tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tervalentäjät

Tervalentäjät ry on oululainen ilmailuyhdistys. Se on perustettu vuonna 1971 ja jäsenmäärä on sadan tuntumassa. Kerhon kotikenttä on Oulun lentoasema. Tervalentäjät kouluttaa PPL(A) -lupakirjoja yhteistyössä Oulun Moottoriliitäjien kanssa. Lentokalustoon kuuluu kaksi Cessna 172 -mallista lentokonetta sekä Piper PA-28 Warrior 3 -lentokone.
Tervalentäjät on ollut mukana SAR- ja palolentotoiminnassa jo yli 20 vuotta. SAR-toiminta tarkoittaa ilmasta käsin tapahtuvaa etsintä- ja pelastuslentotoimintaa. Tervalentäjät ylläpitää yhtä lentopelastustukikohtaa. Tukikohta päivystää palolentotehtäviä toukokuun alusta syyskuun loppuun 24 tuntia vuorokaudessa. SAR-tehtävien päivystys on ympäri vuoden. Tervalentäjillä on rivissään koulutettuja SAR-lentäjiä ja tehtävänjohtajia, jotka pystyvät hoitamaan esimerkiksi kadonneen henkilön, ajoneuvon tai veneen etsintöjä. Etsintälennot suoritetaan poliisin aloitteesta. Poliisi esittää virka-apupyynnön lentopelastuskeskukselle. Lentopelastuskeskus hälyttää lentopelastusseuran kautta lähimmän päivystävän tukikohdan lentokoneen ilmaan.
Tervalentäjät lentää myös metsäpalovalvontareittiä numero 21. Metsäpalojen todennäköisyyden kasvaessa lennetään valvontalento yhdesti tai kaksi kertaa päivässä, jolloin alkavat metsäpalot saadaan havaituksi ajoissa. Hyvän lentotähystystoiminnan ansiosta pystytään metsäpalopinta-alat pitämään pieninä jonka johdosta valtion, kuntien ja yksityisten metsät säästyvät laajoilta tuhoilta. Hälytyskeskus voi myös hälyttää tarvittaessa lentokoneen esimerkiksi savuntarkastuslennolle.
Vuonna 2001 Tervalentäjille myönnettiin Kar-Airin kiertopalkinto tuloksellisesta moottorilentotoiminnasta.
Ma! He’s Making Eyes at Me

Ma! He’s Making Eyes at Me on lapsitähti Lena Zavaronin esikoisalbumi vuodelta 1974. Levy-yhtiö on Philips ja tuottaja Tommy Scott yhtiöstä Ashtree Holdings Ltd. Kansitekstin mukaan hän on aikaisemmin työskennellyt sellaisten artistien kuin The Bachelors, Neil Reid, Twinkle, Them, Malcolm Roberts, Van Morrison, Miki &amp; Griff ja Gilbert O’Sullivan kanssa. LP-levyn kansitekstin on laatinut Dorothy Solomon ja kannen on painanut Team Trykk.
Kappaleet.
Sovituksien tekijät ovat:
Kaupungissa on tulevaisuus

Kaupungissa on tulevaisuus on Risto Jarvan ohjaama lyhyt dokumenttielokuva vuodelta 1967. Dokumentin tilasi Postisäästöpankki PSP. Myöhempiä Jarvan samalle tilaajalle tekemiä lyhytelokuvia ovat "Nainen ja yhteiskunta" (1968) ja "Maaseudun tulevaisuus?" (1970).
Serieteket (Oslo)

Serieteket on Oslon kaupunginkirjaston Deichmanin kirjaston yksikkö, joka on erikoistunut sarjakuviin. Se on alan keskuskirjasto Norjassa. Yksikössä on laaja kokoelma sekä norjalaisia että ulkomaisia sarjakuvia ja aihetta käsittelevää kirjallisuutta.
Kirjaston tehtävänä on toimia sarjakuvantekijöiden, tutkijoiden, opiskelijoiden ja kirjastonhoitajien keskuksena ja se edistää alan informaatiota, tietoa ja tutkimusta samoin kuin sarjakuvien käyttöä pedagogisena työkaluna. Se myös kokoaa ja säilyttää mahdollisimman laajasti Norjassa tehtyjä sarjakuvia. Serieteketin alaan kuuluvat Oslo Comics Expo, Sproingprisen ja Norsk Tegneserieforum.Forum.
Sijainnit.
Serieteket sijaitsee kolmessa eri lähikirjastossa:
Jorge Bernal Vargas

Jorge Bernal Vargas (28. helmikuuta 1929 – 11. heinäkuuta 2023) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Kristuksen legioonan papiksi 15. syyskuuta 1957 ja nimitettiin Chetumalin prelaatiksi sekä Velefin titulaaripiispaksi 7. joulukuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta 1974. Pääkonsekraattorina toimi Mario Pio Gaspari, jota avustivat José de Jesús Garcia Ayala ja Luis Guízar y Barragán.
Bernal Vargas erosi titulaarihiippakunnan johdosta 15. helmikuuta 1978, mutta jatkoi toimintaansa prelaattina. Hänen aikanaan alueprelatuurin nimi vaihdettiin Cancún-Chetumaliksi. Hän jäi eläkkeelle 26. lokakuuta 2004.
Nokka-ankeriaat

Nokka-ankeriaat (Nemichthyidae) on ankeriaskaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä ja lauhkeista valtameristä.
Lajit ja anatomia.
Nokka-ankeriaiden heimoon kuuluu 3 sukua ja noin 9 lajia. Lajeja ovat muun muassa avosettiankerias ("Avocettina infans") ja nokka-ankerias ("Nemichthys scolopaceus"). Suurimmillaan nokka-ankeriaslajit kasvavat noin 100–120 cm pitkiksi. Niiden ruumis on hyvin pitkulainen ja ohut. Selkä- ja peräevät ovat hyvin pitkät ja yhtyneet pyrstöevän kanssa. Peräaukko sijaitsee lähellä päätä rintaevien kohdalla. Nokka-ankeriaiden tunnusomainen piirre on nuorten koiraiden ja naaraiden pitkät leuat, joista yläleuka kaartuu ylöspäin. Pitkissä leuoissa on pieniä hampaita. Sukukypsiltä koirailta nokka ja hampaat surkastuvat, mikä viittaa siihen, että ne kuolevat pian kutemisen jälkeen. Leukojen surkastumisen vuoksi aikuisten koiraiden on aikaisemmin luultu olevan jopa eri heimoon kuuluvia kuin naaraiden ja nuorten koiraiden. Heimon kalojen silmät ovat kookkaat ja hyvin kehittyneet. Nokka-ankeriaat ovat suomuttomia ja väriltään tummia ja eräät lajit ovat vatsastaan vaaleampia. 
Levinneisyys ja elintavat.
Nokka-ankeriaslajeja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta pääasiassa trooppisilta ja subtrooppisilta vesiltä. Ne elävät tyypillisesti muutaman sadan metrin syvyydestä aina yli kahdentuhannen metrin syvyyteen. Nokka-ankeriaiden ravintoa ovat katkaravut.
Vilhjalmur Stefansson

Vilhjalmur Stefansson (3. marraskuuta 1879 Ames, Manitoba, Kanada – 26. elokuuta 1962 Hanover, New Hampshire, Yhdysvallat) oli kanadalainen arktisen alueen tutkimusmatkailija ja kansatieteilijä. Stefansson löysi viimeisenä tutkimusmatkailijana pohjoisesta uusia maita 1900- ja 1910-luvuilla ja teki pohjoisten kansojen kulttuuria tunnetuksi. Hän oli Manitobaan muuttaneiden islantilaisten siirtolaisten poika, joka muutti aikuisiällään nimensä "Williamista" sen islantilaiseen muotoon "Vilhjalmuriksi".
1900-luvun alussa Stefansson liittyi pohjoiseen tutkimusretkikuntaan ja eli tuktoyyaktut-inuitien parissa vuoden 1906–1907 talven yli. Vuonna 1908 Stefansson lähti toiselle tutkimusretkelleen Pohjois-Alaskaan kahdeksi vuodeksi tutkimaan sikäläistä eristäytynyttä inuittiryhmää. Hän kirjoitti näistä kokemuksistaan kirjan "My Life With the Eskimo". Stefansson jatkoi Pohjoisen jäämeren alueiden tutkimista 1910-luvun lopulle asti, minkä jälkeen rahoituksen ehtyessä hän siirtyi kokonaan luennoijaksi ja kirjailijaksi. Stefansson myös avusti 1930-luvulla erilaisissa pohjoisissa kehityshankkeissa.
Stefansson tunnetaan myös inuiteilta oppimansa hiilihydraatittoman ruokavalion kokeilijana, ja hän kirjoitti aiheesta kirjan "Not by Bread Alone" (1946). Hänen mukaansa on nimettiin Stefanssoninsaari vuonna 1952.
Aristodemos Kymeläinen

Aristodemos Kymeläinen (, ; n. 550–490 eaa.), lempinimeltään "Malakos" (), ”pehmeä” tai ”lempeä”, oli Kymen tyranni. Hän oli menestyksekäs kansanmies, joka syrjäytti vallassa olleet aristokraatit ja nousi itse valtaan tyrannina. Hänet murhattiin noin vuonna 490 eaa.
Elämä.
Aristodemos oli ylhäistä syntyperää. Hän voitti strategoksena toimiessaan etruskit Clusiumin ja Arician välisessä sodassa vuosina 524 ja 506 eaa. Tämän jälkeen Aristodemos teki itsestään Kymen tyrannin saatuaan kansansuosion puolelleen ja hankkiuduttuaan kaupungin ylimystöstä eroon kuoleman- ja maastakarkotustuomioilla. Näin hän toimi kymeläistä oligarkiaa vastustaneen demokraattisen liikkeen johtajana. Aristodemos turvasi asemansa ympäröimällä itsensä henkivartijoilla ja palkkasotureilla. Hän määräsi maanpakoon karkotettujen ylimystön jäsenten jälkeläiset työhön maaseudulle ja sai näin nämä pois kaupungista.
Aristodemoksella oli suuri vaikutus kaupungin poliittiseen ja yhteiskunnalliseen elämään. Orjia vapautettiin ja heille annettiin kansalaisuus; kansalaiset riisuttiin aseista ja poliittisesta toiminnasta; ja kaupungin nuoriso sai kasvatuksen, jota aikalaiset pitivät epämiehekkäänä ja heikentävänä. Noin vuonna 495 eaa. käydyn Regillusjärven taistelun jälkeen Tarquinius Superbus pakeni hänen hoviinsa ja kuoli siellä.
Toimiensa ansiosta Aristodemos onnistui pitämään vallan itsellään useita vuosia. Noin vuonna 490 eaa. maanpakoon karkotetut ylimystön jäsenet poikineen saivat Kymen jälleen hallintaansa campanialaisten ja palkkasotureiden avustamana. Aristodemos ja hänen perheensä surmattiin.
Jälkimaine.
Diogenes Laertioksen mukaan Hermippos luki Aristodemoksen Kreikan seitsemän viisaan joukkoon, yhtenä seitsemästätoista ehdokkaasta.
Ouinerden

Ouinerden on maalaiskunta Timbuktun alueen Gourma-Rharousin piirissä Malissa. Sen pinta-ala on 8 090 neliökilometriä. Asukkaita on 6 100 henkeä (vuonna 2009).
Ouinerdenin kunta rajoittuu idässä Gaon piirin N’Tillitin, etelässä Gourma-Rharousin piirin Gossin ja Inadiatafanen, lännessä Hamzakoman, Rharousin ja Banikanen sekä pohjoisessa Bouremin piiriin Bamban, Bouremin ja Taboyen kuntiin. Sen alue on Gourmaksi kutsuttua Nigerin oikeanpuoleisen rannan tasankoa. Seutu kuuluu Saharaan ja Sahelin siirtymävyöhykkeeseen.
Kunta käsittää 26 paimentolaisryhmää. Sen keskuspaikka on Adiora. Asukkaista suurin osa tuaregeja. Lisäksi on fulbeja, songhaita ja bozoja.
Adiora sijaitsee 22 kilometrin päässä Moptin ja Gaon välisestä valtatiestä. Kahdensadan kilometrin päässä sijaitsevaan Rharousin piirikeskukseen on huonokuntoinen maastoautolla ajettava reitti.
Seudun pääelinkeino on karjanhoito. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, kamelit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan maanviljelyä, kaupankäyntiä, keräilyä ja käsityöammatteja. Osa väestöstä hakeutuu muualle ansiotöihin.
Adiorassa on koulu ja terveyskeskus. Huomattavin nähtävyys ovat seudulla elävät norsut.
Séréré

Séréré on maalaiskunta Timbuktun alueen Gourma-Rharousin piirissä Malissa. Sen pinta-ala on 296 neliökilometriä. Asukkaita on 9 500 henkeä (vuonna 2009).
Sérérén kunta rajoittuu idässä Gourma-Rharousin piirin Rharousin ja etelässä Hamzakoman kuntiin sekä lännessä Timbuktun piirin Bourem-Inalyn ja pohjoisessa Berin kuntiin. Seutu kuuluu aavikoitumisesta kärsivään Sahelin vyöhykkeeseen. Pohjoisrajalla virtaa Nigerjoki.
Kuntaan kuuluu 9 kylää ja paimentolaisryhmää. Sen keskuspaikka on Madiakoye. Asukkaat ovat etupäässä songhaita, tuaregeja ja fulbeja. Lisäksi on arabeja ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, durra, vihannekset ja tupakka. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet, naudat, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.
RFSU

RFSU (lyhenne sanoista "Riksförbundet för sexuell upplysning") on vuonna 1933 Elise Ottesen-Jensenin perustama puoluepoliittisesti, ammatillisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton aatteellinen järjestö. RFSU muun muassa markkinoi kondomeja ja muita seksuaaliterveyteen liittyviä tuotteita. Lisäksi RFSU tukee seksuaalikasvatusta, mielipiteenmuokkausta, seksuaalipolitiikkaa, klinikoita, koulutiedottajia ja paljon muuta.
RFSU AB tytäryhtiöineen (Suomen RFSU Oy Suomessa) vastaa RFSU:n tuotteiden myynnistä ja markkinoinnista. Suomessa toiminnan tuotot menevät kansainväliseen työhön RFSU-järjestön kautta. RFSU itse on voittoa tavoittelematon järjestö.
Ottesen-Jensseniä ajoi järjestön perustamiseen ruotsalaisen yhteiskunnan eriarvoisuus: Varakkailla oli jo pitkään ollut mahdollisuus säädellä lapsilukua. Vallasväki saattoi siis olla sukupuoliyhteydessä ilman jatkuvaa pelkoa raskaudesta. Vähävaraisilla sen sijaan ei ollut edes tietoa ehkäisykeinoista saati mahdollisuutta saada ehkäisyvälineitä käyttöönsä. Kondomista tai pessaarista ei ollut kuultukaan.
Ottesen-Jenssen katsoi, että näin kontrolloidaan köyhemmän väestön naisia ja rajoitetaan heidän seksuaalisuuttaan: seksiin liittyi aina riski raskaaksi tulosta ja ei-toivotuista lapsista. Vähävaraiset perheet oli ikään kuin tuomittu köyhyyteen, koska lapsia syntyi vaikkei heitä olisi varaa elättää. Myös abortin saantimahdollisuuksia säädeltiin. Elise Ottesen-Jensen ajoi muutosta, jotta seksuaalinen yhdenvertaisuus toteutuisi. Hänen ajatuksensa oli: "Unelmoin siitä päivästä, jolloin kaikki lapset syntyvät toivottuina, kaikki miehet ja naiset ovat tasa-arvoisia ja seksuaalisuus ilmentää läheisyyttä, nautintoa ja hellyyttä."
Bambara Maoudé

Bambara Maoudé (myös "Bambara Maoundé") on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Gourma-Rharousin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerin oikean rannan järvialueella 200 kilometriä Rharousista lounaaseen ja 120 kilometriä Timbuktusta etelään. Kunnassa on 16 900 asukasta (vuonna 2009).
Bambara Maoudén kunnan pinta-ala on 1 370 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Gourma-Rharousin piirin Haribomon ja idässä Inadiatafanen kuntiin sekä etelässä Douentzan ja lännessä Niafunkén piireihin. Seutu kuuluu kuivuudesta kärsivään Sahelin vyöhykkeeseen. Siellä sijaitsevat Nigerin tulvajärvet Niangaye ja Dô, jotka ovat 1970-luvun alun jälkeen kuivuneet lähes kokonaan.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää ja 36 paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat etupäässä tuaregeja, fulbeja ja songhaita. Lisäksi on bambaroita, bozoja ja maureja. Vallitseva uskonto on islam.
Bambara Maoudén kautta kulkee Timbuktun ja Douentzan välinen maantie 39. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, okra, vesimeloni ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, kamelit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Osa väestöstä hakeutuu ansiotöihin Moptin alueelle, Bamakon seudulle tai Norsunluurannikolle.
Kunnassa on kaksi alakoulua sekä yläkoulu, keskikoulu ja koraanikoulu. Bambara Maoudéssa ja Koro Bellassa on terveyskeskukset.
Gossi

Gossi on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Gourma-Rharousin piirissä Malissa. Se sijaitsee Gourman tasangolla 135 kilometriä Rharousista kaakkoon. Kunnassa on 24 100 ja keskuskylässä 6 300 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Gossin kunnan pinta-ala on 15 000 neliökilometriä. Se rajoittuu luoteessa Gourma-Rharousin piirin Inadiatafanen ja Ouinerdenin, lounaassa Douentzan piirin Homborin ja idässä Gaon piirin N’Tillitin kuntiin sekä kaakkoisnurkassa Burkina Fasoon. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Sadevesien synnyttämä Gossin järvi on tärkeä karjan juottopaikka.
Kuntaan kuuluvat Gossin ja N’dakin kylät sekä 58 paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat etupäässä tuaregeja. Lisäksi on fulbeja ja songhaita. Vallitseva uskonto on islam.
Gossin kautta kulkee Moptin ja Gaon välinen maantie maantie RN16. Seudun pääelinkeino on paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet, naudat, aasit ja kamelit. Lisäksi viljellään hirssiä ja riisiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Gossissa pidetään tärkeät karjamarkkinat.
Palveluihin kuuluvat koulut ja terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja vesiposteja. Suuri osa väestöstä joutuu käyttämään juomakelvotonta vettä.
Langkawin kansainvälinen lentoasema

Langkawin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Padang Matsiratin kaupungin alueella Langkawissa, Malesiassa. 
Vuonna 2018 sen kautta kulki 2 735 703 matkustajaa. Lentoasemalla on yksi terminaali.
Lentoyhtiöt.
Langkawin lentoasemalta reittilentoja operoivat eniten Malaysia Airlines ja AirAsia.
Historia.
Japanilaiset perustivat lentotukikohdan sotilaskäyttöön vuonna 1945 toisen maailmansodan aikana. Myöhemmin lentotukikohtaa käytti Yhdystyneen kuningaskunnan ilmavoimat.
Nykyisen lentoaseman ja terminaalin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1991 ja lentoasema saatiin valmiiksi vuonna 1993.
Haribomo

Haribomo on maalaiskunta Timbuktun alueen Gourma-Rharousin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Daka Fifo sijaitsee Garoujärven etelärannalla 175 kilometriä Rharousista lounaaseen. Kunnassa on 7 400 ja keskuskylässä 800 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Haribomon kunnan pinta-ala on 3 500 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Gourma-Rharousin piirin Hamzakoman ja Inadiatafanen, etelässä Bambara Maoundén, lännessä Dirén piirin Sareyamoun, Haïbongon, Danghan ja Garbakoïran ja pohjoisessa Timbuktun piirin Alafian, Bourem-Inalyn ja Lafian kuntiin. Seutu kuuluu kuivuudesta kärsivään Sahelin vyöhykkeeseen. Siellä sijaitsevat Nigerin tulvajärvet Garou, Haribongo ja Kabongo, jotka ovat 1970-luvun alun jälkeen kuivuneet käytännössä kokonaan. Nigerjoki virtaa kunnan pohjoisrajalla.
Kuntaan kuuluu 30 kylää ja paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat tuaregeja, belloja, songhaita ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, okra ja vesimeloni. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Kalastus on loppunut järvien kuivumisen takia. Osa väestöstä hakeutuu ansiotöihin Moptin alueelle, Bamakon seudulle tai Norsunluurannikolle.
Haribomo on kokonaan vailla maantieyhteyksiä. Keskuskylässä on alakoulu, terveyskeskus ja kuuden vesipostin vesijohtoverkko.
Kiristys

Kiristys tarkoittaa tekoa, jossa uhkaamalla pakotetaan jokin taho luopumaan taloudellisesta edusta, johon kiristäjällä ei ole laillista oikeutta. Kiristys eroaa ryöstöstä siten, että ryöstössä käytetään välitöntä väkivallan uhkaa. Nykyinen pykälä on vuodelta 1990 ja sitä edeltävä vuodelta 1946. Vuonna 2020 kiristyksiä tuli viranomaisten tietoon epätavallisen paljon, yhteensä 11 236.
Kiristys Suomen laissa.
Kiristys määritellään Suomen rikoslaissa teoksi, jossa henkilö muulla tavoin kuin väkivallalla uhkaamalla pakottaa toisen luopumaan taloudellisesta edusta, johon rikoksentekijällä tai sillä, jonka puolesta hän toimii, ei ole laillista oikeutta. Uhkaus voi olla myös sinänsä laillinen, kuten rikosilmoituksen tekeminen. Myös kiristyksen yritys on rangaistava. Laissa on määritelty erikseen "törkeä kiristys", joka on vakavampi teko.Törkeässä kiristyksessä otetaan huomioon esimerkiksi uhrin asema ja taloudellisen edun suuruus. Myöskin uhkauksen vakavuus vaikuttaa.
Nancy Merki

Nancy Merki Lees (1. kesäkuuta 1926 Portland – 7. lokakuuta 2014) oli yhdysvaltalainen uimari. Hänen seuransa oli portlandilainen Multnomah AC.
Merki kärsi lapsuudessa poliosta ja oli ollut osittain halvaantunut. Hän aloitti uinnin parantuakseen sairaudesta valmentaja Jack Codyn johdolla ja pääsi taudista yli — jo 1930-luvun lopulla hän menestyi kansallisella tasolla rikkoen ennätyksiä. Merki rikkoi vuosina 1939–1949 yhdeksäntoista maansa ennätystä kaikilla matkoilla 200 metristä 1 500 metriin saakka ja voitti viisitoista henkilökohtaista mestaruutta. Hän oli vuonna 1946 rikkomassa maailmanennätystä 4 × 400 jaardin viestissä, ja vuoden 1948 olympialaisissa hän sijoittui 400 metrillä finaalissa kahdeksanneksi uransa loppupuolella.
Juha Valvio

Juha Valvio on suomalainen radiotoimittaja ja -juontaja. Hän juontaa "Iltapäiväkerho"-ohjelmaa Yle Puheella. Valvio juonsi tammikuusta 2012 alkaen Radio Cityn kanavan iltapäiväohjelmaa, jossa hän lopetti tammikuussa 2019. Juha Valvio on aikaisemmin juontanut myös The Voicen aamuohjelmaa "Heräämöä". Hän on ollut juontajana myös muun muassa Radio Aallolla ja YleX:llä.
Valvio on työskennellyt urheilutoimittajana talviolympialaisissa 2018 ja kesäolympialaisissa 2020. Ensiksi mainitussa hän oli TV5:n jääkiekkolähetysten kaukalonlaitatoimittajana. Tokion kesäolympialaisissa Valvio selosti Ylellä golfia.
Sonia de la Paz

Sonia de la Paz (s. 1. kesäkuuta 1949) on kuubalainen entinen koripalloilija.
De la Paz pelasi vuonna 1971 MM-kisoissa, joissa Kuuba oli seitsemäs ja voitti samana vuonna pronssia Pan-Amerikan kisoista. Hän pelasi maansa joukkueessa myös vuosien 1975 ja 1979 Pan-Amerikan kisoissa, joista maa otti pronssi- ja kultamitalit sekä Moskovan olympialaisissa 1980, joissa Kuuba sijoittui viidenneksi.
Sonian tytär Nancy Carrillo on lentopalloilija, aviomies Nancio Carrillo ja tämän veli Gilberto taas entisiä nyrkkeilijöitä.
Nancio Carrillo

Nancio Carrillo Quesada (16. elokuuta 1950 Matanzas – 7. joulukuuta 2018 Havanna) oli kuubalainen nyrkkeilijä. Carrillo osallistui Méxicon olympialaisissa 1968 raskaaseen sarjaan, jossa hän hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa. 
Nancion veli Gilberto oli nyrkkeilijä, vaimo Sonia koripalloilija ja tytär Nancy lentopalloilija.
Saksan 11. panssaridivisioona

11. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimien panssariyhtymä, joka osallistui toisessa maailmansodassa sotatoimiin sekä itä- että länsirintamalla.
Perustaminen.
Wehrkreis IX perusti 8. joulukuuta 1939 11. rynnäkköprikaatin () Meiningenissä, Hampurissa ja Magdeburgissa. 110. ja 111. jalkaväkirykmenteistä koostunut prikaati laajennettiin 1. elokuuta 1940 panssaridivisioonaksi liittämällä siihen muun muassa 5. panssaridivisioonan 15. panssarirykmentti. Lisäksi siihen liitettiin 61. moottoripyöräpataljoona, 231. tiedustelupataljoona ja 61. panssarintorjuntapataljoona 231. divisioonasta, 341. viestipataljoona 311. divisioonasta ja 209. pioneeripataljoona 209. jalkaväkidivisioonista. Divisioonaan liitetty 119. kenttätykistörykmentti koostui eri lähteistä. Sen esikunta saatiin 746. kenttätykistörykmentistä, I patteristo oli aiemmin 4. jalkaväkidivisioonan 4. kenttätykistörykmentin I patteristo, II patteristo 677. kenttätykistörykmentin III patteristo ja III patteristo oli 643. kenttätykistörykmentin I patteristo. Miehistö koostui pääosin Sleesiasta olevista sotilaista.
Palvelus.
Uusi divisioona perustettiin Neuhammerin harjoitusalueella, josta se lähetettiin jo joulukuussa 1940 Puolaan ja edelleen Romaniaan tammikuussa 1941. Se sai tulikasteensa Balkanilla huhtikuussa ja divisioona valtasi SS divisioona Leibstandarte Adolf Hitlerin kanssa Belgradin.
Operaatio Barbarossan alettua divisioonan joukot ylittivät heinäkuussa Neuvostoliiton rajan osana Etelän armeijaryhmää. Se taisteli Žytomyrissä, Umanissa ja Kiovassa ennen kuin divisioona siirrettiin Keskustan armeijaryhmään osaksi Moskovan taistelua. Divisioona oli Gžatskin sektorilla tammikuussa toukokuuhun 1942 liitettynä Saksan 4. panssariarmeijaan. Kesäkuussa divisioona lähetettiin etelämmäs ja se osallistui Orjolin ja Voronežin taisteluihin Donin ja Donetskin varrella. Vaikka se osallistui etenemiseen kohti Stalingradia se vältti marraskuisen Saksan 6. armeijan saarrostuksen. Se kärsi kovia tappioita Neuvostoliiton joukkojen talvihyökkäyksessä 1942–1943 saksalaisten pyrkiessä murtamaan Stalingradin saartoa ja sen jälkeisessä vetäytymisessä.
Franklyn

Franklyn on Gerald McMorrowin käsikirjoittama ja ohjaama scifi-fantasiaelokuva. Se kertoo neljästä ihmisestä Lontoossa, jotka jokainen omalla tavallaan ovat jotenkin mielisairaita. Yksi heistä elää Meanwhile City -nimisessä mielikuvitusmaailmassa, jossa uskonnot ovat keskeisessä osassa. Elokuvan ensi-ilta oli Lontoon elokuvajuhlilla syksyllä 2008.
Kaikkialla jatkuva ei-missään derivoituva funktio

Funktio on kaikkialla jatkuva ei-missään derivoituva, mikäli se on jatkuva, mutta ei-derivoituva jokaisessa funktion pisteessä. Tällaisia funktioita on suomen kielessä kutsuttu myös patologiksi funktioiksi.
Historia.
1800-luvun loppupuolelle asti oletettiin, että jokainen jatkuva funktio on myös vähintään yhdessä sen pisteessä derivoituva. Syynä tähän oli liiallinen luottamus fysikaaliseen intuitioon ja määritelmien epätäsmällisyys; funktioiden tulkittiin olevan vain fysikaalisten ilmiöiden matemaattinen muoto.
Ensimmäisen esimerkin kaikkialla jatkuvasta ei-missään derivoituvasta funktiosta antoi tšekkiläinen matemaatikko Bernard Bolzano vuoden 1830 tienoilla. Tämä funktio oli konstruoitu geometrisesti tietyllä suljetulla välillä. Valitettavasti tämä esimerkki unohtui ja julkaistiin vasta sata vuotta myöhemmin, vuonna 1922. Vuoden 1860 tienoilla matemaatikko Charles Cellerier kehitti esimerkkinä asiasta seuraavan funktion:
formula_1, joka on kaikkialla jatkuva ei-missään derivoituva, kun formula_2 on parillinen. Tämä tulos hautautui ja julkaistiin vasta Cellerierin kuoleman jälkeen vuonna 1890.
Ensimmäinen julkaistu esimerkki kaikkialla jatkuvasta ei-missään derivoituvasta funktiosta on Karl Weierstrassin vuonna 1872 julkaisema funktio:
formula_3, missä formula_4.
Puolalainen matemaatikko Stefan Banach todisti vuonna 1931 seuraavan tuloksen:
Kaikki ne välin formula_5 jatkuvat funktiot, joilla on derivaatta vähintään yhdessä kyseisen välin pisteessä, sijaitsevat välin kaikkien jatkuvien funktioiden joukossa samantyyppisesti kuin rationaaliluvut reaalilukujen joukossa. Toisin sanoen, välillä formula_5 jatkuvat ei-missään derivoituvat funktiot ovat huomattavasti yleisempiä kuin derivoituvat.
Vuonna 1953 John McCarthy julkaisi seuraavan esimerkin:
Määritellään funktio formula_7 seuraavasti:
formula_8
Olkoon apufunktio formula_9 funktion formula_10 neljäperiodinen laajennus eli
formula_11 aina, kun formula_12 ja formula_13.
Tämä funktio on jatkuva kaikkialla, mutta ei-derivoituva pisteissä formula_14.
Näillä merkinnöillä ja määritelmillä voidaan kirjoittaa varsinainen McCarthyn funktio formula_15, joka on
formula_16.
Funktion muodostaminen.
Edellä esitetty McCarthyn funktio on esimerkki siitä, kuinka tämän tyyppisiä funktioita tavallisesti muodostetaan. Aluksi määritellään jaksollinen ja jatkuva "sahanteräfunktio", joka on ei-derivoituva yksittäisissä kärkipisteissä. Tämän jälkeen funktion kuvaajaa "rypytetään" siten, että lopulta funktion jokainen piste on kärkipiste ja täten derivaattaa ei ole määritelty missään funktion pisteessä.
Syklobarbitaali

Syklobarbitaali (myös syklobarbitoni tai syklobarbitoli) on barbituraattijohdannainen lääkeaine.
Sillä on muiden barbituraattien tavoin sedatiivinen vaikutus ja sitä on käytetty nukutus- ja epilepsialääkkeenä.
Syklobarbitaali on nykyisin korvattu muilla turvallisemmilla ja tarkoitukseen paremmin sopivilla lääkeaineilla.
Syklobarbitaali on määritelty Ruotsissa vuonna 1971 psykotrooppisia aineita koskevassa yleissopimuksessa luokkaan IV.
Vatustaagi

Vatustaagi eli vesiharus on purjealuksen keulapuun alla oleva harus/staagi, joka toimii etuharuksien vedon vastavoimana.
Bentsobarbitaali

Bentsobarbitaali (tuotenimellä "Benzonal") on barbituraattijohdannainen lääkeaine. Sitä on käytetty epilepsialääkkeenä.
Bentsobarbitaalilla on samankaltaisia vaikutuksia fenobarbitaalin kanssa, ja sillä on voimakas väärinkäyttö- ja riippuvuuspotentiaali.
Ballistinen heiluri

Ballistinen heiluri on laite, jonka avulla voidaan määrittää siihen iskeytyvän luodin nopeus v. Luoti ammutaan sitä paljon massiivisempaan pehmeästä aineesta koostuvaan leopotilassa olevaan kappaleeseen (esim. hiekkasäkki), joka on samalla heilurin punnuksena. Tällöin tapahtuu täysin kimmoton törmäys, jossa liikemäärä säilyy ja luoti muuttuu osaksi heiluria. Välittömästi törmäyksen jälkeen heilurin ja luodin yhteinen nopeus olkoon u. Systeemin törmäyksen jälkeinen kineettinen energia muuttuu sitten potentiaalienergiaksi energiaperiaatteen mukaisesti, kun heiluri heilahtaa ja sen painopiste nousee korkeudelle h lepotilaan verrattuna. Lähtönopeutta u kuvaa nyt kaava
 formula_1
jossa g on painovoiman aiheuttama kiihtyvyys. Soveltamalla liikemäärän säilymislakia saadaan luodin iskeymisnopeudelle lauseke
 formula_2
jossa m1 on luodin massa ja m2 heiluripunnuksen massa.
Patrice Loko

Patrice Loko (s. 6. helmikuuta 1970) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän pelasi Ranskan A-maajoukkueessa 26 maaottelua vuosina 1993–1997 ja teki niissä seitsemän maalia. EM-kilpailuissa 1996 hän pelasi viisi ottelua, joista kolme avauskokoonpanossa, ja teki maalin alkulohko-ottelussa Bulgariaa vastaan.
Loko edusti Ranskan Ligue 1:ssä Nantesia kausina 1988–1995 ja voitti siellä viimeisellä kaudellaan Ranskan-mestaruuden ja oli tuolloin liigan paras maalintekijä 22 maalillaan. Kesällä 1995 hän siirtyi Paris Saint-Germainiin, jossa hän voitti Euroopan cup-voittajien cupin vuonna 1996 sekä Ranskan cupin ja liigacupin vuonna 1998. Viimeisinä vuosinaan hän edusti Lorientia, Montpellieria, Lyonia, jossa hän voitti liigacupin vuonna 2001, Troyesia ja Ajacciota. Hän pelasi Ligue 1:ssä kaikkiaan 330 ottelua ja teki niissä 90 maalia.
Vidal G 1200 Tempo

Vidal G 1200 Tempo (Tempo-Vidal Geländewagen G-1200) on saksalainen 1930-1940-luvuilla valmistettu maastoauto. Otto Dausin suunnitteleman auton tekee erikoiseksi sen kaksimoottorisuus. Edessä ja takana olevia kaksitahtisia moottoreita käytetään joko erikseen tai yhdessä, mikä tekee mahdolliseksi ajamisen joko etu-, taka- tai nelivedolla. Voimansiirto tapahtuu ketjuvedolla. Autossa on myös nelipyöräohjaus. Autoa valmistettiin neli- ja kuusipaikkaisina versioina.
G-1200 ei vastannut Saksan armeijan tarpeita ja vain pieniä määriä otettiin maa- ja ilmavoimien käyttöön. Kaksimoottoriratkaisuun suhtauduttiin epäluuloisesti. Mallia valmistettiin vuosina 1936-1939 noin 1100 kappaletta enimmäkseen vientiin. Suomeen autoja tuotiin sodan päättymiseen mennessä noin 100 kpl.Harvinainen nelivetoauto oli tuolloin lähinnä komentajien käytössä. Tanskan armeija hankki ensimmäiset neljä vuonna 1938. Yhteensä niitä oli sen käytössä 20 kpl. Niitä tiedetään olleen myös Romanian ja Ruotsin käytössä.
Mobilia-tieliikennemuseon kokoelmissa on yksi Vidal G 1200 Tempo -maastohenkilöauto vuodelta 1941. Kyseinen yksilö oli jatkosodan aikana kenraali Ruben Laguksen panssarijoukkojen esikunta-autona. Auto entisöitiin vuosina 1984–1985, jolloin vastaavia autoja arvioitiin olevan ajokuntoisina ja museoituina vain 3–4 kappaletta koko maailmassa. Mobiliassa oleva autoyksilö oli ennen entisöintiään vuonna 1976 mukana yhdysvaltalaisessa elokuvassa "Kotka on laskeutunut", joka kuvattiin osittain Suomessa.
The Fan – pelko iskee

The Fan – pelko iskee () on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva. Elokuvan on ohjannut Tony Scott ja tuottanut Wendy Finerman. Pääosassa esiintyy Wesley Snipes sekä Robert de Niro, joka esittää kiihkeää baseball-kannattajaa. 
Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti noin 18,6 miljoonaa dollaria.
Taisto – koulujen kisa

Taisto - koulujen kisa on Yle TV2 -kanavalla ohjelma, jossa yläkoululaiset kilpailevat liikkumalla. Se liittyy Nuoren Suomen Taisto School Power -kampanjaan. Viimeisessä jaksossa selvisi, mikä on 200 koulusta paras ja sai "Taistotittelin". Sen sai Liperin koulu. Aku Hirviniemen ja Krista Kososen, Duudsonien Jarpin sekä nyrkkeilijä Eva Wahlströmin tehtävä on saada yläkoululaiset liikkeelle.
Jaksot.
1. jakso.
Taisto-koitos alkaa, jossa tsemppaamassa näyttelijät Aku Hirviniemi ja Krista Kosonen, Duudsonien Jarppi sekä nyrkkeilijä Eva Wahlström.
"Ensiesitys Ma 28.05.2012"
2. jakso.
Aluekisat alkaa, jossa koulujen joukkueet tavoittelevat finaalipaikkaa. Turku on ensimmäisenä kolmesta aluekisasta. Ronja Salmi juontajana. 
"Ensiesitys Ti 29.05.2012"
3. jakso.
Kolmesta aluekisasta toisena on Oulu. Juontamassa Ronja Salmi ja Pietari Vappula.
"Ensiesitys Ke 30.05.2012"
4. jakso.
Kolmannessa viimeisessä aluekisassa on Tampere, jossa tsemppaamassa Duudsonien Jarppi ja Eva Wahlström. Juontamassa Ronja Salmi ja Pietari Vappula.
"Ensiesitys To 31.05.2012"
5. jakso.
Taiston finaali, jossa jännittämässä mukana Aku Hirviniemi ja Eva Wahlström. Juontamassa Ronja Salmi ja Pietari Vappula.
"Ensiesitys Pe 01.06.2012"
Vicente García Bernal

Vicente García Bernal (5. huhtikuuta 1929 – 26. marraskuuta 2017) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 4. huhtikuuta 1953 ja nimitettiin Ciudad Obregónin hiippakunnan johtoon 30. maaliskuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Luis Reynoso Cervantes ja Javier Lozano Barragán. 
García Bernal jäi eläkkeelle 8. marraskuuta 2005.
Kaliopi

Kaliopi Bukle (Калиопи Букле, syntyjään Kaliopi Bukleska, s. 28. joulukuuta 1966 Ohrid, Jugoslavia) on pohjoismakedonialainen laulaja ja lauluntekijä. Kaliopi tuli tunnetuksia nimeään kantavan yhtyeen solistina 1980-luvun Jugoslaviassa. Sittemmin Kaliopista on tullut Makedoniassa ja muualla entisessä Jugoslaviassa suosittu sooloartisti. Hän on edustanut Pohjois-Makedoniaa (tai tuolloista Makedonian tasavaltaa) Eurovision laulukilpailussa kaksi kertaa.
Kaliopi edusti Pohjois-Makedoniaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Crno i belo" (suom. "Musta ja valkoinen") päästen finaaliin, jossa Kaliopi sai 71 pistettä, jolla sijoittui kilpailussa sijalle 12 Romanian kanssa.
Hän edusti maataan uudelleen vuoden 2016 kisoissa kappaleellaan "Dona". Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa, jossa se sai 88 pistettä, jäi sijalle 11 eikä päässyt finaaliin.
Tomoe

Tomoe (s. 1157? k. 1247) () oli samuraisukuun syntynyt nainen, joka ajan tavasta poiketen toimi sotilastehtävissä ("onna bugeisha"). Hän kuului Taira-klaaniin ja oli Minamoto-perheen vasalli 1100-luvun lopun Japanissa.
Tomoe mainitaan Heiken klaanin tarinassa (), jonka mukaan hän oli erinomainen jousiampuja ja ratsastaja sekä kuuluisa urheudestaan ja voimistaan. Yoshinaka käytti häntä erityistehtävissä. Tomoen uskotaan selvinneen hengissä Genpei-sodasta (1180–1185) ja eläneen loppuikänsä buddhalaisena nunnana.
Kwasniewskin ruokavalio

Kwasniewskin ruokavalio on puolalaisen lääkäri Jan Kwaśniewskin (s. 1937) suunnittelema korkearasvainen ja vähähiilihydraattinen ruokavalio. Kwaśniewski itse käyttää ruokavaliostaan nimitystä Optimaalinen ruokavalio, ja hänen mukaansa se kohentaa paitsi ruumiillista myös henkistä terveyttä. Kwasniewskin ruokavalio on tunnetumpi Puolassa kuin muualla maailmassa.
Kwasniewskin ruokavaliossa annetaan tarkat ohjeet makroravintoaineiden suhteille: 1 osa proteiinia, 2,5–3,5 osaa rasvaa ja 0,5–0,8 osaa hiilihydraattia. Jos tavoitellaan laihtumista, rasvan määrää voidaan vähentää. Proteiinin päivittäinen grammamäärä määräytyy kaavalla "pituus – 100". Täten esimerkiksi 180 sentin pituisen ihmisen tulisi syödä 80 grammaa proteiinia, 200–280 grammaa rasvaa ja 40–64 grammaa hiilihydraattia päivässä. Kaavaa voi hiukan muuttaa oman vartalotyypin mukaan.
Kwasniewski painottaa ruoka-aineiden valinnassa niiden biologista arvoa eli ravintopitoisuutta. Hän suosittelee erityisesti munankeltuaista, sisäelimiä, luuydintä, sianlihaa, rasvaisia juustoja ja kermaa. Hiilihydraateista Kwasniewski suosittelee tärkkelystä kuten perunaa, sekä kasviksia, kunhan ei liian suuria määriä. Ruokailukertoja tulisi päivässä olla kaksi tai yksi. Ketoosia Kwasniewski ei suosittele.
Jakob Snellman

Jakob Snellman (24. heinäkuuta 1784 Kokkolan maaseurakunta – 25. huhtikuuta 1832 Helsinki) oli suomalainen virkamies, joka toimi uransa aikana tullilaitoksen johtajana ja Uudenmaan läänin varamaaherrana.
Jakob Snellmanin vanhemmat olivat Lohtajan kirkkoherra Johan Snellman (k. 1800) ja hänen 1. puolisonsa Katarina Sidensnöre. Snellman opiskeli Turun akatemiassa ja suoritti tuomarintutkinnon 1803.
Snellman sai laamannin arvonimen 1817. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1809 Albertina Julin (vuorineuvos John Jacob von Julinin sisar). Heidän poikansa oli Viipurin hovioikeuden presidentti, senaattori John Snellman.
Virkaura.
Hänen virkauransa käsitti seuraavia tehtäviä:
Francisco Pardo Artigas

Francisco Pardo Artigas (26. kesäkuuta 1946 Torrellas de Foix – 31. maaliskuuta 2022) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Barcelonan arkkihiippakuntaan 31. toukokuuta 1973 ja nimitettiin Gironan piispaksi 16. heinäkuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Manuel Monteiro de Castro, jota avustivat Jaume Pujol Balcells ja Josep Ángel Sáiz Meneses.
Jean Bolland

Jean Bolland (muita nimimuotoja "Jean de Bolland, Johannes Bollandus") (18. elokuuta 1596 Julémont (nyk. osa Herveä) – 12. syyskuuta 1665 Antwerp) oli jesuiittapappi ja Espanjan Alankomaista kotoisin ollut merkittävä hagiografi.
Bolland opiskeli Maastrichtin ja Antwerpenin jesuiittakouluissa ja opetti sen jälkeen humanistisia tieteitä Roermondissa, Den Boschissa, Brysselissä ja Antwerpenissa. 1620 hän aloitti teologian opinnot Louvainin yliopistossa. 1662 hän sai papiksivihkimyksen ja hänestä tuli Mechlinin jesuiittakoulun prefekti.
Jesuiittojen Espanjan Alankomaiden maakunnan priori kutsui hänet vuonna 1630 Antwerpeniin tutkimaan vastikään kuolleen hagiografin Heribert Rosweyden jäämistöä. Bolland asetti tehtävän vastaanottamiselle kaksi ehtoa: että hän saisi vapaasti muokata Rosweyden suunnitelmaa siten kuin hän itse sen ymmärsi ja että Rosweyden aineisto pitäisi varata hänen yksinomaiseen käyttöönsä. Priori Jacques van Straten hyväksyi ehdot, ja Bolland siirtyi Mechlinin koulusta Antwerpeniin, missä hänestä tuli "Latinalaisen seurakunnan" johtaja, ja hän vastasi "Acta Sanctorumin" saattamisesta julki.
Bolland aloitti laatimalla kunnianhimoisen suunnitelman. Rosweyde oli rajoittanut hänen alkuperäisten tekstien pyyntöntsä Espanjan Alankomaiden ja lähiseutujen kirjastoihin. Bolland esitti pyynnöt yhteistyökumppaneille kaikkialla Euroopassa. Rosweyde oli ehdottanut ainoastaan alkuperäisten tekstien julkaisemista, ilman kommentaareja ja selityksiä, mutta Bolland päätti julkaista kaiken tiedon, mitä hän löytäisi jokaisesta pyhimyksestä ja tämän kultista, aloittaa kunkin tekstin selvityksellä sen kirjoittajasta ja historiallisesta arvosta ja liittää mukaan selitykset. 
Bolland oli jo pian Antwerpeniin saapumisensa jälkeen onnistunut saamaan hyvään järjestykseen tammikuun pyhimyksiin liittyvät asiakirjat, ja oli löytänyt niille julkaisijaksi Jan van Meursin. Hänen työskenneltyään Antwerpenissa viisi vuotta tuli ilmeiseksi, että tehtävä oli yhdelle ihmiselle liian suuri. Bolland pyysi apulaisia, ja pyyntöä tuki Liessiesin luostariin apotti Antoine de Wynghe. Godfrey Henschen määrättiin 1635 aloittamaan työ helmikuun pyhimysten parissa, ja Bolland itse keskittyi tammikuun pyhimyksiä käsittelevien teosten painotyöhön. Henschen teki työtä "Acta Sanctorumin" julkaisemisen parissa kuolemaansa saakka, vuoteen 1681.
Vuonna 1659 Bolland sai avukseen kolmannen jesuiitan, Daniel van Papenbroekin, joka loppujen lopuksi teki suurimman työn 18-osaisen "Acta Sanctorumin" hyväksi. Van Papenbroek ja Henschen kiertelivät 1660-1662 Saksassa, Ranskassa ja Italissa etsimässä asiakirjoja luostareista ja kirjastoista.
Pyhimyskultin tutkimusta harjoittavan belgialaisen Bollandistien seuran nimi juontuu Bollandista.
Acta Sanctorum

Acta Sanctorum on ortodoksisen ja roomalaiskatolisen kirkon pyhimyksiä ja marttyyreja käsittelevä kertomuskokoelma. 
Kertomuskokoelmista merkittävin on 1700-luvulla jesuiitta Heribert Rosweyden Antwerpenissa aloittama kokoelma. Ensimmäiset osat ilmestyivät 1643–1658. Sitä jatkoivat hänen kuolemansa jälkeen Jean Bolland, ja hänen kuolemansa jälkeen työtä jatkoivat hänen mukaansa nimetyt bollandistit. Belgialaiset jesuiitat ottivat myöhemmin hoitaakseen bollandistien tehtävän ja julkaisivat 60 osaa, joihin sisältyy muun muassa pyhimysten elämäkertoja.
Mungo Park

Mungo Park (11. syyskuuta 1771 – 1806) oli skotlantilainen lääkäri ja tutkimusmatkailija. Hän oli ensimmäinen eurooppalainen Nigerjoella, ja hän selvitti sen virtaussuunnan ja kartoitti siitä osan.
Elämäkerta.
Park syntyi Skotlannin rajamailla ja opiskeli lääketiedettä ensin Edinburghissa ja myöhemmin Lontoossa. Hän pääsi 21-vuotiaana lääkärin apulaiseksi vuonna 1793 Sumatraan purjehtineeseen Itä-Intian kauppakomppanian laivaan. Afrikan tutkimusta johtamaan ja edistämään perustettu brittiläinen Afrikka-seura palkkasi vuonna 1795 Parkin. Hän sai johdettavakseen 50 miehen tutkimusretkikunnan, jonka tavoitteena oli kartoittaa siihen asti tuntematonta Nigerjokea. Park kuitenkin lähti matkaan ilman retkikuntaa ja alkoi tutkia jokea mukanaan vain paikallinen opas ja orjapoika. Maurit pidättivät Parkin neljäksi kuukaudeksi, mutta Parkin onnistui paeta ilman matkatavaroitaan. Vuoden 1796 heinäkuussa hän vihdoin löysi Nigerjoen ja totesi sen virtaavan itään. Park jatkoi matkaa jokea alaspäin orjakaravaanin mukana ja saavutti Gambian rannikon kesäkuussa 1797, mistä hän purjehti takaisin Englantiin joulukuussa. Kotimaassaan hänen matkakertomuksensa ja orjakaupan kuvauksensa tulivat seuraavina vuosina hyvin tunnetuiksi.
Vuonna 1805 Park lähti uudelleen Nigerjoelle tarkoituksenaan laajentaa Britannian kauppaa ja lisätä maantieteellistä tietämystä. Retkikunta oli hyvin varustautunut, mutta vaikeiden säiden vuoksi miehistö harveni viiteen jäseneen. Parkin ja muiden selviytyneiden vene juuttui lopulta joen kivikkoon Bussan putouksilla ja he joutuivat paikallisten hyökkäyksen kohteeksi, minkä seurauksena Park hukkui.
Lauren Davis

Lauren Davis (s. 9. lokakuuta 1993 Gates Mills, Ohio) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut WTA-listan sijalla 44 heinäkuussa 2014. Hän on voittanut urallaan seitsemän ITF-turnausta kaksinpelissä.
Davis osallistui Grand Slam -turnaukseen ensimmäisen kerran Australian avoimissa 2011. Samana vuonna hän osallistui myös Yhdysvaltain avoimiin. Molemmissa turnauksissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella. Ranskan avoimissa 2012 Davis voitti ensimmäisellä kierroksella 30:nneksi sijoitetun Mona Barthelin, kunnes hävisi toisella kierroksella Christina McHalelle.
Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Davis saavutti Aucklandissa 7. tammikuuta 2017 voittamalla finaalissa Ana Konjuhin.
Ragvalda

Ragvalda on arabialaisen maantieteilijän al-Idrisin laatimassa keskiaikaisessa maailmankartassa esiintyvä muinainen suomalainen kaupunki tai kauppapaikka. Sen on yleisesti tulkittu sijainneen Ulvilassa Ravanin kylässä, jonka vanha ruotsinkielinen nimi on "Ragvaldsby". 
Tabula Rogeriana ja Ragvalda.
Al-Idrisi laati nimellä Tabula Rogeriana tunnetun kartan ja siihen kuuluvan "Geografia"-nimisen kirjan vuosina 1138–1154 Palermossa Sisilian kuninkaan Roger II:n hovissa. Se koottiin haastattelemalla hovissa vierailleita ihmisiä, jotka olivat matkustaneet eri puolilla sen aikaista tunnettua maailmaa. 
Tabula Rogerianassa mainitaan nimeltä kolme suomalaista kaupunkia, joista yksi on "Ragvalda". Al-Idrisi kertoo tekstissään Ragwaldan etäisyydet Ruotsissa sijaitsevaan Sigtunan kaupunkiin sekä Viron länsirannikolla olevaan Hanilaan. Lisäksi hän ilmoittaa matkan Ragvaldasta Mälarenin suulle. 
Tarkemmassa kuvauksessaan al-Idrisi kertoo Ragvaldan olevan meren rannalla sijaitsevan suuren ja kukoistavan kaupungin, joka kuuluu "Tavastin" maahan. Aihetta 1930-luvulla tutkineen O. J. Tuulion mukaan Ragvaldan merkittävyyttä kansainvälisenä kauppapaikkana korosti se seikka, että etäisyydet on ilmoitettu ulkomaisiin paikkoihin suomalaisten sijaan. 
Liikistö.
Nykyisestä Ravanista pari kilometriä Ulvilan Vanhakylään päin sijaitsee Liikistön muinaismuistoalue. Paikka on ympäristöstään selvästi erottuva metsäinen kumpare, joka on muinoin ollut saari. Sitä ympäröivät jo varhain keskiajalla maankohoamisen johdosta kuivuneet Kokemäenjoen uomat. Liikistössä on sijainnut yksi Suomen vanhimmista kristillistä hautausmaista sekä todennäköisesti myös Ulvilan pitäjän ensimmäinen kirkko. Liikistö on aikaisemmin kuulunut Ravanin kylään ja Ragvaldan on arveltu sijainneen juuri siellä. Maininta Ragvaldasta on kaiverrettu muun muassa paikalle 1980-luvun alussa pystytettyyn muistokiveen.
Mitään pitäviä todisteita Ragvaldan sijainnista Liikistössä ei kuitenkaan ole. Osa vanhoista suomalaistutkijoista, kuten O.J. Tuulio piti Ulvilaa Ragvaldan paikkana. Jalmari Jaakkola puolestaan tyrmäsi ajatuksen kokonaan. Alueella on suoritettu arkeologisia kaivauksia 1930-luvulla sekä vuonna 2002. Hautojen lisäksi paikalta on löydetty muun muassa 1200-luvulta peräisin olevia rahoja.
Siltakiilakki

Siltakiilakki eli siltahämähäkki ("Larinioides sclopetarius") on suhteellisen kookas hämähäkkilaji, jota tapaa pohjoisella pallonpuoliskolla silloissa ja muissa teräsrakennelmissa. Tyypillinen alue, jossa hämähäkkiä tapaa, on veden päällä oleva aurinkoinen paikka. Suomessa siltahämähäkkejä löytää helposti lossirantojen läheisyydessä olevilta teräslaitureilta.
Naaraat kasvavat noin 10 millimetrin kokoiseksi, kun taas koiraat näitä hieman pienemmiksi. Verkon halkaisija voi olla jopa 70 cm. Siltahämähäkit tulevat valtaamistaan koloista ulos ilta-auringon aikaan ja siirtyvät tällöin keskelle kutomaansa verkkoa odottamaan siihen takertuvia hyönteisiä.
Sloane Stephens

Sloane Stephens (s. 20. maaliskuuta 1993 Plantation, Florida) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut WTA-listalla kolmas heinäkuussa 2018. Hän on voittanut urallaan kuusi WTA-turnausta kaksinpelissä, joista merkittävimpänä Yhdysvaltain avoimet 2017.
Tennisura.
Junioriura.
Junioriurallaan Stephens voitti nelinpelimestaruuden kolmessa eri Grand Slam -turnauksessa vuonna 2010. Hän voitti Tímea Babosin kanssa Ranskan avointen tyttöjen kaksinpelin voittaen turnauksen loppuottelussa Lara Arruabarrena-Vecinon ja María-Teresa Torró-Florin. Babos ja Stephens voittivat myös Wimbledonin ja Yhdysvaltain avoimet. Jälkimmäisessä he saivat luovutusvoiton.
Ammattilaisura.
Stephens osallistui Grand Slam -turnaukseen ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2011. Samana vuonna hän osallistui myös Yhdysvaltain avoimiin. Yhdysvaltain avoimissa Stephens pääsi kolmannelle kierrokselle voitettuaan toisella kierroksella Shahar Pe'erin. Kolmannella kierroksella hän hävisi Ana Ivanovićille.
Australian avoimissa 2012 Stephens hävisi toisella kierroksella Svetlana Kuznetsovalle. Ranskan avoimissa 2012 hän pääsi neljännelle kierrokselle voitettuaan Jekaterina Makarovan, Bethanie Mattek-Sandsin ja Mathilde Johanssonin. Neljännellä kierroksella hän hävisi Samantha Stosurille. Wimbledonissa hän voitti toisella kierroksella Petra Cetkovskán, mutta hävisi kolmannella kierroksella Sabine Lisickille kolmessa erässä. Yhdysvaltain avoimissa Stephens hävisi kolmannella kierroksella Ana Ivanovićille.
Australian avoimissa 2013 Stephens pääsi ensimmäistä kertaa urallaan Grand Slam -turnauksen puolivälieriin, jossa hän voitti turnauksen suosikkeihin lukeutuneen Serena Williamsin luvuin 3–6, 7–5, 6–4. Välierissä hän hävisi turnauksen puolustavalle mestarille, Viktoryja Azarenkalle. Ranskan avoimissa Stephens hävisi neljännellä kierroksella Marija Šarapovalle. Wimbledonissa hän eteni puolivälieriin asti, jossa hävisi Marion Bartolille. Yhdysvaltain avoimissa Stephens hävisi neljännellä kierroksella Serena Williamsille.
Vuonna 2014 Stephens pääsi sekä Australian avoimissa että Ranskan avoimissa neljännelle kierrokselle. Yhdysvaltain avoimissa hän eteni toiselle kierrokselle ja Wimbledonissa hän jäi ensimmäiselle kierrokselle. Hän kärsi kauden aikana loukkaantumisesta. Kaudella 2015 Stephens voitti yhden WTA-turnauksen Washingtonissa. Ranskan avoimissa hän pääsi neljännelle kierrokselle, Wimbledonissa kolmannelle kierrokselle ja muissa Grand Slameissa hän hävisi avauskierroksen ottelunsa.
Kauden 2016 aikana Stephens voitti kolme WTA-turnausta. Ranskan avoimissa ja Wimbledonissa hän pääsi kolmannelle kierrokselle ja Australian avoimissa ja olympialaisissa hän hävisi toisella kierroksella. Hän vetäytyi loukkaantumisen takia Yhdysvaltain avoimista.
Vuonna 2017 Stephens voitti Yhdysvaltain avointen kaksinpeliturnauksen päihittämällä loppuottelussa Madison Keysin. Stephens oli viides nainen, joka voittaa turnauksen sijoittamattomana pelaajana. Hän päätti kauden maailmanlistan sijalla 13.
Vuonna 2018 Stephens ylsi Ranskan avointen kaksinpelissä loppuotteluun.
Kauniaisten jäähalli

Kauniaisten jäähalli on Kauniaisissa oleva jäähalli, jota GrIFK Hockey ja Kauniaisten taitoluisteluklubi käyttää kotihallina. Hallin sallittu yleisömäärä on noin 700 henkilöä. Hallin vieressä sijaitsee loppuvuodesta 2017 avattu Volkswagen-jalkapallohalli.
Britannian Grand Prix 2012

Britannian Grand Prix 2012 (virallisesti 2012 Formula 1 Santander British Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2012 yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 8. heinäkuuta Silverstonen moottoriradalla, Englannissa.
Kilpailun voitti Red Bullin Mark Webber, joka ohitti Fernando Alonson kilpailun viimeisillä kierroksilla. Voitto jäi Webberin uran viimeiseksi.
Red Bullin voittaessa valmistajan palkinnon otti palkintokorokkeella vastaan Peter Prodromou. Kuljettajien haastattelut palkintokorokkeella suoritti entinen Formula 1 -kuljettaja Jackie Stewart. Kyseessä oli ensimmäinen kerta kun kuljettajien haastattelut suoritettiin palkintokorokkeella.
Vapaat harjoitukset.
Williamsin kolmoskuljettaja Valtteri Bottas ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Bruno Sennan tilalla. Force Indian Jules Bianchi ajoi Nico Hülkenbergin tilalla ja HRT:n Dani Clos ajoi Narain Karthikeyanin tilalla.
Sijoitukset kilpailun jälkeen.
Kymmenen kärki osakilpailun jälkeen.