa pelaavaa JS Kabylieia.
Maajoukkueura.
Metref pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian paidassa 8. lokakuuta 2005 Gabonia vastaan. 17. marraskuuta 2010 hän palasi neljän vuoden tauon jälkeen takaisin maajoukkueen mukaan harjoitusotteluun Luxemburgia vastaan.
Lucas Silveira

Lucas Silveira on kanadalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten rockyhtye The Cliksin solistina ja kitaristina.
Portugalilais-kanadalaiseen perheeseen syntynyt Silveira vietti osan lapsuudestaan Pico Islandilla, joka kuuluu Azorien saaristoon. Perhe muutti muualle Silveiran ollessa 10-vuotias.
Silveira on transsukupuolinen mies, ja hän on yksi musiikkialan näkyvimmistä transvähemmistön edustajista. Häntä on haastateltu useisiin lehtiin ja radio-ohjelmiin, ja hän on esiintynyt myös yhdessä "LA Inkin" jaksossa vuonna 2008.
Sebastian Holmgård

Sebastian Holmgård (s. 1. elokuuta 1991) on pedersöreläinen kitaristi, laulaja, lauluntekijä ja sanoittaja. Holmgård osallistui Suomen vuoden 2010 Euroviisukarsintaan Linn Nygårdin kanssa säveltämällään kappaleella "Fatal Moment". He pääsivät Suomen finaaliin saakka ja sijoittuivat lopulta sijalle 7. 
Holmgård lauloi Kuorosota-ohjelmassa Timo Kotipellon Lappajärven voittajakuorossa. 
Hän on esiintynyt myös muissa kokoonpanoissa kuten "Lotus", "Metallmässa" &amp; "The Mrs Bighill Singers."
Lars Jonsson

Lars Jonsson -nimisiä henkilöitä ovat:
XCF

XCF () on GIMP-kuvankäsittelyohjelman oletustiedostomuoto. Se tukee jokaisen tason tallentamista, nykyisen työkalun valintaa ja läpinäkyvyyttä.
GIMPin eri versioiden XCF-tiedostomuotojen toiminnassa voi olla eroja. Esimerkiksi GIMP 2.0:n XCF tukee tekstitasojen tallentamista, mutta GIMP 1.2:n ei. GIMPillä pystyy tallentamaan kuvia myös muihin tiedostomuotoihin, joista tunnetuimpia ovat JPEG, PNG ja GIF.
Sigma-kilta

Sigma-kilta ry on Oulun yliopistossa toimiva matematiikan ja fysiikan opiskelijoiden ainejärjestö, johon kuuluu noin 600 jäsentä. Sen tehtäviin kuuluvat opiskelijoiden edunvalvonta, virkistystoiminta sekä opetuksen kehittäminen yhdessä yliopiston matemaattisten ja fysikaalisten tieteiden laitosten kanssa.
Historia.
Sigma-kilta on perustettu syksyllä 1959, jolloin killan ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Erkki Ravola. Yhdistysrekisteriin Sigma-kilta ry merkittiin 22. helmikuuta 1966.
Käkisaari

Käkisaari on Oulujärvessä sijaitseva ja Kajaanin kaupunkiin kuuluva saari, jonka pinta-ala on noin 20 neliökilometriä. Saarella on lähes 20 ympärivuotisessa käytössä olevaa asuintaloa, sekä noin 150 kesämökkiä ja loma-asuntoa. Perimätiedon mukaan Käkisaari oli ennen niemi, kunnes venäläiset kaivoivat isonvihan aikana 1700-luvun alussa tai jo 1600-luvulla kanavan, joka on saanut nimen Önkkörin kanava, ja niemestä tuli saari.
Kanava on sittemmin, noin 1950-luvulta alkaen, kasvanut paikoin täysin umpeen, eikä siitä enää pääse läpi soutamallakaan. Hankkeita kanavan avaamiseksi on ollut virellä pitemmän aikaa.
Rio Haryanto

Rio Haryanto (s. 22. tammikuuta 1993 Surakarta, Keski-Jaava, Indonesia) on indonesialainen rata-autoilija.
Hän kilpaili vuodet 2012–2015 GP2-sarjassa sijoittuen viimeisellä kaudellaan sarjan neljänneksi. Vuonna 2016 Haryanto kilpaili Formula 1 -sarjassa Manor Racing -tallissa.
Ura.
Haryanto aloitti autourheilu-uransa vuonna 2008 kilpailemalla Aasian Formula Renault -sarjassa. Hän voitti kolme kilpailua ja sijoittui loppupisteissä kolmanneksi. Vuonna 2009 Haryanto kilpaili Formula BMW Pacific -sarjassa Team Meritus -tallissa voittaen sarjan mestaruuden. Hän kilpaili myös Australian F3-sarjassa voittaen yhden kilpailun. Vuonna 2010 Haryanto kilpaili GP3-sarjassa Manor Motorsport tiimissä. Hän voitti yhden kilpailun ja saavutti yhden kakkos ja kolmossijan. Yhteispisteissä hän sijoittui viidenneksi. Haryanto jatkoi GP3-sarjassa kaudella 2011. Hän saavutti kaksi voittoa kauden aikana ja sijoittui sarjan seitsemänneksi. Haryanto kilpaili samana vuonna myös Auto GP -sarjassa DAMS-tallissa. Hän voitti yhden kilpailun ja sijoittui sarjan seitsemänneksi.
Kaudella 2012 Haryanto siirtyi GP2-sarjaan ajaen Carlin-tallissa. Hänestä tuli näin ollen ensimmäinen indonesialainen, joka on ajanut GP2-tasolla. Hän saavutti yhden paalupaikan ja 38 pistettä sijoittuen sarjan 14:nneksi. Vuonna 2013 Haryanto jatkoi GP2:ssa ja vaihtoi Barwa Addax Teamiin. Hän saavutti yhden kakkossijan ja 22 pistettä sijoittuen 19:nneksi. Vuonna 2014 Haryanto siirtyi Caterham Racing -talliin saavuttaen yhden kolmossijan ja 28 pistettä sijoittuen sarjan 15:nneksi. Vuonna 2015 Haryanto vaihtoi jälleen tallia ja siirtyi Campos Racing -tallin kuljettajaksi. Hän ajoi voittoon Bahrainin, Itävallan ja Britannian sprinttikilpailuissa. Hän sijoittui lopulta sarjassa neljänneksi.
Formula 1 -ura.
Marraskuussa 2010 Haryanto testasi Virginin F1-autoa Abu Dhabin nuorten kuljettajien testeissä ollen historian ensimmäinen indonesialainen joka on ajanut F1-autoa. Vuonna 2015 Haryanto testasi Manorin F1-autoa Abu Dhabissa. Helmikuussa 2016 Manor-talli vahvisti Haryanton kilpakuljettajakseen kaudelle 2016. Hänestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen indonesialainen F1-kuljettaja.
Kauden avausosakilpailu jäi kuitenkin Haryanton osalta kesken mekaanisen vian takia. Saksan osakilpailun jälkeen hänet korvattiin loppukaudesta Esteban Oconilla, koska Haryanto ei saanut sponsorirahoja toimitettua Manorille. Haryanto jäi kauden aikana ilman pisteitä ollen parhaimmillaan 15:s Monacon osakilpailussa. Haryanto nimitettiin Manorin testi- ja varakuljettajaksi loppukauden ajaksi.
Fernando de Abreu

Fernando de Abreu Ferreira, käytetään usein nimeä Fernando de Abreu, (s. 3. lokakuuta 1984 São Paulo, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen uransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hänellä on myös Italian kansalaisuus.
Palkki (heraldiikka)

Palkki on heraldinen airutkuvio, joka kulkee kilven oikeasta yläkulmasta vasempaan alakulmaan. Tyypillisesti palkin leveys on noin kolmasosa koko kilven leveydestä. Selkeästi kavennettua palkkia kutsutaan jänteeksi, ja jos niitä on useita lähekkäin, niistä voidaan käyttää nimitystä tyyliin kaksois-/kolmoisjänne.
Palkki yltää aina kilven reunasta reunaan; jos palkin kumpikaan pää ei yllä kilven reunaan saakka, palkkia kutsutaan irtonaiseksi tai yksinkertaisesti irtopalkiksi. 
Mikäli heraldinen kuvio on määritelty palkittaiseksi, se on asetettu palkin suuntaisesti.
Vastapalkki on muutoin palkin kaltainen mutta suunnaltaan vastakkainen vasemmasta yläkulmasta oikeaan alakulmaan. Sen kavennettua versiota kutsutaan vastaavasti vastajänteeksi.
Päiväeläin

Päiväeläin tarkoittaa eläintä, joka nukkuu yöllä ja valvoo päivällä. Yöeläimet ovat puolestaan aktiivisia öisin ja hämäräeläimet hämärän aikaan iltaisin ja aamuisin. 
Usea päiväeläin on muuttunut yöliikkujaksi ihmisen toiminnan myötä.
Paalu (heraldiikka)

Paalu on heraldinen airutkuvio. Tyypillisesti paalun leveys on noin kolmasosa koko kilven leveydestä. Selkeästi kavennettua paalua kutsutaan riu'uksi, ja jos niitä on useita lähekkäin, niistä voidaan käyttää nimitystä tyyliin kaksois-/kolmoisriuku.
Paalu yltää aina kilven reunasta reunaan; jos näin ei ole, paalua kutsutaan irtonaiseksi tai yksinkertaisesti irtopaaluksi. Mikäli paalu on kuitenkin irti vain toisesta reunastaan, se on esimerkiksi työntyvä tai nouseva.
Mikäli heraldinen kuvio on määritelty paaluittaiseksi, se on vertikaalisesti asetettu.
Lehtomäki (Soanlahti)

Lehtomäki oli kylä Soanlahden kunnan eteläosassa Raja-Karjalassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Lehtomäki oli virallisesti osa Soanlahden kirkonkylää, mutta käytännössä sitä pidettiin omana kylänään. Lehtomäen naapurikyliä olivat Laaja, Prolavaara, Ypäkkö ja varsinainen Soanlahden kirkonkylä. Soanjoki virtaa kylän itä- ja eteläpuolitse. Lehtomäen kautta kulki Suistamolta Korpiselille kulkeva maantie, josta kylän keskustassa erkani tiet itään Prolavaaraan ja pohjoiseen Soanjärven suuntaan.
Kylän keskustassa sijaitsi Lehtomäen kansakoulu, SOK:n osuuskauppa ja F. Nykäsen yksityiskauppa. Kyläkeskustan pohjoispuolella Soanjärven suuntaan vievän tien varressa sijaitsi työväentalo ja Wärtsilä yhtiön omistama suuri karjatila. Kylän itäosassa sijaitsi Suomen Kaoliini Oy:n omistama kaoliinikaivos, joka oli avattu vuonna 1923. Kaivoksen tuotanto kuljetettiin pääasiassa Helsinkiin Arabian posliinitehtaalle.
Talvisodan taistelut eivät ulottuneet Soanlahdelle, mutta Moskovan rauhassa 1940 koko kunta ja Lehtomäen kylä sen mukana luovutettiin Neuvostoliitolle. Kylän asukkaat evakuoitiin jäljelle jääneen Suomen alueelle. Jatkosodan alussa 1941 luovutetut alueet vallattiin takaisin ja lehtomäkeläiset pääsivät palaamaan kotikyläänsä, mutta 1944 alue luovutettiin ja evakuoitiin uudelleen.
Kalle Grotenfelt

Kalle ”Kalle G” Grotenfelt on suomalainen rockmuusikko ja -lyyrikko sekä luomuviljelijä. Hän tuli tunnetuksi Juvalla vuonna 1984 perustetun Luonteri Surf -yhtyeen urkurina.
Kallen toinen yhtye on nimeltään Kalle G &amp; Rytinäkerjäläiset.
Sumua &amp; säihkettä

Sumua &amp; säihkettä on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Heinäsirkan kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2002.
Catamarca

Catamarca (koko nimeltään San Fernando del Valle de Catamarca) on Catamarcan maakunnan pääkaupunki Argentiinan pohjoisosassa. Vuonna 2010 kaupungissa oli 172 800 asukasta.
Kaupungissa toimii vuonna 1972 perustettu yliopisto.
Resistencia

Resistencia on Chacon maakunnan pääkaupunki Argentiinan pohjoisosassa. Vuonna 2010 kaupungissa oli 305 000 asukasta.
Kaupunkia kutsutaan ulkoilmamuseoksi, sillä siellä on paljon veistoksia julkisissa tiloissa.
Risto Rinne (jalkapalloilija)

Risto Mauno Rinne (22. joulukuuta 1910 – 28. syyskuuta 1941) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Maalivahtina jalkapalloa pelannut Rinne edusti urallaan Helsingin Palloseuraa 1933–1935 ja Helsingin Jalkapalloklubia 1936–1941. Hän voitti Suomen mestaruuden HPS:ssa 1934 ja 1935 sekä HJK:ssa 1936 ja 1938. Kaikkiaan Rinne pelasi kahdeksan kauden aikana 85 mestaruussarja ottelua. Rinne edusti Suomen maajoukkuetta kahdessa maaottelussa 1935.
Rinne oli maalivahti myös jääpallossa. Hänen seuransa olivat HPS, Jukolan Pojat ja HJK. Hän voitti HJK:ssa mestaruuden 1937 ja pelasi jääpallomaajoukkueessa kahdeksan A-maaottelua.
Eerikki Antinpoika Trana

Eerikki (Eerik, Erik) Antinpoika Trana (n. 1586 Karjala – 25. lokakuuta 1634 Mindenin edusta, Saksa) oli suomalainen, karjalaissyntyinen venäjäntulkki, joka kohosi Kustaa II Aadolfin sodissa kenraalimajuriksi ja sotakomissaariksi ja aateloitiin 1626. 
Tranan isän oli venäjän kielen tulkki Antti Pekanpoika, sukunimeltään mahdollisesti Kurkinen. Hän toimi ensin isänsä tavoin tulkkina Viipurissa ja Käkisalmella. Vuodesta 1609 Trana oli mukana Jaakko De la Gardien Venäjän retkillä esikunnan tulkkina ja 1611–1617 Novgorodissa myös varuskunnan huoltopäällikkönä. 1617–1621 hän avusti rajankäyntikomission työssä ja De la Gardien vuokraläänien Käkisalmen ja Pähkinälinnan verotuksen järjestämisessä. 1622 Trana nimitettiin Käkisalmen ja Inkerin kamreeriksi ja 1625 De La Gardien sotatoimikomissaariksi uudelleen aloitetussa Puolan sotaan kuuluneessa Baltian sodassa. Hänen tehtävänään oli myös valloitettujen alueiden hallinnon järjestäminen. 
1626 Tranasta tuli vallatun Tarton läänin sotilaskäskynhaltijan apulainen ja hän otti aateloituna käyttöön Trana-nimen. 1628 Trana siirrettiin Riikaan kenraalikomissaariksi, koko Baltian kenraalikuvernöörin Johan Skytten apulaisena hän toimi 1629–1631. Tämän jälkeen kuningas määräsi Tranan Pommerin ja Mecklenburgin sotakomissaariksi, mihin tehtävään kuului Åke Tottin armeijan huoltaminen. 1632 Tranasta tuli Ala-Saksin kenraalisotakomissaari. Wolfenbüttelin piirityksessä elokuussa 1632 hän joutui vangiksi, mutta onnistui pakenemaan maaliskuussa 1633. 
Seuraavana vuonna hänen tehtäviään laajennettiin ratsu- ja jalkaväkirykmentin everstin toimella, minkä lisäksi hänen vastuulleen tuli Verdenin ja Bremenin hallinto. 9. heinäkuuta 1634 saavutettiin Tranan johdolla merkittävä voitto Saarstedissä, minkä jälkeen hänet ylennettiin kenraalimajuriksi. Saman vuoden syksyllä hänestä tuli Liivinmaan sotaneuvoston jäsen. Trana kaatui lokakuussa 1634 johtaessaan rynnäkköä Mindenin kaupunkia vastaan.
Tranan puoliso n. vuodesta 1622 oli Margareta Eketrä (k. 1633).
Jukka Repo

Jukka Tapio Repo (s. 1969 Mikkeli) on suomalainen äänisuunnittelija ja muusikko. Hän soittaa tai on soittanut muun muassa yhtyeissä Kalle G &amp; Rytinäkerjäläiset, Tesar Jazz Band, Rantakylä Big Band, Riivattu Kissa, Snoopi Siren &amp; Säätö, Hannu Palo ja La Paloma, Jaska Mäkynen &amp; Nelostie, Lea Laven ja Tähtilamppu.
Jukka Repo työskenteli noin 23 vuotta äänimestarina Mikkelin teatterissa, jossa hän aloitti vuonna 1999. Repo on tehnyt äänisuunnittelun, tai musiikin ja äänisuunnittelun, useisiin kymmeniin Mikkelin teatterin tuotantoihin.
Kalle G &amp; Rytinäkerjäläiset

Kalle G &amp; Rytinäkerjäläiset on suomalainen rockyhtye joka on toiminut vuodesta 2004. Sitä ennen Kalle Grotenfelt keikkaili yksikseen mies ja kitara -periaatteella nimellä Kalle G. Ensimmäinen esiintyminen yhtyeenä tapahtui kaksimiehisenä Puustock-festivaaleilla vuonna 2005, sen jälkeen yhtye on keikkaillut harvakseltaan suomen klubeissa, tapahtumissa ja festivaaleilla.
Yhtyeen punk-/bluespohjaista rytmimusiikkia luonnehditaan usein samanistiseksi, aggressiiviseksi, aurinkoiseksi tai hulvattomaksi. Yhtyeen ilmaisu onkin tyylillisesti hyvin laaja-alaista.
Kalle Grotenfeltin mukaan yhtye sai idean nimeensä Kari Peitsamon kappaleesta "Rytinäkerjäläinen". Nimi valittiin kuvastamaan sekä ronskia rockin rytinää, että ajatusta ihmisen kaipuusta kokea maailma todellisena ja vaikuttavana sen ohessa, että maailmankuvaa jäsentensä mielestä usein markkinoidaan tai syötetään ihmisille "siistittynä" versiona todellisuudesta (vrt. vaikkapa mainoskulttuuri).
Kalle Grotenfeltin tekstit ja rockin perinteitä tunnustava, mutta omintakeinen ja estoton ilmaisu, sekä hieman poikkeuksellinen kokoonpano ovat avaintekijöitä Kalle G &amp; Rytinäkerjäläisten musiikissa.
Kalle G &amp; Rytinäkerjäläiset on tehnyt tähänastiset levynsä Woimasointu levymerkille.
Kokoonpanot.
Yhtyeen ensimmäinen kokoonpano oli kaksihenkinen, siihen kuuluivat kitaristi-laulusolisti Kalle Grotenfelt ja rumpali Jukka Repo.
Vuonna 2008 kokoonpano kasvoi kolmihenkiseksi, kun Repon veli Toni Repo tuli yhtyeen toiseksi kitaristiksi. Toni Repo oli ollut aikaisemminkin jo yhtyeen toiminnassa mukana, esimerkiksi miksaajana.
Kalle G &amp; Rytinäkerjäläisistä ei ole dokumentoitu kaikkia niitä kokoonpanoja, jotka ovat spontaanisti muodostuneet yhtyeen keikoilla. Useammin kuin kerran ovat eläviin esiintymisiin osallistuneet ainakin rytmimunisti Pekka "Manne" Liimatainen ja huuliharpisti Heikki Ruuttunen.
Antti Ronkainen (jalkapalloilija)

Antti Ronkainen (s. 7. kesäkuuta 1958 Mikkeli) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, mutta uransa loppuvuosina esiintyi yleensä puolustavassa roolissa liberona. Pelaajana Ronkainen tunnettiin vapaapotkuspesialistina.
Keskikentällä pelannut Ronkainen edusti urallaan Mikkelin Palloilijoita 1973–1977, 1985–1987 ja 1989–1992. Lisäksi hän pelasi Valkeakosken Hakassa 1978–1979, ruotsalaisessa Vasalunds IF:ssa 1980–1984 ja Joutsenon Kullervossa 1988. Kaikkiaan Ronkainen pelasi 13 kauden aikana 221 mestaruussarjan ja Veikkausliigan ottelua, joissa hän teki 20 maalia.
Ronkainen pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1978–1981 yhteensä 13 maaottelua. Ronkainen pelasi ensimmäisen MM-karsintaottelunsa 4. kesäkuuta 1980 Bulgariaa vastaan. Samalla hän menetti edustusoikeutensa olympiajoukkueessa Moskovan olympialaisiin.
Pelaajauran jälkeen Ronkainen on toiminut muun muassa Mikkelin Palloilijoiden päävalmentajana Ykkösessä 2005–2006.
Hirsi (heraldiikka)

Hirsi on heraldinen airutkuvio. Tyypillisesti hirren korkeus on noin kolmasosa kilven leveydestä. Selkeästi kavennettua hirttä kutsutaan vartaaksi, ja jos niitä on useita lähekkäin, niistä voidaan käyttää nimitystä tyyliin kaksois-/kolmoisvarras.
Hirsi yltää aina kilven reunasta reunaan; jos näin ei ole, hirttä kutsutaan irtonaiseksi tai yksinkertaisesti irtohirreksi. Mikäli hirsi on kuitenkin irti vain toisesta reunastaan, se on esimerkiksi työntyvä tai nouseva.
Mikäli heraldinen kuvio on määritelty hirsittäiseksi, se on hirren suuntaisesti eli horisontaalisesti asetettu.
David Barral

David Barral Torres (s. 10. toukokuuta 1983 San Fernando, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Granadaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Barral edusti nuoruusvuosinaan paikallisseura San Fernandoa, josta hän siirtyi Real Madridin junioriakatemiaan. Kauden 2003–2004 Barral pelasi lainasopimuksella Fuenlabradassa, jonka jälkeen kaksi kautta Real Madridin reservijoukkueessa.
Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi Sporting Gijóniin, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Toisen kautensa päätteeksi 2007–2008 joukkue nousi maan pääsarjaan Primera Divisióniin.
Barral teki ensimmäisen maalinsa Primera Divisiónissa 26. lokakuuta 2008 rangaistuspotkusta ottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan. Hän viimeisteli kauden aikana yhdessä hyökkääjäparinsa Mate Bilićin kanssa yhteensä 22 maalia, jotka lopulta pelastivat Sportingin täpärästi pudotukselta Segunda Divisióniin.
20. maaliskuuta 2010 Barral onnistui maalinteossa vanhaa seuraansa Real Madridia vastaan, kun hän karkasi kotijoukkueen puolustuslinjalta ja ohitti laukauksellaan maalissa olleen Iker Casillasin. Ottelu päättyi kuitenkin lopulta Madridin 3–1-voittoon.
Kaudella 2010–2011 Sportingin hankittua kesän siirtoikkunassa uusia vahvistuksia muun muassa argentiinalaisen hyökkääjän Gastón Sangoyn, kilpailu peliajasta lisääntyi, mutta siitä huolimatta Barral onnistui säilyttämään pelipaikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. 16. tammikuuta 2011 ottelussa Hérculesia vastaan hän avasi kauden maalitilinsä. Hän onnistui maalinteossa myös viikkoa myöhemmin ottelussa Atlético Madridia vastaan. Barral teki maalin myös 13. helmikuuta Barcelonaa vastaan, 10. huhtikuuta Osasunaa vastaan ja 8. toukokuuta Deportivo La Coruñaa vastaan, joten kauden aikana maaleja syntyi yhteensä viisi.
Kesällä 2013 Barral palasi takaisin kotimaahansa ja teki kaksivuotisen sopimuksen Levanten kanssa. 7. helmikuuta 2015 hän teki hattutempun ottelussa Málagaa vastaan.
Nokia C7-00

Nokia C7-00 on matkapuhelinvalmistaja Nokian toinen Symbian^3-käyttöjärjestelmällä toimiva kosketusnäytöllinen älypuhelin, joka jatkaa Nokian C-sarjaa. Nokia N8-puhelimeen verrattuna siinä on helpommin irrotettava akku, pienempi muisti, hieman vaatimattomampi kamera, eikä siinä ole HDMI-ulostulon liitintä. C7-00 julkaistiin 14. syyskuuta 2010 Nokia World -tapahtumassa. 7. helmikuuta 2012 C7 sai Nokia Belle-päivityksen.
Nokia Oro.
Nokia Oro on toukokuussa 2011 julkaistu Nokian luksuspuhelinmalli, joka muistuttaa hyvin paljon C7:aa sekä tekniikaltaan että myös ulkonäöltään. Siinä on 18 karaatin kullasta tehty kehys, safiirinen valikkonäppäin sekä takakansi skotlantilaista nahkaa. Oro on italiaa ja tarkoittaa "kultaa". Oroa myydään Eurooppaan, Kiinaan, Lähi-itään ja Venäjälle.
Gunnar Jakobsson

Erik Gunnar Jakobsson (6. helmikuuta 1899 Helsinki – 14. huhtikuuta 1959) oli suomalainen taitoluistelija ja EM-mitalisti.
Jakobsson voitti EM-pronssia vuoden 1923 EM-kilpailuissa, jolloin hänestä tuli ensimmäinen suomalainen taitoluistelun EM-mitalisti. Vuoden 1922 EM-kilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi ja vuoden 1926 EM-kilpailuissa viidenneksi. Suomen mestaruuden Jakobsson voitti vuosina 1923 ja 1932.
Ammatilliselta koulutukseltaan Gunnar Jakobsson oli diplomi-insinööri. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Oy Strömberg Ab:n insinöörinä vuosina 1926-1943. Sen jälkeen hän toimi ensin teknisenä johtajana Oy John Stenberg Ab:llä vuoteen 1945 ja edelleen Oy Terästuote Ab:llä Pitäjänmäellä. 
Hänen veljensä oli taitoluistelija Walter Jakobsson.
Ryysyrannan Jooseppi (elokuva)

Ryysyrannan Jooseppi on Roland af Hällströmin ohjaama elokuva vuodelta 1955. Elokuva pohjautuu Ilmari Kiannon romaaniin "Ryysyrannan Jooseppi" vuodelta 1924.
Hällström kuoli helmikuussa 1956, mutta hän ehti tehdä "Ryysyrannan Joosepin" jälkeen vielä kaksi elokuvaa, joista toinen valmistui kuoleman jälkeen. Karlovy Varyn elokuvajuhlilla 1956 Hällströmille myönnettiin postuumisti henkilökohtainen muistopalkinto taiteellisesta suorituksesta.
Juoni.
Elokuvan tapahtumien ajankohta on kansalaissodan jälkeinen aika 1920-luvulla. Jooseppi ryhtyy pontikankeittoon perheensä elättämiseksi.
Tuotanto.
Suurin osa elokuvan ulkokohtauksista kuvattiin Otaniemessä, jonne oli siirretty Tuusulasta hankittu vanha mökki esittämään Joosepin asuntoa. Lumimyrskykohtaukset kuvattiin Suomussalmen Kiantajärvellä. Myrsky saatiin aikaan lentokoneen moottorin avulla.
Arviot.
Aikalaisarvioissa elokuva sai yksimielistä kiitosta. Vaikeita kohtauksia on pehmennetty lämpimällä huumorilla ("Valma Kivitie", "Elokuva-Aitta", Paula Talaskivi, "Helsingin Sanomat"). Kiitosta saivat ohjaajan lisäksi näyttelijät Heimo Lepistö ja Hilkka Helinä, kuvaaja Esko Töyri ja musiikin säveltänyt Tauno Pylkkänen, joskin Martti Savo asetti siihen pienen varauksen: se ei aina pysy tilanteiden tasalla. Leif Wagerin esittämää nimismiestä eivät kaikki pitäneet onnistuneena.
Myöhemmissä arvioissa "Ryysyrannan Jooseppia" on pidetty onnistuneena kansanomaisena tulkintana Kiannon köyhälistöromaanista. Neuvostoliitossa elokuvaa esitettiin 1950-luvun Suomen todenmukaisena kuvauksena. Kriitikko Pertti Avola on luokitellut elokuvan Hällströmin parhaaksi: vaikka sen sävy on komediaa, köyhyyden kuvaus koskettaa.
KNM Valkyrjen

KNM Valkyrjen oli Norjan laivaston ensimmäinen hävittäjä.
Valmistus.
Norjalaiset naiset keräsivät aluksen hankintaan tarvittavat varat., ja se nimettiin naisten työn kunnioittamiseksi Norjan sankaritarujen valkyrioiden mukaan.
Alus tilattiin Schichaulta Saksasta ja se laskettiin vesille 1896. Alus aloitti koeajot 11. toukokuuta 1896 ja se siirrettiin Horteniin viimeisteltäväksi. Alus luovutettiin 17. toukokuuta Norjan puolustusministerille, minkä jälkeen se aloitti palveluksensa laivastossa. Alus oli hitaampi kuin muiden maiden vastaavat, mutta muuten se oli verrattavissa Saksan keisarikunnan laivaston D-sarjan torpedoveneisiin.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 27. syyskuuta 1920 ja se myytiin 1923.
Anu ja Mikko (vuoden 1940 elokuva)

Anu ja Mikko on Orvo Saarikiven ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1940. Elokuva pohjautuu Kersti Bergrothin kolminäytöksiseen näytelmään "Anu ja Mikko" (1932), jonka kantaesitys oli Suomen Kansallisteatterissa 2. lokakuuta 1932. Näytelmä oli kirjoitettu Antrean murteella. Murre on mukana myös elokuvassa.
KNM Kong Sverre (1860)

KNM Kong Sverre oli Norjan laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu puinen 52-tykkinen potkurifregatti.
Valmistus.
Aluksen köli laskettiin laivastotelakalla Hortenista telakkanumerolla 43. Alus laskettiin vesille 23. lokakuuta 1860.
Palvelus.
Alus muutettiin 1894 koululaivaksi ja romutettiin vuonna 1932.
Temmes (taajama)

Temmes on Tyrnävän kunnassa sijaitseva kylä ja taajama. Taajama sijaitsee valtatien 4 varrella noin 15 kilometriä etelään Tyrnävän kirkonkylältä. Aikaisemmin taajama oli vuoden 2001 alussa lakkautetun Temmeksen kunnan kuntakeskus. Vuoden 2021 lopussa taajaman väkiluku oli 234. Tilastollisen taajaman nimenä on ollut "Meijerinkylä", joka on yksi taajaman osa-alueista.
Temmekseltä lähtevät tieyhteydet Limingan Heinijärvelle, Siikajoen Hartaanselälle, ja siitä edespäin Paavolaan sekä Siikalatvan Kestilään ja Mankilaan.
Vuonna 2024 Temmes valittiin Pohjois-Pohjanmaan vuoden kyläksi.
Historiaa.
Taajamassa sijaitsevan vuonna 1767 valmistuneen Temmeksen kirkon suunnitteli Koskelankylältä syntyjään oleva Antti Louet. Vuonna 1967 avattua Temmeksen kotiseutumuseota ja siihen kuuluvaa museoaluetta ylläpidetään talkoovoimin. Rakennusmestari Veli Koskelan suunnittelemassa vuonna 1968 valmistuneessa Temmestalossa on aikoinaan toiminut muun muassa Temmeksen kunnantalon ja kirjasto. Temmeksen oma kirjasto lakkautettiin elokuussa 2021, jonka jälkeen Temmeksen liikuntasalin yhteydeen avattiin Temmeksen kirjakaappi. Vuonna 1904 rakennettu Kylätalo Wäinölä toimi työväentalona vuoteen 1932 asti. Temmeksen Kotiseutuyhdistykselle talo siirtyi vuonna 1992. Wäinölän edustalla paljastettiin 19. syyskuuta 1993 Temmeksen Veteraanimatrikkelitoimikunnan lahjoittama "Sotaanlähdön muistokivi" muistuttamaan jälkipolvia siitä, että Väinölä oli se paikka, josta Temmeksen miehet lähtivät niin talvi- kuin jatkosotaankin. Muistokivi seisoo edelleen samalla paikalla. Entisen Temmeksen Osuusmeijerin rakennus valmistui vuonna 1923, jossa oli meijeritoimintaa vuoteen 1949 asti. Sen jälkeen siinä on toiminut muun muassa Temmeksen kunnanvirasto.
Tapahtumat ja palvelut.
Museoalueella on 1970-luvulta lähtien vuosittain järjestetty heinäkuun ensimmäisenä viikonloppuna kaksipäiväiset Temmes-päivät. Siltojen Temmes -pyöräilytapahtumassa pyöräillään Temmeksen siltojen kautta museolle yhdistettynä kulttuuriin. Jouluisin järjestetään perinteiset joulumarkkinat.
Tällä hetkellä taajamassa ei ole päivittäistavarakauppaa. Taajamassa viimeisimpänä päivittäistavarakauppana toiminut Sale suljettiin lokakuussa 2021 sisäilmaongelmien takia.. Entisen kaupan pihalle jäi vielä tuolloin ABC-ketjun automaattiasema, joka kuitenkin suljettiin lopulta heinäkuun 2023 lopussa asiakasmäärän vähentymisen takia. Tällä hetkellä kyläläisille lähimmät kaupat sijaitsevat Tyrnävän kirkonkylällä ja Rantsilan taajamassa. Vielä 1990-luvulla taajamassa oli kolme kauppaa, Shell-ketjun huoltoasema, posti ja kolmen pankin konttorit.
Temmeksessä toimii vuonna 2013 perustettu Temmeksen kyläyhdistys, jonka tarkoituksena on edistää ja kehittää kylän asukkaiden yhteistyötä, vaalia kylän kulttuuriperintöä ja edistää kyläkulttuurin kehittymistä ja asukkaiden viihtyvyyttä. Temmeksen kyläyhdistys sai Tyrnävän kunnan myöntämän kulttuuripalkinnon vuonna 2018 kylätalo Wäinölän kunnostamisesta.
Paavola (taajama)

Paavola on Siikajoen kunnassa, kantatien 86 ja seututien 807:n risteyskohdassa sijaitseva kylä ja taajama. Se sijaitsee noin 10 kilometriä kunnan keskustaajamasta Ruukista itään. Vuoden 2023 lopussa taajaman asukasluku oli 408.
Taajama oli aikaisemmin vuoden 1973 alussa lakkautetun Paavolan kunnan kuntakeskus. Vuoden 1973 alussa Paavola ja Revonlahti yhdistyivät uudeksi Ruukin kunnaksi, jolloin uudeksi kuntakeskukseksi tuli Ruukin taajama. Vuodesta 2007 lähtien Paavola on kuulunut Siikajoen kuntaan.
Paavolan kylän kirkonraitti vanhoine rakennuksineen on yksi harvoista Suomen kirkonkylistä, joissa maantiehen tukeutuva kylärakenne on selkeästi säilynyt. Kylässä sijaitsee vuonna 1756 käyttöön vihitty puukirkko. Taajamasta löytyy myös muun muassa K-ryhmän päivittäistavarakauppa sekä kotiseutumuseo. Vuonna 2023 taajamaan valmistui uusi Paavolan monitoimitalo, jossa toimii koulu, kirjasto, päiväkoti ja väestönsuoja. Kylältä noin kaksi kilometriä Oulun suuntaan kantatien 86 varrella Siikajoen rantatörmällä sijaitsee tunnettu tanssilava Ruokolahden lava, jota ylläpitää Paavolan Nuorisoseura.
Lev Kaljajev

Lev Aleksejevits Kaljajev (ven. Лев Алексеевич Каляев) (16. toukokuuta 1929 Leningrad – 19. elokuuta 1984) oli neuvostoliittolainen yleisurheilija.
Hän juoksi Neuvostoliiton hopeaa saavuttaneessa joukkueessa Helsingin olympiakisoissa 1952 4 × 100 metrin viestissä. Euroopan mestaruutta hän oli voittamassa samassa lajissa 1950.
Kaljajevin 100 metrin ennätys oli 10,5 vuodelta 1951.
Revonlahti (taajama)

Revonlahti on Siikajoen kunnassa sijaitseva kylä ja taajama. Taajama sijaitsee noin 11 kilometriä kuntakeskuksesta länteen, valtatien 8 ja Siikajoen risteyskohdassa. Taajamassa asui vuoden 2022 lopussa 396 asukasta.
Revonlahti oli vuoden 1973 alussa lakkautetun Revonlahden kunnan kuntakeskus. Vuosina 1973–2006 se kuului Ruukin kuntaan ja vuoden 2007 alusta alkaen Siikajokeen.
Taajamassa sijaitsee muun muassa vuonna 1775 valmistunut kirkko ja vuonna 1822 valmistunut Revonlahden pappila.
Revonlahti valittiin vuonna 2023 Pohjois-Pohjanmaan vuoden kyläksi.
Harri Siiskonen

Harri Olavi Siiskonen (s. 5. kesäkuuta 1956 Sääminki) on Itä-Suomen yliopiston Historia- ja maantieteiden laitoksella työskentelevä yleisen historian professori, jonka erityisalaa ovat muun muassa Afrikan yleinen historia, Namibian historia, yleinen ympäristöhistoria, sekä liikuntahistoria ja liikuntakulttuuri. Siiskonen kirjoitti ylioppilaaksi Savonlinnan lukiosta vuonna 1975. Vuonna 1981 Siiskonen suoritti Joensuun yliopistossa humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon, 1982 filosofian kandidaatin tutkinnon, 1983 aineenopettajan kasvatustieteelliset opinnot, 1987 filosofian lisensiaatin ja 1990 filosofian tohtorin tutkinnon.
Ura.
Siiskonen työskenteli Joensuun yliopistossa arkistotutkijana vuonna 1983. Maaningan kunnassa hän toimi yleisaineiden opettajana vuosina 1983–1984, sekä tuntiopettajana Peltosalmen maatalousoppilaitoksessa 1984. Tutkijana Siiskonen toimi Suomen Akatemiassa vuosina 1984–1987, sekä Joensuun yliopistossa vuonna 1988, sekä 1990–1991. Vuosina 1988–1989 Siiskonen työskenteli Joensuun yliopistossa myös assistenttina, sekä vuodesta 1991 vuoteen 2000 yliassistenttina. Vuonna 2005 Siiskonen työskenteli tutkijana Helsingin yliopistossa. Vuodesta 1996 vuoteen 1999 Siiskonen työskenteli Joensuun yliopistossa määräaikaisena apulaisprofessorina ja 1999–2000 määräaikaisena professorina. Vuodesta 2000 alkaen Siiskonen on työskennellyt yleisen historian professorina ensin Joensuun yliopistossa, sekä sittemmin Itä-Suomen yliopistossa Joensuun ja Kuopion yliopistojen yhdistyttyä 2010. Siiskonen omasi dosentuurin Joensuun yliopistossa 1993–2000 sekä on omannut dosentuurin Turun yliopistossa vuodesta 1998 lähtien.
Siiskonen on ollut myös Joensuun yliopiston humanistisen tiedekunnan varadekaani 2002–2006, Yhteiskunta- ja aluetieteiden tiedekunnan dekaani 2006–2009 ja Itä-Suomen yliopiston Yhteiskuntatieteiden ja kauppatieteiden tiedekunnan varadekaani 2010–.
Siiskosen tutkimuksen painotukset ovat Afrikan historia ja väestö-, ympäristö- ja metsähistoria.
Aleksandr Ptuško

Aleksandr Lukitš Ptuško (, 19. huhtikuuta 1900 Lugansk – 6. maaliskuuta 1973 Moskova) oli neuvostoliittolainen animaatio- ja satuelokuvien ohjaaja.
Aleksandr Ptuško opiskeli Moskovan kansantalousinstituutissa vuosina 1923–1926. Hän työskenteli sanomalehden kirjeenvaihtajana, näyttelijänä ja lavastajana. Vuodesta 1927 lähtien hän valmisti elokuvanukkeja ja ohjasi animaatioelokuvia. Vuonna 1932 hän ohjasi äänellä varustetun animaatioelokuvan "Vlastelin byta" (”Arjen valtias”).
Ptuškon 1930-luvun töistä merkittävin on Neuvostoliiton ensimmäinen pitkä nukkeanimaatio "Uusi Gulliver" ("Novyi Gulliver", 1935), joka herätti huomiota myös ulkomailla. Jonathan Swiftin teokseen perustuvan elokuvan sankari on neuvostoliittolainen pioneeri Petja, joka matkustaa unessa lilliputtien maahan ja nostaa sen kansan kapinaan hallitsijoitaan vastaan. Petjaa esittävä näyttelijä on yhdistetty trikkikuvauksen avulla puoleentoistatuhanteen nukkehahmoon. Nukke-elokuvaa ja näyttelijöitä yhdistelee myös Aleksei Tolstoin satuun perustuva "Kultainen avain" ("Zolotoi kljutšik", 1939).
Toisen maailmansodan jälkeen Ptuško ohjasi etupäässä kaunokirjallisiin aiheisiin perustuvia satuelokuvia. Pavel Bažovin satuihin pohjautuva "Kivinen kukka" ("Kamennyi tsvetok", 1946) sai Stalin-palkinnon vuonna 1947. Venäläisiin bylinoihin perustuvat "Ballaadi ihme-Sadkosta" ("Sadko", 1953) sekä Neuvostoliiton ensimmäinen stereoäänellä varustettu laajakangaselokuva "Jättiläisten taistelu" ("Ilja Muromets", 1956). Niitä seurasi Kalevala-aiheinen neuvostoliittolais-suomalainen yhteistuotanto "Sampo" (1959). Yleisön suosion sai Aleksandr Grinin teokseen perustuva "Purppuraiset purjeet" ("Alyje parusa", 1961).
Uransa aikana Ptuško johti lukuisten Mosfilmillä tuotettujen elokuvien trikkikuvauksia. Hän on yksi harvoista maailman fantasia- ja seikkailuelokuvan kehitykseen vaikuttaneista neuvostoliittolaisista ohjaajista. Vuonna 1969 hänelle myönnettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimi.