tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Einar Reuter III

Einar Reuter III on suomalaisen taiteilijan, Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus vuodelta 1919–1920. Kooltaan tämä työ on 34×28 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Einar Reuter oli Helene Schjerfbeckin ystävä, johon hän oli tutustunut tämän tultua tapaamaan häntä vuonna 1915. Kirjailija, taiteilija, metsänhoitaja Reuter oli ihaillut Schjerfbeckiä ja hankkinut neljä hänen maalaustaan itselleen jo aiemmin. Parin vuoden kuluttua tästä tapaamisesta Reuter kirjoitti ensimmäisen Schjerfbeckin elämä­kerran. Heidän ystävyytensä ja keskusteluyhteytensä jatkui koko heidän elämänsä ajan.
Helene Schjerfbeck alkoi maalata "Einar Reuter III "-teosta samana vuonna 1919, kun Einar Reuter yllättäen ilmoitti Schjerfbeckille kihlautuneensa Norjan matkallaan. Tuo kihlaus oli järkytys Schjerfbeckille, jolle Reuter oli ollut tärkeä ystävä tätä ennen. Hän oli maalannut edellisenä vuonna, 1918, lämpimän "Purjehtija"-teoksen Reuterista heidän yhteisellä lomallaan. Tämän "Einar Reuter III" -teoksen Reuterin ilme suurine pupilleineen on puolestaan kuin Schjerfbeckin oman tunteen kuvaus seuraavana kesänä: pysähtynyt, yllättynyt, shokeraantunut.
Raptor (laskettelurinne)

Raptor on laskettelurinne Beaver Creek Resortissa Coloradossa Yhdysvalloissa.
Raptor tehtiin vuoden 2015 alppihiihdon MM-kilpailuja varten, joissa naisten vauhtilajit järjestettiin tässä rinteessä.
Birds of Prey sijaitsee Raptorin vasemmalle puolen. Rinteet yhtyvät ennen "Redtail Jump"ia, loppuliuku ja maalialue ovat samat molemmilla rinteillä. Vuoden 2015 alppihiihdon MM-kilpailut järjestettiin Red Tail Stadiumilla, lukuun ottamatta joukkuekilpailua. Suurin osa rinteistä ja hyppyreistä on nimetty petolintujen mukaan.
Reitti.
Syöksylaskun lähtö sijaitsee 3 440 metriä merenpinnan yläpuolella Solitude -rinteessä. Rinteen ylin osuus "The Runway" on melko tasainen liukuosuus. Tätä seuraa "The Apex" josta alkaa, Peregrine -rinne, radan jyrkimmät osuudet, siinä on myös Super-G:n lähtöpaikka. The Apexissa on "Predator Corner". Sitä seuraa "Lech-Zuers Schuss", sitten tulee "The Gauntlet", sitä seuraa Kestrel -rinne, jossa sijaitsee radan jyrkin kohta.
Kestrelin jälkeen palataan takisin Peregrine -rinteen "Banshee Bank"iin, jossa sijaitsevat "Liberty Jump", "Heckle Jump" ja "Jeckle Jump". Seuraavana on radan toiseksi viimeinen osuus "Peregrine runout", jossa rinteen jyrkkyys loivenee.
Peregrine runoutin jälkeen rata yhtyy Golden Eagle -rinteeseen ja siitä alkaa myös loppuliuku jossa sijaitsee "Redtail Jump". Redtail Jumpista hypätään pahimmillaan 40 metriä, kun ihannehypyn pituus on noin 25 metriä. Raptor päättyy 2 730 metriä merenpinnan yläpuolella Red Tail Stadiumille.
Raptor -rinne kulkee Solitude-, Peregrine-, Kestrel- ja Golden Eagle -rinteissä. Miesten vauhtilajiradat siirtyivät joulukuussa 2013 Golden Eagle -rinteeseen jo Predator Cornerista eli suurpujottelun lähtöpaikan kohdalla.
Nimet.
"Raptor" tarkoittaa suomennettuna petolintua, "Solitude" yksinäisyyttä, "Peregrine" muuttohaukkaa, "Kestrel" amerikantuulihaukkaa, "Golden Eagle" maakotkaa, "The Runway" kiitotietä, "The Apex" apeksia, "Predator Corner" saalistajan mutkaa, "The Gauntlet" kädensuojusta, "Banshee Bank" Banshee pengertä, "Liberty Jump" vapaushyppyriä, "Heckle Jump" Heckle hyppyriä, "Jeckle Jump" Jeckle hyppyriä, "Peregrine runout" Peregrinestä poistuloa ja "Redtail Jump" amerikanhiirihaukka hyppyriä.
Salute (Little Mixin albumi)

Salute on Little Mixin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 8. marraskuuta 2013. Levy sisältää muun muassa hitit "Move" ja "Salute".
Kurnulivertäjä

Kurnulivertäjä ("Lalage nigra") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kurnulivertäjää tavataan Kaakkois-Aasiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ruohikkolivertäjä

Ruohikkolivertäjä ("Lalage sueurii") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruohikkolivertäjää tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Lajin on raportoitu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on runsastuva. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Ruohikkolivertäjä tavataan monenlaisissa elinympäristöissä muun muassa metsissä, pensaikoissa, ruohomailla ja puutarhoissa. Lintu liikkuu yksin, pareittain tai pieninä ryhminä.
Punavatsalivertäjä

Punavatsalivertäjä ("Lalage aurea") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punavatsalivertäjää tavataan Indonesiassa. Lajin on raportoitu olevan suhteellisen yleinen Halmaheralla. Se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, mutta laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota olevan vaarassa.
Unmerciful

Unmerciful on yhdysvaltalainen brutaali death metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2001 Topekassa, Kansasissa. Se koostuu death metal -yhtye Originin jäsenistä, ja sen basistina toimii Cannibal Corpsen livekokoonpanossa toiminut Jeremy Turner.
Yhtye solmi levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa joulukuussa 2005. Esikoisalbumi "Unmercifully Beaten" julkaistiin elokuussa 2006.
Leadenhall Market

Leadenhall Market on Lontoossa sijaitseva katettu kauppakeskus. Alue on ollut kauppapaikkana jo 1300-luvulla. Lontoon vuoden 2012 olympialaisten maratonreitti kulki kauppakeskuksen läpi. 
Leadenhall Market on ollut kuvauspaikkana elokuvissa Harry Potter ja viisasten kivi, The Imaginarium of Doctor Parnassus, Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja sekä Hereafter. Myös Erasuren musiikkivideo "Love to Hate You" on kuvattu kauppakeskuksessa.
Origin (yhtye)

Origin on yhdysvaltalainen teknisen death metalin yhtye Topekasta, Kansasista. Yhtyeen perustivat kitaristit Paul Ryan sekä Jeremy Turner vuonna 1997. Yhtye julkaisi omakustanne EP:n "A Coming into Existence" kesäkuussa 1998, ja vuotta myöhemmin yhtye solmi levytyssopimuksen Relapse Recordsin kanssa joulukuussa 1999. Yhtyeen esikoisalbumi "Origin" julkaistiin vuonna 2000 levymerkillä Relapse Records.
Originin ja Relapse Recordsin yhteistyö loppui neljännen studioalbumin julkaisemisen jälkeen vuonna 2008, minkä jälkeen se liittyi Nuclear Blastille marraskuussa 2010. Yhtyeen viimeisin studioalbumi, "Omnipresent", julkaistiin heinäkuussa 2014.
Édouard de Castelnau

 
Noël Marie Joseph Édouard de Curières de Castelnau (24. joulukuuta 1851 Saint-Affrique – 19. maaliskuuta 1944 Montastruc-la-Conseillère) oli ranskalainen kenraali, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Castelnau osallistui nuorena jalkaväen upseerina Saksan–Ranskan sotaan. Hänet ylennettiin 1876 kapteeniksi, 1889 majuriksi, 1896 everstiluutnantiksi, 1900 everstiksi ja rykmentin komentajaksi, 1906 prikaatinkenraaliksi ja prikaatin komentajaksi sekä 1909 divisioonankenraaliksi ja divisioonan komentajaksi. Castelnau toimi ylipäällikkö Joseph Joffren esikuntapäällikkönä vuosina 1911–1914 sekä 1915–1916. Hän auttoi kehittämään Ranskan hyökkäyssuunnitelmaa, joka tunnettiin nimellä suunnitelma XVII. Suunnitelman mukaan Ranskan tuli sodan aikana vallata Saksalta edellisessä sodassa menetetty Elsass-Lothringen ja käyttää sitä hyökkäystienä Saksaan. Maailmansodan sytyttyä Castelnau nimitettiin Ranskan toisen armeijan komentajaksi tehtävänään vallata Lothringen, mutta hän kärsi tappion 20.–22. elokuuta 1914 käydyssä Lothringenin taistelussa. Peräännyttyään hän onnistui kuitenkin puolustamaan asemiaan Nancyssa. Castelnau siirrettiin seuraavaksi komentamaan uutta toista armeijaa Pohjois-Ranskaan. Hän kannatti edelleen hyökkäävää taktiikkaa Albertin taistelussa syyskuussa 1914.
Castelnau nimitettiin kesäkuussa 1915 Ranskan keskisen armeijaryhmän komentajaksi ja hän johti syyskuussa tehtyä hyökkäysyritystä Champagnessa. Saman vuoden joulukuussa hän palasi esikuntapäälliköksi. Verdunin taistelun aikana Castelnau oli järjestämässä Verdunin puolustusta ja suositteli Philippe Pétainia siitä vastaavaksi komentajaksi. Castelnau jäi syrjään sodanjohdosta vuoden 1916 lopussa, kun Joffren tilalle ylipäälliköksi nimitettiin Robert Nivelle. Castelnau johti tammi–maaliskuussa 1917 Venäjällä vieraillutta lähetyskuntaa ja toimi sen jälkeen itäisen armeijaryhmän komentajana. Sodan viime vaiheessa 1918 hän sai johtaa jälleen etenemistä Lothringeniin.
Greenwichin jalankulkutunneli

Greenwichin jalankulkutunneli on jalankulkutunneli Lontoossa, joka yhdistää Greenwichin ja Isle of Dogsin alittaen Thamesin.
Sir Alexander Binnien suunnittelema tunneli avattiin vuonna 1902. Se rakennettiin helpottamaan etelälontoolaisten kulkua töihin Isle of Dogsin satamaan. Tunneli on 370 metriä pitkä.
Toppeliuksen talo

Toppeliuksen talo on Oulun keskustassa sijaitseva empiretyylinen asuin- ja liikerakennus, joka nykyisin on Oulun Seudun Setlementti ry:n käytössä.
Toppeliuksen suvulla on ollut talo samalla paikalla Torikadun varrelle jo ennen nykyistä rakennusta, mutta talo tuhoutui Oulun suuressa kaupunkipalossa 1822. Professori Gustaf Toppelius rakennutti uuden talon tulipalossa autioituneelle tontille vuonna 1826. Rakennus oli aluksi yksikerroksinen. Toppelius sai luvan talon korottamiseksi kaksikerroksiseksi vuonna 1836 ja laajennustyöt valmistuivat seuraavana vuonna..
Gustaf Toppeliuksen veljenpoika, Zachris Topelius, asui talossa käydessään Oulun triviaalikoulua vuosina 1829–1832. Perikunta myi talon Leonard Candelinille kymmenen vuotta Gustaf Toppeliuksen kuoleman jälkeen 1874. Candelinien aikana talon ikkunat uusittiin ja julkisivu sai uusrenessanssia mukailevan vuorauksen. Pohjanmaan Kauppiaat Oy:lle talo myytiin 1917. Vanhemmat oululaiset muistavatkin talon usein Pohjanmaan talona. Pohjanmaa teetti arkkitehti Oiva Kallion suunnitelmien mukaan muutostyöt, joissa muun muassa rakennettiin kadunpuoleinen uusklassistinen pääsisäänkäynti ja uusittiin kiinteä sisustus. Oulun Puhelin Oy osti rakennuksen 1979 ja kunnosti sen vuosina 1999–2000 Oulun kaupungin kansainvälisen toimintakeskuksen käyttöön.
Oulun Puhelimelle myönnettiin Oulun läänin rakennussuojelupalkinto, Viisikanta-palkinto, onnistuneesta rakennuksen käyttötarkoituksen muutoksesta vuonna 2001. Kunnostussuunnitelmat, joilla pyrittiin palauttamaan rakennus Oiva Kallion suunnitelmien mukaiseen asuun, laati arkkitehti Vesa Pajari arkkitehtitoimisto Harju Oy:stä.
Aunuksen kihlakunta

Aunuksen kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Laatokan koillisrannalla rajoittuen lännessä Suomen suuriruhtinaskuntaan kuuluneeseen Viipurin lääniin. Muualla kihlakunta rajoittui muihin Aunuksen kuvernementin kihlakuntiin: pohjoisessa ja idässä Petroskoin kihlakuntaan ja etelässä Lotinapellon kihlakuntaan.
Kihlakunnan hallintokaupunki oli Aunus, jonka lisäksi siihen kuului kahdeksan kuntaa:
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista karjalaisia oli 71,3 %, venäläisiä 27,0 % ja suomalaisia 1,5 %.
Kargopolin kihlakunta

Kargopolin kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi kuvernementin itäosassa rajoittuen lännessä Puudožin kihlakuntaan ja lounaassa Vytegran kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Kargopol.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista 99,8 % oli venäläisiä.
Naurulivertäjä

Naurulivertäjä ("Lalage atrovirens") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Nauruvertäjää tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan melko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lotinapellon kihlakunta

Lotinapellon kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Syvärin eteläpuolella Laatokan ja Äänisen välisellä alueella. Se rajoittui pohjoisessa saman kuvernementin Aunuksen kihlakuntaan ja Petroskoin kihlakuntaan, idässä puolestaan Vytegran kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Lotinapelto.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 79,8 % ja vepsäläisiä 19,2 %.
Sademetsälivertäjä

Sademetsälivertäjä ("Lalage leucomela") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sademetsälivertäjää tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan suurimmaksi osaksi melko yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Polynesianlivertäjä

Polynesianlivertäjä ("Lalage maculosa") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Polynesianlivertäjää tavataan Fidžissä, Niuella, Samoassa, Salomonsaarilla, Tongassa, Vanuatussa ja Wallis ja Futunassa. Lajni on raportoitu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Petroskoin kihlakunta

Petroskoin kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Äänisen länsirannalla rajoittuen lännessä Suomen suuriruhtinaskuntaan kuuluneeseen Viipurin lääniin. Muualla kihlakunta rajoittui muihin Aunuksen kuvernementin kihlakuntiin: pohjoisessa Poventsan kihlakuntaan, etelässä Aunuksen kihlakuntaan ja Lotinapellon kihlakuntaan.
Kihlakunnan hallintokaupunki oli Petroskoi, jonka lisäksi siihen kuului 12 kuntaa:
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 67,1 %, karjalaisia 22,1 %, vepsäläisiä 9,1 % ja suomalaisia 1,1 %.
Samoanlivertäjä

Samoanlivertäjä ("Lalage sharpei") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Samoanlivertäjää tavataan Samoassa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen levinneisyysalue ja populaatio ovat pienet, ja koska se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia.
Poventsan kihlakunta

Poventsan kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta ulottui Äänisen pohjoisosista kauas länteen rajoittuen siellä Suomen suuriruhtinaskuntaan. Etelässä kihlakunta rajoittui Aunuksen kuvernementin Petroskoin kihlakuntaan ja kaakossa Puudožin kihlakuntaan. Pohjoisessa kihlakunta rajoittui Arkangelin kuvernementtiin kuuluneeseen Kemin kihlakuntaan.
Kihlakunnan hallintokaupunki oli Poventsa, jonka lisäksi siihen kuului 11 kuntaa:
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista karjalaisia oli 49,7 % ja venäläisiä 49,4 %.
Pitkäpyrstölivertäjä

Pitkäpyrstölivertäjä ("Lalage leucopyga") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pitkäpyrstölivertäjää tavataan Uudessa-Kaledoniassa, Salomonsaarilla ja Vanuatussa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Puudožin kihlakunta

Puudožin kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Äänisen itäpuolella. Luoteessa se rajoittui Poventsan kihlakuntaan, idässä Kargopolin kihlakuntaan ja etelässä Vytegran kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Puudoži.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista 99,7 % oli venäläisiä. Vuonna 1923 kihlakunta liitettiin kuitenkin tuolloin perustettuun Karjalan autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan, jossa karjalaiset tämän vuoksi jäivät vähemmistöksi.
Vytegran kihlakunta

Vytegran kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Äänisen kaakkoisrannalla. Lännessä kihlakunta rajoittui saman kuvernementin Lotinapellon kihlakuntaan, pohjoisessa taas Puudožin kihlakuntaan ja Kargopolin kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Vytegra.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista 98,5 % oli venäläisiä.
Punamaljakas

Punamaljakas ("Sarcoscypha austriaca") on sienilaji. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei myöskään hyvä ruokasieni. Se tekee itiöemän keväällä. Sen näköislaji on kukkamaljakas ("Microstoma protracta"), joka eroaa punamaljakkaasta siten, että sen malja on muodoltaan ruukkumaisempi ja sen jalka on pidempi. Maljakkaita eli maljasieniä ovat myös hytymaljakas ("Sarcosoma globosum") ja oranssimaljakas ("Aleuria aurentia") jotka tosin kuuluvat eri sukuun kuin punamaljakas.
Ulkonäkö.
Punamaljakkaan itiöemä on muodoltaan maljamainen ja sisältä ontto. Sen väri on enimmäkseen syvän karmiininpunainen, mutta ulkopinnalla on vaaleanruskeaa väriä. Ulkopinta
on nukkainen.
Elinympäristö.
Punamaljakas kasvaa lahoissa puun palasissa. Sitä esiintyy pensaikoissa, lehtometsissä ja villiintyneissä puutarhoissa.
Kemin kihlakunta (Venäjä)

Kemin kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Arkangelin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Vienanmeren länsipuolella rajoittuen lännessä Suomen suuriruhtinaskuntaan, pohjoisessa saman kuvernementin Kuolan kihlakuntaan ja etelässä Aunuksen kuvernementin Poventsan kihlakuntaan.
Kihlakunnan hallintokaupunki oli Vienan Kemi, jonka lisäksi kihlakuntaan kuului Suman posaadi, Solovetskin luostari ja 22 kuntaa:
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista karjalaisia oli 54,4 % ja venäläisiä 45,0 %.
Kuolan kihlakunta

Kuolan kihlakunta (, myös Aleksandrovskin kihlakunta, ) oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Arkangelin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Kuolan niemimaalla rajoittuen lännessä Norjaan ja Suomen suuriruhtinaskuntaan. Etelässä kihlakunta rajoittui Kemin kihlakuntaan, pohjoisessa Jäämereen ja etelässä Vienanmereen. Kihlakunnan hallintokaupunki oli ensin Kuola ja vuodesta 1899 lähtien Aleksandrovsk (nykyisin Poljarnyi). Hallintokaupungin vaihduttua kihlakunnan nimi muutettiin Kuolan kihlakunnasta Aleksandrovskin kihlakunnaksi.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 63,1 %, saamelaisia 18,7 %, suomalaisia 11,7 %, karjalaisia 2,8 %, norjalaisia 2,0 % ja komeja 1,3 %.
Hytymaljakas

Hytymaljakas ("Sarcosoma globosum") on sienilaji, joka tekee itiöemän keväällä. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei myöskään hyvä ruokasieni. Maljakkaita eli maljasieniä ovat myös punamaljakas ("Sarcoscypha austriaca") ja oranssimaljakas ("Aleuria aurantia"), jotka tosin kuuluvat eri sukuun kuin hytymaljakas.
Ulkonäkö.
Hytymaljakas on väriltään tummanruskea. Muodoltaan se on pyöreä, hyytelömäinen ja möykkymäinen. Sen pinta on samettimainen. Malto on harmaata.
Elinympäristö.
Hytymaljakasta tavataan rehevissä kuusikoissa.
Viittakiven opisto

Viittakiven opisto oli Hauholla toiminut Setlementtiliiton omistama kansainvälinen kansanopisto. Toiminta päättyi vuonna 2007. Vuonna 2015 opiston tiloissa aloitti Setlementtiliiton Viittakivi Oy, joka harjoittaa pakolaisten vastaanottokeskustoimintaa. 
Historia.
Opiston perusti vuonna 1951 Suomen Setlementtiliitto. Ensimmäinen rehtori oli Elvi Saari. Opistolla oli läheiset yhteydet kveekariliikkeeseen. Viittakiven keskeistä toimintaa olivat kansainvälisen toiminnan opinnot ja viimeisinä vuosina aikuisten maahanmuuttajien opinnot. Kesäaikaan siellä järjestettiin erilaisia kursseja ja kansainvälisiä seminaareja.
Kurssien kysynnän hiipuessa opisto joutui talousvaikeuksiin. Hauholla sijainnut opistokiinteistö myytiin Fazerin liikemiessuvun edustajalle Karl Fazerille, joka oli aiemmin hankkinut omistukseensa samaan kantatilaan kuuluneen Hahkialan kartanon. Entisestä opistosta kehkeytyi kokous- ja juhlapalveluja tuottava yritys, Hahkialan Uiskola.
Viittakivi Oy.
Nykyinen Viittakivi Oy tekee turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskustoimintaa ja kehittää erilaisia kotoutumisen malleja. Viittakivi on yhteiskunnallinen yritys, jonka ensisijainen tavoite ei ole tuottaa voittoa omistajille. Viittakiven omistaa Suomen Setlementtiliitto.
Viittakivi Oy avasi syksyllä 2015 hätämajoituksen Suomeen saapuneille turvapaikanhakijoille Parikkalaan, Savonlinnaan, Heinolaan ja Lahteen. Viittakivi tekee yhteistyötä mm. Itä-Suomen yliopiston opettajakoulutuksen kanssa. Muita merkittäviä yhteistyötahoja ovat vastaanottokeskuspaikkakuntien kansalaisjärjestöt, seurakunnat sekä kaupungit.
London Transport Museum

London Transport Museum on Lontoon Covent Gardenissa sijaitseva liikennemuseo. Se esittelee Lontoon joukkoliikenteen historiaa, ja siellä on näytteillä vanhoja busseja, metrovaunuja, junanvaunuja ja takseja. Museossa on myös ajankohtaisia näyttelyitä.
Kmart

Kmart on yhdysvaltalainen halpatavarataloketju, joka on nykyään Sears Holdingsin tytäryhtiö. Se perustettiin vuonna 1962.
Ketju tuli tunnetuksi 15 minuuttia kestävistä "sinisen valon erikoistarjouksistaan": kauppa välkytti sinistä valoa ja kuulutti ostajien huomiota, jolloin asiakkaat ryntäsivät ostamaan alehintaisia tuotteita. 
Vuonna 2004 selvitystilassa ollut Kmart fuusioitui tappioita tehneen Sears, Roebuck and Companyn kanssa Yhdysvaltain kolmanneksi suurimmaksi vähittäiskauppayritykseksi Sears Holdings (). Fuusio merkitsi rankkaa saneeraamista: melkein 600 Kmart-myymälää suljettiin, ja 57 000 ihmistä irtisanottiin. Kaksi ylintä johtajaa irtisanottiin myös, ja niiden lisäksi osakkaat haastoivat heidät oikeuteen holtittomasta rahankäytöstä ja osakkeenomistajien pettämisestä.
Helmikuussa 2013 Kmart-ketjuun kuului 1 221 myymälää 49 osavaltiossa sekä Guamissa, Puerto Ricossa ja Yhdysvaltain Neitsytsaarilla. Näistä 25 on 15 600 neliömetrin Super Centereitä, kun tavallisten Kmartien pinta-ala on noin 8 700 neliömetriä. Ketjun pääkonttori sijaitsee Chicagon esikaupunkialueella Hoffman Estatesissa.
Sears ajautui saneeraukseen vuonna 2018. Kmartin ja Searsin omistaa nykyään Transformco.
Yhdysvalloissa oli parhaimmillaan yli 2000 Kmart-ketjun tavarataloa, mutta vuonna 2022 jäljellä oli enää kolme.
Mannermaan viimeinen suuri Kmart-ketjun kauppa suljetaan vuonna 2024. Jäljelle jää enää muutama pieni kauppa Yhdysvaltain territorioilla.
Itä–Länsi-ottelu 1959

Vuoden 1959 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Hesperiassa 13. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan 25. Itä-Länsi-ottelu ja kahdeksastoista ja neljäs perättäinen, joka pelattiin Helsingissä. Katsojamääräksi ilmoitettiin 4045. Ottelu päättyi tasan 3–3.
Toinen nuorten Itä–Länsi-ottelu pelattiin Saarijärvellä ja se päättyi Lännen 1–3 voittoon.
Miesten Itä-Länsi.
Avausheiton suoritti professori Lauri Pihkala.
Juoksulista.
Länsi aloitti sisällä.
Newportin torni

Newportin torni () on Yhdysvalloissa Rhode Islandin Newportissa sijaitseva kivirakenteinen torni. Sitä pidetään yleisesti 1600-luvulla rakennetun tuulimyllyn osana. Radiohiiliajoituksen perusteella se on rakennettu vuosien 1635 ja 1698 välillä.
Rakenne ja ajoitus.
Touro Parkin puistossa sijaitseva torni on halkaisijaltaan noin 7 metriä ja sen korkeus on 8,5 metriä. Torni on alun perin ollut valkoiseksi rapattu. Rhode Islandin ensimmäinen siirtomaa-aikainen kuvernööri Benedict Arnold mainitsee vuonna 1677 laaditussa testamentissaan kivisen tuulimyllyn, jonka on arveltu tarkoittavan juuri Newportin tornia. 
Sen ikä määriteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1848, jolloin tornin pääteltiin olevan 1640-luvulta, kuten myös Newportin vanhimpien talojen. Sata vuotta myöhemmin tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa päädyttiin vastaavaan lopputulokseen. Vuonna 1992 tornin laastille suoritettiin radiohiiliajoitus Tanskassa ja Suomessa. Ajoituksen perusteella se on rakennettu vuosien 1635 ja 1698 välillä.
Vaihtoehtoiset teoriat.
Tornista on esitetty erilaisia väitteitä, joiden mukaan se olisi jopa vuosisatoja oletettua vanhempi ja sen olisivat rakentaneet Pohjois-Amerikassa ennen Kolumbusta vierailleet merenkävijät.
Vaihtoehtoisista teorioista ensimmäisen esitti tanskalainen arkeologi Carl Christian Rafn vuonna 1837. Hänen mukaansa torni oli viikinkien rakentama. Brittiläinen kirjailija Gavin Menzies puolestaan väitti, että tornin olisivat rakentaneet 1400-luvulla kiinalaiset, jotka kuuluivat tutkimusmatkailija Zheng Hen laivastoon. Menziesin mukaan torni oli joko majakka tai kiinalaiset käyttivät sitä observatoriona sijaintinsa selvittämiseen. Observatorioteoria tuli esille myös 1990-luvulla, jolloin eräs Rhode Islandin yliopiston tähtitieteilijä sanoi sen ikkunoiden sijainnilla olevan yhteyksiä auringon ja kuun asentoihin. 
Muita tornin rakentajiksi väitettyjä ovat 1500-luvun alussa kadonneet portugalilaiset tutkimusmatkailijat Miguel ja Gaspar Corte-Real sekä 1300-luvun skottilaiset temppeliritarit, joita johti Orkneyn jaarli Henry Sinclair. Temppeliritareita on rakentajaksi väittänyt myös suomalainen rajatietokirjailija Jukka Nieminen.
Morsian ja muita kauhunovelleja

Morsian ja muita kauhunovelleja on kokoelma Zachris Topeliuksen varhaisia novelleja, jotka ovat aikanaan ilmestyneet Helsingfors Tidningarissa 1840-luvulla. Kokoelman on vuonna 2013 julkaissut Faros-kustannus. Teoksen esipuheen on kirjoittanut Jukka Sarjala.
Kaikkia novelleja ei Juri Nummelin arviossaan pidä kauhun lajityyppiin kuuluvina vaan pikemminkin rikoskirjallisuutena. Niihin kuuluvat esimerkiksi "Yöstä aamuun" (1843) ja "Vänrikkivainaan tohvelit", sen sijaan niminovellin "Morsian" Nummelin katsoo edustavan kauhua parhaiten.
Alkusanoissaan Jukka Sarjala taustoittaa Topeliuksen kauhunovelleja. Topelius tunnetaan satusetänä, "Välskärin kertomuksien" ja "Maamme kirjan" tekijänä, ja muun muassa hänen kauhunovellinsa ovat jääneet melko tuntemattomiksi, etenkin kun niitä ei ole aiemmin julkaistukaan suomeksi.
Aloittaessaan toimittajana Topelius ei ollut vielä ansioitunut kirjoittajana mutta oli lukenut lähes kaiken kaunokirjallisuuden, mitä oli saanut käsiinsä: rosvoromaanit, intiaanitarinat, historialliset romaanit sekä 1830-luvun ruotsalaista kaunokirjallisuutta. Goottilainen romaani oli Suomen ruotsinkielisen säätyläistön suosiossa, mutta Suomessa ei lajin kirjoittajia ollut vielä, kuten ei yleensäkään romaanikirjailijoita.
Tarinoiden kirjoittamisen syynä oli paitsi Topeliuksen henkilökohtainen kiinnostus, myös se, että hän halusi lehteen kotimaista aineistoa. Kertomukset eivät saaneet aikalaisilta arvostusta, vaan niihin suhtauduttiin päiväperhoina, jollaisina hän itsekin niitä piti. Niiden tapahtumaympäristöinä olivat pappilat, ja niissä kuvattiin herrasväen rientoja ja harrastuksia, porvarillista seuraelämää. Henkilöt ovat tyypiteltyjä, joskaan eivät kaavamaisia. Kertomuksissa on mausteena huumoria ja parodiaa, minkä Sarjala toteaa käyvän yksiin goottilaisen romaanin tyylin kanssa. Tarinoiden kummittelut ja rakkaushuolet eivät ajan kirjallisen maun vartijoiden mielestä olleet riittävän korkeatasoisia aiheita. Topelius oli aikansa viihdekirjailija, markkinakirjailija, kun taas J. L. Runeberg liikkui akateemisessa maailmassa.
Nykymittapuiden mukaan Topeliuksen kauhu on varsin lempeää, ja siitä puuttuvat voimakkaat tehokeinot. Sarjalan mukaan niiden viehätyksenä ovatkin mennyt aikakausi, entisajan pappiloiden ja maatilojen kellarit ja ullakot. Topelius on liittänyt kertomuksiin aikansa huhupuheita, kertomuksia, asenteita ja uskomuksia. Goottilainen epävarmuus ja oudot ilmiöt pitävät jännitystä yllä, mikä onkin olennaisempaa kuin arvoituksen ratkeaminen.
Aleksei Žukov

Aleksei Anatoljevitš Žukov (, s. 11. tammikuuta 1965 Volgograd, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on suomenvenäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka toimii Kakkosessa pelaavan Tornion Pallon apuvalmentajana. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttäpelaaja.
Žukovin kasvattajaseurat ovat Barrikady Volgograd ja Rotor Volgograd. Hän pelasi useissa venäläisissä seuroissa ennen Suomeen saapumistaan vuonna 1992. Suomessa Žukov pelasi 1990-luvulla lähinnä Ykköstä ja Kakkosta Kemin Pallotovereissa. Veikkausliigassa hän on pelannut yhteensä 32 ottelua Rovaniemen Palloseuran riveissä vuosina 1996 ja 2000.
Vuonna 2001 Žukov siirtyi Viikinkeihin, jossa hän pelasi yhdessä mm. niin ikään Volgogradista kotoisin olevan Slava Malakejevin kanssa. Viikingit nousi seuraavaksi kaudeksi Ykköseen, ja Žukov pelasi joukkueessa vuoteen 2005 asti. Vuodet 2008–2011 hän vietti virolaisseurassa FC Lootus Kohtla-Järve, jossa hän siirtyi valmentajaksi vuonna 2009. Vuonna 2012 Žukov siirtyi apuvalmentajaksi FC Viikinkeihin, jossa hän otti vetovastuun seuran A-junioreista ja avusti Vitali Suetovia reservijoukkueen valmentajana. Reservijoukkue nousi kauden 2013 päätteeksi miesten Kakkoseen, jossa se pelasi omana seuranaan nimellä FC Viikkarit. Žukov toimii kaudella 2014 FC Viikkarien päävalmentajana.
Itävaltalaiset

Itävaltalaiset () on saksan kieltä puhuva germaaninen kansa. Itävallan väestöstä etnisesti itävaltalaisia on 80,8 %.
Dietyylisinkki

Dietyylisinkki (C4H10Zn) on yksi orgaanisista sinkkiyhdisteistä. Sitä käytetään reagenssina orgaanisissa synteeseissä ja paperin käsittelyyn.
Ominaisuudet.
Dietyylisinkki on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste hajoaa helposti veden vaikutuksesta ja ilman happi sytyttää sen palamaan. Se on siis pyroforinen aine. Dietyylisinkki liukenee useimpiin orgaanisiin liuoksiin ja usein sitä käytetään heksaani- tai tolueeniliuoksena.
Valmistus ja käyttö.
Dietyylisinkkiä valmistetaan kuumentamalla sinkkijauhetta tai sinkin ja kuparin metalliseosta jodietaanin kanssa. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu etyylisinkkijodidia, joka tislatessa hajoaa muodostaen dietyylisinkkiä ja sinkkijodidia. Dietyylisinkkiä voidaan valmistaa myös etyylilitiumyhdisteistä ja etyylimagnesiumbromidista sinkkikloridin avulla. Jälkimmäistä menetelmää käytetään erityisesti dietyylisinkkieteraatin valmistamiseen.
Zn + C2H5I → C2H5ZnI
2 C2H5ZnI → C4H10Zn + ZnI2
Dietyylisinkkiä käytetään sen pyroforisuudesta huolimatta muun muassa polymerointireaktioiden katalyyttinä. Se on myös hyödyllinen reagenssi asymmetrisessä synteesissä, muun muassa dietyylisinkin asymmetrinen additio aldehydeihin kiraalisten katalyyttien läsnä ollessa on hyvin paljon käytetty reaktio. Yhdistettä käytetään myös muiden organosinkkiyhdisteiden valmistuksessa. Dietyylisinkkiä on käytetty vanhojen, happamasta paperista valmistettujen kirjojen säilömiseen. Dietyylisinkki muodostaa paperin pinnalle sinkkioksidikerroksen, joka emäksisenä neutraloi paperin ja estää happoja hajottamasta paperia. Ongelmana on dietyylisinkin pyroforisuus ja siten turvallisuus, minkä vuoksi tämä menetelmä on sittemmin pääasiassa korvattu magnesiumoksidimenetelmällä.
Neulalähde

Neulalähde, Martin kaivo tai Hiidenkaivo on hyvin pieni uhrilähde Hiidenmäki-nimisellä mäellä Pirkkalan Pirkankylässä. Mäki sijaitsee Tursiannotkon muinaisjäännösalueella. Kalliossa oleva lähde on vain 18 senttimetriä pitkä ja 10 leveä, mutta koosta huolimatta siihen kerrotaan perimätiedon mukaan uhratun. Hiidenmäellä on luultavasti sijainnut vanha palvontapaikka hiisi. Ensimmäisenä lähteen aluetta on tieteellisesti tutkinut arkeologi Aarne Erä-Esko vuonna 1948.
Oleksandr Baranov

Oleksandr Ivanovytš Baranov (; s. 29. huhtikuuta 1960 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on suomalais-ukrainalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttäpelaaja. Baranov on pelannut mm. Neuvostoliiton jalkapallon mestaruussarjassa ja Ukrainan valioliigassa sekä toiminut entisen ukrainalaisen pääsarjaseuran Arsenal Kiovan päävalmentajana. Kaudella 2015 Baranov toimii Kolmosessa pelaavan Spartak Helsingin päävalmentajana.
Baranov on Dynamo Kiovan kasvatti. Hän pelasi Neuvostoliiton jalkapallon mestaruussarjassa vuonna 1984 Spartak Moskovassa ja vuosina 1986–1990 Metalist Harkovassa. Osana Metalistin joukkuetta Baranov voitti Neuvostoliiton cupin vuonna 1988 ja pelasi Cup-voittajien cupissa kaudella 1988–89. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Baranov muutti Suomeen ja pelasi kaudella 1991 Ykkösessä Kontulan Urheilijoiden joukkueessa. Vuonna 1994 hän palasi lyhyeksi ajaksi Metalistiin ja pelasi joukkueessa neljä ottelua Ukrainan valioliigaa, mutta palasi kuitenkin Kontuun. Vuonna 1997 Baranov siirtyi Viikinkeihin, jossa hän toimi pelaaja-valmentajana vuosina 1998–2002 nostaen joukkueen kahdessa vuodessa Kolmosesta Ykköseen. Vuonna 2003 Baranov palasi jälleen Kontuun ja toimi myös siellä pelaaja-valmentajana.
Kaudeksi 2004–2005 Baranov palkattiin päävalmentajaksi Ukrainan valioliigassa pelanneeseen Arsenal Kiovaan. Hänet kuitenkin irtisanottiin marraskuussa 2005, kun joukkue oli kauden 2005–2006 puolessavälissä saavuttanut neljässätoista ottelussa vain neljätoista pistettä ja oli sarjassa kahdennellatoista sijalla. Baranov palasi Suomeen, jossa hän on sittemmin toiminut juniorivalmentajana FC Kontussa sekä miesten Kolmosessa pelaavan, pääosin suomenvenäläisistä koostuvan Spartak Helsingin päävalmentajana. Vuonna 2012 FC Kontu käynnisti Baranovin johtaman ja hänen mukaansa nimetyn junioriakatemian.
Baranov asuu Helsingin Karhusaaressa ja työskentelee sementin maahantuojana. Hänen vuonna 1985 syntynyt poikansa Ivan Baranov on myös jalkapalloilija. Ivan Baranov pelasi vuonna 2005 isänsä valmentamassa Kiovan Arsenalissa kymmenen ottelua Ukrainan valioliigaa. Baranovin vuonna 1992 syntynyt tytär Maria Baranova on Suomen Kansallisbaletin ensitanssija.
Käytännön Maamies

Käytännön Maamies on Suomessa ilmestyvä maatalousyrittäjien ammattilehti, jota julkaisevat Agrologien Liitto ja ProAgria. Käytännön Maamiehen sisarjulkaisu on koti- ja tuotantoeläinten terveyteen erikoistunut KMVET. 
Terramedia Oy on kustantanut Käytännön Maamiestä ja KMVETiä 16.12.2013 alkaen. Siihen saakka kustantajana toimi Otavamedia, entinen Yhtyneet Kuvalehdet.
Xavier Bettel

Xavier Bettel (s. 3. maaliskuuta 1973 Luxemburg) on luxemburgilainen poliitikko ja juristi, joka on toiminut vuodesta 2023 Luxemburgin ulkoministerinä seuraten tehtävässä Jean Asselbornia. Bettel edustaa liberaalia Demokraattista puoluetta. Ennen pääministerin tehtäviä hän oli toiminut Luxemburgin kaupungin pormestarina, kaupunginvaltuutettuna ja edustajainhuoneen jäsenenä.
Pääministerinä.
Bettel valittiin Demokraattisen puolueen puheenjohtajaksi tammikuussa 2013 ja hänet nimitettiin lokakuussa käytyjen parlamenttivaalien jälkeen Luxemburgin pääministeriksi 4. joulukuuta 2013. Pääministerin tehtävien ohella Bettel otti myös maan viestintä- ja media-asioista sekä uskonnollisista asioista vastaavan ministerin tehtävät. Bettelin hallitukseen tulivat mukaan Demokraattisen puolueen lisäksi Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue (LSAP) ja Vihreät.
Aloitettuaan pääministerinä Bettelin uskottiin ajavan samaa sukupuolta olevien avioliiton laillistamista, koulujen uskontotuntien korvaamista yleisellä etiikan opetuksella ja valtion menojen karsimista, jotta Luxemburg voisi säilyttää korkeimman AAA-luottoluokituksensa.
Bettel kertoi syyskuussa 2015 luopuvansa Demokraattisen puolueen johdosta voidakseen keskittyä paremmin hoitamaan pääministerin tehtäviänsä. Hänen seuraajakseen puoluejohtajaksi valittiin Corinne Cahen marraskuussa 2015. Puoluekokouksessa Bettel myönsi, että Demokraattisen puolueen kaksi vuotta kestäneen hallituskauden aikana joitakin virheitä oli tehty, mutta kaikesta huolimatta monia tavoitteita oli saavutettu ja hänen mukaansa maa oli kehittynyt paljon viime vuosien aikana.
Lokakuussa 2018 pidetyissä parlamenttivaaleissa Bettelin hallitus säilytti enemmistönsä hallituspuolueiden saadessa yhteensä 31 paikkaa 60 paikkaiseen edustajainhuoneeseen. Demokraattinen puolue, LSAP ja vihreät olivat ilmaisseet haluavansa jatkaa hallitusyhteistyötä, ja Bettel jatkoikin pääministerinä vaalien jälkeen.
Pääministerikauden jälkeen.
Vuoden 2023 vaalien jälkeen suurimmaksi puolueeksi selviytyi kristillissosiaalinen kansanpuolue (CSV). Bettelin johtama demokraattinen puolue muodosti hallituksen CSV kanssa, jonka johtaja Luc Frieden nousi uudeksi pääministeriksi. Bettelistä tuli uuden hallituksen ulkoministeri sekä varapääministeri.
Yksityiselämä.
Bettel on Luxemburgin ensimmäinen avoimesti homoseksuaali pääministeri. Hän kertoi asiasta julkisesti ensimmäisen kerran esiintyessään RTL-televisiokanavalla vuonna 2008.
Bettelin aviopuoliso on belgialainen, arkkitehtina työskentelevä Gauthier Destenay. He menivät naimisiin 15. toukokuuta 2015 samaa sukupuolta olevien parien avioitumisen tultua mahdolliseksi Luxemburgissa saman vuoden alussa. Bettel ja Destenay olivat olleet aiemmin rekisteröidyssä parisuhteessa vuodesta 2010.
Vihtori Siivo

Vihtori Siivo (16. elokuuta 1913 Lappi Tl – 10. lokakuuta 2015 Kankaanpää) oli suomalainen sotaveteraani ja yrittäjä. Siivo omisti Viso Oy -nimisen kaupan alan yrityksen, toimi Keskon ja Raision luottamuselimissä ja sai talousneuvoksen arvonimen vuonna 1973.
Siivo toimi talvisodan aikana vääpelinä JR 29:ssä ja jatkosodan aikana JR 56:ssa. Vuoden 2013 itsenäisyyspäivän vastaanotolla Siivo oli ensimmäinen presidentti Sauli Niinistöä kätellyt vieras. Hän peri tämän tehtävän kapteeni Tuomas Gerdtilta. Hän toimi myös Kankaanpään Sotaveteraanien kunniapuheenjohtajana.
Leena Ruohola ja Kari Asp ovat kirjoittaneet Siivon elämästä teoksen "Vihtorin vuosikymmenet: diplomikauppias Vihtori Siivon jäljillä Etelä-Satakunnassa".
Forced to Bleed

Forced to Bleed on yhdysvaltalaisen brutaalin death metal -yhtyeen Severed Saviorin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Disfigured Records.
Kappaleet.
Kappaleet 4–8 ovat yhtyeen vuoden 2000 demolta "Puddle of Gore".
Ravil Sabitov

Ravil Rufailovitš Sabitov (, s. 8. tammikuuta 1968, Kertš, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalais-venäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. Kaudella 2014 Sabitov toimii Kakkosessa pelaavan FC Myllypuron päävalmentajana.
Sabitov on Moskovan Dynamon kasvatti. Hän pelasi kasvattajaseuransa riveissä Neuvostoliiton jalkapallon mestaruussarjassa vuosina 1989–1990. Vuonna 1991 Sabitov siirtyi Moskovan Lokomotiviin, jossa hän pelasi Neuvostoliiton mestaruussarjaa kaudella 1991 ja Venäjän pääsarjaa 1992–1993. Vuonna 1994 Sabitov siirtyi belgialaiseen KSV Waregemiin, josta palasi seuraavana vuonna kasvattajaseuraansa Moskovan Dynamoon.
Sabitov lopetti pelaajauransa vuonna 1996 ja ryhtyi valmentajaksi. Hän on toiminut päävalmentajana mm. FK Himkissä Venäjän 1. divisioonassa, FK Tobolissa Kazakstanin Superliigassa ja Venäjän alle 19-vuotiaiden maajoukkuessa. Vuonna 2012 Sabitov valmensi FC Daugavaa Latvian pääsarjassa Virslīgassa, ja joukkue voitti hänen alaisuudessaan Latvian mestaruuden. Kaudeksi 2013 Sabitov siirtyi Helsinkiin Kolmoseen perustetun uuden seuran, FC Myllypuron, päävalmentajaksi, ja joukkue nousi heti ensimmäisellä kaudellaan Kakkoseen.
Nurkkatanssit

Nurkkatanssit tarkoittavat erityisten tanssipaikkojen ulkopuolella yksityisasunnoissa (tällaisen toiminnan sallivien "nurkissa"), ladoissa tai luonnossa järjestettyjä tanssitilaisuuksia, joilla ei ollut viranomaisten lupaa ja joita koskeva tieto ei siksi ollut julkista. Nurkkatansseina on viimeksi laajalti pidetty erityisesti sota-aikaisen tanssikiellon vallitessa järjestettyjä tilaisuuksia, mutta itse perinne on vanhempi. Suikkanen (2012) mainitsee sota-aikaisten nurkkatanssien nojanneen 1800-luvun tanssiperinteeseen. Ryynänen (2004) ulottaa ilmiön tarkastelun 1600-luvulle saakka.
Nurkkatansseja säestettiin perinteisesti yleisillä, mukana kuljetettavilla soittimilla, kuten viululla, haitarilla tai mandoliinilla. 1930-luvulta lähtien soittimia täydensi tai korvasi matkagramofoni. 
Nurkkatanssien järjestäminen ja niihin osallistuminen mahdollistivat nuorten tarpeen kohdata toisiaan ja pitää hauskaa, mutta niihin sisältyi myös kielletyn viehätystä sekä uhmaa viranomaisia kohtaan. Ilmiötä arvosteltiin kuitenkin esimerkiksi siksi, että ajateltiin luvattomiin tanssitilaisuuksiin liittyvän alkoholin käyttöä, salakauppaa ja sukupuolimoraalin höltymistä.
Kaulusvalmuska

Kaulusvalmuska ("Tricholoma focale") on valmuskojen sukuun kuuluva laji. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei myöskään hyvä ruokasieni.
Ulkonäkö.
Kaulusvalmuska muistuttaa ulkonäöltään tuoksuvalmuskaa ja kuusentuoksuvalmuskaa. Sillä ei kuitenkaan ole samanlaista kuviointia kuin tuoksuvalmuskalla. Sen jalassa on näyttävä rengas. Lakin väri on oranssinruskea.
Elinympäristö.
Kaulusvalmuskaa tavataan kuivissa mäntymetsissä.
Levels

"Levels" on ruotsalaisen house-artisti Aviciin vuonna 2011 julkaistu single hänen ensimmäiseltä Extended Play -levyltään "The Singles". Kappale menestyi hyvin listoilla ja siitä on tehty useita remixejä.
Unionikirje

Unionikirje () oli kuningatar Margareetan 13. heinäkuuta 1397 laatima Kalmarin unionin perustamissopimus. Sen tarkoituksena oli sitoa Pohjoismaat tiukemmin yhteen kuin pelkän personaaliunionin kautta, mikä oli syntynyt Eerik XIII Pommerilaisen tultua kruunatuksi kuninkaaksi 17. kesäkuuta 1397 pohjoismaisessa herrainkokouksessa.
Unionikirjeessä Tanskan, Ruotsin ja Norjan piispat, papisto, ritarit, asemiehet ja yhteinen rahvas sopivat edustajiensa välityksellä unionin säilyttämisestä ikuisesti. Kuninkaan valintatavasta sovittiin, että jos Eerik ei jättäisi jälkeensä poikia, tapahtuisi yhteinen vapaa vaali. Ruotsin neuvottelijoiden toivomuksesta kirjeeseen tuli maininta, että kuninkaan tuli hallita kutakin maata sen omien lakien mukaisesti. 
Unionikirjeessä ei ole eri osapuolten allekirjoituksia, vaan heidän sinettinsä, koska asia jätettiin eri valtakuntien säätyjen vahvistettavaksi. Vahvistuksia ei koskaan tehty, koska Margareeta ei halunnut omalta puoleltaan sitoutua sen määräyksiin. Seurauksena oli Tanskan johtoasema unionissa ja Ruotsin aseman heikentyminen.
George Milne

George Francis Milne (5. marraskuuta 1866 Aberdeen, Skotlanti – 23. maaliskuuta 1948 Lontoo) oli brittiläinen sotamarsalkka, joka toimi Britannian pääesikunnan päällikkönä vuosina 1926–1933.
Milne valmistui Woolwichin kuninkaallisesta sotilasakatemiasta vuonna 1885 ja Camberleyn yleisesikuntakoulusta vuonna 1897. Hän osallistui tykistöupseerina Omdurmanin taisteluun vuonna 1898. Buurisodan aikana vuosina 1899–1902 Milne toimi everstiluutnanttina Herbert Kitchenerin esikunnan tiedusteluosastolla. Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa Milne oli neljännen divisioonan komentajana, ja hän johti sitä sodan alussa Le Cateaun, Marnen ja Aisnen taisteluissa. Hänet ylennettiin lokakuussa 1914 prikaatinkenraaliksi ja seuraavana vuonna kenraalimajuriksi, ja siirrettiin sen jälkeen Balkanille Salonikin rintamalle 27:nnen divisioonan komentajaksi. Tammikuusta 1916 alkaen Milne oli kaikkien Salonikiin sijoitettujen brittiläisten joukkojen komentaja ranskalaisen ylipäällikön, Maurice Sarrailin alaisuudessa. Britannian armeijan esikuntapäällikkö William Robertson ei kuitenkaan halunnut hyökkäyksiä käynnistettävän Salonikin rintamalla, mikä rajoitti Milnen toimintamahdollisuuksia. Tilanne muuttui kun Sarrail korvattiin uudella ylipäälliköllä, ja saatuaan luvan Milne komensi huhtikuussa 1917 joukkonsa hyökkäykseen Dojran-järvellä. Operaatiossa malariasta kärsineet brittijoukot kokivat suuria tappiot ilman merkittävää menestystä. Ympärysvallat eivät tämän jälkeen toteuttaneet Salonikin rintamalla hyökkäysoperaatiota ennen syksyn 1918 menestyksekästä Vardarin offensiivia.
Turkin taivuttua aselepoon maailmansodan lopussa Milnen joukot miehittivät Konstantinopolia vuoteen 1920. Samana vuonna hänet ylennettiin kenraaliksi. Vuodesta 1922 Milne toimi itäisen joukko-osaston komentajana, kunnes hänet 1926 nimitettiin imperiumin pääesikunnan ("Imperial General Staff") päälliköksi vuonna 1926. Hän jäi eläkkeelle 1933 sotamarsalkan arvoisena. Milne aateloitiin ja hänestä tuli paroni "Milne of Salonika and Rubislaw". Toisen maailmansodan aikana hän palveli vielä kodinturvajoukoissa.
Longplayer

Longplayer on musiikkikappale, joka on suunniteltu kestämään tuhat vuotta. Kappale alkoi soida tammikuun ensimmäisenä päivänä vuonna 2000 ja sen pitäisi loppua vuonna 31. joulukuuta vuonna 2999, jos mikään ei mene pieleen. Sinä päivänä sama kappale alkaa soida uudestaan.
Longplayer on alkuperäisesti 20 minuutin ja 20 sekunnin pituinen kappale, jonka on tehnyt Jem Finer. Hänen tekemänsä kappale on muokattu soimaan uudestaan ja uudestaan. Kappale nauhoitettiin vuonna 1999.
Lähteet.
http://www.longplayer.org/
IFK Uppsala

IFK Uppsala on ruotsalainen urheiluseura. Seura perustettiin vuonna 1895, ja se otti ohjelmaansa jalkapallon, jääpallon ja yleisurheilun. Kaikissa lajeissa se oli maansa eliittiä 1900-luvun alussa. 1940-luvulla ohjelmaan otettiin lisäksi käsipallo.
Jääpallo.
IFK Uppsala on voittanut Jääpallon Ruotsin mestaruuden 12 kertaa. Mestaruuksista 11 tuli vuosina 1907–1920, ja viimeisin mestaruus vuonna 1933. Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla seura ei ole pelannut vuoden 1946 jälkeen.
IFK:n jääpallotoiminta lopetettiin vuonna 1990, jolloin seura pelasi Ruotsin 4. divisioonassa. Kaudella 2006–2007 IFK Uppsala aloitti uudestaan jääpallotoiminnan. Seuran jääpallojoukkue pelaa Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla 2.divisioonassa.
Jalkapallo.
Jalkapallossa IFK Uppsala on saavuttanut kolme kertaa Ruotsin mestaruuskilpailujen hopeaa, vuosina 1907, 1908 ja 1911. Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla se on pelannut kaksi kautta, kaudet 1912–1913 ja 1914–1915. Seuran jalkapallon edustusjoukkue pelaa Ruotsin 2. divisioonassa.
Jääkiekko.
IFK Uppsala pelasi Ruotsin ensimmäisessä jääkiekko-ottelussa vuonna 1922, kun seura kohtasi saksalaisen Berliner SC:n Tukholman stadionilla.
Maakäpinkäinen

Maakäpinkäinen ("Coracina maxima") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Maakäpinkäistä tavataan suuressa osassa Australiaa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jaavankäpinkäinen

Jaavankäpinkäinen ("Coracina javensis") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Jaavankäpinkäistä tavataan Jaavalla Indonesiassa. Sitä pidettiin melko yleisenä 1990-luvulla. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Itäsundankäpinkäinen

Itäsundankäpinkäinen ("Coracina personata") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Jaavankäpinkäistä tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Burunkäpinkäinen

Burunkäpinkäinen ("Coracina fortis") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Burunkäpinkäistä tavataan Burun saarella Indonesiassa. Laji on harvinainen ja paikallinen, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Molukkienkäpinkäinen

Molukkienkäpinkäinen ("Coracina atriceps") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Molukkienkäpinkäistä tavataan Indonesiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Purple Records

Purple Records oli vuosina 1971–1979 toiminnassa ollut britannialainen levy-yhtiö, jonka perustivat Deep Purple -yhtyeen hallintoon kuuluneet John Coletta ja Tony Edwards. Se oli EMI-yhtiön alamerkki, joka julkaisi pääasiassa Deep Purplen ja sen jäsenten levyjä. 
Vuonna 1998 Simon Robinson perusti yhtiön uudelleen. Hän halusi julkaista Deep Purplen albumien uusintapainoksia ja ennenjulkaisematonta materiaalia yhtyeen levyjen alkuperäisen identiteetin säilyttäen.
Vinogradov

Vinogradov, Vinogradoff tai Vinogradova voi tarkoittaa seuraavia:
BS BolticGöta

BS BolticGöta oli jääpalloseura Karlstadista. Seuran edustusjoukkue pelasi Ruotsin korkeimmalla ja toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. Seura perustettiin toukokuussa vuonna 2000, kun kaksi perinteikästä karlstadilaisseuraa vuonna 1946 perustettu IF Boltic ja 1904 perustettu IF Karlstad-Göta yhdistyivät. Vuodesta 2008 fuusioseura BS BolticGöta palasi käyttämään nimeä IF Boltic.
Historia.
Seura perustettiin toukokuussa vuonna 2000, kun kaksi perinteikästä karlstadilaisseuraa IF Boltic ja IF Karlstad-Göta yhdistyivät. Yhdistymisen syyt olivat taloudelliset. BolticGötan nimessä yhdistyvät molemmat entiset seurat. BolticGötan edeltäjät ovat voittaneet useita Ruotsin jääpallomestaruuksia. IF Göta voitti Ruotsin mestaruuden kolme kertaa, vuosina 1932, 1935 ja 1937. IF Boltic oli 1980-luvulla Ruotsin jääpallon hallitseva seura, se on voittanut Ruotsin mestaruuden yhdeksän kertaa, vuosina 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1987 ja 1995., 
BS BolticGötan perustamista edeltävänä kautena 1999-2000 Boltic pelasi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa ja Karlstad-Göta toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1.divisioonassa. BS BolticGöta peri ensimmäisenä kautenaan Bolticin paikan korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa kaudella 2000-2001. Ensimmäisenä kautenaan seura sijoittui kymmenenneksi.
Seuraavina kausina 2002-2004 BolticGöta oli kolmena peräkkäisenä kautena puolivälierissä, eikä se seuran alkuvuosien jälkeen kyennyt parantamaan sijoitustaan. Kaudella 2005-2006 BolticGöta säilytti sarjapaikkansa karsintojen jälkeen, mutta seuraavalla kaudella 2006-2007 se sijoittui sarjan toiseksi viimeiseksi ja putosi Ruotsin pääsarjasta.
Takaisin korkeimmalle sarjatasolle Elitserieniin BolticGöta nousi, kun se kaudella 2009-2010 voitti Allsvenskanin etelälohkon. Seuraavana kautena 2010-2011 se sijoittui kuitenkin sarjan viimeiseksi ja putosi takaisin Allsvenskaniin. Kaudesta 2011-2012 lähtien seura on pelannut Allsvenskanissa.