Käkisalmi

Käkisalmi (, , , vuoteen 1611 Коре́ла, "Korela", 1611–1918 ja 1940–1948 Кексгольм," Keksgol'm") on Laatokan rantakaupunki Leningradin alueella Venäjällä. Kaupunki kuului Suomelle vuosina 1812–1940 ja 1941–1944, mutta jouduttiin luovuttamaan Neuvostoliitolle talvi- ja jatkosodan myötä. Kaupunki sijaitsee Vuoksen pohjoisen sivuhaaran suistossa Karjalankannaksella.
Käkisalmen kaupunki toimii Käkisalmen kunnallispiirin keskuksena. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Käkisalmen kaupungissa asui 18 933 ihmistä, Käkisalmen kaupunkikunnassa (gorodskoje poselenije Priozerskoje) 19 321 ihmistä, jossa oli varsinaisen kaupungin lisäksi 388 maaseudun asukasta. Koko Käkisalmen kunnallispiirissä väkeä oli 62 193 henkeä.
Kaupungista on rautatieyhteydet Pietarin Suomen asemalle ja Hiitolan kautta Sortavalan suuntaan.
Historia.
Tarinan mukaan Käkisalmi perustettiin siihen, missä kuultiin ensimmäisen kerran käen kukkuvan. Nimen jälkiosa perustuu salmeen, joka on muodostunut tärkeäksi paikaksi kauppareittien risteämässä. Alkujaan paikalla on ollut karjalainen suurkylä ja siihen liittyvä kylälinnake.
Käkisalmi mainitaan nimellä "Korela" ensimmäisen kerran vuonna 1295. Tätä ennen kronikoiden termi "Korela" viittasi yleisesti karjalaisiin. Paikalle rakennettiin linnoitus 1200-luvulla, ja alue tuli Novgorodin ruhtinaskunnan alaisuuteen. Käkisalmella syntyi kapina vuonna 1314, jolloin asukkaat kutsuivat ruotsalaiset avuksi Novgorodia vastaan. Ruotsalaiset joukot ajettiin alueelta pois nopeasti ja Käkisalmi pysyi Novgorodin alaisuudessa. Alue pysyi Ruotsin ja Novgorodin välisen kiistan kohteena, kunnes Käkisalmi tuli vuonna 1323 tehdyssä Pähkinäsaaren rauhassa osaksi Novgorodia. Alue läänitettiin liettualaiselle ruhtinas Narimontille, ja hallinnolliseksi keskukseksi tuli Pähkinälinna. Korelan mainitaan 1400-luvulla olevan Novgorodin ruhtinaskunnan toiseksi suurin kaupunki. Moskovan suuriruhtinaskunta valtasi Novgorodin kokonaan vuonna 1478, jonka ohessa myös Käkisalmi siirtyi myös Moskovan alaisuuteen.
Ruotsin ja Venäjän välillä 1570-1595 soditun Pitkän vihan takia Käkisalmi joutui jälleen sotatoimien kohteeksi. Ruotsi valtasi Käkisalmen vuonna 1580 Pontus De La Gardien johdolla, jonka jälkeen ruotsalaiset pitivät aluetta hallussaan 17 vuoden ajan. Alue luvattiin antaa takaisin Venäjälle Täyssinän rauhassa vuonna 1595, ja Käkisalmi luovutettiin lopulta 1597 venäläisille. Vuonna 1580 ruotsalaiset rakensivat paikalle uuden, länsieurooppalaistyylisen linnoituksen. Ruotsi päätyi uudelleen sotaan Venäjän kanssa, ja miehitti Käkisalmen jälleen vuonna 1611. Venäjä luovutti Käkisalmen läänin Ruotsille 1617 vahvistetussa Stolbovan rauhassa, ja Käkisalmi tuli näin Ruotsin vallan alaisuuteen. Vuonna 1617 kaupungin ruotsinkielinen nimi Kexholm esiintyi ensi kerran. Vuonna 1618 kaupunki sai kaupunginoikeudet. Venäjä sai kaupungin haltuunsa 1721. Linnoitus toimi vankilana 1700-luvun puolivälistä, ja siellä säilytettiin vuoden 1825 dekabristikapinan vankeja. Vuonna 1812 Käkisalmi liitettiin osana vanhaa Suomea Suomen suuriruhtinaskuntaan. 
Ennen toista maailmansotaa Vuoksen pohjoista laskuhaaraa pitkin kulki kaupungista säännöllinen höyrylaivareitti maalaiskunnan puolelle Hirvisaareen ja Räisälän Unnunkoskelle. Reiteillä oli paljon laitureita, ja laivat "Ala-Vuoksi" ja "Käkisalmi" pysähtyivät niissä aikataulujen mukaisesti. Aamuisin maalaiset toivat laivalla myytävää kaupungin torille, ja iltapäivällä he matkustivat takaisin asuinsijoilleen tehtyään hankintojaan kaupungissa ennen paluukyytiä. Koska kellot olivat ennen vanhaan harvinaisia, laivareittien varrella asuneet tarkistivat ajan usein laivojen mukaan: missä "rykissä" eli laiturissa laiva milloinkin huusi. Nykyisin näillä vesillä liikennöivät tilausristeilyt etenkin kotiseutumatkailutarpeisiin.
Suomelle kuuluessaan Käkisalmea ympäröi joka puolelta Käkisalmen maalaiskunta. Kaupungissa oli muun muassa Waldhofin selluloosatehdas ja sahoja. Käkisalmessa pidettiin myös kuuluisia markkinoita.
Ennen talvisotaa Käkisalmen asukasluku oli noussut yli 5 000:een (kirkonkirjoissa tai siviilirekisterissä 5 083 as. joulukuun 31. päivänä 1939, joista henkikirjoilla kaupungissa 4 132 tammikuun 1. 1940). Suomi joutui kuitenkin luovuttamaan kaupungin sodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 Neuvostoliitolle, jossa siitä tuli osa pian perustettua Karjalais-suomalaista neuvostotasavaltaa. Suomalaisjoukot valtasivat kaupungin jatkosodassa 1941, jonka aikana neuvostojoukot polttivat Käkisalmen perääntyessään niin, että rakennuskannasta jäi jäljelle vain noin 10 prosenttia. Suomalaiset joutuivat vetäytymään sodan lopettaneen Moskovan välirauhansopimuksen myötä 1944. Sodan jälkiä on yhä havaittavissa kaupunkikuvassa.
Neuvostovallan aikana kaupunki rakennettiin osittain uudelleen. Vuonna 1948 Käkisalmen venäjänkielinen nimi muutettiin Priozerskiksi.
Väestö.
Alla oleva kuvaa kaupungin asukasmäärän kehitystä. Vuosilta 1920–1939 mukana on kirkonkirjoissa tai siviilirekisteriin merkittyjen asukkaiden määrä. Kaupungissa läsnä olleiden asukkaiden määrä oli jonkin verran tätä pienempi.
Käkisalmen suomalaista väestöä asutettiin jatkosodan jälkeen Heinolaan, Heinolan maalaiskuntaan, Iittiin ja Nastolaan.