tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Reitan Convenience

Reitan Convenience (entinen Reitan Servicehandel AS eli RSH) on norjalaiseen Reitangruppeniin kuuluva yritys, jonka on vuonna 2001 perustanut Odd Reitan yhdessä isänsä Ole Reitanin kanssa. Yritys syntyi, kun he ostivat norjalaisen Narvesen ASA:n, joka omisti ruotsalaisen Pressbyrån-ketjun ja jolla oli vuodesta 1997 ollut hallussaan oikeudet aloittaa Norjassa 7-Eleven-ketjun toiminta. Vuodesta 2012 Reitan Convenience on ollut myös R-kioskiketjun omistaja.
Reitan Convenienceen Norjassa, Ruotsissa ja Tanskassa kuuluu 7-Eleven. Lisäksi sillä on ketjut R-kioski (Suomi, Viro ja Liettua), Narvesen (Norja ja Latvia), Pressbyrån (Ruotsi) ja Preses Apvieniba (Latvia), joilla kullakin on kotimaassaan hallitseva markkina-asema.
Yritys soveltaa franchise-periaatetta. RSH:llä on Norjassa pääkonttori Oslossa ja kolme aluekonttoria. Pääkonttori vastaa muun muassa ja on myymälöiden palvelukeskus. Sanoma Oyj myi R-kioskien liiketoiminnan ja Rautakirja-nimen norjalaiselle Reitan Servicehandelille. Kaupan jälkeen yrityksen nimi muutettiin kansainvälisemmäksi, muotoon Reitan Convenience.
Reitangruppeniin kuuluu myös 1970-luvulla perustettu REMA 1000 -päivittäistavarakauppaketju.
Kari Wihlman

Kari Jorma Juhani Wihlman (s. 1966 Helsinki) on toiminut Väyläviraston (vuoden 2018 loppuun asti Liikennevirasto) pääjohtajajana vuoden 2018 alusta alkaen. Marraskuussa 2022 valtioneuvosto nimitti hänet toiselle viisivuotiskaudelle 1.1.2023 alkaen. Aiemmin hän toimi Liikenteen turvallisuusvirasto Trafin pääjohtajana viraston perustamisesta 1.1.2010–31.12.2017. Sitä ennen Wihlman on toiminut muun muassa Ajoneuvohallintokeskuksen ylijohtajana vuosina 2008–2009. 
Wihlman kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1985. Koulutukseltaan hän on varatuomari ja sotilasarvoltaan yliluutnantti.
Tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi Wihlmanille 6.12.2016 Suomen Leijonan komentajamerkin. Vuonna 2018 Kari Wihlmanille myönnettiin liikenneturvallisuusalan ansiomitali. Sisäministeri Krista Mikkonen myönsi Wihlmanille 21.3.2022 Rajavartiolaitoksen ansioristin. Suomen tieyhdistys myönsi Wihlmanille 7.6.2023 Tieyhdistyksen kultaisen ansiomerkin. Vuonna 2023 Tasavallan presidentti myönsi Wihlmanille valtion virka-ansiomerkin 30 vuoden palvelusta.
Oktonautit

Oktonautit () on Chorionin ja Brown Bag Filmsin CBeebies-kanavalle tuottama brittiläis-irlantilainen lasten tietokoneanimaatiosarja. Sarjan ensimmäinen osa esitettiin Britanniassa 4. lokakuuta 2010, ja sarjaa on esitetty muun muassa Australiassa ABC3-, Ranskassa TF1-, Yhdysvalloissa Disney Channel- ja Suomessa Yle TV2 -kanavalla. Sarjassa seurataan eläinten miehittämän merenalaisen Oktopod-nimisen tutkimusaseman toimintaa ja seikkailuja. Sarjan hahmot on suunnitellut Meomi.
Oktonautit ovat merenalaisen tutkimusasema Oktopodin miehistöä, jonka komentajana toimii kapteeni Valkonen. Oktonautteja ovat Valkonen, Kwazii, Peso, Tessa, Shellington, Tumppi, Viivi ja Vihi, heidän lisäkseen Oktopodin miehistöön kuuluu joukko vesiläisiä, joiden johtajana on Tumppi. Oktonauttien vedenalaiset kulkupelit ovat nimeltään Gupeja, joita ovat Gup A, -B, -C, -D, -E, -F, -G, -H, -I, -K, -M, -O, -R, -S, -V, -X, -Y.
Gunnar Mårtenson

Gunnar Gustaf Mårtenson (10. elokuuta 1907 Porvoon maalaiskunta – 21. huhtikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, pakinoitsija ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä "Tuus", "Game &amp; Tuus", "Tuus &amp; Game" ja "Tuus och Game".
Mårtensonin vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Hjalmar Mårtenson ja Ellen Forsström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1926 Porvoon lyseosta ja valmistui filosofian maisteriksi 1932. Mårtenson oli aluksi toimittajana eri ruotsinkielisissä lehdissä 1927-1936 muun muassa Wiborgs Nyheter-lehden päätoimittajana 1935–1936. Tämän jälkeen hän oli Suomen Tietotoimiston palveluksessa ensin toimitussihteerinä 1936–1952 ja sitten ruotsinkielisen osaston toimituspäällikkönä 1952–1972. Mårtenson oli Finlands svenska publicistförbundin hallituksen jäsennenä ja varapuheenjohtajana 1945–1958 sekä toimitti myös kyseisen yhdistyksen "Lucifer"-nimistä joululehteä 1943–1959.
Mårtensonin kirjallinen tuotanto käsitteli pääasiassa Porvoota ja sen historiaa sekä runoilija J. L. Runebergin elämänvaiheita. Hän kirjoitti myös teoksia suomalaisesta taidekäsityöstä sekä tilaustöinä muutamia historiikkeja. Hän kirjoitti pakinoita Hufvudstadsbladetiin nimimerkillä "Tuus".
Multi-touch

Multi-touch on tietotekniikassa käytetty termi, jolla tarkoitetaan kosketukseen reagoivan pinnan (kosketuslevy tai kosketusnäyttö) kykyä tunnistaa useampi kuin yksi kosketuspiste.
Monipistetunnistusta käytetään usein edistyneisiin toimintoihin, kuten nipistys-zoomaukseen tai kahden sormen vieritykseen. 
Historia.
Multi-touch-teknologian katsotaan syntyneen vuonna 1982, kun Toronton yliopiston syöttölaitteiden tutkimusryhmä kehitti ensimmäisen multi-touch-syöttölaittejärjestelmän. Järjestelmä käytti huurrelasipaneelia, jonka taakse oli asennettu kamera. Kun sormi tai useita sormia painettiin lasille, kamera havaitsi tapahtuman yhtenä tai useampana mustana pisteenä muuten valkoisella taustalla, mikä mahdollisti syötteen rekisteröinnin. Koska pisteen koko riippui paineesta (kuinka kovaa henkilö painoi sormeaan lasia vasten), järjestelmä oli myös kohtuullisen paineherkkä. Multi-touch-näyttöjen kehitykselle tärkeää oli vuosia aiemmin tapahtunut kapasitiivisen teknologian kehitys, jolloin monen kosketuksen rekisteröimiseen ei tarvittu enää kohtalaisen suurikokoista kameraa lasin takana, vaan tunnistus tapahtui kapasitanssin avulla
Brändit.
Apple on myynyt useita tuotteita, jotka hyödyntävät multi-touch-tekniikkaa (näkyvimmin iPhone ja iPad). Lisäksi Apple omistaa useita patentteja liittyen multi-touch-tekniikan täytäntöönpanoon käyttäjärajapinnoissa. Apple yritti lisäksi rekisteröidä "Multi-touch"-tavaramerkin Yhdysvalloissa. Yhdysvaltojen patentti- ja tavaramerkkitoimisto kuitenkin epäsi tavaramerkin, koska se piti termiä yleisenä.
Paul Nyberg

Paul Bernhard Nyberg (4. tammikuuta 1889 Porvoo – 28. joulukuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Henkilöhistoria.
Nybergin vanhemmat olivat lehtori Berndt Axel Nyberg ja Zachris Topeliuksen tytär Aina Sofia Topelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Porvoon suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1917. Nyberg väitteli 1932 tohtoriksi Åbo Akademissa; väitöskirja aineena oli Sipoon historia.
Nyberg oli Helsingin yliopiston kirjaston palveluksessa 1911–1957 aluksi amanuenssina ja viimeksi ylikirjastonhoitajana. Hän oli myös Tieteellisten seurojen kirjaston hoitaja 1909–1946 ja Herttoniemen museon intendentti 1924–1958. Nyberg sai professorin arvonimen 1957. 
Nyberg oli Svenska Litteratursällskapetin johtokunnan jäsen 1945–1964, Finlands svenska författareföreningin varapuheenjohtaja 1945–1950 ja Nordiska författarrådetin jäsen 1945–1949. Hän toimitti useita kirjailija Zachris Topeliuksen teoksia, elämäkerrallisia muistinpanoja ja kirjekokoelmia. 
Teollisuusneuvos Henrik B. Nyberg oli Paul Nybergin ja hänen puolisonsa Anna Katharina (Karin) Lovisa Boismanin poika.
Toivo Rapeli

Toivo Rapeli (12. heinäkuuta 1903 Johannes – 20. lokakuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen rovasti, kanslianeuvos ja kirjailija.
Toivo Rapelin vanhemmat olivat kauppias Antton Rapeli ja Aliisa Kesäläinen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta lyseosta vuonna 1923, ja hänet vihittiin papiksi Viipurissa vuonna 1927. Rapeli toimi sotilaspastorina Jääkärirykmentti 2:ssa vuosina 1927–1932 ja Sairalan evankelisen kansanopiston johtajana vuosina 1933–1938.
Rapeli toimi Muolaan seurakunnan kirkkoherrana 1938–1949. Hän oli sitten evankelisen herätysliikkeen keskusjärjestön Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen toiminnanjohtajana yli 20 vuoden ajan. Rapeli oli toisen maailmansodan jälkeisen Suomen luterilaisen kirkon merkittäviä vaikuttajia. Hän oli hyvin laajasti mukana keskeisissä tehtävissä kirkon elimissä ja kirkollisissa järjestöissä. Karjalaisuus yhdisti häntä moniin jälleenrakennuksen vuosien keskeisiin poliittisiin vaikuttajiin. 
Rapeli sai rovastin arvonimen vuonna 1947.
Aina Oterdahl

Aina Johanna Oterdahl (20. maaliskuuta 1886 Helsinki – 11. helmikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä "Karr" ja "Petra".
Oterdahlin vanhemmat olivat Axel Rudolf Oscar Nicolaus Oterdahl ja Elin Hildur Pauline Haglund.
Tor Weckström

Tor Verner Weckström, kirjailijanimi Ulf Stenskär (26. kesäkuuta 1919 Turku – 22. toukokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Weckström pääsi ylioppilaaksi 1939 ja hän oli työssä Åbo Underrättelser-lehden toimituksessa vuodesta 1939 alkaen. Hän oli Den aboenska forskaren-aikakauslehden toimittajana ja vastaavana julkaisijana 1945–1949.
Teoksia.
Nimellä "Tor Weckström":
Nimellä "Ulf Stenskär":
Saga Palmgren-Lindroos

Saga Ingeborg Palmgren-Lindroos (ent. "Lindroos-Palmgren", ent. "Therman", o.s. "Lindroos"; 9. marraskuuta 1910 Helsinki – 5. toukokuuta 1968 Pernaja) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Teoksia.
Nimellä "Saga Palmgren-Lindroos":
Nimellä "Saga Lindroos-Palmgren":
Nimellä "Saga Therman":
Nicken Malmström

Nicken Malmström (19. helmikuuta 1897 Moskova – 26. heinäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Henkilöhistoria.
Filosofian maisteri Malmström toimi äidinkielen opettajana Helsingissä 1934–1939 ja sienitieteilijänä Helsingin yliopiston kasvitieteen laitoksella 1949–1964. Malmströmin puoliso 1930–1947 oli kuvataiteilija Ann-Marie Häyrén-Malmström.
Kirjallinen tuotanto.
Malmström oli runoilijana 30-lukulainen pessimistinen modernisti, mutta julkaisi myös aforismeja ja novellikokoelman.
Noonio

Noonio eli nonius on monissa mittalaitteissa käytettävä lukematarkkuutta parantava asteikko. Esimerkiksi työntömitan varsinainen asteikko on tyypillisesti jaettu millimetreihin. 
Noonio on varsinaisen asteikon rinnalla oleva ja sen suhteen liikkuva 9 millimetrin pituinen asteikko, joka on jaettu 10 jako-osaan. Noonion nollakohta osoittaa täysien millimetrien määrän ja se noonion jakoviiva, joka sattuu täsmälleen samalle kohdalle jonkin pääasteikon viivan kanssa, osoittaa täysien millimetrien yli olevien kymmenesosien määrän.
Noonio on saanut nimensä portugalilaisen matemaatikon Pedro Nunesin (Petrus Nonius) mukaan, vaikka sen keksijänä pidetään ranskalaista Pierre Vernieriä. Joissakin kielissä, kuten englannissa, noonio onkin nimetty Vernierin mukaan.
O. Jones

Ossian Fridolf Engblom (2. helmikuuta 1897 Parainen – 9. heinäkuuta 1967 Parainen) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut näytelmäkirjailija joka käytti nimimerkkiä O. Jones.
Teoksia.
Nimimerkillä "O. Jones":
Yle Sápmi

Yle Sápmi on Yleisradion saamenkielinen toimitus, joka sijaitsee Inarin kirkonkylässä. Sen toimittajia työskentelee kuitenkin myös Enontekiöllä ja Helsingissä. Kaiken kaikkiaan Yle Sápmille työskentelee noin 20 henkilöä. Yle Sápmin päällikköinä ovat toimineet Juhani Nousuniemi 1980–2012 (toimituksen esimies vuodesta 1980, aluepäällikkö vuodesta 1984), Pirita Näkkäläjärvi 2012–2017 ja Maiju Saijets 11. joulukuuta 2017 lähtien. 
Sisältö.
Yle Sápmi tuottaa sisältöjä kaikilla Suomessa puhuttavilla kolmella saamen kielellä internetiin, radioon ja televisioon. Joitain sisältöjä käännetään myös suomeksi. Radiossa Yle Sápmilla on oma radiokanava Yle Sámi Radio, joka lähettää ohjelmaa arkiaamuisin ja -iltapäivisin. Muutoin taajudella kuuluu Yle Radio Suomi. Televisiossa Yle Sápmilla ei ole omaa kanavaa, mutta sillä on oma valtakunnallinen uutislähetyksensä, Yle Ođđasat. Se lähetetään joka arkipäivä Yle TV1:llä. Lisäksi Yle Sápmi tuottaa sisältöä yhteispohjoismaalaiseen uutislähetykseen, Ođđasatiin, jota lähetetään niin ikään Yle TV1:ssä arkisin. Yle Sápmin tuottamat radio- ja tv-sisällöt löytyvät myös Yle Areenasta. 
Historia.
Lokakuusta 1947 lähtien Suomessa on lähetetty säännöllisesti saamenkielisiä radiouutisia. Aluksi ne lähetettiin Oulusta, mutta toimitus siirrettiin Rovaniemelle 1960-luvun alussa. Vuonna 1972 saamenkielinen toimitus muutti Inarin kirkonkylälle ja eriytyi Lapin maakuntatoimituksesta omaksi toimituksekseen. Enontekiölle perustettiin Kaaresuvantoon oma paikallistoimituksensa vuonna 1983. Marraskuussa 1991 saamenkielinen radio sai oman verkkonsa, ja vuodesta 1994 alkaen saamenkielisten palveluiden tuottaminen on kirjattu Yleisradion tehtäviin laissa. Yle Sápmin internetsivut avattiin vuonna 1997.
Ođđasat alkoi näkyä Suomessa vuonna 2002. Ylen oma saamenkielinen tv-uutislähetys Yle Ođđasat perustettiin vuonna 2013. Siinä käytetään juontokielenä kaikkia kolmea Suomessa puhuttavaa saamen kieltä. Yle Sápmin kolmella saamen kielellä tuottama saamenkielinen Elävä arkisto, Ealli arkiiva, avattiin saamelaisten kansallispäivänä 2017.
Tunnustukset.
Vuonna 2013 Yle Sápmi palkittiin Saamen kielineuvoston "Vuoden kieliteko 2013" ja koltansaamelaisten kulttuuriyhdistyksen Saa'mi Nue'ttin "Vuoden koltta 2013" -palkinnoilla.
Greta von Frenckell-Thesleff

Greta von Frenckell-Thesleff, oik. nimi "Margareta Lovisa Thesleff" (2. heinäkuuta 1881 Pernaja – 28. joulukuuta 1967) oli suomalainen kirjallisuudentutkija ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Greta von Frenckell-Thesleffin vanhemmat olivat luutnantti Carl Theodor von Frenckell ja Fanny Lovisa Ehrnrooth. Hän kuului von Frenckell -aatelissukuun ja oli vuorineuvos Rafael von Frenckellin sekä poliitikko Erik von Frenckellin sisko. Greta von Frenckell oli naimisissa vuodesta 1903 filosofian tohtori ja diplomaatti Rolf Thesleffin kanssa.
Greta von Frenckell-Thesleffi pääsi ylioppilaaksi 1899 (Privata svenska flickskolan i Helsingfors) ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1910. Hänestä tuli filosofian kunniatohtori 1964.
Teoksia.
Nimellä "Greta von Frenckell-Thesleff":
Nimellä "Greta Thesleff":
Mirkka Metsola

Mirkka Metsola (s. 21. helmikuuta 1981) on suomalainen vaatesuunnittelija. Artenomiksi valmistunut Metsola työskenteli opintojensa ohella alansa huippunimien parissa ja perusti omaa nimeään kantavan vaatemerkin "Mirkka Metsola" vuonna 2009. Metsolan design ammentaa alakulttuureista, musiikista, sarjakuvista, valokuvataiteesta ja elokuvista.
Metsola oli mukana "Muodin huipulle" -ohjelmassa.
Memorial Album for Johnny Ace

Memorial Album for Johnny Ace on ko. yhdysvaltalaisen rhythm and blues -laulajan, pianistin ja mustan musiikin ehkä ensimmäisen supertähden muistolle omistettu monofoninen kokoelma-albumi vuodelta 1981. 
Levy-yhtiö on Ace Records. Singleinä julkaistujen kappaleiden alkuperäinen levy-yhtiö on houstonilainen Duke Records ja tämän Englannissa tehdyn albumin lupa on saatu MCA Recordsilta. Osallisena on myös Swift Records, 3 Kentish Town Road, London.
Kansitekstin on laatinut Dzondira LaIsac.
Albumin on masteroinut Bob Jones Wembleyn Music Centren studiossa. Kansitaiteen on tehnyt Waldo's.
Kappaleet.
&lt;hr&gt;
Albumilla on mukana kolme Johnny Acen ykköshittiä Yhdysvaltain R&amp;B-listalla: "My Song", "The Clock" sekä suurin hitti "Pledging My Love". Muita hyvin menestyneitä kappaleita ovat "Angel" ja "Never Let Me Go".
Johnny Acen menestyslevyt olivat enimmäkseen pehmeitä ja sielukkaita blues/R&amp;B-balladeja. Tällä albumilla on mukana myös vauhdikkaampia esityksiä, kuten "Don't You Know", "No Money", "Follow the Rule" ja "You've Been Gone So Long".
Big Mama Thorntonin kanssa duetoitua kappaletta "Yes Baby" ei ole aikaisemmin julkaistu albumilla.
"Ace's Wild" ja "Burley Cutie" ovat soitinkappaleita.
Useimmilla raidoilla taustayhtyeenä on Johnny Boardin orkesteri. Kappaleilla "The Clock" ja "Angel" taustayhtye on kuitenkin Beale Streeters ja kappaleella "Please Forgive Me" Johnny Otisin orkesteri.
Laulujen julkaisija on Leeds Music paitsi kappaleen "Pledging My Love" osalta Chappell Music Ltd. ja "No Money" osalta Copyright Control.
Kirjoituksia kreikkalaisista

Kirjoituksia kreikkalaisista on kokoelma Friedrich Nietzschen kirjoituksia antiikin Kreikan kulttuurista ja filosofiasta. Kirjoitukset on suomentanut Pekka Seppänen ja teoksen on julkaissut Summa vuonna 2006.
Kirjotupsukas

Kirjotupsukas ("Orgyia recens") on helposti tunnistettava, mutta harvinainen ja vähälukuinen perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Kirjotupsukkaan koiras on yleisväritykseltään tummanruskea yöperhonen. Etusiiven kärjessä on etureunan puolella oranssi-valkoinen laikku ja takareunan puolella pienempi valkoinen laikku. Siipien poikki kulkevat tummanruskeina ulompi ja sisempi poikkiviiru, joiden välissä on laaja, tummanruskea ja valkoreunainen keskitäplä. Tyvipoikkiviiru on ulospäin kaartuva ja valkoisenkirjava. Takasiivet ovat suklaanruskeat ja niissä on vaaleat reunaripset. Tuntosarvet ovat näyttävän kaksoiskampahampaiset. Koiraan siipiväli on 28–33 mm.
Tupsukkaille tyypilliseen tapaan naaras on täysin siivetön, huomattavan tukevaruumiinen ja noin 15–19 mm:n pituinen hyönteinen. Sen ruumis on kauttaaltaan harmaiden karvamaisten suomujen peittämä.
Toukka on villakkaille tyypilliseen tapaan värikäs ja karvainen. Toukan pohjaväri on musta ja siinä on leveät oranssit pitkittäisjuovat. Jaokkeiden 4–7 selkäpuolella on tuuheat oranssinruskeat karvatupsut ja muissa jaokkeissa parilliset, vaaleankeltaiset karvakiehkurat. Pään molemmin puolin on pitkät, eteenpäin suuntautuneet mustat karvatupsut ja toukan peräpäässä on mustasta karvatupsusta muodostuva sarvi. Muutoin toukan pinnassa on kiehkuroittain vaaleita karvoja. Täysikasvuinen toukka on 30–40 mm pitkä.
Levinneisyys ja lentoaika.
Euraasialainen laji, jota tavataan Pohjois-Espanjasta Keski-Euroopan ja Venäjän poikki Japaniin. Etelä- ja Itä-Suomessa havainnot jäävät melko kapealle vyöhykkeelle etelärannikolta likimain Rauma-Ilomantsi-linjalle, mutta Pohjanmaan rannikkoa pitkin lajia tavataan ainakin Oulun korkeudelle saakka. Sen sijaan lounaisrannikolta ja Turun saaristosta se puuttuu kokonaan. Perhoset lentävät kesäkuun alusta heinäkuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat.
Kirjotupsukasta tavataan pääasiassa kosteissa lehtimetsissä ja soilla, mutta myös kosteissa notkelmissa, hakkuuaukeilla ja voimalinjojen alusilla. Esiintymät ovat aina hyvin paikallisia. Koiraat lentävät päivällä, etenkin ennen puoltapäivää kirkkaassa auringonpaisteessa korkealla maanpinnan yläpuolella etsien naaraita. Naaraat pysyttelevät paikoillaan entisen kotelokoppansa päällä ja kutsuvat koiraita luokseen tuottamiensa feromonien avulla.
Parittelu kestää noin tunnin, minkä jälkeen naaras munii kotelokoppansa päälle 250–800 munaa, jotka se peittää takaruumiinsa alapinnalta irtoavalla karvoituksella. Munat kuoriutuvat 2–3 viikkoa myöhemmin ja pienet toukat levittäytyvät ympäristöön heittäytymällä silkkirihman avulla tuulen mukaan. Toukat kasvavat aluksi hitaasti ja talvehtivat rullatun lehden sisällä. Toukat ovat aktiivisia päivällä eivätkä piilottele. Täysikasvuisia toukat ovat kesäkuun alussa ja ne koteloituvat tukevan kotelokopan sisään noin puolen metrin korkeudelle maanpinnasta. Aikuiset perhoset kuoriutuvat koteloista aamupäivällä viikon-kahden kuluessa.
Ravintokasvi.
Toukat syövät monia lehtipuita, pensaita ja varpuja.
Tuhkakarvajalka

Tuhkakarvajalka ("Dicallomera fascelina") on harmaa, Suomessa harvinainen yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Tuhkakarvajalka on harmaa yöperhonen, jonka naaras on selvästi koirasta kookkaampi. Siipien pohjaväri on vaaleanharmaa ja etusiipi on kauttaaltaan pienten mustien täplien kirjoma. Sisempi ja ulompi poikkiviiru erottuvat selvästi. Ne ovat varsinkin etureunastaan mustat ja niissä on oranssinruskeaa varjostumaa. Poikkiviirujen väliin jää tumma, reunaltaan vaalea keskitäplä. Takasiivet ovat vaaleanharmaat ja niissä on himmeä, tumma keskitäplä. Koiraan tuntosarvet ovat tuuhean kaksoiskampahampaiset. Naaraan tuntosarvet ovat ohuemmat, ruumis rotevampi ja siivet muodoltaan pitemmät ja kapeammat, kuin koiraalla. Pohjoisessa perhoset ovat pohjaväriltään tummemman harmaita. Karvajaloille tyypilliseen tapaan lepäävä perhonen pitää etummaista, tuuhean harmaakarvaista raajapariaan ojennettuna eteenpäin. Siipiväli on koiraalla 34–40 mm ja naaraalla 37–53 mm.
Toukka muistuttaa melko paljon rämekarvajalan ("Gynaephora selenitica") toukkaa. Se on musta ja kauttaaltaan valkoisten tai kellertävien karvojen peittämä. Selkäpuolella on viisi mustaa tuuheaa karvatupsua, jotka ovat sivuilta valkoiset. Pään molemmin puolin on lyhyet, eteenpäin suuntautuneet mustat tupsut ja toukan peräpäässä on pitkä ja tuuhea musta karvatupsu. Täysikasvuinen toukka on 40–45 mm pitkä.
Levinneisyys ja lentoaika.
Tuhkakarvajalan levinneisyys ulottuu Keski- ja Pohjois-Euroopasta Venäjän poikki Itä-Siperiaan. Suomessa sitä tavataan paikoittaisena koko maassa, joskin laji on selvästi yleisempi etelä- ja keskiosissa. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesä-heinäkuun vaihteesta elokuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat.
Tuhkakarvajalka viihtyy sekä kosteilla että kuivilla avoimilla paikoilla ja saattaa olla hyvinkin runsaslukuinen. Koiraat aloittavat lennon yleensä vasta puolen yön aikoihin tai aamuyöllä, mutta naaraat lähtevät liikkeelle jo illan tullen. Koiraat tulevat valolle, naaraat hyvin harvoin. Aikuinen perhonen on lyhytikäinen eikä nauti ravintoa.
Naaras munii 150–200 munaa muutaman kymmenen munan ryhmiksi oksille. Munarykelmään tarttuu tummanharmaata karvaa naaraan takaruumiin kärjen tupsusta. Nuoret toukat elävät ryhminä ja talvehtivat. Keväällä toukat itsenäistyvät ja syövät ravintokasviaan ympäri vuorokauden. Helpoimmin toukkia löytää alkukesästä öisin. Toukat ovat täysikasvuisia kesäkuun alkupuolella ja pohjoisimmilla elinalueillaan saattavat talvehtia vielä uudelleen ennen koteloitumistaan. Kotelo on läpikuultavan ja toukkakarvoilla suojatun kotelokopan sisällä maassa tai kasvin varrella.
Ravintokasvi.
Toukka on monilla lehtipuilla ja varvuilla elävä polyfagi.
South Park Rally

South Park Rally on australialaisen Tantalus Median kehittämä ja Acclaimin vuonna 2000 julkaisema rallipeli, joka perustuu Trey Parkerin ja Matt Stonen animaatiosarjaan South Park.
Peli on kolmas sarjaan perustuva peli, pelien "South Park" (1998) ja "Chef's Luv Shack" (1999) jälkeen.
Peli julkaistiin PlayStation, Nintendo 64 ja Sega Dreamcast -laitteille ja PC:lle. PC-version vaatimuksina olivat Windows 95/98, Pentium 200 MHZ ja 3D-grafiikkakortti.
Pelaaminen.
Peliä pelataan erilaisissa kentissä erilaisilla hahmoilla. Pelin hahmoja ovat esimerkiksi Cartman, Stan, Kenny, Kyle, Chef ja muita sarjasta tuttuja henkilöitä. Pelin läpipelaamisessa on yhteensä 14 tasoa, jotka on tarkoitus pelata läpi noin 40-60 minuutissa.
Idänselkova

Idänselkova ("Zelkova serrata") on jalavakasveihin kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö.
Idänselkovan latvus on usein muodoltaan laakea tai pyöreä. Puun runsaat latvahaarat osoittavat tasaisesti eri suuntiin rungon sivuille ja yläpuolelle vaakatasosta pystytasoon. Nuorissa vuosikasvaimissa lehdet ovat selväruotiset ja vanhemmissa oksissa lyhytruotiset. Lehdet ovat muodoltaan suipot, suippokärkiset ja laidaltaan selvästi sahahampaiset. Lehtien syysvärityksenä ovat punaisen ja keltaisen sävyt.
Japaninmustamänty

Japaninmustamänty ("Pinus thunbergii") on mäntylaji.
Japaninmustamänty muistuttaa ulkonäöltään paljon Etelä-Euroopassa esiintyvää mustamäntyä eli euroopanmustamäntyä ("Pinus nigra"). Laji voi kasvaa ainakin 20-metriseksi puuksi. Sen jäykät neulaset ovat 7–12 senttimetriä pitkiä. Muita lajituntomerkkejä ovat melko valkoiset talvisilmut, jotka ovat vaalealaitaisten suomujen peitossa. Vanhojen puiden kaarna on tummanharmaata ja syväuurteista.
Tragedian synty

Tragedian synty () on Friedrich Nietzschen vuonna 1872 ilmestynyt esikoisteos. Siinä hän käsittelee antiikin kreikkalaisuuden olemusta. "Tragedian synty"ä kritisoitiin senaikaisessa tiedemaailmassa voimakkaasti, sillä sen tulkinta kreikkalaisesta filosofiasta oli verrattain radikaali. Myöhemmin sitä on kutsuttu mestariteokseksi.
Nietzschen jälkeen

Nietzschen jälkeen. Miten tullaan filosofiksi on italialaisen filosofin Giorgio Collin vuonna 1996 ilmestynyt kirja Friedrich Nietzschen ajattelusta.
Euroryhmä

Euroryhmä on Euroopan unionin Talous- ja rahoitusasioiden neuvoston (Ecofin) alainen epävirallinen elin, jossa euroalueen jäsenvaltioiden ministerit keskustelevat eurovaluuttaan liittyvistä asioista.
Euroryhmä on euroa valuttanaan käyttävien maiden valtiovarainministereistä koostuva ryhmä, joka edistää jäsenvaltioiden yhteistoimintaa euroon liittyvissä asioissa. Valtiovarainministerien lisäksi ryhmään kuuluvat Euroopan komission talous- ja raha-asioista vastaava komissaari ja Euroopan keskuspankin pääjohtaja. Eurooppa-neuvosto hyväksyi euroryhmän perustamisen joulukuussa 1997 ja ensimmäinen euroryhmän kokous pidettiin 4. kesäkuuta 1998 Senningenin linnassa Luxemburgissa.
Euroryhmä kokoontuu yleensä kerran kuussa ennen EU:n talous- ja rahoitusasioiden neuvoston Ecofin-kokousta, joka on osa Euroopan unionin neuvostoa. Varsinainen päätöksenteko tapahtuu Ecofinin kautta ja euroryhmän luonne on Lissabonin sopimuksen mukaan epävirallinen.
Puheenjohtaja.
Aluksi ryhmän puheenjohtajana toimi EU:n neuvoston puheenjohtajamaan valtiovarainministeri, tai puheenjohtajuuskierrossa seuraava sopiva jos puheenjohtajamaa ei ollut euroalueessa. Vuonna 2004 euroryhmä päätti valita pysyvän puheenjohtajan kaksivuotiseksi kaudeksi, jonka voi uusia.
Ensimmäinen pysyvä puheenjohtaja oli Luxemburgin pääministeri Jean-Claude Juncker vuosina 2005–2013. Junckerin seuraajaksi valittiin 21. tammikuuta 2013 Alankomaiden valtiovarainministeri Jeroen Dijsselbloem. Alankomaissa maaliskuussa 2017 pidettyjen vaalien jälkeen maahan nimitettiin uusi hallitus, missä Dijsselbloemin työväenpuolue ei ollut mukana. Euroryhmä kuitenkin sopi lokakuussa 2017 hänen hoitavan puheenjohtajan tehtävää väliaikaisesti euroryhmän kokoukseen tammikuussa 2018 asti.
Portugalin valtiovarainministeri Mário Centeno valittiin 4. joulukuuta 2017 Dijsselbloemin seuraajaksi euroryhmän puheenjohtajaksi. Virallisesti Centeno aloitti kaksi- ja puolivuotisen kautensa puheenjohtajana 13. tammikuuta 2018.
Centenon seuraajaksi valittiin 9. heinäkuuta 2020 Irlannin valtiovarainministeri Paschal Donohoe.
Euroryhmän puheenjohtajat:
Jalkapallon Suomen Cup 1959

Jalkapallon Suomen Cup 1959 oli cupin viides järjestämisvuosi. Osanotto-oikeus siihen oli kaikilla seuroilla. Kilpailuun osallistui 186 joukkuetta joista Mestaruus- ja Suomensarjan joukkueet, kaikkiaan 36, pääsivät ilman karsintaa 64 joukkuetta käsittävään varsinaiseen kilpailuun. Muiden 28 joukkueen selville saamiseksi pelattiin 3 karsintakierrosta.
Loppuotteluun selvisivät Valkeakosken Haka ja Helsingin IFK, ja se pelattiin 1.11. Olympiastadionilla. Ottelun voitti Haka 2-1(2-0).
Suomen Cupin ottelut.
Varsinaisen kilpailun 1. ja 2.kierros
Cup-mestarit: Aarre Klinga, Olli Mäkinen, Antti Nieminen, Aimo Pulkkinen, Esko Valkama, Veijo Valtonen, Kalle Kinnunen, Esko Malm, Eero Nieminen, Keijo Airola ja Juhani Peltonen. Joukkueen valmentajana toimi Walter Heinonen.
Onnelliset leikit

Onnelliset leikit on suomalainen episodielokuva vuodelta 1964, jonka ovat ohjanneet Aito Mäkinen ja Esko Elstelä. Elokuva sisältää episodit "Tikku" ja "Juulia".
Tuotanto.
Molemmat ohjaajat olivat ensikertalaisia elokuvaohjaajina. Mäkinen oli toiminut kriitikkona ja elokuvakerhoissa, Elstelä oli teatteriohjaaja. Mäkinen teki itse käsikirjoituksen episodiinsa, Elstelän osuus pohjautui hänen vaimonsa Satu Waltarin pakinoihin Mäkisen ohjaus "Juulia" on onnea hehkuva rakkaustarina, Elstelän ohjaama tarina taas kesämökkitoilailua.
Arviot.
Elokuva sai aikalaiskritiikeissä pääosin hyvän vastaanoton ja se kokosi myös palkintoja. Yrjö Kemppi (Ilta-Sanomat) kirjoittaa arviossaan: "Juulia - - kuuluu muodoltaan tasapainoisimpaan ja kuvina kauneimpaan mitä meillä elokuvassa on aikaansaatu." myös 2000-luvun kriitikko arvelee myös Mika Waltarin ihailijoiden kiinnostuvan elokuvasta, sillä tapahtumapaikkana on Laukkoski Mika Waltarin mökkinaapurustossa. Näyttelijöinä on kirjailijan lapsenlapsia. Mäkisen ohjaama toinen episodi "Juulia" saa eräältä kriitikolta arvion: "Suomalaiseksi työksi poikkeuksellisen levollinen ja onnentäyteinen rakkausjutun kuvaus."
Pikimänty

Pikimänty ("Pinus rigida") on mäntylaji, joka kasvaa alkuperäisenä itäisessä Pohjois-Amerikassa. Lajia tavataan luonnonvaraisena Itä- ja Koillis-Yhdysvalloissa 17 osavaltiossa sekä Kanadassa Ontariossa ja Québecissa. Se on elinvoimainen. Pikimänty muodostaa laajoja metsiä erityisesti Pohjois-Amerikan itäosan rannikoilla. 
Ulkonäkö.
Pikimänty on suurimmillaan 31 metriä korkeaksi kasvava puu. Sen rungon punaruskea kaarna on syvästi ja epäsäännöllisesti uurteinen. Neulasia on kolme (tai viisi) yhdessä nipussa; ne ovat 5–10(–15) senttimetriä pitkiä ja kiertyneitä. Kävyt ovat kypsinä ruskeita, 3–9 cm pitkiä ja sulkeutuneena munanmuotoisia. Pikimänty on kasvultaan poikkeuksellinen mäntylaji, sillä se pystyy kasvattamaan uusia haaroja rungon jälkisilmuista esimerkiksi metsäpalon tuhottua puun osia.
Lännenkolmioka

Lännenkolmioka eli kolmioka ("Gleditsia triacanthos") on hernekasvien heimoon kuuluva puu, joka kasvaa luontaisena Itä-Yhdysvaltojen sisäosissa. Lajia viljellään koristepuuna Euroopassa, erityisen runsaasti Välimeren maissa. Suomessa se menestyy vain eteläosissa, kasvuvyöhykkeillä I–II. Lännenkolmioka kukkii vaatimattomin, mutta voimakastuoksuisin vihrein kukin.
Lännenkolmioka kasvaa 15–30 metriä korkeaksi puuksi. Sen rungolla ja paksuilla oksilla on ryhminä vahvoja haarovia piikkejä. Viljeltäväksi on jalostettu piikkittömiäkin lajikkeita. Puun lehdet ovat 10–20 senttimetriä pitkät ja ne saavat keltaisen syysvärin. Lännenkolmioan hedelmät ovat hyvin isoja, 20–45 senttimetriä pitkiä ja käyriä tai kierteisiä punaruskeita palkoja.
Videra

Elisa Videra on etäneuvottelu- ja medianäyttöpalveluita ja -laitteita tarjoava yritys.
Yrityksen palveluja käytetään maailmanlaajuisesti. Elisa Videra työllistää noin 150 henkilöä ja yrityksen kiinteät toimipaikat sijaitsevat Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Isossa-Britanniassa, Alankomaissa ja Venäjällä. 
Vuodesta 2010 lähtien Videra on ollut osa Elisa-konsernia. Videra toimii itsenäisenä tytäryhtiönä ja vastaa Elisa-konsernin visuaalisen kommunikaation ratkaisuista .
Videra on saanut ensimmäisenä suomalaisena yrityksenä Ciscon myöntämän "Cloud and Managed Services Program"-sertifikaatin korkeimman tason videoneuvottelupalveluilleen. CMSP-sertifikaatin on saanut 19 yritystä vuoden 2014 puoliväliin mennessä.
Liiketoiminta-alueet.
Videran liiketoiminta jakautuu kolmeen osa-alueeseen: etäneuvottelupalveluihin, virtuaalisiin asiakaspalveluratkaisuihin sekä medianäyttöpalveluihin. Elisa Videran palvelut sisältää suunnittelun, laitteiston, yhteydet, asennuksen, huollon sekä tukipalvelut .
Tuotteet.
Elisa Videran tuotteita ovat muun muassa terveystoimen toimialalle suunnattu Videra Virtual Home Care sekä erinäiset videoavusteiset asiakaspalveluratkaisut. Videra toimittaa lisäksi eritasoisia etäneuvottelu- ja medianäyttöratkaisuja.
Yritys yrittää kehittää jatkuvasti uusia visuaalisen kommunikaation ratkaisuja ja palvelukokonaisuuksia oman tuotekehitysosastonsa kautta .
Palvelumalli.
Elisa Videra toimittaa palvelunsa täysin ulkoistettuna palveluna, avaimet käteen -periaatteella. Palvelumalli sisältää laitteet sekä itse palvelun, joka käsittää suunnittelun, asennuksen, huollon sekä tukipalvelut. Elisa Videran toimitusjärjestelmä on ISO9001 ja ISO14001 sertifioitu .
Kaikennielevä keskiyö

Kaikennielevä keskiyö on brittiläisen kirjailijan Clive Barkerin viisiosaisen fantasiaromaanisarjan Abarat kolmas osa. Sekä romaanin alkuteos (Abarat: Absolute Midnight) että sen suomennos julkaistiin vuonna 2011.
Sarjan kolmannessa osassa 16-vuotias Candy Quackenbushin palaa jälleen Abaratin maailmaan, jossa jokainen tunti on yksi ikuisen vuorokauden saari. Candy saa selville, että Abaratia uhkaa kaikennielevä keskiyö: Abaratin valtiattareksi haluava Mater Moninainen yrittää pimentää taivaan sammuttamalla auringot, kuut ja tähdet.
Rettig (suku)

Rettig on ruotsalainen ja suomalainen liikemiessuku, joka on tunnettu pitkään tupakkatehtailijoina. Suvun suomalainen haara omistaa Rettig Group (ent. P. C. Rettig &amp; Co) -perheyrityksen ja on aateloitu vuonna 1898 nimellä von Rettig.
Historia.
Suku on alun perin Saksasta, josta Stephen Cerillius Rettig siirtyi 1790-luvulla Tanskan kautta Ruotsiin. Hänen poikansa, ruukinpatruuna Pehr Christian Rettig loi merkittävän liiketoiminnan, ja suku nousi pian merkittäväksi tekijäksi Ruotsin tupakka- ja rautateollisuudessa sekä laivanvarustuksessa. Rettigin tupakka tuli pian tunnetuksi Suomessakin. Stephen Rettigin pojanpoika Pehr Cerelius Rettig muutti vuonna 1845 Gävlestä Suomeen ja perusti Turkuun Rettigin tupakkatehtaan, josta käynnistyi suvun liiketoiminta Suomessa. Pehr Cerelius Rettigin kuoltua lapsettomana hänen työnsä jatkajaksi tuli Ruotsista hänen veljenpoikansa Fredric Rettig, joka aateloitiin vuonna 1898 nimellä "von Rettig". Suku esiteltiin samana vuonna Suomen Ritarihuoneelle numerolla 273.
Suomen Rettigit ovat vaikuttaneet pääasiassa Turussa. Sukuhauta on Turun hautausmaalla.
Von Rettigin suku on vuodesta 1890 omistanut Raadelman kartanon entisessä Piikkiössä, nykyisessä Kaarinassa.
Hääväki saapuu

Hääväki saapuu on suomalaisen Elokuu-yhtyeen ensimmäinen albumi, joka julkaistiin 11. huhtikuuta 2012. Albumin julkaisi EMI-levy-yhtiö.
Taustaa.
Albumin ensimmäinen single "Soutaa huopaa" julkaistiin 19. tammikuuta 2012 ja siitä on julkaistu myös musiikkivideo. Kappale nousi parhaimmillaan Suomen virallisen singlelistan toiselle sijalle ja on pysynyt listalla yhteensä 16 viikkoa. 5. huhtikuuta julkaistiin musiikkivideo Elokuun toisesta singlestä "Saatilla". Se on taas puolestaan noussut Suomen virallisen singlelistan 11. sijalle. Itse albumin paras sijoitus Suomen virallisella albumilistalla on toinen sija. Albumin kolmantena singlenä julkaistiin kappale "Kullankaivaja". Myös siitä on julkaistu musiikkivideo.
Katsuo Takaishi

Katsuo Takaishi (; 14. lokakuuta 1906 – 13. huhtikuuta 1966) oli japanilainen uimari. Hän syntyi Osakassa ja kilpaili kesäolympialaisissa vuosina 1924 ja 1928. Jälkimmäisellä kerralla hän sai hopeamitalin 4 × 200 metrin vapaauintiviestistä ja pronssimitalin 100 metrin vapaauinnista.
Takaishi oli ensimmäinen olympiamitalin uinnista saanut aasialainen. Hän kirjoitti vuonna 1935 kirjan uinnista Japanissa. Hän toimi loppuelämänsä ajan hallinnollisissa tehtävissä, opettajana ja valmentajana. Hallitus myönsi hänelle Shiju Hosho -palkinnon. Hän kuoli keuhkosyöpään vuonna 1966 ja pääsi International Swimming Hall of Fameen 1991.
Melvin Manhoef

 
Melvin Manhoef (s. 11. toukokuuta 1976 Paramaribo, Suriname) on surinamelais-hollantilainen vapaaottelija ja potkunyrkkeijä. Hän voitti Cage Ragen raskaansarjan mestaruuden vuonna 2005, voitettuaan Fabio Piamonten tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Sittemmin Manhoef voitti potkunyrkkeilyssä It's Showtime 85MAX K-1 mestaruuden vuonna 2009, kun hän voitti Dénes Ráczin teknisellä tyrmäyksellä. Suomessa hänet tunnetaan hänen brutaalista tyrmäyksestä suomalaisottelijaa Mika Ilméniä vastaan käydystä ottelusta.
Foucault/Nietzsche

Foucault/Nietzsche on vuonna 1998 julkaistu kirja, joka sisältää Michel Foucault’n kaksi Friedrich Nietzschen ajattelua käsittelevää esseetä. Tutkijaliiton julkaiseman teoksen ovat suomentaneet Turo-Kimmo Lehtonen ja Jussi Vähämäki. Esipuheen on kirjoittanut Mika Ojakangas.
Carla Marangoni

Carla Marangoni (13. marraskuuta 1915 Pavia – 18. tammikuuta 2018 Pavia) oli italialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja oli mukana saamassa hopeamitalia joukkuekilpailussa. Hän oli 12-vuotiaana yksi kaikkien aikojen nuorimmista naispuolisista olympiamitalisteista; nuorin oli hänen joukkoetoverinsa Gina "Popolo" Giavotti. Marangoni oli ammatiltaan kirjanpitäjä. Hän oli yksi ensimmäisistä naisista Italiassa, jolla oli ajokortti. Hän ei avioitunut koskaan, eikä hänellä ollut omia lapsia. Hänelle läheinen veljenpoika, milanolainen ylilääkäri Luigi Marangoni, kuoli 1981 Punaisten prikaatien murhaamana. 
Marangoni oli kuollessaan vanhin elossa ollut olympiamitalisti.
Montenegron romanit

Montenegron romanit ovat Montenegrossa asuva romanivähemmistö. Vuoden 1991 väestönlaskennassa 3 282 henkilöä ilmoitti etniseksi taustakseen romanin, mutta todellisuudessa heitä arvioidaan olevan jopa 20 000. Montenegron romanit puhuvat romania, sekä serbiaa ja albaniaa.
Historia.
Montenegron historiallista romaniväestöä koskevia lähteitä on vähän. Niin sanotun vanhan Montenegron alueella eli ehkä vain 500 romania, mutta heidän määränsä valtion alueella lisääntyi Montenegron laajennettua vuodesta 1878 eteenpäin. Vanhan Montenegron romanit olivat ortodokseja ja he olivat hyvin sopeutuneita ympäröineeseen yhteiskuntaan. Vanha romaniväestö sulautui pitkälle muuhun väestöön 1900-luvun aikana, mutta esimerkiksi Barissa on edelleen heistä polveutuvia vanhojen tapojen mukaan eläviä romaneja. Suurin osa Montenegron nykyisestä romaniväestöstä on kuitenkin suhteellisen hiljattain muista Balkanin osista maahan tulleita. Viimeisin suuri aalto heitä tuli Kosovon sodan yhteydessä pakolaisina. Monet romanit tulevat lisäksi Montenegroon vain jatkaakseen sieltä muualle Eurooppaan. Kosovon sodan yhteydessä maahan tuli myös ashkaleja, jotka puhuvat äidinkielenään albaniaa. Heidän yhteytensä romaneihin ei ole selvä, mutta heidät luokitellaan usein yhteen.
Montenegrossa on esiintynyt romanien vastaista mielialaa. Ehkä vakavin tapaus sattui vuonna 1995 Danilovgradissa. Tuolloin paikalliset raivostuivat 14-vuotiaan tytön raiskaustapauksesta, jonka epäiltynä oli kaksi romanimiestä. Romanit pakenivat Danilovgradista ja heidän asumuksensa poltettiin. Nykyisin lähes 40 % romaneista on työttömiä ja monet heistä asuvat paikoissa, joissa ei ole esimerkiksi puhdasta vettä. Maailmanpankin mukaan noin puolet romaneista on myös köyhyysrajan alapuolella. Erityisen huono tilanne on epävirallisissa asumuksissa asuvilla yleensä Kosovosta kotoisin olevilla romaneilla.
Kulttuuri.
Romanit ovat jääneet varsin vähälle huomiolle Montenegrossa. Heillä on oma järjestönsä, mutta sen toiminta on ollut rajoittunutta. Romaninkielisiä kouluja tai sen tuntiopetusta ei ole. Alle 10 % romanilapsista käy koulua ja koulua käyvätkin eristyvät usein muista yhteisen kielen puuttuessa. Suurin osa Montenegrossa nykyisin asuvista romaneista on uskonnoltaan muslimeja .
Sheila Echols

Sheila Ann Echols (s. 2. lokakuuta 1964 Memphis, Tennessee) on yhdysvaltalainen yleisurheilija. Hän kilpaili vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa 4 × 100 metrin viestijuoksussa ja pituushypyssä saaden ensin mainitussa kultamitalin.
Echols osallistui myös vuoden 1992 kesäolympialaisiin Barcelonassa ja sijoittui seitsemänneksi pituushypyssä.
E-Tower

 
E-Tower on pilvenpiirtäjä São Paulossa Brasiliassa. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 2002 ja saatiin valmiiksi 2005. Rakennus on toimistokäytössä, mutta siellä on myös pysäköintitiloja, ravintola ja kuntosali. 
37-kerroksinen pilvenpiirtäjä on 148 metriä korkea. Kokonaiskorkeus neljännestä maanalaisesta kerroksesta huipun helikopteritasanteelle asti on 161,9 metriä. Aluksi rakennuksesta suunniteltiin korkeampaa, mutta suunnitelmaa ei voitu toteuttaa vilkkaan helikopteriliikenteen ja Congonhasin lentokentän reittien vuoksi.
Lawsoninsypressi

Lawsoninsypressi ("Chamaecyparis lawsoniana") on valesypressien sukuun kuuluva alkuperältään pohjoisamerikkalainen havupuu. Nykyisin se on hyvin yleinen koristekasvi Euroopassa.
Ulkonäkö ja koko.
Lawsoninsypressi kasvaa yleensä kymmenestä jopa viiteenkymmeneen metriä korkeaksi puuksi, jonka latvus on kartiomainen. Suurimmaksi se tulee alkuperäisellä elinalueellaan, ja suurin tunnettu puu Oregonin Siskiyoun kansallismetsässä on 69,8 metriä korkea sekä yli 3,6 metriä rungon halkaisijaltaan.
Puun oksat ovat litteitä. Suomumaiset lehdet kasvavat tiheästi versojen myötäisenä. Lehdet kasvavat vastakkaisesti pareissa, ja ovat 2–3 millimetriä pitkiä. Ne ovat versojen päältä tumman sinivihreitä ja alta kalpeita, valkojuovaisia. Murskattuna lehdet tuoksuvat pihkalta ja persiljalta. Laji on yksikotinen, ja hede- ja emikävyt kasvavat vierekkäin samoilla oksilla. Lawsoninsypressin siemenkävyt ovat pallomaisia, 6–10 millimetriä pitkiä ja koostuvat 4–5 parista puutuneita käpysuomuja. Jokaisessa käpysuomussa on 2–4 siivekästä siementä.
Levinneisyys.
Lawsoninsypressiä tavataan luontaisena suppeilla alueilla Länsi-Yhdysvalloissa Luoteis-Kaliforniassa ja Lounais-Oregonissa. Sen levinneisyysalue on keskittynyt rannikolle, ja sitä esiintyy aivan merenpinnantasosta 1 700 metrin korkeuteen.
Elinympäristö.
Lawsoninsypressi on mereisen ilmaston puu, ja sen luontaiselle esiintymisalueelle ovat tyypillisiä viileät, sateiset kesät ja leudot talvet. Laji menestyy parhaiten savisissa hieta- ja hiesumaaperissä ja kalliosilla harjanteilla, mutta sitä esiintyy myös soisilla alueilla. Lawsoninsypressi muodostaa harvoin puhtaan yksilajisia metsiä ja kasvaa yleensä samoissa metsissä sitkankuusen, lännenhemlokin ja harmaapihdan kanssa.
Lawsoninsypressi on IUCN:n luokituksen mukaan silmälläpidettävä. Aiemmin uhanalaisena pidetyn lajin levinneisyysalue on ollut kasvussa 2000-luvulla, vaikka aiemmin kansainvälinen kauppa aiheutti painetta lajin olemassaololle. Lisäksi "Phytophthora lateralis" -sienen leviämisen takia joillain paikoin lawsoninsypressin uusiutuminen on hidasta.
Käyttö.
Lajia on varsinkin 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella käytetty puutavaran lähteenä, mutta nykyään suurin osa aarniometsien vanhoista arvokkaista puista on jo kaadettu, ja käyttö on vähentynyt.
Lawsoninsypressiä käytetään myös koristekasvina. Laji on tuotu Eurooppaan 1850-luvulla ja on nykyisin Euroopan yleisimpiä koristepuulajeja. Lawsoninsypressistä on jalostettu jopa yli 500 erilaista viljelylajiketta. Suomessa se on menestynyt huonosti viljeltynä aivan etelässä.
Lawsoninsypressin kääpiömuotoinen lajike ’Ellwoodii’ eli joulusypressi (vanhalta nimeltään joulukataja) löydettiin 1920-luvulla Bishop’s Walthamin kylästä Isossa-Britanniassa. Siitä on tullut suosittu koristekasvi, joka tunnetaan Suomessa varsinkin joulukukkana.
Raul Kelecom

Raul Kelecom oli belgialainen jalkapalloilija. Hän kuului Université libre de Bruxellesin joukkueeseen, joka sai pronssimitalin vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa. Kelecomin lisäksi pronssijoukkueessa pelasivat Albert Delbecque, Marcel Leboutte, Lucien Londot, Ernest Moreau de Melen, Eugène Neefs, Georges Pelgrims, Alphonse Renier, Emile Spannhoghe, Eric Thornton ja Hendrik Van Heukelum.
’Round About Midnight

'Round About Midnight on yhdysvaltalaisen jazz-muusikko Miles Davisin ensimmäinen sooloalbumi Columbia Recordsille. Se on äänitetty vuosina 1955 ja 1956 mutta julkaistu 1957. Albumin luettelotunnus on CL 949.
Albumi on saanut nimensä Thelonious Monkin sävellyksestä "’Round Midnight". Se oli Miles Davisin mieliballadi ja hän on levyttänyt sen useaan otteeseen.
Levyn kansitekstin on tehnyt George Avakian. Hän on myös tuottanut levyn.
Sony BMG Music Entertainment on julkaissut albumin uudelleen vuonna 2007 sarjassa "Original Album Classics" 5xCD (Columbia 88697160382 CD1).
Frank Amankwah

Frank Amankwah (s. 29. joulukuuta 1971 Obuasi, Ashanti) on ghanalainen entinen jalkapalloilija. Hän kuului joukkueeseen, joka sai pronssimitalin vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa.
Amankwah pelasi puolustajana. Hänen seuranaan oli muun muassa Asante Kotoko FC. Hän pelasi myös Saksassa, Alankomaissa ja Kreikassa.
Josef Věntus

Josef Věntus (17. helmikuuta 1931 Kylešovice – 29. joulukuuta 2001 Praha) oli Tšekkoslovakiaa edustanut soutaja. Hän kilpaili vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa ja sitten vuoden 1960 Rooman ja vuoden 1964 Tokion kesäolympialaisissa, joista kummassakin hän sai miesten kahdeksikossa pronssia.
Irmgard Seefried

Irmgard Seefried (9. lokakuuta 1919 – 24. marraskuuta 1988) oli saksalainen laulaja, äänialaltaan sopraano. Hän nousi suureen suosioon toisen maailmansodan jälkeen, kun hän esitti monia Mozartin ja Richard Straussin oopperoita. Hän lauloi useasti Elisabeth Schwarzkopfin lauluja.
Hän oli naimisissa itävaltalaisen viulistin, Wolfgang Schneiderhanin kanssa vuodesta 1948 aina kuolemaansa saakka. He saivat kolme lasta, joista yksi on näyttelijä Mona Seefried.
Irmgard Seefried esiintyi ensimmäisen kerran Suomessa Helsingin Konservatoriossa lokakuussa 1957 säestäjänään professori Erik Werba. Ohjelmassa oli Bartokin, Schumannin, Schubertin ja Wolfin lauluja.
Tasmaniansypressit

Tasmaniansypressit eli tasmanianpunapuut ("Athrotaxis") on havupuusuku sypressikasvien (Cupressaceae) heimossa. Sukuun kuuluu kolme lajia, joita kasvaa luontaisena Länsi-Tasmanian vuoristossa.
Tasmaniansypressit ovat ainavihantia puita, joista suurimmat kasvavat luonnossa 35 metriä korkeiksi. Puiden oksanhaarat ovat lyhyitä, lehdet pieniä ja kävyt samannäköisiä kuin sugilla ("Cryptomeria japonica"). Kaikki kolme lajia on tuotu viljelypuina Eurooppaan.
Dyyniketo-orvokki

Dyyniketo-orvokki ("Viola tricolor" subsp. "curtisii", syn. "V. tricolor" var. "maritima") on keto-orvokin merenrannoilla kasvava alalaji tai muunnos.
Dyyniketo-orvokki on juurakollinen ja lähes aina monivuotinen, kun puolestaan keto-orvokin nimialalaji kallioketo-orvokki (subsp. "tricolor") on korkeintaan kaksivuotinen ja ohutjuurinen. Varsi on rento ja runsaasti haarova. Lehdet ovat kapeat ja mehevät. Dyyniketo-orvokin kukat ovat pienemmät kuin kallioketo-orvokilla, kooltaan 1,5 senttimetriä. Väriltään kukat ovat vaaleansiniset–tummanvioletit, verrattuna kallioketo-orvokin kirjavampiin usein kolmivärisiin kukkiin.
Suomessa dyyniketo-orvokki kasvaa harvinaisena merenrantahietikoilla. Sitä on tavattu itäiseltä Suomenlahdelta Merenkurkun korkeudelle.
Kirkan diskografia

Tämä artikkeli sisältää Kirkan diskografian.
Singlet.
2000–2025.
"Listasijoitukset Suomen viralliselta singlelistalta (Single Top 20), Mitä Suomi soittaa -lista (1967–1988), Radio Ykkösen singlelista (1989–1993), Jukebox-lista (1975–1990), Suosikki-lehden singlelista (1972–1987), Rumba-lehden 50 hittiä (Rumba Top 50) (1992–2007), Suomen virallinen latauslista (Top 30) (2007-&gt;) ja Suomen Radiolista (Radio Top 20) (1988–&gt;)."
Paulaner

Paulaner Brauerei GmbH &amp; Co KG on saksalainen olutpanimo. Panimo sai nimensä italialaisperäisestä Paulan Pyhän Fransiskuksen veljeskunnan luostarista, joka perustettiin 1600-luvulla Müncheniin. Luostarin munkit panivat olutta ensimmäisen kerran vuonna 1631. Panimo maallistettiin 1800-luvun alussa. Nykyään Paulaner on Baijerin suurin panimo. Sen vuosituotanto on noin 2,6 miljoonaa hehtolitraa.
Jerry Livingston

Jerry Livingston (s. Gerald Levinson; 25. maaliskuuta 1909 – 1. heinäkuuta 1987) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hänen sävellyksiään ovat muiden muassa "A Dream Is a Wish Your Heart Makes", "Bibbidi Bobbidi Boo" ja "Casper the Friendly Ghost". Hänet otettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1981.
Livingston syntyi Denverissä, Coloradossa, ja opiskeli Arizonan yliopistossa. Muutettuaan New Yorkiin vuonna 1932 hän soitti pianoa tanssiorkestereissa, kunnes perusti omansa vuonna 1940. Vuonna 1949 hän muutti Hollywoodiin; hän sai Mack Davidin kanssa kolme Oscar-ehdokkuutta lauluista "Bibbidi Bobbidi Boo" ("Tuhkimo", 1950), "The Hanging Tree" ("Hirsipuu", 1959) ja "The Ballad of Cat Ballou" ("Paukkurauta-Kati", 1965). "The Ballad of Cat Ballou" toi Livingstonille lisäksi Golden Globe -ehdokkuuden. Hän sävelsi myös televisioon.
Livingston teki uransa aikana yhteistyötä Davidin lisäksi muiden muassa Al Hoffmanin, Al Neiburgin, Marty Symesin, Milton Draken, Paul Francis Websterin, Dan Shapiron, Ralph Freedin, Mann Curtisin, Helen Deutschin, Mitchell Parishin, Milton Berlen, Allen Robertsin ja Bob Merrillin kanssa.
Livingston kuoli Beverly Hillsissä.
Yvonne Van Bets

Yvonne Van Bets (s. 14. joulukuuta 1928 Mechelen) on belgialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja sijoittui joukkueensa kanssa yhdenneksitoista naisten joukkuekilpailussa. Hän oli aloittanut harjoittelun kaksi vuotta ennen kisoja.
Van Bets osallistui telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailuihin 1950 ja kolmiin Belgian-mestaruuskilpailuihin ennen kuin lopetti kilpaurheilun käsivamman takia vuonna 1953.
Hans Schnitger

Henri Carel Willem ”Hans” Schnitger (5. elokuuta 1915 Enschede – 2. maaliskuuta 2013) oli alankomaalainen hockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Schnitger kilpaili Berliinin kesäolympialaisissa 1936 ja kuului maansa pronssia saaneeseen joukkueeseen. Schnitger teki olympiaturnauksessa viidessä ottelussa yhteensä yhdeksän maalia.
Scnitger kuoli perjantain ja lauantain välisenä yönä 2. maaliskuuta 2013, 97-vuotiaana.