tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Marijinskyi-palatsi

Marijinskyi-palatsi () on nykyisin Ukrainan presidentin edustustilana toimiva historiallinen rakennus Kiovan keskustassa. 
Nimi.
Alkujaan palatsin nimi oli joko Tsarskyi-palatsi () tai Keisarillinen palatsi (). Nykyistä nimeä alettiin käyttää 1870-luvulla, ja se tulee samannimisestä puistosta, jossa palatsi sijaitsee. Marijinskyi-nimeä käytettiin rinnakkaisnimenä vielä pitkälle 1900-luvun puolelle, kunnes se virallistettiin vuonna 1963. Nykyään palatsista voidaan käyttää myös nimitystä Presidentin palatsi ().
Historia.
Barokkityylisen palatsin rakennustyöt alkoivat vuonna 1744 Venäjän keisarinnan Elisabetin käskystä hänen vieraillessaan suosikkinsa Aleksei Razumovskin kotimaassa Vähä-Venäjällä, ja se valmistui vuonna 1752. Rakennuksen suunnitteli vanhempi hoviarkkitehti Francesco Bartolomeo Rastrelli.
Venäjän hallitsijat kävivät palatsissa harvakseltaan, noin kerran 40 vuodessa. Palatsi toimi sen sijaan lähinnä kenraalikuvernöörien virka-asuntona. Se korjattiin 1870-luvulla Aleksanteri II:n aloitteesta, ja nimettiin muotoon Marjinskyi-palatsi hänen puolisonsa keisarinna Maria Aleksandrovnan kunniaksi. Toinen teoria Marijinskyi-nimestä on se, että palatsin portilla on iso rautainen M-kirjain.
Vallankumousvuosina 1917–1920 se oli vallankumouskomitean toimipaikkana. Vuonna 1920 rakennuksesta tehtiin koulu, ja vähän sen jälkeen museo. Toisen maailmansodan aikana rakennus vaurioitui pahoin, mutta se korjattiin alkuperäiseen kuntoon vuosina 1950–1980. Palatsi on nykyään Ukrainan presidentin edustusresidenssi.
Vuonna 2021 palatsissa kuvattiin musiikkivideo nimeltä "Naatu Naatu", joka oli osa vuonna 2022 ensi-iltansa saaneeseen telugunkieliseen "RRR"-elokuvaan. Kappale sai vuonna 2022 Golden Globen ja vuonna 2023 Oscarin parhaana omaperäisenä lauluna molempina vuosina.
Presidentti Volodymyr Zelenskyi ilmoitti 5. huhtikuuta 2022, että palatsin Valkoinen sali nimi muutetaan muotoon Ukrainan sankarien valkoinen huone. Lisäksi henkilöt, joille on myönnetty Ukrainan sankari -titteli, kutsuttaisiin vastaisuudessa tähän huoneeseen vastaanottamaan kunnianosoitus. Presidentti käyttää huonetta myös ulkomaalaisten arvovieraiden vastaanottamiseen.
Serotoniinireseptori

Serotoniinireseptori eli 5-HT-reseptori on monien eliölajien, muun muassa ihmisen reseptori, johon muun muassa välittäjäaine serotoniini voi kiinnittyä luonnollisena ligandina. Reseptoreita on seitsemää tyyppiä, 5-HT1–7, jotka jakautuvat edelleen lukuisiin alatyyppeihin. Niitä on sekä keskus- että ääreishermostossa. Osa reseptoreista toimii kiihdyttävinä ja osa vaimentavina eli hermosolun toimintaa estävinä.
Serotoniinireseptorit moduloivat monien välittäjäaineiden vapautumista; tällaisia ovat esimerkiksi GABA, dopamiini, adrenaliini / noradrenaliini ja asetyylikoliini. Sama pätee moniin hormoneihin; näitä ovat muun muassa oksitosiini, prolaktiini, vasopressiini, kortisoli, kortikotropiini ja substanssi P. Serotoniinireseptorit vaikuttavat moniin biologisiin prosesseihin, kuten aggressioon, levottomuuteen, ruokahaluun, kognitioon, oppimiseen, muistiin, mielialaan, pahoinvointiin, uneen ja lämmönsäätelyyn. Ne ovat myös monien lääkkeiden ja päihteiden vaikutuskohteita; näitä ovat muun muassa monet antidepressantit, antipsykootit, laihdutusvalmisteet, antiemeetit, prokineetit, migreenilääkkeet, hallusinogeenit ja entaktogeenit.
Lukuun ottamatta 5-HT3-reseptoria, joka on ionikanavareseptori, kaikki muut serotoniinireseptorit ovat G-proteiinikytkentäisiä reseptoreja, jotka aktivoivat toisiolähettejä hermosolun sisällä, jotta viesti välittyy eteenpäin.
Alatyypit.
Päätyypit jakautuvat edelleen alatyyppeihin, joilla on tiettyjä erityisominaisuuksia:
5-HT1C -nimistä reseptoria ei ole, koska sellaiseksi alun perin nimetty serotoniinireseptori kloonattiin ja sitä tutkittiin tarkemmin, jolloin sillä havaittiin olevan enemmän yhteistä 5-HT2 -tyypin reseptorien kanssa ja sen uudeksi nimeksi vakiintui 5-HT2C. 5-HT5B-reseptori on ainoastaan hiirillä ja rotilla, eikä lainkaan ihmisillä tai apinoilla.
Erittäin epäselektiivisiä serotoniiniagonisteja ovat muun muassa ergotamiini (migreenilääke), joka aktivoi 5-HT1A-, 5-HT1D-, 5-HT1B-, D2- ja noradrenaliinireseptoreita. LSD (psykedeeli) on 5-HT1A-, 5-HT2A-, 5-HT2C-, 5-HT5A-, 5-HT5- ja 5-HT6-reseptoreiden agonisti.
Milton Ager

Milton Ager (6. lokakuuta 1893 Los Angeles – 6. toukokuuta 1979 Chicago) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän aloitti uransa mykkäelokuvien ja vaudeville-esitysten pianistina ja myöhemmin sovittamalla ja markkinoimalla muun muassa Irving Berlinin ja Walter Donaldsonin sävellyksiä. Ensimmäisen maailmansodan aikana sävelsi Al Jolsonille menestyskappaleen ”Everything Is Peaches Down in Georgia”. Vuonna 1921 hän julkaisi kappaleen ”Nobody’s Baby” ja seuraavana vuonna kappaleen ”Who Cares”.
Ager teki sodan jälkeen New Yorkissa yhteistyötä puolalaissyntyisen sanoittaja Jack Yellenin kanssa. He kirjoittivat muun muassa kappaleet ”Hard-Hearted Hannah” (1924) ja ”Ain’t She Sweet?” (1927). He kirjoittivat myös musiikkiraidan Sophie Tuckerin ensimmäiseen elokuvaesiintymiseen "Honky Tonk". Paul Whiteman esitti heidän kappaleensa ”Happy Feet”, ”Happy Days Are Here Again” ja ”A Bench in the Park” vuoden 1930 elokuvassa "King of Jazz". Vuodesta 1922 alkaen he johtivat julkaisuyhtiötään nimeltä Ager, Yellen &amp; Bornstein. Heidän kappalettaan ”Happy Days Are Here Again” käytettiin Franklin D. Rooseveltin presidentinvaalikampanjassa vuonna 1932 ja siitä on tullut Yhdysvaltain demokraattisen puolueen tunnuskappale.
1930-luvulla Ager ja Yellen muuttivat Hollywoodiin. Heidän kappaleensa eivät enää menestyneet ja Yellen vetäytyi musiikinteosta lähes kokonaan Warner Brothersin ostettua heidän tuotantoyhtiönsä. Ager jatkoi säveltämistä 1940-luvulle asti työskennellen eri sanoittajien kanssa. Hänen yhteistyökumppaneihinsa kuuluivat muun muassa Joe Young, Jean Schwartz, Stanley Adams ja Joseph McCarthy. Ager jäi eläkkeelle pian toisen maailmansodan jälkeen ja yhteistyö Yellenin kanssa jäi hänen uransa menestyksekkäimmäksi ajaksi.
Ager valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1972. Hän kuoli Los Angelesissa vuonna 1979.
Frans Wilhelm Gustaf Hjelt

Frans Wilhelm Gustaf Hjelt (22. toukokuuta 1819 Turku – 26. syyskuuta 1889 Turku) oli suomalainen rovasti, moninkertainen valtiopäivämies ja lukion rehtori.
Hjeltin vanhemmat olivat filosofian maisteri, kirjanpainaja ja kirjakauppias Christian Ludvig Hjelt ja Hedvig Lovisa Chytræus. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta 1836 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1840. Hjelt opiskeli Uppsalassa 1842–1843. Hänet vihittiin papiksi 1847.
Hjelt toimi Helsingin yliopiston kreikan kirjallisuuden dosenttina 1844–1845. Hän oli Turun lukiossa vt. lehtorina 1840–1842 ja 1843–1845, roomalaisen kirjallisuuden lehtorina 1845–1872 sekä lukion rehtorina 1858–1872. Hjelt toimi Maarian seurakunnan prebendakirkkoherrana 1860–1886 ja Turun tuomiorovastina 1885–1889. Hän sai rovastin arvon 1860.
Hjelt osallistui valtiopäiville pappissäädyn edustajana 1867, 1872, 1877, 1882, 1885 ja 1888. Hän oli valtiopäivien toimitusvaliokunnan puheenjohtaja 1882 ja talousvaliokunnan puheenjohtaja 1882. Hjelt oli Suomen Pankin tilintarkastajana 1863–1872 ja 1886–1888, pankkivaltuusmiehenä 1872–1885 sekä pankkivaltuusmiesten puheenjohtajana 1882–1885. Lisäksi Hjelt oli kirkollis– ja kouluvirkakunnan leski– ja orpokassan johtokunnan jäsen 1860–1872 (johtokunnan puheenjohtaja 1862–1872), Suomen talousseuran johtokunnan puheenjohtaja 1870–1889 sekä Maalaisten palovakuutusyhtiön johtokunnan jäsen 1875–1885 ja johtokunnan puheenjohtaja 1886–1889.
Hjelt oli naimisissa vuodesta 1846 Maria Johanna Teodora von Hellensin kanssa. Heillä oli kahdeksan lasta joista kolme kuoli pieninä. Frans Hjelt oli arkkiatri Otto E. A. Hjeltin veli.
Josef Mandelstam

Josef Mandelstam (18. toukokuuta 1846 Poltava – 15. helmikuuta 1911 Helsinki) oli venäjänjuutalainen oppinut, joka toimi Helsingin yliopiston venäjän kielen ja kirjallisuuden professorina vuosina 1897–1911.
Mandelstamin vanhemmat olivat kauppias Emeljan Mandelstam ja Anna Mandelstam. Hän pääsi ylioppilaaksi Harkovassa 1864 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1869 ja lisensiaatiksi 1874. Hän toimi opettajana lukioissa ja paašikouluissa vuosina 1870–1895 Orjolissa, Harkovassa ja Pietarissa. Hän sai 1877 kollegiasessorin, 1881 hovineuvoksen, 1885 kollegineuvoksen ja 1889 valtioneuvoksen arvonimet. Mandelstam oli Katarinainstituutin tarkastajana Pietarissa 1891–1897 ja Pietarin yliopiston vertailevan mytologian yksityisdosenttina 1895.
Vuonna 1897 Mandelstam sai professuurin Helsingistä ja asettui Suomeen, johon hän pian kotiutui. Vuonna 1907 hänet vihittiin Helsingin yliopiston kunniatohtoriksi. Juutalaissukuinen Mandelstam oli siinä määrin liberaali, että kuultuaan hänen luentonsa Vjatšeslav von Plehwe totesi, että Venäjällä tuollainen professori ei kauaa pysyisi virassa. Mandelstamin ympärille syntyi vuoden 1908 alussa huomiota herättänyt kohu: Hän oli arvostellut "Hufvudstadsbladetissa" jyrkin sanoin "Uusi Suomi" -lehden ja vanhasuomalaisten Venäjän-politiikkaa Suomen asemalle vahingolliseksi, minkä seurauksena vanhasuomalaisia tukeneet ylioppilaat järjestivät helmikuun alussa useita häirintämielenosoituksia Mandelstamin luennoilla vaatien hänen eroaan. Mandelstam ei kuitenkaan eronnut.
Josef Mandelstam oli naimisissa kolme kertaa:
Kirjailija Karin Mandelstam oli Josef Mandelstamin tytär tämän kolmannesta avioliitosta.
Sõmeru

Sõmeru oli kunta Virossa, Länsi-Virumaan maakunnassa 100 kilometriä Tallinnasta itään. Sõmerun naapurikaupunki oli Rakvere, jonne on matkaa noin 4 kilometriä. 
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Rakveren ja Sõmerun kunnat yhdistettiin uudeksi Rakveren kunnaksi.
Väestö.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Sõmerun kunnassa oli 3 778 asukasta, joista 3 438 (91,0 %) oli virolaisia, 225 (6,0 %) venäläisiä ja 111 (2,9 %) muita kansallisuuksia.
Pienkauppala.
Sõmerun kuntakeskus oli Sõmerun pienkauppala. Sen asukasluku oli vuoden 2010 alussa 1 289.
Sõmerun pienkauppala on vuonna 2017 perustetun Rakveren kunnan hallinnollinen keskus.
Yang Lei

Yang ”Leilei” Lei (, s. 12. lokakuuta 1984 Sichuan) on kiinalainen poplaulaja ja näyttelijä, joka saavutti välittömästi mainetta, kun hän voitti valtakunnallisen "Super Tyttö" -laulukilpailun vuonna 2006.
Seitsemän raivoisaa gladiaattoria

Seitsemän raivoisaa gladiaattoria (myös "Seitsemän taistelijaa", , ) on vuonna 1983 valmistunut Claudio Fragasson ja Bruno Mattein ohjaama italialais-yhdysvaltalainen seikkailuelokuva. Cannon Filmsin tuottama tarina on Rooman valtakuntaan sijoittuva muunnelma Akira Kurosawan "Seitsemään samuraihin" perustuvasta westernistä "Seitsemän rohkeata miestä". Sen sankaria Hania näyttelee amerikkalainen kehonrakentaja Lou Ferrigno, joka oli aikaisemmin tullut tunnetuksi television Hulkina.
Juoni.
Kuolemattoman rosvopäällikkö Niceroten joukot terrorisoivat syrjäisen maalaiskylän asukkaita. Kylän naiset lähtevät Roomaan etsimään taistelijaa, joka kykenisi puolustamamaan heitä Akilleen taikamiekalla. Gladiaattoreista voimakkain on mahtavalihaksinen barbaari Han, joka on juuri pelastanut kuolemalta kilpa-ajoissa voittamansa Scipion. He pakenevat Rooman keisarin hovista ja saavat mukaansa joukon muita taistelijoita vapauttamaan kylää.
Gladiaattorit ja heihin liittyneet kyläläiset torjuvat Niceroten ensimmäisen hyökkäyksen. Tämä houkuttelee sankarit ulos kylästä, ottaa sen asukkaat panttivangeiksi ja pakottaa seitsikon antautumaan häpeällisesti. Gladiaattorit päättävät palata taistelemaan Niceroten joukkoja vastaan ja lopulta Han onnistuu tappamaan rosvopäällikön taikamiekallaan.
Kritiikki.
"Seitsemän raivoisaa gladiaattoria" edustaa "Conan – barbaarin" vanavedessä uudelleen lämmitettyä 1960-luvun vaihteen peplumia. Se on eräänlainen kunnianosoitus tyylilajin veteraaneille, joista mukana ovat Brad Harris, Dan Vadis, Giovanni Cianfriglia ja Salvatore Borghese. Halvalla tehty elokuva on melko sujuvaa ja harmitonta viihdettä, eikä juurikaan kuvasta ohjaajilleen tyypillistä överiksi menevää törkyistä roskaa. Lou Ferrignon lihakset varastavat show’n Sybil Danningin piilossa pysyviltä rinnoilta ja keisarin hovin kissatappelu on päivitetty versio peplumkliseisiin kuuluvista tanssitytöistä. "Seitsemästä rohkeasta miehestä" on olemassa myös alkuperäinen peplumversio, Richard Harrisonin tähdittämä "I sette gladiatori" vuodelta 1962.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen kutsuu elokuvaa katselukelvottomaksi ongelmajätteeksi ja antaa sille tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Julkaisut.
"Seitsemän raivoisaa gladiaattoria" oli Lou Ferrignon ensimmäinen Italiassa kuvattu elokuva, mutta se julkaistiin valkokankaalla vasta Luigi Cozzin ohjaaman "Herculeen" jälkeen. Elokuva päätyi nopeasti videolle, mutta siitä ei ole olemassa virallista DVD-julkaisua. Harvalukuiset piraattiversiot on digitoitu videokaseteilta.
Sanae Nakahara

Sanae Nakahara (, 31. heinäkuuta 1935 – 15. toukokuuta 2012) oli japanilainen näyttelijä. Hän oli elokuvaohjaaja Kinji Fukasakun leski. Heidän poikansa Kenta Fukasaku on elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Saviniemen koulu

Saviniemen koulu on entinen peruskoulun ala-aste Kouvolan Myllykoskella. Nykyisin koulu on osa Myllykosken yhtenäiskoulua. Koulussa annettiin opetusta 1–6-luokkalaisille. Koulussa oli noin 300 oppilasta. Koulun rehtori oli Miia Ojalainen. Vuonna 2016 koulussa oli 204 oppilasta.
Koulu sijaitsee Myllykosken keskustan koillispuolella Saviniemessä Kotkan radan varrella. 
Koulun vieressä sijaitsee Saviniemen urheilukeskus, jossa on yleisurheilukenttä, KSOY Stadion -jalkapallostadion ja Saviniemen palloiluhalli.
Myllykoskelle rakennetaan Saviniemen, Viialan ja Ummeljoen alakoulut sekä Myllykosken yhteiskoulun korvaava uusi lähes 500 oppilaan yhtenäiskoulu. Myllykosken yhteiskoulu ja Saviniemen koulu yhdistyivät hallinnollisesti vuoden 2022 syksyllä ja uudeksi nimeksi vaihtui Myllykosken yhtenäiskoulu.
Lähteet.
Viitteet.
Bernardo Sousa

Tomas Bernando Rodrigues Sousa (s. 16. toukokuuta 1987) on portugalilainen ralliautoilija. 
Ura.
Sousa aloitti ralliuransa vuonna 2006 Portugalin rallisarjoissa. Vuonna 2007 hän aloitti rallin MM-sarjassa Portugalin rallissa, jossa hän keskeytti. Vuonna 2008 Sousa kilpaili PWRC-sarjassa. Hän oli luokkansa toinen Akropolis-rallissa sijoittuen yhdeksänneksi sarjassa. Vuonna 2009 hän jatkoi sarjassa ollen sarjan kymmenes. Vuonna 2010 Sousa ajoi Super 2000 -luokan Ford Fiestalla seitsemän kilpailua WRC-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2011 Sousa saavutti uransa ensimmäisen WRC-luokan pisteensä ajamalla kymmenenneksi Jordanian rallissa. Samassa rallissa hän voitti oman luokkansa kilpailun. Sousan uran paras WRC-sijoitus on yhdeksäs tila Walesin rallista vuodelta 2009. Tuolloin pisteitä jaettiin vain kahdeksalle parhaalle. Sousa on myös kilpaillut yksittäisissä IRC-sarjan kilpailuissa vuodesta 2006 lähtien.
Nu Image

Nu Image on yhdysvaltalainen elokuvatuotantoyhtiö. Sen perusti Avi Lerner vuonna 1992 yhdessä Danny Dimbortin, Trevor Shortin ja Danny Lernerin kanssa. Myöhemmin vuonna 1996 Nu Image perusti toisen tuotantoyhtiön nimeltä Millennium Films.
Mahu

Mahu on Virossa Länsi-Virumaalla sijaitsevan Viru-Nigulan kunnan kylä aivan Suomenlahden rannassa. Mahun kylä on mainittu ensimmäisen kerran vuonna 1241. Kylästä länteen sijaitseen Mahun satama. Mahussa oli vuonna 2006 36 asukasta.
Suomalaisten kalastajien tiedetään käyneen keskiajalla kauppaa Mahussa. He vaihtoivat suolaa ja kuivattua silakkaa virolaisilta sisämaan talonpojilta saatuun rukiiseen.
Nikita Kutšerov

Nikita Igorevitš Kutšerov (, s. 17. kesäkuuta 1993 Maikop, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Tampa Bay Lightningissa. Hänen vahvuuksiinsa kuuluvat luistelu, mies miestä vastaan -kamppailutilanteet, liike ja hyökkäyspään pelaaminen. Kutšerovin heikkouksiin kuuluvat voiman puute ja ajoittainen pelin ulkopuolelle jääminen.
Ura.
Seuraura.
Adygeian Maikopissa syntyneen Kutšerovin kasvattajaseura on moskovalainen Belyje Medvedi. Hän pelasi vuosina 2009–2012 Venäjän nuorten jääkiekkosarjaa, MHL:ää Krasnaja Armijassa. Kutšerov pelasi siellä toisella kaudellaan 2010–2011 sarjan tähdistöottelussa sekä voitti keväällä 2011 mestaruuden. Samalla kaudella hän pelasi myös yhdeksän KHL-ottelua TsSKA Moskovassa tehden kaksi syöttöpistettä. Joukkue varasi hänet 60. pelaajana .
NHL-joukkue Tampa Bay Lightning varasi Kutšerovin toisella kierroksella 58. pelaajana . Hän pelasi kauden 2011–2012 vielä suurimmaksi osaksi Krasnaja Armijassa ja pelasi TsSKA Moskovan riveissä 18 KHL-ottelussa, joissa teki tehopisteet 1+4=5. QMJHL-joukkue Québec Remparts varasi hänet 43. pelaajana . Lightning teki Kutšerovin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen syyskuussa 2012, mutta hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 Rempartsiin, joka kauppasi hänet Rouyn-Noranda Huskiesiin marraskuussa 2012. Kutšerov teki kauden aikana 33 runkosarjaottelussa 63 tehopistettä ja 14 pudotuspeliottelussa 24 tehopistettä. Kutšerov valittiin CHL:n viikon pelaajaksi 17. helmikuuta sekä 14. huhtikuuta 2013.
Kaudeksi 2013–2014 Kutšerov siirtyi Lightningin organisaatioon. Hänet siirrettiin syksyn 2013 harjoitusleirin päätteeksi AHL-joukkue Syracuse Crunchin vahvuuteen. Kutšerov aloitti kautensa farmissa väkevästi, ja hänet valittiin AHL:n lokakuun kuukauden pelaajaksi sekä 3. marraskuuta 2013 liigan viikon pelaajaksi. Kutšerov pelasi ensimmäisen ottelunsa Lightningin joukkueessa 25. marraskuuta 2013 New York Rangersia vastaan, jolloin hän teki myös ensimmäisessä vaihdossaan ja ensimmäisellä laukauksellaan NHL-uransa avausmaalin Henrik Lundqvistin taakse.
Kaudella 2018–2019 Kutšerov palkittiin parhaalle pistemiehelle myönnettävällä Art Ross Trophy -palkinnolla. Hän teki runkosarjassa 128 pistettä.
Maajoukkueura.
Vuoden 2017 maailmanemstaruuskilpailuissa Kutšerov oli tehopistein 7+8=15 turnauksen toiseksi paras pistemies. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hänet valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Kutšerov pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan ja jälkimmäinen pronssiin. Hän oli vuoden 2013 turnauksessa myös Venäjän paras maalintekijä ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Nail Jakupovin kanssa tehopistein 5+3=8. Kutšerov voitti myös alle 18-vuotiaiden MM-pronssia vuonna 2011, jolloin hän voitti tehopistein 11+10=21 turnauksen piste- ja maalipörssin sekä rikkoi Suomen Toni Rajalan vuonna 2009 tekemän piste-ennätyksen (10+9=19). Turnauksen pistepörssissä toiseksi sijoittunut joukkuetoveri Mihail Grigorenko jäi Kutšerovista kolmen pisteen päähän. Kutšerov valittiin myös parhaaksi hyökkääjäksi ja tähdistökentälliseen. Kutšerov pelasi myös World Junior A Challengessa vuonna 2010.
Oscar Klefbom

Oscar Klefbom (s. 20. heinäkuuta 1993 Karlstad, Ruotsi) on ruotsalainen uransa päättänyt jääkiekkopuolustaja, joka pelasi viimeisimpänä NHL-joukkue Edmonton Oilersissa. Oilers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 19. pelaajana . Klefbom oli isokoinen kahden suunnan puolustaja, jota verrattiin varaustilaisuuden yhteydessä Doug Murrayhyn.
Ura.
Seuraura.
Klefbom on Hammarö HC:n kasvatti. Hän siirtyi juniori-ikäisenä Färjestads BK:hon. Klefbom teki debyyttinsä miesten peleissä kaudella 2009–2010, jolloin hän pelasi yhteensä viisi Ruotsin I-divisioonan ottelua IFK Munkforsissa ja Skåre BK:ssa. Pääosin hän pelasi kauden kuitenkin Färjestadin J18-junioreissa.
Kauden 2010–2011 Klefbom aloitti lainalla Skåressa, mutta lokakuussa 2010 hänet nostettiin Färjestadin Elitserien-joukkueeseen, jossa Klefbom pelasi kauden aikana yhteensä 23 runkosarjaottelua tehoin 1+1=2. Hän vahvisti kauden aikana myös Färjestadin J18-joukkuetta. Huhtikuussa 2011 Klefbom teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Färjestadin kanssa.
Tammikuussa 2011 NHL:n kykyjenetsijäpalvelu listasi Klefbomin kahdeksanneksi Euroopassa pelaavista kenttäpelaajista NHL:n varaustilaisuuteen 2011. Huhtikuussa hän nousi rankingissa kuudenneksi. Edmonton Oilers varasi Klefbomin ensimmäisellä kierroksella 19. pelaajana. Hän oli jo varaustilaisuuden viidentenä varattu ruotsalainen. Vuonna Klefbomin varasi myös KHL-joukkue Salavat Julajev Ufa ensimmäisellä kierroksella 20. pelaajana. Kaudella 2011–2012 hän pelasi Elitserienissä 33 runkosarja- ja 11 playoff-ottelua, mutta Klefbom pelasi osan kaudestaan vielä myös Färjestadin J20-joukkueessa. Keväällä 2012 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa, mutta sopi samalla pelaavansa kauden 2012–2013 vielä Ruotsissa.
Maajoukkueura.
Klefbom voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2012, jolloin hänet valittiin koko turnauksen tähdistökentälliseen ja Ruotsin top-3-pelaajaksi. Klefbom voitti myös alle 18-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2011. Hän toimi turnauksessa Ruotsin kapteenina ja oli tehoilla 1+3=4 joukkueen tehokkain puolustaja Rasmus Bengtssonin kanssa. Klefbom voitti myös alle 17-vuotiaiden World Hockey Challengen pronssia vuonna 2010.
Tammio

Tammio (Vanhoissa kartoissa ruots. "Stamö") on Haminaan kuuluva saari ja kylä itäisellä Suomenlahdella. Saaren pinta-ala on 300 hehtaaria.
Historia.
Tammion kohoaminen merestä alkoi noin 6 000 vuotta sitten. Saaresta on löytynyt 2 500-vuotias pronssikautinen röykkiöhauta ja viikinkiaikainen polttohautakalmisto. Saaren vakinainen asutus juontaa juurensa keskiajalta. Tuolloin asutus keskittyi suojaisiin sisäsatamiin. Tammio oli 1300-luvulla Viipurin linnan alaisuuteen kuuluva vartiosaari ja sen asukkaat olivat ruotsalaisia. 1500-luvun puolivälissä Tammiossa asui pari–kolme perhekuntaa, kunnes saari autioitui 1570-luvulla venäläisten tuhotessa rannikkoa. Seuraavan kerran saarelle syntyi pysyvää asutusta 1630-luvulla, jolloin sinne siirtyi suomenkielistä väestöä. Tammiolaiset asuivat 1800-luvun alkuun asti saaressa vuokralla ja he maksoivat kruunulle kalavesien käytöstä luotsaamalla tai rahtaamalla kruunun tavaroita. Isonjaon päättyessä vuonna 1882 Tammiossa oli 47 taloa. Kansakoulu valmistui vuonna 1891. Tammiossa harjoitettiin kalastusta vielä 1950-luvulle, mutta sittemmin saari on jäänyt lähinnä tammiolaisten sukujen lomanviettopaikaksi. Tammio kuului aiemmin Vehkalahden kuntaan, kunnes se vuonna 2003 siirtyi kuntaliitoksen myötä osaksi Haminaa.
Band-e Amir

Band-e Amir () on Afganistanissa Bamiyanin maakunnassa Hazarajatissa sijaitsevat kuusi tummansinistä järveä, joita erottavat toisistaan travertiiniesiintymien muodostamat luonnolliset padot. Järvialue on Afganistanin ensimmäinen kansallispuisto. Järvet sijaitsevat Keski-Afganistanin Hindukušvuoristossa noin 3 000 metrin korkeudessa, kuuluisien Bamiyanin buddhapatsaiden länsipuolella.
Millennium Films

Millennium Films on yhdysvaltalainen elokuvatuotantoyhtiö. Sen perusti Avi Lerner vuonna 1996 yhdessä Danny Dimbortin, Trevor Shortin ja Danny Lernerin kanssa. Yhtiö on osa Lernerin aiemmin perustamaa Nu Image -elokuvayhtiötä.
Helisiteetti (hiukkasfysiikka)

Helisiteetti on hiukkasille määritelty kvanttiluku, joka kuvaa hiukkasen spinin komponenttia sen liikemäärän suunnassa. Matemaattisesti ilmaistuna helisiteetti määritellään formula_1, missä formula_2 on hiukkasen spinvektori ja formula_3 on liikemäärän suuntainen yksikkövektori.
Kvanttimekaniikassa spin on kvantittunut suure siten, että se voi saada kunkin akselin suunnassa arvot formula_4, kun hiukkasen spinin neliö on formula_5. Täten myös helisiteetti on kvantittunut ja saa arvot formula_4, mikäli hiukkasen massa on nollasta poikkeava.
Jos hiukkanen on massaton, kuten fotoni, voi helisiteetti saada vain arvot formula_7. Fotonin tapauksessa tämä johtuu siitä, että kenttiä koskevat yhtälöt (Maxwellin yhtälöt) estävät pitkittäisen polarisaatiotilan olemassaolon ja jäljelle jää vain kaksi poikittaista polarisaatiotilaa. Polarisaatiotiloja on puolestaan yhtä monta kuin helisiteetin eri tiloja.
Jason Terry

Jason Eugene Terry (s. 15. syyskuuta 1977 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka pelasi NBA:ssa vuosina 1999–2018. Hän teki NBA-urallaan yli 2200 kolmen pisteen koria, kolmanneksi eniten koko NBA:n historiassa.
Pelintekijänä pelaavan Terryn varasi NBA:han 10. vuorolla Atlanta Hawks. Terry pelasi Hawksissa kauden 2003–2004 loppuun, jolloin hän siirtyi Dallas Mavericksiin. Kaudella 2010–2011 hän voitti Mavericksissa NBA:n mestaruuden, ja kauden 2008–2009 päätteeksi hänet valittiin sarjan kauden . Heinäkuussa 2012 hän teki vapaana pelaajana sopimuksen Boston Celticsin kanssa. Kesällä 2013 hän siirtyi Brooklyn Netsiin, ja kaudet 2014–2016 hän edusti Houston Rocketsia.
Blanco Encalada (1893)

Blanco Encalada oli Chilen laivaston vuonna 1893 vesillelaskettu risteilijä ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Sir Philip Wattsin suunnittelema alus tilattiin Armstrong Whitworthilta ja sen köli laskettiin syyskuussa 1892 ollen keisarillisen Japanin laivaston risteilijän "Yoshinon" toisinto. Alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1893 ja se valmistui huhtikuussa 1894.
Palvelus.
Alus saapui 26. tammikuuta 1895 valmistuttuaan Valparaisoon. Uransa aikana alus palveli koululaivana, Magellanes laivueen tukikohta-aluksena sekä tykistön koululaivana. Se oli modernisoitavana 1920.
Toisen maailmansodan alkaessa alus oli toivottamasti vanhentunut. Alus siirrettiin reserviin vuonna 1940 ennen lopullista käytöstä poistamistaan 19. joulukuuta 1945.
General O’Higgins (1897)

General O'Higgins oli Chilen laivaston vuonna 1897 vesillelaskettu panssariristeilijä, joka palveli sekä ensimmäisessä että toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Sir Philip Wattsin suunnittelema alus tilattiin Armstrong Whitworthilta Elswickistä, missä köli laskettiin huhtikuussa 1896. Alus laskettiin vesille 17. toukokuuta 1897 ja otettiin palvelukseen huhtikuussa 1898.
Palvelus.
Alus saapui heinäkuussa 1898 Chileen. Se oli 1903 Panamassa Yhdysvaltain ja Kolumbian välisen Panaman kriisin aikana, mikä johti lopulta kanava-alueen perustamiseen. Muuten aluksen ura oli tapahtumaköyhä. Se modernisoitiin 1928-1929 ja pääosan urastaan se palveli esikunta-aluksena. Alus poistettiin laivastoluettelosta 1954.
Chacabuco

Chacabuco oli Chilen laivaston vuonna 1898 vesillelaskettu risteilijä, joka palveli sekä ensimmäisessä että toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Armstrong Whitworthilta ja sen suunnitteli Sir Philip Watts. Aluksen köli laskettiin 14. elokuuta 1896 ja alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta 1898. Alus liitettiin Chilen laivastoon 1902.
Palvelus.
"Chacabuco" oli vuonna 1911 Spitheadissä Yrjö V:n kruunajaisten laivastokatselmuksessa, mutta muuten aluksen palvelus oli normaalia rauhanajan palvelusta. Vuodesta 1941 alkaen aina palveluksesta poistoonsa 1959 saakka alus palveli koululaivana.
Sukupuolivaikutusten arviointi

Sukupuolivaikutusten arviointi (lyhenne suva) tarkoittaa sukupuolten välisen tasa-arvon edistämiseen tähtäävää toimintaa, jossa pyritään ottamaan sukupuolinäkökulma huomioon niin, että esimerkiksi lain valmistelemisessa arvioidaan, miten kyseinen laki tulee vaikuttamaan naisiin ja miehiin.
Sukupuolivaikutusten arviointi on tärkeä väline tasa-arvon edistämisessä, sillä useilla yhteiskunnan alueilla (esimerkiksi työmarkkinoilla) on sukupuoleen liittyviä tekijöitä, joiden takia neutraaleilta vaikuttavat toimenpiteet voivat vaikuttaa eri tavoilla naisiin ja miehiin, ja toimia tällä tavalla epätasa-arvoa tuottaen.
Sukupuolivaikutusten arviointi on käytäntönä peräisin Yhdysvalloista, jossa sitä on pitkään edellytetty käytettävän erilaisten projektien suunnittelemisessa ja arvioinnissa.
Sukupuolivaikutusten arviointi Suomessa.
Suomi on sitoutunut EU:n tasa-arvonormien ja YK:n Pekingin vuoden 1995 tasa-arvojulistuksen mukaisesti toimimaan tasa-arvon puolesta, sekä myös siihen, että sukupuolinäkökulma otetaan huomioon kaikilla aloilla ja että päätösten vaikutukset sukupuolille arvioidaan.
Sosiaali- ja terveysministeriön vuonna 2002 antama ohje edellyttää, että sukupuolinäkökulma ja tasa-arvo pitää sisällyttää kaikkeen Sosiaali- ja terveysministeriön piiriin kuuluvaan lainsäädännön valmisteluun, ohjelmiin, hankkeisiin ja henkilöstöpolitiikkaan.
Työmarkkinakeskusjärjestöt julkaisivat vuonna 2007 ensimmäisen kerran suosituksen koskien sukupuolivaikutusten arviointia työpaikoilla. Suositusta on päivitetty vuosina 2010 ja 2011. Siinä suositellaan, että työehtosopimusosapuolet arvioisivat tietyin väliajoin, miten solmitut sopimukset ovat vaikuttaneet naisten ja miesten välisiin palkkaeroihin.
Pim Ligthart

Pim Ligthart (s. 16. kesäkuuta 1988 Hoorn) on alankomaalainen rata- ja maantiepyöräilijä.
Ratapyöräily.
Ligthart sai Jeff Vermeulenin kanssa hopeaa junioreiden MM-kilpailujen pariajossa (eli madisonissa) Gentissä 2006. Hän voitti samana vuonna kotimaansa miesten sarjan mestaruuden linja-ajossa (scratch) ja pisteajossa. Vuonna 2007 hän sai EM-hopeaa alle 23-vuotiaiden pisteajossa ja pariajossa. Hän voitti samana vuonna Alankomaiden-mestaruuden miesten pisteajossa ja alle 23-vuotiaiden omniumissa (eli "moniottelussa"). Vuonna 2008 hän voitti pisteajon maailmancupkilpailun Kööpenhaminassa sekä sai alle 23-vuotiaiden EM-hopeaa linja- ja pariajossa.
Maantiepyöräily.
Ligthart kilpaili Krolstone Continental Teamissa 2007–2008, jonka jälkeen amatöörinä Avc Aix-En-Provence -joukkueessa 2009–2010. Hän ajoi kauden 2010 loppupuolella harjoittelijana Vacansoleil-tallissa, jossa aloitti ammattilaisena vuoden 2011 alusta. Kausilla 2014–2016 hän edusti belgialaistalli Lotto-Belisol / Lotto Soudalia. Vuosina 2017 ja 2018 hän on ajoi Team Roompot–Nederlandse Loterij -joukkueessa. Viimeisillä ammattilaiskausillaan 2019–2020 hän edusti Total Direct Énergie -joukkuetta..
Ligthart voitti 2011 Hel van het Mergelland -kilpailun ja kotimaansa maantieajon mestaruuden. Vuonna 2013 hän voitti Ster ZLM Toer -kilpailun viidennen etapin. Hän voitti 2014 Pariisi–Nizza-ajon mäkikirikilpailun. Seuraavana vuonna hän voitti Grand Prix d'Ouverture La Marseillaise -kilpailun, Vuelta a Andalucían 1a-etapin ja Tanskan ympäriajon mäkikirikilpailun. Vuonna 2018 hän sijoittui kolmanneksi Tour des Fjords -kilpailussa. Hän voitti Ronde van Drenthen 2019.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1939

Vuoden 1939 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Luzernissa, Sveitsissä 30.kesäkuuta - 11. heinäkuuta. Kilpailut olivat 32. ammunnan maailmanmestaruuskisat kaikissa lajeissa, vaikkakin haulikkokilpailut käytiin Berliinissä.
Argentiina-pokaalin voitti Viron joukkue pistein 5 433, vaikka se oli pystyasennosta suurissa vaikeuksissa. Joukkueet saivat valita ampumisjärjestyksen vapaasti ja kärkijoukkueet ampuivat lajit järjestyksessä: makuu-pysty-polvi. Makuulta paras joukkue oli Norja 1 895 pisteellä, polvelta Viro ja pystystä Sveitsi. Joukkuemitalit jaettiin ilmeisesti vain kokonaiskilpailusta.
Vastaavan kilpailun sotilaskiväärillä voitti Sveitsi, puolustaen vuonna 1937 voittamaansa Mannerheimin kultapokaalia menestyksellä.
Pienoiskiväärin makuuasentokilpailussa Suomen Toivo Mänttäri paukutteli maailmanmestaruuteen maksimipistein 400.
Mitalistit.
Kyyhkysammunnan Deauvillessä voitti Ranskan Guy Lamy.
Duncan Siemens

Duncan Siemens (s. 7. syyskuuta 1993 Sherwood Park, Edmonton, Alberta) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Saskatoon Bladesin joukkuetta WHL:ssä.
NHL-seura Colorado Avalanche varasi Siemensin numerolla 11 , vaikka NHL:n kykyjenetsijäpalvelu arvioi hänet Pohjois-Amerikassa pelaavista kenttäpelaajista vasta kymmenenneksi parhaaksi.
Luettelo ministereistä Suomen valtioneuvoston kansliassa

Tämä on luettelo ministereistä Suomen valtioneuvoston kansliassa.
Valtioneuvoston kansliaa johtaa pääministeri, mutta usein kansliaan nimitetään myös muita ministereitä vastaamaan esimerkiksi EU-asioista tai valtion omistajaohjauksesta. 
Oheisessa luettelossa on mainittu sekä ministerit, jotka ovat toimineet päätoimisesti valtioneuvoston kansliassa, että ne ministerit, joiden yhtenä vastuualueena on ollut valtioneuvoston kanslian asioita.
Valtioneuvoston kansliassa toimivia "kansliaministereitä" ei tule sekoittaa salkuttomiin ministereihin, jotka eivät sijoitu mihinkään ministeriöön.
Muut ministerit.
Seuraavien ministereiden vastuualueeseen on kuulunut joitain valtioneuvoston kanslian asioita:
Ryan Murphy (jääkiekkoilija, 1993)

Ryan Murphy (s. 31. maaliskuuta 1993 Aurora, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Carolina Hurricanes varasi Murphyn .
Pelaajaura.
Murphy aloitti pelaajauransa 16-vuotiaana Kitchener Rangersissa. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 39 pistettä 62 ottelussa. Hänen silloinen pakkiparinsa John Moore varattiin Columbus Blue Jacketsiin vuonna . Rangers eteni OHL:n pudotuspelien kolmannelle kierrokselle, ja Murphy keräsi sieltä upeasti 17 pistettä 20 ottelussa.
Toisella kaudellaan hän teki 26 maalia ja antoi peräti 53 maaliin johtanutta syöttöä, keräten 79 pistettä. Se saattoi hänet toiselle sijalle puolustajien pistepörssissä. Murphy nimettiin samalla kaudella myös All-Star-joukkueeseen.
Kesäkuussa 2011 NHL-seura Carolina Hurricanes varasi Murphyn numerolla 12. Ennen varaustilaisuutta NHL:n kykyjenetsijäpalvelu arvioi hänet Pohjois-Amerikassa pelaavista kenttäpelaajista yhdeksänneksi parhaaksi. Carolinassa pelaa myös Murphyn entinen joukkuetoveri Jeff Skinner.
Claire Redfield

Claire Redfield on kuvitteellinen hahmo "Resident Evil" -peleissä, -elokuvissa ja -kirjoissa.
Esiintymiset.
Videopelit.
Resident Evil.
Claire esiintyy ensimmäistä kertaa vuonna 1998 julkaistussa "Resident Evil 2:ssa", jossa hän on toinen pelattavista hahmoista. Vuonna 1998 Claire saapuu Raccoon Cityn etsimään veljeään Chrisiä ja huomaa zombien ottaneen kaupungin valtaansa. Lyöttäytyessään yhteen Leon S. Kennedyn kanssa he aloittavat sekä eloonjääneiden että pakotien etsinnän. Pelistä on tehty myös uusioversio, vuonna 2019 julkaistu "Resident Evil 2". 
"ssa" Claire tunkeutuu Umbrella-korporaation päämajaan Pariisiin, mutta joutuu vangituksi Rockfort-saarelle. Virustartunnan iskiessä saarelle Claire lyöttäytyy yhteen melko lapsellisen Steve Burnsiden kanssa.
"issa" Claire esiintyy "Resident Evil 2:een" perustuvassa Memories of a Lost City -episodissa ja "Code: Veronicaan" perustuvassa Game of Oblivion -episodissa.
Claire esiintyy myös ' ja '. Hahmolla on päärooli myös pelissä "".
Muut.
Clairella on pieni rooli Capcomin vuonna 1999 julkaisemassa lumilautailupelissä "Trick’N Snowboarder". Myös Leon S. Kennedy ja zombiksi mutatoitunut poliisi esiintyvät pelissä.
Elokuvat.
Ali Larterin esittämä Claire esiintyi valkokankaalla ensimmäistä kertaa kolmannessa "Resident Evil" -elokuvassa ' (2007) ja kolme vuotta myöhemmin "ssa". Larter palasi rooliin elokuvasarjan viimeisessä osassa ' (2016). Claire esiintyy myös animaatioelokuvassa "".
Kirjat.
Claire esiintyy S. D. Perryn kirjoittamissa romaaneissa "Resident Evil: City of the Dead" ja "Resident Evil: Underworld".
Helmikirjorastas

Helmikirjorastas ("Geokichla guttata") on erittäin uhanalainen rastaisiin kuuluva varpuslintu. Lajin kanta on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton IUCN:n arvion mukaan alle 250–1000, täysikasvuista yksilöä. Linnun levinneisyysalue on laaja mutta pirstaleinen. Rastas elää muuttolintuna Keniassa ja Tansaniassa, kun taas Malawissa ympäri vuoden. Yksi yksilö on tavattu sekä Sudanissa että Kongon demokraattisessa tasavallassa.
Helmikirjorastas on 19–23 senttimetriä pitkä ja 45–78 grammaa painava.
HC Rychenberg Winterthur

 
HC Rychenberg Winterthur on vuonna 1983 perustettu sveitsiläinen salibandyseura, jonka miesten edustusjoukkue pelaa Sveitsin korkeimmalla sarjatasolla Swiss Mobiliar Leaguessa. 
Joukkueessa pelasi kaudella 2012-2013 neljä suomalaista: Mikael Lax, Mikko Hautaniemi, Mikko Jolma ja Jukka Kinnunen.
Saavutukset.
Sveitsin cup mestaruudet:1986, 1988, 1991, 1996 .
Hayden Paddon

Hayden Paddon (s. 20. huhtikuuta 1987 Geraldine, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen ralliautoilija. Hänen uransa toistaiseksi paras saavutus on PWRC-luokan maailmanmestaruus vuodelta 2011. 
Ralliura.
Paddon aloitti uransa 15-vuotiaana vuonna 2002, kilpaillen kotimaansa rallisarjoissa. Vuonna 2007 hän debytoi MM-sarjassa Uuden-Seelannin rallissa, jossa sijoittui vaatimattomasti 49:nneksi. Samana vuonna Paddon kilpaili PWRC-sarjassa. 
Vuosina 2008 ja 2009 Paddon ajoi kaksi kilpailua WRC-sarjassa parhaana tuloksena yhdeksäs sija Australian rallissa. Seuraavana vuonna hän kilpaili kaikkiaan kahdeksassa WRC-kilpailussa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2011 Paddon saavutti uransa ensimmäiset pisteet WRC-sarjassa ajamalla yhdeksänneksi Argentiinan rallissa. Lisäksi hän voitti oman luokkansa kilpailut Portugalin rallissa sekä Argentiinassa, ja lopulta voitti PWRC-sarjan mestaruuden. Seuraavaksi kaudeksi Paddon siirtyi SWRC-sarjaan.
Vuonna 2014 hän ajoi kuusi MM-rallia Hyundai Motorsportille ja vuonna 2015 hän ajoi 12 rallia Hyundaille.
Lokakuussa 2015 hän teki kolmen vuoden sopimuksen Hyundai Motorsportin kanssa MM-sarjaan.
Paddonin paras sijoitus MM-tasolla on voitto vuoden 2016 Argentiinan rallissa.
Kaudella 2017 Paddon ajoi osan kauden soraralleista Hyundain tehdastallin kolmannella Hyundai i20 Coupe WRC:llä.
Vuonna 2022 Paddon ja kartanlukija John Kennard voittivat Aasian-Tyynenmeren rallisarjan mestaruuden. Mestaruus ratkesi kauden päättäneessä Australian kilpailussa. Paddon ja Kennard ajoivat myös WRC2-sarjassa. Vuonna 2022 hän voitti Tour European Rally (TER) -sarjan mestaruuden voittamalla sarjan kolme viimeistä kilpailua kartanlukija Jared Hudsonin kanssa.
Kaudella 2023 Paddon ja Kennard osallistuivat rallin EM-sarjaan ja varmistivat mestaruuden Tšekissä ajetussa kilpailussa, kun lähin kilpakumppani Mārtiņš Sesks ei kerännyt riittävästi pisteitä. Paddon voitti kaudella myös Uuden-Seelannin sarjan mestaruuden, joka oli hänelle seitsemäs kerta.
Kaudella 2024 Paddon voitti EM-sarjan mestaruuden toistamiseen.
Jake’s Blues Band

Jake’s Blues Band (JBB) on vuonna 1992 perustettu toijalalainen bluesrocktrio. Yhtye soittaa sekä omia että Jimi Hendrixin ja Stevie Ray Vaughanin kappaleita. 
Tuotanto.
Yhtye on julkaissut seitsemän albumia, joista viimeisin on nimeltään "Studiolive 2017," ja DVD:n sekä Maria Hännisen kanssa singlen ”Frozen” (feat. Ken Hensley&amp;Hannu Leiden) .
Sirkka-Liisa Konttinen

Sirkka-Liisa Konttinen (s. 1948 Myllykoski, Sippola) on suomalainen valokuvaaja, joka on työskennellyt Britanniassa 1960-luvulta lähtien.
Elämä ja ura.
Konttinen halusi nuorena opiskella valokuvausta, mutta se ei 1960-luvulla ollut mahdollista Suomessa. Hän yritti päästä Yleisradion kursseille, mutta häntä pidettiin liian nuorena, ja hänelle sanottiin, että “mene ensin maailmalle ja tule sitten takaisin”. Konttinen noudatti neuvoa ja lähti venäläisellä laivalla Lontooseen, mutta jäi sille tielleen. Hän opiskeli vuodesta 1968 lähtien elokuvaa Lontoon Regent Street Polytechnicissä, joka on nykyään nimeltään Westminsterin yliopisto. Hän tutustui vanhempiin opiskelijoihin, jotka olivat perustamassa valokuvaan ja elokuvaan keskittyvää Amber-kollektiivia. Kollektiivi asettui Pohjois-Englantiin Newcastleen, jonne Konttinen siirtyi vuonna 1969.
Amber-kollektiivi asettui Newcastleen tallentamaan työväenluokan elämää tilanteessa, jossa alue oli suuressa murroksessa, kun suuri määrä työpaikkoja tehtaissa, kaivoksissa ja telakoilla oli katoamassa. Konttinen asui vuodesta 1969 Newcastlen Bykerissa ja kuvasi ja haastatteli alueen talojen asukkaita seitsemän vuotta, kunnes hänen oma asuintalonsa purettiin. Tuloksena syntyi kirja "Byker", jossa hän kuvaa inhimillistä lämpöä ilottomassa ympäristössä.
Vuonna 1980 hänestä tuli Kiinan kulttuurivallankumouksen jälkeen ensimmäinen valokuvaaja, jonka kuvia British Council on asettanut näytteille Kiinassa.
Konttisen seuraava hanke oli kuvata North Shieldsissä tanssikoulua käyviä tyttöjä sekä heidän äitejään ja tanssikouluja. Hän julkaisi kuvia teoksessa "Step by Step". "Step by Step" toimi innoittajana Billy Elliot -elokuvalle, jonka käsikirjoittaja Lee Hall on mm. sanonut, että "Melkein jokainen kohtaus Billy Elliotista oli saanut vaikutteita Step by Stepistä [...] sillä jokaisella suunnittelutiimin jäsenellä oli oma kopionsa." Konttinen kuvasi myös kolme vuotta Seahamin ja Hartlepoolin välistä rantaa, ja kuvista syntyi sarja "Coal Coast". 
2000-luvulla Konttinen palasi Bykeriin ja kuvasi sarjan värikuvia, jotka sai nimen "Byker Revisited". 1970-luvulla rakennettu uusi lähiö oli tuolloin jo päässyt ränsistymään. Newcastleen saapui tuohon aikaan turvapaikanhakijoita 31 maasta. Samoihin taloihin oli sijoitettu myös työttömiä. Vaikka kitkaa näiden kahden ryhmän välillä olikin, Konttinen sanoo, että vähiten ongelmia oli siellä, missä nämä kaksi ryhmää asuivat yhdessä. Konttinen oli myös itse mukana maahanmuuttajien tukitoiminnassa.
Yksityiselämä.
Konttinen meni Englannissa naimisiin ja sai tyttären. 1990-luvun alussa hän kärsi identiteettikriisistä ja muutti perheineen vuodeksi Suomeen.
FS Duguay-Trouin (1923)

Duguay-Trouin oli Ranskan laivaston 1920-luvun alussa valmistunut Duguay-Trouin-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 14. huhtikuuta 1922 Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 4. elokuuta. Alus laskettiin vesille 14. elokuuta 1923 ja otettiin palvelukseen 2. marraskuuta 1926.
Palvelus.
Valmistuttuaan alus liitettiin Brestiin sijoitettuun 2. laivueeseen. Siitä tehtiin 1929 Välimeren laivaston 3. kevytristeilijälaivueen lippulaiva. Se osallistui 1931 tehtyyn Indokiinan kierrokseen vieraillen alueella olevissa Ranskan siirtomaissa. Alus palasi 1932 Brestiin 2. laivueeseen lippulaivaksi, mistä se siirrettiin 1936 tykistön koululaivaksi. Kesäkuussa 1939 alus liitettiin 6. risteilijäviirikköön.
Ranskan julistettua 3. syyskuuta 1939 sodan Saksalle alus lähti muiden Ranskan laivaston alusten mukana Atlantille etsimään saksalaisia aluksia. Alus pysäytti 16. lokakuuta 320 kilometriä Dakarista lounaaseen saksalaisen kauppa-aluksen "Hallen" (5 889 grt), jonka miehistö upotti aluksensa ennen valtausta.
Alus siirrettiin toukokuun alussa 1940 itäiselle Välimerelle Beirutiin, jossa sen toiminta-alueeksi määrättiin Adrianmeri ja Dodekanesian saaristo. Ranskan antauduttua alus liittyi amiraali Rene-Emile Godfroyn Force X:ään Aleksandriassa, jossa alus internoitiin brittihallituksen kanssa 22. kesäkuuta tehdyn sopimuksen mukaisesti.
Saksan vallattua marraskuussa 1942 Vichyn Ranskan alus liittyi 30. toukokuuta 1943 liittoutuneisiin ja se uudelleen aseistettiin heinäkuuhun mennessä. Aluksen oli vuoden 1944 alkupuoliskon joukkojenkuljetusaluksena. Elokuussa 1944 alus osallistui Etelä-Ranskan maihinnousun tukemiseen tykistöllään sekä sen jälkeen tulitukitehtäviin Italian rannikolla aina Genovaan.
Sodan jälkeen alus lähetettiin Indokiinaan, jossa se tuki taisteluita Việt Minhin -joukkoja vastaan. Alus poistettiin palveluksesta 19. maaliskuuta 1952.
Lego Minifigures

Lego Minifigures on Lego Groupin vuonna 2010 lanseeraama Lego-tuotesarja, joka sisältää erilaisia yksittäispakattuja Lego-minihahmoja. Kukin minihahmo kuuluu tiettyyn sarjaan ja kukin sarja on myynnissä vain rajoitetun ajan, yleensä noin puoli vuotta. Tuotesarja pohjautuu vahvasti keräämiseen, sillä jokainen minihahmo on uniikki ja vain tietyssä sarjassa mukana oleva. Yhdessä sarjassa on yleensä noin 12-16 hahmoa. Sarjat voidaan erottaa selkeästi myyntipakkauksien (yksittäispakkauksien ja pakkauksia sisältävän laatikon) värityksen mukaan. Vuosien varrella on ilmestynyt myös erikoissarjoja: mm. kolme Disney-sarjaa, kaksi Simpsonit-sarjaa, Lego Movie-sarja, kaksi Marvel-sarjaa ja DFB-sarja. Yhteensä erilaisia sarjoja on 46, ja niissä on julkaistu yhteensä 715 hahmoa.
Jari Juutinen

Jari Tuomas Kalevi Juutinen (s. 9. toukokuuta 1959 Nurmes) on suomalainen teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija. 
Juutinen opiskeli vuodet 1984–1990 Oulun yliopiston kirjallisuuden laitoksella. Vuonna 1990 hän aloitti dramaturgina Oulun kaupunginteatterissa, josta hän siirtyi samaan tehtävään Lahden kaupunginteatteriin 1994. Vuonna 1995 hän perusti muutaman muun teatterin ammattilaisen kanssa Lahteen Teatteri Vanhan Jukon, jonka johtajana hän toimi vuodet 1995–2007. Juko-vuosinaan hän oli perustamassa myös Lainsuojattomat-liikettä ja -festivaalia. Hän oli liikkeen näkyvimpiä hahmoja yhdessä Kristian Smedsin, Leea Klemolan ja Annamari Karjalaisen kanssa. Hän on saanut Lainsuojattomien teattereiden Hilikka-tunnustuspalkinnon yhdessä Ritva Sorvalin kanssa. Vuosina 2007–2015 Juutinen toimi teatterinjohtajana Lappeenrannan kaupunginteatterissa. Vuodesta 2015 Juutinen on työskennellyt pääasiassa kansainvälisesti.
Näytelmäkirjailijana Juutinen käsittelee usein vaikeita aiheita ja yhteiskunnan kipupisteitä, kuten ylivelkaantuneen perheenäidin kohtaloa tutkivassa "Julia, Julia!" -näytelmässä tai vuoden 1918 kapinoinnin ja 2000-luvun alun mellakoinnin yhteyksiä "Lahti"-näytelmässä. Kansainvälisesti menestyneen "Julia, Julia!" -näytelmän ohella Juutisen tunnetuimpiin näytelmiin kuulunee "Minä olen Adolf Eichmann", joka on käännetty usealle kielelle ja jota on esitetty muun muassa Ranskan Avignon Off -teatterifestivaalilla 2008. 
Suomen lisäksi Juutinen on ohjannut muun muassa Luxemburgissa (Theatre du Centaure), Georgiassa (Liberty Theatre) ja Venäjällä (Teatr Dramy Im. F. M. Dostoevskogo). Juutisen ohjauksia on lisäksi vieraillut muun muassa Ranskassa, Venäjällä, Valko-Venäjällä, Kuubassa, Georgiassa, Liettuassa, Virossa, Luxemburgissa, Britanniassa, Sloveniassa, Armeniassa ja Yhdysvalloissa.
Kansainvälinen toiminta.
Näytelmäkirjailijana.
"Minä olen Adolf Eichmann".
Käännökset:
"Julia, Julia!".
Käännökset:
Minä, Faransis W.
Käännökset:
Ohjaajana.
Juutinen: "Juliette, Juliette! ".
Theatre du Centaure (Luxemburg) 2010. Esitetty myös: 
Lars Von Trier–Christian Lollike: "Dogville".
Lappeenrannan kaupunginteatteri 2011. Esitetty myös: 
Smeds: "Sad Songs from the Heart of Europe".
Suomenkielinen kantaesitys Lappeenrannan kaupunginteatterissa 2013. Vuodesta 2015 sadsongskomplex:fi -ryhmän tuotantoa. Esitetty myös mm.:
Juutinen: "Juliet, Juliet!".
Liberty Theatre (Tbilisi, Georgia) 2014. Esitetty myös:
Smeds: "Jääkuvia".
Griboedov Theatre (Tbilisi, Georgia) 2016. Esitetty myös:
Tšehov: "Vanja-eno".
Teatr Dramy Im. F. M. Dostoevskogo (Novgorod, Venäjä) 2016. Esitetty myös:
Juutinen: "I Am Faransis W.".
sadsongskomplex:fi 2017. Esitetty myös:
Smeds: "Les Murmures de Sonia – Crime et Châtiment".
sadsongskomplex:fi 2017. Esitetty mm.: 
F.M Dostoevsky: "Igrok/Der Spieler"
Teatr Dramy Im. F. M. Dostoevskogo (Novgorod, Venäjä) 2018
Tšehov: "Lokki"
Griboedov Theatre (Tbilisi, Georgia) 2019
Oksanen: "Puhdistus"
SLG Celje, Celje, Slovenia 2020
Sippola (kirkonkylä)

Sippola on kylä Kouvolassa Anjalankosken suuralueella. Se on entisen Sippolan kunnan kirkonkylä. Sippolan kirkonkylä kuului Anjalankoskeen vuosina 1975–2008.
Sippolan kirkonkylässä sijaitsee vuonna 1879 valmistunut Sippolan kirkko, joka on C. J. von Heidekenin suunnittelema tiilikirkko, sekä Sippolan hovi, joka on Suomen suurin puukartano, jonka uusrenessanssityylinen päärakennus on vuodelta 1836. Sippolan kirkonkylän ympäristössä järjestettiin Jukolan viestin viestisuunnistuskilpailu Sippu-Jukola vuonna 2005.
Sippolan hovissa on toiminut vuodesta 1909 Sippolan koulukoti. Sen yhteydessä oleva Hovin koulu antaa opetusta koulukotiin sijoitetuille.
Sippolassa sijaitsee muun muassa Sale-myymälä ja Inkeroisten yhtenäiskouluun kuuluva Sippolan pienten lasten talo, jossa on luokat 1-2 ja päiväkoti. Entinen Sippolan koulu, jossa oli koko peruskoulun ala-asteen luokat 1-6, lakkautettiin vuonna 2025.
Lego Atlantis

Lego Atlantis on vuoden 2010 tammikuussa julkaistu Lego-tuotesarja, jonka sankareina on merenpohjan aarteisiin erikoistunut sukellusryhmä, joka etsii Atlantiksen legendaarista uponnutta kaupunkia. Sitä kuitenkin vartioivat erilaiset merihirviöt.
Lego Groupin mukaan tuotesarja sai erinomaisen vastaanoton ja myynti ylitti odotukset.
Lego Prince of Persia

Lego Prince of Persia on Lego Groupin keväällä 2010 lanseeraama Lego-tuotesarja, joka perustuu Disneyn samana vuonna ilmestyneeseen seikkailuelokuvaan "Prince of Persia: The Sands of Time". Tuotesarja on osa Legon ja Disneyn välistä laajempaa monivuotista yhteistyösopimusta, joka solmittiin vuonna 2009.
Lego Groupin mukaan Lego Prince of Persia sai kuluttajien keskuudessa erittäin hyvän vastaanoton. Sarjaan kuuluu viisi vähittäismyynnissä ollutta tavallista pakettia sekä yksi promootiopaketti, joka oli Lego BrickMaster Magazine -lehden tilaajalahja Yhdysvalloissa.
Lego Toy Story

Lego Toy Story on Lego-tuotesarja, joka pohjautuu Disney Pixarin Toy Story -elokuviin. Ensimmäiset neljä pakettia julkaistiin vuoden 2009 joulukuussa ja seuraavat kaksi julkaistiin vuoden 2010 tammikuussa. Toy Story -teemalla on tehty myös Duplo-legoja.
Lego World Racers

Lego World Racers on kilpa-autoteemainen Lego-tuotesarja. Teemassa kaksi eri ajotiimiä, X-treme Daredevils ja Backyard Blasters, kilpailevat keskenään. Tallit kilpailevat keskenään LEGO Sports TV:n järjestämässä tositv-ohjelmassa palkinnosta. Kilpa-autot ovat aseistettuja isoilla pyssyillä, dynamiiteilla ja muilla välineillä.