tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Miika Hyytiäinen

Miika Hyytiäinen (s. 21. huhtikuuta 1982 Helsinki) on suomalainen nykymusiikkisäveltäjä, joka asuu Berliinissä. Hyytiäinen on suorittanut sävellysdiplomin Universität der Künste Berlinissä Daniel Ottin johdolla. Sekä opiskellut sävellystä mm. Riikka Talvitien, Harri Vuoren ja Michel van der Aan johdolla. Säveltämisen lisäksi hän on opiskellut musiikkitiedettä ja suorittanut maisterintutkinnon matematiikassa. Koska useissa teoksissa ei ole klassista juonta, niitä on kutsuttu myös postoopperoiksi. 
Hyytiäisen tuotantoon kuuluu kamarimusiikkia, liedejä, performansseja, musiikkiteatteria sekä oopperoita ja niille on ominaista ihmisäänen monipuolinen käyttö sekä eri taidemuotojen yhdistäminen nykymusiikkiin. Hyytiäisen oopperoita ja musiikkiteatteriteoksia ovat mm. Darmstadtin kesäakatemiassa kantaesitetty "Seeing voices""," Münchenin Biennaalin tilaama "Königliche Membranwerke - Nomictic Solutions" sekä kuunnelmaa, oopperaa ja installaatiota yhdistävä "Voice is Voices." 
Hyytiäinen on kehittänyt Voice Map -menetelmän, joka tukee laulajan ja säveltäjän välistä kommunikaatiota.
Banaanipotku

Banaanipotku eli kierrepotku on jalkapallossa potku, jossa pallo saa kaarevan, banaanin muotoisen lentoradan. Haluttaessa lentoradan kaartuvan oikealle tulee pallon pyöriä ylhäältä päin katsottuna myötäpäivään. Tällöin sekä ilmavirtauksen nopeus pallon oikealla puolella että paine pallon vasemmalla puolella pienenevät. Tätä ilmiötä kutsutaan Magnuksen ilmiöksi. Edellä kuvailtu potku voidaan toteuttaa potkaisemalla palloa joko oikean jalan ulko- tai vasemman jalan sisäsyrjällä. Vasemmalle puolelle kiertyvä potku toteutuu joko vasemman jalan ulko- tai oikean jalan sisäsyrjällä. Mitä suurempi pallon pyörimisnopeuteen lähtöhetkellä on, sen jyrkempi on sen lentoradan kaarre.
Banaanipotku on maalivahdille vaikea torjuttava: kiertyvän lentoradan pysäyttämisen lisäksi haltuunotto vaatii myös oman akselinsa ympäri pyörivän liikkeen pysäyttämistä.
Lähteet.
Huldefossen

Huldefossen, Huldrefossen tai Huldrafossen, on vesiputous, joka sijaitsee Sunnfjordin alueella Førdessä, Sognin ja Fjordanen läänissä, Norjassa. Putous on pituudeltaan noin 90 metriä.
Vesiputous sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Førdestä. Putouksen lähellä sijaitsee maatalousalan koulu.
Charlie pankissa

Charlie pankissa tai Charlien pankkiseikkailu ("The Bank") on Charles Chaplinin ohjaama ja käsikirjoittama vuoden 1915 yhdysvaltalainen lyhyt mykkäelokuva.
Chaplin oli saanut "Charlie naisena" -elokuvan jälkeen voimakasta kritiikkiä ja paheksuntaa elokuvan säädyttömyydestä. Elokuvan jälkeen alkoi periaatteessa uusi kausi Chaplinin elokuvissa, sillä hän alkoi jatkossa keskittyä enemmän tarinoiden tunnepitoiseen ainekseen. Tähän vaikutti se, että elokuvan "Kulkuri" sai jatkuvia kehuja voimakkaasta lopustaan. "Charlie pankissa" oli ensimmäinen Chaplin uuden kauden elokuvista. Sen tarina perustui Chaplinin aiempaan elokuvaan, "The New Janitor". "Charlie pankissa" päättyy poikkeuksellisen surullisesti komediaelokuvalle, sillä Edna Purviancen hahmo torjuu Chaplinin Kulkurin rakkaudenosoituksen halveksivasti.
Vaeltaja (elokuva)

Vaeltaja () on Charles Chaplinin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen vuoden 1916 lyhyt mykkäelokuva.
"Vaeltaja" on juonellisesti tietynlainen edeltäjä Chaplinin pitkille elokuville, "Sirkus", "Nykyaika", "Kaupungin valot" ja "Parrasvalot", sillä "Vaeltajassa" Chaplinin hahmo ottaa hoiviinsa ystäviä vailla olevan tytön. Chaplin on elokuvassa katumuusikko, joka pelastaa pienen vaalean tytön mustalaisroistojen kynsistä. He elävät yhdessä asuntovaunussa, kunnes nuori komea taiteilija saapuu ja valloittaa tytön. Taiteilija tekee tytöstä muotokuvan, josta tytön äiti tunnistaa tyttärensä. Tämän jälkeen tyttö temmataan uuteen elämään, ja Chaplin jää lohduttomana yksin. Esitysversiossa elokuvan loppu on todella onnellinen, sillä tyttö kääntää auton ja hakee Chaplinin mukaansa. Tarinan mukaan Chaplin kuvasi elokuvalle myös vaihtoehtoisen ja traagisen lopun, jossa hänen hahmonsa heittäytyy lopussa jokeen.
Veli Lumiala

Veli Sune Kaarlo Lumiala (sukunimi vuoteen 1928 "Lundson"; 23. huhtikuuta 1906 Käkisalmi – 21. syyskuuta 1995 Alavus) oli suomalainen filosofian maisteri, rehtori ja kirjailija.
Jatkosodan aikana tykistössä luutnanttina palvellut Lumiala oli patterinpäällikkönä Rukajärven suunnalla. Lumiala työskenteli matematiikan lehtorina useassa oppikoulussa, pisimpään Lieksan yhteiskoulussa vuosina 1932–1946, ja toimi Alavuden yhteiskoulun rehtorina 1947–1966. Hän kuului Lieksan kauppalanvaltuustoon 1936–1945 ja Alavuden kunnanvaltuustoon 1951–1956.
Lumiala kirjoitti sodan jälkeen aikuisille tarkoitetun tieteisromaanin "Atominsärkijä".
Arviokirja

Arviokirja on arvioitsijan laatima puolueeton kirjallinen arvio kiinteän- tai irtaimen omaisuuden sen hetkisestä markkina-arvosta (l. käypä arvo, markkinahinta).
Kiinteistöarvioinnissa arvion kohteena voi olla esimerkiksi asunto-osake, kiinteistö tai vuokraoikeus rakennuksineen. 
Arviokirjan käyttötarkoituksia voivat olla muun muassa pankin vakuusarvon selvitys, vainajan omaisuuden arvon selvittäminen perunkirjoitusta varten tai tietyt lakiin perustuvat arviot, joista säädetään mm. lunastuslaissa ja kiinteistörahastolaissa. 
Hyväksyttäviä arviomenetelmiä kiinteistöarvioinnissa ovat kauppa-arvomenetelmä, tuottoarvomenetelmä ja kustannusarvomenetelmä. 
Suomen lainsäädännössä ei ole asetettu arvioitsijalle erillisiä pätevyysvaatimuksia lukuun ottamatta tiettyjä lakiin perustuvia arvioita. Esimerkkejä lakiin perustuvista arvioinneista ovat lunastustoimitukset, joista vastaavat toimitusinsinöörit ja rahastojen kiinteistöomaisuuden vuosittainen arvostaminen, josta vastaavat Keskuskauppakamarin hyväksymät kiinteistönarvioitsijat eli KHK-arvioitsijat.
Minä ja Ville Ahonen

Minä ja Ville Ahonen on helsinkiläinen suomenkielistä indie poppia säveltävä ja esittävä yhtye. Sen ensimmäisen pitkäsoiton julkaisi Johanna Kustannus vuonna 2010. Yhtyeen laulaja ja säveltäjä on Ville Ahonen. Laulujen sanoitukset ovat Ville Ahosen ja Jussi Moilan käsialaa. 
Historia.
Ville Ahonen aloitti sooloartistina, mutta muodosti pian kitaristi Jani Hietasen kanssa duon. Samoihin aikoihin Ahonen alkoi kirjoittaa lauluja yhdessä näytelmäkirjailija Jussi Moilan kanssa. Kauko Röyhkä toimi alkuvaiheessa yhtyeen tukijana ja Ville Ahonen -duo lämmitteli Kauko Röyhkä &amp; Riku Mattila -duon keikkoja keväällä 2008. Kokoonpano kasvoi jäsen kerrallaan, kunnes sai nykyisen viisijäsenisen muotonsa ennen debyyttialbumin "Minä ja Ville Ahonen" äänittämistä.
Genco Gulan

Genco Gulan ("Genco Gülan", s. 1969) on Istanbulissa asuva käsitetaiteilija. Hän opiskeli New Yorkin The New Schoolissa ja valmistui maisteriksi median laitokselta. Hän on saanut muun muassa BP-, EMAF- ja Lions-palkinnot. Vuonna 2011 Gülan nimettiin Sovereign European Art -palkinnon saajaksi. 
Gülanin teoksia on päätynyt useisiin musoihin ja festivaaleille, kuten Pera Museumiin Istanbuliin, Rio de Janeiron modernin taiteen museoon, ZKM Karlsruheen, Milanon triennaalin ja Pariisin Pompidou-keskukseen.
Genco Gülanilla on ollut yksityisnäyttelyt Berliinissä, Soulissa ja Zagrebissa. Parhaillaan hän opettaa Mimar Sinan akatemiassa sekä Bogazicin yliopistossa.
Gustaf Zakris Sandman

Gustaf Zakris (t. Zachris) Sandman (1837–1922) oli suomalainen merikapteeni ja kollegiasessori. Hän oli Viipurin merikoulun vt. johtaja vuodesta 1869 ja johtaja vuodesta 1872.
Suomen Kuitulevy

Suomen Kuitulevy Oy oli Suomen suurin puukuitulevyn tuottaja ja valmistaja. Yhtiön tehtaat sijaitsivat Heinolassa, aiemmin myös Porissa. Yhtiön tuotteisiin kuului erilaisia Leijona-kovalevyjä, joiden pääkäyttökohteet ovat rakentamisen lisäksi ovi- ja kalusteteollisuus. Suomen Kuitulevy Oy ajautui konkurssiin helmikuussa 2025.
Historia.
Suomen Kuitulevy Oy on perustettu vuonna 1984, kun Enso-Gutzeit Oy ja A. Ahlström Oy yhdistivät kuitulevyteollisuutensa yhteisesti omistetuksi yhtiöksi. Yhtiön toimiva johto osti vuonna 1998 MBO-kaupalla 83 prosenttia yhtiön osakkeista. Toiseksi osakkaaksi jäi tuolloin 17 prosentin osuudella UPM-Kymmene Oyj. Vuonna 2009 osaomistajaksi tuli Versowood 19,5 prosentin osuudella. Toimivalle johdolle jäi edelleen 66 prosentin osuus ja UPM-Kymmene Oyj:lle 14,5 prosentin osuus yhtiön osakkeista.
Porin Pihlavassa sijainnut tehdas lakkautettiin vuonna 2013, minkä jälkeen toiminta keskittyi Heinolan Sahaniemeen.
Suomen Kuitulevy Oy hakeutui yrityssaneeraukseen syksyllä 2019 ja konkurssiin helmikuussa 2025. Loppuvuosien vaikeuksien syy oli raaka-ainekustannusten nousu puun tuonnin Venäjältä tyrehdyttyä Ukrainan sodan aiheuttamien kansainvälisten talouspakotteiden vuoksi. Konkurssipesän varat arvioidaan huomattavasti velkoja pienemmiksi. Yrityksen henkilöstömäärä oli loppuvuosina noin 60.
Leander-luokka (fregatti)

Leander-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston 26 fregatin muodostama alusluokka.
Taustaa.
Vuoden 1951 fregattien hankintaohjelman perusteella valmistettiin kaikkiaan 26 alusta, jotka muodostivat neljä toisiaan muistuttavaa luokkaa eli kuusi Whitby-luokan, kaksitoista Blackwood-luokan, neljä Salisbury-luokan ja neljä Leopard-luokan fregattia. Lisäksi tilattiin yhdeksän Rothesay-luokan alusta. Näiden lisäksi suunnitellut kolme Salisbury-luokan ja kolme Rothesay-luokan alusta eivät koskaan edenneet tilaukseen saakka, vaan niihin varatut varat käytettiin muihin hankintoihin. Hankintojen seurauksena laivastolla oli kuitenkin riittävä määrä moderneja saattajia, vaikka erikoistuneiden alusten palveluskäyttö ei ollutkaan kaikilta osin mielekästä. Toisaalta taloudellisesti ei ollut mielekästä ylläpitää neljää erilaista alustyyppiä ja olisi helpompaa ylläpitää yhtä alustyyppiä.
Suunnittelu.
Luokan perustaksi päätettiin ottaa onnistuneeksi todettu tyyppi 12 (eli Whitby/Rothesay-luokka) ja siten runko ja propulsiojärjesltemänä ollut Y-100-höyrymoottori päätettiin säilyttää sellaisenaan. Kansirakenteet suunniteltiin kokonaan uudelleen yhdeksi kokonaisuudeksi, mikä sijoitettiin keskelle alusta kolmannekselle kokonaispituudesta. Takakannelle rakennettiin tilat Wasp-helikopterille. Lähes kaikki sisätilat oli ilmastoitu, mikä merkittävästi paransi toimintaedellytyksiä aluksella. Tämä toteutus nimettiin parannelluksi tyypiksi 12.
Alusten pääaseeksi valittiin 4,5 tuuman tykki Mk VI asennuksena, joka mahdollisti sekä pinta- että ilma-ammunnan. Tulenjohtokoneeksi asennettiin uusi MRS3-tulenjohtojärjestelmä, jonka apuna oli tyypin 903 tutka, aiemman Mk 6M suuntaimen tilalle. Lähi-ilmatorjunta-aseiksi asennettiin hangaarin katolle kaksi yksiputkista Boforsin 40 millimetrin tykkiä, vaikka suunnitelmiin kuului neliohjuksinen Sea Cat -ilmatorjuntaohjusjärjestelmä tutkineen. Boforsit asennettiin vain seitsemään ensimmäiseen alukseen ja loppuihin asennettiin Sea Cat -ohjukset. Ohjukset korvasivat myöhemmin Boforsit myös alkusarjan aluksilla.
1960-luvun lopulla Sea Cat -ohjusten lisäksi aluksille asennettiin kaksi Oerlikononin 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä yläkannelle maston kahtapuolen. Samalla aluksille asennettiin omasuojaksi Knebworth/Corvus-suojaheittimet maston sivuun häiritsemään merimaaliohjuksia. MRS3-järjestelmä korvattiin GWS22-järjestelmällä, joka muistutti aiempaa. Poikkeuksena oli "HMS Naiad", jolle asennettiin yksinkertaistettu GWS20-järjestelmä.
Sukellusveneidentorjuntaan aluksille asennettiin kolmiputkinen Mk10 Limbo-sukellusveneentorjuntaheitin lentokannen takaosaan. Aluksille asennettiin tyypin 177, tyypin 170B, tyypin 162 ja tyypin 199 kaikuluotaimet. Tutkajärjestelmän ytimenä oli tyypin 965 tutka, jonka AKE1-antenniin oli asennettu omakonetunnistin. Antenni oli asennettu lyhyeen päämastoon. Tämän lisäksi oli ilma- ja merivalvontaa varten tyypin 993 tutka. Lisäksi mastoon oli asennettu HF/DF radioantennit sekä ECM laitteisto kupujen suojaan. Aluksella oli navigoinnin tukena tyypin 975 tai 978 tutka.
Am I Going Insane (Radio)

Am I Going Insane (Radio) on Black Sabbath-yhtyeen single-julkaisu vuodelta 1975. Kappale on otettu yhtyeen samana vuonna julkaistulta "Sabotage"-albumilta. B-puolella julkaistiin samalta albumilta otettu "Hole in the Sky". Single ei saanut listamenestystä, mikä ei ollut yllättävää, sillä Black Sabbath oli enemmän albumeihin keskittyvä eikä single-menestyksen varaan laskeva yhtye. A-puolen kappaletta ei myöskään soitettu livenä yhtyeen kiertueella.
Kappale on pääosin laulaja Ozzy Osbournen kirjoittama ja se heijastelee yhtyeen sen aikaisia raskaita tunnelmia, johtuen mm. oikeudenkäynneistä entisiä managereita kohtaan ja päihdeongelmista. Sana "radio" kappaleen perässä tulee englantilaisesta slangi-sanasta "radio rental", jolla tarkoitetaan henkisesti sairasta ihmistä. Kyseessä ei siis ole fm-radiolle tarkoitettu tai editoitu versio. Musiikillisesti kappale edustaa popimpaa ja kaupallisempaa suuntausta kulkien "letkeän" kompin ja syntetisaattorilla säestetyn riffin myötä. 
B-puolen "Hole in the Sky" on keskitempoinen ja raskaampi kappale.
Pohjois-Dakotan yliopisto

Pohjois-Dakotan yliopisto () on julkinen yliopisto Grand Forksissa, Pohjois-Dakotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yliopisto on perustettu vuonna 1876, ja vuonna 2011 siellä opiskeli yli 20 000 opiskelijaa.
NCAA:n alaisessa yliopistourheilussa yliopistoa edustivat vuoteen 2012 asti North Dakota Fighting Siouxin nimellä kulkevat joukkueet. Tuolloin nimi jouduttiin kuitenkin vaihtamaan, sillä edellinen koettiin alkuperäiskansoja loukkaavaksi. Sittemmin joukkueet ovat toimineet poikkeuksellisesti ilman lempinimeä. Vahva edustus yliopistolla on perinteisesti ollut etenkin miesten jääkiekossa.
Tunnettuja entisiä opiskelijoita.
Yliopiston mainetta arvioissaan korostava brittiläinen QS-yliopistoranking luokitteli yliopiston yhdysvaltalaisyliopistojen listan (2023) sijaluokkaan 301-350.
Ravitsemusterapeuttien yhdistys

Ravitsemusterapeuttien yhdistys ry (RTY) on vuonna 1970 perustettu akavalaisen Agronomiliiton jäsenyhdistys. 
RTY:llä on monialainen jäsenistö. Sen jäsenet työskentelevät laaja-alaisesti ravitsemuksen parissa, esimerkiksi tutkijoina yliopistoissa ja tutkimuslaitoksissa, ravitsemusasiantuntijoina järjestöissä ja elintarviketeollisuudessa, asiantuntijatehtävissä ruokapalvelualalla, suunnittelijoina valtion ja kuntien hallinnossa, yrittäjinä sekä ravitsemusterapeutteina terveydenhuollossa. 
Yhdistyksen jäsenillä on ylempi yliopistotutkinto: terveystieteiden (TtM), elintarviketieteiden (ETM), filosofian (FM), maatalous- ja metsätieteiden (MMM) tai terveydenhuollon (THM) maisterin, lisensiaatin tai tohtorin tutkinto ravitsemustiede pääaineena. Valtaosa jäsenistä on suuntautunut opinnoissaan kliiniseen ravitsemukseen: heillä on Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontaviraston (Valvira) myöntämä laillistetun ravitsemusterapeutin pätevyys. Yhdistyksessä on noin 800 jäsentä, joista osa on alan opiskelijoita. 
Ravitsemustieteellistä yliopistotutkintoa voi opiskella muun muassa Helsingin yliopistossa ja Itä-Suomen yliopistossa. Laillistetun ravitsemusterapeutin pätevyyden voi nykyisin saada vain Itä-Suomen yliopistossa suoritettujen ravitsemusterapialinjan maisteriopintojen jälkeen. Varsinaisen laillistuksen myöntää Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto (Valvira). 
RTY edistää hyvää ravitsemusta ja ravitsemushoitoa. Yhdistyksen tarkoituksena on Agronomiliiton jäsenyhdistyksenä edistää jäsentensä ammatillisia etuja ja lisätä edustamiensa ryhmien arvostusta sekä edistää jäsenten yhteenkuuluvuutta.Yhdistys julkaisee kahdesti vuodessa ilmestyvää "Ravitsemusasiantuntija"-lehteä. Lisäksi yhdistys tuottaa ja myy ravitsemusohjausmateriaalia sekä järjestää vuosittain ammattilaisten koulutustapahtuman, Valtakunnalliset Ravitsemuspäivät. ja järjestää ravitsemusaiheisia täydennyskoulutuswebinaareja.
Translitterointi suomi-ukraina

Suomalaisten nimien kirjainasu ukrainankielisessä tekstissä
Suomi-ukraina-translitterointi

Suomalaisten nimien kirjainasu ukrainankielisessä tekstissä
Kirsi Monni

Kirsi Monni (s. 4. kesäkuuta 1962) on suomalainen tanssija, koreografi ja tanssitaiteen tohtori. Vuodesta 2009 lähtien hän on toiminut Teatterikorkeakoulussa tanssitaiteen professorina.
Monni on opiskellut Suomen Kansallisoopperan balettikoulussa vuosina 1970–1978 sekä Helsingin tanssiopistossa 1979–1981. Lisäksi hän on suorittanut opintoja ulkomailla, muun muassa Pariisissa. Tanssinopettajana Monni on toiminut 1980-luvun alusta lähtien. Hän on ollut mukana myös Uuden tanssin keskuksen johdossa useissa eri tehtävissä. 
Koreografian Kirsi Monni on tehnyt yli 30 tanssiteokseen.
The State We’re In

The State We’re In on vuonna 1984 julkaistu englantilaisen glam rock -yhtye The Dogs d’Amourin ensimmäinen albumi. Se äänitettiin ja julkaistiin Suomessa. Albumin tuotti yhdessä yhtyeen laulusolisti Tylan kanssa suomalainen Costello Hautamäki (nimellä Costello Jones), ja sen julkaisi Miettisen levy-yhtiö Kumibeat.
Albumi julkaistiin uudelleenmiksattuna uudella kannella 2003. Albumin kappaleista kolme julkaistiin uudelleen äänitettyinä yhtyeen myöhemmillä levyillä: ”The State I’m In” albumilla "In The Dynamite Jet Saloon" (1988), ”How Do You Fall In Love Again” EP:llä "Kids From Kensington" (1988) ja ”Heroine” albumilla "Straight??!!" (1990).
Putkinotko (elokuva)

Putkinotko on Roland af Hällströmin ohjaama elokuva vuodelta 1954. Se perustuu Joel Lehtosen romaaniin "Putkinotko" (1920), josta Urpo Lauri teki näytelmäsovituksen. Elokuvan käsikirjoituksen Lauri laati yhdessä ohjaajan kanssa – Roland af Hällström käytti käsikirjoittajana salanimeä Viljo Hela.
Romaanin pohdiskeluja on elokuvasovituksessa karsittu minimiin, mutta kritiikissä arvioidaan, että elokuva tekee raikkaalla naturalismillaan oikeutta Lehtosen mestarilliselle teokselle. Kaupallista menestystä saanut elokuva kuuluu Hällströmin merkittävimpiin ohjauksiin.
Tarina kertoo sata vuotta sitten eläneestä laiskasta viinatrokarista Juutas Käkriäisestä (Matti Lehtelä), joka perheineen asuu tuhman herran Aapeli Muttisen (Pentti Viljanen) mailla. Viinankeittoa harkitsevaa Rosina Käkriäistä näyttelee Hällströmin puoliso Elvi Saarnio.
Hulinaa

Hulinaa oli Sensuurin ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt studioalbumi. Se äänitettiin Mika Sundqvistin MSL-studiolla kesäkuussa 1979 Sundqvistin toimiessa äänittäjänä. Levyn tuottajana toimi Eppu Normaali -yhtyeen Pantse Syrjä. Albumi sisältyy kokonaisuudessaan vuonna 2009 julkaistulle kokoelma-CD:lle "Enemmän kuin koko tuotanto".
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Lehmuskeltayökkönen

Lehmuskeltayökkönen ("Tiliacea citrago") on eteläisemmässä Suomessa paikoittaisesti tavattava syksyn yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Keskikokoinen yökkönen, jonka etusiipien pohjaväri vaihtelee vaaleankeltaisesta oranssinruskeaan. Tyvipoikkiviiru sekä sisempi ja ulompi poikkiviiru erottuvat selvinä, punertavanruskeina juovina siiven poikki. Keskivarjo muodostaa siiven tyvestä laskien kolmannen, muita voimakkaamman poikkiviirun ja yhtyy sisempään poikkiviiruun siiven takareunassa. Sisemmän poikkiviirun ja keskivarjon väliin jää kookas, rengasmainen rengastäplä, ja heti keskivarjon ulkopuolella on punertavanruskea munuaistäplä. Keskivarjon ja siiven ulkosyrjän välisellä alueella siipisuonet erottuvat punaruskeina pitkittäisjuovina. Takasiivet ovat vaaleankeltaiset. Siipiväli 36–38 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lehmuskeltayökköstä tavataan laajalti Euroopassa, pois lukien pohjoisosat. Idässä levinneisyys ulottuu Uralille ja Kaukasukselle. Suomessa se on eteläinen laji, jonka havainnot rajoittuvat pääasiassa Pori–Joensuu-linjan eteläpuolelle. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena elokuun alkupuolelta lokakuun alkuun huipun ollessa elo–syyskuun vaihteessa.
Elinympäristö ja elintavat.
Harvinaisehko ja varsin paikoittain esiintyvä laji, jota tavataan yleensä vain yksitellen. Elinympäristönä ovat puistot ja lehmuksia kasvavat metsät ja metsänreunukset. Perhoset lentävät illan tullen ja tulevat hyvin syötille, heikommin valolle. Toukka elää ainoastaan lehmuksilla ja piilottelee alkuvaiheessa yhteensitomiensa lehtien välissä ja koteloituu lopulta löyhään kotelokoppaan maahan. Muna talvehtii.
Ravintokasvi.
Toukka elää lehmuksilla ("Tilia").
Jalavakeltayökkönen

Jalavakeltayökkönen ("Xanthia gilvago") on Suomessa aivan eteläinen ja harvinainen syksyn yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Keskikoinen yökkönen, jonka etusiipien pohjaväri vaihtelee vaaleankeltaisesta oranssinruskeaan. Kuviointi on harmaanruskeaa ja erottuu hyvin vaihtelevasti. Rengastäplä on siiven pohjavärin mukainen, samoin munuaistäplä, jonka sisänurkka on kuitenkin aina voimakkaasti tummentunut. Siiven keskiosa munuaistäplän ympärillä on vaihtelevissa määrin muuta siipeä tummempi ja usein voimakkaasti harmaanruskealla varjostunut. Siiven kärkiosassa, aaltoviirun kohdalla on tummine pisteiden rivi. Takasiivet ovat harmahtavan valkoiset. Siipiväli 30–42 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Levinneisyysalue kattaa Pohjois-Afrikan sekä suurimman osan Eurooppaa. Idässä jalavakeltayökköstä tavataan Altaille, Turkmenistaniin ja Irakiin saakka. Laji tavattiin Suomesta ensimmäisen kerran vuonna 1980 ja sille on sittemmin muodostunut vakituinen kanta etelärannikon tuntumaan. Perhoset lentävät syyskuun alusta lokakuulle.
Elinympäristö ja elintavat.
Hyvin paikoittainen laji, joka on viime vuosikymmeninä voimakkaasti taantunut koko Euroopassa. Se elää jalavaa kasvavissa lehtimetsissä sekä puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lentävät öisin, käyvät kukilla ja imemässä marjojen nesteitä. Ne tulevat myös sekä syötille että valolle. Toukka koteloituu maahan. Muna talvehtii.
Ruotsissa laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi. ja Norjassa vaarantuneeksi.
Ravintokasvi.
Toukka elää vuorijalavalla ("Ulmus glabra") sekä muilla jalavilla ("Ulmus"). Vanhempia toukkia on tavattu muillakin puilla ja ruohovartisilla kasveilla.
Mikko Lampinen

Mikko Lampinen (s. 1985 Pori) on suomalainen tanssitaiteilija, tuottaja ja visuaalinen suunnittelija. 
Ura.
Mikko Lampinen päätyi tanssin pariin Porissa Tanssikoulu Liisa Nojosella ja suoritti tanssialan perustutkinnon Tampereen Konservatorion alaisuudessa. Lampinen on täydentänyt opintojaan sekä kotimaassa että kansainvälisesti muun muassa Yhdysvalloissa, Hollannissa ja Ranskassa. Hän oli stipendiaattina Alvin Ailey American Dance Schoolissa vuonna 2005 ja samana vuonna finalistina Soulin kansainvälisessä nykytanssikilpailussa sekä Suomen edustajana Riku Lehtopolun kanssa Eurovision Nuorten Tanssijoiden finaalissa Varsovassa. 
Pori Dance Companyssa hän on tanssinut vuodesta 2001 lähtien ja toimii nykyisin ryhmän toiminnanjohtajana sekä taiteellisena johtajana yhdessä Lehtopolun kanssa. Carolyn Carlson Companyssa Ranskassa hän tanssi vuonna 2006, Helsingin Kaupunginteatterin tanssiryhmässä vuosina 2006–2010 ja vierailijana Skånes Dansteaterissa sekä Suomen Kansallisbaletissa vuonna 2010. Tero Saarinen Companyssa hän on tanssinut vuodesta 2011 alkaen ja on esiintynyt ryhmän kiertueilla muun muassa Ranskassa, Italiassa, Itävallassa, Serbiassa, Kroatiassa, Venäjällä, Saksassa, Belgiassa, Japanissa, Pohjois-Amerikassa ja Skotlannissa. Uran varella Lampinen on esiintynyt muun muassa Tero Saarisen Jorma Uotisen, Marjo Kuuselan, Tommi Kitin, Carolyn Carlssonin, Andodis Foniadakiksen, Kenneth Kvarnströmin ja Rootless Root ryhmän perustajien Josef Frucekin &amp; Linda Kapetanean teoksissa. 
Lampinen on tehnyt koreografista työtä vuodesta 2006 ja toiminut residenssikoreografina mm. Etelä-Koreassa ja Venäjällä. Tanssin ja sen eri muotojen ohella Lampinen työskentelee esitysten ja tapahtumien visuaalisen suunnittelun, video- ja valokuvauksen sekä eri multimediaprojektien parissa. Yhteistyökumppaneina ovat olleet muun muassa Aleksanterin teatteri, Aaltokoski Company, Tero Saarinen Company ja Nukketeatteri Sampo.
Hiukkajoki

Hiukkajoki on kylä Punkaharjulla Savonlinnassa, Etelä-Savon maakunnassa lähellä Etelä-Karjalan ja Pohjois-Karjalan maakuntien rajaa. Postinumeroalueella 58520 Hiukkajoki on 321 asukasta (31.12.2009). Hiukkajoki valittiin vuonna 2006 Etelä-Savon vuoden kyläksi.
Tyhjä ääni

Tyhjä ääni tarkoittaa äänestyksessä tai vaalissa annettua ääntä, joka ei ilmaise kannatusta yhdellekään vaihtoehdolle tai ehdokkaalle ja jota ei voida laskea kenenkään hyväksi. Tyhjän äänen antaja ei katso voivansa kannattaa yhtäkään tarjolla olevista vaihtoehdoista ja se on usein tarkoitettu protestiääneksi. Samassa tarkoituksessa on lisäksi mahdollista pidättäytyä kokonaan äänestyksestä.
Yleensä kaikissa äänestyksissä on mahdollisuus "tyhjän" äänestämiseen. Lippuäänestyksessä tyhjä ääni annetaan yleensä jättämällä tyhjä äänestyslippu, koneäänestyksissä se edellyttää muunlaisia järjestelyitä. Esimerkiksi Suomen eduskunnassa kansanedustajilla on kolme äänestyspainiketta: "jaa", "ei" ja "tyhjää". Joissakin maissa myös valtiollisissa vaaleissa on mahdollista äänestää vaihtoehtoa "kaikkia vastaan". Ääntenlaskennassa tyhjät äänet voidaan ilmoittaa erikseen. Suomen valtiollisissa vaaleissa tyhjiä ääniä ei kuitenkaan ilmoiteta erikseen, vaan ne luetaan hylättyjen äänten joukkoon yhdessä virheellisten ja sopimattomia merkintöjä sisältäneiden äänestyslippujen kanssa.
Salaiseksi säädetyissä vaaleissa, joita ovat esimerkiksi lippuäänestyksellä toteutetut yleiset vaalit Suomessa, vaalisalaisuus tulee säilyttää myös jätettäessä tyhjä ääni. Tämä tarkoittaa, että äänestäjä ei saa esimerkiksi suoraan äänestyslipun saatuaan mennä pudottamaan sitä äänestysuurnaan, sillä tällöin paikalla olevat vaalivirkailijat ja muut äänestäjät saisivat tietää, että äänestäjä antaa tyhjän äänen, mikä rikkoisi vaalisalaisuutta.
Jos tuomioistuimessa pitää äänestää päätöksestä, tuomioistuimen jäsen ei saa äänestää "tyhjää" vaan hänen on lausuttava jokaisesta esillä olevasta kysymyksestä.
Suomen eduskunnan suorittamissa äänestyksissä tyhjiä ääniä ei lasketa annetuksi ääniksi siinä yhteydessä, kun tarkastellaan määräenemmistösäännösten täyttymistä (kuten kahden kolmasosan määräenemmistöä vaadittaessa), vaan annetuiksi ääniksi lasketaan vain jaa- ja ei-äänet.
Aiheesta muualla.
Oikeuskäytäntöä.
Seuraavat korkeimman hallinto-oikeuden päätökset käsittelevät Suomen kunnallisessa päätöksenteossa järjestettyjen vaalien ääntenlaskentaa, kun äänestyksessä on annettu tyhjiä ääniä:
Kirjallisuutta.
Suomalaisten yhdistysten kokouskäytäntöä ja menettelyä ääntenlaskennassa käsittelee
Regular Show

Regular Show on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jota tuottaa Cartoon Network -kanava. Sen pääasiallinen kirjoittaja ja animaattori on J. G. Quintel, joka toimii myös monien hahmojen äänenä.
Vuonna 2011 "Regular Show" oli Emmy-ehdokkaana. Cartoon Network lopetti sarjan tammikuussa 2017 kahdeksannen tuotantokauden jälkeen.
Dresdner Eislöwen

Dresdner Eislöwen on saksalainen jääkiekkojoukkue Saksin osavaltiosta Dresdenistä. Joukkue on perustettu vuonna 2000 ja se pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2-liigassa. Perustamisen jälkeen joukkue pelasi kauteen 2007-2008 asti maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligassa, kunnes onnistui nousemaan. Joukkue on pelannut tuosta kaudesta lähtien 2. Bundesligassa vaihtelevin menestyksin. Kaudella 2012-2013 joukkueessa pelasi SM-liigastakin tuttuja miehiä kaksi, Sami Kaartinen ja saksalainen Jan Benda.
Pelaajat.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Leo Sario

Leo Reino Sario (18. toukokuuta 1916 Lieksa – 15. elokuuta 2009 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli suomalaissyntyinen matemaatikko, joka muutti 1950 Yhdysvaltoihin.
Leo Sario väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1948. Väitöskirjan nimi oli "Über Riemannsche Flächen mit hebbarem Rand" ja väitöksen ohjaajana toimi Rolf Nevanlinna.
Sario oli vaikuttamassa Suomen Akatemian perustamiseen.
Sario työskenteli vuodesta 1954 Kalifornian yliopistossa, jossa hän teki tutkimuksia funktioteorian alalla, ja tutki varsinkin Riemannin pintoja. Hänet nimitettiin yliopiston vakituiseksi professoriksi 11. lokakuuta 1954. Leo Sario julkaisi yhdessä Lars Ahlforsin kanssa vuonna 1960 Riemannin pintoja käsittelevän kirjan "Riemann Surfaces", joka on vieläkin saatavilla kirjakaupoissa. Sario ryhtyi vuonna 1962 kirjoittamaan yhteistä teosta myös Rolf Nevanlinnan kanssa. Kirjan alkuosa olisi käsitellyt meromorfisten funktioiden teoriaa Nevanlinnan vuoden 1929 monografian tekstiä hyödyntäen, ja Sarion vastuulla oli käsitellä Riemannin pintoja loppuosassa. 1964 kustannussopimus purkautui, kun tekijöille tuli erimielisyyksiä Nevanlinnan työtahdista ja toisaalta siitä, kuinka paljon Sario työryhmineen sai uudelleenkirjoittaa Nevanlinnan osuudesta. Sario valitti kustantajalle Nevanlinnan epäluotettavuudesta. Sarion ja Nevanlinnan väliset suhteet katkesivat pysyvästi.
Niilo Sario

Niilo Nikolai Sario (30. huhtikuuta 1895 Naantali – 30. joulukuuta 1963) oli suomalainen sotilas ja kenraalimajuri vuodesta 1953. 
Sario osallistui vapaussotaan 1918, valmistui kadettikoulusta 1920, merisotateknilliseltä kurssilta 1926 ja Sotakorkeakoulusta 1929 (ye-upseeri 1931). Hän toimi vuosina 1918–1924 nuorempana upseerina, patterin päällikkönä ja toimistopäällikkönä 1918–1924. Rannikkotykistön väliaikaisena esikuntapäällikkönä hän työskenteli 1924–1926. Patterin päällikkönä ja patteriston komentajana hän palveli 1926–1930. Merivoimien esikunnassa ja yleisesikunnassa hän työskenteli toimistopäällikkönä 1930–1939.
Talvisodan alettua hän jatkoi päämajassa toimistopäällikkönä 1939–1941. Jatkosodassa hän toimi Uudenmaan rannikkoprikaatin komentajana 1942–1944 ja Suomenlinnan rannikko-linnakkeiston komentajana ja Suomenlinnan linnoituspiirin päällikkönä vuodesta 1944 alkaen. Rannikkotykistörykmentti 1:n komentajana hän oli 1952–1953 ja vuosina 1953–1955 hän komensi Uudenmaan sotilaslääniä. Hän oli Sotahistoriallisen Seuran puheenjohtaja vuodesta 1955.
Ylennykset: vänrikki 1918, luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1928, everstiluutnantti 1938, eversti 1942, kenraalimajuri 1953.
Julkaisuja.
Nimellä "N. Sario":
Erikasson

Erikasson (29. toukokuuta 1999 Hattula – 26. marraskuuta 2022) oli vuosien 2012 ja 2013 Ravikuninkuuden voittanut suomenhevosravuri. Sen kasvattaja oli Riikka-Liisa Tolonen ja oriin omistivat Helena Tuikka ja Jaakko Varjonen. 
Ura.
Erikasson kilpaili urallaan yhteensä 142 kertaa, joista voittoja oli 71. Vuonna 2002 kilpailu-uransa aloittanutta oritta ohjasti sen jokaisessa startissa Harri Koivunen. Hevonen saavutti kahden Ravikuninkuuden lisäksi useita muita suurkilpailuvoittoja, muun muassa Olympia-ajon voiton 2 100 metrin suomenennätysajalla 21,2 vuonna 2010. Kylmäveristen PM-kilpailussa 2012 Erikasson sijoittui toiseksi ruotsalaisen Hallsta Lotuksen jälkeen . Samana vuonna se sijoittui toiseksi myös Suurmestaruus-ajossa Bokerin jälkeen.
Urallaan useista jalkavaivoista kärsinyt ori pääsi osallistumaan Kuninkuuskilpailuun vain kolmasti (2009, 2012 ja 2013). Molemmat ravikuninkuutensa se saavutti historiallisesti voittamatta kumpanakaan vuotena yhtään osalähtöä.
Erikasson jätti yli 230 jälkeläistä, joista menestyneimpiä ovat olleet Lissun Eerikki, Morison ja Veeran Poika.
Euroopan jalkapalloliiton kultaiset pelaajat

Euroopan jalkapalloliiton kultaiset pelaajat (engl. "Golden Players") ovat 52 jalkapalloilijaa, jotka nimettiin Uefan 50-vuotisjuhlien yhteydessä vuonna 2004. Jokaista kansallista jalkapalloliittoa pyydettiin nimeämään yksi merkittävä pelaaja vuosilta 1954–2003. 
Alkuperäisessä marraskuussa 2003 julkaistussa listassa Kazakstanin kultaiseksi pelaajaksi oli nimetty Sergei Kvoškin ja Pohjois-Irlannin Pat Jennings. UEFAn nettisivuille ilmestyneessä listassa heidän tilallaan olivat kuitenkin Jevgeni Jarovenko ja George Best. Syytä muutoksille ei ilmoitettu.
Patarei

Patarei () on Tallinnassa sijaitseva entinen keskusvankila.
Uusi kivilinnake.
Vankilan rakennukset olivat alun perin osaa Venäjän keisarikunnan rannikkolinnakkeesta.
Keisari Aleksanteri I hyväksyi uuden kivilinnakkeen suunnitelman toukokuussa 1820. Rakentamaan ruvettiin vasta vuonna 1830 keisari Nikolai I kaudella, ja linnake valmistui pääosin vuonna 1837. Krimin sodan jälkiselvittelyissä piti tammikuussa 1864 hävittää Tallinnan linnoitus, minkä jälkeen Patarein linnake toimi sotilaiden kasarmina.
Vankilan aika.
Vuonna 1919 linnakkeen päärakennus muutettiin vankilaksi, joka lopetettiin vuonna 2005. Sen jälkeen vankila on ollut tyhjillään, mutta siellä on järjestetty esimerkiksi retkiä sekä taide- ja musiikkitapahtumia.
Vankilassa on myös teloitettu kuolemaan tuomittuja myrkkyjuomalla, hirttämällä sekä ampumalla. Ensimmäinen teloitus tapahtui 20. elokuuta 1935, viimeinen 11. syyskuuta 1991.
Rakennus on joulukuusta 2019 yksityisomistuksessa.
Amerikankäki

Amerikankäki ("Coccyzus americanus") on amerikkalainen käkilaji.
Tuntomerkit.
Amerikankäki on 28-31 senttimetriä pitkä. Lintu on alapuolelta valkoinen ja päältä harmaanruskea. Siivissä sillä on kirkkaanvärinen ruosteenruskea paneeli. Nokka on pääosin keltainen.
Benno Hanslian

Benno Hanslian (s. 16. elokuuta 1993 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän edustaa Kakkosessa pelaavaa FC Vaajakoskea.
Hanslian aloitti jalkapallon Helsingin Jalkapalloklubin Ruoholahden kaupunginosajoukkueessa 8-vuotiaana. C-juniori-ikäisenä hän siirtyi HJK:sta JJK:iin. Hanslianin sopimus JJK:n kanssa ulottui kauden 2015 loppuun asti.
Hanslian pelasi Kolmosta kaudella 2011 Äänekosken Huimassa ja siirtyi kaudella 2012 JJK Jyväskylään. Hanslian teki ensimmäisen maalinsa Veikkausliigassa ensimmäisessä liigaottelussaan ensimmäisellä laukauksellaan. Seuraavan kauden alussa Urheilulehti julisti Hanslianin alkavan kauden 2013 komeetaksi. Kausi 2013 meni kuitenkin hänellä JJK:n pudotessa Veikkausliigasta alakanttiin. Hanslian jatkoi kuitenkin JJK:ssa sen Ykkösen kausina niin, että keväällä 2017 hän oli mukana JJK:n kokoonpanossa sen aloittaessa kolmen Ykkösen kauden jälkeen Veikkausliigakauden.
Benno Haslian oli vuonna 2012 voittamassa A-nuorten SM-kultaa JJK Jyväskylän riveissä. Urallaan hän on pelannut 29 Veikkausliigaottelua ja 62 Ykkösen ottelua.
Tiofosforyylikloridi

Tiofosforyylikloridi (PSCl3) on epäorgaaninen yhdiste ja fosforyylikloridin rikkianalogi. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä muun muassa valmistettaessa hyönteismyrkkyjä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa tiofosforyylikloridi on väritöntä nestettä, jolla on voimakas ja pistävä haju. Yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten bentseeniin ja tetrakloorimetaanin ja niiden lisäksi myös rikkihiileen. Veden kanssa se reagoi hajoten fosforihapoksi, suolahapoksi ja rikkivedyksi.
PSCl3 + 4 H2O → H3PO4 + H2S + 3 HCl
Valmistus ja käyttö.
Teollisesti tiofosforyylikloridia valmistetaan rikin ja fosforitrikloridin välisessä reaktiossa. Reaktio suoritetaan noin 180 °C lämpötilassa. Katalyytteinä voidaan käyttää alumiinikloridia tai alkali- tai maa-alkalimetallien sulfideja, jolloin tarvittava lämpötila on alhaisempi. Syntynyt tuote voidaan puhdistaa tislaamalla.
PCl3 + S → PSCl3
Yhdistettä voidaan tuottaa myös difosforipentasulfidin ja fosforitrikloridin välisellä reaktiolla tai fosforipentakloridista ja rikkivedystä tai fosforipentakloridista ja antimonitrisulfidista.
Tiofosforyylikloridi reagoi alkoholien, alkoksidien, fenolien ja trialkyylifosfiittien kanssa muodostaen tiofosfaattiestereitä. Näitä tiofosfaattiestereitä, kuten parationia, käytetään yleisesti hyönteismyrkkyinä ja öljyn lisäaineina. Emästen vaikutuksesta muodostuu epäorgaanisia tiofosfaattisuoloja.
Iskuruus

Iskuruus (, уда́рное движе́ние, "udarnoje dviženije") oli osa työn tuottavuuden lisäämiseen tähdännyttä sosialistista kilpailua Neuvostoliitossa ja eräissä muissa sosialistisissa maissa. Liikkeen aktiivista osallistujaa kutsuttiin "iskuriksi" tai "iskutyöläiseksi" (ven. уда́рник, "udarnik").
Neuvostoliiton kommunistisen puolueen, Komsomolin ja ammattiliittojen ohjaama iskuruus sai alkunsa Moskovan, Leningradin, Uralin ja Donbassin rautatieläisten, tehdastyöläisten ja kaivosmiesten keskuudessa vuosina 1926–1927. Erityisen laajaksi se kehittyi ensimmäisen viisivuotissuunnitelman aikana vuosina 1929–1932. Liikkeen tärkein tavoite oli annettujen tuotantonormien ylittäminen työtehon lisäämisen, työn paremman järjestelyn, koulutustason kehittämisen ja tekniikan hyödyntämisen avulla.
1930-luvun loppupuolella ja toisen maailmansodan aikana iskuruuden korvasivat stahanovilaisuus sekä eräät muut sosialistisen kilpailun muodot. Käsite otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1958, jolloin luotiin kommunistisen työn prikaatien ja iskurien liike. Vuoteen 1975 mennessä iskureita oli Neuvostoliitossa jo 24 miljoonaa eli 26 % kaikista palkkatyöläisistä.
Sosialistiseen kilpailuun osallistuminen ja iskurin arvonimi toi työntekijälle aineellisia palkintoja ja muita etuisuuksia. 1950-luvulta lähtien iskuruudessa pyrittiin korostamaan myös moraalisia ja eettisiä arvoja. Liikkeen kampanjamaisuus byrokraattien ennalta määrittämine saavutuksineen soveltui kuitenkin huonosti monimutkaisten tuotantoprosessien hallintaan. Iskurien määrän kasvu lopulta yli 40 prosenttiin tehdastyöläisistä alensi nimityksen arvoa.
Kungsör

Kungsör on samannimisen Kungsörin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Västmanlandin läänissä Södermanlandin ja Västmanlandin historiallisten maakuntien rajalla Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 452 asukasta.
Kungsör oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Hallstahammar

Hallstahammar on samannimisen Hallstahammarin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Västmanlandin läänissä ja Västmanlandin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 10 478 asukasta.
Hallstahammar oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Hallstahammarissa on pitkä metalliteollisuusperinne. Siellä perustettiin vuonna 1873 pulttitehdas, joka nykyisin toimii nimellä Bulten AB. Vuonna 1931 perustettiin vastuslankoja valmistava Kanthal-yhtiö, joka työllisti paikkakunnalla 1960-luvun puolivälissä noin 1 400 ihmistä. Nykyisin tuotemerkin omistaa Sandvik-yhtiö.
Swami Satchidananda

Sri Swami Satchidananda (1914–2002) oli intialainen hengellinen opettaja. Hän perusti joogainstituutteja Intiaan ja Itä-Aasiaan, ja vuonna 1966 hän muutti Yhdysvaltoihin. Satchidanandan seuraajat ovat perustaneet neljä Yogaville-nimistä ashramia, jotka jatkavat hänen työtään maailmanrauhan ja henkilökohtaisen rauhan saavuttamiseksi.
Norberg

Norberg on samannimisen Norbergin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Västmanlandin läänissä ja Västmanlandin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 4 518 asukasta.
Norberg oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Norbergissa toiminut rautamalmikaivos lopetettiin 1980-luvulla alhaisten hintojen takia kannattamattomana, mutta kaivoksessa on yhä paljon malmivaroja jäljellä ja sen avaamisesta uudelleen on keskusteltu.
Erik Sarlin

Johan Erik Sarlin (10. elokuuta 1906 Parainen – 15. huhtikuuta 1975 Parainen) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hän oli Oy E. Sarlin Ab:n perustaja ja toimitusjohtaja 1932–1946 ja sen johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1946. Yhtiön nykyinen nimi on Sarlin Group. Sarlin oli Paraisten Kalkkivuori Oy:n apulaisjohtaja 1946–1955 ja toimitusjohtaja vuodesta 1955. Hän oli lisäksi Helsingin Osakepankin hallintoneuvoston puheenjohtaja vuodesta 1962.
Hänen isänsä oli vuorineuvos Emil Sarlin (1875–1956), ja tyttärensä Margaretha Sarlin-Wikström (1934–2025).
Gunnar Sarva

Väinö Gunnar Sarva, vuoteen 1914 Lindström (7. lokakuuta 1879 Kiikka – 13. maaliskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen rehtori ja oppikirjojen tekijä.
Sarvan vanhemmat olivat ylireviisori Alfred Lindström ja Sofia Amalia Rydman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1902, lisensiaatiksi 1905 ja tohtoriksi 1915.
Sarva oli Porvoon suomalaisen yhteiskoulun lehtori ja johtaja vuosina 1905–1909, Viipurin suomalaisen reaalilyseon historian ja suomen kielen lehtori vuosina 1909–1911, Suomalaisen normaalilyseon lehtori 1911–1924 sekä samanaikaisesti 1919–1924 Helsingin Koelyseon rehtori, kouluneuvos 1924–1949 ja kouluhallituksen oppikirjaosaston päällikkö 1939–1949. Hän sai professorin arvonimen 1949. Hän julkaisi historian oppikirjoja, joista tunnetuimpia ovat olleet hänen Oskari Mantereen kanssa kirjoittamansa, vielä 1960-luvulla käytössä olleet "Keskikoulun yleinen historia I–II" (1915–1916) ja "Keskikoulun Suomen historia" (1918). Vuodesta 1930 Sarva oli Ylioppilastutkintolautakunnan jäsen.
Sarva oli naimisissa 1907-1947 Toini Elisabeth Kekonin (k. 1947) kanssa. Toini Sarvan veli oli jääkärikenraalimajuri Heikki Kekoni. Gunnar Sarvan veli oli Korkeimman oikeuden oikeusneuvos Alfred Sarva (1877–1933). Gunnar Sarva on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Teoksia.
Nimellä "Gunnar Lindström":
Nimellä "Gunnar Sarva":
Köping

Köping on samannimisen Köpingin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Västmanlandin läänissä ja Västmanlandin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 17 743 asukasta.
Köping oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Paikannimi "Köping" merkitsee suomeksi kauppalaa. Sana esiintyy myös monien muiden Ruotsin kaupunkien nimissä (Enköping, Falköping, Jönköping, Lidköping, Norrköping, Nyköping).
Köpingin seudulla tiedetään olleen asutusta jo noin 2000 eaa. Köpingin sinetti, johon vaakuna perustuu, on vuodelta 1349. Vuonna 1459 Köpingillä tiedetään olleen puolittaiset kaupunginoikeudet. Myös esimerkiksi raatihuone on 1400-luvulta.
Media.
Paikallislehdet Arboga Tidning ja Bärgslagsbladet ilmestyvät kolmesti viikossa ja niillä on yhteinen toimitus Köpingissä.
Tauno Saukkonen (kenraalimajuri)

Tauno Sakari Saukkonen (15. elokuuta 1906 Savonlinna – 12. huhtikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen sotilas pioneeriaselajissa, arvoltaan kenraalimajuri 1961.
Saukkonen valmistui Kadettikoulusta 1929 ja Sotakorkeakoulusta 1939 (ye-upseeri 1940). Hän palveli nuorempana upseerina Karjalan kaartin rykmentissä 1929–1934 sekä kouluttajana Taistelukoulussa 1934–1938. Hän toimi toimistoupseerina pääesikunnassa linnoitusten suunnittelutehtävissä talvi- ja jatkosodassa 1939–1946. JR 8:ssa hän toimi pataljoonankomentajana 1946–1948. Kouluttajana hän työskenteli 1948–1949 Reserviupseerikoulussa ja Taistelukoulussa 1949–1951. Pääesikunnan liikekannallepanotoimiston päällikkönä Saukkonen palveli 1952–1954. Operaatio-osaston päällikkönä hän oli 1954–1955 ja järjestelyosastossa 1955–1958. Joensuun sotilaspiiriä hän johti 1958–1959. Pohjois-Suomen sotilasläänin komentajana Saukkonen toimi 1960–1961. Vuodesta 1961 hän oli pääesikunnan pioneeripäällikkö ja pioneeritarkastaja.
Ylennykset: reservivänrikki 1927, vänrikki 1929, luutnantti 1931, kapteeni 1938, majuri 1941, everstiluutnantti 1946, eversti 1954, kenraalimajuri 1961.
Platonove

Platonove () on kylä Ukrainassa Odessan alueen Krasni Oknyn piirissä. Asukkaita Platonovessa on 37 ja kylän pinta-ala on 0,028 km². Kylä on perustettu vuonna 1840.
Platonove sijaitsee Ukrainan lounaisosassa lähellä Moldovan rajaa ja kylän lähistöllä onkin kansainvälinen rajanylityspaikka. Ukrainan valtatie M13 (), joka on osa eurooppatietä , kulkee kylän läpi.
Jonni Sauli

Jonni (John) Otto Sauli (vuoteen 1908 Saxelin; 3. lokakuuta 1881 Hämeenlinna – 16. elokuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen professori ja kasvinjalostaja.
Saulin vanhemmat olivat tehtailija Carl Otto Saxelin ja Saida Maria Blåfield. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1903 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1907, maisteriksi 1910, lisensiaatiksi 1924 ja tohtoriksi 1934.
Jonni Sauli oli Hankkijan kasvinjalostuslaitoksen johtaja 1913–1934, sen jälkeen Helsingin yliopiston maanviljelysopin vt. professori 1929–1934 ja professori 1934–1949.
Jonni Sauli oli naimisissa vuodesta 1909 Lempi Siviä Leinosen kanssa. Heillä oli kolme lasta, joista poika Simo Juhani Sauli kaatui talvisodassa; pojan puoliso oli professori Liisa Sauli. Jonni Saulin veljiä olivat kirjailija Jalmari Sauli ja taiteilija Into Saxelin.
Matti Sauramo

Matti Rufus Sauramo (vuoteen 1906 Matias Rufus Sundell; 17. helmikuuta 1889 Loimaa – 7. kesäkuuta 1958 Luvia) oli suomalainen kvartäärigeologi.
Sauramon vanhemmat olivat räätäli Kustaa Sundell ja Josefiina Rautén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914 ja filosofian lisensiaatiksi 1919. Sauramo teki opinto- ja tutkimusmatkoja Viroon, Venäjälle, Tanskaan, Ranskaan ja Sveitsiin. Sauramo toimi Geologisen toimikunnan nuorempana apulaisgeologina 1919–1924 ja vanhempana apulaisgeologina 1924–1929. Hän oli Helsingin yliopiston geologian ja paleontologian professori 1929–1957 ja matemaattis-luonnontieteellisen osaston dekaani 1939–1954. Sauramo oli myös Geologisen seuran puheenjohtajana 1924 ja Suomen maantieteellisen seuran hallituksen jäsenenä vuodesta 1925.
Sauramo erikoistui kvartäärigeologiaan ja hän selvitteli etenkin myöhäisjääkauden geokronologiaa kerrallisten savien perusteella sekä rantaviivojen siirtymisiä ja Itämeren kehitysvaiheita, erityisesti Fennoskandian maankohoamisen sekä merenpinnan korkeuden vaihteluiden osuutta rantojen siirtymisiin. Hän julkaisi näistä aiheista useita merkittäviä tutkimuksia sekä 1928 oppikirjan "Jääkaudesta nykyaikaan".
Sauramo tutki lustosarvien perusteella jäätikön vetäytymistä sekä rannansiirtymistä ja Itämeren historiaa, ilmaston ja kasvillisuuden muutoksia. Hän esitti teorian maankohoamisessa ilmenevistä fleksuureista (”saranoista”), mikä ei kuitenkaan saanut yleistä hyväksymistä.
Sauramon tytär Lyyli Virtanen (1922–2008) toimi Helsingin yliopiston biologian ja maantieteen didaktiikan professorina.
Ralf Saxén

Ralf Eino Saxén (16. maaliskuuta 1868 Kankaanpää – 2. marraskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen kielentutkija, koulutukseltaan filosofian tohtori (1907). Hän oli ruotsalaisen normaalilyseon kotimaisten kielten yliopettaja vuodesta 1907, kouluneuvos vuodesta 1918 ja kouluhallituksen ruotsinkielisen osaston päällikkö vuodesta 1926.
Saxén julkaisi tutkimuksia ruotsin kielestä, muun muassa "Finska lånord i östsvenska dialekter" (1895–1898).
Campo de Gibraltar

Campo de Gibraltar on "comarca" Cádizin maakunnassa, Espanjassa. Se sijaitsee Andalusian lounaisosassa, ja siihen kuuluu Euroopan mantereen eteläisimmät osat. Britanniaan kuuluva Gibraltar rajoittuu "comarcaan".
Campo de Gibraltariin kuuluu seitsemän kuntaa, Algeciras, Castellar de la Frontera, Jimena de la Frontera, La Línea de la Concepción, Los Barrios, San Roque ja Tarifa. Vuonna 2011 "comarcassa" oli 267 062 asukasta.
Omenakakku

Omenakakku on kakku, jonka päällä tai sisällä on omenalohkoja, -paloja tai -sosetta. Perinteiset omenakakut maustetaan muskottipähkinällä ja kanelilla. Kakkuun voidaan lisätä myös murskattuja pähkinöitä, kuten saksanpähkinöitä tai manteleita.
Tuoreita tai kuivattuja omenoita käytetään kakkujenvalmistuksessa myös muun muassa suklaakakussa, jossa niiden vedensitomiskyky pitää kakun kosteana.
Vie mut kotiin

Vie mut kotiin on Jesse Kaikurannan 2. marraskuuta 2012 julkaistu debyyttialbumi. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin albumin nimikkokappale, joka kuultiin ensimmäisen kerran jo The Voice of Finland -laulukilpailun finaalissa. Kilpailun jälkeen ”Vie mut kotiin” -kappale nousi Latauslistan ja Music Control -radiolistan ensimmäiselle sijalle sekä Suomen virallisen singlelistan sijalle 11. Kappaleeseen kuvattiin myös Ville Juurikkalan ohjaama musiikkivideo. Albumin toinen single "Järjetön rakkaus" julkaistiin 14. syyskuuta 2012. Kolmas single "Näytän sulle rannan" julkaistiin tammikuussa 2013.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittaneet Matti Mikkola ja Eppu Kosonen, ellei toisin mainittu.
Air100

Air100 oli vuonna 2010 perustettu suomalainen lentoyhtiö, joka lensi Porista Vantaalle (Helsinki-Vantaan lentokentälle). Sen toiminta loppui lokakuussa 2017. Air100 oli kaikkiaan kymmenes Porin ja Vantaan välistä liikennettä hoitanut yhtiö.
Air100 perustettiin elokuussa 2010, ja sen oli tarkoitus aloittaa Porin ja Vantaan välinen liikenne lokakuussa, mutta myöhemmin syksyllä yhtiö kuitenkin ilmoitti peruttavansa hankkeen huonolta näyttäneen kannattavuuden vuoksi. Lennot alkoivat lopulta syyskuussa 2012, jolloin niitä operoi tšekkiläinen CCA-yhtiö 33-paikkaisella koneella. Myöhemmin Air100:n lentoja operoi virolainen Airest, joka käytti reitillä Saab 340 -koneita. Yhtiö lopetti lentonsa Porin ja Vantaan välillä kesällä 2014, kun reittiä ei saatu kannattavaksi.
Vuonna 2013 Air100 aloitti Porin Kittilän väliset talvilomalennot, jotka jatkuivat kolmen vuoden ajan. Vuonna 2014 yhtiö lensi myös Seinäjoen ja Kittilän välistä reittiä.