tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
China State Construction Engineering

 
China State Construction Engineering Corporation Ltd (CSCEC, tai China Construction, ) on kiinalainen rakennus- ja kiinteistöalan suurkonserni. Yrityksen osakkeet noteerataan Shanghain pörssissä, mutta määräävä osake-enemmistö on Kiinan valtiolla. Yhtiön kotipaikka on Peking.
The Economist luokitteli China State Construction Engineering Corporationin maailman suurimmaksi rakennusyhtiöksi (2012). Maailman suurimpien yritysten Forbes Global 2000 -listan vuoden 2015 vertailussa China State Construction Engineering listattiin useilla mittareilla arvioituna Kiinan 17. suurimmaksi ja maailman 112. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yhtiöksi. Talouslehti Fortune nosti yhtiön maailman 500 suuryrityksen luettelonsa (2015) 37. sijalle.
CSCEC toimii maailmanlaajuisena rakennusyhtiönä ja operoi yli 20 maassa. Vuonna 2013 yhtiön kansainvälisen tilauskannan arvo oli 80,7 miljardia dollaria ja ulkomaisen liikevaihdon osuus oli 52,4 miljardia USD. Toimintahistoriansa aikana sillä (myös nykyisen osakeyhtiön edeltäjät mukaan luettuna) on ollut yli 5 600 hanketta noin 116 maailman maassa.
Nykyisen, vuonna 2007 perustetun osakeyhtiön (CSCEC Ltd) taustalla on aiempi vuonna 1982 perustettu valtionyhtiö. 29. heinäkuuta 2009 yhtiö listautui Shanghain pörssiin ja muuttui julkisesti noteeratuksi osakeyhtiöksi. Yhtiö on kuitenkin yhä Kiinan valtioneuvoston ja maan keskuskomitean suorassa ohjauksessa. Ensimmäinen ulkomaan toimipiste perustettiin vuonna 1970 Kuwaitiin ja 1980-luvulla yhtiö laajensi Yhdysvaltoihin. Vuonna 2015 yhtiön arvioitiin olevan mukana yli 70:ssä vähintään 100 miljoonan dollarin arvoista ulkomaisessa rakennushankeessa. Yhtiö on joutunut julkisen kritiikin kohteeksi esimerkiksi Bahamasaarille rakennettavan luksuslomakohteen rakennustöistä.
Volna (sanomalehti)

Volna (, suom. ”Aalto”) oli Helsingissä vuosina 1917–1918 ilmestynyt venäjänkielinen bolševikkien sanomalehti. Se oli tarkoitettu lähinnä Viaporin merilinnoituksessa palvelleille Itämeren laivaston sotilaille. Elokuusta 1918 lähtien lehden nimenä oli "Priboi" (ven. Прибо́й, ”Rantatyrsky”).
Lehden perustivat helmikuun vallankumouksen jälkeen Suomeen saapuneet Venäjän sosialidemokraattisen työväenpuolueen Helsingin komitean jäsenet, joihin kuuluivat muun muassa Nikolai Antipov, Aleksander Iljin-Genevski ja Boris Žemtšužin. Kuudesti viikossa ilmestynyttä lehteä toimitettiin ja painettiin bolševikkien Mariankadulla sijainneessa toimistossa. Sen levikki oli noin 7 000 kappaletta.
Venäjän väliaikainen hallitus lakkautti lehden heinäkuussa 1917 Pietarissa tapahtuneen kansannousun jälkeen. Samalla pidätettiin "Volnan" toimituskuntaan kuuluneet Vladimir Antonov-Ovsejenko ja Mihail Rošal, joista jälkimmäinen toimi myös Helsingin komitean sihteerinä. Bolševikit yrittivät jatkaa lehden painamista Suomen senaatin kirjapainossa, mutta väliaikaista hallitusta kannattaneet viranomaiset onnistuivat sulkemaan koko kirjapainon. Lyhyen tauon jälkeen lehti alkoi ilmestyä uudelleen nimellä "Priboi". Sitä julkaistiin kolmesti viikossa helmikuuhun 1918 saakka.
Aleksandr Iljin-Genevski

Aleksandr Fjodorovitš Iljin-Genevski (oik. Iljin, ; 28. marraskuuta 1894 – 3. syyskuuta 1941 Leningrad, Neuvostoliitto) oli venäläinen bolševikki ja shakkimestari, joka tunnetaan myös toimittajana, historioitsijana ja diplomaattina. Puoluenimensä "Genevski" eli ”geneveläinen” hän sai asuttuaan usean muun venäläisen vallankumouksellisen tavoin maanpaossa Sveitsissä. 
Elämä.
Vallankumouksellinen toiminta.
Iljin-Genevski liittyi sosialidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1912, mutta joutui jo vuotta myöhemmin lähtemään maanpakoon Sveitsiin. Hän opiskeli Geneven yliopistossa ja voitti myös kaupungin shakkimestaruuden vuonna 1914. Venäjälle palattuaan hän työskenteli muun muassa "Pravdan" toimittajana ja myöhemmin usean Itämeren laivaston merisotilaille tarkoitetun sanomalehden toimituskunnassa. Yksi lehdistä oli Helsingissä julkaistu "Volna", jota Iljin-Genevski oli tekemässä bolševikkien Helsingin neuvoston jäsenenä vuonna 1917. Hän kuului myös helmikuun vallankumouksen jälkeen maaliskuussa 1917 perustettuun Pietarin neuvostoon. Saman vuoden lokakuun vallankumouksesta lähtien Iljin-Genevski toimi erilaisissa tehtävissä sotilaskomissaarina, kunnes hänet vuonna 1921 nimitettiin diplomaatiksi Latviaan. Myöhemmin 1920-luvulla Iljin-Genevski työskenteli muun muassa useiden eri lehtien päätoimittajana sekä lokakuun vallankumouksen historiaa kirjoittaneen valtiollisen viraston Istpartin apulaisjohtajana.
Shakki.
Iljin-Genevskiä pidetään shakin neuvostoliittolaisen koulukunnan luojana. Hän ajoi peliä myös osaksi sotilaskoulutusta, jossa sitä käytettiin erilaisten taistelutaktiikoiden ja strategioiden opettamiseen. Iljin-Genevski oli itse kolminkertainen Leningradin shakkimestari 1920-luvulla. Vuonna 1925 hän voitti yhden pelin kuubalaista maailmanmestaria José Raúl Capablancaa vastaan, yhtenä harvoista pelaajista koko maailmassa. Vuosina 1920 ja 1933 Iljin-Genevski järjesti Mihail Botvinnikin ja Salo Flohrin väliset ottelut Neuvostoliiton mestaruudesta. Yksi hollantilaisen puolustuksen variaatio on myös nimetty hänen mukaansa.
Kuolema.
Iljin-Genevskin uskotaan kuolleen Leningradin piirityksen aikana syyskuussa 1941 Laatokalla tapahtuneessa saksalaisten ilmaiskussa, mutta joidenkin väitteiden mukaan hän olisi kuollut Stalinin vainojen uhrina.
Perhe.
Iljin-Genevskin veli oli Neuvostoliiton laivaston amiraali Fjodor Raskolnikov, joka toimi muun muassa Kaspian- ja Itämeren laivastojen komentajana.
Dromaeosauroides

Dromaeosauroides (nimen merkitys: ”kuin Dromaeosaurus”) oli dromaeosaureihin kuulunut, lihaa syönyt teropodidinosaurusten suku. Se eli noin 145–140 miljoonaa vuotta sitten liitukaudella. "Dromaeosauroideksen" fossiileja on löydetty Tanskasta.
Nimi.
"Dromaeosauroideksen" nimi tarkoittaa ”kuin Dromaeosaurusta”, koska sen hampaat näyttävät kuuluneen dromaeosaurille.
Koko.
"Dromaeosauroideksen" hampaiden vertailu muiden dromaeosaurien hampaisiin ehdottaa, että "Dromaeosauroides" saattoi saavuttaa noin 3–4 metrin pituuden.
Fossiililöydöt.
"Dromaeosauroideksesta" on löydetty vain fossiilisia hampaita. Nämä hampaat on löydetty Bornholmissa, Tanskassa. Koska "Dromaeosauroides" tunnetaan vain hampaiden perusteella, monet katsovat suvun olevan epävarma, koska olisi hyvin vaikeaa sanoa luiden kuuluvan sukuun ilman suoraa yhteyttä hampaisiin. "Dromaeosauroides" on ensimmäinen Tanskasta löydetty dinosaurus. "Dromaeosauroides" on myös yksi harvoista Skandinavian alueelta löytyneistä dinosauruksista.
Muuta.
Suuret fossiiliset hampaat, joiden on sanottu kuuluneen sukuun "Nuthetes", saattavat itse asiassa kuulua "Dromaeosauroidekselle".
Bad Ragaz

Bad Ragaz on kunta Koillis-Sveitsissä, Sankt Gallenin kantonissa. Kunnassa on vajaat 6 000 asukasta.
Sijainti.
Bad Ragaz sijaitsee Reinjoen laaksossa, joen länsirannalla, Churin kaupungin pohjoispuolella, Liechtensteinin rajan tuntumassa. 
Liikenne.
Moottoritie A13 kulkee Bad Ragazin kautta. SBB:n rautatie Churista Sargansiin kulkee kunnan keskustan kautta. 
Muuta.
Bad Ragaz on tunnettua kylpyläaluetta, jonka ensimmäiset, läheisen Bad Pfäfersin alueen kuumiin lähteisiin perustuvat kylpylät rakennettiin 1840-luvulla.
Georg Henrik von Wright (maaherra)

Georg Henrik von Wright (7. toukokuuta 1723 Dragsvik – 2. maaliskuuta 1797 Pori) oli suomalainen everstiluutnantti ja maaherra.
Von Wrightin vanhemmat olivat Viron Narvassa syntynyt Jämtlandin rykmentin eversti Henrik Wright (1685–1766) ja Sofia Jonasdotter Hallenia (1689–1781). Henrik Wrightin isä Georg Wright (k. 1694) oli muuttanut Viroon vuoden 1650 tienoilla Skotlannista ja toimi Narvassa suutarimestarina. Georg Henrik von Wright oli naimisissa vuodesta 1750 Vendela Regina Borgströmin (1726–1776) kanssa ja tämän kuoltua vuodesta 1790 Catharina Agneta Stierncronan (1759–1820) kanssa. 
Von Wright palveli Uudenmaan jalkaväkirykmentissä vuodesta 1739 aluksi varusmestarina. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1749, esikuntakapteeniksi 1760, kapteeniksi 1766, majuriksi 1772 ja everstiluutnantiksi 1780. Von Wright osallistui Ruotsin Preussia vastaan käymään Pommerin sotaan ja joutui sotavangiksi 1757. Hän oli vankeudessa sodan päättymiseen saakka 1762. Von Wright aateloitiin 1772. Hän oli Savon ja Karjalan läänin maaherrana 1781−1786. Von Wright omisti Saaren kartanon Tammelassa aluksi yhdessä kirkkoherra Johan Amnellin kanssa 1754–1773 ja sitten yksinään vuoteen 1792 saakka.
Von Wrightin poikia olivat eversti Georg Jonas von Wright (1754–1800), eversti Gustaf Fredrik von Wright (1766–1811), majuri Lars Henrik Reinhold von Wright (s. 1771) ja Ruotsissa asunut majuri Peter Georg von Wright (1793–1868).
Sargans

Sargans on kunta Koillis-Sveitsissä, Sankt Gallenin kantonissa. Kunnassa on runsaat 6 000 asukasta. Sargans on Sarganserlandin hallintoalueen keskuspaikka.
Sijainti.
Sargans sijaitsee Reinjoen laaksossa, joen länsirannalla, Buchsin kaupungin eteläpuolella. Idässä kunta rajoittuu Reiniin ja Liechtensteiniin. 
Liikenne.
Moottoritie A3 yhdistyy moottoritiehen A13 Sargansin eteläpuolella. SBB:n rautatiet Churista, Zürichistä ja Rorschachista yhdistyvät Sargansissa.
West Coast (Uusi-Seelanti)

West Coast on hallinnollinen alue Uudessa-Seelannissa, Eteläsaaren länsirannikolla. Alue on yksi maan harvaanasutuimmista seuduista.
Asutus.
Asutus alueella on harvaa, erityisesti alueen eteläosissa. Arvioitu alueen asukasmäärä vuodelle 2015 oli 32 700. Alueen suurimmat, yli 1 000 asukkaan kaupungit, ovat Greymouth, Hokitika, Westport ja Reefton.
Canterbury (Uusi-Seelanti)

Canterbury (maoriksi Waitaha) on alue Uudessa-Seelannissa, sijaiten Eteläsaaren keskiosan itäpuolella. Alueen pinta-ala on 44 503,88 neliökilometriä, mikä tekee siitä maan suurimman alueen pinta-alan perusteella. Canterburyn väkiluku on 687 100 (kesäkuu 2024).
Nykyinen aluehallinto muodostettiin vuonna 1989, kun koko maassa toteutettiin paikallishallinnon uudistuksia. Kaikouran piirikunta liitettiin Canterburyyn vuonna 1992, kun Nelson-Marlboroughin aluevaltuusto lakkautettiin. 
Christchurch, Eteläsaaren suurin kaupunki ja koko Uuden-Seelannin toiseksi suurin kaupunkialue, on alueen hallinnollinen keskus ja siellä asuu noin 58 prosenttia Canterburyn väestöstä. Muita merkittäviä kaupunkeja ja kuntia ovat Timaru, Ashburton, Rangiora ja Rolleston.
Historia.
Eurooppalainen alueen kolonisaatio alkoi 1850-luvulla, kun Gibbon Wakefield sekä John Robert Godley käynnistivät hankkeen Eteläsaaren asuttamiseksi. On arvioitu, että alueella asui tuolloin noin 500 maoria.
John Robert Godley

John Robert Godley (29. toukokuuta 1814 − 17. marraskuuta 1861) oli irlantilainen siirtomaapoliitikko. Godley perusti yhdessä Gibbon Wakefieldin kanssa Uuteen-Seelantiin Canterburyn alueen, joskin Godley asui itse alueella vain kahden vuoden ajan.
Nova União

 
Nova União on brasilialainen jujutsu- ja vapaaotteluseura. Wendell Alexander ja André Pederneiras perustivat seuran 1995 ja sitä pidetään yhtenä maailman parhaista vapaaotteluseuroista. Sen tunnetuinpia ottelijoita ovat muun muassa José Aldo, Renan Barão ja Junior dos Santos.
Shenyang-Taoxianin kansainvälinen lentoasema

Shenyang-Taoxianin kansainvälinen lentoasema () on Kiinan Liaoningin maakunnan Shenyangin kaupungin Hunnanin kaupunkipiirin Taoxianin suurkunnassa sijaitseva lentoasema, joka palvelee Shenyangin kaupunkia. Se oli vuonna 2016 Kiinan 29. vilkkain lentoasema matkustajamäärällä mitattuna.
Buchs (kaupunki)

Buchs on kaupunki Koillis-Sveitsissä, Sankt Gallenin kantonissa. Kaupungissa on runsaat 12 000 asukasta. Buchs on Werdenbergin hallintoalueen keskuspaikka.
Sijainti.
Buchs sijaitsee Reinjoen laaksossa, joen länsirannalla. Idässä kunta rajoittuu Reiniin ja Liechtensteiniin. 
Liikenne.
Moottoritie A13 kulkee Buchsin kautta. SBB:n rautatie Rorschachista Sargansiin kulkee Buchsin kautta. ÖBB:n rautatie Itävallan Feldkirchista ja Liechtensteinin Schaanista yhdistyy Buchsissa SBB:n rataverkkoon.
Mohua

Mohua ("Mohoua ochrocephala") on Uuden-Seelannin endeeminen lintu.
Koko ja ulkonäkö.
Mohua on varpusen kokoinen, väritykseltään keltainen oleva tiaismaluri. Linnun pään ja rinnan höyhenpeite on täysin keltainen, selkä ja siivet rusehtavat ja vatsan alue valkoinen, joskin seassa on myös keltaisen eri sävyjä. Linnun jalat ja nokka ovat mustat.
Lisääntyminen ja pesintä.
Mohuat lisääntyvät kevään ja kesän aikana. Pesä rakennetaan puunkoloon. Munia munitaan yhdestä neljään. Parista vain naaras hautoo munia, noin 20−21 päivän ajan, jolloin poikaset kuoriutuvat. Naaras ja uros ruokkivat poikasia pääsääntöisesti noin kuukauden ajan, mutta satunnaisesti jopa yhdeksän kuukautta. Poikaset poistuvat pesästä ensimmäistä kertaa 18−22 päivän ikäisinä. Kauden aikana pari voi munia myös toisen pesueen.
Levinneisyys.
Historiassa laji oli levittäytynyt koko Eteläsaarelle sekä Stewartinsaarelle, mutta nykyään lajia tavataan enää Eteläsaaren eteläosassa. Kannan koon on arvioitu olevan noin 5 000 yksilöä.
Ravinto.
Ravinto koostuu pääasiassa selkärangattomista, erityisesti toukista ja hämähäkeistä. Satunnaisesti mohua syö myös pieniä hedelmiä.
Uhat.
Suurimmat uhat mohualle muodostavat maahantuodut petoeläimet, erityisesti rotat sekä kärpät.
Örtoftan linna

Örtoftan linna on Ruotsissa Eslövin kunnassa sijaitseva rakennus. 
Tilan ensimmäinen tunnettu omistaja on Trugot Has 1300-luvun loppupuolella, mutta todennäköisesti hän ei asunut siellä pidempiä aikoja tai rakentanut mitään pysyvää rakennusta sinne. On todennäköistä, että Örtoftassa ei ollut mitään kiinteää rakennusta ennen vuotta 1483, jolloin kuningattaren linnan- ja linnoitustenrakennuskielto purettiin. 
Paikka siirtyi naimakaupan kautta Parsbergien aatelissuvun omistukseen ja todennäköisesti Tönne Vernersen Parsberg toimi rakennuttajana, kun paikalle tehtiin 1400-luvun lopussa se kiinteä rakennus, josta on edelleen osia nykyisessä linnassa. Sen jälkeen linnalla on ollut useita omistajia ja päärakennukseen on tehty useita muutoksia. Linna korjattiin perusteellisesti vuosina 1857-1861 nykyiseksi ranskalaistyyliseksi renessanssirakennukseksi arkkitehti Ferdinand Meldahlin suunnitelmien mukaan. 
Vuodesta 1989 alkaen linnan on omistanut ja asuttanut Peter Clemens Melinder perheineen.
Hammasfluoroosi

Hammasfluoroosi tai fluoroosi on hammaskiilteen kehityshäiriö, joka johtuu liiallisesta fluorin saannista hampaan kehitysvaiheen aikana. Yleisimmin fluoroosia esiintyy pysyvissä hampaissa, mutta myös maitohampaiden fluoroosi on mahdollista.
Fluoroosi ilmenee kiilteen värimuutoksina; kiilteessä voi olla valkoisia raitoja ja/tai pilkkuja. Fluoroosin vaurioittama kiille on normaalia kiillettä hauraampaa.
Syyt.
Hammastahnojen, ja muiden fluorituotteiden, käyttömääristä lapsilla on annettu kansallisia suosituksia. Jo yksi kupillinen vahvaa teetä päivässä saattaa sisältää liikaa fluoria.
Cesar Gracie Jiu-Jitsu

 
Cesar Gracie Jiu-Jitsu on yhdysvaltalainen vapaaottelu- ja brasilialaisen jujutsun seura. Sen perusti Cesar Gracie 1990-luvun alussa muutettuaan Brasiliasta Yhdysvaltoihin. Seuran tunnetuimpia ottelijoita ovat Jake Shields sekä veljekset Nick ja Nate Diaz.
Seura palkittiin vuoden 2012 parhaana salina.
Marcus Lemonis

Marcus Anthony Lemonis (s. 16. marraskuuta 1973) on libanonilaissyntyinen yhdysvaltalainen toimitusjohtaja. Hän on esiintynyt CNBC-kanavan tuottamassa ohjelmassa "The Celebrity Apprentice" vuonna 2011.
Nykyään hänellä on oma tv-ohjelma nimeltään "The Profit", jota esittää Suomessa Jim-kanava. Ohjelmassa hän yrittää pelastaa yrityksiä sijoittamalla niihin omia rahojaan.
Lemonis toimii amerikkalaisten Camping World- sekä Good Sam Enterprises yritysten toimitusjohtajana.
Yksityiselämä.
Marcus Lemonis on syntynyt Libanonissa, Beirutin kaupungissa. Hänet adoptoi kreikkalaiset Leo ja Sophia Lemonis, jotka olivat muuttaneet Miamiin Floridaan. 
Lemonis valmistui vuonna 1995 valtiotieteiden kandidaatiksi Marquetten yliopistosta, sivuaineenaan rikosoikeus.
Lemoniksen nettovarallisuus on noin 900 miljoonaa euroa.
Veijo Saloheimo

Veijo Aksel Saloheimo (6. elokuuta 1924 Tohmajärvi – 29. joulukuuta 2020 Joensuu) oli suomalainen historiantutkija. Hän tutki Itä-Suomen, Laatokan Karjalan ja Inkerinmaan paikallis- ja asutushistoriaa.
Henkilöhistoria.
Saloheimo valmistui filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1971. Hän oli historian ja äidinkielen opettajana Pyhäselässä, Joutsenossa sekä Joensuussa. Saloheimo toimi Suomen historian dosenttina Joensuun yliopistossa 1973–2002 ja oli tutkijana Karjalan tutkimuslaitoksella. Saloheimo oli Suomen museoliiton puheenjohtaja 1980–1983 ja Suomen Kotiseutuliiton varapuheenjohtaja 1978–1989. Vuonna 1990 hänet valittiin Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiön hallituksen puheenjohtajaksi ja nimitettiin myöhemmin kunniajäseksi.
Saloheimo sai professorin arvonimen vuonna 1983. Hänen saamiinsa kunniamerkkeihin kuuluvat muun muassa Rajavartiolaitoksen ansioristi 1994 ja Sotainvalidien Veljesliiton ansioristi 2009 sekä 2. luokan Vapaudenristi 2017.
Teerilampi (Parkano)

Teerilampi on Pirkanmaalla Parkanossa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Teerilampi on osa Vahojärven-Aurejoen aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 200 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee Tampere-Seinäjoki-junaradan länsipuolella Teerilamminnevan ja Ruuppanevan välissä. Molemmat nevat ovat tiheästi ojitettuja ja lampeen laskee neljä suo-ojaa. Yksi suo-ojista toimii laskuojana ja se kulkee kahden tien ja junaradan alitse laskien 900 metrin päässä sijaitsevaan Vahojärven Hähkiölahteen. Rantaviivan pituus on 500 metriä. Kaikki lammen rannat ovat suota ja pohjoisrannat myös avosuota. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Lähin tie kulkee junaradan suuntaisesti 200 metrin päässä idässä.
Firmat kuntoon

Firmat kuntoon ("The Profit") on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja. Ohjelma alkoi CNBC-kanavalla vuonna 2013. Suomessa Jim-kanava aloitti sarjan esittämisen vuonna 2015.
Ohjelmassa Marcus Lemonis yrittää pelastaa pulassa olevia yrityksiä sijoittamalla niihin omia rahojaan.
Pussiliitäjät

Pussiliitäjät eli pussiakrobaatit (Acrobatidae) on pieni, kahden pussieläinlajin heimo. Molemmat heimon pussieläimistä kuuluvat taksonomisesti omaan sukuunsa.
Bae Suzy

Bae Su-ji (, s. Gwangju, Korean tasavalta, tunnettu nimellä Suzy) on eteläkorealainen näyttelijä, laulaja ja malli. Hän on tullut tunnetuksi laulajana yhtyeessä Miss A sekä myös soolona.
Hänen kirjoittamansa kirjan perusteella on tehty elokuva "Live Your Strength" ("If my Item is Still at Your House, We Haven't Broken Up") (2020).
Televisio ja elokuvat.
Bae Su-ji on myös esiintynyt seuraavissa elokuvissa ja televisiosarjoissa:
Elohopea(I)fluoridi

Elohopea(I)fluoridi eli merkurofluoridi (Hg2F2) on elohopea- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää fluoraavana reagenssina. 
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa elohopea(I)fluoridi on kullankeltaista kiteistä ainetta, mutta tummuu nopeasti valon vaikutuksesta muuttuen lopulta mustaksi. Kiteet koostuvat lineaarisista F-Hg-Hg-F-yksiköistä. Yhdiste liukenee hieman elohopea(I)kloridia paremmin veteen, mutta hydrolysoituu helposti vedessä vetyfluoridiksi ja elohopeaoksidiksi. 
Valmistus ja käyttö.
Elohopea(I)fluoridia voidaan valmistaa neutraloimalla elohopea(I)karbonaattia vetyfluoridilla.
Hg2CO3 + 2 HF → Hg2F2 + CO2 + H2O
Elohopea(I)fluoridia voidaan käyttää mietona fluorauskemikaalina. Se reagoi esimerkiksi alkyylibromidien ja -jodidien kanssa muodostaen fluorattuja yhdisteitä. Yhdistettä voidaan käyttää myös alkeenien valmistukseen.
Digitalis (albumi)

Digitalis on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin viides albumi, joka julkaistiin vuonna 1980 levymerkillä Amigo. Albumi oli ensimmäinen digitaalisesti tallennettu albumi Ruotsissa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström.
Rhodesian sisällissota

Rhodesian sisällissota (: "Rhodesian rajasota") oli heinäkuun 1964 ja joulukuun 1979 välillä käyty sisällissota, joka käytiin Rhodesian tunnustamattoman valtion alueella. Sodassa toisiaan vastaan taistelivat Rhodesian hallinto Ian Smithin johdolla, Robert Mugaben johtaman ZANU-PF-puolueen sotilassiipi Zimbabwe African National Liberation Army ja Joshua Nkomon johtaman ZAPU-puolueen Zimbabwe People’s Revolutionary Army.
Rhodesian yksipuolisesti marraskuussa 1965 itsenäiseksi julistanut Ian Smithin valkoisen vähemmistön hallitus sekä mustan enemmistön edustajat piispa Abel Muzorewa ja Ndabaningi Sithole pääsivät vuonna 1978 sopimukseen, jossa valtio saisi nimen Zimbabwe-Rhodesia ja parlamentissa mustilla olisi enemmistö mutta valkoisilla määrävähemmistö. Huhtikuussa 1979 pidettyjen vaalien jälkeen Muzorewasta tuli pääministeri mutta Mugabe ja Nkomo eivät hyväksyneet ratkaisua ja taistelut jatkuivat.
Sota päättyi Rhodesian, Britannian, Mugaben ja Nkomon yhdistyneen ZANU-PF:n välisiin neuvotteluihin, jotka käytiin Lancaster Housessa, Lontoossa joulukuussa 1979. Neuvottelujen päätteeksi solmitun Lancaster Housen sopimuksen mukaisesti Rhodesia palautui hetkellisesti brittihallinnon alaisuuteen, kun maassa järjestettiin brittihallinnon ja Kansainyhteisön valvomat parlamenttivaalit maaliskuussa 1980. ZANU-puolue voitti vaalit, ja Robert Mugabesta tuli maan ensimmäinen pääministeri 18. huhtikuuta 1980, jolloin maa sai myös kansainvälisesti tunnustetun itsenäisyyden uutena Zimbabwen valtiona.
Jääkiekon SM-liigakausi 2016–2017

Jääkiekon SM-liigakausi 2016–2017 oli jääkiekon SM-liigan 42. kausi. Puolustavana mestarina kauteen lähti Tappara.
Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestiksessä pelannut Mikkelin Jukurit päätettiin nostaa kaudeksi 2016–2017 SM-liigaan. Jääkiekon SM-liiga Oy:n lisenssitoimikunta oli hyväksynyt Jukurien liigalisenssihakemuksen. Liigan ja Mestistä hallinnoivan Suomen jääkiekkoliiton välinen sopimus antoi mikkeliläisille mahdollisuuden anoa Liigaan pääsemislisenssiä. Jukurit oli toiminut näin, täyttäen lisenssin ehdot.
Maaliskuussa 2016 SM-liigan puheenjohtaja Vesa Puttonen ilmoitti, ettei Espoo Blues voisi osallistua sarjaan seuran ajauduttua konkurssiin.
Runkosarja.
Ottelut.
SM-liigassa pelattiin 60 ottelun runkosarja, jonka kuusi parasta joukkuetta selviytyivät suoraan puolivälieriin ja sijoille 7.–10. sijoittuneet joukkueet pelaavat pudotuspeliottelut puolivälieriin pääsystä. Sijoille 11.–15. sijoittuneiden joukkueiden kausi päättyi runkosarjaan.
Runkosarjassa joukkueet olivat jaettuina viiteen kolmen seuran lohkoon. Lohkon muodostivat HIFK, HPK ja Kärpät, Pelicans, KooKoo ja SaiPa, Ilves, Tappara ja Sport, Jukurit, JYP ja KalPa sekä Lukko, TPS ja Ässät. Jokainen joukkue kohtasi kunkin lohkotoverinsa kuusi kertaa: kolmesti kotikentällä ja kolmesti vieraskentällä. Muita seuroja vastaan joukkueet pelasivat neljä kertaa.
Pudotuspelit.
Kaavio.
Pudotuspelien 1. kierroksella pelasivat runkosarjan sijoille 7–10 sijoittuneet joukkueet: Ässät, Kärpät, HIFK ja Ilves. Kierros pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä, jossa kahdella voitolla joukkue eteni puolivälieriin.
Puolivälierät.
JYP – HPK.
Outi Markkanen

Outi Markkanen (s. 1951 Helsinki) on suomalainen kuvittaja ja kirjailija. 
Henkilöhistoria.
Markkasen isoisä oli taiteilija Urho Lehtinen (1887-1982). Hän on opiskellut muun muassa Firenzen taideakatemiassa 1972-1973, Lahden taideinstituutissa sekä Prahassa 1976-1978. 
Taiteellinen tuotanto.
Kuvitukset.
Markkanen on kuvittanut muun muassa Jaana Lapon, Hannele Huovin, Marja-Leena Mikkolan ja Leena Laulajaisen kirjoja. 
Teokset.
Markkanen on julkaissut teoksia yksin ja yhdessä muiden kanssa:
Palkinnot.
Markkanen on saanut työstään useita palkintoja:
Canal+

Canal+ on ranskalainen maksutelevisiokanava, joka aloitti lähetyksensä 4. marraskuuta 1984 pääpainonaan elokuvat ja urheilu. Sen omistaa Groupe Canal+, jonka puolestaan omistaa Vivendi. Kanavan päämaja on Issy-les-Moulineaux’ssa Pariisin esikaupunkialueella.
Canal+ on vastaanottettavissa maanpäällisen antenniverkon, satelliitin, kaapelin ja internetin kautta. Kanavalla on useita sisarkanavia, joista ensimmäiset, Canal+ Cinéma (alun perin Canal+ Jaune) ja Canal+ Décalé (Canal+ Bleu) perustettiin vuonna 1996. Les Chaînes Canal+ -kanavapakettiin kuuluu kuusi kanavaa. Groupe Canal+ omistaa myös vapaasti katsottavissa olevia kanavia.
Canal+-brändiä on käytetty myös Ranskan ulkopuolella. Ensimmäisenä toiminta alkoi Belgiassa vuonna 1989. Pohjoismaissa Canal+ aloitti vuonna 1997, mutta kanavat ovat vaihtaneet omistajaa useaan otteeseen ja syyskuusta 2012 alkaen ne on tunnettu nimellä C More.
Vuonna 1986 Canal+ perusti tuotantoyhtiö Canal+ Productionin. Se kuuluu edelleen Groupe Canal+:aan nimellä StudioCanal.
Christian Gow

Christian Gow (s. 28. maaliskuuta 1993 Canmore) on kanadalainen ampumahiihtäjä. 177 senttimetriä pitkä ja 73 kilogrammaa painava Gow edustaa Rocky Mountain Racersia ja hänen valmentajanaan toimivat Roddy Ward ja Matthias Ahrens.
Gow debytoi maailmancupissa tammikuussa 2015 Oberhofin pikakilpailussa ollen 48:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Gow saavutti joulukuussa 2015 Hochfilzenin takaa-ajossa ollen 39:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kahdeksanneksi Soldier Hollow'n takaa-ajokilpailussa kaudella 2018–2019.
Gow on osallistunut aikuisten arvokilpailuihin Kontiolahden vuoden 2015 MM-kilpailuista lähtien. Hän saavutti pronssia viestistä vuoden 2016 MM-kilpailuista Oslosta. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui yhteislähtökilpailussa 11:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli pikakilpailussa 12:s ja yhteislähdössä 13:s.
Myös Gowin isoveli Scott Gow on ampumahiihtäjä.
Scott Gow

Scott Gow (s. 6. marraskuuta 1990 Calgary, Alberta) on kanadalainen ampumahiihtäjä. 180 senttimetriä pitkä ja 79 kilogrammaa painava Gow edustaa Rocky Mountain Racersia ja hänen valmentajanaan toimivat Matthias Ahrens ja Roddy Ward.
Gow debytoi maailmancupissa marraskuussa 2011 Östersundin normaalimatkalla ollen 101:s. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti tammikuussa 2013 Ruhpoldingin pikakilpailusta ollen 29:s. Parhaimmillaan hän on ollut neljäs Östersundin normaalimatkalla kaudella 2021–2022.
Gow saavutti vuoden 2016 MM-kilpailuista Oslosta pronssia viestistä. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hän oli parhaimmillaan pikamatkalla 16:s vuonna 2020 ja normaalimatkalla 18:s vuonna 2016. Hän on osallistunut myös vuosien 2013, 2015, 2017, 2019 ja 2021 MM-kilpailuihin. Olympialaisissa hän sijoittui normaalimatkalla 14:nneksi Pyeongchangissa 2018 ja viidenneksi Pekingissä 2022. Vuoden 2009 nuorten MM-kilpailuista Gow oli saavuttamassa hopeaa viestistä.
Myös Gow'n pikkuveli Christian Gow on ampumahiihtäjä.
Josef Sudek

Josef Sudek (17. maaliskuuta 1896 Kolín, Böömi –15. syyskuuta 1976 Praha) oli tšekkiläinen valokuvaaja, joka luetaan yhdeksi valokuvataiteen suurimmista nimistä. Hänet tunnetaan erityisesti Prahaa esittävistä valokuvistaan ja hiljaisista, meditatiivisista asetelmistaan.
Vuonna 1896 Böömissä syntynyt Sudek aikoi nuoruudessaan ryhtyä kirjansitojaksi, mutta menetti oikean kätensä ensimmäisen maailmansodan taistelussa Italian-rintamalla 1916 ja teki valokuvausharrastuksestaan itselleen uuden ammatin. Hän kuvasi aluksi muita toipilaita prahalaisessa sotilassairaalassa ja opiskeli pari vuotta prahalaisen valokuvaajan Jaromir Funken johdolla. Sudek löysi vähitellen oman tyylinsä kuvatessaan arkipäiväisistä esineistä tekemiään asetelmia, usein studionsa sateista ikkunaa vasten: vesilaseja, kananmunia, rypistynyttä paperia. Studio oli itse asiassa vain pieni mökki, jonka hän jakoi sisarensa kanssa. Sudek kierteli suuren kameransa ja jalustansa kanssa ympäri Prahaa tallentaen maisemia ja katunäkymiä, joissa vain harvoin näkyi ihmisiä. Hän tuli jotenkuten toimeen sotainvalidieläkkeellään, mutta teki 1930-luvulla myös mainoskuvauksia.
Puuttuvasta oikeasta kädestään huolimatta Sudek käytti aina suuria kameroita, joiden käsittelemiseen hän tarvitsi apulaisia. 1940-luvulta lähtien hän käytti 30 × 40 cm negatiivikoon kameraa ja teki suurennosten sijasta kuvistaan vain samankokoisia pinnakkaisvedoksia. 1950-luvulla hän hankki myös panoraamakameran, jolla hän kuvasi sekä vaaka- että pystysuuntaisia panoraamakuvia.
Sudek oli elinaikanaan länsimaissa miltei tuntematon, ja hänet ”löydettiin” vasta vähän ennen kuolemaansa, kun George Eastman -museo New Yorkin Rochesterissa järjesti hänen valokuvistaan näyttelyn vuonna 1974. Samana vuonna New Yorkissa toiminut Light Gallery järjesti Sudek-näyttelyn. Sudekin 80-vuotispäivän 1976 kunniaksi Prahan taideteollisuusmuseo järjesti hänen tuotannostaan laajan takautuvan näyttelyn, joka nähtiin myöhemmin myös Lontoon Photographer’s Galleryssa.
Toisen maailmansodan jälkeen Sudekin apulaisena oli keskitysleiriltä selviytynyt nuori Sonya Bullaty, joka lähti sittemmin siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin ja teki siellä uran valokuvaajana miehensä Angelo Lomeon kanssa.
Sudek muutti 1959 taloon lähellä Hradčanyn kaupunginosaa, joka toimii nykyisin hänen nimeään kantavana galleriana "Galerie Josefa Sudka".
Superseven chiama Cairo

Superseven chiama Cairo () on vuonna 1965 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Umberto Lenzin ohjaaman vakoilujännärin pääosaa esittää yhdysvaltalainen Roger Browne.
Juoni.
Brittiläisestä laboratoriosta on varastettu uuden radioaktiivisen metallin baltoniumin näytepala. Kamera, johon metalli on piilotettu, joutuu vahingossa myytäväksi Kairoon. Salainen agentti Superseven lähetetään etsimään matkailijaa, jolle kamera on myyty. Hänen seuraansa lyöttäytyy heti kaksi kaunista ja vaarallista naista. Metallia tavoittelee myös kansainvälinen rikollisjoukkio, joka haluaa myydä sen vieraalle vallalle.
Tuotanto.
"Superseven chiama Cairo" on yksi monista Italiassa 1960-luvulla tuotetuista James Bond -kopioista. Se on täynnä agenttielokuvien kliseitä ja epäuskottavia juonenkäänteitä. Tyylilajissaan keskinkertaisen elokuvan ansioiksi (tai päinvastoin heikkouksiksi) on luettu sen vaihtelevat kuvaukselliset maisemat ja aiemmin peplum-elokuvissa esiintynyt jykeväleukainen Roger Brown. Sama päähenkilö seikkailee myös elokuvassa "Le spie amano i fiori" (1966).
Diana Ball

Diana Ball (taiteilijanimi, s. 1973 Jokela) on suomalainen kehonrakentaja ja domina. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa Maria Veitolan "Maria!"-keskusteluohjelman studioemäntänä. Lisäksi hän on esiintynyt draamasarjassa "Samppanjaa ja vaahtokarkkeja". Hän on yksi ensimmäisistä suomalaisista dominoista.
Diana Ball on intersukupuolinen, millä tarkoitetaan ihmistä, jonka sukuelimet, kromosomit tai hormonitoiminta eivät ole yksiselitteisesti nais- tai miestyypillisiä. Ball vietti lapsuutensa siinä uskossa, että on biologinen poika. Murrosiän tuomien fyysisten muutosten myötä hänelle selvisi, että hänellä onkin naisen geenit. Ball ei kuitenkaan kokenut asiaa kovin suureksi muutokseksi, koska oli samastunut lapsesta lähtien enemmän naisiin kuin miehiin. Miesystävätkään eivät ole kokeneet Ballin poikkeavaa anatomiaa ongelmalliseksi, joten hän on tullut sinuiksi asian kanssa.
Ball toimi Sedu Koskisen omistaman Burleski-yökerhon klubiemäntänä vuonna 2010. Hän on harrastanut kehonrakennusta ja otellut ammattimaisena vapaapainijana. Vuonna 2016 hän esiintyi pääosassa elokuvassa "The Defiler – Häpäisijä".
Jackson Wink MMA

 
Jackson Wink MMA, aikaisemmin Jackson's MMA on yhdysvaltalainen vapaaotteluseura. Sitä pidetään yhtenä parhaana vapaaotteluseurana ja on palkittu kahdesti vuoden parhaaksi vapaaotteluseuraksi 2009 ja 2015.
Historia.
Greg Jackson perusti oman vapaaotteluseuran vuonna 2000 harjoiteltuaan sitä ennen useita eri laleja, kuten painia, lukkopainia, brasilialaista jujutsua ja potkunyrkkeilyä. Näiden pohjalta hän kehitti kamppailulajin gaidojutsu. Sittemmin 2007 Jackson teki yhteistyötä Mike Winkeljohnin kanssa ja laajensi toimintaansa. Seuran uudeksi nimeksi tuli Jackson Wink MMA.
Wardruna

Wardruna on Einar ”Kvitrafn” Selvikin vuonna 2003 perustama musiikkiprojekti, joka ammentaa sanoituksensa skandinaavisesta muinaisuskosta, pohjautuen riimukirjoituksiin. Soittimina yhtye käyttää pääasiassa historiallisia soittimia sekä muina äänilähteinä esimerkiksi puita, kiviä ja vettä. Wardrunan musiikkia esiintyy tv-sarja Viikingeissä.
Kiljuvelka-70

Kiljuvelka-70 on hardcore punk -yhtye Helsinki-Vantaa-Tampere-akselilta. Se on levyttänyt ensimmäisen kerran vuonna 2010.
Historia.
Jäsenet.
Yhtyeen muodostivat alkujaan laulaja Pasi Vuorio ("Pate"), basisti Olli-Pekka Laine ("Oppu"), kitaristi Janne Savolainen sekä rumpali Otto Luotonen. Jäsenten taustalla on toimintaa muissa yhtyeissä, kuten Rytmihäiriö, Chaosbreed, Slugstain ja Barren Earth. Vuonna 2013 kitaristiksi vaihtui Timo Ahlstroem ("Timppa"). Vuoden 2016 aikana kokoonpano muuttui jälleen: Janne Savolainen palasi Kiljuvelka-kitaristiksi.
Tyyli ja sanoitukset.
Kiljuvelka-70:n sanotaan olevan uskollinen tai tribuutti 1980-luvun hardcore punk -tyylille. Paitsi tuon ajan hc-punkista, yhtyeen musiikissa kuuluu vaikutteita myös mm. Autopsyn varhaisesta tuotannosta. 
Kiljuvelka-70 on sanoituksiltaan kantaa ottava, kuten hc-tyyliin usein kuuluu. Kohteina ovat yhteiskunnalliset ilmiöt, kuten rikkaiden rikastuminen, köyhän asema tai huono-osaisen jaksaminen. Osansa kritiikistä saavat muun muassa vallanahneus, materialismi, uskonto, luonnon pilaaminen, rasistit, fasistit tai seksuaalinen hyväksikäyttö. Kaunista sanottavaa ei löydy myöskään epäuskottavista tai tekopyhistä poliitikoista (kappaleet "Räsänen" tai "Kansanmies"), tai henkilö saa kritiikkiä muista ilmeisistä syistä johtuen (Pekka Siitoin kappaleessa "Kiljukeisari"). Kappale "Talvivaara", jonka video ladattiin YouTubeen vuonna 2013, on jatkuvasti ajankohtainen.
Nimi.
Yhtyeen nimi viittaa suomalaiseen, kotitekoiseen alkoholijuomaan. Kiljuvelka-70:n tuotannossa lauletaan kaurakiljusta kappaleessa "Kauris (Jumalten Juoma)". Kappale "Kiljukeisari" käsittelee Pekka Siitointa, joka 1980-luvulla pidätettiin epäiltynä kiljun valmistuksesta ja myynnistä.
Videotuotanto.
Suoratoistopalvelu YouTubessa on useita yhtyeen videoita. Näistä osa on jossain nurkassa kuvattuja suoria otoksia bändin soitannosta, osa taas sisältää erilaista editoitua kuvamateriaalia. Muutama videoista on sen sijaan akustisia esityksiä, joita on kuvattu muun muassa Eduskuntatalon kallioilla, Töölönlahden rannassa tai Tavastia-klubin edustalla.
Känns det igen

Känns det igen on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin kuudes albumi, joka julkaistiin vuonna 1980 levymerkillä MNW. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström, ellei toisin mainita.
Suomen säveltäjiä puolentoista vuosisadan ajalta

Suomen säveltäjiä puolentoista vuosisadan ajalta on Sulho Rannan toimittama ja WSOY:n vuonna 1945 julkaisema yksiosainen elämäkertateos suomalaisista säveltäjistä. Kirja on omistettu Jean Sibeliukselle hänen 80-vuotispäivänään 8. joulukuuta 1945.
Toimittaminen.
Elämäkertojen kirjoittajia ovat osin säveltäjät itse itsestään tai muista, osin toimittaja sekä musiikin tutkijat ja asiantuntijat. Esimerkiksi elämäkerta August Tavaststjernasta on Erik Tawaststjernan laatima, Fredrik August Ehrströmistä Taneli Kuusiston laatima ja Wilho Siukosesta Armas Maasalon laatima. Toimittaja Sulho Ranta laati omalla nimellään kolmetoista elämäkertaa, Väinö Pesola kymmenen ja Toivo Haapanen ja Heikki Klemetti kumpikin viisi. Sulho Ranta laati kuitenkin myös teoksessa ilman kirjoittajan nimeä olevia elämäkertoja ja täydensi ja korjasi muiden laatimia elämäkertoja. Myös säveltäjien itsestään laatimat elämäkerrat on esitetty teoksessa ilman tekijän nimeä. 
Toivo Haapanen paitsi avusti toimittajaa elämäkertojen kirjoittajana, osallistui myös niiden valintaan ja kirjan suunnitteluun. Veikko Helasvuo kokosi elämäkertoihin henkilötiedot ja laati hakemiston, samoin kuin suomensi Margareta Jalaksen kanssa ruotsinkieliset elämäkertatiedot.
Sisältö.
Kirjassa on yhteensä 98 säveltäjän elämäkerrat sekä omistusaukeama, toimittajan alkusanat, lähdekirjallisuuden luettelo, hakemisto ja kuvien luettelo. Elämäkerrat ovat säveltäjän syntymäajan mukaisessa järjestyksessä, ensimmäisenä esitelty säveltäjä on Erik Tulindberg (s. 22. tammikuuta 1761) ja viimeisenä Heikki Suolahti (s. 2. helmikuuta 1920). Kunkin elämäkerran alussa on tiivistelmä säveltäjän elämänvaiheista ja toiminnasta. Elämäkertojen pituutta ei ole rajattu yhdenmukaiseksi eikä pituus ilmennä säveltäjän merkittävyyttä. 
Kuvia kirjassa on yhteensä 648. Ainoa värikuva, joka on omistusaukeamalla, esittää Eero Järnefeltin maalausta Jean Sibeliuksesta. Kuvituksessa toimittajaa avustivat Eila Koponen ja Reino Rauanheimo. Taiteilijat Viljo Kojo, Aarne Nopsanen ja Lauri Santtu piirsivät kirjaan pilakuvia joistakin säveltäjistä. Kirjassa on esitetty myös näytteitä säveltäjien käsialasta heidän sävellystensä yhteydessä. 
Kirjan päällys on Eeli Jaatisen suunnittelema. 
Laitokset.
Kirjasta julkaistiin sellaisenaan vain yksi painos, mutta Einari Marvia toimitti sen pohjalta korjatun ja laajennetun kaksiosaisen laitoksen "Suomen säveltäjiä I: Erik Tulindbergistä Armas Launikseen" (491 s.) vuonna 1965 ja "Suomen säveltäjiä II: Heino Kaskesta Leif Segerstamiin" (556 s.) vuonna 1966.
Sittemmin Erkki Salmenhaaran toimittama "Suomalaisia säveltäjiä" (574 s.) julkaistiin vuonna 1994. Kimmo Korhosen "Suomen säveltäjiä neljältä vuosisadalta", edellisiä huomattavasti lyhyempänä (224 s.), ilmestyi vuonna 2004.
Team Cloud

 
Team Cloud on japanilainen vapaaotteluseura, jonka perusti Yoshihiro Akiyama. Seura on yksi harvoista japanilaissaleista, jossa voi harjoitella häkissä. Seuran tunnetuimpia ottelijoita ovat UFC:ssä otelleet Caol Uno ja Yushin Okami, sekä DREAMin kevyensarjan mestaruudesta otellut Tatsuya Kawajiri.
Zsuzsanna Jakabos

Zsuzsanna ”Zsu” Jakabos (s. 3. huhtikuuta 1989 Pécs) on unkarilainen uimari.
Jakabos saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Triesten lyhyen radan EM-kilpailuissa 2005 sijoittumalla pronssille 400 metrin sekauinnissa. Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2009 hän saavutti niin ikään pronssia 400 metrin sekauinnissa.
Budapestin EM-kilpailuissa 2010 Jakabos saavutti hopeaa 200 metrin perhosuinnissa ja pronssia 400 metrin sekauinnissa. Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2010 hän voitti kaksi kultaa; 200 metrin perhosuinnissa ja 400 metrin sekauinnissa. Szczecinin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2011 hän saavutti hopeaa 100 metrin sekauinnissa ja pronssia 400 metrin sekauinnissa.
Debrecenin EM-kilpailuissa 2012 Jakabos saavutti kolme hopeaa; 200 metrin perhosuinnissa, 400 metrin sekauinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Chartres’n lyhyen radan EM-kilpailuissa 2012 hän sai hopeaa 100 metrin sekauinnissa ja kaksi pronssia; 200 ja 400 metrin sekauinnissa. Berliinin EM-kilpailuissa 2014 Jakabos ui avausosuuden pronssia saavuttaneessa 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa.
Lontoon EM-kilpailuissa 2016 Jakabos ui avausosuuden kultaa voittaneessa 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa. Lisäksi hän saavutti kaksi pronssia; 400 metrin sekauinnissa ja 4 × 100 metrin sekajoukkueiden sekauintiviestissä. Glasgow'n lyhyen radan EM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa 400 metrin sekauinnissa ja pronssia 200 metrin perhosuinnissa. Budapestin EM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Rooman EM-kilpailuissa 2022 hän sai hopeaa 400 metrin sekauinnissa ja pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Hän voitti 4 × 100 metrin vapaauintiviestin Euroopan-mestaruuden Belgradissa 2024. Lisäksi hän sai hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia 400 metrin sekauinnissa.
Kateryna Monzul

Kateryna Volodymyrivna Monzul (, s. 5. heinäkuuta 1981 Harkova) on ukrainalainen jalkapallotuomari. Hän on toiminut kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn virallisena tuomarina vuodesta 2004 alkaen.
Ukrainan miesten toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ykkösliigassa Monzul on toiminut tuomarina vuodesta 2011 alkaen. Ensimmäisen naisten maaottelunsa, ottelun Suomen ja Puolan välillä, hän tuomitsi syyskuussa 2005. Kaudella 2013–2014 Monzul tuomitsi naisten mestarien liigan finaalin Tyresö FF:n ja VfL Wolfsburgin välillä. Vuoden 2015 naisten MM-kilpailuissa hän tuomitsi muun muassa avausottelun ja finaalin Yhdysvaltain ja Japanin välillä.
Monzul on 167 senttimetriä pitkä ja painaa 59 kilogrammaa.
Garret Sparks

Garret Sparks (s. 28. kesäkuuta 1993 Elmhurst, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NHL-seura Los Angeles Kingsia. Toronto Maple Leafs varasi hänet seitsemännellä kierroksella .
Ura.
Sparks pelasi alempien tasojen juniorikiekkoa ennen kuin hänet varattiin kahdeksannella kierroksella OHL-joukkue Guelph Stormiin. Hän liittyi joukkueeseen kaudeksi 2010-2011, jonka aikana pelasi 19 ottelua torjuntaprosentilla 89.0.. Seuraavana kesänä Toronto Maple Leafs varasi hänet seitsemännellä kierroksella 190. pelaajana. Sparks pelasi kahden seuraavan kauden ajan Stormissa yhteensä 119 runkosarjaottelua sekä 11 pudotuspeliottelua. Kauden 2012-2013 lopulla hän pelasi Maple Leafsin AHL-farmijoukkue Toronto Marliesissa kolmen pelin ajan. 
Lisäksi Sparks nimettiin joulukuussa Yhdysvaltojen maajoukkueeseen vuoden 2013 nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin Venäjälle. Sparks ei pelannut otteluakaan, mutta Yhdysvallat otti turnauksessa nuorten maailmanmestaruuden.
Kauden 2013–2014 aikana Sparks pelasi 21 AHL-ottelua Marliesissa sekä 10 peliä ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsissa. Kauden 2014-2015 Sparks aloitti Solar Bearsissa, kun Christopher Gibson ja Antoine Bibeau pelasivat itselleen paikat Marliesissa. Gibson edusti suurimman osan kaudesta Solar Bearsia, mutta pääsi myös pelaamaan kaksi AHL-ottelua, kun hänet nostettiin Marliesiin joulukuussa.
Kun Gibson kaupattiin New York Islandersiin, Sparks sai paikan Marliesissa Bibeaun kanssa. Marraskuussa Sparks valittiin kuukauden parhaaksi maalivahdiksi sekä 8. päivänä viikon parhaaksi maalivahdiksi. Hyvän pelaamisen seurauksena hänet nostettiin Toronton NHL-kokoonpanoon. Jonathan Bernierin huonon pelaamisen jälkeen Sparks sai debytoida Maple Leafsissa 30. marraskuuta 2015. Debyytissään hän torjui 24 laukausta ja otti nollapelin kotiottelussa Edmonton Oilersia vastaan. Hän oli ensimmäinen maalivahti joukkueen historiassa, joka torjui ensimmäisessä NHL-ottelussaan nollapelin. Joulukuussa Sparks loukkaantui viidennessä NHL-ottelussaan. Tammikuussa hänet lähetettiin toipumisen jälkeen takaisin Marliesiin ja sieltä kuukauden päästä Solar Bearsiin, josta Sparks nostettiin takaisin heti seuraavana päivänä hänen pelattua joukkueessa vain yhden ottelun.
Maple Leafs kauppasi maalivahti James Reimerin 27. helmikuuta 2016 San Jose Sharksiin, jonka jälkeen joukkue nosti Sparksin takaisin NHL-kokoonpanoon.
Kesällä 2019 Sparks kaupattiin Vegas Golden Knightsiin vaihdossa David Clarksoniin.
Joulukuussa 2020 Sparks teki sopimuksen ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsin kanssa.
Goldwind

Goldwind, täydelliseltä nimeltään Xinjiang Goldwind Science &amp; Technology Co. Limited, on vuonna 1998 perustettu kiinalainen tuulivoimaloita valmistava tuotannollinen yritys. Se on maailman suurimpia tuuligeneraattoreiden valmistajia. Vuonna 2014 yhtiö luokiteltiin toiseksi suurimmaksi tuulivoimalavalmistajaksi maailmanlaajuisesti. Vuonna 2013 sen markkinaosuus Kiinassa oli 23,30 % ja yhtiö oli alallaan kotimaansa suurin. Yhtiö toimii maailmanlaajuisesti kuudessa maanosassa.
Goldwind on julkinen osakeyhtiö, ja yhtiön osakkeet noteerataan Shenzhenin ja Hongkongin pörsseissä. Yhtiön kotipaikka on Sinkiangin pääkaupunki Ürümqi.
Ernesto Neto

Ernesto Saboia de Albuquerque Neto (s. 1964, Rio de Janeiro, Brasilia) on nykykuvataiteilija. Hänet tunnetaan varsinkin suurista veistoksistaan, jotka on tehty valkoisesta, sukan kaltaisesta venyvästä materiaalista, joita hän täyttää erilaisilla materiaaleilla, kuten styroksilla tai tuoksuvilla mausteilla. Hänen installaationsa täyttävät usein koko näyttelytilan. 
Neto liittyy brasilialaiseen uuskonkretistien taideliikkeeseen, joka on vallinnut Etelä-Amerikassa 1950-luvun lopulta. Hänen työnsä vahvistavat brasilialaisen kuvanveistotaiteen perinnettä ja lujittavat konstruktivistien ideoiden ja kokeellisen havainnon sekoittumista.
Hänen abstraktit näyttelynsä on suunniteltu rohkaisemaan kävijöitä ja olemaan aktiivisia osallistujia. Ihmiset voivat koskettaa, tökkiä ja kävellä useiden hänen teostensa läpi.
Ura.
Ernesto Neto syntyi ja kasvoi ja opiskeli Rio de Janeirossa. Hän debytoi taidegalleriassa Rio de Janeirossa vuonna 1988. 
Kansainväliseen tietoisuuteen Neton taide tuli 1990-luvun lopulla. Vuonna 2006 Neton Pariisin Panthéonissa esillä ollut teos "Leviathan Thot" ulottui rakennuksen 66 metriä korkeasta katosta lattiaan. Hän edusti Brasiliaa Vik Munizin kanssa vuonna 2001 Venetsian biennaalissa, jossa hänen installaatioitaan oli esillä sekä Brasilian paviljiongissa, että Arsenalessa olevassa kansainvälisessä yhteisnäyttelyssä. 
Suomessa.
Vuonna 2001 Ernesto Neton teos "Uusi installaatio" oli esillä Ars 01 -näyttelyssä Helsingissä. Näyttelyn teosta varten Neto vieraili ensimmäisen kerran Suomessa ja palasi useita kertoja Helsinkiin ja Kemiin.
Vuonna 2004 Neto osallistui kansainväliseen The Snow Show tapahtumaan, jossa taiteilijat ja arkkitehdit tutkivat rakentamista lumesta ja jäästä Kemissä ja Rovaniemellä.
Neto luopui teoksissaan synteettisistä materiaaleista ja alkoi käyttämään niissä puuvillaa ja muita luonnonmateriaaleja. Neto on kiinnostunut Brasilian huni kuin -kansan perinteistä ja rituaaleista. Se on yksi Amazonian alkuperäiskansoista, joka noin 8000 jäsentä elävät kyläyhteisöissä Acren osavaltiossa Luoteis-Brasiliassa. Kiasmassa oli Neton yksityisnäyttely vuonna 2016, jossa esitetyn "Boa"-teoksen käsin virkatun puuvillakudoksen rakenne on saanut muotonsa boakäärmeen päästä. Hän lahjoitti osan "Boa"-teoksesta Kiasman kokoelmiin.
Vuoden 2025 Helsinki Biennaaliin Ernesto Neto osallstui teoksellaan "Kevätlintu." Se koostui kurkumalla ja mustalla teellä värjätystä, käsin virkatusta puuvilla- ja polyesterilangasta, bambusta, lyömäsoittimista, puusta, kivistä, lasiastioista, vedestä ja pilleistä.
Dongfang Electric Corporation

 
Dongfang Electric Corporation Limited (DEC, ) on vuonna 1984 perustettu kiinalainen muun muassa energiateollisuuden sähkölaitteita ja turbiineja valmistava tuotannollinen konserniyritys. Sen valmistaa vuosittain yli 37 gigawatin tehontuotantoa vastaavan määrän generaattoreita ja suuren määrän muita teollisuuden sähkölaitteita. Se on yhtiömuodoltaan julkinen osakeyhtiö, jossa Kiinan valtio käyttää määräävää valtaa (DEC Holding). Yhtiön osakkeet noteerataan Shanghain pörssissä. Yhtiön kotipaikka on Setšuanin pääkaupunki Chengdu.
Tom Dolan

Thomas Fitzgerald "Tom" Dolan (s. 15. syyskuuta 1975 Arlingtonin piirikunta, Virginia) on yhdysvaltalainen uimari. Hän on kaksinkertainen 400 metrin sekauinnin olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän edusti aktiiviurallaan Club Wolverine -seuraa ja hän on pituudeltaan 201 cm.
Dolan voitti Atlantan olympialaisissa 1996 kultaa 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.14,90. 200 metrin sekauinnissa hän sijoittui seitsemänneksi. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän saavutti kultaa 400 metrin sekauinnissa maailmanennätysajalla 4.11,76 ja hopeaa 200 metrin sekauinnissa ajalla 1.59,77.
Dolan voitti 400 metrin sekauinnin maailmanmestaruuden Rooman MM-kilpailuissa 1994 ajalla 4.12,30 ja Perthissä 1998 ajalla 4.14,95. Hän sijoittui lisäksi kahdeksanneksi 400 metrin vapaauinnissa 1994 ja 200 metrin sekauinnissa 1998.
Dolan saavutti Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa kultaa molemmilla sekauintimatkoilla Atlantassa 1995 sekä hopeaa 400 metrin sekauinnissa Kobessa 1993 ja 200 metrin selkäuinnissa 1995.
Jalkapallon Suomen Cup 1970

Jalkapallon Suomen Cup 1970 oli cupin 16. järjestämisvuosi. Kilpailuun osallistui 271 joukkuetta, jotka pelasivat 275 ottelua. Joukkueet jakautuivat sarjoittain seuraavasti: Mestaruussarja 12, II divisioona 36, III divisioona 73, IV divisioona 95 ja muut 55. Loppuotteluun selvisivät Mikkelin Palloilijat ja Lahden Reipas, ja se pelattiin Helsingin Olympiastadionilla. Ottelua seurasi 5399 maksanutta katsojaa, ja sen voitti MP jatkoajan jälkeen 4-1, varsinainen peliaika loppui lukemiin 1-1.
Varsinainen kilpailu.
Suomen Cupin ottelut neljännesvälieristä alkaen.
Cup-mestarit: Risto Remes, Rainer Jungman, Heikki Valjakka, Antti Rusanen, Vilho Rajantie, Antero Hyttinen, Matti Vanhanen, Antero Nikkanen, Raimo Marttinen (pelaajavalmentaja), Heikki Kangaskorpi, Seppo Gunther, Pentti Toivola ja Kari Mutanen