tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Riku Kemppinen

Riku Antero Kemppinen (s. 21. toukokuuta 1972 Nurmijärvi) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt televisiosarjoissa, Helsingin Kaupunginteatterin näytelmissä "Omaksi kuvakseen", "Virtahepo ja muita hevosia" ja "Shopping &amp; Fucking", Koko-teatterissa Turun Kesäteatterissa ja Radioteatterissa.
Kapkaupungin kansainvälinen lentoasema

Kapkaupungin kansainvälinen lentoasema () on Etelä-Afrikassa, noin 13 kilometrin päässä Kapkaupungin keskustasta sijaitseva kansainvälinen lentoasema.
Lentoasema avattiin vuonna 1954, ja sitä laajennettiin merkittävästi vuoden 2010 jalkapallon MM-kilpailuja varten.
Lentoaseman kautta kulki vuonna 2012 noin 8,5 miljoonaa matkustajaa. Suurista lentoyhtiöistä Kapkaupunkiin lentävät muun muassa Air France, British Airways, Emirates, KLM, Lufthansa, Qatar Airways sekä Turkish Airlines.
Jääpallon Allsvenskan-kausi 2014–2015

Ruotsin jääpallon Allsvenskan pelattiin kaudella 2014–2015 kahdessa kahdentoista joukkueen lohkossa, joissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen kaksi parasta joukkuetta selviytyivät Elitserienin karsintoihin, kaksi heikointa putosi 1. divisioonaan ja sijoille 9.–10. sijoittuneet joutuivat karsimaan Allsvenskanin sarjapaikastaan. Koska Elitserienin göteborgilaisjoukkue GAIS Bandy ei saanut lupausta Göteborgin jääpallohallin rakentamiseksi, seura luopui Elitserien-paikastaan. Tilalle nostettiin Elitserieniin kaudelle 2014–2015 västeråsilainen TB Västerås.
Elitserien-karsinnat.
Karsinnat pelattiin kahdessa neljän joukkueen lohkossa. Karsinnoissa pelasivat Elitserienin neljä heikointa ja Allsvenskanin neljä parasta joukkuetta. Molempien lohkojen kaksi parasta joukkuetta selviytyivät seuraavaksi kaudeksi Elitserieniin.
Lohko 2.
IFK Kungäv, TB Västerås ja Sirius säilyttivät Elitserien-paikkansa. Gripen Trollhättan nousi Elitserieniin ja pudotti näin Ljusdals BK:n Allsvenskaniin.
Allsvenskan-karsinnat.
Gustavsbergs IF, Surte BK, Skiro-Navelsjö Bandy ja Rättvik säilyivät Allsvenskanissa. 1. Divisioonasta nousivat suoraan Allsvenskaniin Frillesås BK, Nitro/Nora BS, Spånga Djurgården ja Helenelunds IK.
Leena Joki

Elli Sylvia Perkko, kirjailijanimi Leena Joki (16. huhtikuuta 1928 Säynätsalo – 1. syyskuuta 1990) oli suomalainen filosofian kandidaatti, amanuenssi ja lastenkirjailija. 
Teoksia.
Nimellä "Leena Joki":
Nimellä "Elli Perkko":
Muistojeni laulu

Muistojeni laulu on Laila Halmeen esittämä kappale, jolla hän edusti Suomea vuoden 1963 Eurovision laulukilpailussa Lontoossa. Kappale oli aikajärjestyksessä ensimmäinen Suomen kolmesta nolla pistettä saaneesta euroviisukappaleesta.
Alun perin Suomen karsinnoissa kappaleen olivat esittäneet Marjatta Leppänen ja Irmeli Mäkelä, mutta kansainvälisiin euroviisuihin solistiksi vaihdettiin Halme.
Lehtimäen kirkko

Lehtimäen kirkko on Alajärven Lehtimäellä sijaitseva Jacob Rijfin suunnittelema tasavartinen ja sisäviisteinen ristikirkko, joka valmistui vuonna 1800. Kirkon ristikeskuksessa on kahdeksankulmainen tornillinen attika. Kirkon sakaroissa on satulakatteet, attikassa monisärmäinen kekokatto. Sisällä taas sakaroissa on lautaholvaus ja keskustassa pyöreä kupu. Erillinen Abraham Hernesmaan 1835 rakentama kolmikerroksinen kellotapuli yhdistettiin solarakennuksella kirkkoon 1895, tapulin kellot ovat vuosilta 1801 ja 1877. Kirkkoa on peruskorjattu vuosina 1845 ja 1895-1897, peruskorjaus ja entisöinti tehtiin 1947–1948.
1948 valmistunutta peruskorjausta valvoi Antti Salmenlinna. Sen yhteydessä kirkon lämmitys uusittiin, kirkko sähköistettiin, sisävuoraus purettiin ja Salmenlinna teki kirkkoon kattomaalaukset. Kirkko sai myös Kangasalan urkutehtaan alun perin Parkanon kirkkoon vuonna 1894 tekemät 8-äänikertaiset urut. Ne uusittiin 18-äänikertaisiksi 1967 entisten urkujen julkisivu säilyttäen. Kirkon toinen peruskorjaus ja entisöinti tehtiin 1988–1989 arkkitehtitoimisto Matti ja Aune Klemolan johdolla. Muun muassa alkuperäinen alttaripöytä ja -kaide ja kuorikaide palautettiin. Eteläiseen kuori-ikkunaan Aune Klemola suunnitteli Merja Ylivinkan kutoman kuultokudoksen "Valon hetki". Kellotapulin rakentaja Abraham Hernesmaa lahjoitti ilmeisesti itse tekemänsä ensimmäisen alttaritaulun kirkkoon. Taiteilija Onni Ojan maalaama uusi alttaritaulu kirkkoon hankittiin 1933, mutta se vaihdettiin 1946 Kalle Isolehdon tekemään puiseen alttariveistokseen "Ristiinnaulittu".
Museovirasto on luokitellut Lehtimäen kirkonseudun Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Campbell River

Campbell River on rannikkokaupunki Brittiläisen Kolumbian provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Vancouverinsaaren itärannikolla. Vuonna 2016 kaupungissa asui yhteensä 32 588 asukasta.
Campbell River on tunnettu kalastuksestaan, ja sitä kutsutaan myös "maailman lohipääkaupungiksi".
Merkkivärinen

Merkkivärinen on varsin yleinen koirien väritys, jossa eumelaniinivärisellä (yleensä mustalla) pohjalla on feomelaniinivärisiä (yleensä punaruskeita) merkkejä "kulmakarvojen" kohdalla, poskissa, kuonon ympärillä ja leuan alla, rinnassa, istuinluilla ja jaloissa. Mustapohjaista merkkiväriä kutsutaan usein englanninkielisellä nimityksellä "black and tan", "musta ja vaaleanruskea".
Merkkiväritys on yleinen esimerkiksi dobermannilla, porokoirilla, vetokoirilla ja pinserillä. Laikoilla värin nimitys on "karamis". Satulakuvio on yleinen muun muassa saksanpaimenkoiralla ja monilla ajokoiraroduilla.
Periytyminen.
Merkkivärityksestä vastaa koiran A-lokuksen alleeli t, joka on resessiivinen alleelien AA ja Aw suhteen mutta dominoiva alleelin Aa suhteen. Jotta merkkiväritys voidaan nähdä yksilön fenotyypissä, on sen kyettävä tuottamaan eumelaniinia, ja sen genotyypin on E-lokuksen suhteen oltava siis jokin muu kuin ee (resessiivinen keltainen). Toinen merkkivärityksen suhteen epistaattinen genotyyppi on K-lokuksessa dominanttimusta (KBK_), joka estää feomelaniinin tuotannon tehden koirasta täysin eumelaniinivärisen. Poikkeus tähän on cockerspanielin harvinainen "soopeliksi" kutsuttu väritys.
Yleisesti ottaen merkkikuvioisen koiran genotyypin on siis oltava [muu kuin EeEe] AtA_ [muu kuin KBK_].
Muunnokset.
Merkkivärityksestä tunnetaan useampia muunnoksia, joista yleisin on niin kutsuttu satulakuvio. Satulakuvioinen koira syntyy merkkiväristä muistuttavana, mutta koiran aikuistuessa ruskea kuvio laajenee ja lopulta eumelaniinia on enää niskassa, selässä, kyljillä ja hännän päällä satulaa tai viittaa muistuttavana kuviona. Satulakuvioisilla koirilla on sama at-alleeli kuin merkkivärsillä koirilla. Väritysten eron saattaa aiheuttaa jossakin muussa geenissä sijaitseva muuntelijageeni.
Grizzle eli domino on merkkivärityksen muunnos, jossa koiran ylälinjalle jää satulamuunnosta muistuttava eumelaniinivärinen "huntu", joka ulottuu otsalle ja ohimoille ja venyy silmien välistä tunnusomaiseksi kapeaksi kärjeksi. Muunnoksen aiheuttaa E-lokuksen alleeli G. Väritys on varsin harvinainen ja sitä tavataan vain salukilla, afgaaninvinttikoiralla, suomenlapinkoiralla ja alaskanmalamuutilla.
Cockerspanielilla esiintyvä "soopeli" muistuttaa dominoväritystä ulkoisesti erittäin paljon ja on sen tavoin E-lokuksen tekijän muuntama merkkivärikuvio. Värityksen aiheuttaa vastikään tunnistettu E-lokuksen alleeli h.
Dominosta poiketen soopelit cockerspanielit ovat K-lokuksen suhteen KK tai Kk, siis dominanttimustia. kk-genotyypin yksilöt ovat fenotyypiltään "suttuisen punaisia", eivät "soopeleita". Kaikki cockerspanielit ovat A-lokuksen suhteen genotyyppiä AtAt eli merkkivärisiä.
Tuomas Mokko

Tuomas Mokko (s. 26. maaliskuuta 1991 ) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa kaudella 2014–2015 Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa pelaavia HT Bandyä.
Mokko on pelannut Suomen ikäluokkamaajoukkueissa, viimeksi mm. 23-vuotiaiden MM-joukkueessa kaudella 2013. Ensimmäiset maaottelunsa Mokko pelasi ensimmäiset A-maaottelunsa tammikuussa 2015 Kazakstania vastaan. Ensimmäiset MM-kisansa Mokko pelaa keväällä 2015. 
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
Grace for Drowning

Grace for Drowning on brittiläisen muusikon Steven Wilsonin soolouran toinen studioalbumi. Levyn julkaisi Kscope Music Records 26. syyskuuta 2011. Se sai ehdokkuuden parhaasta surround-ääni albumista 54. Grammy-palkinto -tapahtumassa.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 30.
John Cockerill

John Cockerill (3. elokuuta 1790 Haslingden, Lancashire, Englanti – 9. kesäkuuta 1840) oli belgialainen tehtailija. Hän oli syntynyt Haslingdenissa Lancashiressa Englannissa ja muutti isänsä William Cockerillin luo Belgiaan, jossa hän jatkoi sukunsa villankäsittelykoneiden rakennustraditiota. Hän perusti rautaruukin ja konesuunnittelu- ja rakennusyrityksen John Cockerill &amp; Cie., joka tuli tunnetuksi brittiläisen teollisuustekniikan levittämisestä Euroopassa. 
John Cockerill tuli Belgian Verviersiin 12-vuotiaana isänsä luokse, joka silloin oli siellä menestynyt koneenrakentajana. Isä William oli vuonna 1799 salakuljettanut kehruukoneen osia Ruotsin kautta Verviersiin ja perustanut sinne konepajan. Vuonna 1807 yrityksen toiminta siirrettiin Liègeen, ja John otti 17-vuotiaana veljensä Charles Jamesin kanssa vastuun tehtaan johtamisesta. Isä William vetäytyi vuonna 1813 liiketoiminnasta ja jätti yritystensä hoidon pojilleen. Vuonna 1823 John osti veljensä ulos yrityksestä. Vuoteen 1830 mennessä Cockerillin yrityksestä oli kasvanut Manner-Euroopan suurin teollisuusyritys, johon kuului hiili- ja rautakaivoksia, masuuneja, valssaamoja ja konepajoja.
Sergei Tsion

Sergei Anatoljevitš Tsion (, 1874 – 1947) oli Venäjän keisarillisen armeijan kapteeni, joka vuonna 1906 oli yksi Viaporin kapinan johtajista yhdessä Arkadi Jemeljanovin ja Jevgeni Kohanskin kanssa.
Elämä.
Toiminta Suomessa.
Juutalaistaustainen Tsion oli Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen jäsen ja kuului sen enemmistöryhmään eli bolševikkeihin. Suomenlinnassa hän toimitti "Vestnik Kasarmi" (Kasarmin sanansaattaja) -nimistä lehteä, jonka julkaisua avustivat myös suomalaiset sosiaalidemokraatit. Viaporin kapinan aikana Tsion oli yksi sen johtajista, mutta ei juurikaan osallistunut varsinaiseen kapinointiin, vaan seurasi tapahtumia mantereen puolella. Tuolloin hänen kontakteihinsa Helsingissä lukeutui suomalaisia sosialidemokraatteja, kuten esimerkiksi näytelmäkirjailija Elvira Willman. Kapinayrityksen jälkeen Jemeljanov ja Kohanski teloitettiin, mutta Tsion onnistui pakenemaan Englantiin, jossa hän työskenteli toimittajana. Helsinkiläinen kustannusosakeyhtiö Fugas julkaisi Tsionin Viaporin kapinasta kertovan muistelmateoksen "Три дня восстания в Свеаборге" (Viaporin kapinan kolme päivää) vuonna 1907.
Paluu Venäjälle.
Tsion palasi Venäjälle maaliskuun vallankumouksen jälkeen kesäkuussa 1917. Hän oli jättänyt bolševikit ja liittynyt sosialistivallankumouksellinen puolueeseen, kuuluen samalla myös Aleksandr Kerenskin johtaman väliaikaishallituksen tukijoihin. Tsion matkusti Pietariin Helsingin kautta, jossa häntä oli "Työmies"-lehden mukaan vastassa tuhatpäinen ihmisjoukko. Ennen junan lähtöä Tsion piti vielä lyhyen puheen. 
Lokakuun vallankumouksen myötä bolševikit ottivat Venäjällä vallan ja Tsion joutui pakenemaan Ruotsiin, missä hän eli kuolemaansa saakka. Tsion työskenteli muun muassa kielenkääntäjänä. Ruotsista käsin hän kävi myös kirjeenvaihtoa Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaneen Ivan Buninin kanssa, joka asui toisen maailmansodan aikana maapaossa Ranskan Grassessa. Bunin eli sota-ajan pitkälti Tsionin Ruotsissa keräämien avustusten turvin.
Gustavsbergs IF BK

Gustavsbergs IF Bandyklubb on jääpalloseura Gustavsbergin historiallisesta taajamasta, joka sijaitsee Tukholman läänin Värmdön kunnassa. Seura on vuonna 1906 perustetusta Gustavsbergs IF:n jääpallojaostosta eriytynyt jääpalloseura. Seuran edustusjoukkue pelaa Allsvenskanissa. Gustavsberg IF:n muita lajeja ovat jalkapallo, käsipallo, sulkapallo ja suunnistus.
Historia.
Vaikka seuran jääpallojoukkue ei ole esiintynyt pääsarjassa, sitä voi pitää kuitenkin Gustavsbergs IF:n lajikohtaisena lippulaivana. Vuonna 1940 seuran pelaaja Gunnar Sjödahl edusti Ruotsin A-maajoukkuetta eli oli seuran ensimmäinen maajoukkue-edustaja. Vuonna 1954 seura oli lähellä nousua pääsarjaan - maalin tappio IFK Stockholm:ille romutti sarjanousun. Seuran kotikenttä Ekvallen valmistui vuonna 1948 ja vuonna 1974 Ekvallenille valmistui tekojää.
Vuonna 1981 seura nousi kakkostasolle eli silloiseen 1. Divisioonaan. 2000-luvun alussa seura oli samalla tavalla lähellä nousua pääsarjaan eli Allsvenskaniin. Vaikka seura ei ole noussut pääsarjaan, seura on kasvattanut tunnettuja jääpalloilijoita, kuten Leif Fredblad, joka pelasi 21 kautta Hammarby IF:n riveissä ja teki 221 maalia. Fredblad palasi 47-vuotiaana Gustavsbergs IF:n riveissä kunnioituksena kasvattajaseuraansa kohtaan. Toinen tunnettu pääsarjapelaaja David Pizzoni Elfving on myös Gustavsbergin kasvatteja. Seuraa on edustanut myös venäläinen nimimies Sergei Zimin.
Seura on pelannut viimeisen 10 vuotta pääosin Allsvenskanissa sen Pohjoislohkossa. Seuran vahvasta jääpallotoiminnasta on osoituksena kakkosjoukkue BK Berget, joka pelaa neljännellä sarjatasolla eli Divisioona 2:ssa.
Kuoleman asema

Kuoleman asema ("Comanche Station") on Budd Boetticherin ohjaama lännenelokuva vuodelta 1960. 
Se oli viimeinen Boetticherin 1950-luvun lopulla ohjaamasta seitsemästä "Ranown"-sarjan elokuvasta. Useimmat sarjan elokuvat tuotti kaksikko Randolph Scott ja Harry Joe Brown, ja nimitys Ranown tulee heidän nimistään.
Juoni.
Päähenkilö Jefferson Cody on kuullut comanchien kaapanneen erään naisen ja lähtee ostamaan häntä vapaaksi. Vuosia aiemmin hänen oma vaimonsa on joutunut comanchien käsiin. Ben Lanen johtama lainsuojattomien kolmikko paljastaa, että naisen mies on luvannut 5 000 dollarin palkkion vaimonsa vapauttajalle. Codyn vapauttama rouva Lowe epäilee siten Codyn motiiviksi vain rahaa.
Cody tuntee vanhastaan Lanen, jonka sotaoikeus erotti armeijasta hänen avullaan. Comanchet ajavat nyt kosto mielessä takaa Lanen joukkiota, sillä tämän johtama rosvojoukko on käynyt comanchejen kimppuun.
Rouva Lowen puoliso ei itse ole lähtenyt etsimään vaimoaan vaan on luvannut tästä palkkion "elävänä tai kuolleena". Lanen mielestä parempi vaihtoehto on kuolleena, ja hän yrittää käydä naisen ja Codyn kimppuun. Kun Dobie kieltäytyy auttamasta häntä, hän ampuu tämän.
Vuorilla käydyssä yhteenotossa Cody voittaa Lanen. Cody vie naisen kotiin, ja siellä ilmenee että mies on sokea. Hän ei jää odottamaan palkkiota vaan ratsastaa pois.
Aapo Välikangas

Aapo Välikangas (19. joulukuuta 1864 Pielavesi – 24. marraskuuta 1896 Kotka) oli suomalainen näyttelijä. 
Ura.
Välikankaan taiteelliset lahjat huomattiin hänen asevelvollisuusaikanaan Kuopion pataljoonan soittokunnassa, missä hän toimi soittajana ja kuorolaulajana. Hänen bassoääntään on luonnehdittu "komeaksi ja kauniiksi". Näyttämöharrastuksensa myötä Välikangas aloitti oppilaana August Aspegrenin Kansanteatterissa 1890. Hänen ensimmäinen, taiteellisesti merkittävä roolinsa oli Sakeus Aleksis Kiven "Leassa".
Lyhyeksi jääneen uransa varrella Välikangas teki useita merkittäviä rooleja, kuten Väinämöinen näytelmässä "Aino", Klaus Kurki "Elinan surmassa" sekä nimiosat näytelmissä "Kullervo" ja "Ambrosius".
Välikankaan luonnetta on kuvailtu "taipuisaksi", "herkäksi" ja "intohimoiseksi". Hän teki itsemurhan Kotkassa 31-vuotiaana.
Roxus

Roxus oli australialainen hard rock -yhtye, joka nautti suosiota 1990-luvun alkupuolella, varsinkin kotimaassaan.
Historia.
Roxus -yhtyeen perustivat vuonna 1987 laulaja Juno Roxas, kitaristi Joe Cool, basisti John Nixon, rumpali Darren Danielson ja kosketinsoittaja Andy Shanahan. Jo alkuaikoina yhtye teki paljon live-esiintymisiä ja sai paljon seuraajia. Vuonna 1989 Roxus avasi Bon Joville ja Poisonnille heidän Australian -kiertueilla. Samana vuonna Cool jätti yhtyeen ja hänet korvasi Dragan Stanic. "Stand Back" ja "Body Heat" olivat yhtyeen ensimmäiset singlejulkaisut marraskuussa 1989.
Kun Warrant oli kiertueella Australiassa vuonna 1991, Roxus lämmitti heitä. Yhtyeen debyyttialbumi "Nightstreet" julkaistiin myös tuolloin. "Nightstreet" menestyi todella hyvin kotimaassa ja nousi sijalle 5. ARIA Charts -listalla. Single "Where Are You Now" sai paljon radiosoittoa ja oli yksi menestyneimmistä singleistä 1990-luvun alussa Australiassa. Roxas työskenteli yhtyeen parissa vielä muutaman vuoden, mutta sen jälkeen Roxus hajosi lopullisesti.
Bengt Carlson

Bengt Ivar Carlson (26. huhtikuuta 1890 Tammisaari – 21. syyskuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja kuoronjohtaja. 
Henkilöhistoria.
Carlsonin vanhemmat olivat Edvard Carlson ja Augusta Lundholm. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1914–1928 oli Anna Malmberg ja toinen vuodesta 1929 Saga Wilhelmina Stenius. Carlson pääsi ylioppilaaksi 1909, opiskeli Helsingin musiikkiopistossa 1900–1913 ja teki opintomatkan Pariisiin 1913–1914. Hän oli Helsingin kaupunginorkesterissa alttoviulisti 1914–1923 ja toimi Helsingin musiikkiopiston opettajana vuodesta 1916. Carlson johti Akademiska Sångföreningeniä 1920–1946, Svenska Oratorieföreningeniä vuodesta 1921 ja mieskuoro Muntra Musikanteria 1923–1950. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1948. Sävellyskonsertit Carlson piti Helsingissä 1913 ja 1930.
Sävellyksiä.
Carlsonin sävellystuotantoon kuuluu muun muassa kamarimusiikkia, promootiokantaatti "Templet", Helsingin 400-vuotisjuhlahymni sekä kuorolauluja:
Sune Carlsson

Sune Gottfrid Carlsson (10. helmikuuta 1892 Yläne – 24. heinäkuuta 1966 Turku) oli suomalainen säveltäjä ja urkutaiteilija. Hänen sävellyksiinsä kuuluu muun muassa ooppera, kantaatteja ja muita vokaaliteoksia sekä urkusävellyksiä.
Henkilöhistoria.
Carlssonin vanhemmat olivat kanttori-urkuri Karl Wilhelm Carlsson ja Mimmi Grönros. Hän kävi Turun kanttori-urkurikoulua 1911 ja opiskeli Helsingin musiikkiopistossa, josta hän sai urkudiplomin 1919. Leipzigin konservatoriossa Carlsson opiskeli 1923-1924. Hän toimi vt. urkurina useassa eri seurakunnassa, sitten 1916-1937 Hangossa ja vuodesta 1938 Turun ruotsalaisen ja saksalaisen seurakunnan urkurina. Turun kirkkomusiikkiopiston opettaja Carlsson oli vuodesta 1938. Hän oli Hangon ruotsinkielisen kirkkokuoron perustaja ja toimi sen johtajana 1916-1936. Hänellä oli myös oman alansa luottamustehtäviä yhdistyksissä ja järjestöissä. Carlsson piti sävellyskonsertin Hangossa 1928 ja esiintyi paitsi urkurina, myös pianistina. Hän järjesti kolmisensataa sävelhartaushetkeä..
Sävellyksiä ja sovituksia.
Carlssonin sävellyksiä ovat muun muassa seuraavat:
Murder Story

Murder Story on vuonna 1989 julkaistu Eddie Arnon ja Markus Innocentin ohjaama ja käsikirjoittama brittiläis-alankomaalainen rikostrilleri, jonka pääosissa ovat Christopher Lee, Bruce Boa, Alexis Denisof ja Stacia Burton. "Murder Story" kuvattiin Alankomaissa.
"Murder Story" sai ensi-iltansa 21. syyskuuta vuonna 1989 Yhdysvalloissa. "Murder Story" on julkaistu videolle ja DVD:lle.
Oranssi Pazuzu

Oranssi Pazuzu on suomalainen yhtye, joka on perustettu vuonna 2007. Yhtyeen tyylilaji yhdistää elementtejä black metalista, psykedeelisestä rockista, space rockista ja progressivisesta metallista. Yhtyeen nimessä oranssi viittaa kosmiseen energiaan sekä alkuräjähdyksen ensimmäisten valonsäteiden väriin, kun taas Pazuzu on myyttinen tuulen demoni. Yhtyeen juuret ovat Kuolleet Intiaanit -yhtyeessä. Musiikista on sanottu, että toisinaan tuntee kuuntelevansa yhtä aikaa freejazzia ja grooverockia.
Jäsenet.
Yhtyeen jäsenet:
Júzcar

Júzcar on pieni vuoristokunta Espanjan Andalusiassa sijaitsevassa Málagan maakunnassa. Kunta tuli tunnetuksi siitä, kun kaikki sen talot maalattiin sinisiksi osana "Smurffit"-elokuvan maailmanlaajuista mainoskampanjaa vuonna 2011. Júzcarin piti olla smurffikylänä yhden vuoden, mutta lisääntyneet turistimäärät ja smurffit-tuotteiden myynnin työllistävä vaikutus saivat aikaan sen, että 80 % kyläläisistä halusi kansanäänestyksessä pitää Júzcarin toistaiseksi sinisenä.
Emma Mäkinen

Emma (Maria Emilia) Mäkinen, o.s. "Åhman", (1. helmikuuta 1849 Helsinki – 20. lokakuuta 1915) oli kansakoulunopettaja ja siveellisyystyön uranuurtajia Suomessa. 
Mäkisen vanhemmat olivat senaatin vahtimestari Carl Johan Åhman ja Kristina Ulrika Grönlund, ja hänen puolisonsa oli vuodesta 1886 maallikkosaarnaaja Antti Mäkinen (k. 1936).
Mäkinen kävi kansakoulun ja Jyväskylän seminaarin ja tuli opettajaksi Helsinkiin 1870. Kymmenen vuoden kuluttua hän kuitenkin erosi virastaan ja perusti Suomen ensimmäisen turvakodin aviottomille naisille. Turvakoti perustettiin aluksi Siltasaareen, mistä se muutti vuonna 1882 osoitteeseen Laivurinkatu 3 lähelle Merikadun kulmaa. Kodissa oli kerrallaan 30-40 asukasta. Heitä opetettiin ja pyrittiin muun muassa työllistämään maaseudulle. Mäkinen johti toimintaa kuolemaansa saakka. Vuodesta 1880 lähtien turvakoti sai valtiolta pienen määrärahan. Mäkisen perustamassa turvakodissa ehti asua kaiken kaikkiaan noin 1 300 naista. Turvakoti lakkautettiin vuonna 1920, kun kaupunki lopetti sen vuokrasopimuksen ja lunasti rakennuksen. Turvakoti siirtyi kolme vuotta myöhemmin Kauniaisiin, Valkonauhaliiton Emmaus-kotiin. Osoitteesessa Laivurinkatu 3 paljastettiin maaliskuussa 2000 turvakodista muistuttava laatta. 
Vuosina 1883–1913 Mäkisellä oli myös lastenkoti, jossa noin 30 lasta kerrallaan sai asunnon ja hoitoa siihen saakka, että he pystyivät huolehtimaan itsestään.
Suoniemen kirkko

Suoniemen kirkko on entisen Suoniemen kunnan alueella Nokialla oleva kirkkorakennus ja Nokian vanhin kirkko. Se on valmistunut vuonna 1803 ja erillinen kellotapuli 1820. Kirkko on tyypiltään sisäviisteinen ristikirkko. Kirkon suunnittelija on mylläri Gustav (Kustaa) Stenman. Kirkkoa on korjattu perusteellisemmin vuosina 1902 ja 1990–1991.
Kirkon pneumaattiset urut ovat 12-äänikertaiset ja peräisin vuodelta 1903. Urut rakensi Kangasalan urkutehtaan perustajan Anders Thulén poika Bror Axel Thulé. Kristuksen ristiinnaulitsemista esittävä alttaritaulu on vuodelta 1903, sen on maalannut Felix Frang.
Kirkon lähellä on nykyään museokäytössä oleva lainamakasiini vuodelta 1860 ja niin ikään museona oleva lääninlääkärin käyttämä ruumiiden leikkaushuone, joka oli alkuperäiskäytössä vielä 1950-luvulla. Lisäksi kirkon lähellä sijaitsee Kukonkivi-niminen siirtolohkare.
Bulgaria osana Bysantin valtakuntaa

Bulgaria osana Bysantin valtakuntaa viittaa aikaan vuosina 1018–1185, jolloin Bulgarian valtakunta oli osa Bysantin valtakuntaa. Bysantti valloitti koko Bulgarian ensimmäisen valtakunnan vuonna 1018 ja se itsenäistyi jälleen toisena Bulgarian valtakuntana vuonna 1185.
Historia.
Basileios II, joka valloitti Bulgarian ensimmäisen valtakunnan, teki vain pieniä muutoksia tapaan hallita Bulgarian aluetta. Esimerkiksi Bulgarian kirkko säilyi edelleen erillisenä elimenään. Basileioksen kuoleman jälkeen asiat kuitenkin muuttuivat. Koko valtakunta ajautui kaaokseen ja hallitsijat vaihtuivat usein, kunnes valtaan noussut Aleksios I Komnenos vakiinnutti tilanteen.
Bulgarian piispat eivät sittemmin enää esimerkiksi voineet valita Bulgarian patriarkkaa itse, vaan kirkko ajautui kreikkalaiseen valtaan. Papisto vaihtui bulgarialaisista kreikkalaiseen ja myös maanomistajista tuli kreikkalaisia. Maanomistus vaihdettiin "pronoia" järjestelmään, jossa maanomistajuus ei periytynyt, jolloin he yrittivät elinaikaan saada maasta irti kaiken mahdollisen. Vuonna 1040 Petûr Kaloyan, Bulgarian hallitsija Samuilin jälkeläinen, toteutti epäonnistuneen kapinan vallaten ensin Skopjen ja sittemmin Traakian, Makedonian ja Epeiroksen alueet. Kapina ei kuitenkaan ollut luonteeltaan niinkään nationalistinen, kuin sosiaalipoliittinen. Kapinaan liittyi myös useita kreikkalaisia, jotka kokivat hallinnon sortavaksi. Vuonna 1041 liittolaiset pettivät Petûrin, hänet sokaistiin ja bysanttilaiset saivat hänet vangikseen. Hänen vangiksi ottajien joukoissa oli varjagikaartin päällikkö Harald Ankara, josta tuli myöhemmin Norjan prinssi ja Oslon perustaja. Romanos III:nen valtakaudella maan verotusjärjestelmä vaihdettiin ankarampaan bysanttilaiseen järjestelmään. Sittemmin kapinointia Bulgarian alueella tapahtui harvemmin ja nekin olivat luonteeltaan sosiaalisia. Bulgarialaisten sulautumisen kreikkalaisiin esti lähinnä bogolismi, joka oli suositumpaa slaavien kuin kreikkalaisten keskuudessa.
1180-luvulla Sisilian Bysantilta kaapanneet normannit hyökkäsivät Kreikkaan ja Adrianmeren alueelle. Tästä syystä verotusta korotettiin entisestään ja yhä useampia kutsuttiin asepalvelukseen. Vuonna 1185 kaksi maanomistajaa, Petût ja Asen, pyysivät helpotuksia itselleen, mutta niistä kieltäydyttiin. Bysanttilainen virkamies jopa löi toista heistä kasvoihin. Nämä tapahtumat taas johtivat uuteen kapinaan, jonka myötä suurin osa itäisestä Bulgariasta joutui kapinallisten käsiin ja lopulta toisen Bulgarian valtakunnan perustamiseen.
Knut Bonpoika Grip

Knut Bonpoika Grip (); (1370-luku – 1406) oli ruotsalainen aatelinen. Hän toimi Turun linnan päällikkönä vuosina 1395–1398. 
Knutin vanhemmat olivat Ruotsin valtakunnan drotsi Bo Joninpoika Grip sekä Margareta Dume. Isänsä kuollessa vuonna 1386 Knut oli vielä alaikäinen, mutta vuonna 1395 hän sai Suomen laamanni Jeppe Djäkniltä haltuunsa Turun, Wartholman, Liinmaan ja Aborchin linnat sekä Satakunnan voutikunnan.
Kuningatar Margareetaa vastustanut Knut joutui luopumaan Suomessa hallussaan olleista omistuksista vuonna 1398 kuningattaren onnistuttua vakiinnuttamaan asemansa. Vastineeksi hän sai Ruotsin Västervikissä sijainneen Stegeholmin linnan, jossa asui kuolemaansa saakka.
Nils Månsson Grabbe

Nils Månsson Grabbe (k. 1549 Karjaa) oli suomalainen sotapäällikkö ja linnanvouti. Häntä pidetään ensimmäisenä suomalaisena sissisodan kävijänä.
Grabbe kuului suomalaiseen rälssisukuun, joka oli lähtöisin Karjaalta. Hänen vanhempansa olivat Måns Andersinpoika Grabbe ja Beata Andersintytär Boije af Gennäs. Grabbe oli uskollinen Kustaa Vaasan tukija. Hän kävi joukkoineen sissisotaa Suomeen lähetettyjä tanskalaisia vastaan Ruotsin vapaussodan aikana vuosina 1521–1523. Grabbe ahdisti amiraali Søren Norbyn joukkoja ensin Kokemäenkartanon sekä myöhemmin Raaseporin linnan ja Porvoon ympäristössä, peräytyen lopulta Suomenlahden etelärannalle. Syksyllä 1523 Grabbe johti Viipurin linnan piiritystä. Vapaussodan päätyttyä Kustaa Vaasa palkitsi Grabben tekemällä hänestä Raaseporin linnanvoudin, missä tehtävässä hän toimi vuodet 1524–1526 ja 1530–1534. Kreivisodan aikana vuonna 1534 Grabbe ja Erik Fleming kukistivat Kustaa Vaasan pyynnöstä kapinalliseksi ryhtyneen Viipurin linnanvoudin, Hoijan kreivi Juhanan. Vallattuaan Viipurin he jakoivat aluksi linnanvoudin tehtävän keskenään. Vuodesta 1535 Grabbe oli yksinään Viipurin linnan päällikkönä. Kustaa Vaasa erotti hänet vuonna 1545, koska hän oli omavaltaisesti pidättänyt Viipurissa Venäjän diplomaattisia lähettiläitä ja takavarikoinut venäläisten kauppatavaroita, vaikka kuningas halusi säilyttää rauhan itärajalla.
Grabbe sai vuonna 1530 läänityksekseen Vihdin pitäjän ja Nurmen tilan Viipurin pitäjässä. Hän kuoli isänsä rakennuttamassa Grabbackan linnassa Karjaalla vuonna 1549.
Santeri Ivalo kirjoitti Grabbesta osin perimätietoon pohjautuvan minielämäkerran, joka julkaistiin kokoomateoksessa "Suomalaisia sankareita I". Tekstissään Ivalo on korvannut etunimen "Nils" suomalaisella muodolla "Niilo". Hän kertoo Grabben suvun sammuneen, koska Nils Grabbella oli vain yksi tytär, jonka hän naitti ystävälleen Erik Axelsson Stålarmille. Grabben suvun voidaan siis sanoa sulautuneen Stålarm-sukuun.
Booktype

Booktype on alun perin FLOSS Manualsin kirjoitus- ja julkaisualustaksi kehitetty ohjelmisto, joka poikkeaa tavallisesta wikistä. Booktype on optimoitu pitkien käyttöoppaiden tai muiden kirjamaisten tekstien luomiseen. Booktypestä voi julkaista suoraan painoon, monitorille tai lukulaitteelle optimoituja kirjoja. 
Booktype on laajentunut kaikenlaisten kirjojen kirjoitusalustaksi. Nykyisin Booktypeä kehittää avoimen lähdekoodin ohjelmistoihin erikoistunut Sourcefabric.
Booktype perustuu paljolti FLOSS Manualsin kokemuksiin booksprintien järjestämisessä ja siihen on lisätty sosiaalisen median ominaisuuksia kirjoittajien yhteistyötä helpottamaan. 
Booktype on avoimen lähdekoodin ohjelma ja kuka tahansa voi ottaa sen käyttöön. Se on lisensoitu GNU GPL:en mukaan.
VALO-CD

VALO-CD on kokoelma avoimen lähdekoodin ohjelmia CD:llä Microsoft Windows-käyttöjärjestelmään. VALO-CD pyrkii levittämään avoimen lähdekoodin ohjelmien tuntemusta ja käyttöä. Version 7 jälkeen VALO-CD:stä on ollut saatavilla myös kansainvälinen englanninkielinen versio. 
VALO on lyhenne sanoista Vapaat ja avoimen lähdekoodin ohjelmat. Projekti on aloitettu vuonna 2008 ja sen tavoitteena on tukea teknistä ja taloudellista kehitystä Suomessa.
Ohjelmat.
VALO-CD:n versio 8 sisältää seuraavat ohjelmat:
Naga Morich

Naga Morich on havannapaprikan ("Capsicum chinense") lajike. Naga Morich on noin neljän senttimetrin kokoinen chili. Se on suomuinen ja suippo. Naga Morich tunnetaan myös Naga Bhut Jolokian eli Ghost chilin sisarchilinä. Naga Morichia kasvatetaan Intiassa, Bangladeshissa, Amerikassa, Australiassa ja Suomessa.
Naga Morich kuuluu tulisimpiin chileihin. Esimerkiksi Trinidad Moruga Scorpion on noin 2 000 000 scovillea, kun taas Naga Morich on 1 000 000+. Naga Morichin ennätys on 1 598 227.
Naga Morich muuttuu kypsyessään punaiseksi.
Olaus Magnus -palkinto

Olaus Magnus -palkinto on Oulun Historiaseura ry:n vuonna 1986 perustama tunnustuspalkinto. 
Palkinnon myöntämisen perusteiksi on määritelty:
Maciste

Maciste on italialaisten elokuvien voimamieshahmo. Ensimmäisenä häntä esitti genovalainen satamatyöläinen Bartolomeo Pagano Giovanni Pastronen menestyselokuvassa "Cabiria" vuonna 1914.
"Cabiriassa" Maciste oli afrikkalainen orja, joka pelastaa roomalaistytön Moolokin kidasta. Myöhemmin Pagano esitti aina samaa heikkoja puolustavaa hyväntahtoista jättiläistä, jonka asusteet ja roolit vaihtelivat elokuvan mukaan. Vuonna 1915 valmistunut elokuva oli nimeltäänkin Maciste. Noin viidentoista Itala Filmin valmistaman Maciste-filmin jälkeen Pagano teki neljä elokuvaa Saksassa ja palasi sitten Italiaan Stefano Pittalugan tuotettavaksi. Hänen elokuvistaan tunnetuin on "Maciste helvetissä" ("Maciste all’Inferno") vuodelta 1926.
Macisten nimi otettiin uudelleen käyttöön 1950- ja 1960-lukujen vaihteen italialaisissa peplumelokuvissa. Amerikkalaisten kehonrakentajien esittämänä hahmo ei tuolloin enää poikennut Herkuleen, Atlaksen tai muilla nimillä kulkeneista mytologistaustaisista voimamiessankareista.
Ramush Haradinaj

Ramush Haradinaj on kosovonalbaani, joka on entinen Kosovon vapautusarmeijan (KLA) johtaja sekä entinen Kosovon pääministeri. Haradinaj johtaa Aleanca për Ardhmërinë e Kosovës (AAK) -puoluetta.
Haradinaj oli kahdesti syytettynä YK:n Jugoslavia-tuomioistuimessa rikoksista ihmisyyttä vastaan vuosina 1998–1999 Kosovon sodan aikana. Syyttäjien mukaan Haradinaj ja kaksi muuta Kosovon vapautusarmeijan johtajaa Idriz Balaj ja Lahi Brahimaj syyllistyivät murhiin ja kidutukseen komentaessaan Kosovon vapautusarmeijaa, kun Kosovon albaanit häätivät serbejä Serbian tuolloisesta maakunnasta. Syyttäjät vaativat syytetyille 20 vuoden vankeusrangaistusta. Haradinaj vapautettiin vuoden 2012 lopussa toistamiseen murha- ja kidutussyytteistä. Tuomioistuin katsoi, etteivät todisteet Haradinajia ja kahta muuta syytettyä vastaan olleet riittäviä tai uskottavia.
Muukalainen puhuu

Muukalainen puhuu on Oranssi Pazuzun esikoisalbumi, joka julkaistiin 22. huhtikuuta 2009.
Reggie Wayne

Reginald "Reggie" Wayne (s. 17. marraskuuta 1978, New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edusti koko ammattilaisuransa ajan NFL-liigan Indianapolis Coltsia. 
Wayne on valittu kuudesti AFC-konferenssin joukkueeseen NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. Hän voitti Coltsin kanssa Super Bowl XLI:n vuonna 2007.
Bundesnachrichtendienst

Bundesnachrichtendienst (BND; suomeksi "Liittovaltion tiedustelupalvelu") on Saksan valtiollinen ulkomaantiedusteluorganisaatio ja osa Saksan liittokanslerin virastoa. Se työllistää noin 6 000 henkilöä ja sillä on noin 300 toimipistettä koti- ja ulkomailla.
Historia.
BND:n edeltäjä oli toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltain tiedustelupalvelun CIA:n kanssa yhteistyössä kehitetty Gehlen-tiedusteluorganisaatio ("Gehlorg"), jonka johtajasta kenraaliluutnantti Reinhard Gehlenistä tuli myös BND:n ensimmäinen johtaja. 
BND perustettiin Länsi-Saksassa vuonna 1956. Sen toimistot päätettiin perustaa Münchenin eteläpuolella sijaitsevaan Pullachin kaupunkiin piiloon ulkopuolisilta. Laitoksen ulkopuolelle pystytettiin kyltti ”virkamiesten majoitus”, jolla yritettiin hämärtää sen käyttötarkoitusta. Vuonna 1996 BND:n johtaja Hansjörg Geigerin mielestä aika oli ajanut tällaisen ohi, sillä kaikki todellisuudessa tiesivät ketkä virastossa työskentelivät. Hän päätti rakennuttaa virastolle uuden päämajan Saksan pääkaupunkiin. Päätöstä tehtäessä pääkaupunkina oli vielä Bonn, mutta kun pääkaupungiksi tuli vuonna 1999 Berliini, päätettiin virasto rakentaa sinne.
Päämaja.
BND:n päämaja sijaitsee Berliinin keskustassa Mitten kaupunginosassa. Sen rakentaminen alkoi vuonna 2006 ja talo valmistui 2017, mutta avajaiset pidettiin vasta helmikuussa 2019. Paikalla sijaitsi aiemmin Stadion der Weltjugend -urheilustadion, ja myös Berliinin muuri kulki aivan lähellä kylmän sodan aikana. Noin 4 000 BND:n työtekijän toimitilat maksoivat 1,1 miljardia euroa, ja kalkkikivellä ja alumiinilla pinnoitettu kompleksi on kooltaan 10 hehtaaria. Se on yksi maailman suurimmista salaisen palvelun tukikohdista. Muutto merkitsi myös suurta symbolista muutosta Saksalle, jonka ei enää tarvitse vältellä ottamasta näkyvää roolia maailmanlaajuisesti. Uusia haasteita ovat tuoneet kansainvälinen terrorismi, globaalit järjestäytyneet rikollisjärjestöt, kyberturvallisuus sekä ydinaseiden leviäminen.
Pikilanka

Pikilanka on lankaa, jota suutarit käyttivät kenkänahkojen ompelussa.
Aiemmin käytettiin pellavasta tai hampusta tehtyä lankaa, myöhemmin myös puuvillalankaa. Lanka kyllästettiin piellä, joka suojasi sitä lahoamiselta ja tiivisti nahkaan naskalilla tehdyt reiät, joiden läpi lanka vedettiin. Perinteisesti langan päihin kiinnitettiin sianharjas auttamaan langan viemistä reiän läpi.
Sebastian Vollmer

Sebastian Georg Vollmer (s. 10. heinäkuuta 1984, Kaarst) on saksalainen ammattilaisuransa lopettanut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan hyökkäyksen linjamies. Hän edusti koko uransa NFL-liigan New England Patriotsia.
Vollmer on toinen kahdesta NFL:ssä pelaavasta saksalaisesta; toinen on New York Giantsia edustava puolustuksen linjamies Markus Kuhn. Kauden 2016 jälkeen Vollmer ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.
Markus Kuhn

Markus Kuhn (s. 5. toukokuuta 1986 Weinheim) on saksalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan puolustuksen linjamies. Hän pelasi neljä kautta NFL-liigan New York Giantsissa 2012–2015.
Kuhn varattiin NFL:ään vuoden 2012 varaustilaisuuden 239. pelaajana. Hän, Sebastian Vollmer ja Björn Werner, ovat harvoja NFL:ssä pelanneita saksalaisia. Kuhn on ensimmäinen NFL-liigassa touchdownin tehnyt saksalainen. Kuhnin ammattilaisura jäi neljän kauden mittaiseksi. Hänellä oli sopimus New England Patriotsin kanssa kaudeksi 2016, muttei mahtunut joukkueen lopulliseen kokoonpanoon. Tammikuussa 2017 Kuhn ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.
Hannele Nieminen

Pirjo Hannele Nieminen (1979– Nieminen-Happonen, s. 10. maaliskuuta 1951 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Nieminen on työskennellyt vakinaisena näyttelijänä muun muassa Rovaniemen Teatterissa, Oulun kaupunginteatterissa ja Kajaanin kaupunginteatterissa sekä vierailijana lukuisissa muissa teattereissa. 
Nieminen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 2012.
Halsvuoren kalliomaalaus

Halsvuoren kalliomaalaus sijaitsee Jyväskylässä Jylhänperällä, noin 14 kilometriä keskustasta, aivan Laukaan rajalla Vihtavuoren tehtaiden läheisyydessä. Kalliomaalaus on pieni kohde, josta voi erottaa neljä kuviota, vaikka se on vaurioitunut ja haalistunut. Maalaus on vaurioitunut sen alapuolella pidetyn nuotiotulen vuoksi. Kallioseinämään on lyöty kiipeilykoukkuja, hyvin lähelle kuvakenttää. 
Löytyminen ja tutkimus.
Maalauksen on löytänyt Timo Miettinen vuonna 1979. Samana vuonna maalauksia puhdistettiin noesta, mutta uudet nuotiot ovat noenneet sen uudelleen. Timo Sepänmaa inventoi sen vuonna 1987. Maalauksen ovat tarkastaneet Pekka Kivikäs vuonna 1993 sekä Eeva-Liisa Schulz ja Miikka Kumpulainen vuonna 2009. Maalaus vaikuttaa heikosti dokumentoidulta.
Muinainen ympäristö.
Maalaukset sijaitsevat vaikuttavan kallioseinämän juurella. Seinämä on noin 500 metriä pitkä ja paikoin noin 20 metriä korkea. Jyrkänne aukeaa lounaaseen umpeen kasvaneeseen lampeen, joka laski aikoinaan Hiidenjärveen ja Iso-Kuukkaseen. Kyseiset metsäjärvet ovat erillään Päijänteestä ja Leppävedestä, joka sijaitsee maalauksesta 5 kilometrin päässä.
Yleisesti hyväksytty teoria siitä, että maalaukset sijaitsivat kivikaudella yleisen kulkureitin varrella ei näytä sopivan Halsvuoren maalaukseen. Timo Sepänmaa on ehdottanut, että tämä maalaus olisi kannaksia ylittävän maareitin varrella. Maalauksen edessä on noin 20-30 metriä leveä alue, joka on kuivaa maata ennen suoalueen alkamista. Kohtaan voi kuvitella pienen leirin.
Maalaukset.
Maalaukset sijaitsevat Halsvuoren korkean kallioseinämän juurella. Ihmishahmot ovat noin 160 cm (vasen ihminen) ja 145 cm (oikea) korkeudella. Vaikka kallion sileä alue on 17 metriä korkea ja 20 metriä leveä, on maalausalue vain metrin levyinen. Kallioseinämä nojaa hieman ulospäin niin, että se suojaa maalausta tietystä suunnasta. Juuri maalausten lähellä on pidetty nuotiota, joka on noennut seinämää maalausten kohdalta. Rauhoituskilpi on irrotettu seinästä ja ilmeisesti hävinnyt.
Maalaukset ovat pieniä. Vasemmanpuoleiset kuviot esittänevät ihmisiä, joiden etäisyys toisistaan on puoli metriä, ja jotka kantavat käsissään jotakin.. Kantamuksia on arveltu saaliseläimiksi ja niitä on ehdotettu ketuksi, majavaksi tai oravaksi. Vasen ihmishahmo on 35 cm korkea ja 22 cm leveä ja sille on maalattu kantamus oikeaan käteen. Oikeanpuoleinen hahmo on 31 cm pitkä ja 19 cm leveä ja se kantaa kohdettaan vasemmassa kädessään. 
Oikeanpuoleisia läikkiä ei ole tunnistettu.
Confetti

Confetti ("Confetti") on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Debbie Isittin käsikirjoittama ja ohjaama romanttinen komediaelokuva.
Juoni.
Häälehti "Confetti" järjestää kilpailun, jossa parhaan hääidean keksijät voittavat talon ja pääsevät lehden kanteen. Kolmesta finalistiparista yksi ehdottaa Hollywoodin Busby Berkeley -tyylisiä musikaalihäitä, toinen tennisaiheisia ja kolmas naturismiteemaisia häitä. Kaikki kolme hääideaa toteutetaan, ja aikaa on kolme kuukautta.
Valkoinen kreivitär

Valkoinen kreivitär ("The White Countess") on James Ivoryn ohjaama draamaelokuva vuodelta 2005. Sen pääosia näyttelevät Ralph Fiennes, Natasha Richardson ja Vanessa Redgrave.
"Valkoinen kreivitär" jäi Ivory-Merchant-parivaljakon viimeiseksi epookkidraamaksi, koska Ivoryn työtoveri ja elämänkumppani Ismail Merchant kuoli elokuvaa tehtäessä. 
Juoni.
Kazuo Ishiguron käsikirjoitukseen perustuva elokuva kertoo Venäjän keisariperheeseen kuuluneesta naisesta 1930-luvun lopun Shanghaissa, jossa hän tapaa amerikkalaisen entisen hallitusvirkamiehen. Tämä pyytää naista työhön perustamaansa yökerhoon. He rakastuvat, mutta sota hajottaa Shanghain ulkomaalaisyhteisön.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskulan mielestä "Valkoisen kreivittären" juonen sujuvuus jättää paljon toivomisen varaa, koska tekijät ”eivät pysty kehittämään tunnelmiltaan tiheitä kohtauksia museaaliseen vahakabinettiinsa”. Hänestä Ivoryn olisi kannattanut tutkia "Casablancaa" oppiakseen, miten ihmissuhteeseen voidaan tunnevoimaisesti tiivistää historiallisten tapahtumien aiheuttamat elämänkäänteet.
Tosca (elokuva)

Tosca on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Benoît Jacquot’n ohjaama elokuvasovitus Giacomo Puccinin samannimisestä oopperasta. Sen musiikki äänitettiin Abbey Roadin studioilla Lontoossa, jossa Royal Opera Housen orkesteria johti Antonio Pappano. Kuvaukset tehtiin etupäässä Saksassa ja Italiassa.
Kukin makunsa mukaan

Kukin makunsa mukaan ("Le Goût des autres") on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Agnès Jaouin ohjaama ranskalainen elokuva.
Juoni.
Draamakomediassa tehtailija Castella rakastuu englanninopettajaansa, näyttelijätär Claraan. Mies osallistuu näyttelijäpiirien illanistujaisiin, joissa eri maailmassa elävät ihmiset pohtivat elämäänsä. Castellan vanavedessä liikkuvat autonkuljettaja Deschamps ja henkivartija Moreno, joista jälkimmäinen rakastuu Claran ystävään Manieen.
Vastaanotto.
"Kukin makunsa mukaan" voitti tekijöineen yhteensä neljä ranskalaisen elokuvan César-palkintoa ja oli ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 2001.
Film-O-Holic-sivuston Ilona Hongiston mukaan elokuva ei ole kovinkaan haastava tai omaperäinen, mutta toimii hillittynä komediana vakavasta aiheesta. Hyvien näyttelijäsuoritusten ansiosta perinteiset tilanteet saavat hänen mielestään raikkaan ilmaisun.
Huomaa minut

Huomaa minut ("Comme une image") on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Agnès Jaouin ohjaama draamaelokuva. Se palkittiin parhaasta käsikirjoituksesta Cannesin filmifestivaaleilla 2004.
Juoni.
Pullea Lolita on lahjakas laulaja, joka valmistautuu konserttiin kanssamuusikoiden kanssa. Lolitan isä, tunnettu kirjailija, ei juuri välitä tyttärestään eikä tiedä tämän musiikillisista lahjoista. Lolitan opettaja, jonka mies on myös kirjailija, ihailee Lolitan isää ja tämän teoksia.
Tapaus Friedman

Tapaus Friedman ("Capturing the Friedmans") on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Andrew Jareckin ohjaama dokumenttielokuva Arnold ja Jesse Friedmanin lapsiin kohdistaman hyväksikäytön tutkimuksista 1980-luvun Yhdysvalloissa. Jareckin alkuperäisenä tarkoituksena oli tehdä dokumentti lastenjuhlissa esiintyvistä klovneista kuten David Friedmanista. Hän sai tietää että Davidin veli ja isä oli aiemmin tuomittu naapuruston poikien seksuaalisesta hyväksikäytöstä, ja elokuvasuunnitelmat muuttuivat.
Tapaukseen liittyy useita ristiriitoja, eikä viranomaisille ole täysin selvillä vieläkään mitä todellisuudessa tapahtui.
Dokumentti sai Suomen ensi-iltansa Rakkautta ja anarkiaa -festivaaleilla 2003 ja se on esitetty Yle TV2 -kanavan Dokumenttiprojekti-ohjelmapaikalla maaliskuussa 2007 ja tammikuussa 2008.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula piti "Tapaus Friedmania" härskisti tragedian vammauttamia henkilöitä hyväksikäyttävänä ja katsojaa vaivaannuttavana tuotoksena. Hänestä ohjaaja vatvoo keskiluokkaisen juutalaisperheen piinaa, mutta jättää kaiken avoimeksi pyrkimättäkään tutkittuun ja perusteltuun päätelmään.
Busulfaani

Busulfaani (C6H14O6S2) on sulfonaatteihin kuuluva alkyloiva lääkeaine. Yhdistettä käytetään eräiden syöpätyyppien hoidossa. Lääkeaineen tuotenimi lääkemarkkinoilla on ollut "Myleran".
Vaikutusmekanismi, käyttö ja sivuvaikutukset.
Busulfaani on alkyloiva yhdiste, joka alkyloi DNA:ta. Erityisesti se alkyloi guaniinia ja muodostaa sidoksia DNA:n kaksoiskierteen juosteiden välille. Tämä estää DNA:n kaksoiskierteen avautumisen ja siten DNA:n replikaation ja RNA:n transkription. Tuloksena solun kasvu estyy. Pieninä annoksina se vaikuttaa erityisesti granulosyytteihin, mutta suurempina annoksina kaikkiin soluihin. Ihmiselimistössä lääkeaine metaboloituu metaanisulfonihapoksi ja busulfaani muodostaa myös konjugaatteja glutationin kanssa glutationi-S-transferaasin katalysoimana.
Busulfaania käytetään tabletteina tai injektiona kroonisen myelooisen leukemian, punasolujen liiallisen muodostumisen eli polycythaemia veran sekä essentiaalisen trombosytemian hoidossa, Essentiaalisessa trombosytemiassa verihiutaleiden tuotanto on liiallista. Yhdistettä voidaan käyttää myös ennen luuytimen kantasoluhoitoa luuytimen tuhoamiseen. Usein busulfaania käytetään yhdessä syklofosfamidin kanssa.
Busulfaanin aiheuttamia sivuvaikutuksia ovat muun muassa päänsärky, väsymys ja huonovointisuus. Muita sivuvaikutuksia ovat luuydinsupressio, ihon pigmentin muutokset ja keuhkofibroosi. Busulfaani voi aiheuttaa epilepsian kaltaisia kohtauksia, mutta niitä vähentää huomattavasti samanaikainen fenytoiini- tai bentsodiatsepiinilääkitys. Silmiin aine voi aiheuttaa harmaakaihin kehittymistä tai niin kutsutun Sjögrenin oireyhtymän eli sicca-syndroman. 
Synteesi.
Busulfaania valmistetaan 1,4-butaanidiolin ja metaanisulfonyylikloridin välisellä reaktiolla. Katalyyttinä reaktiossa toimivat pyridiini tai eräät muut emäkset. Busulfaani on typpisinappikaasun johdos.
Suhonen

Suhonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Summanen

Summanen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Siivonen

Siivonen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Adventti (kappale)

 
Adventti on Kotiteollisuus- ja Viikate-yhtyeiden yhteistyössä tekemä jouluaiheinen single. Single ilmestyi 30. marraskuuta 2012 1 000 kappaleen CD-painoksena, sekä 500 kappaleen numeroituna 7″-vinyylipainoksena.
Singlen nimikappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Kaarle Viikate. Hänen omien sanojensa mukaan kappaleen sanoitus kertoo ”yhdessä olemisen tärkeydestä ja pienistä asioista nauttimisesta”. Jouni Hynysen mukaan idea yhteissinglen tekemisestä syntyi keväällä 2012 Hollolan Petrax-studiolla kun Kotiteollisuus oli äänittämässä "Sotakoira II" -albumiaan. Singlen b-puolena on raskas sovitus Juice Leskinen Slam -yhtyeen vuonna 1980 ilmestyneestä ”Itäisten maiden viisaat miehet” -kappaleesta.
Singlen julkaisun jälkeen yhtyeet aloittavat yhteisen "Joulupipari 2012" -kiertueen, jolla Kotiteollisuuden ja Viikatteen lisäksi esiintyvät stand up -koomikot Niko Kivelä ja Zaani.
Kappaleet.
Sovitukset Miitri Aaltonen, Kotiteollisuus ja Viikate.
Viipurin Markovillan Jalkaväen Aliupseerikoulu

Markovilla on Suomen suuriruhtinaskunnan kenraalikuvernööri Franz Albert Seynin aloitteesta Viipurin Imatran kaupunginosaan rakennettu ortodoksinen opettaja-, diakoni- ja pappisopetuslaitos. Suomen itsenäistyttyä Markovillassa järjestettiin 1918–1920 Reserviupseerikoulun perustamiseen saakka upseerikokelaskursseja, joiden opetusohjelmien pohjalta jatkoi Reserviupseerikoulu Haminassa 1920.
Markovillan Jalkaväen Aliupseerikoulu perustettiin 1. syyskuuta 1921 palkatun kanta-aliupseerikunnan kouluttamiseksi. Kurssit 1–5 pidettiin 1. syyskuuta 1921–30. syyskuuta 1925.
Jalkaväen Aliupseerikoulun nimi muuttui Jalkaväen Kapitulanttikouluksi 25. toukokuuta 1925. Jalkaväen Kapitulanttikoulun kurssit 6–9 pidettiin 1. marraskuuta 1925–26. toukokuuta 1928.
Sen jälkeen Jalkaväen Kapitulanttikoulun nimi muuttui ja se nimitettiin juuri perustetun Markovillan Taistelukoulun Kanta-aliupseeriosastoksi.
Markovillan Taistelukoulun Kanta-aliupseeriosaston jalkaväkikurssit 11–26 ja Kevyt linja 1–4 kurssit pidettiin 10. syyskuuta 1928–6. lokakuuta 1939. Viimeinen kurssi 26 jouduttiin keskeyttämään talvisodan takia. Vuosina 1921–1939 yhteensä 2213 kanta-aliupseerioppilasta suoritti Markovillan aliupseerikoulun.. Markovillan jalkaväen Aliupseeri- ja Kapitulanttikoulussa ja Taistelukoulun aliupseeriosastolla pidettiin aliupseeroppilaiden arvostelukirjan mukaan tykistökursseja seuraavasti: Tyk 1. oppilasnumerot 673 -701 14.3.29 -5.9.29 osallistujia 29/29 suoritti kurssin. Tyk 2. 958 -983, 6.1.31 - 1.10.31 27/27. Tyk 3. 1080 - 1111, 20.10.31 - 23.4.32 32/32. Tyk 4. 1221 - 1220, 29.7.32 - 10.2.33, 31/33. Tyk 5. 1409 -1441, 13.3.33 - 9.9.33, 28/33. Tyk 6. 1597 -1615, 25.9.33 - 28.3.34, 19/19. Tyk 7. 1971 - 1994, 16.9.35 - 8.4.36, 24/24. Tyk.8 2117 - 2137, 14.9.36 - 10.4.37, 21/21. Tyk 9. 2265 -2278, 14.9.37 - 14.3.39, 13/14. Tyk 10. 2382 - 2400, 18.9.38 - 11.3.39, 18/19. 
Kun Markovillan Taistelukoulu perustettiin 1927, siihen syntyi kaksi osastoa, upseeri-osasto ja Kapitulanttikoulun nimi muutettiin kanta-aliupseeriosastoksi. Ennen sotia Markovillan Taistelukoulu tarjosi opetusta 1207 upseerille ja 2213 kanta-aliupseerille. Viipurin Markovillan Kapitulanttikoulun ja Taistelukoulun merkitys Suomen itsenäisyyden säilymisessä on kiistaton tosiasia. Talin–Ihantalan torjuntataistelujen maastot ovat Viipurin Markovillan Kapitulanttikoulun ja Taistelukoulun harjoitusalueita. Sillä oli erittäin suuri merkitys torjuntataistelujen onnistumisen kannalta. Puolet Puolustusvoimien pataljoonien komentajista oli saanut koulutusta Markovillan Taistelukoulussa. Talvi- ja jatkosodan kokemuksia arvioitaessa on todettu että sodankäynnin päävastuu lankesi pataljoonan komentajille.
Takkinen

Takkinen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: