Djäkn (suku)

Djäkn eli Diekn oli aluksi lisänimi, joka viittasi jonkin verran koulua käyneeseen, valtiovallan palveluksessa olleeseen kirjuriin, voutiin tai tuomariin. Eräistä tällaisista henkilöistä alkunsa saaneista suvuista on kuitenkin tullut tavaksi käyttää sitä sukunimenä. Näitä ovat Lydekenpoikain Djäkn-suku ja Abrahaminpoikain Diekn-suku, joiden eräät jäsenet olivat keskiajan lopulla Suomen merkittävimpiä henkilöitä.
Djäkn, Jakob Abrahaminpoikain suku.
Djäkn, Jakob Abrahaminpoikain suku on keskiaikainen rälssisuku, joka luultavasti on tullut Suomeen Baltiasta. Ensimmäinen kirjallinen maininta on Tallinnassa vuonna 1344 mainittu ”Domherr Abraham”, joka on mahdollisesti suvun kantaisä Abraham. Suomessa mainitaan 1300-luvun loppupuolella Abrahamin pojat Jakob ja Mårten.
Suvun edustajia.
Jakob Abrahamsson eli Jeppe Djäkn mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 1377, jolloin hän oli voutina Turun linnassa. Hänet nimitettiin 29. elokuuta 1386 Suomen laamanniksi. Kuningas Albrekt antoi 21. kesäkuuta 1387 hänelle tehtäväksi huolehtia Bo Joninpoika Gripin aikaisemmista lääneistä. Djäkn piti läänit Suomessa ja hallitsi myöhemmin myös Östhammarin linnaa ja lääniä. Hänet mainitaan 17. kesäkuuta 1395 yhtenä kuningattaren miehistä kuningas Albrektin vapautumisen yhteydessä. Hän asui vuonna 1398 ilmeisesti Lyypekissä, missä hän laati testamenttinsa. 
Mårten Abrahamsson mainitaan vuonna 1379 Kemiön pitäjässä Varsinais-Suomessa. Hän oli voutina Satakunnassa vuonna 1391. Hän oli hengissä vielä vuonna 1423, ja hänen mainitaan olleen silloin asemies. Abrahamsson oli naimisissa Ragnhild Olofsdotterin kanssa, joka oli Olof Jönssonin eli Olof Tavastin tytär. Abrahamssonilla oli kolme tytärtä ja kaksi poikaa.
Djäkn, Lydekenpoikain suku.
Djäkn, Lydekenpoikain suku on keskiaikainen rälssisuku, jonka sanotaan tulleen Münsteristä Saksasta. Sukuun kuuluvien varhaisimpien tunnettujen jäsenten, Klausin ja Bengtin, tiedetään esiintyneen Suomen rälssissä 1400-luvun alussa. Kantaisä Lydekestä ei mainita aikalaislähteissä, joten Suomeen muuttaneita olivat todennäköisesti hänen poikansa Klaus ja Bengt. Sukuvaakunan myöhemmistä muodoista päätellen siinä esiintyy polvistuva hahmo, jolla on linnun pää.
Suvun edustajia.
Klaus Lydekenpoika Djäkn lienee toiminut tuomarina Hämeenkosken laamanninkäräjillä vuonna 1407, ja samana vuonna hänet nimitettiin Maskun kihlakunnantuomariksi. Vuonna 1409 hänestä tuli Turun linnan päällikkö, jota tehtävää hän hoiti vuoteen 1435. Hän kuoli vuoden 1435 jälkeen. Klaus Lydekenpoika avioitui viimeistään vuonna 1402 Kerstin (Kristina) Jönsdotter Garpin kanssa, joka oli valtaneuvos Jöns Andersson Garpin tytär. Heillä oli mahdollisesti jopa kolme poikaa ja ainakin viisi tytärtä. Klaus Lydekenpojan säterikartano oli Nyynäinen Nousiaisissa.
Bengt Lydekenpoika Djäkn toimi Piikkiön kihlakunnantuomarina 1410–1411, Ylä-Satakunnan kihlakunnan tuomarina 1418–1453, valtaneuvoksena 1435–1439 (otti osaa valtaneuvosten kokoukseen Söderköpingissä 5. lokakuuta 1436 ja Telgessä 1438) ja Hämeen linnanpäällikkönä 1436–1443. Hänet mainitaan elossa vielä 14. maaliskuuta 1460. Hän avioitui viimeistään vuonna 1446 Valborg Jönsdotterin kanssa. Heillä oli kaksi poikaa ja yksi tytär.