tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Converta

Converta eli Suomen Paperin- ja Kartonginjalostajien Yhdistys oli keväästä 1944 vuoteen 1992 toiminut yhdistys, joka harjoitti alan yritysten edunvalvontaa Suomessa ja kansainvälisillä markkinoilla. Sen näkyvintä toimintaa oli Neuvostoliittoon suuntautuva kauppa, jossa se 1950-luvulta 1980-luvun loppuun huolehti ostajan kanssa käydyistä hintaneuvotteluista, haki lisenssin, hoiti laskutuksen ja tilityksen clearing-tilille. 1970-luvulla sen toiminta laajeni Euroopan vapaakauppajärjestön alueelle.
Kun myyntiyhdistykset Finnpap ja Finnboard veivät Suomesta paperi- ja kartonkimateriaaleja, Convertan tehtävänä oli viedä pidemmälle jalostettuja tuotteita, kuten valmiiksi painettuja paperisäkkejä ja pahvilaatikoita. "Helsingin Sanomat" kutsui vuonna 1973 Convertaa ”yhdeksi maailman suurimmista sekatavarakaupoista”, joka edusti yli kolmea tuhatta paperista tai kartongista valmistettavaa tuotetta. Päätuotteena olivat tuolloin säkit, joiden osuus liikevaihdosta oli noin 40 prosenttia ja päämarkkinana Neuvostoliitto. Convertan tuotevalikoimaan tuli myös muovituotteita, esimerkiksi muovisäkkejä, sitä mukaa kuin jäsenyritykset toivat sellaisia markkinoille.
Convertan viennin arvo oli suurimmillaan noin 1,6 miljardia Suomen markkaa vuodessa. Laajimmillaan yhdistyksellä oli kymmenkunta myyntikonttoria Euroopassa ja kolme Aasiassa. Converta lakkautettiin 1992 jäsenyritysten lähennyttyä omia asiakkaitaan ja idänkaupan romahdettua Neuvostoliiton myötä. Convertan jäsenyritykset olivat 1980-luvulta alkaen ryhtyneet hankkimaan päämarkkina-alueiltaan omia jalostustehtaita ja räätälöimään niiden kautta tuotetarjontaansa kullekin markkinalle ja suurasiakkaalle sopivaksi. Viime vuosinaan Converta keskittyi yhä enemmän idänkauppaan, kunnes senkin tyrehdyttyä 1991 yhdistys päätettiin lakkauttaa.
Hengenmiehet ei hellitä

Hengenmiehet ei hellitä on Vando Suvannon ensimmäinen levy.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Vando Suvanto.
Hedvig von Haartman

Hedvig Eleonora von Haartman (vuodesta 1900 von Haartman-Tavel, 29. joulukuuta 1862 Piikkiö – 15. lokakuuta 1902 Hampuri) oli Suomen Pelastusarmeijan perustaja. Hän liittyi 1889 Lontoon Pelastusarmeijaan ja aloitti "Sotahuudon" julkaisemisen. Vuonna 1890 hän sai nimityksen Pelastusarmeijan viralliseksi johtajaksi Suomeen. 1898 hänet lähetettiin Sveitsiin.
Von Haartmanin isä oli Lääkintöhallituksen pääjohtaja Carl Daniel von Haartman ja hänen äitinsä oli Emilia Theodora Westzynthius. Hedvig von Haartmanin puoliso oli sveitsiläinen esikuntakapteeni Frand Rudolf von Tavel.
Jazeman Jaafar

Jazeman Firhan Jaafar (s. 13. marraskuuta 1992 Kuala Lumpur, Malesia) on malesialainen autourheilija.
Ura.
Jazeman aloitti uransa kuusivuotiaana karting-sarjoissa voittaen 11 kilpailua Malesiassa ja Belgiassa. Vuonna 2006 Jazeman kilpaili Aasian Formula Renault Challenge -sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Seuraavana vuonna Jazeman voitti Aasian Formula BMW -sarjan mestaruuden pitkän prosessin kautta. Alun perin mestaruuden voittanut Jazeman hylättiin päätöskilpailusta teknisten rikkomusten seurauksena, jolloin indonesialainen Zahir Ali julistettiin mestariksi. Team Meritus teki tapauksesta protestin, joka hyväksyttiin ja Jazeman sai mestaruutensa takaisin.
Vuosina 2008–2009 Jazeman kilpaili Euroopan Formula BMW -sarjassa vaihtelevalla menestyksellä. Vuosina 2010–2012 Jazeman kilpaili Britannian Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi vuonna 2012. Vuonna 2013 Jazeman kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa. Hän ajoi Monacon kilpailussa kolmanneksi. Hän saavutti 24 pistettä sijoittuen sarjan 17:nneksi. Samana vuonna hän ajoi kolme kilpailua Britannian F3-sarjassa voittaen niistä kaksi kilpailua. Vuonna 2014 Jazeman jatkoi FR 3.5 -sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa Monacosta ja Belgiasta sijoittuen sarjan yhkdeksänneksi. Vuonna 2015 Jazeman kilpailee kolmannen kauden FR 3.5 -sarjassa. Hän otti ensimmäisen voittonsa Monacon kilpailusta ja keräsi sen lisäksi kaksi palkintokorokesijaa sijoittuen sarjan kahdeksanneksi.
F1-ura.
Vuonna 2013 Jazeman testasi Mercedeksen F1-autoa Silverstonessa, jossa hän ajoi vuoden 2011 autolla. Lisäksi hän on ajanut tallin autolla Kuala Lumpurin kaduilla ja kuvauspäivänä kesäkuussa.
Elämä (albumi)

Elämä on suomalaisen rock-yhtyeen Sue Van Doen toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2005.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Vando Suvanto, ellei toisin mainittu. Kaikki kappaleet sovittanut Sue Van Doe sekä viulusovitukset Sami Baldauf (16-20).
Nikolai Saarnio

Nikolai (Niilo) Saarnio (vuoteen 1911 Lundén; 11. toukokuuta 1901 Turku – 26. lokakuuta 1985) oli suomalainen virkamies.
Saarnio kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1921, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1926 ja sai varatuomarin arvon 1929. Hän työskenteli hallitussihteerinä sisäasianministeriössä 1936–1945 ja oli lyhyen aikaa Valtiollisen poliisin päällikkönä 1944–1945. Vuosina 1945–1951 Saarnio oli valtiovarainministeriön osastopäällikkönä ja 1951–1968 Tullihallituksen pääjohtajana.
Saarnio oli myös tullitariffilautakunnan jäsen 1954–1957 ja puheenjohtaja vuodesta 1958 sekä ulkomaankaupan neuvottelukunnan jäsen vuodesta 1960. Hän kuului "Uuden Suomen" hallintoneuvostoon.
Sidi M’Hamed Ou Marzouq

Sidi M’Hamed Ou Marzouq on maalaiskunta () Essaouiran provinssissa Marrakech-Tensift-Al Haouzin hallintoalueella Marokossa. Asukkaita Sidi M’Hamed Ou Marzouqissa oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 6 088, joista kaikki olivat Marokon kansalaisia. Kotitalouksia oli 882. Vuonna 1994 asukkaita oli 6 083 ja kotitalouksia 894.
Sidi M’Hamed Ou Marzouq rajautuu lounaassa ja lännessä Mzilaten maalaiskuntaan, pohjoisessa Sidi Laaroussin maalaiskuntaan ja koillisessa Safin provinssiin kuuluvaan Laamamran maalaiskuntaan. Idässä Sidi M’Hamed Ou Marzouq rajautuu Chichaouan provinssiin kuuluvaan Ahdilin maalaiskuntaan ja etelässä samaan provinssiin kuuluvaan Sid L’Mokhtarin maalaiskuntaan.
Laventelit

Laventelit ("Lavandula") on huulikukkaiskasvien heimon suku, johon kuuluu 41 lajia. Luonnossa laventeleja tavataan Kap Verdellä, Kanariansaarilla ja Etelä-Euroopassa sekä Afrikan pohjoisosissa, Lähi-idässä itäisellä Välimerellä, Lounais-Aasiassa ja Intiassa.
Joitakin laventelilajeja kasvatetaan puutarhoissa laventeliöljyn vuoksi. Lisäksi monia lajeja viljellään huone- ja pihakasveina lauhkean vyöhykkeen maissa.
Yli-Ii (kaupunginosa)

Yli-Ii on Oulussa, Yli-Iin suuralueella sijaitseva kaupunginosa. Se muodostettiin vuoden 2013 alussa Oulun kuntaliitoksen yhteydessä. Kaupunginosa rajoittuu Pahkalan ja Tannilan kaupunginosiin.
Kaupunginosan nimi tulee vuoden 2012 lopussa lakkautetun Yli-Iin kunnan nimestä. Kaupunginosan alueella sijaitsee muun muassa Yli-Iin kirkonkylä sekä Kierikkikeskus.
Kaupunginosan keskustaajama, "Yli-Iin kirkonseutu" sijaitsee noin 50 kilometrin päässä Oulun kaupungin keskustasta koilliseen. Keskustaajaman halki kulkee Simon Taininiemelle johtava seututie 849. Taajamasta lähtee myös seututie 851 Iihin ja yhdystie 8540 Pudasjärvelle.
Vuoden 2018 alussa Yli-Iin kaupunginosaan liitettiin aiemmin Jakkukylän kaupunginosaan kuuluneet Maalismaa ja Karjalankylä, kun loppuosa Jakkukylästä liitettiin Iin kuntaan.
Wilhelm Hackman

Wilhelm Hackman (5. heinäkuuta 1842 Viipuri – 21. tammikuuta 1925 Viipuri) oli suomalainen kauppaneuvos (1884), valtiopäivämies ja Hackman &amp; Co:n pääjohtaja.
Wilhelm Hackmanin vanhemmat olivat kauppaneuvos Johan Fredrik Hackman ja Julie Sophie Jaenisch ja puoliso vuodesta 1867 Alice Marianne von Thompson. Kauppaneuvos Fred Hackman ja vuorineuvos Henry Hackman olivat heidän poikiaan. Wilhelm Hackman valmistui insinööriksi Stuttgartissa 1863, Hackman &amp; Co:n osakas hän oli vuodesta 1866 ja pääjohtaja vuodesta 1879. Hackman perusti Eugen Wolffin ja Lars Krogiuksen kanssa Suomen Höyrylaiva Oy:n, valtion kanssa Outokummun kuparikaivoksen sekä useita muitakin yrityksiä. Hän toimi myös muun muassa Finska Elektrokemiska Ab:n isännöitsijänä, oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen 1875–1911 ja valtuuston puheenjohtaja 1875–1878 sekä Espanjan varakonsuli Viipurissa 1871–1876. Hackmanilla oli lisäksi lukuisia liike-elämän ja muita luottamustehtäviä.
Hackman oli sukunsa edustaja aatelissäädyssä valtiopäivillä 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Alfred Hackman

Alfred Leopold Fredrik Hackman (14. lokakuuta 1864 Viipuri – 16. tammikuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen arkeologi.
Henkilöhistoria.
Hackmanin vanhemmat olivat konsuli Woldemar Hackman ja Emilie Krohn ja puoliso vuodesta 1892 Olga Carolina Ehrnrooth (k. 1945), kenraali Adolf Reinhold Viktor Ehrnroothin tytär. Hänen veljiään olivat valtiopäivämies Oskar Hackman ja geologi Victor Hackman. Alfred Hackman kävi koulunsa Saksassa, tuli ylioppilaaksi 1885, valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1890 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1906. Hackman oli Kansallismuseon esihistoriallisen osaston amanuenssina vuodesta 1907 ja Muinaistieteellisen toimikunnan esihistoriallisen osaston intendenttinä vuosina 1919–1932. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1926. Vimeksi hän tutki Pohjanmaan kansainvaellusaikaa. Hackman esitti aikoinaan hyväksytyn teorian, että Suomen heimot ovat ainakin 100–200-luvulta alkaen siirtyneet Virosta Suomenlahden yli Länsi-Suomeen.
Hackman keskittyi Suomen vanhemman rautakauden tutkimiseen, ja hänen 1905 julkaistu väitöskirjansa, "Die ältere Eisenzeit in Finnland I", oli laajan perinpohjaisen työn tulosta. Hackman kokosi tutkimusmateriaalinsa pääosin itse laajoilla kaivauksilla, joita hän suoritti vuodesta 1894 lähtien Länsi-Suomessa, Hämeessä ja Pohjanmaalla. Hän perehtyi ulkomaisilla opintomatkoilla naapurimaiden vastaavaan materiaaliin saaden niistä vertailuaineistoa. Väitöskirjassaan Hackman esitti ensimmäisenä käsityksen suomalaisten siirtymisestä Länsi-Suomeen Suomenlahden eteläpuolelta ja asutuksen leviämisestä lännestä itään. Hackman piti esitelmiä muinaistieteellisissä kongresseissa ja oli jäsenenä monissa balttilaisissa, skandinavisissa ja saksalaisissa muinaistieteellisissä seuroissa.
Hackman oli aatelissäädyssä valtiopäivämies 1891, 1894, 1897, 1899, 1904–1905 ja 1905–1906.
Vuosaaren lukio

Vuosaaren lukio sijaitsee Helsingissä Vuosaaren kaupunginosan keskustassa metroaseman ja kauppakeskus Columbuksen välittömässä läheisyydessä. Vuosaaren urheilutalo ja Vuotalo sijaitsevat koulun vieressä. Vuosaaren lukio on yleislukio, jossa on yleislinja, musiikkilinja ja teknologialinja. Vuonna 2023 koulussa oli noin 830 opiskelijaa. Lukiossa on noin 50 opettajaa, ja sen vs. rehtorina toimii Saara Ikonen.
Vuosaaren lukio aloitti toimintansa uudessa rakennuksessa 11. elokuuta 2021. Uuden rakennuksen rakentaminen aloitettiin toukokuussa 2019 urheilutalon viereiselle tontille. Rakennus oli Helsingin ensimmäinen hanke, joka toteutettiin elinkaarihankkeena. Rakentamisen lisäksi elinkaarihankkeeseen kuuluu kiinteistön huolto ja ylläpito 20 vuodeksi. Uuden rakennuksen myötä lukion opiskelijamäärän on tarkoitus nousta 900 opiskelijaan. Rakennus toimii iltaisin ja viikonloppuisin monitoimitilana.
Vuonna 2022 lukiossa aloitti yleislinjan rinnalla musiikkilinja ja teknologialinja.
Historia.
Nykyinen Vuosaaren lukio syntyi vuonna 1993, kun vanha Vuosaaren lukio ja Tehtaanpuiston lukio yhdistyivät. Entinen Vuosaaren lukio oli perustettu Vuosaaren Koukkusaarentielle vuonna 1965 osana Vuosaaren yhteiskoulua. Koukkusaarentien rakennuksessa jatkoi vuoden 1993 jälkeen Vuosaaren yläasteen koulu. Vuonna 2006 yläaste muuttui Vuosaaren peruskouluksi ja vuonna 2017 Vuoniityn peruskouluksi. Tehtaanpuiston lukion juuret ovat Tehtaanpuiston yhteiskoulussa, joka toimi pitkään Eirassa. Koulu oli perustettu vuonna 1934 ja oli aluksi tunnettu yhteyksistään jääkäriliikkeeseen. Vuonna 1976 koululle valmistui uusi koulurakennus Vuosaareen osoitteeseen Vuosaarentie 7. Koulun vanhassa rakennuksessa Eirassa toimii nykyisin steinerpedagoginen Elias-koulu. Helsingin siirtyessä peruskoulujärjestelmään vuonna 1977 Tehtaanpuiston lukio siirtyi Helsingin kaupungin lukioksi. Uusi yhdistynyt Vuosaaren lukio jatkoi toimintaansa entisen Tehtaanpuiston yhteiskoulun rakennuksessa Tehtaanpuiston yläasteen koulun kanssa.
Lauberhornin pujottelu

Lauberhornin pujottelu on laskettu vuosittain vuodesta 1930 alkaen Lauberhornin alppihiihtokilpailujen päätöslajina ja se kuuluu vuonna 1967 perustetun alppihiihdon maailmancupin klassikkokilpailuihin.
Lauberhornin pujottelu lasketaan Jungfrau / Männlichen -rinteessä, joka alkaa Allmendin rautatieaseman läheltä ja päättyy Wengenin eteläpuolelle Schiltwaldin vuoristokylään.
Vuoteen 2003 saakka sunnuntainen Lauberhornin pujottelu muodosti yhdessä edellispäivän Lauberhornin syöksylaskun kanssa alppiyhdistetyn. Vuonna 2004 alppiyhdistetty peruuntui syöksylaskun mukana ja vuosina 2005–2020 laskettiin perjantaina superalppiyhdistetty, jonka pujottelulasku laskettiin joko Jungfrau- tai Männlichen-rinteessä.
Pujottelurinne.
Jungfrau / Männlichen -rinne päättyy samalle maalialueelle kuin normaalisti edellispäivänä laskettava Lauberhornin syöksylasku. Kilpailut on nimetty Lauberhorn-vuoren mukaan, kun taas laskettelurinne on nimetty Männlichen- ja Jungfrau-vuorten mukaan. Pujottelurinne on yksi maailmancupin haastavimmista rinteistä: siinä on paljon jyrkkyysvaihteluita, keskivaiheilla jyrkkyys on enimmillään 70 prosenttia, kun taas loivimmalla kohdalla vähän lähdön jälkeen se on vain neljä prosenttia. Keskimääräinen jyrkkyys on noin 30 prosenttia.
Lauberhornin pujottelun erikoisuus on radan keskellä oleva puumökki. Toinen pujottelulaskuista menee mökin vasemmalta puolelta, toinen oikealta. Laskusuunnassa mökin vasemmanpuoleinen rinne on lähempänä Jungfrau-vuorta ja on siksi nimeltään "Jungfrau". Oikeanpuoleinen rinne puolestaan on lähempänä Männlichen-vuorta ja siksi nimeltään "Männlichen".
Kärkikolmikot.
Itävalta on menestynein maa 19 voitolla (19 toista sijaa ja 18 kolmatta sijaa), lisäksi itävaltalaisilla on 1 voitto ja 1 toinen sija, jolloin maan urheilijat edustivat natsi-Saksaa. Toiseksi menestynein maa on Sveitsi 18 voitolla (22 toista sijaa ja 19 kolmatta sijaa). Kolmanneksi menestynein maa on Ranska 10 voitolla (7 toista sijaa ja 9 kolmatta sijaa).
Voittajat.
Seuraavat alppihiihtäjät ovat voittaneet Lauberhornin pujottelun:
4 voittoa
3 voittoa
2 voittoa
1 voitto
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Mzilate

Mzilate on maalaiskunta () Essaouiran provinssissa Marrakech-Tensift-El Haouzin hallintoalueella Marokossa. Asukkaita Mzilatessa oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 4 583, joista kaikki olivat Marokon kansalaisia. Kotitalouksia oli 719. Vuonna 1994 asukkaita oli 4 769 ja kotitalouksia 704.
Mzilate rajautuu etelässä ja lännessä M'Ramerin maalaiskuntaan, pohjoisessa Sidi Laaroussin maalaiskuntaan ja idässä Sidi M'Hamed Ou Marzouqin maalaiskuntaan. Kaakossa Mzilate rajautuu Chichaouan provinssiin kuuluvaan Sid L'Mokhtarin maalaiskuntaan.
Johan Fredrik Hackman

Johan Fredrik Hackman (1. lokakuuta 1801 Viipuri – 4. elokuuta 1879 Viipurin lähellä) oli suomalainen liikemies ja kauppaneuvos (1840). 
Hackman nousi Hackman &amp; Co:n johtoon vuonna 1829. Hänen aikanaan yhtiö hankki merkittäviä osuuksia tai osti kokonaan useita yrityksiä, kuten Töölön Sokeritehtaan, Havi Oy:n sekä Helsingin ja Viipurin kaasulaitokset. C. H. Ahlqvistin kanssa Hackman perusti ensimmäisen höyrysahan Kymijoen suuhun. Hän edusti porvarissäädyssä Viipuria valtiopäivillä 1863–1864, joilla hän oli valitsijamies ja pankkivaliokunnan jäsen. Hackman sai aatelisarvon 1874.
Johan Fredrik Hackmanin isä oli Hackmanin perustaja Johan Friedrich Hackman. Hänen pojastaan Julius Fredrik Hackmanista tuli kenraaliluutnantti Venäjän keisarillisessa armeijassa. Toinen poika, Woldemar Hackman, oli liikemies, Hackman-yhtiön osakas ja isänsä tavoin valtiopäivämies porvarissäädyssä ja nuorin poika, Wilhelm Hackman, oli isänsä seuraaja Hackman &amp; Co:n pääjohtajana sekä kauppaneuvos ja valtiopäivämies..
Ahdil

Ahdil () on maalaiskunta () Chichaouan provinssissa Marrakech-Tensift-El Haouzin hallintoalueella Marokossa. Asukkaita Ahdilissa oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 11 764, joista kaikki olivat Marokon kansalaisia. Kotitalouksia oli 1 667. Vuonna 1994 asukkaita oli 11 631 ja kotitalouksia 1 557.
Ahdil rajautuu lännessä Lamzoudian maalaiskuntaan, kaakossa Chichaouan kuntaan ja Sidi Bouzid Arragraguin maalaiskuntaan, etelässä Saidaten maalaiskuntaan, lounaassa Oulad Moumnan maalaiskuntaan ja lännessä Sid L'Mokhtarin maalaiskuntaan. Luoteessa Ahdil rajautuu Essaouiran provinssiin kuuluvaan Sidi M'Hamed Ou Marzouqin maalaiskuntaan ja pohjoisessa puolestaan Safin provinssiin kuuluvaan Ighoudin kuntaan.
Marie Hackman

Marie Elisabet Hackman (o.s. Laube; 7. tammikuuta 1776 Viipuri – 2. syyskuuta 1865 Viipuri) oli Johan Friedrich Hackmanin leski. Hän hoiti miehensä kuoleman 1807 jälkeen tämän perustamaa kauppahuonetta ja laajensi sitä uusille aloille. Kauppahuoneesta kehittyi hänen aikanaan Suomen suurin sahatavaran viejä. Vuodesta 1816 yritys toimi nimellä Hackman &amp; Co, ja sen liikekielenä oli saksa. Vuonna 1829 yrityksen johtovastuu siirtyi heidän pojalleen Johan Fredrik Hackmanille, ja siitä tuli Suomen suurin puutavaran viejä.
Pernon kartano

Pernon kartano on kartano Turun Pernon kaupunginosassa. Historialtaan Pernon kartano on keskiajalla rälssimaalle muodostunut säterikartano. Aiemmin se on vuoteen 1967 ollut osa Raisiota. Osaksi Turkua Pernon kartano tuli alueliitoksessa vuonna 1967. 
1900-luvulla Pernon kartano on ollut jakautuneena kahteen osaan: vanhaan ja uuteen Pernon kartanoon. Vanha Pernon kartano, joka muodosti kartanon alkuperäisen talouskeskuksen, sijaitsi nykyisen Pernontien varressa. Ennen nykyisen Ihalan koulun rakentamista sen päärakennus toimi jonkin aikaa alakouluna. Tuli tuhosi vanhan päärakennuksen vuonna 1961. Jäljelle jäivät kivijalka ja keskiaikainen kellari. Nykyään vanhan päärakennuksen kivijalan päälle on rakennettu uusi asuintalo. 
Uusi Pernon kartano nykyisen Saarenmaankadun rivi- ja kerrostaloasuntoalueen kupeessa rakennettiin vuonna 1918. Päärakennuksen piirsi ja rakennutti viereistä Pansion tilaa omistanut kultaseppämestari Frans Hjalmar Ahlström, ja se erotettiin Pernon kartanosta Ahlströmin avioiduttua Pernon kartanon tyttären kanssa. Kartanon nykyinen omistaja on Frans Hjalmar Ahlströmin pojanpoika, kuvataiteilija Martin Ahlström. 
1900-luvun alussa Pernon kartanon tilusten pinta-ala oli vielä 138 hehtaaria ja kartanon vanhaa päärakennusta ympäröi laaja puisto nykyisen Pernontien varressa. Hevosia oli 6 ja lehmiä 19. Nykyään tilukset on myyty pois, ja vanhan kartanon puutarha on metsittynyt. Uusi kartano puistoineen on 2000-luvulla lähiötalojen ympäröimä.
Ruma (albumi)

Ruma on Vando Suvannon, Måns Groundstroemin ja Henrik Dunckerin muodostaman rockyhtyeen Sue Van Doen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1993 levymerkillä Melske.
"Helsingin Sanomien" Ilkka Mattila luonnehti "Rumaa" seuraavana vuonna ”viime vuoden parhaaksi huomaamattomaksi rocklevyksi” ja ”syvälle rhythm and bluesille ja vähän Tom Waitsille maistuvaksi svengaavan ryskeen täyttämäksi albumiksi”, jonka kappaleet ”kolisevat kypsästi”. Mattilan mielestä ”ankarahkon musiikillisen otteen ohella Sue Van Doessa ovat pinnalla Vandon sarkastiset tekstit ja poikkeuksellisen sutjakkaasti sujuva äidinkieli”.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Vando Suvanto, ellei toisin mainittu.
Aiheesta muualla.
Vando Suvanto -kotisivut
Johannes Gripenberg

Johannes Gripenberg (17. helmikuuta 1842 Sääksmäki – 20. toukokuuta 1893 Helsinki) oli suomalainen virkamies, joka palveli 20 vuotta valtiosihteerinvirastossa Pietarissa ja oli vuosina 1891–1893 senaattorina. Hän kannatti fennomaniaa.
Elämä ja ura.
Johannes Gripenberg kuului sotilassukuna tunnettuun Gripenbergin aatelissukuun. Hänen isänsä oli senaattori Sebastian Gripenberg, joka ensimmäisen vaimonsa kuoltua meni naimisiin omistamansa Voipaalan kartanon piian Maria Öhrnbergin kanssa saatettuaan tämän ensin raskaaksi. Epäsäätyinen pari vihittiin vain muutamaa päivää ennen Johanneksen syntymää. Hänen sisaruksiaan olivat senaattori ja arkkitehti Sebastian Gripenberg sekä naisasianainen Aleksandra Gripenberg. Johannes Gripenberg lähetettiin suvun perinteen mukaisesti Haminan kadettikouluun, mutta hän erosi sieltä vuonna 1858 suorittamatta kurssia ja lukikin sen sijaan ylioppilaaksi Kuopion lyseosta vuonna 1861.
Gripenberg valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1867, täydensi vuoden ajan opintojaan Kazanin yliopistossa Venäjällä ja valmistui maisteriksi 1869. Hänen virkauransa alkoi Pietarin valtiosihteerinvirastossa vuonna 1868, ja oltuaan välillä pari vuotta Venäjän ulkoasiainhallinnon palveluksessa hän työskenteli valtiosihteerinviraston toimitussihteerinä vuosina 1871–1889. Häntä on luonnehdittu virkamiehenä ”terävänäköiseksi poliittiseksi tarkkailijaksi”. Hän oli kirjeenvaihdossa suomalaisten vaikuttajien kanssa ja piti heidät ajan tasalla Venäjällä vallinneista mielialoista Suomen suhteen. Kun Suomen itsehallinnollinen asema vaikutti olevan uhattuna, Gripenberg oli keskeisenä henkilönä mukana suunnittelemassa Suomen asioista kertovan venäjänkielisen lehden perustamista Pietariin. Hanke ei kuitenkaan toteutunut. Gripenberg oli G. Z. Yrjö-Koskisen ystävä, ja Gripenbergin Suomen asemaa koskeneiden mielipiteiden on nähty muistuttaneen myöhempää sortovuosien myöntyväisyyslinjaa.
Gripenberg nimitettiin vuonna 1889 Mikkelin läänin kuvernööriksi ja vuonna 1891 senaatin kansliatoimituskunnan päälliköksi. Kun kansliatoimituskunta lakkautettiin seuraavana vuonna, hänet siirrettiin maataloustoimituskunnan päälliköksi. Hän kuitenkin kuoli jo vuonna 1893. Gripenberg oli sukunsa edustaja säätyvaltiopäivillä 1872, 1877–1878 ja 1891, jolloin hän toimi laki- ja talousvaliokunnan puheenjohtajana.
Gripenberg oli vuodesta 1872 naimisissa Aminoffin aatelissukuun kuuluneen Sigrid Maria Aminoffin kanssa, jonka isä oli eversti, valtiopäivämies Berndt Adolf Carl Gregori Aminoff. Heidän seitsemästä lapsestaan tunnetuimmat ovat runoilija Bertel Gripenberg, kirjailija Catri Gripenberg ja pankinjohtaja Berndt Sebastian Gripenberg.
I Knew You Were Trouble

I Knew You Were Trouble (alkuperäinen versio tyyliteltynä ”I Knew You Were Trouble.”) on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2012. Kappale on mukana Swiftin neljännellä albumilla "Red". Sen ovat säveltäneet Swift, Max Martin ja Shellback. Tuottajina toimivat Martin ja Shellback. ”I Knew You Were Trouble” on popkappale, jossa on elementtejä dubstep-musiikista. Kappale erosi suuresti Swiftin aiemmasta country pop -tuotannosta. 
Swift esitti kappaleen ensimmäisen kerran Good Morning America -ohjelmassa 8. lokakuuta 2012. Se julkaistiin promosinglenä iTunesissa seuraavana päivänä. Kappaleesta tuli albumin kolmas virallinen radiosingle 27. marraskuuta.
Single menestyi hyvin kaupallisesti. Se nousi kakkossijalle Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla ja Britannian singlelistalla. Single oli listoilla kymmenen parhaan joukossa muun muassa Kanadassa, Australiassa, Irlannissa ja Saksassa. Suomessa kappale ei noussut viralliselle singlelistalle, mutta oli latauslistalla sijalla 10. Kappale on myynyt moninkertaista platinaa muun muassa Yhdysvalloissa. Brasiliassa se on saanut timanttilevyn sertifikaatin. 
Kappaleelle tehtiin musiikkivideo, jonka ohjasi Anthony Mandler. Video voitti parhaan naisartistin videon palkinnon MTV Video Music Awards -gaalassa vuonna 2013. 
Swift julkaisi kappaleesta uuden version ”I Knew You Were Trouble (Taylor’s Version)” albumilla "Red (Taylor’s Version)" vuonna 2021. Hän on levyttänyt vanhaa tuotantoaan uudelleen levy-yhtiökiistojen takia.
Gustaf Hackzell

Fredrik Gustaf Hackzell (16. heinäkuuta 1889 Mikkeli – 7. marraskuuta 1972) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan insinööri. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1944.
Hackzellin vanhemmat olivat rehtori Mathias Gustaf Hackzell ja Helena Natalia Örn. Hän kävi Viipurissa lyseota ja yhteiskoulua ja valmistui insinööriksi Hannoverin teknillisen korkeakoulun kemian osastolta Saksassa 1913.
Hackzell oli Pähkinälinnan ruutitehtaalla apulaisinsinöörinä ja myöhemmin osastopäällikkönä 1913–1917, Turengin kemiallisen tehtaan johtajana 1917–1918, Oy Tekan teknillisenä johtajana Riihimäellä 1919–1920 sekä Suomen terva- ja tärpättikonttorin tehtaan johtajana Keuruulla 1920–1923. Hän oli Valtion ruutitehtaan toimitusjohtajana Laukaan Vihtavuoressa 1923–1935 ja sen jälkeen Rikkihappo- ja Superfosfaattitehdas Oy:n toimitusjohtajana 1935–1955 ja kehitti siitä yhden Suomen suurimpiin kemian alan yrityksiin kuuluvan teollisuuslaitoksen. Hackzell oli muun muassa valtion ruutitehtaan ja Suomen Malmi Oy:n johtokunnan jäsenenä.
Fredrik Gustaf Hackzell oli naimisissa vuodesta 1913 Gunnel Öbergin kanssa. Hänen veljensä oli ministeri Antti Hackzell.
Alcantara (materiaali)

Alcantara on polyesteristä ja polyuretaanista valmistettu mikrokuitukangas, joka muistuttaa mokkanahkaa. Siitä on tullut kestävyytensä ja helpon puhdistettavuutensa ansiosta suosittu verhoilumateriaali huonekaluissa ja lentokoneiden ja laivojen sisustuksissa. Alcantaran kehitti 1970-luvun alussa japanilaisessa Toray -yhtiössä työskennellyt Miyoshi Okamoto muunnelmaksi aiemmin kehittämälleen mikrokuitumateriaalille nimeltä "Ultrasuede".
Kankaiden hankauskestoa mittaavassa Martindalen testissä alcantara saa tulokseksi 100 000, kun julkisten tilojen verhoilukankailta vaaditaan vähintään tulosta 50 000 ja kodin kankailta 12 000–15 000. Alcantara voidaan pestä saippualla ja vedellä, ja sen etuja ovat myös hengittävyys, antistaattisuus sekä ympäristö- ja allergiaystävällisyys.
Ekapeli

Ekapeli on tietokoneella ja mobiililaitteilla toimiva lasten opettelupeli, joka on käännetty usealle kielelle nimellä GraphoGame. Pelissä lapset oppivat esimerkiksi lukutaidon ensimmäiset askeleet. Ensimmäisessä vaiheessa lapsi oppii kirjainten ja äänteiden vastaavuudet, ja seuraavaksi peli harjoittaa tavuja ja kokonaisia sanarakenteita. Näin lapsi oppii vähitellen muodostamaan kirjaimista ensin lyhyitä ja sitten pidempiä sanoja. Lisäksi peli tunnistaa lapsen tason ja osaa auttaa myös lukivaikeuksista kärsiviä. Mikäli lapsella on ongelmia tietyn kirjaimen tai kirjainyhdistelmän kanssa, peli mukautuu oppijan taitoihin ja tarjoaa vaikeaksi havaittua yksikköä siten, että lapsi oppisi sen. 
Ekapelissä opetellaan myös esimerkiksi matematiikkaa. Siitä on erilaisia versioita, esimerkiksi Ekapeli-Eskari, Ekapeli-Matikka ja maahanmuuttajille tehtyjä suomen kielen oppimispelejä, kuten Ekapeli-venäjä. 
Ekapelin kehitti professori Heikki Lyytinen Jyväskylän yliopiston psykologian laitoksen ja Niilo Mäki Instituutin työryhmän kanssa. Peli pohjautuu Lyytisen jo 1990-luvulla aloittamiin seurantatutkimuksiin lapsilla, joilla on geneettinen lukihäiriöriski eli perinnöllinen taipumus, joka tulee usein esille lukemaan oppimisen ja lukutaidon ongelmina (dysleksia). Suomessa Ekapeliin liittyvää LukiMat-palvelua ylläpitää opetus- ja kulttuuriministeriö, ja siksi pelaaminen on oppijoille ilmaista eikä vaadi rekisteröitymistä.
Pelistä on olemassa lukuisia tutkimusversioita eri kielillä. Esimerkiksi chinyanjan-, swahilin-, afrikaansin-, englannin- ja saksankielisiä versioita testataan tällä hetkellä Sambiassa, Keniassa, Namibiassa, Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Sveitsissä. 
Tokapeli.
Ekapelin kehittäjä Heikki Lyytinen on kertonut rahoittaneensa ja suunnitelleensa Ekapelin jatkoksi "Tokapeli"-oppimisympäristön. Lyytisen mukaan Ekapeli opettaa peruslukutaidon, kun taas Tokapeli tukee luetun ymmärtämistä. Tokapeli on suunnattu etenkin toisen luokan oppilaille. Suomessa kaikilla ala-asteen opettajilla on mahdollisuus käyttää Tokapeliä maksutta.
Luettelo Ruotsin rannikkokunnista

Tämä on luettelo Ruotsin rannikkokunnista. Kunnat on lueteltu Ruotsin itärannikkoa pitkin pohjoisesta etelään ja sen jälkeen Ruotsin länsirannikkoa pitkin etelästä pohjoiseen. Rannikkokunniksi on laskettu sellaiset kunnat, joihin tilastoidaan kuuluvan merialueita.
Tiedot merialueista pohjautuvat Statistiska centralbyrånin tilastoon.
Rannikkokunnat lääneittäin.
Norrbottenin lääni.
Norrbottenin läänissä on neljä rannikkokuntaa:
Västerbottenin lääni.
Västerbottenin läänissä neljä kuntaa:
Västernorrlandin lääni.
Västernorrlandin läänissä viisi kuntaa:
Gävleborgin lääni.
Gävleborgin läänissä neljä kuntaa:
Uppsalan lääni.
Uppsalan läänissä on kolme rannikkokuntaa:
Tukholman lääni.
Tukholman läänissä 16 kuntaa:
Södermanlandin lääni.
Södermanlandin läänissä kolme kuntaa:
Itä-Götanmaan lääni.
Itä-Götanmaan läänissä kolme kuntaa:
Gotlannin lääni.
Gotlannin lääni muodostuu vain yhdestä saarikunnasta:
Kalmarin lääni.
Kalmarin läänissä seitsemän kuntaa:
Blekingen lääni.
Blekingen läänissä neljä kuntaa:
Skånen lääni.
Skånen läänissä 16 kuntaa:
Hallandin lääni.
Hallandin läänissä viisi rannikkokuntaa:
Länsi-Götanmaan lääni.
Länsi-Götanmaan läänissä 12 kuntaa:
Nico Nyberg

Nico Nyberg (s. 7. syyskuuta 1993 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa try-outilla Mestis-joukkue Espoo Unitedissa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Nyberg on Jäähongan kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin kaudeksi 2008–2009. Kaudella 2010–2011 Nyberg jakoi kymmenellä osumallaan koko B-nuorten SM-karsintasarjan maalipörssin voiton TPS:n Artturi Lehkosen kanssa. Hän oli myös Bluesin paras pistemies 13 tehopisteellään. Nyberg voitti kauden päätteeksi B-nuorten Suomenmestaruuden.
Kesäkuussa 2012 Nyberg teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen Bluesin kanssa. Syyskuussa hän siirtyi aluksi kahden ottelun mittaisella lainasopimuksella paikkaamaan loukkaantumisia Mestis-joukkue KooKoohon, jossa Nyberg pelasi lopulta seitsemän ottelua. Bluesin SM-liigajoukkueessa hän debytoi 8. tammikuuta 2013 vieraissa Jokereita vastaan. Nyberg sai ottelussa jääaikaa 9.44 minuuttia. Kaikkiaan Nyberg pelasi kauden aikana kolme SM-liigaottelua. Suurin osa hänen kaudestaan eteni kuitenkin vielä Bluesin A-nuorissa. Nybergillä oli A-nuorten SM-liigan runkosarjassa paras aloitusprosentti (59,06) ja hän voitti koko kevään 2013 pudotuspelien pistepörssin sekä jakoi maalipörssin voiton HPK:n Miika Heikkilän ja Ville Järveläisen kanssa tehoilla 7+10=17. Nyberg voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa. Huhtikuussa 2013 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Bluesin kanssa.
Kaudella 2013–2014 Nyberg avasi pistetilinsä SM-liigassa. Hän teki liigauransa avausmaalin 20. syyskuuta 2013 vieraissa JYPiä vastaan. Kaikkiaan Nyberg teki kauden aikana SM-liigassa 23 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4, kunnes loukkaantuminen päätti hänen kautensa jo marraskuussa 2013. Tämän jälkeen Nyberg kävi läpi useita leikkauksia, eikä pelannut kolmena seuraavana kautena.
Syyskuussa 2017 Nyberg siirtyi try-outille Mestis-joukkue Espoo Unitediin, joka perustettiin vuotta aiemmin konkurssiin ajautuneen Bluesin tilalle. Hän pelasi joukkueessa kauden 2017–2018 aikana lopulta neljä ottelua.
Maajoukkueura.
Nyberg on pelannut 13 nuorten maaottelua.
Muuta.
Nyberg on opiskellut Svenska handelshögskolanissa.
Sing Loud, Sing Proud!

Sing Loud, Sing Proud! on yhdysvaltalaisen punk rock -yhtye Dropkick Murphysin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut All Barr, Matt Kelly tai Ken Casey, ellei toisin mainita.
The Bone Collector

The Bone Collector (televisioesityksessä myös nimellä "Luunkerääjä") on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Phillip Noycen ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva. Elokuvan pääosassa esiintyvät Denzel Washington ja Angelina Jolie.
Tarina.
Elokuvan päähenkilö Lincoln Rhyme (Denzel Washington) oli aiemmin New Yorkin poliisin johtavia rikospaikkatutkijoita ja hän on kirjoittanut lukuisia kirjoja rikospaikkatutkimuksesta, pitänyt luentoja aiheesta ja hänet tunnetaan analyyttisena nerona. Hänen ollessaan tutkimassa rikospaikkaa 1800-luvulla rakennetussa metrotunnelissa neljä vuotta aiemmin se sortuu ja hänen päälleen putoaa ylhäältä palkki. Onnettomuuden seurauksena Rhyme halvaantuu niin ettei hänellä enää liiku kun pää ja vasemman käden etusormi, ja hän joutuu neliraajahalvaantuneena sänkypotilaaksi josta huolehtii hoitaja Thelma (Queen Latifah).
Neljän vuoden kuluttua poliitikko Alan Rubin (Gary Swanson) ja hänen vaimonsa Lindsay Rubin (Olivia Birkelund) ottavat lentokentältä taksin jota kuljettaa sarjamurhaaja. Hän lukitsee ovet niin etteivät he pääse pois taksista. Myöhemmin vanhasta metrotunnelista löytyy Alan Rubin ruumis. Hänet on haudattu sinne niin ettei hänestä näy kun käsi josta etusormi on kuorittu luuta myöten, ja siihen on pujotettu hänen vaimonsa sormus.
Ensimmäisenä poliisina paikalle tulee nuorisopoliisin Amelia Donaghy (Angelina Jolie), joka antaa rahaa lähellä oleville lapsille ja pyytää heitä käymään ostamassa hänelle kertakäyttökameran. Saatuaan kameran hän ottaa nopeasti kuvat rikospaikasta ja huomaa radalla jotain minkä arvelee olevan tärkeä todiste, ja pysäyttää tulossa olevan junan joteivät todisteet tuhoutuisi. Paikalle myöhemmin tulleet poliisin etsivät Paulie Sellitto (Ed O'Neill) ja Kenny Solomon (Mike McGlone) ottavat Donaghyltä raportin ja hänen kameralla ottamanasa kuvat vastaan. He lähtevät käymään Rhymen luona jotta tämä katsoisi todisteita, ja Rhyme on vaikuttunut Donaghyn perusteellisuudesta ja haluaa tämän toimimaan hänen silminään ja käsinään tekemässä kenttätutkimuksia joihin Rhyme ei itse pysty.
Näyttelijät.
Lähde:
Ontuva Eriksson

Ontuva Eriksson on Tapio Rautavaaran säveltämä laulu, jonka hän levytti vuonna 1951. 
Teksti on Oiva Paloheimon runosta "Kerjäläislegenda", joka on julkaistu Paloheimon ensimmäisessä, vuonna 1935 ilmestyneessä runokokoelmassa "Vaeltava laulaja". Rautavaara ja Paloheimo asuivat kumpikin Helsingin Oulunkylässä, vain vähän matkan päässä toisistaan. Rautavaara kysyi Paloheimolta luvan runon levyttämiseen ja samalla nimen muuttamiseen päähenkilön, puistojen porteilla kerjäävän raajarikon mukaiseksi. Rautavaara työsti sävelmää pitkin kevättä 1951, yhtä aikaa saman levyn kääntöpuolelle tulleen "Isoisän olkihatun" kanssa. Levy-yhtiön tuottaja Toivo Kärki piti laulusta, mutta ei ehtinyt itse laulun sovittajaksi, joten hän kehotti Rautavaaraa kääntymään Georg Malmsténin puoleen. Sovituksesta tuli synkän ja surumielisen tekstin mukainen tummasävyinen piano- ja viulutausta. 
Laulu mielletään laveasti työväenmusiikiksikin. 
Rautavaaraa harmitti, että runo ei gramofonilevyn aikarajan vuoksi kokonaisuudessaan mahtunut levylle, yksi säkeistö piti jättää pois. Puuttuva viimeinen säkeistö kuuluu:
Rautavaara suunnitteli laulun levyttämistä – pois jäänyt säkeistö mukaan lukien – uudelleen, kun kehittynyt tekniikka mahdollisti kolmea ja puolta minuuttia pitempien kappaleiden taltioinnin samalle levypuolelle. Aika ehti kuitenkin ajaa synkän ja surumielisen laulelman ohi ja ajatus jäi toteuttamatta.
Valtteri Järviluoma

Valtteri Järviluoma (s. 29. tammikuuta 1993 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla FFHG Division 1:n HOGLY La Roche-sur-Yonissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Järviluoma aloitti jääkiekon 5-vuotiaana Ikurin Vireessä. Hän pelasi juniorina sittemmin Ylöjärven Ilveksessä, josta Järviluoma siirtyi nuorempana C-juniorina Tampereen Ilvekseen. Hän voitti B2-nuorten SM-hopeaa vuonna 2010. 
Järviluoma nousi hieman yllättäen Ilveksen SM-liigajoukkueen kokoonpanoon loukkaantumisten myötä kaudella 2012–2013, jolloin hän pelasi kahdeksan SM-liigaottelua tehopistein 2+1=3. Järviluoma teki SM-liigadebyyttinsä 8. tammikuuta 2013 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.10 minuuttia. Uransa toisessa SM-liigaottelussaan 1. helmikuuta 2013 Järviluoma teki liigauransa avausmaalin vieraissa Espoo Bluesia vastaan. Toukokuussa 2013 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
Kaudella 2013–2014 Järviluoma nousi Ilveksen A-nuorten varakapteeniksi. Hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 19+22=41. Järviluoma pelasi kauden aikana yhden SM-liigaottelun. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Lempäälän Kisaan. Järviluoma esiintyi siellä kahdella ensimmäisellä kaudellaan myös muutamia otteluita lainalla Suomi-sarjajoukkue KOOVEE:ssä, mutta kaudesta 2016–2017 hän vietti siellä valtaosan ja pelasi 14 ottelua.
Järviluoma nousi kaudella 2017–2018 LeKin varakapteeniksi. Hän pelasi kauden aikana 12 ottelua lainalla KOOVEE:ssä. Kauden 2018–2019 Järviluoma aloitti II-divisioonajoukkue Ikurin Vireessä. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Vuoden 2019 vaihteessa Järviluoma siirtyi kuitenkin yhdessä Jimi Palannon kanssa loppukauden sopimuksella Ranskan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle FFHG Division 1:n HOGLY La Roche-sur-Yoniin.
Lauluni aiheet

Lauluni aiheet on Reino Helismaan sanoittama ja Toivo Kärjen nimimerkillä Kari Aava säveltämä laulu, joka tunnetaan parhaiten Tapio Rautavaaran levytyksenä. Rautavaara levytti kappaleen vuonna 1952, ja seuraavana vuonna tehdyssä elokuvassa "Me tulemme taas" hän lauloi sitä yhden säkeistön verran. Levyn kääntöpuolella on toinen Kärjen säveltämä, Helismaan sanoittama ja Rautavaaran esittämä kappale Laivat puuta, miehet rautaa. Myöhemmin Lauluni aiheet -kappaleen ovat levyttäneet muiden muassa Vesa-Matti Loiri, Timo Turpeinen ja Jaakko Ryhänen.
Finnboard

Finnboard eli Suomen Kartonkiyhdistys oli vuosina 1943–1996 toiminut suomalaisen kartonkiteollisuuden myyntiyhdistys, jonka tarkoituksena on jäsentensä kartonkituotannon markkinointi sekä kotimaahan että vientimarkkinoille. Suomen Kartonkiyhdistys perustettiin vuonna 1942 ja sen toiminta alkoi seuraavan vuoden alusta. Yhdistyksen jäsenet olivat siihen asti kuuluneet joko Suomen Paperitehtaitten Yhdistykseen tai Suomen Puuhiomoyhdistykseen. Finnboard-osa lisättiin yhdistyksen nimeen vuonna 1966.
1980-luvun alussa Finnboardin myyntimäärä oli kovassa kasvussa, ja vuonna 1981 se ylsi ensi kerran kahteen miljardiin markkaan. Toimitettu tonnimäärä oli 908 tuhatta tonnia, ja viennin osuus oli noin 80 prosenttia. Vienti suuntautui pääosin Länsi-Euroopan maihin, ja Neuvostoliiton osuus oli viidennes. Vuonna 1993 Finnboardin myynti oli 4,4 miljoonaa markkaa, ja 70 prosenttia siitä oli peräisin Metsäliitto-ryhmän Metsä-Serlalta ja Metsä-Botnialta. Muut Finnboardin loppuvuosien jäsenyritykset olivat Yhtyneet Paperitehtaat, Kyro Board and Paper Ltd, Savon Sellu Oy ja Vääräkosken Pahvi Oy.
Suomen liityttyä Euroopan unioniin Finnboardin toiminta kilpailijoiden yhteistyöorganisaationa tuli mahdottomaksi kartellisäännösten takia. Finnboard sulautettiin 1996 osaksi Metsä-Serla-yhtymää.
Finncell

Finncell eli Suomen selluloosayhdistys oli vuosina 1918–1995 toiminut suomalaisten sellutehtaiden myyntiyhdistys.
Historia.
Suomen Selluloosayhdistyksen perustamiskokous pidettiin 2. heinäkuuta 1918. Tuolloin yhdistykseen liittyivät kaikki Suomen selluloosatehtaat. Kaupparekisteriin Suomen Selluloosayhdistys merkittiin 8. marraskuuta 1918. Suomalaisen sellun maailmanlaajuista myyntiä harjoitettiin aluksi agenttien avulla. 1940-luvun lopulta lähtien alettiin perustaa omia myyntikonttoreita eri puolille maailmaa. Finncellin toiminnan loppuvaiheessa sillä oli myyntikonttori muun muassa Lontoossa, Hongkongissa, Singaporessa, Wiesbadenissa ja Milanossa.
Finncellin viimeisen toimintavuoden 1995 alussa sen jäsenistöön kuuluivat Kaukas Oy, UPM Group, Veitsiluoto Oy sekä Wisaforest Oy Ab. Finncell lakkautettiin kaupparekisteristä 2. kesäkuuta 1999.
Finncell oli yksi neljästä suomalaisen metsäteollisuuden myyntiyhdistyksestä, muutaman kymmenen henkilön työvoimallaan paljon pienempi kuin liki tuhannen hengen paperinmyyntijätti Finnpap.
Aleksi Wuorenjuuri

Aleksi Wuorenjuuri (s. 23. huhtikuuta 1970) on suomalainen pääsarjauransa lopettanut koripalloilija.
Ura.
Wuorenjuuri aloitti koripallon Tapiolan Hongassa, jonka paidassa hän pelasi ensimmäistä kertaa pääsarjatasolla kaudella 1986–1987. Wuorenjuuren edustama Honka putosi kauden jälkeen alemmalle sarjatasolle, mutta nousi kaudeksi 1989–1990 takaisin pääsarjaan. Kauden päätteeksi Wuorenjuuri valittiin SM-sarjan vuoden tulokkaaksi. 
Vuonna 1992 Wuorenjuuri siirtyi edustamaan helsinkiläistä Torpan Poikia. Kausi 1993–1994 oli tilastollisesti hänen parhaansa SM-sarjassa, sillä hän teki 15,1 pistettä ottelua kohden. Saman kauden päätteeksi hänet valittiin SM-sarjan vuoden puolustuspelaajaksi. Kausi 1994–1995 oli hänen viimeisensä Torpan Pojissa, sillä hän palasi tämän jälkeen Honkaan, jossa hän pelasi viimeisen kerran pääsarjatasolla kaudella 1997–1998.
Minho (maakunta)

Minho on entinen Portugalin maakunta (). Se perustettiin vuonna 1936 ja lakkautettiin vuonna 1976. Alue sijaitsee maan luoteisosassa, ja maakunnan pääkaupunkina oli Braga. Nykyisin Minhon maakunnan alue kuuluu Bragan ja Viana do Castelon piireihin.
Aikoinaan aluetta hallitsivat keltit ja roomalaiset. Roomalaisten jäljiltä on yhä nähtävissä useiden linnavuorten raunioita ().
Maantiede.
Alun perin maakuntaa kutsuttiin nimellä Entre Douro e Minho, joka on muodostunut alueen sijainnista pohjoisen Minhojoen ja etelän Dourojoen välissä. Minhon hedelmällinen ja sateinen pääosa on meren äärellä: rannikolla on noin 50 kilometriä pitkä etelä–pohjoissuuntainen ja 3–16 kilometriä leveä Santa Luzia -vuorille yltävä rannikkotasankokaistale. Muu osa entisestä maakunnasta koostuu kumpuilevista tasangoista, joita halkovat Lima-, Cávado-, Minho- ja Avejokien uurtamat syvät laaksot.
Historia.
Minhon alueelle muutti Kansainvaellusaikana suuri määrä sveebejä aivan kuin Espanjan-puoleisen maakunnan Galiciaankin, jonka kanssa minholaisilla on paljon yhteisiä tapoja. Minholaiset ovat perinteilleen uskollisia ja ovat säilyttäneet monia ikiaikaisia tapoja ja uskomuksia, joskin he ovat myös hartaan uskonnollisia. Aikojen kuluessa Minhosta on muuttanut runsaasti väestöä muun muassa Brasiliaan.
Elinkeinot.
Minhon maakunnan alueella harjoitetaan tehomaataloutta, ja viljeltäviä kasveja ovat valkoiset pavut ja maissi. Lisäksi alueella on viinintuotantoa ja hedelmäpuiden kasvatusta. Minhon alueella tuotetaan esimerkiksi korkealaatuista vihreää viiniä (). Entisen maakunnan alueella on pengerviljelyksiä ja kastelu on merkittävä osa maanviljelyä. Entisen Minhon maakunnan alueella on myös puutavarateollisuutta. Tekstiiliteollisuus on keskittynyt Guimarãesin ja Bragan kaupunkeihin. Kalastuksella on merkitystä rannikolla sijaitsevissa Âncora-Gontinhaesissa, Esposendessä ja Viana do Castelossa.
Ari Pelkonen

Ari Pelkonen (s. 1978 Pori) on suomalainen kuvataiteilija ja taidegraafikko. Pelkonen on valmistunut Turun Taideakatemiasta kuvataiteen kandidaatiksi vuonna 2004 ja Kuvataideakatemiasta kuvataiteen maisteriksi vuonna 2007. Vuodesta 2020 Pelkonen on ollut Valtion taideteostoimikunnan jäsen. Pelkonen on toiminut vuodesta 2009 opetustehtävissä Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa taidegrafiikan opetusalueella.
Pelkosen taiteellinen työskentely linkittyy voimakkaasti painetun taiteen kenttään. Pelkosen teoksissaan käyttämät painotekniikat, maalaus, liikkuva kuva ja kolmiulotteisuus ovat kaikki keinoja hahmottaa painetun taiteen kenttää ja osaltaan laajentaa käsitystä mitä painettu taide ja taidegrafiikka ovat nykytaiteessa.
Omakohtaisten aiheiden ohella Pelkosen teosten lähtökohdat ovat painetun taiteen käsitteistössä. Rakennetut kuvat, peittyminen ja paljastuminen, siirtyminen ja välittyminen ovat läsnä. Yhteistyö painetun taiteen menetelmien ja materiaalien kanssa, sekä itse käsillä tekeminen ovat Pelkosen taiteentekemisen keskiössä.
Pelkonen valittiin Vuoden nuoreksi taiteilijaksi vuonna 2012.
Pelkosen teoksia on monissa merkittävissä julkisissa kokoelmissa, mm. Kiasma, Saastamoisen säätiö, Jenni ja Antti Wihurin säätiö sekä Suomen Valtion taidekokoelmissa. Hänellä on ollut lukuisia yksityis- ja ryhmänäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla.
Evert Malm

Evert August Malm (14. syyskuuta 1871 Eura – 6. lokakuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja Suomen Suoviljelysyhdistyksen toiminnanjohtaja.
Malmin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos, Vaasan läänin virkatalojen tarkastaja August Malm ja Hilda Kristina Rautell ja puoliso vuodesta 1907 Edit Lyyli Mathilda Segercrantz (k. 1945). Malm valmistui maanmittausinsinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1889, agronomiksi Mustialan maanviljelysopistosta 1889 ja maanviljelysinsinööriksi 1898. Vuonna 1897 hänestä tuli edellisenä vuonna perustetun Suomen Suoviljelysyhdistysten konsulentti, 1900 sen sihteeri ja taloudenhoitaja sekä 1919 toiminnanjohtaja. Malm oli kehittämässä maataloutta erityisesti lukuisien koeasemien perustamisen kautta. Hän levitti valistusta viljelijöiden keskuuteen pitämällä puheita sekä julkaisemalla suoviljelyä ja turveteollisuutta koskevia kirjoituksia kotimaassa ja ulkomailla. Hän teki lukuisia opintomatkoja Eurooppaan ja Skandinaviaan. Merkittävimpiä hänen töistään lienee ollut Suomen soiden peruskartoitus, joka julkaistiin 1913 ja jonka mukaan yksi kolmasosa Suomen pinta-alasta oli suota. Valtion komiteoiden ja maatalousalan järjestöjen johtoelimien ohella Malm toimi Agronomisen yhdistyksen puheenjohtajana 1915–1917 ja Maataloustieteellisen seuran puheenjohtajana 1922–1923. Maanviljelysneuvoksen arvo hänelle myönnettiin 1931.
Kulkurin iltatähti

Kulkurin iltatähti on Reino Helismaan sanoittama ja Toivo Kärjen nimimerkillä Martti Ounamo säveltämä laulu. Sen levytti ensimmäisenä Matti Louhivuori vuonna 1951. Tunnetumpi versio on Tapio Rautavaaran levytys vuodelta 1965. Kesäkuussa 1965 ilmestyneen singlelevyn kääntöpuolella on toinen Helismaan Rautavaaralle tekemä kappale "Reppu ja reissumies". Myöhemmin "Kulkurin iltatähden" ovat levyttäneet monet muut artistit, esimerkiksi Hector ja Esa Niemitalo.
Rautavaara muisteli Peter von Baghin tekemässä haastattelussa 1970-luvun lopulla: "Mä kerroin elämäni vaiheita Helismaalle Imatran matkustajakodissa ja siitä se ravisti hihastansa 'Kulkurin iltatähden'. Kaikilla lauluilla on oma tarinansa, mikään ei synny tyhjästä."
Jussi Pellikka

Jussi Pellikka (s. 22. maaliskuuta 1975 Kuopio) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja tai keskuspuolustaja, mutta pystyi pelaamaan myös keskikentällä. Pellikka on valmentanut urallaan FC Hämeenlinnaa ja Hyvinkään Palloseuraa.
Pellikka pelasi Veikkausliigassa yhteensä 132 ottelua vuosina 1992–2004. Kasvattajaseuransa Kuopion Palloseuran lisäksi hän edusti liigassa Valkeakosken Hakaa, FC Jazzia, FC Hämeenlinnaa sekä FC KooTeePeetä. 
Suomen mestaruuden Pellikka voitti Hakassa vuonna 1998.
Luettelo Ruotsin joista

Tämä artikkeli on luettelo Ruotsin joista. Ensimmäisenä on lueteltu Perämereen ja Merenkurkkuun laskevat joet, toisena Selkämereen ja Ahvenanmereen laskevat joet, kolmantena keskiseen Itämereen laskevat joet ja neljäntenä Juutinraumaan, Kattegatiin ja Skagerrakiin laskevat joet.
Mereen laskevat joet ovat luettelossa kaikkein eniten vasemmalla ja niiden sivujoet on sisennetty hierarkkisesti allekkain. Asteriskilla (*) on merkitty kunkin vesistön lähdejoet. Joet on lueteltu Ruotsin itärannikkoa pitkin pohjoisesta etelään Skånen asti ja sieltä jälleen etelästä pohjoiseen Ruotsin länsirannikkoa pitkin.
Perämereen ja Merenkurkkuun laskevat joet.
Mereen laskevien jokien sivujoet on sisennetty:
Juutinraumaan, Kattegatiin ja Skagerrakiin laskevat joet.
Vimleån
András Szente

András Szente (10. joulukuuta 1939 Budapest – 14. syyskuuta 2012 Florida, Yhdysvallat) oli unkarilainen ratameloja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. Hän meloi usein György Mészárosin parina.
Szente saavutti 1 000 metrin kajakkikaksikkossa ja 4×500 metrin kajakkiviestissä olympiahopeaa Rooman kesäolympialaisissa 1960. Tokion kesäolympialaisissa 1964 hän sijoittui Unkarin 1 000 metrin kajakkinelikkojoukkueessa neljänneksi. Maailmanmestaruuskilpailuista Szente saavutti kaksi hopeamitalia. Euroopan-mestaruuskilpailuista Szente voitti vuonna 1959 kaksi kultamitalia ja myöhemmistä kisoista viisi himmeämpää mitalia lisää.
Szente kuoli Floridassa, Yhdysvalloissa 14. syyskuuta 2012, 72-vuotiaana.