tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pekka Koivistoinen

Pekka Eino Koivistoinen (25. kesäkuuta 1932 Suonenjoki – 18. elokuuta 2017 Suonenjoki) oli suomalainen elintarviketieteen professori. Hän laajensi ja kehitti suomalaista elintarviketieteen opetusta ja tutkimusta.
Koivistoisen vanhemmat olivat maanviljelijä Eino Koivistoinen ja Kustaava Markkanen. Hänen puolisonsa vuodesta 1956 oli ekonomi Seija Sisko Laulajainen. Koivistoinen tuli ylioppilaaksi 1952 ja valmistui Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1956, lisensiaatiksi 1960 ja tohtoriksi 1961. Hän toimi tutkijana MIT:ssä Yhdysvalloissa ja Helsingin yliopistossa, jonka elintarvikekemian ja -teknologian (vuodesta 1985 elintarvikekemian) ylimääräiseksi professoriksi hänet nimitettiin 1970 ja vakinaiseksi professoriksi 1977. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1995 hän toimi vielä yliopiston dosenttina 1995–1997. Koivistoinen loi suurelta osin Helsingin yliopistoon modernin elintarviketieteiden koulutusohjelman ja laajensi oppiaineensa opetusta muissakin ohjelmissa, samoin kuin kehitti ja kansainvälisti elintarviketieteen tutkimusta. Hänen omat aiemmat tutkimuksensa väitöskirjasta lähtien koskivat muun muassa pestisidijäämiä, myöhemmin hän paneutui ravintoaineisiin ja ruuan ravitsemuksellisuuteen kuten seleenin saantiin suomalaisten ruokavaliossa, samoin kuin fruktoosiin ja vitamiineihin. Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan varadekaanina Koivistoinen toimi 1985–1987 ja dekaanina 1987–1991, jolloin muun muassa tiedekunnan koko laitosrakenne uudistettiin. Hän vaikutti myös keskeisesti yliopiston biotieteiden sijoittumiseen Viikkiin. Eläkkeelle jäätyään Koivistoinen jatkoi vanhempiensa jo 1920-luvulla Suonenjoella aloittamaa mansikoiden viljelyä.
Onni Norio

Onni Harald Norio (12. heinäkuuta 1913 Raahe – 1. maaliskuuta 1990 Kairo, Egypti) oli suomalainen tullinhoitaja, kirjailija ja pakinoitsija. Hän käytti Raahelainen-lehden pakinoitsijana nimimerkkiä "Felix Onkka".
Norio pääsi ylioppilaaksi Raahessa 1934. Hän toimi Tornion ja Raahen tullilaitoksilla kirjurina, tarkastajana ja tullinhoitajana vuosina 1936–1979. Norio kirjoitti Raahen paikallishistoriasta ja laati myös raahelaisiin lehtiin pakinoita ja muistelmia.
Onni ja Aino Norio (o.s. Korppila) kuolivat Kairossa Egyptissä hotelli Sheratonin tulipalossa, jossa sai surmansa 16 ihmistä.
Teoksia.
Nimimerkillä "Felix Onkka":
Rasmus Windingstad

Rasmus Windingstad (s. 31. lokakuuta 1993) on norjalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Bærums Skiklubia.
Nuorten MM-kilpailuissa Jasnassa 2014 Windingstad saavutti pronssia suurpujottelussa. Vuonna 2015 hän osallistui Vailin/Beaver Creekin MM-kilpailuihin, joissa hän sijoittui suurpujottelussa 31:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui supersuurpujottelussa 29:nneksi ja saavutti pronssia joukkuekilpailussa. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli parisuurpujottelussa viides.
Alppihiihdon maailmancupissa Windingstad kilpaili ensimmäisen kerran Sankt Moritzissa helmikuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Beaver Creekin suurpujottelussa joulukuussa 2015 oltuaan 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Kranjska Goran suurpujottelussa maaliskuussa 2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti niin ikään Kranjska Goran suurpujottelussa oltuaan toinen maaliskuussa 2019. Ensimmäisen voittonsa hän otti Alta Badian parisuurpujottelussa joulukuussa 2019. Hän sijoittui kolmanneksi Palisades Tahoen suurpujottelussa helmikuussa 2023.
Tina Modotti

Assunta Adelaide Luigia Modotti Mondini, tunnettu nimellä Tina Modotti (1896 Udine, Italia – 1942 México, Meksiko), oli italialaissyntyinen yhdysvaltalainen malli, valokuvaaja ja yhteiskunnallinen aktivisti, joka oli 1930-luvun puolenvälin jälkeen aktiivisesti mukana Meksikon kommunistipuolueen stalinistisessa toiminnassa. 
Valokuvaajana Modotti tunnetaan erityisesti Meksikon maaseudun ihmisten, kasvien ja seinämaalausten kuvaajana. Hän oppi taidon Kaliforniassa silloiselta miesystävältään, valokuvaaja Edward Westonilta, ja lähes koko hänen valokuvatuotantonsa on peräisin 1920-luvulta Meksikosta. Hänen valokuviaan julkaistiin meksikolaisissa vasemmistolehdissä "El Machete" ja "Mexican Folkways", neuvostoliittolaisissa lehdissä sekä länsimaisissa vasemmisto- ja avantgardelehdissä.
Italiassa syntynyt Modotti saapui Yhdysvaltoihin köyhänä siirtolaisena, työskenteli ompelijana tavaratalossa San Franciscossa, alkoi työskennellä mallina ja ajautui sitä kautta Hollywoodin mykkäelokuvien näyttelijäksi. Vuonna 1923 Modotti matkusti Edward Westonin kanssa Meksikoon, jossa hän tutustui moniin taiteilijoihin, kuten B. Traveniin, Frida Kahloon ja Diego Riveraan sekä Meksikon kommunistipuolueen voimahahmoihin Xavier Guerreroon, italialaiseen Vittorio Vidaliin ja kuubalaiseen Julio Antonio Mellaan. Mella ammuttiin kadulla 1929, ja hänen tuolloista rakastajatartaan Modottia syytettiin osallisuudesta murhaan.
Modotti karkotettiin Saksaan, jonne hänen mukanaan seurasi Vittorio Vidali. Modotti yritti elättää itsensä valokuvaajana Berliinissä, muttei onnistunut. Hän matkusti Moskovaan, jossa hän työskenteli avustusjärjestössä ja Pablo Nerudan mukaan heitti Graflex-kameransa Moskovajokeen eikä enää valokuvannut, vaan omistautui vasemmistoaktivismille. Euroopan oleskelunsa aikana Modotti toimi muun muassa vakoojana Ranskassa ja osallistui Espanjan sisällissotaan. Kolmikymmenluvun puolivälissä, palattuaan Meksikoon, Modotti liittyi Meksikon kommunistipuolueeseen. Hän kuoli Meksikossa 46-vuotiaana.
Helsingin taidemuseo järjesti Tennispalatsissa syksyllä 2000 näyttelyn Tina Modottin valokuvista.
Kusti Kittilä

Kusti Kittilä (s. 9. syyskuuta 1981 Pyhäjoki) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edustaa Oulun Hiihtoseuraa.
Maastohiihtoura.
Kittilä kilpaili maailmancupissa vuodesta 2002 yhteensä 34 kilpailussa (Tour de Skin etapit mukaan lukien), joista 31 oli henkilökohtaisia. Hän teki ensiesiintymisensä maailmancupissa 2. maaliskuuta 2002 Lahdessa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa, jossa hänen sijoituksensa oli 72:s. Kittilän paras saavutus henkilökohtaisessa maailmancupin osakilpailussa oli 21. sija vapaan hiihtotavan sprintissä Saksan Düsseldorfissa 27. lokakuuta 2007. Yhteensä Kittilä sijoittui maailmancupin pisteille, eli 30 parhaan joukkoon, seitsemän kertaa.
SM-kilpailuissa Kittilä on voittanut kultaa perinteisen hiihtotavan sprintissä Keuruulla 2007 sekä vapaan hiihtotavan 50 kilometrillä Ylitorniolla 2017, hopeaa 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Rukalla 2015 ja pronssia 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Kontiolahdella 2009. Oulun Hiihtoseuran joukkueessa Kittilä on saavuttanut SM-tasolla sprinttiviestihopeaa 2009 ja viestipronssia Rukalla 2015.
Kittilä valittiin varamieheksi Lahden MM-kisoihin 2017. Hän pääsi hiihtämään kisojen päätösmatkan, 50 kilometrin vapaan kilpailun, jossa sijoittui 42:nneksi.
Maastopyöräilyura.
Kittilällä on lukuisia SM-mitaleita myös maastopyöräilyssä, jossa kilpailemisen hän aloitti vuonna 2012. Kittilä on saavuttanut maastoajon SM-hopeaa 2014 ja 2015 sekä maratonmatkan SM-kultaa 2015 ja 2017 ja SM-pronssia 2014. Kittilä edustaa Oulu Triathlon &amp; Cyclingiä. Vuonna 2016 Kittilä osallistui maastopyöräilyn EM-kilpailuihin, missä sijoittui maratonkilpailussa 32:nneksi.
Yksityiselämä.
Kittilä on työskennellyt rajavartijana Suomen rajavartiolaitoksen Kainuun rajavartiostossa Vartiuksen raja-asemalla.
Kari Varis

Kari Varis (s. 23. marraskuuta 1983 Joensuu) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Ilmajoen Kisailijoita.
Maastohiihdossa Varis edusti Joensuun Katajaa vuoteen 2010 asti ja Kouvolan Hiihtoseuraa vuosina 2010–2018. Nykyisin Varis edustaa Ilmajoen Kisailijoita.
Varis kilpaili maailmancupissa ensimmäistä kertaa 7. maaliskuuta 2004 Lahdessa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa, jossa hän sijoittui 64. sijalle. Hänen paras saavutuksensa henkilökohtaisessa maailmancupin osakilpailussa on 37. sija 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Ruotsin Jällivaarassa 24. marraskuuta 2012. Varis oli mukana Oslon MM-kisoissa 2011, joissa hän hiihti yhdistelmähiihdon sijoittuen 45. sijalle.
Varis on voittanut Finlandia-hiihdon 12 kertaa. 
SM-kilpailuissa Varis on saavuttanut hopeaa 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Ristijärvellä 2021 ja pronssia yhdistelmähiihdossa Jämijärvellä 2009 ja Keuruulla 2010 sekä 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Jämijärvellä 2013. Kouvolan Hiihtoseuran joukkueessa Varis on saavuttanut SM-tasolla viestissä kultaa Taivalkoskella 2018, hopeaa Vaajakoskella 2014, Rukalla 2015 ja Imatralla 2016, pronssia Kontiolahdella 2017 sekä sprinttiviestissä hopeaa Kontiolahdella 2013 ja Joensuun Katajan sprinttiviestijoukkueessa pronssia Keuruulla 2007.
Suunnistuksessa Varis edustaa Kalevan Rastia. Hän on useana vuonna juossut Jukolan viestin avausosuuden Kalevan Rastin kolmos-, nelos-, tai vitosjoukkueessa.
Lauri Lepistö

Lauri Lepistö (s. 19. syyskuuta 1996) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Jämin Jännettä. Aikaisemmin hän edusti Kouvolan Hiihtoseuraa.
Lepistö kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla marraskuussa 2016. Ensimmäisen maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 29:s Otepään perinteisen hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2019. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 12:nneksi Oslon 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa maaliskuussa 2024.
Lepistö on saavuttanut Kouvolan Hiihtoseuran joukkueessa SM-viestikultaa Taivalkoskella 2018 sekä viestihopeaa Rukan SM-kisoissa 2015 ja Imatralla 2016. Jämin Jänteen edustajana hän saavutti SM-viestihopeaa 2024. Parisprintin Suomen-mestaruuden hän voitti Ristomatti Hakolan kanssa 2024 ja 2025. Hän saavutti perinteisen hiihtotavan sprintin SM-pronssia 2021 ja 2023. 20 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa hän sai SM-pronssia 2024.
Alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Romaniassa 2016 hän hiihti pronssia 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kisassa. Oberstdorfin MM-kisoissa 2021 hän sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 36:nneksi ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 52:nneksi.
Plutoniumkarbidi

Plutoniumkarbidi (molekyylikaava PuC, "plutoniummonokarbidi") on plutoniumin karbidi. Tarkasti ottaen kyseessä on epästoikiometrinen yhdiste PuC1–x. Se on huoneenlämpötilassa kiinteää ja muodostaa mustia, pintakeskisiä kuutiollisia kiteitä, jotka muistuttavat ruokasuolan (NaCl) kiderakennetta (mutta jossa epästoikiometrisuus aiheuttaa häiriöitä muuten säännölliseen rakenteeseen).
Monokarbidin PuC lisäksi ainakin seuraavat plutoniumin karbidit tunnetaan: Pu3C2, Pu2C3, ja PuC2. PuC on sovellusten kannalta näistä kuitenkin tärkein yhdiste. Plutoniumkarbideja on tutkittu sangen paljon, koska niitä on suunniteltu käytettäväksi yhdessä uraanikarbidin kanssa uudenlaisena ydinvoimaloiden polttoaineena (UPuC-ydinpolttoaine).
Plutoniummonokarbidi hapettuu ilmassa jo 200–300 °C:n lämpötiloissa. Jauheena se on reaktiivista ja jopa pyroforista. Se syttyy palamaan 400 °C:ssa happi-ilmakehässä.
Plutoniumkarbidia voidaan valmistaa ainakin näillä reaktioilla:
Pu + C → PuC     (suoraan alkuaineista 1 000 °C lämpötilassa)
2 PuH3 + 2 C → 2 PuC + 3 H2     (880–1 650 °C lämpötilassa, inertissä kaasukehässä)
Tai plutoniumdioksidista 800–1350 °C:n lämpötilassa:
PuO2 + 3 C → PuC + 2 CO
PuC hydrolysoituu kuumassa vedessä muodostaen Pu(OH)3 sekä vedyn ja hiilivetyjen seoksia.
Iikka Kivi

Iikka Mikael Kivi (s. 19. toukokuuta 1986 Ylivieska) on suomalainen stand up -koomikko ja käsikirjoittaja. Oulussa asuva Kivi on työskennellyt päätoimisena stand up -koomikkona vuodesta 2012 lähtien.
Elämä.
Kivi nousi julkisuuteen vuonna 2014 voitettuaan TV2:n järjestämän "Naurun tasapaino" -kilpailun. Myöhemmin Kivi on toiminut stand up -festivaalien tuottajana sekä käsikirjoittanut muun muassa "Noin viikon uutiset"- ja "Yle Leaks" -satiiriohjelmia. Hänet tunnetaan myös provokatiivisena yhteiskunnallisena keskustelijana sosiaalisessa mediassa.
Ylivieskassa lapsuutensa viettänyt Kivi valmistui medianomiksi Oulun seudun ammattikorkeakoulusta. Hän työskenteli toimittajana muun muassa kolumnistina ja kirjakriitikkona.
Vuonna 2018 hän julkaisi elämänhallintaoppaita parodioivan kirjan "Menisit ennemmin terapiaan". Kivi toimii myös "Pelit"-lehden vakituisena avustajana. Keväällä 2019 Iikka Kivi aloitti "Helsingin Sanomien" kolumnistina, mutta lopetti työn syyskuussa 2019 protestiksi lehden julkaistua Kiinan hallituksen propagandamainoksen etusivullaan. Kivi on käsikirjoittanut videopelin "Local News with Cliff Rockslide" (2023) yhdessä Juho Kuorikosken kanssa.
Kivi on sanonut olleensa ala-asteella koulukiusattu ja kärsineensä masennuksesta sekä työuupumuksesta. Kivi on kertonut olleensa aikaisemmin rasistinen Jussi Halla-ahon ja perussuomalaisten kannattaja, joka vietti aikaansa levittäen maahanmuuttovastaista vihaa internetissä. Hän kertoi irtaantuneensa aatteesta lopullisesti kesällä 2015, jolloin hänen äänestämänsä kansanedustaja Olli Immonen esiintyi samassa valokuvassa uusnatsijärjestö Suomen Vastarintaliikkeen jäsenten kanssa. Kivi on myös sanonut tuntevansa syyllisyyttä perussuomalaisten ja maahanmuuttovastaisuuden noususta.
Me too -kampanjan yhteydessä syksyllä 2017 Kivi kertoi syyllistyneensä seksuaaliseen häirintään lapsuus- ja nuoruusvuosinaan. Nykyään Kivi määrittelee itsensä feministiksi. Vuonna 2017 hän jäi pois "Vuosisadan suomalainen" stand up -kiertueelta, koska mukana ei ollut yhtään naista. Asiasta nousseen kohun myötä mukaan tuli neljä naiskoomikkoa ja yksi muunsukupuolinen, jonka jälkeen myös Kivi liittyi jälleen kiertueelle.
Joulukuussa 2023 Kivi kertoi että eduskunnan puhemies Jussi Halla-aho on tehnyt hänestä poliisille ilmoituksen kunnianloukkauksesta. Kivi oli kommentoinut Halla-ahon vierailua Ukrainassa ja hänen parlamentissa ukrainaksi pitämäänsä puheeseen liittyen, että Halla-aho on fasisti, Unkarin pääministeri Viktor Orbánin tukija ja perussuomalaiset Vladimir Putinin tukijoita.
Armas Helle

Armas Edvard Helle (vuoteen 1900 Gröndahl, s. 9. joulukuuta 1882 Kotka) oli suomalainen osuustoimintamies, jolla oli merkittävä vaikutus Suomen osuuskauppojen kehitykseen 1900-luvun alussa. Vuoden 1918 sisällissodan aikana Helle toimi kansanvaltuuskunnan kauppa-asiamiehenä Neuvosto-Venäjällä, jonne hän myös sodan päätyttyä jäi.
Elämä.
Kotkassa nahkuri Karl Edvard Gröndahlin ja Anna Sofia Pakkasen perheeseen syntynyt Helle palveli Venäjän armeijassa ja osallistui vuosien 1904–1905 Japanin sotaan taistellen Aleksei Kuropatkinin joukoissa Mantšuriassa. Suomeen palattuaan hän lähti mukaan osuustoimintaliikkeeseen ja työskenteli 1906–1914 Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan toimijäsenenä ja vuodesta 1916 lähtien Viipurin Osuusliikkeen toimitusjohtajana.
Sisällissodan sytyttyä Helle valittiin helmikuun 1918 alussa Kulutusosuuskuntien Keskusliiton tilintarjastaksi. 14. helmikuuta hänet nimitettiin Suomen kansanvaltuuskunnan elintarvikeviraston kauppa-asiamieheksi tehtävänään ostaa viljaa Siperiasta ja toimittaa sitä elintarvikepulan vaivaamaan Suomeen. Helle ehti lähettää Suomeen yli 300 junavaunullista viljaa. Ensimmäinen, niin sanottu suuri viljajuna saapui Helsinkiin 30. maaliskuuta Jaakko Rahjan johtamana, mutta loput vaunulastit jäivät Pietariin, kun niitä ei rajan sulkeuduttua pystytty lähettämään eteenpäin.
Sisällissodan jälkeen Helle jäi Neuvosto-Venäjälle, jossa hän työskenteli muun muassa metsätalouden palveluksessa Karjalan tasavallassa. Helteen kohtalo ei ole tiedossa, mutta ilmeisesti hän selvisi Stalinin vainoista ja asui toisen maailmansodan jälkeen Leningradissa.
Perhe.
Helle oli naimisissa Maria Teresia Helteen (o.s. Horn) kanssa vuodesta 1908. Hänen veljiään olivat Johannes Väinö Helle (1884–1911) sekä kaksoisveljet Jalo Aura ja Ilmari Aura.
Leena Valkeapää

Leena Marja Valkeapää (o.s. Ikonen, s. 1964 Mynämäki) on suomalainen kuvanveistäjä, ympäristötaiteilija ja taiteen tohtori. Valkeapää on opiskellut Limingan taidekoulussa ja Turun piirustuskoulussa, josta hän valmistui kuvanveistäjäksi vuonna 1991. Hän jatkoi taidekasvatuksen opintoja Taideteollisessa korkeakoulussa, josta valmistui vuonna 2004 taiteen maisteriksi.
Valkeapää väitteli taiteen tohtoriksi vuonna 2011 Aalto-yliopiston taideteollisessa korkeakoulussa. Hänen väitöskirjansa "" "(In Nature, a dialogue with the works of Nils-Aslak Valkeapää)" käsittelee porosaamelaista elämäntapaa ja kulttuuria Nils-Aslak Valkeapään runojen, ruotsinsaamelaisen poromiehen ja kirjailijan Johan Turin tekstien ja suomalaisen poromies Oula A. Valkeapään viestien avulla tutkittuna. Kaikki kolme miestä ovat saamelaisia. Oula A. Valkeapää on Leena Valkeapään puoliso ja Nils-Aslak Valkeapään sisarenpoika.
Leena Valkeapää on opettanut muun muassa kuvanveistoa, ympäristötaidetta ja ympäristökasvatusta eri oppilaitoksissa vuosina 1991–2010. Hän on osallistunut yhteis- ja ryhmänäyttelyihin ja pitänyt yksityisnäyttelyitä pääosin Suomessa. Hänen tunnetuin ympäristötaideteoksensa on haponkestävistä teräskonstruktioista tehty "Jäähuntu" (1999) Turun Tuomaansillan viereisessä kallioleikkauksessa.
Hän sai taiteilijaeläkkeen 2025.
GC Team

 
GC Team (PB Team) oli vaasalainen salibandyseura, joka perustettiin vuonna 2008. Joukkue pelasi kaudella 2012–2013 Pohjanmaan miesten II-divisioonassa, jonka jälkeen seura lopetti toimintansa. 
Joukkue herätti paljon keskustelua ja jakoi mielipiteitä ylimielisen provosoinnin vuoksi nousten kulttimaineeseen salibandypiireissä. GC Team tuli tunnetuksi dominoivasta pelistä ja julkisista lausunnoista sosiaalisessa mediassa. GC-perheen tunnetuimpia jäseniä ovat jääkiekkoilijat Henry Hietaharju ja Antti Tuores, jalkapalloilijat Jani Kujanpää ja Jani Takala sekä Suomen menestyneimpiä miesmalleja oleva Tatu Timonen.
Joukkue pelasi myös nimellä Gatecrashers paikallista kaupunkisarjaa, Aurinkoliigaa vuosina 2002-2007. Gatecrashers teki jonkinnäköistä historiaa venyttämällä tappiottomien otteluiden putken 24 pelin mittaiseksi, häviten vuosina 2003-2006 ainoastaan 2 ottelua. Joukkue teki paluun Aurinkoliigaan nimellä Lepatiittos, ja pelasi sarjassa vuosina 2009-2015.
Historia.
Salibandyliitto:
Aurinkoliiga:
Jaakko Kemppainen (poliitikko)

Jaakko Abram Kemppainen (26. marraskuuta 1904 Oulu – 11. helmikuuta 1988 Oulu) oli suomalainen poliitikko. Kemppainen toimi Kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1958–1970 edustaen Oulun läänin vaalipiiriä. Kunnallispolitiikassa Kemppainen toimi Oulun kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsenenä, joista valtuustossa hän oli varapuheenjohtaja. Kemppainen toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1962 ja 1968.
Kemppainen kirjoitti ylioppilaaksi 1925, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1931 ja sai varatuomarin arvon 1934. Politiikan ulkopuolella Kemppainen toimi Kemin tuomiokunnan tuomarin apulaisena ja notaarina Oulussa 1931–1937, Oulun kaupunginvoutina 1937–1944 sekä Säästöpankki Sammon toimitusjohtajana Oulussa 1944–1969.
HMS Adamant (A164)

HMS Adamant (viirinumerot F64 ja A164) oli Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusveneiden emälaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 1. maaliskuuta 1939 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 18. toukokuuta 1939 telakkanumerolla 1023. Alus laskettiin vesille 30. marraskuuta 1940 ja valmistui 28. helmikuuta 1942.
Alus kykeni huoltamaan saman aikaisesti yhdeksää sukellusvenettä ja majoittamaan näiden veneiden miehistöt.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin emälaivaksi Colomboon Itäisen laivaston 4. sukellusvenelaivueeseen, johon kuului yhdeksän T-luokan sukellusvenettä sekä "HMS Rorqual". Alus oli tehtävässä huhtikuusta 1943, kunnes se siirtyi huhtikuussa 1945 laivueen kanssa Fremantleen Australiaan.
Vuonna 1950 alus palasi Britanniaan, jossa se oli vuoteen 1954 Portsmouthissa reservilaivaston komentajan lippulaivana. Tehtävässä ollessaan alus osallistui 1953 kuningatar Elisabet II:n kruunajaisten yhteydessä pidettyyn laivastokatselmukseen.
Lokakuussa 1954 alus siirrettiin 3. sukellusvenelaivueen emälaivaksi Rothesaynlahdelle, kunnes se siirrettiin lokakuussa 1957 Faslaneen. Alus oli Faslanessa vuoteen 1962. Vuoden 1964 alussa alus siirrettiin 2. sukellusvenelaivueen emälaivaksi Devonportiin. Maaliskuussa 1966 alus sijoitettiin poistolistalle ja saapui syyskuussa 1970 Inverkeithingiin romutettavaksi.
Wasted Puppets

Wasted Puppets on vuonna 2011 perustettu rovaniemeläinen rock-yhtye. Bändin musiikkia voisi luonnehtia klassiseksi rockiksi, mutta siinä on vivahteita myös muista rockmusiikin tyylilajeista. Yhtye sai alkunsa Anssi Tuomikosken ja Jani Klemetin akustisesta duosta, joka hyvin pian kasvoi kokonaiseksi bändiksi rumpalin ja basistin liittyessä yhtyeeseen. Samalla he alkoivat säveltää omaa musiikkia ja Beg For More -EP julkaistiin vuonna 2013 Inverse Records levy-yhtiön kautta. EP:n Roadkill kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo.
Seuraavan kokonaan akustisen julkaisun yhtye äänitti ja tuotti itse Rovaniemen maaseudulla. Julkaisu on nimeltään "Cabin Sessions" vuonna 2014.
Vuoden 2014 kesällä yhtyeellä oli kasassa jo levyllinen kappaleita ja he aloittivat pitkäsoiton äänittämisen ja ensimmäinen pitkäsoitto "Puppet Show" julkaistiin maaliskuussa 2015. Kappaleet ovat saaneet radiosoittoa varsinkin ulkomailla ja myös kotimaisilla radiokanavilla. Albumilta kuvattiin musiikkivideo kappaleesta Black Tar Medicine.
Bändi on keikkaillut ympäri Suomen ja käynyt myös Ruotsissa. Yhtye on lämmitellyt esim. Poisonblackia ja soittanut festareilla mm. loppuunmyydyssä Pyhä Unplugged -tapahtumassa. Merkittävin keikka tähän mennessä on ollut esiintyminen vuoden 2016 Kuopiorockissa.
Kuparihydroksidi

Kuparihydroksidi (Cu(OH)2) on kupari- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa muiden kupariyhdisteiden valmistamiseen, fungisidina ja väriaineena.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa kuparihydroksidi on vasta saostettuna geelimäistä vaaleansinistä ainetta, joka muuttuu varovasti kuivattaessa sinertävänvihreäksi jauheeksi. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta ja liukoisuus 25 °C:n lämpötilassa on 3,0·10-6 g/l. Yhdiste liukenee helposti happoihin, mutta on myös luonteeltaan hieman amfoteerista liueten väkeviin hydroksidiliuoksiin muodostaen kompleksi-ioneja kuten trihydroksokupraatti-ionin [Cu(OH)3]- tai tetrahydroksokupraatti-ionin [Cu(OH)4]2-. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa helposti kupari(II)oksidiksi. Myös ammoniakkiliuokset muodostavat yhdisteen kanssa komplekseja.
Valmistus ja käyttö.
Kuparihydroksidia voidaan valmistaa saostamalla sitä kuparisuolaliuoksista emäksen kuten hydroksidien tai ammoniakin avulla. Toinen tapa on käsitellä veteen liukenemattomia kuparikarbonaattia tai kuparifosfaattia hydroksidiliuosten avulla. Lämpötilaa säätämällä voidaan kontrolloida muodostuvan geelimäisen saostuman partikkelikokoa.
Kuparihydroksidista voidaan valmistaa muita kuparisuoloja esimerkiksi kuparikloridia, kuparioksikloridia, kupariasetaattia, kupariglukonaattia, kuparinitraattia ja kuparisaippuoita, jotka ovat kuparin ja rasvahappojen suoloja. Kuparihydroksidia käytetään myös viskoosin valmistuksessa, fungisidina muun muassa kasvien siemenien suojaamiseen, polysulfidikumien vulkanoinnissa, ja sinisenä pigmenttinä. Orgaanisen kemian synteeseissä kuparihydroksidia käytetään Ullmann-kondensaatioiden katalyyttinä ja karboksyylihappojen muodostamiseen hydratsideista.
HMS Africa (1761)

HMS Africa oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1761 vesillelaskettu Essex-luokan 64-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva. 
Valmistus.
Alus tilattiin 31. tammikuuta 1759 Blackwallista John Perryltä, missä köli laskettiin 7. toukokuuta. Alus nimettiin 14. marraskuuta js laskettiin vesille 1. elokuuta 1761. Sopimuksen mukaiset valmistuskustannukset olivat 21 742 puntaa 10 shillinkiä ja 9 pennyä.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen syyskuussa 1761 Välimeren laivastoon päällikkönään Alexander Hood. Se palasi Britteinsaarille huhtikuussa 1763 ja poistettiin toukokuussa palveluksesta Portsmouthissa. Alus palautettiin palvelukseen joulukuussa päällikkönään John Leveson Gower. Se oli 1764 Länsi-Intiassa, mistä alus palasi Britteinsaarille marraskuussa 1765 ja poistettiin palveluksesta. Alus myytiin 15. heinäkuuta 1774 romutettavaksi 900 punnalla.
Utelias

Utelias on Simo Heleniuksen veistos Aunelan koulun pihalla Turun Pahaniemen kaupunginosassa. Pronssiin vuonna 1970 valetussa veistoksessa alaston mieshahmo näyttää sukeltavan pää edellä maan sisään.
Turun kaupunki osti veistoksen kipsiluonnoksen kokoelmiinsa vuonna 1969, ja pronssivalos siitä tehtiin seuraavana vuonna. Teoksen alkuperäinen nimi "Epätoivo" vaihdettiin teoksen humoristisuutta paremmin tukevaan nimeen "Utelias". Veistos oli ensin esillä Wäinö Aaltosen museossa, jossa se sai etenkin lapsikatsojien suosiota. Niinpä veistos päätettiin sijoittaa uudelleen jonkin koulun läheisyyteen, ja sijaintipaikaksi valittiin 1973 Aunelan alakoulu Pahaniemessä, osoitteessa Opintie 1.
Liikenneturvallisuus

Liikenneturvallisuus tarkoittaa eri tienkäyttäjien turvallisuutta mitattuna onnettomuuksien uhrien lukumäärällä. Keskeisiä riskitekijöitä ovat kuljettajat, ajoneuvot ja liikenneväylät. Liikenneturvallisuuden parantamisen avaintekijöitä ovat kuljettajien asenteisiin ja ajotapaan puuttuminen, ajoneuvojen turvallisuuden kehittäminen ja liikenneväylien ylläpito ja parantaminen. 
Ajoneuvon turvallisuus.
Vuonna 1997 EuroNCAPilla alettiin testata suosituimpien uusien automallien kestävyyttä erilaisissa onnettomuustilanteissa. Tämä nosti turvallisuuden merkittäväksi kilpailutekijäksi, sillä testeissä havaittiin suuria eroja eri automallien välillä. Liikenneturvallisuuden tutkija Timo Ernvall on sanonut, että riski kuolla vuosimallin 2000 autossa on 30 prosenttia pienempi kuin 1990-luvun alkupuolella valmistetussa autossa. Elektroniikan nopea kehittyminen on myös mahdollistanut onnettomuuksia ehkäisevän ajoneuvotekniikan kehittymisen: Lukkiutumattomat jarrut ja ajonvakautusjärjestelmät ovat yleisiä uusimmissa ajoneuvoissa. Vuosien 2006–2010 liikenneturvallisuusohjelmassa mainitaan myös useita tulevaisuuden järjestelmiä, jotka säätelevät nopeutta ja kaistallapysymistä, varoittavat kuljettajan väsymyksestä, auttavat näkemään pimeässä, estävät ajamasta alkoholin vaikutuksen alaisena, auttavat suunnistuksessa ja nopeuttavat avunpyynnön tekemistä hätätilanteessa. Aina ei kuitenkaan pelkkä tekninen toteutus ole esteenä järjestelmien käyttöönotolle. Asian eteneminen riippuu järjestelmien hinnasta, lainsäädännöstä ja siitä koetaanko järjestelmää edes tarpeelliseksi. Sen vuoksi järjestelmien tutkiminen, analysointi, tiedottaminen ja sen kautta ennakkoluulojen poistaminen on myös tärkeässä osassa ajoneuvotekniikan kehittämisessä.
Raskas ajoneuvo

Raskas ajoneuvo on kattokäsite kuorma-autoille ja linja-autoille. Liikenneturvallisuustarkasteluissa raskaat ajoneuvot käsitellään usein omana ryhmänään, koska onnettomuudet raskaan liikenteen kanssa ovat usein erittäin tuhoisia.
Suomessa on noin 130 000 kuorma-autoa ja 15 000 linja-autoa.
Ronald Desruelles

Ronald Desruelles (14. helmikuuta 1955 Antwerpen – 1. marraskuuta 2015 Patong, Thaimaa) oli belgialainen pikajuoksija ja pituushyppääjä.
Desruelles menestyi eritoten sisäradoilla 1970-luvun lopulla ja 1980-luvulla: hän saavutti 60 metrin juoksussa sisäratojen MM-kilpailuista pronssia Pariisissa 1985 ja neljä mitalia sisäratojen EM-kilpailuista, joukossa Euroopan mestaruus Madridissa 1986. Miesten pituushypyssä hän saavutti sisäratojen EM-hopeaa Milanossa 1978. Desruelles voitti miesten pituushypyn kultamitalin vuoden 1980 halli-EM-kilpailuissa, mutta hänet hylättiin dopingrikkomuksen vuoksi. Kesäolympialaisissa Desruelles kilpaili kahdesti, pituushypyssä Montréalissa 1976 ja 100 metrin juoksussa Los Angelesissa 1984. Desruellesin Patrick-veli kilpaili myös olympiatasolla seiväshyppääjänä.
Desruelles teki itsemurhan 60-vuotiaana hotellissa Thaimaan Patongissa. Hän omisti alueella talousvaikeuksissa olleita ravintoloita. Lehdistön mukaan Desruelles oli ollut kuolinpäivänään humalassa ja lähettänyt naisystävänsä ulos asunnosta. Kun tämä oli palannut tuntia myöhemmin, Desruelles oli löytynyt hirttäytyneenä asunnon kylpyhuoneesta. Hän oli jättänyt jälkeensä kaksi kirjettä, joista toisessa hän pyysi ravintoloidensa johtajaa myymään kiinteistöt ja maksamaan kaupasta saaduilla rahoilla kertyneet velat ja työntekijöidensä palkat.
Pál Várhidi

Pál Várhidi (synt. Vinkovics, 6. marraskuuta 1931 Budapest – 12. marraskuuta 2015) oli unkarilainen jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiamitalisti.
Várhidi kuului Unkarin jalkapallomaajoukkueen kokoonpanoon sen voittaessa olympiapronssia Roomassa 1960 ja MM-hopeaa Sveitsissä 1954.
Várhidi toimi myös päävalmentajana Unkarin pääsarjassa. Hän kuoli 84-vuotiaana 12. marraskuuta 2015 vietettyään viimeiset elinkuukautensa sairaalassa vanhuuteen liittyneiden terveysongelmiensa heikentämänä.
Basilius Marttinen

Basilius Marttinen eli "Marttis-Pasu" (17. elokuuta 1871 Kuivasmäki, Petäjävesi – 18. syyskuuta 1943 Petäjävesi) oli suomalainen kulkukauppias ja arkkiveisujen tekijä.
Marttisen vanhemmat olivat talollisenpoika Kalle Eerikinpoika (s. 1843) ja Amanda Hermanintytär (s. 1849). Perhe asui Kuivasmäen kylässä Heikkilän talon torpassa josta käytettiin nimeä "Mustonen" tai "Marttinen". Vuonna 1890 Basilius pahoinpiteli torppari Filemon Isokivenmäkeä lyömällä tätä kirveellä selkään mutta hänet vapautettiin tarpeellisten todistusten puuttuessa. Vuonna 1895 hänet tuomittiin väärän asiakirjan tekemsestä 3 vuodeksi kuritushuoneeseen. Vuonna 1905 Marttinen aloitti palvelijoiden välittämisen Keski-Suomesta Oulun seudun maalaistaloihin. Hän jatkoi tätä välitystoimintaa aina syksyyn 1907 saakka. Marttista syytettiin siitä että hän peri kyllä palvelijoita hakeneilta isänniltä pestirahan mutta ei välittänyt kaikissa tapauksissa ketään palveluspaikkaan.
Marttinen osti syksyllä 1907 torpan Ylivieskasta ja alkoi harjoittaa sieltä käsin kuparisepän ammattia ja kulkukauppaa. Paikkakuntalaisten huomiota kiinnitti se että Marttiselle tuli runsaasti kirjeitä ja hän käsitteli suuria rahamääriä. Marttisella oli myös torpassaan useita naisseuralaisia ja hänen väitettiin harjoittaneen myös paritusta. Marttinen vangittiin 23. maaliskuuta 1908 ja tällöin selvisi että hän oli johtanut laajaa huijaustoimintaa. Marttinen ja hänen apurinsa käyttivät tekaistua toiminimeä "K. Pitkäkangas Maalaistuotteiden osto- ja myyntiliike Oulu" ja ilmoittelivat keskisuomalaisissa lehdissä ostavansa erilaisia maataloustuotteita, riistaa, nahkoja ym. Toiminimi ilmoitti tilittävänsä rahat myyjille vastaanotettuaan tavarat mutta rahasuorituksia ei koskaan tullut. Pidätettäessä Marttinen ilmoitti olevansa oikeutettu harjoittamaan kyseistä liiketoimintaa koska hän kuului "työväen johtomiehiin".
Myöhemmin 1920- ja 1930-luvuilla Marttinen kiersi Petäjävedellä ja lähikunnissa myyden kirjoittamiaan arkkiveisuja ja erilaista rihkamatavaraa sekä itse valmistamiaan puukauhoja ja -lusikoita. Hän toimi myös ompelukoneiden tilausmyyjänä. Kertoman mukaan Marttinen ei antanut valokuvata itseään ainakaan edestä päin. 
Teoksia.
Nimellä "B. Marttinen":
Martti Puolakainen

Martti Puolakainen (s. 12. elokuuta 1994 Espoo) on suomalais-virolainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Tikkurilan Palloseuraa. 
Puolakainen on FC Hongan kasvatti. Hän siirtyi seurasta vuonna 2011 Grankulla IFK:hon, joka pelasi tuolloin Kakkosessa. Puolakaiselle kertyi kolmen kauden aikana vain yksi ottelu seuran paidassa. Kaudeksi 2014 Puolakainen siirtyi Ykkösen Viikinkeihin, jossa hän pelasi kauden aikana yhdeksän ottelua. Kaudeksi 2015 Puolakainen siirtyi toisen kotimaansa Viron pääsarjan Meistriliigan JK Viljandi Tulevikiin. Puolakainen pelasi kauden aikana 12 ottelua ennen kuin purki sopimuksensa lokakuussa 2015.
Kaudeksi 2016 Puolakainen siirtyi Kakkosen B-lohkossa pelaavaan Etelä-Espoon Palloon.
Puolakainen on edustanut Viron nuorten maajoukkueita.
Zdeněk Humhal

Zdeněk Humhal (30. joulukuuta 1933 Praha – 24. marraskuuta 2015) oli Tšekkoslovakiaa urheilu-urallaan edustanut lentopalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Humhal saavutti Tšekkoslovakian joukkueessa olympiahopeaa Tokiossa 1964. Lisäksi hän saavutti maajoukkueessa kaksi MM-hopeaa ja kaksi Euroopan mestaruutta. Humhal kuoli nukkuessaan 81-vuotiaana 24. marraskuuta 2015. Hän sairasti pitkään Parkinsonin tautia.
Jack Pack

Jack Pack on vuonna 2014 perustettu brittiläinen swing-yhtye, joka tuli tunnetuksi vuoden 2014 Britain’s Got Talent -kilpailussa, jonka seitsemänneksi se sijoittui. Yhtyeen levy-yhtiönä toimii Syco Music, joka on kilpailun tuomarin Simon Cowellin oma levy-yhtiö.
Jack Pack julkaisi lokakuussa 2015 omaa nimeään kantavan esikoisalbuminsa, joka sisältää kymmenen kappaletta, joista seitsemän on cover-versioita ja kolme yhtyeen omaa kappaletta.
Yngve Roschier

Torsten Yngve Roschier (23. helmikuuta 1902 Helsinki – 4. syyskuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja lääkintäkenraalimajuri (1969). 
Roschierin vanhemmat olivat Torsten Gustav Roschier ja Toini Nielsen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1928 oli Laura Luhtala (k. 1929) ja toinen vuodesta 1934 Martta Stenström. Roschier tuli ylioppilaaksi Helsingin Uudesta yhteiskoulusta 1920 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1929, tohtoriksi hän väitteli 1931. 
Roschier toimi ennen sotia Helsingin yliopiston, puolustusvoimien ja useiden eri sairaaloiden palveluksessa. Suomen olympiajoukkueen lääkäri hän oli neljällä eri vuosikymmenellä, vuosina 1936, 1948, 1952, 1956 ja 1960. Lääkintäeverstiksi hänet ylennettiin 1941. Roschier oli Keskussotilassairaala 1:n johtajalääkäri 1945–1969. Hän sai professorin arvonimen 1966.
Ragnar Rosén

Ragnar Nikolaus Rosén (29. heinäkuuta 1898 Helsinki – 15. maaliskuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen arkistonjohtaja ja historioitsija. Hän sai professorin arvon 1958. Rosén oli Valtionarkiston amanuenssi 1922–1937, Viipurin maakunta-arkiston hoitaja 1937–1940, ulkoministeriön arkistonhoitaja 1940–1945 ja Helsingin kaupunginarkiston hoitaja 1945–1961. Hän julkaisi Suomen keskiajan historiaa ja Kymenlaakson historiaa käsitteleviä tutkimuksia. Hänen päätyönsä oli "Vehkalahden pitäjän historia I" (1936). Rosén kuului "Kansallisen elämäkerraston", "Uuden Sukukirjan", "Suomen historian käsikirjan", "Kotkan historian", "Helsingin kaupungin historian" ja "Kymin historia I:n" toimituskuntiin.
Rosén oli Suomen Sukututkimusseuran esimies sekä luovutettujen alueiden historiatoimikunnan, Helsingin nimistötoimikunnan ja Helsingin historiatoimikunnan puheenjohtaja.
Lucas Kaufmann

Lucas Paz Kaufmann (s. 26. maaliskuuta 1991 Porto Alegre, Rio Grande do Sul, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösliigassa pelaavaa Ekenäs IF:ää. Pelipaikaltaan hän on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Ura.
Kaufmann siirtyi kotimaastaan portugalilaiseen Mafraan vuonna 2010. Vuonna 2011 hän siirtyi Suomeen ja Kolmosen PK Keski-Uusimaahan. Kaufmann edusti seuraa vuoteen 2012 asti, käyden välillä lainalla Ykkösen PK-35 Vantaassa. Talvella 2013 Kaufmann siirtyi Omanin pääsarjan Al-Shababiin, jossa kauden 2013–2014 loppuun asti. Sopimuksen päätyttyä hän palasi takaisin Suomeen vanhan joukkueensa PKKU:n riveihin Kakkoseen. Kesken kauden Kaufmann siirtyi Ekenäs IF:n väreihin. Joukkue voitti Kakkosen lohkonsa ja nousi karsintojen kautta Ykköseen kaudeksi 2015. Kaufmann pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 24 ottelua ja onnistui maalinteossa neljästi. Erinomaisten otteidensa ansiosta hän voitti kauden päätteeksi myös Ykkösen veikkauspörssin.
Marraskuussa 2015 Kaufmann siirtyi Veikkausliigaan nousseeseen PK-35 Vantaaseen. Hän pelasi kauden aikana 24 ottelua, joissa teki kaksi maalia. Hän pelasi myös seitsemän ottelua lainalla Ekenäs IF:ssä.
Helmikuun alussa 2017 Kaufmann teki kuukauden try out -sopimuksen HJK:n kanssa. Hän pelasi HJK:ssa kolme Suomen Cupin ottelua saaden tilastoihinsa yhden syötön. Koeajan jälkeen Kaufmann jäi ilman sopimusta ja siirtyi Ykkösessä pelaavaan FC Honkaan. Hän oli mukana Hongan noustessa kauden päätteeksi Veikkausliigaan.
Kaufmann valittiin pelatessaan Hongassa Veikkausliigan kuukauden joukkueeseen elokuussa 2018. Hän pelasi Hongan riveissä kuusi Veikkausliigakautta eli 2018-2023 ja kaikkiaan 165 ottelua tehden niissä 15 maalia.
Elokuun alussa 2023 Kaufmann siirtyi Ykkösessä pelanneen Ekenäs IF:n riveihin ollen nostamssa seuraa Veikkausliigaan.
Holmium(III)jodidi

"Holmiumjodidi" viittaa tänne. Holmiumilla on myös toinenkin jodidi, "diholmiumheksajodidi" (Ho2I6, CAS-numero 106229-05-4)
Holmium(III)jodidi (tai "holmiumtrijodidi") on holmiumin yhdiste jodin kanssa, jossa jodi esiintyy hapetusluvulla −I ja holmium +III. Näin muodostuva yhdiste on HoI3. Se muodostaa keltaisia heksagonaalisia kiteitä, joiden kiderakenne on samanlainen kuin vismutti(III)jodidilla. Holmiumjodidi on hygroskooppinen aine, joka liukenee veteen.
Valmistus ja käyttö.
Holmiumjodidia voidaan valmistaa suoraan alkuaineista 300 °C:ssa:
2 Ho + 3 I2 → 2 HoI3
tai elohopeajodidista tyhjiössä 500 °C:n lämpötilassa:
2 Ho + 3 HgI2 → 2 HoI3 + 3 Hg
Holmiumjodidia on käytetty metallihalidilampuissa.
Abdallah Djaballah

Saad Abdallah Djaballah (s. 2. toukokuuta 1956) on algerialainen poliitikko. Hän johtaa Movement for National Reform -puoluetta, joka tunnetaan myös nimellä MRN ja Islah.
Djaballah oli ehdolla Algerian presidentinvaaleissa vuosina 1999 ja 2004. Ensimmäisistä vaaleista hän vetäytyi viiden muun ehdokkaan kanssa tunteja ennen äänestyksen alkamista mielenosoituksena ennakkoäänestyksessä ilmenneille epäselvyyksille. Molemmat vaalit voitti Abdelaziz Bouteflika.
Poseidonin temppeli (Isthmia)

Poseidonin temppeli eli "Isthmian temppeli" oli antiikin aikainen Poseidonille omistettu kreikkalainen temppeli Isthmiassa Korintin kannaksella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kunnassa lähellä nykyisiä Kyrás Vrýsin ja Isthmían kyliä.
Historia.
Temppeli oli keskeisin osa Isthmian Poseidonin pyhäkköaluetta, jolla järjestettiin muun muassa Isthmian kisat. Paikka on ollut kulttikäytössä viimeistään 1100-luvulta eaa. lähtien. Temppeli rakennettiin alun perin arkaaisella kaudella noin vuonna 700 eaa. Se tuhoutui tulipalossa noin vuonna 480–470 eaa. Uusi temppeli rakennettiin noin vuonna 465–450 eaa. Myös se vaurioitui pahoin Spartan hyökkäystä seuranneessa tulipalossa vuonna 390 eaa. Tämän jälkeen se rakennettiin jälleen uudelleen; nykyisin paikalla olevat rauniot ovat tästä rakennusvaiheesta. Koska Korintin kannas oli keskeinen kulkureitti, temppeli kärsi myöhemminkin usein sodista.
Pyhäkköalue hylättiin 300-luvulla jaa. Theodosius II:n aikana 400-luvulla suuri osa temppelin kivistä käytettiin kannaksen yli rakennetun Heksamilion-muurin rakentamiseen.
Temppelin järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1959–1967 Oscar Broonerin johdolla. Arkeologisia tutkimuksia pyhäkköalueella oli suoritettu jo vuodesta 1883 lähtien. Kaivauksia ovat suorittaneet Chicagon yliopisto ja Ohion osavaltionyliopisto. Ne jatkuvat edelleen.
Rakennus.
Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Arkaaisessa temppelissä oli 7 × 19 puista pylvästä. Se oli poikkeuksellisen pitkä leveyteensä nähden. Myöhemmässä temppelissä oli 6 × 13 pylvästä. Temppelissä oli muun muassa Poseidonin ja Amfitriten kulttipatsaat sekä Palaimonin, jonka kunniaksi Isthmian kisat oli perustettu, patsas.
Temppelin itäpuolella oli noin 40 metriä pitkä alttari. Pyhäkköalue oli ympäröity temenosmuurilla.
Volotea

Volotea on espanjalainen halpalentoyhtiö. Sen kotipaikka on Barcelona, ja sillä on solmukohtia Espanjassa, Italiassa ja Ranskassa. Se perustettiin vuonna 2011, ja se aloitti toimintansa 5. huhtikuuta 2012.
Laivasto.
Laivaston keski-ikä elokuussa 2022 on 15,8 vuotta.
Laivastohistoria.
Toimintansa aikana Volotea on käyttänyt seuraavia lentokoneita:
Tor Brevik

Tor Brevik (22. tammikuuta 1932 Oslo – 16. helmikuuta 2018 Ås) oli norjalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikikriitikko.
Brevik opiskeli viulun- ja alttoviulunsoittoa sekä musiikin teoriaa Oslon musiikkikonservatoriossa, teki jatko-opintoja Ruotsissa ja debytoi säveltäjänä vuonna 1958. Samana vuonna hän perusti Oslon nuoriso-orkesterin.
Brevikin sävelkieli on lähellä uusklassismia, ja hänen teoksiaan ovat "Serenadi jousille" (1960), "Concertino" klarinetille ja jousille (1962), "Divertimento" puhallinkvintetille (1964), "Contrasts" (baletti, 1964), "Elegia" sopraanolle ja kamariyhtyeelle (1965), "Musiikkia neljälle jouselle" (1968), lastenooppera "Da kongen kom til Spilliputt" (1973) sekä konsertto alttoviululle ja orkesterille (1985). Hän teki myös monia lauluja ja kuoroteoksia.
Gustav Rosenlew

Gustav Erik Wilhelm Rosenlew (13. maaliskuuta 1929 Helsinki – 8. joulukuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri. Hän oli Oy Rosenlew Ab:n toimitusjohtaja 1969–1977 ja pääjohtaja vuodesta 1977. Hänen pääjohtajakautensa kesti siihen saakka, että yritys myytiin 1987 hänen selkänsä takana Rauma-Repolalle.
Rosenlewin isä oli Sven-Erik Rosenlew.
Vismutti(III)jodidi

Vismutti(III)jodidi (tai "vismuttitrijodidi") on vismutin yhdiste jodin kanssa, jossa jodi esiintyy hapetusluvulla −I ja vismutti +III. Näin muodostuva yhdiste on BiI3. Se muodostaa vihreitä heksagonaalisia kiteitä, joiden kiderakenne on samanlainen kuin holmium(III)jodidilla.
Valmistus.
Vismuttijodidia voidaan valmistaa suoraan alkuaineista niitä kuumentamalla:
2 Bi + 3 I2 → 2 BiI3
tai vismuttioksidista käyttäen happona vetyjodidin vesiliuosta:
Bi2O3 (s) + 6 HI (aq) → 2 BiI3 (s) + 3 H2O (l)
sekä myös vismuttikloridista vastaavalla tavalla, jolloin muodostuu sivutuotteena suolahappoa:
BiCl3 + 3 HI → BiI3 + 3 HCl
Käyttö.
Vismuttijodidilla on joskus ollut merkitystä kvalitatiivisessa epäorgaanisessa kemiallisessa analyysissä. Liuoksesta voidaan osoittaa Bi3+ -ionien olemassaolo lisäämällä siihen jotain muuta jodin lähdettä kuten kaliumjodidia; jos syntyy musta vismuttijodidisakka, liuoksessa oli vismuttia (vismuttijodidi on lähes veteen liukeamatonta).
Episkopín luostari

Episkopín luostari () on entinen ortodoksinen luostari Síkinoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren lounaisosassa noin neljä kilometriä Síkinoksen eli Chóran kylästä lounaaseen.
Luostarin kirkko oli alun perin roomalaisaikainen 200-luvulla jaa. rakennettu hautamuistomerkki. Myöhemmin sitä käytettiin ilmeisesti Apollon Pythioksen temppelinä. Se sijaitsi lähellä antiikin Sikinoksen kaupunkia. 400-luvulla rakennus muutettiin kirkoksi, joka oli omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle. Myöhemmin rakennus on vaurioitunut maanjäristyksessä. Kirkon nykyinen muoto on peräisin 1600-luvulta. Nykyisin rakennus on Síkinoksen suosituin nähtävyys.
Kirkko on nykyisellään erikoinen yhdistelmä antiikin aikaista temppeliä ja myöhempää kirkkorakentamista. Temppeli on muutettu kirkoksi rakentamalla sen itäpäähän puolikaaren muotoinen apsis ja katolle kupoli sekä muuraamalla julkisivun pylväiden välit umpeen seinäksi. Katolle oven yläpuolelle on tehty myös kellotorni. Rakennuksen alla on maanalaisia holvattuja kryptia, jotka ovat jäänne rakennuksen toimimisesta hautarakennuksena. Kirkon ympärillä on kappeleita, keljoja sekä antiikin aikaisia jäännöksiä.
Kapsáksen luostari

Kapsáksen luostari (; myös "Kapsáksen Pyhän Johanneksen luostari", "Kapsán luostari") on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa saaren etelärannikolla Makrý Gialóksen ja Goúdouraksen kylien puolessa välissä.
Luostari on perustettu viimeistään 1400-luvulla, joidenkin näkemysten mukaan jo 1200- tai 1300-luvulla. Se on saanut nimensä yhdestä sen Kapsás-sukuisesta omistajasta. Turkkilaiset hyökkäsivät luostariin vuonna 1471 ja tuhosivat suurimman osan siitä. Luostari kunnostettiin vuosina 1841–1861 ja otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1861 Ioánnis Vitséntzoksen, munkkinimeltään Josíf (Josef) Gerontogiánnis, johdolla. Tämän pojanpoika Iosíf Gerontákis kehitti ja laajensi luostaria edelleen. Luostari toimi vastarinnan keskuksena saksalaisten miehittäessä Kreetaa vuosina 1941–1944. Luostari kuuluu Toploún luostarin alaisuuteen. Vuonna 2011 luostarissa oli kaksi asukasta.
Luostari on rakennettu vuorenrinteeseen Perivolákian rotkon eteläpäähän. Luostarirakennuksessa on sen historiasta johtuen sekä bysanttilaista tyyliä että myöhempää luostarirakentamista. Luostarin kirkko on omistettu Johannes Kastajalle. Kirkko on kaksilaivainen ja holvattu ja sen ikonostaasi on kaiverrettu puusta. Luostarin aula ja piha on koristeltu lattiamosaiikein. Luostariin kuuluu myös muun muassa Josífin erakkoluola, joka sijaitsee noin 100 metrin päässä.
Katholikón luostari

Katholikón luostari (; myös "Katholikoun luostari") on entinen ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Akrotírin niemellä Chanián kunnassa. Luostari on nykyisin autioitunut ja raunioitunut.
Luostari on perimätiedon mukaan Kreetan vanhin. Sen perustajana pidetään Egyptistä noin 1000-luvulla tullutta Johannes Erakkoa, josta se on saanut toisen nimensä "Johannes Erakon luostari". Varsinainen nimi viittaa luostarin pääkirkkoon ("katholikon"), mikä antaa ymmärtää, että paikalla on ollut luostari pitkään. Luostarin varhaishistoria on kuitenkin epäselvä. Nykyisin nähtävillä olevat rakennukset ovat peräisin 1500- tai 1600-luvulta.
Kerrotaan, että luostari olisi hylätty merirosvojen hyökkäysten johdosta, ja munkit olisivat perustaneet lähellä mutta hieman kauempana merestä sijaitsevan Gouvernéton luostarin. Tämä ei kuitenkaan välttämättä pidä paikkaansa. Joka tapauksessa Johannes Erakkoa pidetään myös Gouvernéton perustajana.
Luostari sijaitsee merenrantaa kohti viettävässä Avlákin rotkossa ja sinne kuljetaan Gouvernéton luostarilta kävelemällä polkua pitkin. Luostarirakennukset ovat tyyliltään venetsialaisia. Kirkko on osittain hakattu kallioon. Lisäksi alueella on Johannes Erakon erakkoluola. Myös merenrannassa on jäänteitä vanhoista rakennuksista.
Holttila

Holttila oli kylä keskellä Kivennavan pitäjää, lähellä kirkonkylää, vanhalla itärajalla Karjalankannaksella. Vuonna 1939 Holttilassa oli neljätoista taloa. 
Nykyisin kylä kohdalla ei ole asutusta, mutta umpimetsää se ei ole, vaan Holttilan kylän maille on mahdollista päästä autolla.
Jalkala

Jalkala () on yli tuhannen asukkaan taajama Kivennavan maalaiskunnassa Venäjällä. Kylässä on huviloita, jotka on paikalliseen tapaan ympäröity korkeilla aidoilla, niin että tie on oikeastaan vain kuja niiden keskellä. Taajama sijaitsee Pitkäjärven ja Kaukjärven välisellä kannaksella.
Jalkala sijaitsi ennen sotia Kivennavan pitäjässä luovutetussa Karjalassa. Jalkalan kylässä oli parikymmentä taloa. Ennen Suomen itsenäistymistä Jalkalassa oli runsaasti pietarilaisten kesähuviloita. Pitkäjärven ja Kaukjärven rannat olivat myös Suomen itsenäistymisen jälkeenkin suosittua kesänviettoaluetta, mutta pietarilaisten huvilat autioituivat ja rappeutuivat. Yhteen isoon huvilaan, Roslovan huvilaan asettui Etsivän keskuspoliisin yksikkö.
Iljitševossa hieman kylästä erillään on suomensukuisten kansojen historiallis-etnografinen museo. Museo esittelee entistä suomalaista asutusta ja kulttuuria. Paikalla on aikaisemmin ollut Lenin-museo, joka perustettiin Vladimir Leninin pakopaikkaan. Lenin piileskeli Jalkalassa Parviaisen talossa jonkin aikaa elokuussa 1917 ennen siirtymistään Helsinkiin. Häntä piilotellut Pekka Parviainen oli suomalaisen bolševikin Eino Rahjan appi. Kauppias Parviaisen punamultaisen asuintalon ylle on rakennettu katos ja viereen on pystytetty iso Lenin-patsas. Neuvostoliiton hajottua museon käyttötarkoitus muuttui nykyiseksi etnografiseksi museoksi, mutta Parviaisen talo ja Leninin patsas on edelleen museoon johtavan tien varrella. Näin on siis yksi suomalaisrakennus säilynyt hyvässä kunnossa.
Cooties

Cooties on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhukomediaelokuva, jonka ovat ohjanneet Jonathan Milott ja Cary Murnion.
Juoni.
Mysteerinen virus muuttaa amerikkalaisen alakoulun oppilaat zombeiksi, jotka tappavat aikuisia. Tauti voi tarttua vain, jos ei ole murrosikää.