tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Yūgure (1934)

Yūgure () oli keisarillisen Japanin laivaston Hatsuharu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Maizurun laivastoarsenaalilta, missä köli laskettiin 9. huhtikuuta 1933. Alus laskettiin vesille 6. toukokuuta 1934 ja valmistui 30. maaliskuuta 1935.
Palvelus.
Alus upposi 21. heinäkuuta 1943 Vella Lavellan lahdella Yhdysvaltain laivaston ilmavoimien hyökkäyksessä.
Nenohi (1932)

Nenohi () oli keisarillisen Japanin laivaston Hatsuharu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Uraga Dock Companylta, missä köli laskettiin 15. joulukuuta 1931. Alus laskettiin vesille 22. joulukuuta 1932 ja valmistui 30. syyskuuta 1933.
Palvelus.
Alus upposi 5. heinäkuuta 1942 Attulla Yhdysvaltain laivaston sukellusveneen "USS Tritonin" torpedoimana.
Nuori pari

Nuori pari ("Domicile conjugal") on François Truffaut’n ohjaama ranskalainen komediaa ja draamaa yhdistävä elokuva vuodelta 1970. Truffaut teki myös elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Bernard Revonin ja Claude de Givrayn kanssa.
"Nuori pari" on Truffaut’n neljäs elokuva, jonka päähahmona on Jean-Pierre Léaud’n esittämä nuori mies Antoine Doinel. Tässä elokuvassa hän menee naimisiin Christinen (Claude Jade) kanssa, joka alkaa odottaa lasta. Tasainen kotielämän vastapainoksi Antoine ryhtyy suhteeseen japanilaisen nuoren naisen (Hiroko Berghauer) kanssa.
Juoni.
Antoine Doinel on nyt naimisissa Christinen kanssa, ja he asuvat yhdessä pienessä kerrostaloasunnossa. He tapaavat usein Christinen vanhempia ja keskustelevat naapuruston persoonallisten tyyppien kanssa. He ovat päällisin puolin onnellisia, kunnes Antoine tutustuu työssään japanilaiseen tyttöön ja alkaa tapailla tätä salaa.
Tuotanto.
Elokuvan pääkuvaajana toimi Néstor Almendros ja musiikin teki Antoine Duhamel.
Vastaanotto ja arvostus.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Nuoren parin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Listalle pääsivät kaikki muutkin Truffaut’n Doinel-elokuvat, lukuun ottamatta usean ohjaajan episodielokuvaan "Rakkautta 20-vuotiaana" tehtyä tarinaa ”Antoine ja Colette”.
Morsian pukeutui mustaan

Morsian pukeutui mustaan ("La Mariée était en noir") on François Truffaut’n ohjaama ranskalais-italialainen draamaelokuva vuodelta 1968. Truffaut teki myös käsikirjoituksen yhdessä Jean-Louis Richardin kanssa. Tarina perustuu yhdysvaltalaisen Cornell Woolrichin romaaniin "Waltz into Darkness", suom. "Morsian pukeutuu mustaan" (Love kirjat, 1983).
Elokuvassa nuori morsian Julie (Jeanne Moreau) ryhtyy katkeraan kostoon viittä miestä vastaan, jotka surmasivat hänen sulhasensa hääkirkon portaille.
Elokuvaa pidetään Truffaut’n kunnianosoituksena ihailemalleen Alfred Hitchcockille, ja sen musiikin Truffaut tilasi Hitchcockin vakiosäveltäjältä Bernard Herrmannilta.
Elokuvaa tehdessä Truffaut ajautui riitoihin siihenastisen luottokuvaajansa Raoul Coutardin kanssa, ja tämä jäi heidän viimeiseksi yhteistyökseen. Truffaut kertoi katuneensa elokuvan kuvaamista värifilmille, mikä hänen mielestään vei tarinalta kaiken salaperäisyyden.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Viimeinen metro

Viimeinen metro ("Le Dernier Métro") on François Truffaut’n ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1980. Truffaut teki myös käsikirjoituksen yhdessä Suzanne Schiffmanin ja Jean-Claude Grumbergin kanssa. Elokuvan pääkuvaajana toimi Néstor Almendros, ja sen musiikin teki Georges Delerue.
Juoni.
"Viimeinen metro" kertoo teatteriseurueesta natsi-Saksan miehittämässä Pariisissa toisen maailmansodan aikana. Vuonna 1942 menestynyt juutalainen teatteriohjaaja Lucas Steiner (Heinz Bennent) joutuu piiloutumaan saksalaisilta teatterinsa kellariin ja antaa teatterinpidon vaimolleen Marionille (Catherine Deneuve), joka valehtelee muille Lucasin paenneen maasta. Marion yrittää pysyä väleissä natsimielisen kriitikon Daxiat’n (Jean-Louis Richard) kanssa ja rakastuu teatterinsa tähtinäyttelijään (Gérard Depardieu), joka toimii vastarintaliikkeessä. Lucas yrittää jatkaa näytelmän ohjaamista kellarista käsin antamalla Marionille ohjeita.
Tuotanto.
Käsikirjoitustyön pohjaksi Truffaut ja hänen kirjoittajakumppaninsa Suzanne Schiffman kävivät läpi arkistoja, muistelmia ja kirjallisuutta tutustuakseen miehitysajan teattereiden historiaan. Elokuvan nimeä innoitti tieto, että miehitysvuosien ulkonaliikkumiskiellon takia pariisilaisten oli syytä pitää huolta, että ehtivät illan viimeiseen metrojunaan.
Elokuvan rahoituksessa oli historiallisen aiheen vuoksi vaikeuksia, ja monet levittäjäyhtiöt hylkäsivät käsikirjoituksen. "Viimeisestä metrosta" tuli kuitenkin suuri menestys lippuluukulla.
Marion Steinerin rooliin Truffaut valitsi Catherine Deneuven, jonka hän sanoo tulkinneen erinomaisesti hahmon kaksoiselämää. Truffaut käytti vastarintaliikkeessä toimivan kiihkeän Brunon osassa pitkään ihailemaansa Gérard Depardieutä, jota hän ei ollut aiemmin roolittanut elokuviinsa.
"Viimeistä metroa" kuvattiin tammikuun lopulta 1980 alkaen Pariisin esikaupungin hylätyssä tehdasrakennuksessa.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus.
"Viimeinen metro" tuotti vuonna 1981 kymmenen César-palkintoa, muun muassa vuoden parhaana elokuvana. Se oli parhaan vieraskielisen elokuvan ehdokkaana sekä Oscar- että Golden Globe -gaalassa. Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures nosti sen vuoden 1981 viiden parhaan vieraskielisen elokuvan joukkoon.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Viimeisen metron" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Wakaba (1934)

Wakaba () oli keisarillisen Japanin laivaston Hatsuharu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 12. joulukuuta 1931. Alus laskettiin vesille 18. maaliskuuta 1934 ja valmistui vielä samana vuonna 31. lokakuuta.
Palvelus.
Alus upposi 24. lokakuuta 1944 Panaylla Yhdysvaltain laivaston sukellusveneen "USS Franklinin" torpedoimana.
Hatsushimo (1933)

Hatsushimo () oli keisarillisen Japanin laivaston Hatsuharu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä, missä köli laskettiin 31. tammikuuta 1933. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 4. marraskuuta ja valmistui 27. syyskuuta 1934.
Palvelus.
Alus upposi 30. heinäkuuta 1945 osuttuaan miinaan Miyakunlahdella.
Kobolttoseeni

Kobolttoseeni eli bis(syklopentadienyyli)koboltti(II) (C10H10Co) on metalloseeneihin kuuluva koboltin organometalliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä, pelkistimenä ja muiden orgaanisten kobolttiyhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa kobolttoseeni on hyvin tummanviolettia kiteistä ainetta. Se reagoi hyvin helposti ilman hapen ja kosteuden kanssa ja sitä tulee säilyttää ja käsitellä suojakaasun alaisuudessa. Kobolttoseeni on paramagneettinen yhdiste. Aine kuuluu niin sanottuihin sandwich-yhdisteisiin, ja koboltti-ioni on kahden syklopentadienyyliligandin välissä. Näiden ligandien konformaatio voi olla kohdakkainen tai lomittainen. Kobolttoseeni hapettuu helposti kellanvihreäksi stabiiliksi kobolttoseniumioniksi (C10H10Co+), joka on hyvin stabiili ja on isoelektroninen ferroseenin kanssa. Ferroseenin tavoin syklopentadienyyliligandit voivat kuitenkin reagoida nukleofiilien kanssa. Kobolttoseeni liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin. Kobolttoseeni kykenee interkalatoitumaan eräisiin siirtymämetallien sulfidien ja selenidien kidehilaan.
Valmistus ja käyttö.
Kobolttoseenia voidaan valmistaa vedettömän kobolttikloridin ja syklopentadienyylinatriumin välisellä reaktiolla tetrahydrofuraanin toimiessa liuottimena. Kobolttisuolana voidaan käyttää myös tetraammiinikoboltti(II)kloridia tai -tiosyanaattia. Tässä tapauksessa ensin muodostuu kobolttoseenin ammiinikompleksi, joka hajoaa kobolttoseeniksi kuumennettaessa alennetussa paineessa 80–90 °C:n lämpötilaan.
Kobolttoseenia voidaan käyttää orgaanisessa kemiassa pelkistimenä ja muiden organokobolttiyhdisteiden valmistukseen. Sitä voidaan käyttää myös katalyyttinä esimerkiksi valmistettaessa 2-metyylipyridiiniä asetonitriilistä ja etyynistä.
Hans de Koning

Hans de Koning (s. 5. huhtikuuta 1960) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. 
Ura pelaajana.
De Koning aloitti pelaajauransa AZ Alkmaarin juniorina ja nousi edustusmiehistöön kaudella 1978/79. De Koning edusti Alkmaaria kymmenen vuotta ja juhli seuran paidassa liigamestaruutta keväällä 1981 sekä kolmea Alankomaiden cupin voittoa. Hän siirtyi FC Twenteen vuonna 1988 ja pelasi lopun uransa seuran maalilla. Hän loukkaantui vakavasti Fred Ruttenin jäähyväisottelussa ja joutui lopettamaan pelaajauransa vuonna 1993.
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen de Koning työskenteli Twenten maalivahtivalmentajana, kunnes siirtyi 1997 AZ Alkmaarin apulaisvalmentajaksi. Hän toimi kevätkaudella 1997 myös AZ:n väliaikaisena päävalmentajana Theo Vonkin saatua potkut. Willem van Hanegemin tultua seuran valmentajaksi kesällä 1997 de Koning siirtyi maalivahtivalmentajaksi. Heinäkuussa 2000 hän siirtyi Fortuna Sittardin apuvalmentajaksi ja Hans Verèlin potkujen jälkeen hän nousi joulukuussa 2001 päävalmentajan paikalle.&gt; De Koning ei onnistunut pelastamaan Fortunaa putoamiselta Eredivisiestä, mutta jatkoi valmentajana myös sarjaporrasta alempana. Sijoitukset painuivat kuitenkin Eerste Divisien häntäpäähän ja kauden 2003/04 jälkeen de Koning lähti seurasta.
Kesällä 2005 de Koning jatkoi uraansa TOP Ossin peräsimessä. Hän luotsasi seuraa Eerste Divisien keskikastissa ja parhaimmillaan kahdeksanneksi. Kaudella 2009/10 seura ajautui putoamiskamppailuun, eikä de Koning onnistunut säilyttämään seuran sarjapaikkaa. Hän sai potkut tehtävistään kauden jälkeen. 
Pian TOP-potkujensa jälkeen de Koningista tuli AGOVV Apeldoornin päävalmentaja. Maaliskuussa 2011 de Koning ilmoitti, ettei jatka kauden jälkeen AGOVV:n peräsimessä. Toukokuussa kerrottiin, että hänen uransa jatkuu kaudella 2011/12 Helmond Sportin peräsimessä. Hän luotsasi seuran Eerste Divisien neljänneksi, mutta tappio nousukarsintojen kolmannella kierroksella VVV Venlolle yhteismaalein 3–4 vesitti haaveet noususta pääsarjaan. Kauden jälkeen de Koning siirtyi FC Volendamin päävalmentajaksi.
Debyyttikausi Volendamissa oli menestyksekäs ja joukkue sijoittui Eerste Divisiessä toiseksi. Nousukarsinnoissa Go Ahead Eagles oli kuitenkin vahvempi yhteismaalein 3–1 ja näin liiganousu jäi jälleen haaveeksi. Kaudella 2014/15 Volendam karsi jälleen noususta, mutta taipui tällä kertaa De Graafschapille 1–0. Kauden jälkeen de Koning jätti seuran.
Helmikuussa 2016 de Koningista tuli Go Ahead Eaglesin päävalmentaja. Kausi päättyi Eerste Divisien viidenteen sijaan ja de Koning onnistui luotsaamaan seuransa menestykseen myös nousukarsinnoissa. Seura pudotti VVV Venlon ja ratkaisevassa otteluparissa De Graafschapin ja nousi kaudeksi 2016/17 Eredivisieen. Eaglesin kausi Eredivisiessä oli vaikea, eikä joukkue kyennyt haastamaan pääsarjatasolla kärkijoukkueita. Eagles vajosi putoamiskamppailuun ja heikot tulokset johtivat de Koningin potkuihin maaliskuussa 2017.
Game of Thrones (6. tuotantokausi)

Yhdysvaltalaisen televisiosarjan "Game of Thronesin" kuudes tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa HBO-kanavalla 24. huhtikuuta 2016. Sarja perustuu George R. R. Martinin fantasiakirjasarjaan "Tulen ja jään laulu". Kausi sisältää laajasti alkuperäistä materiaalia, mutta myös materiaalia julkaisemattomasta kuudennesta kirjasta sekä osia sarjan neljännestä ja viidennestä kirjasta, "Korppien kestit" ja "Lohikäärmetanssi". Kausi koostuu kymmenestä jaksosta.
Julkaisu.
Markkinointi.
Suomessa kuudetta kautta mainostettiin muun muassa The Hall of Faces -näyttelyllä, joka vieraili Helsingin Kampin Narinkkatorilla 13–17. huhtikuuta 2016. Näyttely oli ilmainen ja sisälsi muun muassa sarjan käytettyjä pukuja ja rekvisiittaa sekä mahdollisuuden päästä istumaan Rautavaltaistuimelle. Näyttely keräsi yli 25 000 kävijää.
Vastaanotto.
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Vuonna 2016 kausi sai 23 Emmy-ehdokkuutta enemmän kuin mikään muu sarja samana vuonna. Sarja voitti 12 Emmyä muun muassa parhaasta draamasarjasta, ohjauksesta ja käsikirjoituksesta. Sarjasta tuli kaikkien aikojen eniten Emmy-palkintoja saanut parhaan katseluajan televisiosarja rikkoen "Frasierin" edellisen ennätyksen.
Tapio Palokangas

Tapio Kalervo Palokangas (s. 12. syyskuuta 1951) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee kansainvälisen talouden professorina Helsingin yliopistossa. Aiemmin Palokangas on työskennellyt muun muassa taloustieteen professorina Jyväskylän yliopistossa ja Tampereen yliopistossa sekä vierailevana tutkijana Cambridgen yliopiston Clare Hall collegessa. Hän on Jyväskylän yliopiston dosentti.
Palokangas on koulutukseltaan taloustieteen tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Oxfordin yliopistosta vuonna 1985 otsikolla "Public Policy with Monopolistic Markets".
Akatsuki (1932)

Akatsuki () oli Keisarillisen Japanin laivaston Akatsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Sasebon laivastoarsenaalilta. Sen köli laskettiin 17. helmikuuta 1930 ja alus laskettiin vesille 7. toukokuuta 1932. Alus valmistui saman vuoden lopulla 30. marraskuuta.
Palvelus.
Alus muodosti Tyynenmeren sodan alkaessa sisaralustensa kanssa 6. hävittäjäviirikön. Alus osallistui viirikön mukana Malesiaan ja Alankomaiden Itä-Intiaan tehtyihin maihinnousuihin. Midwayn taistelun jälkeen se siirtyi Aleuteille, mistä alus palasi syyskuussa 1942. Se liitettiin viirikön mukana osaksi 4. hävittäjälaivuetta, jonka tehtävänä oli toimittaa täydennyksiä Guadalcanalille. Alus osallistui 13. marraskuuta 1942 Yhdysvaltain risteilijäosaston upottamiseen, jolloin se upotettiin.
Lin-Manuel Miranda

Lin-Manuel Miranda (s. 16. tammikuuta 1980 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, säveltäjä, näytelmäkirjailija ja elokuvaohjaaja. Hän on tehnyt musikaalin "Hamilton", joka sai 16 Tony-ehdokkuutta vuonna 2016, enemmän kuin mikään tuotanto aikaisemmin. Hän esittää itse siinä nimiroolia. "Hamilton" sai ehdokkuuksista 11 palkintoa. Miranda on palkittu uransa aikana Pulitzer-palkinnolla, kahdella Grammyllä, Emmyllä ja kolmella Tonylla.
Miranda sai parhaan laulun Oscar-ehdokkuuden elokuvaan "Vaiana" (2016) säveltämästään ja sanoittamastaan kappaleesta "How Far I’ll Go".
Miranda näyttelee joulukuussa 2018 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Maija Poppasen paluu". Musikaalielokuvan on ohjannut Rob Marshall, ja se on jatkoa vuonna 1964 ensi-iltaan tulleelle elokuvalle "Maija Poppanen". Muissa rooleissa näyttelevät muun muassa Emily Blunt ja Meryl Streep. Miranda sai elokuvasta parhaan miespääosan Golden Globe -ehdokkuuden.
Miranda tuotti Disneyn elokuvan "Pieni merenneito", joka on uudelleenfilmatisointi vuoden 1989 samannimisestä animaatioelokuvasta. Miranda myös sävelsi musiikkia elokuvaan yhdessä Alan Menkenin kanssa.
Vuonna 2018 Miranda sai tähden Hollywood Walk of Fame -kävelykadulle. Vuonna 2021 sai ensi-iltansa Mirandan esikoisohjaus "Tick, Tick... Boom!", joka on Jonathan Larsonista kertova elämäkertaelokuva. Larsonia esittää elokuvassa Andrew Garfield.
Francis Chichester

Francis Chichester (17. syyskuuta 1901 Barnstaple, Devon – 26. elokuuta 1972 Plymouth, Devon) oli brittiläinen lentäjä, kilpapurjehtija ja karttakustantaja. Hän tuli tunnetuksi 65 vuoden iässä tekemästään ennätyksellisestä yksinpurjehduksesta maailman ympäri vuosina 1966–1967.
Elämä ja ura.
Francis Chichester opiskeli Marlborough Collegessa ja päätti 18 vuoden iässä muuttaa Uuteen-Seelantiin. Siellä hän toimi metsäalalla ja perusti lentoyhtiön, joka menestyi läpi 1920-luvun kunnes taantuma iski. Chichester palasi Englantiin 1929 ja suoritti vasta tuolloin itse lentolupakirjan. Uudessa-Seelannissa vaurastunut Chichester ryhtyi matkalentäjäksi ja lensi toisena maailmassa Britanniasta Australian Sydneyyn "Gypsy Moth" -nimisellä koneellaan (, perhoslaji). Australiasta hän teki maailman ensimmäisen yksinlennon Japaniin, jossa hänen koneensa takertui sähkölankoihin ja hän itse vammautui pahoin.
Toivuttuaan Chichester toimi toisen maailmansodan aikana Britannian kuninkaallisissa ilmavoimissa navigaation opettajana ja suunnistusmenetelmien kehittäjänä. Sodan jälkeen hän perusti karttakustantamon, joka toimii yhä Lontoossa. Hän kehitti kokemustensa perusteella sekä ilmailun että merenkulun navigaatiomenetelmiä sekä laati muun muassa lentoreittikarttoja lentoyhtiöille.
1950-luvun lopulla Francis Chichesterillä todettiin keuhkosyöpä tai muu vakava keuhkosairaus, josta hän kuitenkin toipui vaimonsa kehittämällä kasvisruokavaliolla. Toipuakseen hän aloitti avomeripurjehdusharrastuksen. Entisen lentokoneensa nimeä vain kirjaimen verran vaihtaen hän risti purjeveneensä "Gipsy Mothiksi" ja alkoi osallistua avomerikilpailuihin. Hän osallistui vuonna 1960 ensi kerran yksinpurjehdukseen Atlantin yli ja käytti aikaa vain vajaat 41 vuorokautta, 16 vuorokautta vähemmän kuin voimassa ollut ennätys.
Vuonna 1967 jo 65-vuotiaasta Chichesteristä tuli maailman kolmas ihminen, joka purjehti yksin maailman ympäri Kap Hornin reittiä. Hän löi matkalla myös oman alusluokkansa nopeusennätyksen "Gipsy Moth IV" -veneellään ja käytti kierrokseen 226 vuorokautta. Plymouthista lähdettyään hän kävi satamassa vain kerran Sydneyssä, ja pisin legi satamien välillä oli ennätykselliset 25 000 kilometriä.
Kuningatar Elisabet II löi Chichesterin ritariksi samalla miekalla, jolla Elisabet I oli vuonna 1581 aateloinut merenkulkija Francis Draken.
Keski-Pohjanmaan kesäyliopisto

Keski-Pohjanmaan kesäyliopisto on Kokkolassa toimiva, Keski-Pohjanmaan Korkeakouluyhdistys ry:n ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1965. Kesäyliopiston koulutustarjonnassa on avointa korkeakouluopetusta, täydennyskoulutusta, lukiolaiskursseja, ikääntyvien yliopistotoimintaa, kulttuuri- ja taidekursseja, elokuvakerho sekä tilauskoulutusta.
Opinnot ovat kaikille avoimia riippumatta iästä tai pohjakoulutuksesta. Keski-Pohjanmaan kesäyliopisto palvelee oman maakuntansa ihmisiä ympäri vuoden, mutta järjestää paljon myös verkko-opintoja, joihin voivat osallistua myös kauempana asuvat. Koulutustarjonta vaihtelee vuosittain alueen tarpeiden mukaisesti. Keski-Pohjanmaan kesäyliopisto järjestää usean yliopiston avoimen yliopiston opintoja, joista osassa on tarjolla avoimen yliopiston väylään johtavia kokonaisuuksia tai opintojaksoja.
Porin kesäyliopisto

Porin kesäyliopisto on Porissa toimiva, Porin kaupungin ylläpitämä, vuonna 2014 perustettu suomalainen kesäyliopisto.
Vuonna 2015 Porin kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 69 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 2 232 opiskelijaa. Opetusta annettiin vuonna 2015 yhteensä 562 oppituntia.
Kainuun kesäyliopisto

Kainuun kesäyliopisto on Kajaanissa toimivan, Kainuun Korkeakouluyhdistys r.y.:n ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1968. Vuonna 2015 yksittäisiä kursseja järjestettiin lisäksi Oulussa.
Vuonna 2015 Kainuun kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 359 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 1 518 opiskelijaa. Opetusta annettiin vuonna 2015 yhteensä 1 747 oppituntia.
Lapin kesäyliopisto

Lapin kesäyliopisto on Rovaniemellä toimiva, Rovaniemen koulutuskuntayhtymän ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1962. Vuonna 2015 yksittäisiä kursseja järjestettiin lisäksi Kemissä, Kemijärvellä, Kittilässä, Muoniossa, Pellossa, Sodankylässä, Torniossa, Galwayssa (Irlannissa), Piitimessä (Ruotsissa) ja Sør-Varangerissa (Norjassa).
Vuonna 2015 Lapin kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 125 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 1 367 opiskelijaa. Opetusta annettiin vuonna 2015 yhteensä 2 303 oppituntia.
Kymenlaakson kesäyliopisto

Kymenlaakson kesäyliopisto on Kouvolan ja Kotkan kaupunkeja kotipaikkanaan pitävä, Kymenlaakson liiton ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1967. Vuonna 2015 yksittäisiä kursseja järjestettiin lisäksi Valkeakoskella, Loviisassa, Saarenmaalla (Virossa), Tartossa (Virossa), Tallinnassa (Virossa), Pietarissa (Venäjällä) ja Mijas Pueblossa (Espanjassa).
Vuonna 2015 Kymenlaakson kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 123 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 1 893 opiskelijaa. Opetusta annettiin vuonna 2015 yhteensä 3 890 oppituntia.
Mikkelin kesäyliopisto

Mikkelin kesäyliopisto on Mikkelissä toimiva, Mikkelin kesäyliopiston kannatusyhdistys r.y.:n ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1970. Vuonna 2015 yksittäisiä kursseja järjestettiin lisäksi Joensuussa.
Vuonna 2015 Mikkelin kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 281 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 2 491 opiskelijaa. Opetusta annettiin vuonna 2015 yhteensä 3 857 oppituntia.
Päijät-Hämeen kesäyliopisto

Päijät-Hämeen kesäyliopisto on Lahdessa toimiva, Päijät-Hämeen kesäyliopistoyhdistys r.y.:n ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1963.
Vuonna 2015 Päijät-Hämeen kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 234 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 3 641 opiskelijaa. Opetusta annettiin yhteensä 3 343 oppituntia (2015). 
Opetuksesta huomattava osa (154 opintojaksoa) oli avoimen yliopiston opetusta. Näille kursseille osallistui yhteensä 2 094 opiskelijaa, jotka suorittivat kursseilla yhteenlaskettuna 3 657 opintopistettä. Opettajakuntaan kuului yhteensä 89 henkilöä, joista avoimessa yliopistossa opetti 34, joista professoreja tai dosentteja oli 12. Muussa kuin avoimessa yliopisto-opetuksessa opetusta antoi 55 opettajaa.
Päijät-Hämeen kesäyliopisto rahoitti toimintaansa ensisijaisesti opiskelijamaksuilla (53,5 % kaikista tuloista) ja valtion maksuosuudella (23,4 %). Kuntien maksuosuudet muodostivat 19,3 prosenttia ja hankkeista, tilauskoulutuksista tai muualta saatiin 3,8 % vuoden 2015 tuloista.
Vaasan kesäyliopisto

 Vaasan kesäyliopisto – Vasa sommaruniversitetet on Vaasassa toimiva, Vaasan Kesäyliopisto – Vasa Sommaruniversitet r.y:n ylläpitämä suomalainen, kaksikielinen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1960. Sivutoimipiste kesäyliopistolla on lisäksi Pietarsaaressa.
Vuonna 2015 Vaasan kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 132 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 4 064 opiskelijaa. Opetusta annettiin vuonna 2015 yhteensä 3 491 oppituntia. 
Opetuksesta osa (49 opintojaksoa) oli avoimen yliopiston opetusta. Näille kursseille osallistui yhteensä 608 opiskelijaa, jotka suorittivat kursseilla yhteenlaskettuna 2 202 opintopistettä. Opettajakuntaan kuului yhteensä 61 henkilöä, joista avoimessa yliopistossa opetti 30, joista professoreja tai dosentteja oli 14. Muussa kuin avoimessa yliopisto-opetuksessa opetusta antoi 31 opettajaa.
Vaasan kesäyliopisto rahoitti toimintaansa ensisijaisesti opiskelijamaksuilla (46,5 % kaikista tuloista) ja valtion maksuosuudella (29,7 %). Kuntien maksuosuudet muodostivat 17,8 prosenttia ja hankkeista, tilauskoulutuksista tai muualta saatiin 6,1 % vuoden 2015 tuloista.
Hämeen kesäyliopisto

Hämeen kesäyliopisto on Hämeenlinnassa toimiva, Hämeen ammattikorkeakoulu oy:n ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1972. Vuonna 2015 yksittäisiä kursseja järjestettiin lisäksi Forssassa, Riihimäellä, Urjalassa, Hattulassa, Kreetalla (Kreikassa), Santorinissa (Kreikassa), Ateenassa (Kreikassa) ja Tallinnassa (Virossa).
Vuonna 2015 Hämeen kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 242 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 6 143 opiskelijaa. Kesäyliopistossa annettiin yhteensä 5 513 antoi oppituntia (2015). 
Opetuksesta huomattava osa (135 opintojaksoa) oli avoimen yliopiston opetusta. Näille kursseille osallistui yhteensä 1 682 opiskelijaa, jotka suorittivat kursseilla yhteenlaskettuna 3 978 opintopistettä. Opettajakuntaan kuului yhteensä 452 henkilöä, joista avoimessa yliopistossa opetti 73, joista professoreja tai dosentteja oli 22. Muussa kuin avoimessa yliopisto-opetuksessa opetusta antoi 379 opettajaa.
Hämeen kesäyliopisto rahoitti toimintaansa ensisijaisesti opiskelijamaksuilla (60,4 % kaikista tuloista) ja valtion maksuosuudella (22,3 %). Kuntien maksuosuudet muodostivat 14,7 prosenttia ja hankkeista, tilauskoulutuksista tai muualta saatiin 2,5 % vuoden 2015 tuloista.
Etelä-Karjalan kesäyliopisto

Etelä-Karjalan kesäyliopisto on Lappeenrantaa ja Imatraa päätoimipaikkoinaan pitävä, Itä-Suomen Yliopistoseura r.y.:n ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto.
Vuonna 2015 kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 268 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 4 290 opiskelijaa. Opetusta annettiin yhteensä 4 010 oppituntia (2015). 
Opetuksesta huomattava osa (145 opintojaksoa) oli avoimen yliopiston opetusta. Näille kursseille osallistui yhteensä 705 opiskelijaa, jotka suorittivat kursseilla yhteenlaskettuna 1 097 opintopistettä. Opettajakuntaan kuului yhteensä 387 henkilöä, joista avoimessa yliopistossa opetti 122, joista professoreja tai dosentteja oli 45. Muussa kuin avoimessa yliopisto-opetuksessa opetusta antoi 265 opettajaa.
Etelä-Karjalan kesäyliopisto rahoitti toimintaansa ensisijaisesti opiskelijamaksuilla (62,4 % kaikista tuloista) ja valtion maksuosuudella (20,4 %). Kuntien maksuosuudet muodostivat 5,8 prosenttia ja muista avustuksista, hankkeista, tilauskoulutuksista tai muualta saatiin 11,4 % vuoden 2015 tuloista.
Etelä-Pohjanmaan kesäyliopisto

Etelä-Pohjanmaan kesäyliopisto on Seinäjoella toimiva, Etelä-Pohjanmaan Korkeakouluyhdistys r.y.:n ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1961. Vuonna 2015 yksittäisiä kursseja järjestettiin lisäksi Alajärvellä ja Kauhavalla.
Vuonna 2015 Etelä-Pohjanmaan kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 181 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 4 160 opiskelijaa. Opetusta annettiin vuonna 2015 yhteensä 2 585 oppituntia (2015). 
Opetuksesta kappalemäärällisesti huomattava osa (101 opintojaksoa) oli avoimen yliopiston opetusta. Näille kursseille osallistui yhteensä 911 opiskelijaa, jotka suorittivat kursseilla yhteenlaskettuna 2 385 opintopistettä. Opettajakuntaan kuului yhteensä 83 henkilöä, joista avoimessa yliopistossa opetti 39, joista professoreja tai dosentteja oli 11. Muussa kuin avoimessa yliopisto-opetuksessa opetusta antoi 44 opettajaa.
Etelä-Pohjanmaan kesäyliopisto rahoitti toimintaansa ensisijaisesti opiskelijamaksuilla (41,3 % kaikista tuloista) ja valtion maksuosuudella (21,2 %). Kuntien maksuosuudet muodostivat 21,0 prosenttia ja hankkeista, tilauskoulutuksista tai muualta saatiin 16,5 % vuoden 2015 tuloista.
Wanrong

Wanrong (, 13. marraskuuta 1906 Peking, Suuren Qingin keisarikunta – 20. kesäkuuta 1946 Yanji, Jilin, Kiinan kansantasavalta) oli Kiinan viimeinen keisarinna ja keisari Pu Yin puoliso. Hänen isänsä oli Qing-dynastian sisäministeri. Wanrong sai nuorena lähes vastaavanlaisen koulutuksen kuin pojatkin, mikä oli siihen aikaan Kiinassa harvinaista. Hän sai opetusta yhdysvaltalaiselta naisopettajalta Kielletyssä kaupungissa ja Tianjinissa.
Tarkasti ottaen Wanrong ei ollut keisarinna, koska Qing-dynastia oli syösty vallasta jo vuonna 1912. Pu Yi kuitenkin säilytti keisarin arvonimensä tämän jälkeenkin, ja Wanrong on mukana Qing-dynastian virallisessa hallitsijaluettelossa vuodelta 1928.
Keisari valitsi Wanrongin puolisokseen valokuvien perusteella, samoin kuin toisenkin vaimonsa. Häät pidettiin marraskuussa 1922 Wanrongin täytettyä 16 vuotta. Myös keisari itse oli silloin 16-vuotias. Avioliitosta ei tullut onnellista, eikä keisaripari saanut lapsia. Wanrong alkoi polttaa oopiumia ja addiktoitui.
Vuonna 1934 japanilaiset nimittivät Pu Yin Mantšukuon keisariksi, ja Wanrongista tuli Mantšukuon keisarinna. Hän synnytti tyttären palvelijalleen, mutta lapsi surmattiin. 
Elokuussa 1945 Neuvostoliitto miehitti Mantšurian. Wanrong yritti paeta japanilaisen kälynsä Hiro Sagan kanssa Koreaan, mutta kiinalaiset kommunistit pidättivät heidät. Vankeudessa Hiro Saga hoiti oopiumin vieroitusoireista kärsivää Wanrongia, joka uskoi edelleen elävänsä hovin ja palvelijoiden keskellä.
Kesäkuussa 1946 Wanrong kuoli vankilassa aliravitsemukseen ja oopiumin vieroitusoireisiin. Hänen hautapaikkaansa ei tiedetä. Wanrongin nuorempi veli järjesti sisarelleen hautajaisseremonian Läntisillä Qing-haudoilla vuonna 2006.
Joan Chen näyttelee Wanrongia Bernardo Bertoluccin elokuvassa "Viimeinen keisari" (1987), jossa roolihahmon nimenä on Wan Jung. Keisarinna käytti joskus myös länsimaista nimeä Elizabeth.
Karstun koulu

Karstun koulu oli Lohjan Karstun kylässä toiminut pieni suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Se kuului Anttilan yläkoulualueeseen. Koulu lakkautettiin 2018.
Koulussa oli syksyllä 2010 hieman alle 30 oppilasta. Syksyllä 2015 oppilaita oli 39 ja syksyllä 2014 opettajakuntaa laskennallisesti 2,5 henkeä. Koulurakennukset ovat vuodelta 1920.
Historiaa.
Karstun koulun toiminta alkoi 1. lokakuuta 1897. Alkeisopetusta ei aluksi ollut, vaan kouluun otettiin vain jo kiertokouluissa lukutaidon hankkineita. Vuonna 1906 valmistui koulurakennus Hemmilän tilan maille. Kiertokoulutoiminta lakkasi vuonna 1920, jolloin Karstunkin koulussa alettiin antaa myös alkeisopetusta. Alakoulu sai oman lisärakennuksen 1926.
Turing Space Industries

Turing Space Industries (aiemmin TRI tai Turing Robotic Industries) on yritys, jonka on tarkoitus rakentaa tietoturvaan painottuvaa mobiiliteknologiaa.
Aiemmat puhelinjulkistukset.
Ensimmäinen yhtiön julkistama tuote oli Turing Phone. Tämän jälkeen yhtiö julkaisi vuonna 2017 Appassionato-puhelinmallin.
Yritys käytti Salossa sijaitsevia Nokian vanhoja tuotantotiloja. Se vuokrasi Nokian vanhan koetehtaan keväällä 2016, mutta tammikuuhun 2018 mennessä se ei ollut aloittanut siellä tuotantoa.
Yritys haki helmikuussa 2018 konkurssia. Yrityksellä oli n. 1,9 miljoonaa euroa velkoja, joiden velkojia olivat muun muassa Shenzen Turing Industries, Ilkka Matinpalo ja Salon IoT Park. Yritys asetettiin konkurssiin 5. helmikuuta 2018. Perustaja Steve Chao kertoi kuitenkin, että yrityksen toiminta jatkuisi Salossa. Yrityksen toiminta on lakannut 14. tammikuuta 2020.
HubblePhone.
Turing julkaisi uuden puhelimensa, HubblePhonen, vuonna 2018. Puhelimen pääsuunnittelijana on toiminut suomalainen Paavo Pietola. Se on tarkoitus julkaista kesäkuussa 2020 ja se käyttää sekä Sailfish OS:ää että Androidia. Puhelimen hinnaksi on kerrottu 2 750 $. Alan julkaisuissa suunnitelmia on pidetty kunnianhimoisina, mutta kahden edellisen puhelinmallin toimitusvaikeuksien takia puhelimen julkaisua on pidetty epävarmana.
Puhelimen sovelluskauppa toimii ainoastaan kryptovaluutalla. Alkuvaiheessa kauppa hyväksyy vain BitHubble-kryptovaluuttaa. Myös puhelimen ennakkotilaus tehdään ostamalla Bitcoineilla puhelimen arvosta BitHubble-valuuttaa.
Turing Phone

Turing Phone on Turing Robotic Industriesin Sailfish -älypuhelin, joka tarjoaa päästä–päähän-salauksen ultra-turvalliseen viestintään sekä tavallista älypuhelinta kestävämmän tuotantoprosessin. Laite käyttää hajautettua tunnistamista kaiken viestinnän salaamiseen, ja siihen on asennettu valmiina julkinen avain sekä yksilöllinen salainen avain. Kun laite on yhteydessä toiseen Turing Phoneen, laitteet voivat suoraan tarkistaa toistensa identiteetin välttäen tarpeen tunnistuksen reitittämiseen Key Distribution Centeriin. TRI on kuvannut tuotetta ”suojatuksi viestintäverkoksi, joka on täysin eristetty kyberuhilta ja yksityisyyden murtamiselta. Tämän luottamuksen kehän sisällä käyttäjät voivat vaihtaa arkaluonteisia tietoja, kuten henkilötunnuksia tai pankkitunnuksia tietäen, että tieto tavoittaa vain laitteen, jolle se on tarkoitettu”, yhtiö sanoo.
Laitteen oli aluksi tarkoitus perustua Android 5.0 -käyttöjärjestelmään, mutta se vaihdettiin Jollalta lisensoituun Sailfish OS:ään jossa on Turing UI -käyttöliittymä.
Tietoturvallisuuden lisäksi laitteen runko on valmistettu -nimisestä materiaalista, jota valmistaja kutsuu ”taipumattomaksi” metalliksi, joka on ”titaania ja terästä vahvempaa sekä paremmin iskuja ja näytön rikkoutumista kestävää”.
Puhelin julkaistaan kolmena muistiversiona, joista halvin maksaa 610 Yhdysvaltain dollaria. Cnet.comin artikkeli kutsui hinnoittelua korkeaksi, mutta totesi, että ”puhelin on suunnattu hyvin toimeentuleville ja turvallisuudestaan huolestuneille, eikä keskivertokuluttajille”. Turing Robotic Industries on ilmoittanut toimittaneensa ensimmäisen erän Turing Phoneja 12.7.2016, ja että toinen ja kolmas erä toimitetaan vastaavasti 22.7. ja 29.7. Turing phone on saanut suuren huomion Suomessa, koska he suunnittelevat puhelimen valmistettavan Salossa Nokian entisessä tehtaassa.
Samatan

Samatan on kunta Lounais-Ranskassa Gers'n departementissa Oksitanian alueella. Kaupunki oli Commingesin alueen linnoitettu keskus keskiajalla. Linna tuhoutui täysin satavuotisessa sodassa vuonna 1355 Mustan prinssin hyökkäyksessä.
Tunnettuja kuntalaisia.
François de Belleforest, (1530-1583) historioitsija, runoilija ja kääntäjä.
Mies joka rakasti naisia

Mies joka rakasti naisia ("L’Homme qui aimait les femmes") on François Truffaut’n ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1977. Truffaut teki myös käsikirjoituksen yhdessä Suzanne Schiffmanin ja Michel Fermaud’n kanssa. Elokuvan pääkuvaajana toimi Nestor Almendros, ja musiikin siihen teki Maurice Jaubert.
Elokuvassa älykäs ja herkkä poikamies kirjoittaa muistelmiaan ja muistelee elämänsä monia naisia, joita hän metsästi lähes pakkomielteisesti.
Tuotanto.
Truffaut kirjoitti tämän elokuvan käsikirjoitusta ollessaan Yhdysvalloissa tekemässä Steven Spielbergin elokuvaa "Kolmannen asteen yhteys" (1977), jossa hänellä oli yksi päärooleista. Hän pohjasi tarinan sekä omiin että ystävänsä Michel Fermaud’n kokemuksiin, ja Fermaud toimi kolmantena käsikirjoittajana. Elokuvan teemoihin vaikutti myös vuonna 1967 tapahtunut hyvän ystävän, näyttelijä Françoise Dorléacin kuolema auto-onnettomuudessa. Elokuvan teon aikoihin kuolivat Truffaut’n hyvät ystävät Roberto Rossellini ja Henri Langlois, ja hän alkoi itsekin olla jo iässä jossa ryhdytään miettimään omaa kuolevaisuutta.
Vastaanotto ja arvostus.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Lombez

Lombez on kunta Lounais-Ranskassa Gersin departementissa Oksitanian alueella.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä on 1300- ja 1400-luvuilla rakennettu goottilainen Sainte Marien katedraali. Aiemmin se oli tavallinen kirkko, mutta paavi Johannes XXII määräsi piispanistuimen Lombeziin ja kirkosta rakennettiin katedraali. Ensimmäinen Lombezin piispa Roger de Comminges rakennutti katedraalin 41 metriä korkean kellotornin.
Moision koulu (Turku)

Yli-Maarian koulu Moision yksikkö on Turun Moision kaupunginosassa toimiva alakoulu. Koulussa oli lukuvuonna 2015–2016 oppilaita 357. Moision yksikkö on osa Yli-Maarian koulua
Yli-Maarian koulun Moision yksikön vastaava opettaja on Heli Santavuori
Moision koulu yhdistyi Yli-Maarian kouluun (lyhenne, YMA) vuonna 2018, kun Yli-Maarian koulun rakennus Ypsilon valmistui. Yksikön viereistä liikuntahallia käytetään iltaisin ja viikonloppuisin. 
Varsinais-Suomen hyvinvointialue pitää liikuntahallin toimistotilassa kouluterveydenhuollon palveluita ja vanhassa kivikoulussa Päiväkeskus Kirjon toimintaa. 
Lukuvuonna 2024-2025 luokkia oli 1-6C luokat ja noin 120 oppilasta.
Historia.
Koulu perustettiin vuonna 1954, jolloin koulussa oli vain yksi luokka.
Vuonna 1955 rakennettiin Moision koululle yhä käytössä oleva kivirakennus. Sen on suunnitellut Poku Salo Maaseudun rakennustoimisto Oy:ssä. Sittemmin koulu on saanut lisäsiiven 1961, puisen lisärakennuksen opetuskäyttöön 1997, sen laajennuksen 2005 ja vuonna 2003 liikuntasalin, joka toimii myös juhlasalina. Vanhin koulurakennus peruskorjattiin vuonna 2007. Nykyään vanhin koulurakennus on Varsinais-Suomen hyvinvointialueen käytössä. 
Lähteet.
https://blog.edu.turku.fi/ylimaaria/
Adelen tarina

Adelen tarina ("L’Histoire d'Adèle H.") on François Truffaut’n ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1975. Truffaut teki myös käsikirjoituksen yhdessä Suzanne Schiffmanin, Jean Gruault’n ja Frances Vernon Guillen kanssa. Elokuvan pääkuvaajana toimi Néstor Almendros, ja musiikin siihen teki Maurice Jaubert.
Tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa kirjailija Victor Hugon tytär Adèle Hugo rakastuu englantilaiseen sotilaaseen, muttei saa vastarakkautta ja menettää mielenterveytensä.
Tuotanto.
Vuoden 1974 paikkeilla Truffaut kiinnostui monien muiden aiheiden joukossa Victor Hugon tyttären Adèlen muistelmista ja päätti sovittaa ne elokuvaksi. Pääosaan hän valitsi 19-vuotiaan Isabelle Adjanin, jonka työnantaja, teatteri Comédie-Française, ei kuitenkaan tahtonut millään päästää näyttelijää elokuvatöihin.
"Adelen tarina" kuvattiin Guernseyssä sekä Goréen saarella Senegalin rannikolla vuoden 1975 alussa. Varsinkin Isabelle Adjanille pitkät kuvaukset eristyneissä kuvauspaikoissa olivat tiettävästi raskaita.
Vastaanotto ja arvostus.
"Adelen tarina" menestyi huonosti Pariisin elokuvateattereissa, mutta paremmin Ranskan ulkopuolella. Erityisesti oltiin ihastuneita Adjanin tuoreisiin kasvoihiin, ja hän saikin roolistaan Oscar-ehdokkuuden.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Tytyrin koulu

Tytyrin koulu oli Lohjalla kahdessa eri opetuspisteessä toiminut noin 300 oppilaan suomenkielinen alakoulu. Se kuului Anttilan yläkoulualueeseen. Koulun opetuspisteet olivat:
Syksyllä 2015 oppilaita oli 297 ja syksyllä 2014 opettajakuntaa laskennallisesti 22,4 henkeä. 
Vanha Tytyrin koulurakennus oli vuodelta 1962. Se purettiin sisäilmaongelmien vuoksi 2010-luvun keskivaiheilla. Sen oli suunnitellut sairaala-arkkitehtina tunnettu Reino Koivula. Sen korvannut Ojaniittytalo on uusi ja siinä toimii myös päiväkoti. Ojaniittytalo sijaitsee noin 1,2 kilometrin etäisyydellä Nummentaustan opetuspisteestä.
Koulu lakkautettiin vuonna 2021, kun se liitettiin Anttilan koulun kanssa uudeksi Laurentius-kouluksi laajennusosan valmistuttua.
Englantilaiset naiset

Englantilaiset naiset ("Les Deux Anglaises et le Continent") on François Truffaut’n ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1971. Truffaut teki myös käsikirjoituksen yhdessä Jean Gruault’n kanssa Henri-Pierre Rochén romaanin pohjalta. Elokuvan pääkuvaajana toimi Néstor Almendros, ja musiikin siihen teki Georges Delerue.
Elokuvassa äitinsä vaikutusvallasta kärsivä nuori ranskalaismies (Truffaut’n vakionäyttelijä Jean-Pierre Léaud) rakastuu kahteen englantilaistyttöön, joista toinen on vapaamielinen taiteilija ja toinen asenteiltaan tiukempi.
Tuotanto.
1970-luvun alussa Truffaut kärsi masennuksesta muun muassa hänen suhteensa Catherine Deneuveen kariuduttua. Lohtua toi Henri-Pierre Rochén romaani "Les Deux Anglaises et le Continent", jonka pohjalta Truffaut alkoi suunnitella uutta elokuvaa. Se kuvattiin Normandian rannikolla kesällä 1971.
Vastaanotto ja arvostus.
Marraskuussa 1971 ensi-iltansa saanut "Englantilaiset naiset" sai vaihtelevia arvosteluja. Sitä pidettiin kylmäkiskoisena ja liian realistisena, kun elokuvassa näytettiin muun muassa verisiä lakanoita toisen englantilaistytön neitsyyden menettämisen ilmentäjinä. Elokuva sai Ranskan ulkopuolella parempia arvioita kuin kotimaassaan, ja sen arvostus on vuosikymmenten mittaan kasvanut.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Englantilaiset naiset" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Vibriot

Vibriot ("Vibrio") ovat yleinen suolaisessa vedessä elävä bakteerisuku. Näitä gramnegatiivisia bakteereja esiintyy yleisesti merenelävissä ja kaloissa. Ne kasvavat sekä hapellisissa että hapettomissa oloissa. Tunnetuimpia patogeenisia lajeja on kolme: "V. cholerae", jonka sadoista serotyypeistä vain pieni osa aiheuttaa koleraa, "V. parahaemolyticus", ja "V. vulnificus." Kaikkiaan vibrioita tunnetaan muutamia kymmeniä lajeja. Ne leviävät tyypillisesti ihmiseen meri- tai murtoveteen joutuneen haavan tai veden saastuttamien kypsentämättömien merenelävien ja kalojen tai muiden elintarvikkeiden välityksellä. Yhdysvalloissa vibrioinfektiot ovat tavallisimpia kesäkaudella (touko-lokakuussa) meriveden lämpötilan ollessa tavanomaista korkeampi. 
Yhdysvalloissa vibriot aiheuttavat CDC:n mukaan arviolta 80 000 sairastumista ja 100 kuolemaa vuosittain. Ei-koleraa aiheuttavien vibrioiden aiheuttamien infektioiden määrän arvioidaan kuitenkin lisääntyneen. Kaikkiaan Yhdysvalloissa sairastuu noin 124 000:een ja kuolee noin 3 000 henkeä elintarvikkeiden välityksellä vuosittain.
Maailmanlaajuisesti tarkasteltaessa luvut ovat huomattavasti suurempia, sillä vibriot aiheuttavat suurimman osan merenelävien välityksellä ihmiseen leviävistä sairauksista. Seuraukset voivat olla hyvin vakavia. Esimerkiksi "Vibrio vulnificus" -haavainfektion saaneiden potilaiden kuolleisuus on ilman hoitoa 25 prosentin luokkaa. Bakteereja sisäisesti nauttineilla ja verenmyrkytykseen edenneillä potilailla kuolleisuus on jo 50 %; kuolema seuraa tyypillisesti 48 tunnin sisällä infektiosta. Shokkivaiheessa sairaalahoitoon edenneiden potilaiden kuolleisuus on 33 % luokkaa.
Suomessa on koettu koleravibrion aiheuttamia pandemioita 1800-luvulta lähtien, mutta ne ovat johtuneet pitkälti huonosta elintarvikehygieniasta ja heikkotasoisesta jätehuollosta. Koleravibrio on itse asiassa vain ihmisen loinen.
Itämeressä helteiset säät viimeistään 2010-luvulta alkaen ovat aiheuttaneet vibrioiden esiintyvyyttä ainakin Pohjanlahdessa Ouluun asti. Osa todetusita mikrobeista on ollut koleravibrioita. Patogeeni aiheuttaa ihmisellä ihon ja ulkokorvan tulehduksia. Myös lievää vatsan oireilua voi esiintyä, jos uimaveden mukana tulee nielleeksi näitä patogeeneisiä bakteereja.
Taskurahat

Taskurahat ("L’Argent de poche") on François Truffaut’n ohjaama ranskalainen komediaelokuva vuodelta 1976. Truffaut teki myös käsikirjoituksen yhdessä luottokirjoittajansa Suzanne Schiffmanin kanssa. Elokuvan pääkuvaajana toimi Pierre William Glenn, ja musiikin siihen teki Maurice Jarre.
Useista toisiinsa lomittuvista tarinoista koostuvassa, eri-ikäisistä lapsista kertovassa elokuvassa päähahmoja ovat vanttera ja ujo Patrick (Geory Desmouceaux) sekä kaveriensa hyljeksimä resuinen Julien (Philippe Goldman). Tapahtumapaikkana on Keski-Ranskan Auvergnen alueen pieni maaseutukaupunki nimeltä Thiers.
Vastaanotto ja arvostus.
Synkän "Adelen tarinan" jälkeen tehty, humoristinen ja kepeä mutta kuitenkin realistinen "Taskurahat" sai hyvän palautteen sekä kriitikoilta että yleisöltä, vaikka sitä myös arvosteltiin liiasta sentimentaalisuudesta.
Suomessa elokuva sai teatteriensi-iltansa vasta pari vuotta valmistumisensa jälkeen joulukuussa 1978. Suomen televisiokanavilla "Taskurahat" on esitetty 1986, 1990, 1994 ,2019 ja 2020 .
Ammattiopisto Livia

Ammattiopisto Livia on Kaarinan, Paimion ja Paraisten kaupungeissa toimiva kaksikielinen ammattioppilaitos. Siellä opiskelee noin 1 000 opiskelijaa.
Oppilaitos on perustettu 1.1.2011 Kaarinan, Paimion ja Paraisten kaupunkien ammatillisen koulutusten yhdistyessä. Uuteen Peimarin koulutuskuntayhtymään ja sen Ammattiopisto Liviaan siirtyivät aiemmat Kaarinan sosiaali- ja terveysalan oppilaitos, Suomen kalatalous- ja ympäristöinstituutti sekä Varsinais-Suomen maaseutuoppilaitos. 
Ammattiopistoon kuuluu kolme opistoa neljässä eri toimipisteessä:
Saimaan ammattiopisto Sampo

Saimaan ammattiopisto Sampo on Lappeenrannassa, Imatralla ja Ruokolahdella toimiva yhteensä 4 230 opiskelijan ammattioppilaitos. Saimaan ammattiopisto Sampo syntyi 1.8.2013 Etelä-Karjalan ammattiopiston ja Etelä-Karjalan aikuisopiston yhdistyessä. 
Saimaan ammattiopisto Sammon toiminnasta vastaa Etelä-Karjalan koulutuskuntayhtymä, joka on yhdeksän jäsenkunnan perustama koulutustoimintaan keskittynyt kuntayhtymä. Mukana koulutuskuntayhtymässä ovat Imatra, Lappeenranta, Lemi, Luumäki, Parikkala, Rautjärvi, Ruokolahti, Savitaipale ja Taipalsaari.
Ammattiopiston opiskelija- ja henkilöstömäärä putosi selvästi 2010-luvun puolivälissä Kataisen, Stubbin ja Sipilän johtamien hallitusten koulutuspolitiikan myötä. Vuonna 2018 Saimaan ammattiopisto Sammon henkilökunnan työpanos vastasi 375,5 henkilötyövuotta. Oppilaitoksen vuosibudjetti (tulot) 2018 oli 34,2 miljoonaa euroa. Opetushallinnon ammattikoulutuksen opiskelijatilastojen mukaan Saimaan ammattiopisto Sammossa opiskeli vuonna 2018 yhteensä 3 960 ammatillista perustutkintoa opiskelevaa, ja opiskelijoita oli yhteensä 4 212. Vuoden 2020 talousarviossa opiskelijamäärän on ennakoitu olevan 3 214.
Toimipisteet.
Saimaan ammattiopisto Sampon toimipisteet:
Toukokuussa 2016 uutisoitiin selvityksestä, jolla kartoitetaan voitaisiinko muista ammattiopiston Lappeenrannan toimipisteistä erillään sijaitsevan Tukkikadun toimipisteestä luopua.
Porvoo International College

Porvoo International College, myös muodossa Point College, oli Porvoon Näsin kaupunginosassa toimiva kolmikielinen yli 700 opiskelijan ammattioppilaitos. Henkilökuntaan kuului noin 70 ihmistä. Koulutustoiminta keskittyi kaupan ja terveydenhuollon alaan. Point College syntyi vuonna 2012, kun vuonna 1958 perustettu Oy Porvoon Kauppaoppilaitos - Borgå Handelsläroverk Ab ja vuonna 1989 perustettu Porvoon terveydenhuolto-oppilaitos yhdistettiin. Se yhdistyi Edupolin kanssa vuoden 2018 päätteeksi Careeria-osakeyhtiöksi.
Oppilaitoksen taustalla oli osakeyhtiömuotoinen yritys, jonka omistajia olivat alueen kunnat ja yritykset. Kesäkuussa 2016 ilmoitettiin, että aiemmin vähemmistöosakkaana (35,1 % omistusosuus) ollut Porvoon kaupunki oli tuolloin hankkinut 51,2 prosentin osake-enemmistön Porvoo International College -osakeyhtiöstä. Näin Point Collage -ammattioppilaitoksen toiminnasta vastanneesta yhtiöstä tuli Porvoon kaupungin tytäryhtiö. Uutisten mukaan Porvoon kaupungin odotettiin omistusmuutoksen seurauksena osallistuvan ponnekkaammin ammattioppilaitokselle kaivatun uudisrakennuksen edistämiseen.
Viimeisinä vuosina esillä oli useita erilaisia ratkaisuja turvata ruotsinkielisen keskiasteen ammatillisen opetuksen jatkuminen itäisellä Uudellamaalla. Keskustelussa oli esillä esimerkiksi eri ammattioppilaitosten tiiviimpi yhteistyö tai yhdistäminen (kuten Point College ja Inveon; seudun ruotsinkielisiä ammattioppilaitoksia myös Prakticum ja Amisto) saman katon alle uudisrakennukseen, sekä tiiviimpi yhteistyö seudun ruotsinkielisten lukioiden kanssa.
Marianne Kiukkonen

Marianne Kiukkonen (s. 1968 Savonlinna) on suomalainen entinen poliisi, joka on esiintynyt televisio-ohjelmissa. 
Vuosina 1993–1994 Kiukkonen oli mukana Renny Harlinin tuottamassa "Gladiaattorit"-sarjassa nimellä ”Amazoni”. Myöhemmin 1990-luvulla hän toimi fitness-ammattilaisena ja osallistui Suomen vahvin nainen -kilpailuun vuonna 2000. Kiukkonen esiintyi julkisuudessa myös silloisen kumppaninsa Tony Halmeen kanssa. Hän aloitti opiskelun poliisikoulussa vuonna 2003 ja on valmistumisensa jälkeen työskennellyt laivapoliisina sekä Helsingin järjestyspoliisissa. Vuonna 2012 Kiukkonen esiintyi Jim-kanavan esittämässä "Poliisit"-sarjassa, jonka markkinoinnissa käytettiin hyväksi Kiukkosen ja keihäänheittäjä Taina Kolkkalan julkkistaustoja.
Eduskuntavaaleissa 2015 Kiukkonen oli Itsenäisyyspuolueen ehdokkaana Helsingin vaalipiirissä, mutta ei tullut valituksi.
Kiukkonen osallistui keväällä 2021 Nelosella esitetylle "Selviytyjät Suomen" viidennelle tuotantokaudelle. 
Rikostuomiot ja -epäilyt.
Lokakuussa 2014 Kiukkonen tuomittiin sakkoihin luvattomasta tietojen urkinnasta. Hän oli katsellut salaisia tietoja ilman virkatehtäviin liittyvää syytä sekä välittänyt niitä rikoksesta epäiltynä olleelle tuttavalleen. Käräjäoikeuden mukaan Kiukkonen syyllistyi kahteen henkilörekisteririkokseen ja kahteen virkavelvollisuuden rikkomiseen. Lisäksi Kiukkosta epäiltiin virkavelvollisuuden rikkomisesta, kun hän oli virkapuvussaan vieraillut Helsingin vankilassa tapaamassa huumerikoksista tuomittua MC Cannonball -moottoripyöräjengin jäsentä. Rikosepäilyn mukaan kyse oli yksityisestä tapaamisesta. Vuonna 2006 Kiukkonen sai 50 päiväsakkoa kuolemantuottamuksesta ja liikenneturvallisuuden vaarantamisesta, kun hän oli autollaan törmännyt pyöräilevään mieheen. Heinäkuussa 2016 uutisoitiin Kiukkosen olevan jäsenenä rikostutkinnassa olevan "MV-lehden" suljetussa Facebook-ryhmässä, mutta poliisin mukaan se ei vaaranna tutkintaa.