tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nikola Vučević

Nikola Vučević (s. 24. lokakuuta 1990 Morges, Sveitsi) on montenegrolainen koripalloilija, joka edustaa NBA:ssa pelaavaa Chicago Bullsia Pelipaikaltaan 213 senttimetriä pitkä ja 118 kilogrammaa painava Vučević on sentteri. Philadelphia 76ers varasi hänet ensimmäisen kierroksen 16. pelaajana vuoden 2011 NBA-varaustilaisuudessa.
Seurajoukkueura.
Yliopistotasolla Vučević edusti Etelä-Kalifornian yliopistoa eli USC:ia, jossa hän pelasi vuodet 2008-2011. Vuonna 2011 Vučević pelasi myös kotimaansa pääsarjan KK Budućnost Podgoricassa. NBA-seura Philadelphia 76ers varasi hänet numerolla 16 vuonna 2011 ja hän debytoi seurassa kaudella 2011–2012. Hän pelasi kauden aikana 51 peliä. Elokuussa 2012 Vučević siirtyi Orlando Magiciin, jossa hän nykyisin on yksi tärkeimmistä pelaajista ja jossa hän pelaa numerolla 9.
Seitsemän Orlandossa pelaamansa kauden aikana Vučević on pelannut 485 runkosarjaottelua, joista 460 ottelussa hän on ollut avauskokoonpanossa ja joissa hän on pelannut keskimäärin yli 31 minuuttia. Kaudella 2018–2019 hän teki yhden kauden piste-ennätyksensä 20,8 pistettä ottelua kohden ja yhden kauden levypalloennätyksensä 12,0 levypalloa ottelua kohden. Tuolla kaudella hän oli koko liigan tilastoissa levypallojen kokonaismäärässä kolmas ja ottelukohtaisessa levypallomäärässä kahdeksas.
Maaliskuussa 2021 Vučević siirtyi Orlandosta Chicago Bullsiin.
NBA:n pudotuspelejä Vučević on pelannut yksitoista: yhden Philadelphiassa kaudella 2011–2012 sekä viisi Orlandossa niin 2018–2019 kuin seuraavallakin kaudella.
Maajoukkueura.
Vučević debytoi Montenegron koripallomaajoukkueessa vuonna 2011. Hän kuului joukkueeseen vuosien 2011, 2013 ja 2017 EM-kilpailuissa.
Muuta.
Sveitsissä syntyneen, mutta teininä Montenegroon muuttaneen Vučevićin isä Borislav Vučević ja äiti Ljiljana Vučević ovat molemmat pelanneet Jugoslavian maajoukkueessa. Hänen isänsä on voittanut myös KK Bosnan kanssa European Champions Cupin eli nykyisen Euroliigan. Nikola Vučević oli 15-vuotiaana, tammikuussa 2006 osallisena Montenegron historian pahimmassa junaonnettomuudessa, Biočen junaonnettomuudessa, joka vaati 47 ihmisen hengen, mukaan lukien yhden hänen joukkuetovereistaan.
Uzari

Juri Naurotski (, tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Uzari; s. 11. toukokuuta 1991 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen laulaja-lauluntekijä. Hän edusti yhdessä viulisti Maimunan kanssa Valko-Venäjää vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä kappaleella "Time".
Vuonna 2011 hän sijoittui New Wave -kilpailun yhdenneksitoista 318 pisteellään.
Navrotski on osallistunut Valko-Venäjän euroviisukarsintaan kolmesti. Vuonna 2012 hän oli viides ja vuonna 2013 kahdeksas. Hän oli myös yksi Valko-Venäjän vuoden 2011 euroviisuedustajan Anastasija Vinnikavan taustalaulajista.
Navrotski sävelsi myös Valko-Venäjän kappaleen vuoden 2014 lasten Eurovision laulukilpailuun. Kappaleen nimi oli "Sokal", ja sen esitti Nadežda Misjakova.
Kuoleman koukussa

Kuoleman koukussa (; myös "Playing Hero") on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Andy Wilsonin ohjaama yhdysvaltalainen psykologinen jännityselokuva, jonka pääosissa ovat David Duchovny, Timothy Hutton ja Angelina Jolie. Elokuvan käsikirjoituksen laati Mark Haskell Smith, ja elokuvan tuottajina olivat Marc Abraham ja Laura Bickford.
Juoni.
Tohtori Eugene Sands (David Duchovny) menettää lääkärin lisenssinsä ja työnsä kirurgina huumeriippuvuutensa takia. Hän joutuu keskelle mafioso Raymond Blossomin (Timothy Hutton) pyörittämää huume- ja asekauppaa, kun hän auttaa ammuttua miestä huumeidenhakureissullaan. Blossom palkkaa Sandsin gangstereiden ampumahaavojen hoitajaksi, ja Sands alkaakin luvattomasti hoitaa epäilyttävissä olosuhteissa haavoittuneita rikollisia. Pimeänä lääkärinä työskentelevä Sands ihastuu mafioson Claire-nimiseen tyttöystävään (Angelina Jolie).
Tuotanto.
"Kuoleman koukussa" kuvattiin Kaliforniassa Los Angelesin, Malibun ja Inglewoodin kaupungeissa 12 miljoonan dollarin budjetilla. Vaikka elokuva saatiin valmiiksi jo vuonna 1995, se ei saanut ensi-iltaansa vasta kun vuonna 1997 koeyleisön kielteisen vastaanoton takia.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Kuoleman koukussa" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 17. lokakuuta 1997. Ilmestyessään elokuva sai heikon vastaanoton niin elokuvakriitikoilta kuin yleisöltäkin. "Kuoleman koukussa" tuotti Yhdysvalloissa avausviikonloppunaan 1 937 374 dollaria ja yhteensä 4 166 918 dollaria. Elokuvaa esitettiin laajimmillaan 1 479 elokuvateatterissa. "Kuoleman koukussa" -elokuvan levittäjinä olivat Buena Vista Pictures Distribution ja Touchstone Pictures. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 29 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 14 prosenttia oli positiivisia.
Suomessa elokuva julkaistiin suoraan videolle 19. elokuuta 1998. Touchstone Home Video julkaisi elokuvan VHS:lle Yhdysvalloissa vuonna 1998. Samana vuonna Walt Disney Home Video julkaisi elokuvan DVD-versiona. Mill Creek Entertainment julkaisi elokuvan DVD:nä ja Blu-raynä vuonna 2012.
Käenkaalikasvit

Käenkaalikasvit (Oxalidaceae) on laajalle levinnyt, muttei kovin suuri kasviheimo koppisiemenisten Oxalidales-lahkossa. Tunnetuimmat heimon edustajat ovat käenkaalit ("Oxalis") ja karambola eli tähtihedelmä ("Averrhoa carambola").
Tuntomerkit.
Käenkaalikasveihin kuuluu puita, pensaita ja ruohovartsia lajeja sekä jokunen köynnös. Sekundaarinen aineenvaihdunta tuottaa tanniineja, ja kasvien neste on kitkerää liunneen kalsiumoksalaatin vuoksi. Lehtiasento on kierteinen, joskus kaksirivinen. Lehdet ovat tavallisesti kerrannaisia, tavallisesti korvakkeettomia; lehdykkäruodeissa on tavallisesti turvonnut kohta (pulvinus), ja lehdykät ovat ehytlaitaisia ja usein lähes kourasuonisia. Kukinto on viuhkomainen ja siinä on erilaisvartaloisia kukkia. Terälehdet ovat sulkeutuneena kierteisiä ja usein kynnellisiä; ne kuihtuvat nopeasti tai muuttuu limaiseksi massaksi. Mesiäiset ovat usein terälehtivastaisia rauhasia. Heteet ovat kahdenmittaisia. Yhdislehtinen sikiäin koostuu 3–5 emilehdestä, vartalot ovat erillisiä, luotit lusikkamaisia tai pallomaisia. Kutakin emilehteä kohden on yksi tai useampia, tavallisesti paljon siemenaiheita. Hedelmä on vaihtelevassa määrässä särmäinen tai kulmikas kota tai marja, ja siemenet voivat olla joskus vaipallisia; joskus ne vapautuvat räjähdysmäisesti. Siemenkuori on usein limautuva. Alkio on kookas ja vihreä tai vaalea.
Levinneisyys.
Käenkaalikasvit ovat tavallisesti trooppisia tai subtrooppisia. Eräät lajit, esimerkiksi sarvi- eli tarhakäenkaali ("Oxalis corniculata"), ovat hyvin rikkaruohomaisia ja laajalle levinneitä. Eteläisessä Afrikassa on noin 200 käenkaalilajia ja niistä noin 180 kasvaa Kapmaassa; siellä ne ovatkin merkittävin osa geofyyteistä. Käenkaalit ovat kuitenkin eniten edustettuina Etelä-Amerikassa, yksistään Chilessä niitä on noin 54 lajia. Etelä-Amerikassa ne ovat levinneet kuivista autioimaista alpiinisille alueille Andeilla (esim. "Oxalis tuberosa").
Luokittelu.
Käenkaalikasvien heimossa on viisi sukua ja 770 lajia, joista 700 on käenkaaleja ("Oxalis") ja 50 kuuluu supukkeihin ("Biophytum"). Rihlahedelmät ("Averrhoa", toinen sen kahdesta lajista on karambola) eroaa melko paljon muista heimon suvuista niin anatomialtaan kuin kaksiriviseltä lehtiasennoltaan.
Heimon sukujen keskinäiset sukulaisuussuhteet voidaan ilmaista kaavalla "Oxalis" {"Biophytum" ["Dapania" ("Averrhoa" + "Sarcotheca")]}.
Cronquistin luokittelujärjestelmässä (1981) käenkaalikasvit kuuluivat Geraniales-lahkoon, kuten muun muassa kurjenpolvikasvit, ja heimo käsitti myös suvut "Hypseocharis" (nykyään kurjenpolvikasveissa), "Lepidobotrys" (nykyään Lepidobotryaceae-heimo lahkossa Celastrales) ja "Dirachma" (nykyään Dirachmaceae-heimo lahkossa Rosales).
Pillastunut runohepo

Pillastunut runohepo on vuonna 1921 julkaistu suomalaisen anarkistin Kaarlo Uskelan runokokoelma, jonka hän kirjoitti ollessaan sisällissodan jälkeen vangittuna Tammisaaren vankileirillä. Kolmetoista pitkää runoa sisältävän teoksen jatko-osana voidaan pitää postuumisti vuonna 1923 julkaistua Uskelan novellikokoelmaa "Vainovuosilta". Pillastunut runohepo tuli tunnetuksi vuonna 1933, jolloin se aikakauden ainoana suomalaisena kirjana määrättiin oikeuden päätöksellä takavarikoitavaksi ja poltettavaksi. 
Kirjan takavarikointi sai ilmeisesti alkunsa, kun Uskelan runoja oli lausuttu Pohjanmaalla jollakin työväentalolla ja se oli ilmiannettu paikalliselle poliisille. Oikeus määräsi teoksen takavarikoitavaksi ja kaikki jäljellä olevat kappaleet tuhottavaksi. Uskelalle puolestaan annettiin tuomio valtiopetoksellisesta toiminnasta, vaikka hän oli kuollut jo toistakymmentä vuotta aikaisemmin. Takavarikon ja oikeustoimien syynä oli kirjan ateistinen ja kirkonvastainen sisältö, ja lisäksi sitä pidettiin kumouksellisena ja jopa väkivaltaisena. Teos oli tiettävästi jo aikaisemmin kiinnittänyt myös suojeluskuntien huomion. Suurin osa hänen muista kirjoistaan oli takavarikoitu jo 1910-luvulla.
Kustannusyhtiö Savukeidas julkaisi teoksen uudelleen vuonna 2008. Uusintapainoksen jälkisanat on kirjoittanut tietokirjailija Juri Nummelin. Kustantamo Sanasato julkaisi teoksen uudelleen vuonna 2017 Uskelan "Kootuissa teoksissa".
Janne Lehtinen (jalkapalloilija)

Janne Lehtinen (s. 17. elokuuta 1972 Turku) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitalinkki.
Lehtinen on Turun Pallon kasvatti. Hän siirtyi Turun Palloseuran junioreihin 1988. Lehtinen teki pääsarjadebyyttinsä 19. toukokuuta 1991 ottelussa Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Hän edusti TPS:aa kolmen kauden ajan 1991–1993, ollen mukana voittamassa Suomen Cupia ensimmäisenä vuotenaan. Kaudeksi 1994 Lehtinen siirtyi Myllykosken Palloon. Ainoalla MyPa-kaudellaan hän voitti SM-hopeaa. Vuodeksi 1995 Lehtinen palasi kotikaupunkiinsa ja FC Inter Turkuun. Hän pelasi FC Interissä kuuden kauden ajan vuoteen 2000 asti Veikkausliigassa ja Ykkösessä. Lehtinen lopetti uransa kauteen 2001 pelattuaan viimeisen kautensa Ykkösen Salon Palloilijoissa. Hän pelasi kahdeksan kauden aikana yhteensä 174 pääsarjaottelua, joissa teki yksitoista maalia.
Lehtinen pelasi kolme ottelua alle 15-vuotiaiden maajoukkueessa 1988.
Kunoniakasvit

Kunoniakasvit (Cunoniaceae) on enimmäkseen eteläisellä pallonpuoliskolla kasvava kasviheimo koppisiemenisten Oxalidales-lahkossa, johon kuuluvat muun muassa käenkaalikasvit (Oxalidaceae). Kunoniakasvien suvuista suomenkielisellä nimellä on tunnettu lemmonpaulat ("Anodopetalum"), kunoniat ("Cunonia"), eukryfiat ("Eucryphia"), tuliharjat ("Geissois") ja tineot ("Weinmannia").
Tuntomerkit.
Kunoniakasvit ovat puuvartiskasveja, joiden kasvu on jatkuvaa, ja joihin usein kerääntyy alumiinia. Lehtiasento on vastakkainen, ja lehdet ovat tavallisesti pääteparisia, joskus sormilehdykkäisiä. Lehdyköiden laidat ovat rauhashampaisia ja sivusuonet usein kulkevat hampaisiin saakka. Joskus lehdykät ovat korvakkeellisia. Lehdessä on yksi, tavallisesti pyöreä korvake; suvussa "Lamanonia" korvakkeita on kaksi. Kukat ovat melko pieniä, 4–10-lukuisia ja verhiö sekä teriö ovat tavallisesti suunnilleen samankokoisia. Hetiön morfologia vaihtelee, mutta palhot ovat usein terälehtiä pidempiä. Sikiäin on tavallisesti yhdislehtinen, tavallisesti kehänpäällinen, ja sisältää turvonneita istukoita. Vartaloita on usein monta ja luotit ovat pieniä, pallomaisia tai johteisia. Hedelmä on liiteluomainen kota tai tuppilo, joskus luumarja.
Levinneisyys.
Kunoniakasvit kasvavat enimmäkseen eteläisen pallonpuoliskon trooppisissa osissa. Afrikassa niitä on vähän.
Luokittelu ja evoluutio.
Kunoniakasvit kuuluvat Oxalidales-lahkon evoluutiopuussa haaraan, johon sisältyvien heimojen polveutumisjärjestys voidaan ilmaista kaavalla Cunoniaceae [Elaeocarpaceae (Brunelliaceae + Cephalotaceae)].
Heimossa on 27 sukua ja 280 lajia. Runsaslajisimmat suvut ovat tineot ("Weinmannia", 160 lajia) ja "Pancheria" (26 lajia).
Ruotsin liitukautisista kerrostumista noin 83 miljoonan vuoden takaa tunnetaan kukkafossiileja, jotka ilmeisesti kuuluvat kunoniakasveihin (laji on "Platydiscus peltatus"). Fossiilien heteet ovat kahtena kiehkurana, eivätkä palhot ole terälehtiä pidempiä. Terät ovat soikeita, koveria, kapeatyvisiä ja ulkopinnaltaan karvaisia. Istukat näyttävät hyvin turvonneilta laitaistukoilta; muodoltaan ne ovat nuolenkärjennäköisiä. Burmalaisessa meripihkassa, joka on ajoitettu 110–97 miljoonaa vuotta vanhaksi, esiintyy kukkia, jotka muistuttavat "Ceratopetalum"-suvun kukkia. Kyseisissä "Tropidogyne"-suvun kukissa on viisi siirottavaa verholehteä, kymmenen hedettä, kehänalainen sikiäin ja kolme erillistä vartaloa.
Seppo Sarlund

 
Seppo Aaro Sarlund (s. 13. maaliskuuta 1942 Kuopio) on Suomen Keskustan pitkäaikainen puoluevaikuttaja. Hän on ollut päätoimittaja, poliittinen lobbari ja Utsjoen kunnanjohtaja.
Sarlund kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion klassillisessa lyseossa 1960 ja aloitti laudaturylioppilaana oikeus- ja valtiotieteiden sekä kirjallisuuden opinnot Helsingin yliopistossa. Noottikriisisyksynä 1961 Maalaisliiton pää-äänenkannattaja "Maakansa"-lehden päätoimittaja Pentti Sorvali otti Sarlundin lehden eduskuntatoimittajaksi. Toimittajana hän työskenteli vuoteen 1963 ja niin hän uppoutui politiikkaan toimien pian puolueen eduskuntaryhmän sihteerinä 1962–1970. Maalaisihmisten köyhyys ja vähäinen koulutus, muutkin yhteiskunnan epäkohdat sekä kodin maalaisliittolainen perintö olivat keskeisiä vaikuttimia hänen poliittisella urallaan.
"Kymen Sanomien" vastaavana päätoimittajana Sarlund työskenteli 1970–1972 ja sitten Keskustapuolueen tiedotuspäällikkönä 1972–1977. Puolueen pää-äänenkannattajan "Maakansan" nimi oli vaihtunut "Suomenmaaksi" ennen kuin Sarlundista tuli lehden vastaava päätoimittaja vuosiksi 1977–1985. Lehtimiehen ura jäi taakse, kun hän siirtyi Finnairin tiedotusjohtajaksi vuosiksi 1985–1993 ja sieltä East-West Relations Company oy:n toimitusjohtajaksi 1993–2012 sekä Utsjoen kunnanjohtajaksi vuonna 2000.
Sarlund oli Suomen Kalamiesten Keskusliiton puheenjohtaja vuosina 1987–2001. Vuonna 2002 hänestä tuli liiton kunniapuheenjohtaja. Hän sai vuonna 2004 lehdistöneuvoksen arvonimen.
Sarlund on sanonut olevansa puoluetuen isä Suomessa. Sarlundin omien sanojen mukaan Suomen puoluetukijärjestelmä perustui alun perin hänen kirjoittamaansa aloitteeseen. Hän sai tehtävän tutkia ulkomaiden, etenkin Länsi-Saksan ja Ruotsin puoluerahoitusta ja laatia aiheesta esityksen suurten puolueiden taloudesta vastaaville henkilöille. Lopulta eduskunta hyväksyi ehdotuksen ja valtio alkoi maksaa puoluetukea 1967.
Sarlundista kertova kirja "Karjalainen vereltään, savolainen heimoltaan – Seppo Sarlund 80 vuotta" julkaistiin vuonna 2022.
Joel Queirós

Joel Ricardo Ribeiro Queirós (s. 21. toukokuuta 1982 Porto) on portugalilainen futsalpelaaja, joka edustaa venäläistä Novaja Generatsijaa ja Portugalin futsalmaajoukkuetta. Pelipaikaltaan Queirós on ala tai pivot. Hän on 192 senttimetriä pitkä ja painaa 82 kilogrammaa.
Queirós on saavuttanut Portugalin futsalmaajoukkueen kanssa EM-hopeaa vuonna 2010 Unkarista. Hän oli myös noiden kilpailuiden paras maalintekijä yhdessä Biro Jaden, Saad Assisin ja Javi Rodríguezin kanssa viidellä osumallaan. Queirós on pelannut maajoukkueessa vuodesta 2003 asti. 
Seuratasolla Queirós on edustanut Novaja Generatsijaa vuodesta 2014 asti. Sitä ennen hän pelasi kotimaansa SL Benfica Futsalissa, jossa hän voitti kerran UEFA Futsal Cupin ja niin ikään kerran maan liigan. Aiemmin Queirós on pelannut muun muassa espanjalaisessa ElPozo Murciassa.
Kallela (Lemu)

Kallela on nykyään Maskun kuntaan kuuluva kylä Lemussa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee pari kilometriä Lemun kirkolta Askaisiin päin Lemusta Askaisiin johtavan yhdystien 1900 varressa.
Maantiedettä.
Kallelan naapurikyliä ovat Miiainen ja Heikkinen lännessä, Kaitainen pohjoisessa, Vastila etelässä sekä Toijola, Pappila, Mattila, Seppälä, Torttila ja Järäinen lounaassa. Viimeksi mainitut kylät ovat osa Lemun kirkonkylän taajamaa, jonka taajaan rakennettu alue ulottuu myös Kallelan kylään.
Historiaa.
Historialtaan Kallela on yksinäistalo. Kallelan yksinäistalon talouskeskus sijaitsee edelleen paikalla, jossa se oli jo isonjaon aikaan vuonna 1786.
Kylästä lähtöisin olevia sukuja.
Kallelan talosta on lähtöisin Gallén- ja Carlström-suvut. Sukuun kuuluneen kuvataiteilija Akseli Gallen-Kallelan (1865–1931, vuoteen 1907 "Gallén") isä Peter Wilhelm Gallén (1817–1879) oli Kallelan talon nuorin poika. Gallén-sukuun Kallelassa liittyy äitilinjan kautta myös Askaisten Kainun kylästä kotoisin oleva Cajander-suku, jonka jäsenistä osa on suomentanut nimensä Kalelaksi.
Raimo Mäkelä

Raimo Mäkelä (s. 1940) on suomalainen pappi ja luonnehäiriöasiantuntija, joka on ollut Suomen Raamattuopiston toiminnanjohtaja. Mäkelä haluaa tukea narsistien uhreja, ja hänen käsittääksensä narsismista voi parantua vain teoriassa. Hän toimi vuosina 1964–1968 nuorisopastorina Vanhankirkon seurakunnassa Helsingissä, vuosina 1968–1980 OPKO:n (Suomen ev.lut. Opiskelija- ja Koululaislähetys) pääsihteerinä ja vuosina 1980–2005 Suomen Raamattuopiston säätiön toiminnanjohtajana. Vuonna 2011 Mäkelä väitteli teologian tohtoriksi lain ja evankeliumin suhteesta.
Mäkelän "Naamiona terve mieli: kuinka kohtaan luonnehäiriöisen" -kirjan ensimmäinen painos julkaistiin vuonna 1997 ja vuonna 2002 siitä otettiin viides painos. Vuonna 2002 kirja oli "Mitä Suomi lukee" -listalla kymmenen luetuimman joukkoon. Vuonna 2007 kirjasta otettiin yhdeksäs painos. Vuonna 2020 kirjan nimeksi uudistettiin "Naamiona terve mieli: kuinka kohtaan narsistin".
Joey Badass

Jo-Vaughn Virginie Scott (s. 20. tammikuuta 1995 Brooklyn, New York, New York), tunnetaan paremmin nimellä Joey Badass (tyyliteltynä Joey Bada$$), on yhdysvaltalainen rap-artisti, laulaja, sanoittaja ja näyttelijä. Hän on ollut mukana perustamassa Pro Era -kokoonpanoa, jonka kanssa hän on julkaissut kaksi mixtapea. Joey Badassin perhe on kotoisin Saint Lucialta.
Ura ja elämä.
Lokakuussa 2010 Joey Badass latasi YouTubeen videon, jossa hän freestylesi. Tämä kiinnitti musiikkituottaja Jonny Shipesin huomion, joka lopulta ryhtyi manageroimaan häntä.
Heinäkuussa 2012 Joey Badass julkaisi debyyttimixtapensa "1999", jonka ansiosta hän sai valtavasti suosiota. Toisen mixtapensa nimeltä "Summer Knights" hän julkaisi tammikuussa 2013. Saman vuoden lopussa hän oli ehdolla BET Hip Hop Awards -gaalassa vuoden tulokasartistin kategoriassa. Hänen ensimmäinen studioalbuminsa "B4.Da.$$" (lausutaan ”before da money”, ) julkaistiin vuoden 2015 tammikuussa. Huhtikuussa 2017 hän julkaisi toisen studioalbuminsa "All-Amerikkkan Badass".
Heinäkuussa 2020 Joey Badass julkaisi kolme kappaletta sisältävän EP:n nimeltä "The Light Pack". Heinäkuussa 2022 hän julkaisi kolmannen studioalbuminsa "2000".
Joey Badass teki näyttelydebyyttinsä maaliskuussa 2016 televisiosarjassa "Mr. Robot".
Portugalin futsalmaajoukkue

Portugalin futsalmaajoukkue edustaa Portugalia futsalin kansainvälisissä otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Portugalin jalkapalloliitto ja se kuuluu sekä FIFA:an että UEFA:an. 
Portugalin futsalmaajoukkue on osallistunut neljästi MM-kilpailuihin, ensimmäisen kerran vuonna 2000. Tuolloin joukkue saavutti myös historiansa parhaimman MM-sijan, ollen kolmas. EM-kilpailuihin Portugali on osallistunut seitsemän kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 1999. Vuonna 2022 Portugal voitti EM-kisat. Vastassa oli silloin Venäjä, jonka Portugal voitti 3–2.
Maajoukkueen päävalmentajana toimii Jorge Braz ja kapteenina Arnaldo Pereira.
Pelaajat.
Portugalin maajoukkueen pelaajat vuoden 2012 MM-turnauksessa Thaimaassa.
Muita pelaajia.
Muita maajoukkueissa esiintyneitä pelaajia:
Jon Henrik Fjällgren

Jon Henrik Mario Fjällgren (alk. Montoya, s. 26. huhtikuuta 1987 Cali, Kolumbia) on ruotsinsaamelainen laulaja ja joikaaja.
Fjällgren syntyi Kolumbiassa ja asui elämänsä ensimmäiset kuukaudet intiaanikylässä, ennen kuin hän joutui lastenkotiin. Puolen vuoden ikäisenä hänet adoptoitiin saamelaiseen poronkasvattajaperheeseen Härjedalenin Mittådalenissa. Päiväkoti-ikäisenä hän aloitti pianonsoiton ja laulamisen, sekä myöhemmin joikaamisen. 16-vuotiaana hän nauhoitti myös levyn "Onne vielle".
Vuonna 2014 Fjällgren voitti Talang Sverige -kilpailun ja julkaisi debyyttialbuminsa "Goekseghin". Vuonna 2015 hän sijoittui toiseksi Melodifestivalenissa kappaleella ”Jag är fri (Manne leam frijje)”. Vuoden 2017 Melodifestivalenissa hän sijoittui kolmanneksi kappaleella "En värld full av strider (Eatneme gusnie jeenh dåaroeh)".
Palkinnot ja tunnustukset.
Fjällgren voitti vuoden 2025 Áillohaš-musiikkipalkinnon, jonka Norjan saamelaisten valtakunnallinen yhdistys (NSR), Koutokeinon kunta ja Koutokeinon Saamelaisten yhdistys perustivat vuonna 1993 Nils-Aslak "Áillohaš" Valkeapään 50. syntymäpäivän kunniaksi.
Kalervo Kijanen

Kalervo Kijanen (2. lokakuuta 1906 Helsinki – 28. elokuuta 1977) oli suomalainen kommodori ja sotakirjailija.
Kijasen vanhemmat olivat lehtori Pekka Kijanen ja Matilda Maria Fredriksson. Kijanen pääsi ylioppilaaksi 1925 ja kävi kadettikoulun 1925–1926. Hän opiskeli 1926–1929 Italian Meriakatemiassa (Regia Accademia Navale), kävi torpedoupseerikurssin Merisotakoulussa 1935 ja opiskeli Sotakorkeakoulussa 1935–1937. Hän opiskeli vielä Saksassa 1939.
Sotavuosina Kijanen toimi Vesihiisi-sukellusveneen päällikkönä 1940–1942, Laivasto-osasto K:n komentajana Laatokalla syksyllä 1942 sekä työskenteli Merivoimien esikunnassa 1943–1944. Sotien jälkeen hän oli muun muassa laivaston esikuntapäällikkönä 1947–1951, merenkulkuosaston päällikkönä 1951–1952, pääesikunnan meripuolustusosaston päällikkönä 1952–1960, Merisotakoulun johtajana 1960–1963, Laivastolippueen komentajana 1963–1965 sekä Pansiossa sijaitsevan Turun Laivastoaseman päällikkönä. Hänet ylennettiin kommodoriksi 1956.
Kijanen kirjoitti Suomen laivaston historiaa käsitelleitä teoksia sekä lehtiartikkeleita muun muassa "Kansa Taisteli" -lehteen.
Olga Törös

Olga Törös (4. elokuuta 1914 Debrecen, Unkarin kuningaskunta, Itävalta-Unkari – 16. helmikuuta 2015) oli unkarilainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Törös kuului Unkarin olympiapronssia joukkuekilpailussa voittaneeseen joukkueeseen Berliinissä 1936.
Törös kuoli 16. helmikuuta 2015, sadan vuoden iässä. Hän oli kuollessaan Unkarin vanhin olympiavoimistelija ja yksi harvoista elossa olleista ennen toista maailmansotaa kilpailleista olympiamitalisteista.
Stanisław Makowiecki

Stanisław Makowiecki (7. marraskuuta 1942 Siennów – 4. helmikuuta 2015) oli puolalainen painija.
Makowiecki voitti MM-pronssia vapaapainin yli 100 kg:n painoluokassa Sofiasta 1971. Vuoden 1973 EM-kilpailuissa hän sijoittui samassa sarjassa neljänneksi. Hän kilpaili myös Münchenin kesäolympialaisissa 1972.
Makowiecki kuoli 4. helmikuuta 2015, 72-vuotiaana.
Kolmilehdet

Kolmilehdet ("Trillium") on sudenmarjakasveihin (Melanthiaceae) kuuluva kasvisuku. Kolmilehtiin kuuluu noin 30 lajia monivuotisia ruohokasveja, joista suurin osa kasvaa metsäkasveina Pohjois-Amerikassa. Muutamia lajeja esiintyy lisäksi Länsi-Himalajalla ja Koillis-Aasiassa. Kolmilehdille tunnusomaista on kolmen lehden kiehkura pystyssä varressa ja sen päässä yksittäinen kolmilukuinen kukka, jonka sisemmät kehälehdet ovat värikkäät. Lukuisia kolmilehtiä viljellään perennana. Ne sopivat erityisesti metsäpuutarhaan.
Jerome Kersey

Jerome Kersey (26. kesäkuuta 1962 Clarksville, Virginia – 18. helmikuuta 2015 Tualatin, Oregon) oli yhdysvaltalainen koripalloilija.
Kersey pelasi NBA:ssa 17 kautta vuosina 1984–2001, pisimpään Portland Trail Blazersissä, joka varasi hänet NBA:han 46. vuorolla. Hän edusti myös viittä muuta NBA-seuraa, joista San Antonio Spursin riveissä irtosi sarjan mestaruus vuonna 1999. Kersey osallistui un neljästi 1980-luvulla.
Kersey kuoli keuhkoveritulppaan 18. helmikuuta 2015 Oregonin Tualatinissa 52 vuoden iässä. Kersey oli ollut muutamaa päivää ennen kuolemaansa jalkaleikkauksessa. Hyytymän epäiltiin lähteneen liikkeelle leikkauksessa ja kulkeutuneen vasempaan keuhkoon, mikä aiheutti Kerseyn kuoleman oregonilaisessa sairaalassa, johon hänet oli kuljetettu kotoaan.
Adam Wilhelm Moltke

Adam Wilhelm Moltke (25. elokuuta 1785 Einsidelsborg, Fyn – 15. helmikuuta 1864 Kööpenhamina) oli tanskalainen kreivi ja valtiomies, joka toimi ensimmäisenä varsinaisena Tanskan pääministerinä vuosina 1848–1852.
Elämäkerta.
Adam Wilhelm Moltken isä oli Joachim Godske Moltke ja isoisä Adam Gottlob Moltke, jotka olivat molemmat merkittäviä poliittisia vaikuttajia Tanskassa. Moltke aloitti valtiollisen uransa vuonna 1809 toimimalla Tanskan rauhanvaltuuskunnan sihteerinä Jönköpingin rauhanneuvotteluissa. Samana vuonna hänestä tuli korkeimman oikeuden asessori. Hän siirtyi 1812 virkailijaksi Tanskan keskushallintoon ("Rentekammer") ja 1816 sen valtiovarainosastolle. Vuonna 1831 hänet nimitettiin Tanskan valtiovarainministeriksi. Moltkesta tuli 1845 "Rentekammerin" puheenjohtaja. Kun kuningas Fredrik VII maaliskuussa 1848 suostui luopumaan itsevaltiudesta, Moltke sai tehtäväkseen koota ensimmäisen parlamentaarisen hallituksen, jonka oli määrä omaksua uusi vapaamielisempi politiikka. Moltken henkilö edusti uudessa tilanteessa poliittista jatkuvuutta, sillä hän oli palvellut korkeassa asemassa jo kahta edellistä kuningasta. Moltken hallituksen esittelemä uusi perustuslaki astui voimaan 5. kesäkuuta 1849. Moltke toimi pääministeriyden ohella valtiovarainministerinä maaliskuusta marraskuuhun 1848 ja sen jälkeen ulkoministerinä elokuuhun 1850 saakka. Hän jätti pääministerin tehtävät tammikuun lopussa 1852. Hän toimi lisäksi 1850–1860 parlamentin ylähuoneen eli maapäivien ("landsting") ja 1854–1864 Tanskan valtaneuvoston jäsenenä.
Adam Wilhelm Moltken poika Frederik Moltke toimi 1875 lyhyen aikaa Tanskan ulkoministerinä.
Adam Gottlob Moltke

Adam Gottlob Moltke (10. marraskuuta 1710 Walkdendorf, Mecklenburg – 25. syyskuuta 1792 Bregentved, Tanska) oli tanskalainen maakreivi ja hovimies, jolla oli suuri vaikutusvalta Tanskan hovissa kuningas Fredrik V:n hallituskaudella 1746–1766.
Adam Gottlob Moltke kuului Moltken vanhaan mahtisukuun. Hänet tuotiin lapsena Mecklenburgista Tanskaan ja hän toimi paašipoikana Tanskan hovissa vuodesta 1722. Hänestä tuli kruununprinssi Fredrikin kamariherra vuonna 1730 ja hovimarsalkka 1743. Kun Fredrik kohosi vuonna 1746 Tanskan valtaistuimelle nimellä Fredrik V, hän korotti Moltken ylihovimarsalkaksi ja nimitti hänet seuraavana vuonna valtaneuvokseksi sekä lahjoitti hänelle Bregentvedin tilan. Moltke sai myös maakreivin arvon 1750. Hän toimi vuodesta 1754 muiden tehtäviensä ohella kuninkaallisen taideakatemian ensimmäisenä puheenjohtajana ja kokosi merkittävän yksityisen taidekokoelman.
Moltke oli Fredrik V:n vaikutusvaltaisin neuvonantaja ja myös kuninkaan luotettu ystävä. Hänellä oli suuri vaikutusvalta valtion asioissa ja hän vastusti voimakkaasti talonpoikien vapauttamista kartanolaitoksen alaisuudesta. Moltke yritti myös huonolla menestyksellä hillitä kuninkaan yksityiselämää. Fredrik V kuoli vuonna 1766 kirjaimellisesti hänen käsivarsilleen. Uusi kuningas Kristian VII syrjäytti Moltken, mutta kutsui hänet seuraavana vuonna järjestelemään maatalousuudistusta. Johann Struenseen saatua tosiasiallisen vallan hovissa vuonna 1770 Moltke joutui täysin syrjään ja vetäytyi asumaan tiluksilleen.
Moltke rakennutti Amalienborgin linnaan niin sanotun Kristian VII:n palatsin.
Pesäpallon suomensarja 1963

Pesäpallon suomensarja pelattiin yhdeksännentoista kerran kaudella 1963. Sarja pelattiin neljässä lohkossa ja koska mestaruussarjan joukkuemäärän vähentämisen takia vain kaksi joukkuetta nousi, joutuivat lohkovoittajat pelaamaan vielä karsintasarjan pääsystä mestaruussarjaan kaudeksi 1964.
Suomensarja.
Itälohko.
Itälohkon voiton vei puhtaalla pelillä Outokummun Partio.
Etelälohko.
Etelälohkosta karsintoihin selvisi Kuusankosken Puhti ainoana rasitteenaan 10–3 vierastappio Pallo-Tovereille.
Länsilohko.
Länsilohkossa Ulvilan Pesä-Veikot lunastivat jatkopaikkansa voitettuaan uusintaottelussa Nurmon Jymyn 4–0.
Pohjoislohko.
Pohjoislohkossa Oulun Lippo ei menettänyt pistettäkään.
Mestaruussarjan karsinta.
Pelattiin Juankoskella 28. - 29.syyskuuta.
Outokummun Partio ja Ulvilan Pesä-Veikot nousivat mestaruussarjaan.
Alva (nimi)

Alva on Pohjoismaissa naisen, mutta varsinkin englanninkielisissä maissa molemmille sukupuolille sopiva etunimi.
Pohjoismaisena naisen nimenä Alva on Alf-nimen naispuolinen vastine, mutta on Suomessa saatettu käsittää myös lyhentymäksi nimestä Alviina taikka Alvar-nimen naispuoliseksi vastineeksi. Etupäässä englannin­kielisissä maissa esiintyvänä miehen etunimenä Alva sen sijaan on peräisin hepreasta ja esiintyy myös muodossa "Alvah". Nimi merkitsee "hänen korkeuttaan" ja mainitaan Raamatussa erään Eesaun jälkeläisen nimenä, joka oli samannimisen edomilaisen heimon päällikkö.
Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan noin 1 220 Alva-nimistä naista ja alle 30 miestä. Heistä yli puolet on 2010-luvulla syntyneitä. Vielä 1900-luvun lopulla nimi oli varsin harvinainen. Suomenruotsalaisen ja vuodesta 2025 lähtien myös suomenkielisen kalenterin mukaan Alvan nimipäivä on 21. helmikuuta.
Eero Rewell

Eero Ivar Rewell () oli suomalainen juristi, joka toimi pitkään Vaasan hovioikeudessa, viimeisinä työvuosinaan sen presidenttinä.
Eero Rewellin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Oskar Julius Rewell ja Sonja Aurora Blåfield. Arkkitehti Viljo Revell (1910–1964) oli hänen veljensä. Rewell tuli ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1926 ja ryhtyi opiskelemaan lakitiedettä isänsä tavoin. Alemman oikeustutkinnon hän suoritti 1933 ja pääsi auskultantiksi Vaasan hovioikeuteen. Varatuomarin arvo Rewellille myönnettiin 1935. Seuraavana vuonna hänestä tuli hovioikeuden ylimääräinen virkamies ja 1939 kanslisti. Rewell osallistui molempiin sotiin, hänen puolisonsa menehtyi lottana ilmapommituksessa Suomussalmella 1942. Rewell toimi 1943–1948 sotaylioikeuden ylituomarina. Vaasan hovioikeuden kirjuri hänestä tuli 1944, notaari 1945, asessori 1951, hovioikeudenneuvos 1957 ja presidentti 1972 eläkkeelle jäämiseensä 1975 saakka. Hän toimi myös lyhyen aikaa vuonna 1949 Itä-Suomen hovioikeuden viskaalina ja 1949–1950 korkeimman oikeuden esittelijänä. Vesiylioikeuden jäsen Rewell oli 1969–1970. Hän työskenteli myös Teräs Oy:n ja Halli Oy:n hallituksissa ja alansa järjestöissä. Rewell harrasti suomalaisen taiteen keräilyä ja purjehdusta.
Rewellin puoliso vuodesta 1939 oli Gunvor Lydia Annie Sofia Enroth (1919–1942).
Jäästadion (Davos)

Davosin jäästadion on sveitsiläisen Davosin kaupungin keskusta-alueella sijaitseva urheilualue. Se on ollut kuuluisa hyvästä luonnonjäästään 1800-luvun lopulta lähtien. Jäästadionin kilpailumuotoja ovat olleet pikaluistelu, jääkiekko, taitoluistelu ja jääpallo. Nykyään alueen merkittävin urheilulaitos on pääasiassa jääkiekon käytössä oleva Vaillant Arena. Luonnonjääkenttä on edelleen olemassa, mutta lähinnä vapaa-ajanluistelijoiden käytössä. Käyttöaika luonnonjäälle on joulukuun puolivälistä helmikuun loppuun.
Pikaluistelu.
Davosin jäästadion oli tunnettu huipputuloksia mahdollistavana pikaluisteluareenana aina 1970-luvulle. Sen jälkeen pikaluistelun käyttöön rakennetut tekojäät ja hallit ovat olleet pikaluistelun suurtapahtumien kisapaikkoina. Davosin jäästadionilla on olleet enää Sveitsin omien pikaluistelijoiden tapahtumat. Suomalaisittain tunnetuimpia pikaluistelijoita, joiden ura liittyy Davosin jäästadioniin on 1920-luvun maailmanhuippu Clas Thunberg, joka kilpaili useita kertoja jäästadionilla ja saavutti mestaruuksia ja teki ennätyksiä tällä areenalla.
Davosin jäästadionilla järjestetyt pikaluistelun maailmanmestaruuskisat.
Naisten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut on järjestetty kerran Davosin jäästadionilla eli vuonna 1937, jolloin mestari oli Norjan Laila Schou Nilsen.
Jääkiekko.
Alueella on ollut luonnonjääkaukalo, joka sai tekojään 1960. Vuonna 1970 tekojääkenttä katettiin auringon paisteen ehkäisemiseksi. Vuonna 1979 alueelle rakennettiin jääkiekkoa ja taitoluistelua varten halli, nykyään nimellä Vaillant Arena, jonka yleisömäärä on yli 7 000. Areena urheilullinen pääkäyttäjä on Sveitsin pääsarjassa pelaava HC Davos. Tunnetuin Vaillant Areenan suomalaispelaaja on ollut Petteri Nummelin, joka pelasi vuodet 1997–2000 Davosissa. Vuonna 2018 KalPa Kuopiosta voitti ensimmäisenä suomalaisjoukkueena Spengler Cupin.
Kansainvälisesti Davosin jääkiekko on tunnettu joulun–uudenvuoden ajan turnauksesta Spengler Cup, joka aloitettiin vuonna 1923. Nykyään Spengler Cupista on muodostunut Sveitsin toiseksi suurin urheilutapahtuma (tenniksen ATP-turnauksen jälkeen) vuosittaisella 8,5 miljoonan Sveitsin frangin budjetillaan. Turnaus televisioidaan suorana viiteen maahan ja paikalla on turnauksen aikana noin 80 000 katsojan lisäksi myös 200 median edustajaa.
Jääkiekon EM-kisat on järjestetty jäästadionilla vuonna 1926 ja MM-kisat 1935.,
Jääpallo.
Nykyään jääkiekon varjoon jäänyt jääpallo oli 1900-luvun alussa näkyvä laji myös Davosissa. Niinpä vuonna 1913 pelattiin Euroopan mestaruuskilpailut Davosin jäästadionilla. Mestariksi tuli Englanti. Sen jälkeen laji hiipui Keski-Euroopassa jääkiekon saatua valtalajin aseman.
Vuonna 2014 päätettiin järjestää ensimmäisten kisojen 100-vuotisjuhlat eli toiset EM-kisat. Tällä kertaa mestaruuden otti Hollanti.
Mika Walldén

Mika Walldén (s. 18. tammikuuta 1972 Lohjan mlk) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Walldén on Lohjan Pallon kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa jo 15-vuotiaana ja pelasi III divisioonaa kausina 1987–1988. Kaudeksi 1989 Walldén siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. Viiden vuoden aikana hänen peliaikansa jäi vähäiseksi ja Walldén pelasikin lainalla Turun Tovereissa, FC Oulussa ja Vantaan Pallossa. Vuonna 1994 hän liittyi Turun Palloseuran riveihin. Walldén oli joukkueensa avainpelaajia kuuden kauden ajan ja oli tärkeässä roolissa TPS:n voittaessa Suomen Cupin 1994 ja SM-pronssia 1996.
Kaudeksi 2000 hän siirtyi paikalliskilpailija FC Inter Turkuun. Vuoden 2001 jälkeen Walldén siirtyi ulkomaille Norjan kolmannen sarjatason Nybergsund IL:ään, lopettaen uransa kauden jälkeen. Hän teki kuitenkin paluun Kolmosessa pelanneen Maskun Palloseuran kanssa 2008–2009. Uransa aikana Walldénille kertyi 197 pääsarjaottelua, joissa hän teki yksitoista maalia.
Walldén edusti nuorten maajoukkuetta 20 kertaa ja poikien maajoukkueita 36 kertaa. Hänet valittiin vuoden lupaavaksi pelaajaksi 1988 ja parhaaksi poikapelaajaksi 1989.
Paistjärvi

Paistjärvi on Heinolan kaupungin koillislaidalla sijaitseva kylä. Paistjärven alue rajoittuu pohjoisessa ja idässä Mäntyharjun kunnan Kousankylän ja Ahveniston kyliin. Lounaassa Paistjärvi rajautuu Kouvolan kaupungin (ent. Jaala) Pökölän kylään. Heinolan puolella Paistjärven naapurikyliä ovat Paaso, Imjärvi, Hirvisalo ja Rihu. Vuoteen 1997 Paistjärvi kuului entiseen Heinolan maalaiskuntaan. 
Paistjärven tunnetuimpia luontokohteita ovat Pirunkirkko ja Sonnasen järvi. Sonnasen sanotaan olevan Suomen toiseksi kirkkain järvi. Seudun luonto onkin tunnettu kirkasvetisistä lammista ja järvistä sekä vaikuttavista harjumuodostumista. Kuijärven ja Sonnasen seutu kuuluu osin Natura 2000 -luonnonsuojelualueeseen. Paistjärveltä löytyy retkeily­reittejä yhteensä yhdeksän kilometriä. Saarijärven rannalla on myös leirintäalue Ketturiutta.
Lasten Eurovision laulukilpailu 2015

Lasten Eurovision laulukilpailu 2015 järjestettiin 21. marraskuuta 2015 Bulgariassa. Bulgaria päätyi isännöimään kilpailua, kun edellisen vuoden voittajamaa Italia päätti olla järjestämättä tapahtumaa ja toiseksi tullut Bulgaria oli hakenut kilpailun järjestämisoikeuksia. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun maa isännöi Eurovision-tapahtumia. Kilpailun juonsi Poli Genova, Bulgarian edustaja vuosien 2011 ja 2016 Eurovision laulukilpailuissa.
Malta voitti toisen kerran, rikkoen samalla aiemman piste-ennätyksen vuodelta 2004. Toiseksi tullut Armenia teki ei-voittaneen osallistujan piste-ennätyksen. Kolmanneksi tulleen Slovenian pistemäärä ja sijoitus ovat korkeimmat kisan historiassa maalle, joka ei saanut miltään osallistuvalta maalta 12 pistettä.
Pio Marmaï

Pio Marmaï (s. 13. heinäkuuta 1984 Strasbourg) on ranskalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt yli 15 elokuvassa vuodesta 2008 lähtien. Marmaïn isä on kotoisin Italiasta.
Parhaiten Marmaï tunnetaan rooleistaan elokuvissa "Pieniin päin" ("Un heureux événement", 2011) ja "Loppuelämäsi ensimmäinen päivä" ("Le Premier Jour du reste de ta vie", 2008). Molemmat elokuvat ohjasi Rémi Bezançon. Marmaï on ollut myös kahdesti ehdolla lupaavimman miesnäyttelijän César-palkinnon saajaksi, vuonna 2009 "Loppuelämäsi ensimmäisestä päivästä" ja vuonna 2011 elokuvasta "D'amour et d'eau fraîche".
Kvadrisyklaani

Kvadrisyklaani (C7H8) on polysyklinen sykloalkaaneihin kuuluva hiilivety. Yhdistettä on tutkittu auringon lämpöenergian hyödyntämiseen energiantuotannossa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa kvadrisyklaani on väritön neste. Sen rakenne on hyvin jännittynyt johtuen kahden syklopropaani- ja yhden syklobutaaniyksikön aiheuttamasta rengasjännityksestä. Se on kuitenkin termisesti suhteellisen stabiili, koska terminen hajoaminen kvadrisyklaanin isomeeriksi norbornadieeni on kielletty Woodward–Hoffmann-sääntöjen mukaan. Fotokemiallisesti eli säteilytyksen avulla tämä reaktio voi tapahtua ja se on huomattavan eksoterminen (ΔH = −89 kJ/mol).
Valmistus ja käyttö.
Kvadrisyklaania valmistetaan norbornadieenistä fotokemiallisella sykloadditioreaktiolla. Reaktiossa käytetään usein lisäksi jotain herkistintä kuten asetofenonia tai metalleja kuten ruteniumia tai titaania. Reaktio on endoterminen. (ΔH = 89 kJ/mol)
Norbornadieenin ja kvadrisyklaanin muodostamaa systeemiä on tutkittu aurinkoenergian keräämiseen. Keräimissä auringon säteily isomeroisi norbornadieenin kvadrisyklaaniksi, joka voitaisiin katalyyttisesti isomeroida takaisin norbornadieeniksi ja tässä vapautuisi energiaa. Ongelmana on kuitenkin se, että toimiakseen tämä tarvitsisi hyvin tehokkaita herkistimiä ja reaktio tapahtuu huonosti aallonpituudella, joka on yli 300 nm. Suurin osa auringon lähettämästä maahan tulevasta säteilystä on noin 400 nm:n aallonpituudella. Tämän vuoksi käytettäväksi on tutkittu kvadrisyklaanin johdannaisia.
Kvadrisyklaanin käyttöä biokemiallisissa tutkimuksissa on myös selvitetty. Kvadrisyklaani ligatoituu eli liittyy eräisiin proteiinien aminohappoihin ja muodostaa additiotuotteen nikkelibis(ditioleeni)johdannaisen kanssa Diels–Alder-reaktiolla. Muodostuvaa kompleksia säteilyttämällä ja tutkimalla sen fluoresenssia voidaan erottaa proteiinit, joiden kanssa kvadrisyklaani on reagoinut.
Kuume (elokuva)

Kuume () on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Carlo Gabriel Neron ohjaama yhdysvaltalais-brittiläinen psykologinen draamaelokuva, jonka pääosassa on Vanessa Redgrave. "Kuume" perustuu Wallace Shawnin samannimiseen näytelmään (1990), jonka pohjalta Shawn ja ohjaaja Nero laativat elokuvan käsikirjoituksen. Angelina Jolie, Joely Richardson ja Michael Moore tekivät elokuvaan cameoroolit. "Kuume" kertoo nimettömästä, ikääntyneestä ja etuoikeutetusta amerikkalaisnaisesta (Vanessa Redgrave), joka etsii itseään köyhässä sisällissodan runtelemassa maassa. Vanessa Redgraven roolisuoritus sai SAG-ehdokkuuden parhaasta naisnäyttelijästä televisioelokuvassa tai minisarjassa vuonna 2007.
"Kuume" kuvattiin Lontoossa, Walesin Gwyneddin Eryrissä sekä Angleseyn Penmonissa ja Kroatian Zagrebissä. "Kuume" sai ensi-iltansa Espanjan San Sebastiánin elokuvajuhlilla 24. syyskuuta 2004. Elokuva esitettiin seuraavan vuoden aikana myös Unkarin Székesfehérvárin elokuvajuhlilla 6. kesäkuuta 2005, Brasilian Rio de Janeiron elokuvajuhlilla 25. syyskuuta 2005 ja Yhdysvaltain Virginian elokuvajuhlilla 2. lokakuuta 2005. HBO Home Video julkaisi "Kuumeen" ensimmäistä kertaa DVD:nä Yhdysvalloissa 4. joulukuuta 2007. Warner Bros. Digital Distribution julkaisi elokuvan toisen DVD-version 25. syyskuuta 2012.
Ernest Jahin

Ernest Robertovitš Jahin (; s. 9. tammikuuta 1991 Ufa) on venäläinen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edustaa Dinamoa. Jahin on 178 senttimetriä pitkä ja painaa 65 kilogrammaa.
Jahin debytoi yhdistetyn maailmancupissa tammikuussa 2012 sijoittuen Oberstdorfin normaalimäen kilpailussa sijalle 43. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2015 ollen Sapporon suurmäen kilpailussa 22:s. Tuo sijoitus on myös Jahinin uran paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa.
Jahin kilpailee vuoden 2015 MM-kilpailuissa Falunissa. Hän oli normaalimäen kilpailussa 43:s. Jahin saavutti pronssia vuoden 2015 talviuniversiadeista Štrbské Plesosta Slovakiasta normaalimäen joukkuekilpailusta.
Shinya Michimi

Shinya Sean Michimi (; s. 29. kesäkuuta 1993 Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaissyntyinen japanilainen autourheilija, joka kilpaili kaudella 2014 Auto GP World Seriesissä Euronova Racingin tallissa. Michimi on 173 senttimetriä pitkä ja painaa 58 kilogrammaa.
Michimi debytoi Auto GP World Seriesissä kaudella 2014 Euronova Racingin tallissa. Hän ajoi kauden aikana kuusi kilpailua, joista hän onnistui voittamaan yhden, päätösosakilpailun Estorilissä. Michimi keräsi itselleen kauden aikana myös kolme nopeinta kierrosta ja oli sarjan yhteispisteissä kahdeksas.
Michimi on kilpaillut myös MRF Challengessa ja Japanin Formula Challengessa. Hänen idoleitaan ovat muun muassa Ayrton Senna ja Kimi Räikkönen.
Milja Kaunisto

Milja Kaunisto (s. 1976 Ylöjärvi) on suomalainen musiikintekijä, laulaja, sanoittaja ja kirjailija.
Kaunisto on kirjoittanut Olavi Maununpojasta kertovan trilogian, jonka on kustantanut Gummerus. Kauniston esikoisromaani ja trilogian ensimmäinen osa "Synnintekijä" ilmestyi vuonna 2013. Toinen osa "Kalmantanssi" ilmestyi vuonna 2014 ja päätösosa "Piispansormus" vuonna 2015. Vuonna 2016 ilmestyi Ranskaan ja vuoden vallankumoukseen sijoittuvan Purppuragiljotiini-sarjan avausteos "Luxus". Sen käännösoikeudet on myyty Puolaan. Sarjan toinen osa, Ranskan vallankumouksen terrorin vuosiin sijoittuva "Corpus — kuolema ja kurtisaani" ilmestyi vuonna 2017. Sarjan päätösosa "Status" (2018) sijoittuu Robespierren kaatumisen ja direktorion alkuaikaan. 
Vuonna 2019 ilmestynyt "Tulenpunainen kabaree" (Gummerus) sijoittuu puolestaan Pariisin suuren maailmannäyttelyn vuoteen 1900, Saint Lazaren vankilaan ja Ville Vallgrenin Havis-Amanda -patsaan luomisen aikoihin. 
Kauniston kirjoittama taiteilijaelämäkerta isästään Pasi Kaunistosta (Gummerus, 2022) on nimeltään "Pasi Kaunisto — Elävän laulajan sielu". Muistelmateos "Hajanainen - Epätäydellinen elämäni" (Gummerus, 2023) peilaa eri sukupolvien rooleja ja taakkoja Kauniston omien elämänvaiheiden kautta.
Kaunisto asuu Ranskassa Villecomtalin kylässä. Hänen isänsä on muusikko Pasi Kaunisto ja äiti kuvataiteilija Irmeli Kaunisto. Hän kirjoittaa ja esittää musiikkia nimellä Mortimer Keefe.
Teokset.
Olavi Maununpoika -trilogia
Purppuragiljotiini-sarja
Muut teokset
Confessions of an Action Star

Confessions of an Action Star (entiseltä nimeltään "Sledge: The Untold Story") on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Brad Martinin ohjaama yhdysvaltalainen toimintakomediaelokuva, jonka pääosaa näyttelee David Leitch. "Confessions of an Action Star" kertoo toimintatähti Frank Sledgen (Leitch) uran noususta ja tuhosta.
"Confessions of an Action Star" kuvattiin 3,4 miljoonan dollarin budjetilla Kalifornian Los Angelesissa ja Redondo Beachilla sekä Australian Melbournessa ja Sydneyssä joulukuun 2003 ja huhtikuun 2004 välisenä aikana. Elokuvan työnimenä oli "Sledge: The Story of Frank Sledge". Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa Sundancen elokuvajuhlilla 23. tammikuuta 2005. Lightyear Video julkaisi elokuvan DVD:lle Yhdysvalloissa 20. tammikuuta 2009.
Zum schwarzen Ferkel

Zum schwarzen Ferkel () oli erääseen ravintolaan keskittynyt kirjailijoiden ja taiteilijoiden löyhä piiri Berliinissä. 
Viinituvan oikea nimi oli "Gustav Türkes Weinhandlung und Probierstube", mutta se tunnettiin asiakaskunnan keskuudessa nimellä "Zum schwarzen Ferkel". Nimi johtui ravintolan sisäänkäynnin yläpuolella roikkuvasta mustasta viinisäkistä, jonka sanottiin muistuttavan mustaa porsasta. Ravintolan omistaja hyväksyi nimen. Ravintola sijaitsi ensin Berliinin Unter den Lindenin ja Wilhelmstrassen kulmauksessa ja myöhemmin Dorotheenstraße 31:ssa.
Ferkelin piiri oli aktiivisimmillaan marraskuusta 1892 syys-lokakuuhun 1894 ja se jatkui epäyhtenäisenä 1897 asti. Siihen kuului merkittäviä kirjailijoita, kuvataiteilijoita ja kulttuurihenkilöitä.
Ferkelin piiriin kuuluivat muun muassa Richard Bergh, Franz Evers, Akseli Gallen-Kallela, Knut Hamsun, Walter Leistikow, Bruno Liljefors, Julius Meier-Graefe, Edvard Munch, Adolf Paul, Dagny ja Stanisław Przybyszewski, Jean Sibelius, August Strindberg, Karl August Tavaststjerna, Jens Thiis, sekä Gustav Vigeland.
Nathan Gamble

Nathan Gamble on lapsinäyttelijä, joka näyttelee elokuvassa "Marley &amp; Me". Hän esittää kymmenvuotiasta Patrick Grogania. Hän on myös esittänyt Austinia sarjassa "Onnea matkaan, Charlie!".
Meren äärellä

Meren äärellä () on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Angelina Jolien ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva. Sen pääosissa ovat Jolie ja Brad Pitt, joka on myös elokuvan tuottajana Jolien kanssa. "Meren äärellä" sijoittuu 1970-luvun puolen välin Ranskaan, jossa entinen tanssija Vanessa (Jolie) ja hänen kirjailijana työskentelevä aviomiehensä Roland (Pitt) matkustavat yhdessä ja yrittävät pelastaa avioliittonsa.
Tuotanto.
Toukokuussa 2014 ilmoitettiin Angelina Jolien näyttelevän Brad Pittin kanssa elokuvassa "By the Sea", jonka käsikirjoittaisi ja ohjaisi Jolie. "Meren äärellä" on ensimmäinen Jolien ja Pittin yhteinen elokuva sitten vuonna 2005 ilmestyneen "Mr. &amp; Mrs. Smith" -elokuvan. Maltan pääministeri Joseph Muscat vahvisti elokuvaprojektin sanoen, että elokuvaa kuvataan muun muassa Gozon Mġarr ix-Xinin lahdella lähellä Sannatin kylää. Elokuvan kuvaukset alkoivat 19. elokuuta 2014 ja päättyivät 10. marraskuuta 2014.
Julkaisu.
Elokuvan teaser-traileri julkaistiin 6. elokuuta 2015. "Meren äärellä" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa AFI:n elokuvajuhlilla 5. marraskuuta 2015, ja laaja teatteriensi-ilta oli 13. marraskuuta 2015, mikä ilmoitettiin toukokuussa 2015. Suomen ensi-ilta oli 27. marraskuuta 2015. Elokuvan levitti Universal Pictures.
Hollywood (albumi)

Hollywood on vuonna 2007 ilmestynyt Circlen 18. studioalbumi. Laulajana levyllä vieraillee yhdysvaltalaisen Jesters of Destinyn vokalisti Bruce Duff, johon Circlen johtohahmo Jussi Lehtisalo oli tutustunut Ektro Recordsin julkaistua yhtyeen esikoisalbumin uudelleen vuonna 2001. Duff oli toiminut laulajana jo Circlen 2006 ilmestyneellä EP:llä "Earthworm", jolta "Hollywood"-albumille poimittiin kappaleet "Earthworm" ja "Connection".
Vuonna 2014 Full Contact Records julkaisi "Hollywoodin" tuplavinyylinä, jolla ovat mukana myös "Earthworm"-EP:n kaksi muuta kappaletta "Taking It Back" ja "Coda".
Anders Gustav Thitz

Anders Gustav Thitz (16. tammikuuta 1767 Nora, Ruotsi – 4. joulukuuta 1828 Loviisa) oli ruotsalaissyntyinen Loviisassa asunut taidemaalari.
Thitzin vanhemmat olivat saksalaissyntyinen Johan Gottfried Thitz (1726–1793) ja Hedvig Sofia Munck af Fulkila (1729–1794). Johan Gottfried Thitz saapui Suomeen 1748 ja toimi lasinpuhaltajamestarina Åvikin lasitehtaalla Somerolla. 
Anders Gustav Thitz oli naimisissa 1791–1820 kuuromykän Sofia Kristina Stichaeusin (1767–1820) kanssa. Heidän lapsiaan olivat kapteeni, kartanonomistaja Gustav Fredrik Thitz (1794–1864) ja tyttökoulun omistaja Anna Charlotta Thitz (1799–1889). Kontra-amiraali Ernst Gustav Julius Thitz oli Anders Gustav Thitzin pojanpoika. Anders Gustav Thitz meni vielä 1828 uudelleen naimisiin Anna Sofia Kajanderin (1787–1855) kanssa. 
Thitz kävi Turun triviaalikoulua 1778–1782. Hän asui sitten jonkin Turussa ja oli merimiehenä. Thitz opiskeli piirustusta Tukholman taideakatemiassa ja toimi maalarina ja miniatyristinä Tukholmassa 1790–1795. Hän hankki maalarimestarin kirjat sekä Tukholmassa että Helsingissä ja toimi maalarimestarina Helsingissä 1795–1800 ja sitten vuodesta 1800 alkaen Loviisassa. Perinteisen maalarin töiden ohella hän maalasi myös kirkkoihin alttaritauluja ja uskonnollisia kuvia. 
Thitz maalasi 1820 Valkealan kirkkoon "Ristiltäotto"-nimisen maalauksen alttaritauluksi. Thitzin maalaama taulu siirrettiin 1898 "pahennusta herättäneenä" viereiseen kellotapuliin ja sen tilalle tuotiin uusi alttaritaulu joka esitti Jeesuksen ilmestymisestä Maria Magdalenalle. Valkealan kirkko tuhoutui tulipalossa 1920 ja tulipalolta säästynyt Thitzin taulu palautettiin tilalle rakennettuun uuteen kirkkoon.