tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jon Krakauer

Jon Krakauer (s. 12. huhtikuuta 1954 Brookline, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija ja vuorikiipeilijä, joka tunnetaan muun muassa vuorikiipeilyä käsittelevästä teoksestaan, Mount Everestillä tapahtunutta kiipeilyonnettomuutta mukana olleen näkökulmasta raportoivasta kirjasta Jäätäviin korkeuksiin.
Jon Krakauer syntyi kolmantena Lewis Joseph Krakauerin ja Carol Ann Krakauerin (o.s. Jones) viidestä lapsesta. Krakauer pelasi opiskeluvuosinaan tennistä Corvallis High Schoolin joukkueessa. Vuorikiipeilyyn hän tutustui isänsä opastuksella jo kahdeksanvuotiaana.
Kraukauer suoritti tutkinnon ympäristötieteissä Hampshire Collegessa Massachusettsissa valmistuen vuonna 1976. Krakauer tutustui Linda Mariam Mooreen, joka on entinen vuorikiipeilijä. He menivät naimisiin vuonna 1980.
Journalistinen työ.
Jon Krakauer tunnetaan journalistina erityisesti hänen artikkeleistaan Outside-, Architectural Digest -, National Geographic -, Rolling Stone - ja Smithsonian-lehdissä. Päätoimisena kirjoittajana hän on työskennellyt vuodesta 1983 toimittuaan sitä ennen kirjoitustöiden ohella kalastajana ja kirvesmiehenä. 
Kirjailijan ura.
Kirjailijanuransa Krakauer aloitti vuonna 1996 teoksella "Into the Wild" (suomennettu nimellä Erämaan armoille). Kirja kertoo Christopher McCandlessista, joka opiskelunsa päätettyään ryhtyi Yhdysvaltain länsiosissa vaeltavaksi kulkuriksi. 
Nimellä Jäätäviin korkeuksiin suomennettu "Into thin Air" (1997) kertoo Rob Hallin johtamasta Mount Everest -retkikunnasta, jossa Krakauer itse oli mukana. Teos perustuu Outside-lehdessä edellisvuonna julkaistuun Krakauerin artikkeliin.
Vuonna 2003 ilmestynyt "Under the Banner of Heaven" käsittelee mormonismia, erityisesti sen fundamentalistisia suuntauksia.
Syksyllä 2009 julkaistu "Where Men Win Glory: The Odyssey of Pat Tillman" kertoo NFL-liigassa jalkapalloa pelanneen ja Afganistanissa Yhdysvaltain joukoissa kaatuneen Pat Tillmanin tarinan hänen kirjeidensä ja uutislähteiden kautta.
Janne Schäfer

Janne Schäfer (s. 28. toukokuuta 1981 Henstedt-Ulzburg, Schleswig-Holstein, Länsi-Saksa) on saksalainen uransa jo päättänyt naisuimari. 190 senttimetriä pitkä Schäfer edusti aktiiviurallaan TV Jahn Wolfsburgia ja kilpaili pääosin rintauinnissa.
Ura.
Schäfer saavutti lyhyen radan MM-kilpailuista hopeaa sekauintiviestistä vuodelta 2000. Pitkän radan EM-kilpailuista hän saavutti kultaa vuodelta 2008 ja pronssia vuodelta 1999 50 metrin rintauinnista. Lyhyen radan EM-kilpailuista Schäfer saavutti peräti kuusi kultamitalia, viisi hopeamitalia ja neljä pronssimitalia. Mitaleista kaksi kultaa ja kolme hopeaa ovat tulleet viesteistä, loput ovat henkilökohtaisia mitaleita. Schäferillä on kesäuniversiadeista kulta vuodelta 2007 ja pronssi vuodelta 2005 50 metrin rintauinnista.
Schäfer lopetti uransa vuonna 2010. Hän on opiskellut psykologiaa muun muassa Bathin yliopistossa Englannissa.
Martti Miettinen (kouluneuvos)

Martti Erik Miettinen (28. lokakuuta 1903 Kymi – 13. syyskuuta 1985 Lohja) oli merkittävä lestadiolainen vaikuttaja. Hän oli teologian tohtori ja työskenteli Kouluhallituksen kouluneuvoksena 1957–1966.
Miettinen valmistui ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta vuonna 1921 ja hänet vihittiin papiksi Oulussa vuonna 1926. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1935, teologian kandidaatiksi 1938 ja väitteli teologian tohtoriksi vuonna 1942. Hän toimi sotilaspastorina eri joukko-osastoissa vuosina 1926–1931, Suomen Lähetysseuran matkasaarnaajana vuosina 1931–1938, ylimääräisenä pappina Hirvensalmella vuosina 1939–1942, Vehkalahdella vuosina 1942–1943 ja Helsingin Töölön seurakunnassa vuosina 1943–1945. Vuosina 1945–1957 hän työskenteli Helsingin tyttönormaalilyseossa uskonnon, sielutieteen ja filosofian alkeiden vanhempana lehtorina.
Polacanthus

Polacanthus oli linnunlantioisten lahkoon kuulunut dinosaurusten suku. Se oli 4 metriä pitkä kasvinsyöjä. Sillä oli piikkejä selässään ja jalkojen yläosaa peitti panssari. Näiden suojusten lisäksi se pystyi käyttämään myös häntää apunaan puolustautumiseen. "Polacanthuksen" jäänteitä on löydetty Britteinsaarilta.
Joidenkin lähteiden mukaan sen nimesi Richard Owen 1865, ja toisten mukaan Thomas Henry Huxley 1867.
Benoît Paul Émile Clapeyron

Benoît Paul Émile Clapeyron (26. helmikuuta 1799 Pariisi – 28. tammikuuta 1864 Pariisi) oli ranskalainen insinööri ja fyysikko. Hän oli yksi termodynamiikan luojista.
Clapeyronin panos nykyaikaisen termodynamiikan kehitykseen alkoi hänen vuonna 1834 julkaisemallaan artikkelilla "Mémoire sur la puissance motrice de la chaleur" eli "Muistiinpanoja lämmön liikuttavasta voimasta". Teoksessaan Clapeyron täydensi ja täsmensi kaksi vuotta aiemmin kuolleen Nicolas Léonard Sadi Carnotin työtä. Carnot oli aloittanut analyysin yleisestä lämpövoimakoneesta, mutta päätynyt soveltamaan siihen kalorikkiteoriaa.
Insinöörinä Clapeyron erikoistui höyryvetureiden suunnitteluun.
Clausius–Clapeyronin yhtälö on nimetty Clapeyronin ja Rudolf Clausiuksen mukaan.
Kaskisten kirkko

Kaskisten kirkko on arkkitehti, professori Erik Kråkströmin suunnittelema Kaskisiin tiilestä ja puusta rakennettu suorakulmainen tornillinen kirkko. Se rakennettiin vuosina 1964–1965 tontille, joka oli varattu kirkkorakennusta varten asemakaavassa jo kaksisataa vuotta aiemmin, 1767. Kirkkosaliin on liitettävissä viereinen seurakuntasali. Kirkkoa on korjattu vuonna 1974, sen pinta-ala on 460 neliötä ja istumapaikkoja siellä on kirkkosaliin liitettävissä olevat tilat mukaan lukien 275 hengelle. Alttaritaulun "Kristuksen otto ristiltä" on maalannut Åke Hellman 1965, vanhan kirkkosalin Turusta vuonna 1928 ostettu alttaritaulu "Ehtoollinen" on kirkon kerhosalissa. Kirkon 12-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1966. Vanhan kirkon 1833 rakennettu ja 1904 korjattu kellotapuli on siirretty hautausmaalle, sen kellot ovat vuosilta 1752 ja 1846. 
Kirkon kantavat rakenteet ovat puupilareita ja -palkkeja. Puuosat ovat painekyllästettyjä ja niiden ulkopinta on petsattu. Seinäpinnat ovat tiiltä ovikorkeuteen saakka, myös kirkon lattia on tiiltä.
Miinoa

Miinoa () oli kylä Venäjän Karjalassa Miinoanjärven rannalla, Kuhmosta koilliseen, noin 10 kilometriä Suomen ja Venäjän rajalta. Kylä oli ”karjalankävijöiden” suosima paikka Vienan Karjalaan menevän, paljon käytetyn kulkutien varrella. Elias Lönnrot kävi Miinoassa kolmannella ja seitsemännellä runonkeruumatkallaan.
Varhaisin maininta Miinoan kylästä on vuodelta 1678, jolloin se kuului Repolan pogostan Miinoan volostiin ("volost Minezerskaja"). 1700-luvulla kylä kuului Repolan, sitten Kolvaisjärven ja myöhemmin Kiimasjärven volostiin. 1900-luvun alkupuolella kylä kuului Rukajärven volostiin ja vuodesta 1922 jälleen Kiimasjärveen. Vuosien 1926–1928 hallintouudistuksessa Miinoa siirrettiin Rukajärven piirin Luvajärven kyläneuvostoon. Toisen maailmansodan jälkeen Miinoa kuului Kiimasjärven kyläneuvostoon vuoteen 1958 asti, jolloin kylä lakkautettiin.
Siipyyn kirkko

Siipyyn kirkko on Erik Kråkströmin suunnittelema Kristiinankaupungin Siipyyssä sijaitseva, kunnan itsenäisyyden viimeisenä vuotena 1972 tiilestä ja puusta rakennettu kahdeksankulmainen kirkko. Muuten tasakattoisen kirkon keskustassa on viistolappeinen katto-osa. Sisäkatteen muoto noudattelee ulkokaton muotoa. Kirkkosaliin voidaan liittää sekä seurakuntasali että erillinen tarjoiluhuone. Kirkon pinta-ala on 410 neliötä ja istumapaikkoja siellä on 350 hengelle. Alttarin puuveistoksen "Risti purjeiden välissä" on suunnitellut Erik Kråkström. Kirkon 14-äänikertaiset urut on valmistanut Hans Heinrich 1972. Tulipalossa 1969 tuhoutuneen edellisen kirkon vuonna 1831 rakennettu kellotapuli on uuden kirkon vieressä, sen kellot ovat vuosilta 1786, 1846 ja 1862.
Muuta.
Kirkon pihamaastossa on kellotapulin lisäksi myös sotien aikainen sankarihautausmaa.
Osmankivi

Osmankivi on Leppävirran kunnassa Osmajärvessä sijaitseva siirtolohkare jota on pidetty Pähkinäsaaren rauhan rajakivenä. Kivi kohoaa pystysuorana noin 2,5 metriä vedenpinnan yläpuolelle, ja sen itäreunalla on metrin korkeudella penkkimäinen tasanne, jota on käytetty nuotiopaikkana. Kivessä on kerrottu olleen myös hakattuja merkkejä, jotka nykyisin ovat kuitenkin rapautuneet pois. Kansanperinteessä kivi liitetään lähellä asuneeseen Osma-jättiläiseen, ja kerrotaan, että paikalla on aikoinaan hukuttautunut Osmo-niminen mies.
Maanmittari Jonas Nicklinin vuonna 1740 piirtämän kartan selityksissä mainitaan että kivi olisi ollut muinaisina aikoinaan venäläisten rajapaikkana. Kustavi Grotenfeltin Leppävirralta 1889 hankkiman tiedon mukaan kivessä oli ollut aikoinaan rajamerkkejä, mutta Ruotsin hallitus hakkautti ne pois. Kustaa Vilkuna on arvellut että venäläiset hakkasivat kiveen rajamerkit vuoden 1500 tienoilla suorittaessaan rajantarkistusta ja että merkit olisi hakattu pois Täyssinän rauhan jälkeen jolloin raja siirtyi idemmäksi.
Bogoroditsan skiitta

Bogoroditsan skiitta (, ) eli "Neitsyt Marian skiitta" () on ortodoksinen Pyhän Panteleimonin luostarin alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on Athoksen bulgarialainen skiitta ja omistettu Neitsyt Marialle.
Bogoroditsan skiitta sijaitsee metsäisellä alueella Vatopédin ja Pantokrátorin luostarien välissä. Paikalla sijaitsi aiemmin Xylourgóksen luostari. Skiitan kirkko ("kyriakon") on omistettu Neitsyt Marian taivaaseenottamiselle.
Skiitassa noudatetaan kinobioottista kilvoittelutapaa. Vuonna 2011 skiitassa oli kaksi asukasta.
Johannes Kastajan skiitta (Suuri lavra)

Johannes Kastajan skiitta (, , myös "Johannes Edelläkävijän skiitta", "Prodromoksen skiitta") on ortodoksinen Suuren lavran alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on Athoksen romanialainen Johannes Kastajalle omistettu skiitta, kun taas alueen toinen Johannes Kastajan skiitta on kreikkalainen.
Johannes Kastajan skiitta oli alun perin kreikkalainen kelja. Se myytiin romanialaisille munkeille vuonna 1857, jolloin siitä tuli skiitta. Skiitta sijaitsee Suuren lavran ja Pyhän Kolminaisuuden skiitan välissä. Skiitan kirkko ("kyriakon") on rakennettu vuonna 1866.
Skiitassa noudatetaan kinobioottista kilvoittelutapaa. Vuonna 2011 skiitassa oli 41 asukasta. Skiitan kirjastossa on 130 käsikirjoitusta ja noin 5 000 painettua kirjaa, joista suuri osa romaniaksi.
Johannes Kastajan skiitta (Ivíron)

Ivíronin Johannes Kastajan skiitta ( eli Ιβηριτική, "Iviritikí", myös "Johannes Edelläkävijän skiitta", "Ivíronin skiitta") on ortodoksinen Ivíronin luostarin alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on Athoksen kreikkalainen Johannes Kastajalle omistettu skiitta, siinä missä alueen toinen Johannes Kastajan skiitta on romanialainen.
Johannes Kastajan skiitta on perustettu vuonna 1730. Skiitan kirkko ("kyriakon") rakennettiin vuonna 1779 ja sen seinämaalaukset ovat vuodelta 1799. Kirkko on omistettu Johannes Kastajan mestaukselle.
Skiitassa noudatetaan idiorytmistä kilvoittelutapaa ja se koostuu kahdeksasta erillisestä asunnosta, jotka muodostavat luostariyhdyskunnan. Näistä kuitenkin vain yksi on nykyään käyttökunnossa. Vuonna 2011 skiitassa oli neljä asukasta.
Neitsyt Marian ilmestyksen skiitta

Neitsyt Marian ilmestyksen skiitta ( eli Ξενοφωντινή, "Xenofontiní" tai "Ksenofontiní", myös "Jumalansynnyttäjän ilmestyksen skiitta") on ortodoksinen Xenofónin luostarin alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on nimensä mukaisesti omistettu Neitsyt Marian ilmestykselle.
Neitsyt Marian ilmestyksen skiitta perustettiin vuonna 1766. Sen perustajat olivat pappismunkki Silvestros sekä munkit Efraim ja Agapios. Skiitan kirkko ("kyriakon") rakennettiin vuonna 1766. Tuolloin tehtiin myös sen seinämaalaukset.
Skiitassa noudatetaan idiorytmistä kilvoittelutapaa. Se koostuu 22 erillisestä asumuksesta, jotka muodostavat luostariyhdyskunnan. Vuonna 2011 skiitassa oli seitsemän asukasta. Skiitan kirjastossa on 360 käsikirjoitusta.
Profeetta Elian skiitta

Profeetta Elian skiitta () on ortodoksinen Pantokrátorin luostarin alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa.
Profeetta Elian skiitta syntyi virallisesti vuonna 1839. Sen paikalla oli aiemmin useita keljoja. Skiitta kasvoi voimakkaasti 1900-luvun alkupuolelle saakka. Skiitan kirkko vihittiin vuonna 1903. Siihen kuuluu myös kolme kappelia sekä laaja kirjasto.
Skiitassa noudatetaan kinobioottista kilvoittelutapaa. Vuonna 2011 skiitassa oli kymmenen asukasta.
Pyhän Andreaan skiitta

Pyhän Andreaan skiitta ( eli Σαράι, "Sarái") on ortodoksinen Vatopédin luostarin alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa.
Pyhän Andreaan skiitta sijaitsee aivan Athoksen hallinnollisen keskuksen Karyéen kylän pohjoispuolella. Skiitta on suurikokoinen ja sillä on skiitan asema lähinnä siksi, ettei Athoksen alueelle ole lupaa perustaa uusia varsinaisia luostareita. 1900-luvun alussa skiitassa asui jopa 700 munkkia. Skiitan kirkko on rakennettu vuonna 1867. Se on koko Athoksen suurin kirkko ja sen suurin korkeus on 30 metriä ja pituus 60 metriä.
Skiitassa noudatetaan kinobioottista kilvoittelutapaa. Vuonna 2011 skiitassa oli 46 asukasta.
Pyhän Annan skiitta

Pyhän Annan skiitta ( eli Αγιάννα, "Agiánna") on ortodoksinen Suuren lavran alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle Annalle.
Pyhän Annan skiitta on perustettu 1600-luvun lopulla. Se on Athoksen vanhin ja suurin skiitta. Skiitta perustettiin säilyttämään Pyhän Annan vasemmaksi jalaksi uskottua pyhäinjäännöstä, joka tuotiin Athokselle vuonna 1686. Skiitan kirkko on rakennettu vuonna 1754. Skiitta sijaitsee 340 metrin korkeudessa lähellä Athoksen niemimaan lounaiskärkeä.
Skiitassa noudatetaan idiorytmistä kilvoittelutapaa. Vuonna 2011 skiitassa oli 92 asukasta.
Viipurinkivi

Viipurinkivi on Helsingin itäpuolella Villingissä sijaitseva siirtolohkare, jota on pidetty yhtenä Suomen vanhimmista tunnetuista merimerkeistä. Kivi sijaitsee meressä Turun ja Viipurin välisen ikivanhan rannikkoväylän varrella ja se on katsottu sijainneen näiden kaupunkien välisen merimatkan puolivälissä. 
Kiven läheisyydessä kerrotaan Venäjän laivaston alusten odottaneen taistelukäskyä isonvihan aikana vuonna 1713.
Pyhän Demetrioksen skiitta

Pyhän Demetrioksen skiitta ( eli Βατοπεδινή, "Vatopediní"; myös "Pyhän Demetrios Mirhanvuodattajan skiitta") on ortodoksinen Vatopédin luostarin alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on Athoksen kreikkalainen Demetrios Mirhanvuodattajalle omistettu skiitta, siinä missä alueen toinen Pyhän Demetrioksen skiitta on romanialainen.
Pyhän Demetrioksen skiitta on ollut skiitan asemassa 1700-luvulta lähtien. Skiitan kirkko ("kyriakon") on rakennettu 1100-luvulla ja sen seinämaalaukset ovat vuodelta 1755.
Skiitassa noudatetaan idiorytmistä kilvoittelutapaa. Se koostuu 21 erillisestä asumuksesta, jotka muodostavat luostariyhdyskunnan. Vuonna 2011 skiitassa ei ollut yhtään vakituista asukasta.
Pyhän Demetrioksen skiitta (Lákkos)

Lákkoksen Pyhän Demetrioksen skiitta ( eli Λακκοσκήτη, "Lakkoskíti"; ; myös "Lakkoksen skiitta", "Lakkoun skiitta") on ortodoksinen Pyhän Paavalin luostarin alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on Athoksen romanialainen Demetrios Mirhanvuodattajalle omistettu skiitta, siinä missä toinen Pyhän Demetrioksen skiitta on kreikkalainen.
Pyhän Demetrioksen skiitta perustettiin 900-luvulla. Sen perustajat olivat moldovalaisia munkkeja. Skiitta on rakennettu 280 metrin korkeuteen. Skiitan kirkko ("kyriakon") on rakennettu vuosina 1898–1899.
Skiitassa noudatetaan idiorytmistä kilvoittelutapaa. Vuonna 2011 skiitassa oli 58 asukasta.
Pyhän Kolminaisuuden skiitta

Pyhän Kolminaisuuden skiitta () eli Kafsokalývían skiitta (Καυσοκαλύβια, "Kafsokalývia" tai Καυσοκαλυβίων, "Kafsokalyvíon"; myös "Kausokalivian skiitta", "Kausokalivia") on ortodoksinen Suuren lavran alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa.
Skiitassa noudatetaan idiorytmistä kilvoittelutapaa. Vuonna 2011 skiitassa oli 29 asukasta. Skiitan toinen nimi "Kafsokalyvíon" on suomeksi ”Poltetut majat”.
Pyhän Panteleimonin skiitta

Pyhän Panteleimonin skiitta ( eli Κουτλουμουσιανή, "Koutloumousianí") on ortodoksinen Koutloumoúsin luostarin alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle Panteleimonille.
Pyhän Panteleimonin skiitta on perustettu vuonna 1785 varhaisemman keljan paikalle. Skiitan perusti pappismunkki Kharalampos (Haralampos, Charalampos). Skiitan kirkko rakennettiin vuonna 1790 ja sen seinämaalaukset ovat vuodelta 1868.
Skiitassa noudatetaan idiorytmistä kilvoittelutapaa ja se koostuu 23 erillisestä asunnosta, jotka muodostavat luostariyhdyskunnan. Vuonna 2011 skiitassa oli 17 asukasta.
Uusi skiitta

Uusi skiitta ( eli Σκήτη Θεοτόκου, "Skíti Theotókou", "Neitsyt Marian skiitta") on ortodoksinen Pyhän Paavalin luostarin alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa.
Uusi skiitta perustettiin 1700-luvulla. Skiitta sijaitsee meren rannalla Pyhän Paavalin luostarin ja Pyhän Annan skiitan välissä. Paikalla on arkeologisten löydösten perusteella sijainnut joku Athoksen niemimaan antiikin aikaisista kaupungeista. Skiitan kirkko on rakennettu vuonna 1760 ja omistettu Neitsyt Marian syntymälle.
Skiitassa noudatetaan idiorytmistä kilvoittelutapaa ja se koostuu 40 erillisestä asunnosta, jotka muodostavat luostariyhdyskunnan. Vuonna 2011 skiitassa oli 45 asukasta. Skiitan kirjastossa on 200 käsikirjoitusta ja 500 vanhaa painettua kirjaa.
Jordan Oesterle

Jordan Oesterle (s. 25. kesäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Nashville Predatorsissa. Hän pelaa pääasiassa AHL-joukkue Milwaukee Admiralsissa. 
Ura.
Varaamattomaksi pelaajaksi jäänyt Oesterle pelasi yliopistokiekkoa vuosina 2010–2014. Tämän jälkeen hän siirtyi vapaana agenttina kahden vuoden tulokassopimuksella Edmonton Oilersiin.
Ammattilaistason debyyttikaudellaan 2014–2015 Oesterle pelasi pääosin AHL:ssä Oklahoma City Baronsissa. Hän teki 21 pistettä 49 pelissä ennen 20. helmikuuta 2015 tullutta ensimmäistä kutsua NHL:n puolelle. Seuraavana päivänä hän teki debyyttinsä ottelussa Anaheim Ducksia vastaan. 
Maaliskuussa 2025 Bruins asetti Oesterlen siirtolistalle, jolta Nashville Predators poimi hänet joukkueeseensa.
Tyler Bunz

Tyler Bunz (s. 11. helmikuuta 1992) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Edmonton Oilersin organisaatiossa. Pääosin hän on pelannut ECHL:ssä Stockton Thunderissa. Hän on Edmontonin viidennen kierroksen varaus .
Ura.
19. maaliskuuta 2012 Edmonton Oilers kiinnitti Bunzin kolmen vuoden tulokassopimuksella. 
22. maaliskuuta 2014 Bunz sai kiekon kurkkuunsa. Hän pystyi toipumaan tästä ilman leikkausta ja pystyi jatkamaan uraansa. 
2. huhtikuuta 2015 Bunz teki debyyttinsä NHL:ssä Los Angeles Kingsiä vastaan. Hän korvasi maalissa kolmannen erän alussa viisi maalia päästäneen Ben Scrivensin. Bunz päästi kolme maalia 12 laukauksesta, kun Edmonton hävisi ottelun 8–2.
Lars Mikander

Lars Torstenson Mikander (15. marraskuuta 1917 Loviisa – 11. lokakuuta 1999 Porvoo) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hän sai vuorineuvoksen arvonimen 1975 ja tekniikan kunniatohtorin arvon 1978. Hän oli A. Ahlström Oy:n pääjohtaja 1973–1981. Vuodesta 1977 hän Metsäteollisuuden Keskusliiton hallituksen puheenjohtaja. Hänen seuraajansa Ahlströmin johdossa oli Krister Ahlström.
Viimeinen koukkaus

Viimeinen koukkaus on kuusiosainen suomalainen televisiosarja vuodelta 1989. Risto Karlssonin 1986 julkaistuun veijariromaaniin perustuvan komedian käsikirjoitti Elina Halttunen, ohjasi Sina Kujansuu ja tuotti Peppi Kajanne. Finnkino Oy on julkaissut sarjan DVD:nä.
Neljä toisen maailmansodan veteraania päättää ratkaista rahapulansa omintakeisesti: he varastavat suuren lastin voipaketteja ja myyvät sen tarjousvoille persoille maalaisemännille. Kylän pankinjohtaja yrittää saada miehet satimeen ja oman lusikkansa soppaan työntää tanssijatar Olivia, johon yksi veteraaneista rakastuu.
Juoni.
Kyläpahanen jossain päin Suomea 1980-luvulla. Neljä rahapulaansa kyllästynyttä toisen maailmansodan veteraania, Jukarainen, Airo, Kytö ja Savulaakso, yrittävät pankkiryöstöä. Pankinjohtaja, joka haluaisi lunastaa veteraaneille kuuluvan kartanon, tunnistaa miehet, mutta ei tee rikosilmoitusta. Veteraanit saavat uuden idean ja toteuttavat sen: he varastavat täyden rekkalastillisen puolen kilogramman voipaketteja ja myyvät niitä syrjäkylillä hintaan 10 mk per paketti. Lasti menee kaupaksi tuossa tuokiossa. Tarinaan tulee käänne, kun Savulaakso ihastuu keski-ikäiseen stripteasetanssija Olivia Asikaiseen.
Veteraanit tekevät hyvän tilin, tosin pankinjohtaja Sutinen suhtautuu epäillen heidän rahojensa alkuperään. Sen kummemmin aikailematta veteraanit ostavat paremmat vaatteet sekä uuden auton ja ajavat Helsinkiin, missä he astuvat Tukholmaan vievään Viking Linen Mariella-autolauttaan. Olivia ja hänen sutenöörinsä matkaavat samassa aluksessa. Savulaakso onnistuu hurmaamaan Olivian. Tosin Oliviasta on tilitettävä sievoinen summa sutenöörille, ennen kuin hän pääsee irti tämän hallinnasta.
Laivalla sattuu olemaan myös emäntä ja isäntä, jotka ostivat voita veteraaneilta tarinan alussa. Myös pankinjohtaja on paikalla, ja pariskunta kertoo hänelle tarjousvoita myyneistä veteraaneista. Johtaja huomaa heti yhteyden varastetun voierän ja veteraaninelikon äkkivaurastumisen välillä. Laiva lähtee illankuhjeessa takaisin Suomeen. Helsingissä veteraanit ottavat yhteyttä Suomen pääministeriin: heidän hallussaan on arkaluontoinen videotallenne, jonka avulla he kiristävät ministeriltä alibin itselleen.
Veteraanit palaavat kotikyläänsä Olivia mukanaan. Pankinjohtaja ja nimismies yrittävät saada heidät vastuuseen voivarkaudesta, mutta ministerin antama alibi suojaa heidät syytöksiltä. Lopussa juhlitaan Savulaakson ja Olivian häitä.
Muuta.
"Viimeisen koukkauksen" kuvasi Kauko Nord ja lavasti Kristine Elo. Musiikista vastasi Jorma Panula.
Vuorovesi-Venus

Vuorovesi-Venus tarkoittaa planeettaa, jolla on voimakas kasvihuoneilmiö vuorovesivoimien aiheuttaman tulivuoritoiminnan takia. Näin ollen planeetta muistuttaa Aurinkokuntamme Venusta. Tulivuoret ovat purkaneet planeetan kaasukehään valtavat määrät hiilidioksidia ja muita kasvihuonekaasuja. Suurin osa planeetan vedestä on hävinnyt avaruuteen.
Tutkimusten mukaan vuorovesi-Venuksia ei ole kirkkailla punaisilla kääpiöillä, jos planeettojen radat ovat ympyrämäisiä ja massat pieniä.
Vuorovesi-Venuksia on, jos keskustähden massa on alle 0,3 Auringon massaa.
Jos punaisen kääpiön massa on alle 0,15 Auringon massaa ja planeetan massa on 10 Maan massaa, ja kiertää soikealla yli 0,25 e radalla, todennäköisesti planeetta on vuorovesi-kasvihuoneilmiön takia asuinkelvoton.
Genealogy

Genealogy on armenialainen kuusihenkinen superyhtye, joka perustettiin Armenian edustajaksi vuoden 2015 Eurovision laulukilpailuun. Yhtyeen jäsenet ovat ympäri maailmaa asuvia etnisiä armenialaisia. Yhtye kilpaili vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa kappaleella Face the Shadow ja sijoittui finaalissa sijalle 16.
Lähteet.
Viitteet.
72 (luku)

72 (seitsemänkymmentäkaksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 71 ja seuraa luku 73.
Lasisilmä (kappale)

Lasisilmä on 1986 ilmestynyt Yön single, joka julkaistiin 12-tuumaisena maxisinglenä. Sen B-puolella on yhtyeen tulkinta Kirkan vuoden 1968 käännöshitistä "Leijat" sekä Yön oma kappale "Anna mulle voimaa". Singlestä on olemassa myös seitsentuumainen levyautomaatteihin tarkoitettu versio, jonka toisella puolella on vain jälkimmäinen kappale. Kyseessä on ensimmäinen singlelohkaisu yhtyeen marraskuussa 1986 ilmestyneeltä albumilta "Äänet". Yön edellisen singlen tapaan myöskään "Lasisilmä" ei noussut myyntilistoille.
Levyn nimikappale on merkitty Olli Lindholmin sanoittamaksi. Todellisuudessa tekstin on kuitenkin tehnyt hänen ideansa pohjalta Juice Leskinen, joka kehotti Lindholmia merkitsemään sen omiin nimiinsä. Levyn kannen on yhtyeen kanssa suunnitellut radiotoimittaja Johnny-Kai Forssell.
Leijat (kappale)

Leijat on suomenkielinen versio Hal Hackadyn ja Lee Pockrissin kirjoittamasta kappaleesta ”Kites”. Sen sanoitti Pertti Reponen ja levytti ensimmäisenä Kirka vuonna 1968. Yö-yhtye julkaisi kappaleesta oman versionsa vuonna 1986. 
Kirkan versio.
Kirkan versio äänitettiin 13. toukokuuta 1968 ja julkaistiin samana vuonna ”Jos vain voit luottaa” -singlen b-puolena. Se nousi Suomessa listalla kuudenneksi. Kappale julkaistiin vuonna 1969 Kirkan nimikkoalbumilla.
Yön versio.
Yö julkaisi kappaleen singlenä vuonna 1986. Nimikappale oli julkaistu jo viikkoa aikaisemmin yhtyeen edellisen singlen "Lasisilmä" B-puolella. Se on versio Kirkan vuoden 1968 käännöshitistä Kites, jonka alkuperäinen esittäjä on brittiläinen Rooftop Singers. Toisena kappaleena puolestaan on "Tuhat kilometriä luotasi", joka on mukana vuoden 1985 albumilla "Myrskyn jälkeen".
Mesto Tampere

Mesto Tampere on tamperelainen naislentopalloseura, joka pelaa kaudella 2015-2016 Lentopallon Mestaruusliigassa. 
Historia.
Mesto Tampere ry syntyi keväällä 2013, kun tamperelainen Messukylän Toverit ry eriytti ykkössarjatoiminnan uuteen organisaatioon. Operaatiolla oli kaksi päämäärää: antaa tilaa junioreille emoseurassa ja rakentaa mahdollisuudet naisten edustusjoukkueelle nousta korkeimmalle sarjatasolle. Kaksi vuotta myöhemmin, tavoite saavutettiin, kun Mesto Tampere voitti 1-sarjan ja ansaitsi oikeuden anoa Mestaruusliiga-paikkaa kaudelle 2015-2016. 
Ottelut.
Mesto pelaa kotiottelunsa Kaukajärven vapaa-aikatalolla Tampereella.
Proxion

Proxion on vuonna 2005 perustettu raideliikenteen asiantuntijapalveluita tuottava konserni. Proxion on erikoistunut raideinfrastruktuurin projekteihin. Se toimii rautateiden, infrastruktuurin, rakentamisen, konsultoinnin ja liikenteen alueilla.
Historia.
Vuodenvaihteessa 2014–2015 Proxion osti Destia Rail Oy:ltä koulutusta tarjoavan Rataopiston liiketoiminnan. Lokakuussa 2014 konserniin kuulunut Proxion Train sai uudet omistajat ja muutti nimensä Fenniarailiksi. Helmikuussa 2015 kerrottiin Proxionin ostaneen oululaisen CC-infra Oy:n.
Huhtikuussa 2024 WSP Global kertoi ostavansa Proxion Plan Oy:n ja Proxion Pro Oy:n.
Ur Cool

”Ur Cool” on suomalaisen videobloggaajan ja laulajan Sara Maria Forsbergin kappale, joka julkaistiin hänen ensimmäisenä singlenään 21. huhtikuuta 2015. Forsbergin artistinimi hänen musiikkiurallaan on SAARA. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Ronald Jackson, Harmony Smith, Carmen Reece sekä Joelle Hadjia. Kappaleen on tuottanut yhdysvaltalainen Ronald ”Jukebox” Jackson.
Kappaleella samplataan Vine-palveluun ladattua videota, jolla puhuu Elliott Smith -niminen lapsi. Pojan äiti Harmony latasi videon palveluun tammikuussa 2014.
Heinäkuussa 2015 yksi Yhdysvaltojen tunnetuimmista bloggareista ja tv-persoonista Perez Hilton kehui kappaletta nettisivuillaan.
Musiikkivideo.
Kappaleesta julkaistiin Brainbow’n ohjaama lyriikkavideo 21. huhtikuuta 2015. Videolla leikitään eri kielillä, ja myös suomi on mukana. Lyriikkavideosta julkaistiin 6. toukokuuta myös kokonaan suomenkielinen versio. Lyriikkavideosta on suomenkielisen version jälkeen julkaistu versiot myös espanjaksi, englanniksi, ranskaksi sekä arabiaksi.
Virallinen musiikkivideo kappaleesta julkaistiin 11. kesäkuuta 2015. Videon on ohjannut Vanessa Marzaroli.
Listamenestys.
”Ur Cool” nousi julkaisupäivänään Suomen kuunnelluimmaksi kappaleeksi Spotifyssa. Sitä kuunneltiin palvelussa päivän aikana yli 64 000 kertaa. Alle kuukausi kappaleen julkaisusta sitä oli kuunneltu Spotifyssa yli miljoona kertaa. Kappale nousi suoraan myös Suomen latauslistan kolmanneksi torstaina 23. huhtikuuta julkaistulla listalla, vaikka kappale oli julkaistu vasta saman viikon tiistaina.
Touko–kesäkuun vaihteessa 2015 Radio Disney soittolistasi kappaleen, jonka myötä se nousi kuulijoiden toivotuimmaksi kappaleeksi kesäkuun alussa. Radio Disney tavoittaa viikossa noin 50 miljoonaa alle 16–vuotiasta kuulijaa Yhdysvalloissa. Indonesiassa kappale on soinut 20 eri radiokanavalla. Se on saanut radiosoittoa myös Saksassa ja Ranskassa.
Britanniassa ”Ur Cool” nousi Spotifyn viraalilistalla kuudenneksi ja Irlannin viraalilistan seitsemänneksi.
Dan Piraro

Dan Charles Piraro (s. 1958, Kansas City, Missouri) on yhdysvaltalainen pilapiirtäjä, maalari ja kuvittaja, jonka tunnetaan parhaiten palkitusta pilakuvajulkaisusta nimeltä Bizarro.
Bizarro pilakuvista on (vuoteen 2012 mennessä) julkaistu 16 pilakuvakirjasta. Piraro on myös kirjoittanut kertomakirjallisuutta, sekä julkaissut pilakuviaan suoraan internetissä.
Vuonna 2014 Piraro juonsi Fox-kanavan Utopia-tositelevisiosarjaa.
Poliittiset näkemykset.
Piraro kuvaa itseään "poliittisesti vapaamieliseksi ja edistykselliseksi". Hänen pilakuvansa ovat joskus aiheuttaneet valituksia poliittisten tai muiden erinlaisten arvojen takia:
Palkinnot.
Piraro on voittanut National Cartoonists Societyn Panel Cartoon Award -palkinnon vuosina 1999, 2000 ja 2001 sekä Reuben-palkinnon vuonna 2010.
Lauderdale-riitti

Lauderdale-riitti on yksi Vanhan ja Hyväksytyn Skottilaisen Riitin (Ancient &amp; Accepted Scottish Rite) monista versioista, joka on käytössä kansainvälisessä Le Droit Humain vapaamuurarijärjetössä kautta maailman. Muita järjestössä käytössä olevia riittejä ovat ainakin Emulation, Georges Martin, Irish, Skottilainen (perinteinen) ja Verulam.
Lauderdale-riitin synty sijoittuu 1900-luvun alkuun, jolloin Englantilaiset teosofi-henkiset jäsenet halusivat palauttaa riittiin uskon Jumalaan ja/tai Korkeampaan voimaan. Kun Ranskasta oli saatu tähän lupa, valmistui vuonna 1904 nk. Dharma-riitti, joka tunnettiin myös muokkaajiensa Annie Besanttin ja Charles Webster Leadbeaterin mukaisesti nimellä Besant-Leadbeater. Tässä uudistetussa riitissä yritettiin palauttaa vapaamuurariuden esoteerisia ja mystisiä puolia takaisin. Tämän myötä Le Droit Humain -järjestöä alettiin kutsumaan ennen kaikkea henkiseksi järjestöksi, ja niinpä sitä on kutsuttu myös joskus okkultiseksi vapaamuurariudeksi. Lopulta historian hämärään jääneistä syistä Dharma-riittiä alettiin kutsumaan nimellä Lauderdale.
Perimmältään Skottilaisena riittinä, Lauderdale käsittää luonnollisesti 33-astetta, jakautuen kuitenkin esim. Suomen Muinaisesta ja Oikeutetusta Riitistä poiketen neljään eri kategoriaan, joita kutakin symboloi väri:
Vertauskuvalliset eli siniset loosit (sininen muurarius)
 1. Hyväksytty Vapaamuurarioppipoika
 2. Vapaamuurariammattilainen 
 3. Mestari-Muurari
Punaiset työpajat eli kapitulit (punainen muurarius)
 4. Salainen Mestari
 5. Täydellinen Mestari 
 6. Uskottu Sihteeri
 7. Tuomari 
 8. Rakennusten Valvoja 
 9. Yhdeksän Valitsema Mestari
 10. Viidentoista Valitsema Mestari 
 11. Ylevä Valittu Ritari
 12. Mestari-Arkkitehti
 13. Eenokin Kuninkaallinen Kaari
 14. Pyhän Haudan Skottilainen Suur-Ritari eli Suuri, Valittu, Täydellinen ja Ylevä Muurari
 15. Idän ja Miekan Ritari
 16. Jerusalemin Ruhtinas 
 17. Idän ja Lännen Ritari 
 18. Heredomin Ruusuristi-Ritari
Filosofiset työpajat eli areopagit (musta muurarius)
 19. Suur-Ylipappi eli Ylevä Skottilainen Ritari
 20. Ylevä Ruhtinas eli Ikuinen Mestari
 21. Noakiitti eli Preussilainen Ritari 
 22. Libanonin Ruhtinas eli Kuninkaallinen Kirves
 23. Tabernaakkelin Päämies 
 24. Tabernaakkelin Ruhtinas 
 25. Vaskisen Käärmeen Ritari 
 26. Laupeuden Ruhtinas 
 27. Temppelin Hallitseva Komentaja 
 28. Auringon Ritari eli Vihitty Ruhtinas
 29. Pyhän Andreaksen Ylhäinen Skottilainen Ritari
 30. Ylhäinen Valittu Kadosh-Ritari 
Hallinnolliset asteet (valkoinen muurarius)
 31. Suur-Inkvisiittori Komentaja 
 32. Kuninkaallisen Salaisuuden Ylevä Ruhtinas
 33. Suur-Ylitarkastaja
2-kloori-6-nitrotolueeni

2-kloori-6-nitrotolueeni eli 6-kloori-2-nitrotolueeni C7H6ClNO2) on tolueenin kloorattuihin ja nitrattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään väriaineiden ja lääkkeiden valmistuksessa. 2-kloori-6-nitrotolueeni on 2-kloori-4-nitrotolueenin ja 4-kloori-2-nitrotolueenin isomeeri.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa 2-kloori-6-nitrotolueeni on keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin.
Valmistus ja käyttö.
2-kloori-6-nitrotolueenia valmistetaan klooraamalla o-nitrotolueenia. Katalyyttinä reaktiossa käytetään rauta(III)kloridia. 2-kloori-6-nitrotolueenin lisäksi reaktiossa muodostuu hieman myös 2-kloori-4-nitrotolueenia ja nämä isomeerit voidaan erottaa toisistaan tislaamalla alennetussa paineessa.
2-kloori-6-nitrotolueeni voidaan pelkistää vedyttämällä, jolloin muodostuu 6-kloori-o-toluidiinia, jota käytetään atsovärien, 2,6-diklooritolueenin ja 2,6-diklooribentsaldehydin valmistamiseen. Yhdistettä käytetään myös eräiden lääkeaineiden kuten pindololin synteeseissä.
Tyrel Jackson Williams

Tyrel Jackson Williams (s. 16. maaliskuuta 1997 Westchester County, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Disney XD -kanavan sarjassa "Lab Rats" Leo Dooleya. Hän on vieraillut myös Disney-sarjoissa "Kaksi kunkkua" ja "Onnea matkaan, Charlie!". 
Williamsin perhe on taustaltaan afroamerikkalainen. Näyttelijä Tyler James Williams on hänen isoveljensä, ja hänen pikkuveljensä on nimeltään Tylen Jacob Williams, joka on niin ikään ollut lapsinäyttelijä.
Williams aloitti näyttelemisen hyvin nuorena. Lapsena hän esiintyi lastenohjelmassa "Backyardigans" ja teki myös roolin elokuvassa "Muuttohaluton poikamies". Hän näytteli Chris Rockia lapsena komediasarjan "Lapsuuteni luuserina" ("Everybody Hates Chris") parissa jaksossa, ja teini-ikäistä Chrisiä esitti hänen isoveljensä Tyler.
Amstel Gold Race 2015

Amstel Gold Race 2015 oli järjestyksessään 50. maantiepyöräilyn Amstel Gold Race -kilpailu. Se käytiin 258 kilometrin reitillä Maastricht – Berg en Terblijt 19. huhtikuuta 2015. Michał Kwiatkowski voitti kilpailun oltuaan loppukirissä paras ennen Alejandro Valverdea ja Michael Matthewsia.
Tulokset.
Lähde: Pro Cycling Stats
Osallistuneet joukkueet.
Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta:
Nathan Wilmot

Nathan James Wilmot (s. 13. joulukuuta 1979 Sydney) on australialainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja. 183 senttimetriä pitkä ja 64 kilogrammaa painava Wilmot edustaa Middle Harbour Yacht Club -seuraa ja kilpailee 470-luokassa.
Ura.
Wilmot voitti Malcolm Pagen kanssa olympiakultaa 470-luokasta vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä. Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa Page ja Wilmot sijoittuivat sijalle 12. MM-kilpailuista Wilmot ja Page ovat saavuttaneet 470-luokasta kolme kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin. He ovat yksi historian menestyneimmistä kaksikoista 470-luokasta. Kesäolympialaisten 2008 jälkeen Page siirtyi kilpailemaan Mathew Belcherin kanssa. Wilmot tunnetaan myös valtameripurjehtijana.
Wilmotin isä Jamie ja setä Bob ovat kumpikin kilpailleet purjehduksessa olympiatasolla. Wilmot on naimisissa ja hänen valmentajanaan toimii Victor Kovalenko.
Jan Ø. Jørgensen

Jan Østergaard Jørgensen (s. 31. joulukuuta 1987 Aalborg) on tanskalainen sulkapalloilija. 185 senttimetriä pitkä ja 74 kilogrammaa painava oikeakätinen Jørgensen edustaa Skovshoved-seuraa. Hän on ollut sulkapallon maailmanrankingissa parhaimmillaan sijalla kaksi.
Ura.
Vuoden 2015 MM-kilpailuista Jakartasta Jørgensen saavutti pronssia kaksinpelistä. Jørgensen on saavuttanut EM-kilpailuiden kaksinpelistä kultaa vuodelta 2014, hopeaa vuodelta 2010 sekä pronssia vuosilta 2008 ja 2012. Sekajoukkueiden EM-kilpailuista Jørgensen on saavuttanut kolme kultaa ja yhden hopean. Hän oli mukana myös vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän oli yhdeksäs.
Jørgensen on saavuttanut urallaan kuusi turnausvoittoa, jos EM-kulta lasketaan mukaan. Hän on voittanut kerran mm. Saksan ja Ranskan avoimet.
La Flèche Wallonne 2015

La Flèche Wallonne 2015 oli järjestyksessään 79. maantiepyöräilyn La Flèche Wallonne -kilpailu. Se käytiin 206 kilometrin reitillä Waremme – Mur de Huy 22. huhtikuuta 2015. 
Alejandro Valverde uusi edellisvuoden voittonsa kukistettuaan Julian Alaphilippen 3-4 pyöränmitalla, Michael Albasini sijoittui kolmanneksi.
Tulokset.
Lähde: Pro Cycling Stats
Osallistuneet joukkueet.
Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta:
Bryan Oviedo

Bryan Josué Oviedo Jiménez (s. 18. helmikuuta 1990 Ciudad Quesada) on costaricalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Sunderland AFC:tä. Vasenjalkainen Oviedo on pelipaikaltaan vasen laitalinkki. Hän kuuluu myös Costa Rican jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Oviedo aloitti uransa kotimaansa Deportivo Saprissassa, jossa hän pelasi vuonna 2009 seitsemän ottelua. Tammikuussa 2010 Oviedo siirtyi Tanskan Superliigan FC Kööpenhaminaan. Kööpenhaminassa Oviedo voitti Tanskan mestaruuden kaudella 2009–2010 sekä Tanskan cupin kausilla 2010–2011 ja 2011-2012. Vuonna 2012 hänet valittiin myös cupin parhaaksi pelaajaksi. Oviedo debytoi Kööpenhaminan paidassa myös Eurooppa-liigassa. Yhteensä hän pelasi seuran paidassa 30 ottelua tehden niissä kaksi maalia. Kevätpuoliskon kaudesta 2010-2011 Oviedo oli lainassa toisessa tanskalaisseurassa, FC Nordsjællandissa, jossa otteluita kertyi 14.
Elokuussa 2012 Oviedo siirtyi Valioliigan Everton FC:hen. Debyytti Valioliigassa tapahtui seuraavassa kuussa Swansea Cityä vastaan. Avausmaali syntyi Oviedon toisella Valioliiga-kaudella marraskuussa 2013 Stoke Cityä vastaan. Seuraavassa ottelussa Oviedo iski ottelun ainoan maalin Manchester Unitedin verkkoon. Tammikuussa 2014 Oviedo mursi sääri- ja pohjeluunsa FA Cupin ottelussa Stevenage FC:tä vastaan. Oviedo palasi kentille vasta saman vuoden syyskuussa. Hän pelasi Evertonissa kaikkiaan 50 valioliigaottelua. Tammikuussa 2017 hän siirtyi samassa sarjassa pelaavaan Sunderlandiin.
Maajoukkueura.
Oviedo edusti Costa Rican alle 20-vuotiaita vuoden 2009 MM-kilpailuissa, joissa Costa Rica oli neljäs. Oviedo pelasi turnauksessa kuusi ottelua. Debyytti Costa Rican jalkapallomaajoukkueessa tapahtui tammikuussa 2010 ystävyysottelussa Argentiinaa vastaan. Maajoukkueuran avausmaali syntyi vuoden 2011 helmikuussa Venezuelaa vastaan niin ikään ystävyysottelussa. Oviedo oli mukana vuoden 2011 Gold Cupissa. Vuoden 2014 MM-kilpailuista hän joutui jäämään sivuun jalkavammansa takia. Hän pelasi yhden ottelun Copa América Centenario -turnauksessa 2016.
Vannetanssi

Vannetanssi, eli huuppaus, hooppaus, hoopdance tai hooping on tanssilaji, jossa liikutaan vanteen kanssa. Se on ottanut vaikutteita rytmisestä kilpavoimistelusta, sirkustaiteesta, show-tanssista ja modernista tanssista. Laji on saanut modernin alkunsa 1990-luvun lopulla Yhdysvalloissa, josta se on levinnyt ympäri maailmaa. Alkujuuret ovat intiaanikulttuureissa, joissa rottinkivanteita käytettiin kuvittamaan tanssin avulla kerrottuja tarinoita.
Erilaiset vanteet.
Nykyään vannetanssissa käytetään erilaisista muoveista tai metallista tehtyjä vanteita, joiden koko, materiaali ja viimeistely riippuu tanssijan mieltymyksistä ja taitotasosta. Yleisesti ottaen isommat ja paksummasta putkesta tehdyt vanteet ovat helpompia kumppaneita aloittelijalle ja kevyemmät sekä pienemmät huupit edistyneemmille vannetanssijoille. Hyvä peukalosääntö on että aloittelijan kannattaa tarttua itseään noin napaan ulottuvaan vanteeseen, mutta huuppaajan ruumiinrakenne vaikuttaa myös mitoitukseen. Vyötäröltä isokokoisen vannetanssijan kannattaa ottaa isompi vanne ja kapealle saattaa riittää pienempi vanne kuin oma pituus antaisi ymmärtää. Lelukaupoista löytyvät lapsille mitoitetut vanteet sopivat käsiliikkeisiin, varsinkin uudelleen teipattuina, mutta aikuisen ei kannata opetella niillä vannetanssia liian pienen koon ja kevyen materiaalin takia. Urheilukaupoissa myytävät painavat ja sisäpinnalta nystyräiset vanteet eivät sovi vannetanssin harrastamiseen, koska ovat lajiin liian kömpelöitä. 
Vannetanssin harrastaminen.
Vannetanssin harrastamisen voi aloittaa joko opettajan avulla tai itsenäisesti. Suomessa vannetanssikursseja ja -työpajoja järjestävät monet eri tahot isoimmissa kaupungeissa, mutta pienemmillä paikkakunnilla alkuun saattaa päästä parhaiten lukuisien internetistä löytyvien opetusvideoiden avulla. Aktiivisia vannetanssipaikkoja ovat ainakin Helsinki, Tampere, Oulu, Rovaniemi ja Kainuu.
Mate Krešimir Tomljenović

Mate Krešimir Tomljenović (s. 3. elokuuta 1993 Zagreb, Kroatia) on kroatialais-arabiemiirikuntalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Abu Dhabi Stormsin joukkueessa Arabiemiraattien pääsarjassa EIHL-liigassa.
Ura.
Seuraura.
Tomljenović on KHL Mladostin kasvatti. Hän siirtyi jo 14-vuotiaana Slovakiaan MHK Dubnican paitaan kaudeksi 2008–2009. Kaudeksi 2010–2011 Tomljenović vaihtoi HKm Zvoleniin. Kaudella 2011–2012 hän kävi yhden ottelun verran lainalla kotimaassaan Medveščak Zagrebin väreissä Itävallan Erste Bank Eishockey Ligassa. Tomljenović palasikin kesken kauden 2012–2013 Zvolenista Medveščakiin. Hän pelasi kautensa lähinnä seuran A-nuorissa Itävallan A-junioriliigassa, mutta debytoi myös Medveščakin kakkosjoukkueessa Kroatian pääsarjan pudotuspeleissä, jotka päättyivät mestaruuteen.
Kaudeksi 2013–2014 Tomljenović palasi taas Slovakiaan ja siirtyi maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle 1. ligan HC 07 Detvaan. Hän pelasi siellä kauden aikana kuitenkin vain kaksi ottelua. Kaudeksi 2014–2015 Tomljenović palasi kaksivuotisella KHL-sopimuksella Medveščak Zagrebiin. Hän pelasi kautensa suurimmaksi osaksi Itävallan A-junioriliigaa seuran A-nuorissa. Tomljenović pelasi myös Medveščakin kakkosjoukkueessa torjuen Kroatian-mestaruuden. Hän pelasi ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan KHL-ottelunsa 21. helmikuuta 2015 Dinamo Riikaa vastaan. Tomljenović toimi Medveščakin aloittavana maalivahtina ja pelasi ottelun ensimmäisen erän torjuen kuusi kertaa ja päästäen kolme maalia. Erän jälkeen hänet joukkueen maalinsuulla korvasi Cal Heeter.
Tomljenović siirtyi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligassa pelaavan JKH GKS Jastrzębien maalinsuulle. Hän jäi runkosarjassa joukkueen selkeäksi kakkosmaalivahdiksi David Zabolotnylle, mutta pelasi Jastrzębien kolmesta playoff-ottelusta kaksi. Kaudeksi 2016–2017 Tomljenović palasi Medveščak Zagrebin kakkosjoukkueeseen pelaamaan Slovenian pääsarjaa. Hän puki kauden aikana seuran paidan myös kahteen KHL-otteluun.
Maajoukkueura.
Tomljenović edusti Kroatiaa IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2014, 2015, 2016, 2017 ja 2018. Hän pelasi myös II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011. Tomljenovićilla oli lohkon paras torjuntaprosentti (92,7 %) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1,44) ja hänet valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi. Tomljenović pelasi myös IIA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013, joista Kroatia voitti jälkimmäisen. Hänellä oli myös vuoden 2013 turnauksen paras päästettyjen maalien keskiarvo (1,60). Tomljenović pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 ja Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa.
Tomljenović pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011 sekä IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Hänet valittiin kahdessa jälkimmäisessä turnauksessa Kroatian parhaaksi pelaajaksi.
Saatuaan maan kansalaisuuden Tomljenović siirtyi edustamaan Arabiemiirikuntien jääkiekkomaajoukkuetta vuonna 2023.
Kulijärvi

Kulijärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Sannaisissa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistöön. Se sijaitsee Sirppujoen alaosan alueelle laskevan Rohijärvenojan valuma-alueella.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 15 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Sen eteläpää työntyy Kulijärvensuohon ja pohjoispää rajoittuu Kärkkistensuon eteläosaan, jotka ovat ojittamattomia. Kallioisilta mäiltä ei myöskään laske järveen ojia. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 2,0 kilometriä pitkä oja Sirppujokeen.
Järvellä on 3,0 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin suota tai moreenipohjaista metsämaastoa. Järvellä on yksi luoto. Rannoille on rakennettu 12 loma-asuntoa, joille johtaa tiet Sannaisista ja Kalannista. Laitilan ja Uudenkaupungin välinen raja kulkee idässä 300 metrin päässä.
Historia.
Talollinen Juho Nurmi haki vuonna 1911 lupaa laskea Kulijärven vedenpintaa. Hän sai luvan vielä samana vuonna. Hän haki samassa yhteydessä myös lupaa pohjoisempana olevan "Kärkisjärven" eli nykyisen Kärkkistenjärven järvenlaskuun.
Rohijärvi (järvi)

Rohijärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Rohijärvellä ja Uudessakaupungissa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistöön. Se sijaitsee Sirppujoen alaosan alueelle laskevan Rohijärvenojan valuma-alueella.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 19 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Siihen laskee kaksi ojaa, jotka ovat Rahkajärven ja Koljolanjärven laskuojat. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 3,6 kilometriä pitkä Rohijärvenoja. Aiemmin Koljolanjärvi laski vain Rohijärveen, mutta nykyään sen laskuoja kiertää myös suon kautta suoraan Rohijärvenojaan.
Järvellä on 3,1 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on sekä peltomaata, avosuota ja moreenipohjaista metsämaastoa. Luoteiskulmauksessa sijaitsee lähes 100 metriä pitkä kalliosaari. Rantojen läheisyydessä on neljä maatilaa ja sen rannoille on rakennettu loma-asuntoja, joille johtaa tiet Kalannista. Järvi sijaitsee lähes kokonaan Laitilan puolella, mutta etelärannassa pieni osa järveä kuuluu Uuteenkaupunkiin.
Virkistys.
Järvellä on yleinen uimaranta, joka sijaitsee Rohijärventien vieressä. Kallioinen ranta on paikoin jyrkkä. Hyppytornin alla on syvyys noin 2,75 metriä.
Historia.
Vuosien 1968 ja 1984 peruskartoissa Rohijärvellä oli toinen suurempi saari ja järvi ulottui noin 200 metriä länteen avosuon reunassa olevalle ojalle saakka. Järven vedenpintaa on tämän jälkeen laskettu alemmaksi.
Koljolanjärvi

Koljolanjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Rohijärvellä oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistöön. Se sijaitsee Sirppujoen alaosan alueelle laskevan Rohijärvenojan valuma-alueella.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 12 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Siihen laskee kolme pelto-ojaa, joista yksi on Lempaanjärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,1 kilometriä pitkä laskuoja Rohijärvelle.
Järvellä on 1,9 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin peltomaata ja kallio- ja moreenipohjaista metsämaastoa. Lounaisrannat ovat kosteikkona. Kaakossa kohoaa Aarnionkallio lähes 30 metriä korkeamalle kuin järven vedenpinta. Rannoille on rakennettu muutama loma-asunto, joille johtaa tiet Rohijärventieltä.
Historia.
Vuosien 1968 ja 1984 peruskartoissa Koljolanjärven eteläosa oli leveämpi ja järvi ulottui noin 100 metriä etelämmäksi kosteikon reunassa olevalle kärrypolulle saakka. Järven vedenpintaa on tämän jälkeen laskettu alemmaksi.
Rechardt

Rechardt on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Lempaanjärvi

Lempaanjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Torrella oleva järvi, joka kuuluu Sirppijoen vesistöön. Se sijaitsee Sirppujoen alaosan alueelle laskevan Rohijärvenojan valuma-alueella.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 4,4 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Siihen laskee kaksi metsäojaa. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 500 metriä pitkä oja Koljolanjärveen.
Järvellä on 1,1 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kallio- ja moreenipohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu kuusi loma-asuntoa, joille johtaa tiet Rohijärveltä.
Herbert Gumpler

Herbert Hirsch Gumpler (15. syyskuuta 1926 Helsinki – 15. helmikuuta 1998 Las Palmas, Espanja) oli suomalainen varatuomari, joka tuli tunnetuksi rikosjuttujen puolustusasianajajana.
Gumpler kirjoitti ylioppilaaksi 1945, valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1956 ja sai varatuomarin arvon 1959. Gumplerin vuonna 1958 perustama Asianajotoimisto Herbert Gumpler Ky on yhä toiminnassa, asianajajana nyt Matti Nurmela.
Gumpler kirjoitti 1970-luvulla yhdessä Carl Mestertonin kanssa puolen tusinaa ruotsinkielistä televisionäytelmää oikeudenkäytön teemoista, kuten eutanasiasta, sekä teatterinäytelmän "Kolme juttua ennen lounasta". 1960-luvulla hän oli mukana ajamassa homoseksuaalisuuden kriminalisoinnista luopumista. Vuonna 1963 Gumpler toimi tarkkailijana oikeudenkäynnissä, jossa DDR tuomitsi Hans Globken poissaolevana elinkautiseen vankeuteen osallisena niin sanottuihin Nürnbergin rotulakeihin natsi-Saksassa.
Gumpler jäi eläkkeelle vuonna 1987 ja kuoli Kanariansaarilla Las Palmasissa 1998. Vuonna 1996 Otava julkaisi hänen muistelmateoksensa "Itse plus Gumpler", jonka nimi viittaa hänen tapaansa vastata päämiehensä puolesta tuomarin nimenhuutoon.