tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rannikkolaivasto

Rannikkolaivasto (lyh. RLAIV) on Suomen merivoimien alusyksiköistä vastaava laivastovalmiusyhtymä. Rannikkolaivasto perustettiin vuoden 2015 alussa, kun tällöin lakkautettujen meripuolustusalueiden laivastojoukot yhdistettiin Rannikkolaivastoksi. Muutos oli osa vuoden 2015 puolustusvoimien suurta puolustusvoimauudistusta. 
Rannikkolaivaston esikunta toimii Turussa Pansion varuskunnassa ja sen yksiköitä on sijoitettuna lisäksi Upinniemen varuskuntaan Kirkkonummella.
Tehtävä.
Rannikkolaivasto keskittyy liikkuvaan alueelliseen koskemattomuuden turvaamiseen ja tulenkäyttöön merellä, mitä tuetaan miinantorjunnalla ja merellisellä huollolla.
Rannikkolaivaston tehtäviä ovat:
Rannikkolaivasto toimii koko Suomen merialueilla itäiseltä Suomenlahdelta aina Pohjanlahden perukalle.
Yksiköt.
Rannikkolaivastoon kuuluvat:
Historia.
Rannikkolaivasto on ollut Suomen merivoimien vuosina 1928–1942 sekä 1980–1992 toiminut joukko-osasto Turun Pansion varuskunnassa ja Saaristomerellä. Aiemmin se oli toiminut muun muassa Laivastolippueena ja myöhemmin Saaristomeren meripuolustusalueena.
Rannikkolaivaston virallinen lyhenne oli "RLaiv" ja siihen kuuluivat muun muassa Rannikkolaivaston esikunta (E/RLaiv), Tykkilaivue (TkiLv/RLaiv), Vartiolaivue (VartLv/RLaiv) ja Ohjusvenelaivue (OhjvLv/RLaiv). Se lakkautettiin kun Turun laivastoasema lakkautettiin 1. tammikuuta 1993.
Joukko-osaston edeltäjä tunnettiin nimellä Turun laivastoasema (TurLA), joka myöhemmin muuttui lyhenteeltään TurLAs:ksi. Uusi nimi oli käytössä 31. joulukuuta 1997 asti.
Komentajat.
Joukko-osaston komentajina ovat olleet:
Rannikkolaivasto 1928–1942
Rannikkolaivasto 1980–1992
Rannikkolaivasto 2015–
Isak

Isak on heprealaisperäinen miehen etunimi. Nimen heprealainen alkumuoto on "Jitzhak" (חָק), joka merkitsee "hän nauraa". Raamatussa Iisak on yksi Israelin patriarkoista, Abrahamin poika, Eesaun ja Jaakobin isä. Nimen eri muotoja eri kielissä ovat myös englantilainen "Isaac", saksalainen "Isaak" ja ruotsalainen "Isak". Suomessa nimi esiintyy muodossa Iisak tai Iisakki. Samaa alkuperää ovat myös suomalaiset nimet Iikka ja Iiro.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Iisak on Suomessa annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 2381 ja Isak noin 2530 henkilölle. Isakin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 19. joulukuuta, joka suomenkielisen kalenterin mukaan on muun muassa Iisakin nimipäivä.
Etienne Goyémidé

Etienne Goyémidé (1942 Ippy – 17. maaliskuuta 1997) oli keskiafrikkalainen kirjailija ja poliitikko. Hän opiskeli kasvatustieteitä ja englantia. Hän toimi muun muassa Troupe Nationale de Centrafriquen johdossa ja vuosina 1991–1992 maansa opetus- ja tutkimusministerinä.
Goyémidé julkaisi sekä proosa- että näytelmäteoksia. Didier Ouenangarén ja Bassek Ba Kobhion elokuva "Le silence de la forêt" (2003) perustuu hänen samannimiseen romaaniinsa vuodelta 1984.
Lahden vanha ravirata

Lahden vanha ravirata sijaitsee kaupungin keskustan länsipuolella Salpausselän harjuun kuuluvalla Kärpäsenmäellä Lahden urheilukeskuksen tuntumassa. Vuonna 1908 valmistuneella radalla oli ravitoimintaa aina vuoteen 1981 saakka, jolloin otettiin käyttöön uusi Jokimaan ravikeskus.
Myös Lahden Montuksi kutsutun raviradan kavioura on vielä nykyäänkin maastossa, mutta kaikki siihen liittyvät rakenteet, mukaan lukien vuoden 1974 Kuninkuusraveihin valmistunut katsomorakennus, on purettu. Nykyään alueella on muun muassa BMX-pyöräilyyn tarkoitettu rata.
Lahden vanha ravirata toimi Kuninkuusravien näyttämönä kaikkiaan kymmenen kertaa. Seitsemät ensimmäiset kilpailut järjestettiin Lahdessa vuosina 1924–1930, ennen kuin tapahtuma lähti kiertämään eri raviradoille. Kuninkuusravit pidettiin Lahden vanhalla Montulla lisäksi vuosina 1946, 1958 ja 1974. Vuonna 1975 järjestettiin ensimmäisen kerran lämminverisille tarkoitettu suurkilpailu Suur-Hollola-ajo, joka on nykyään yksi Suomen merkittävimmistä ravitapahtumista.
Keski-Norjan kalliomaalaukset

Keski-Norjan kalliomaalaukset sijaitsevat vuono- ja tunturialueilla Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Seutua on ilmeisesti asuttu jääkauden päättymisestä asti ja sieltä on löydetty kalliopiirroksia mesoliittiselta ja neoliittiselta kivikaudelta ja sekä pronssi- ja rautakaudelta. Näiden lisäksi tavataan myös kalliomaalauksia. 
Maankohoamisesta tehdyt tutkimukset Trondheiminvuonon ympäristössä osoittaa, että kivikauteen sijoitettavat kalliokuvat sijoittuvat 20−50 metriä merenpinnan yläpuolella. Kivikaudella piirroskentät olivat varsin lähellä merenrantaa eikä korkeuseroa ollut silloin näin paljon. 
Møren ja Romsdalin lääni.
Tingvoll.
Hindhammarin kalliomaalaukset sisältävät pyyntiväestön aiheita. Suurin kuvio on noin 1,5 metriä pitkä peura ja muutkin suuret maalaukset esittävät peuraeläimiä. Joukkoon mahtuu myös kaloja, karhu, kilpikonna ja geometrisiä verkkomaisia kuvioita.. 
Myös Havendalenissa on Havdalenin kalliomaalaus.
Etelä-Trøndelagin lääni.
Bjugn.
Almfjelletin kalliomaalaus edustaa metsästyskulttuurin kuvastoa ja sijaitsee Gjøljavatnet-järven itärannalla aivan vastapäätä Gjølgan kalliomaalausta (seuraava). Maalaukset on tehty pystykallion järveen viettävälle jyrkälle sivulle ja se käsittää 8 selvästi erottuvaa punamaalikuviota ja jäänteitä monista muista. Useimmat kuvioista esittävät hirveä ja niihin on joko lisätty verkkomaisia kuvioita vartaloon tai ne on maalattu umpeen punavärillä. Suurin maalauksista on noin 1 metrin ja pienin 30 senttimetriä pitkä. 
Gjølgan kalliomaalaus (myös Rauhammerfjellet), joka edustaa metsästyskulttuurin kuvastoa, sisältää 5 sekä punamaalattua että kiveen hakattuja kuvioita järveen työntyvän matalan niemen pystykallion sivulla. Maatalo, jonka pihapiirissä kuviot löydettiin, sijaitsee Fosenin niemimaan ylängöllä Gjøljavatn-järven rannalla. Kuviot ovat pieniä ja haalistuneita. Ne esittävät todennäköisesti hirveä ja karhua. Suurin kuvio on 55 senttimetriä ja pienin vain 10 senttimetriä pitkä. 
Myös Heggvikissä , Mølnargårdenissa , Teksdalissa ja Varghietissa on kalliomaalaukset.
Oppdal.
Flatmoenissa ja Nerhollissa on kalliomaalaukset.
Åfjord.
Sandhalsanin kalliomaalaukset ovat pyyntikulttuurin maalauksia. Niitä on 7 kahdessa ryhmässä. Yksi kuvioista esittää hirveä, mutta siitä on säilynyt vain etuosa. Kuvattuna on myös yksinkertain vedoin tehtyjä venekuvia.. 
Pohjois-Trøndelagin lääni.
Nærøy.
Fingalshulenissa ja Solsemissa on kalliomaalauksia.
Vikna.
Viknassa on Vågsengetin kalliomaalaus.
Nordlandin lääni.
Bodø.
Bodøssä on Store Hjertøyan kalliomaalaus.
Gildeskål.
Luolan lähellä on Brusteinholan kalliomaalaus.
Moskenes.
Bukkhammarhulassa ja Kollhellarenissa on kalliomaalauksia.
Røst.
Røstin ainoa kohde on Helveten kalliomaalaukset.
Vevelstad.
Vevelstadissa on kalliomaalauksia Bønnåssa , Skåren-Monsenissa ja Hamnissa .
Værøy.
Ainoat kohteet täällä ovat Sandenin kalliomaalaukset.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1915

Suomen vuoden 1915 yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Helsingissä 6.-7. maaliskuuta. Ohjelmassa oli vain miesten kilpailu. Mestaruus ratkesi sijalukupistein. Loppupisteisiin on laskettu vain kaikki matkat luistelleiden sijoitukset.
SVUL:n mestaruuskilpailut.
SVUL:n mestaruuskilpailun järjesti Tampereen Pyrintö. Osanottajia oli 15.
Kevätyö (maalaus)

Kevätyö on suomalaisen taiteilijan Ellen Thesleffin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1894. Maalaus on kooltaan 38×46,5 cm. Ateneumin taidemuseon kokoelmiin kuuluva maalaus kuvaa Muroleen rannan kevätyötä. Vesi heijastaa keskellä sijaitsevan niemen kuvaa kaukaisen vastarannan häämöttäessä tummempana taustalla.
"Kevätyö"-maalauksen Thesleff maalasi palattuaan Suomeen Euroopan matkaltaan. Hän oli saanut lopputodistuksen Académie Colarossista Pariisissa alkuvuodesta ja matkustanut sen jälkeen Italiaan, Firenzeen. Muroleen ranta tuli toistumaan hänen mielenmaisemanaan koko hänen uransa ajan. "Kevätyö"-maalauksen väriharmonian niukkuus antaa aavistaa Thesleffin myöhempien maisemamaalausten tärkeät elementit: valon ja värin.
"Kevätyö" voitti Pariisin maailmannäyttelyssä pronssimitalin. Suomessa se oli esillä vuoden 1894 Suomen Taiteilijain vuosinäyttelyssä, joka oli läpimurtonäyttely suomalaisille symbolisteille.
Kaislikkoranta

Kaislikkoranta on suomalaisen taiteilijan Eero Järnefeltin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1905. Maalaus on kooltaan 95,5 × 75,5 cm ja kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
"Kaislikkoranta" on maalattu taiteilijan kotiseudulla Tuusulanjärven rannalla. Maalauksessa syksyinen pilvipoutainen hetki näkyy meditatiivisena kuvana, jossa niukat maisemaelementit luovat rikkaan kudelman. Maa, vesi, ilma - kiinteitä, muodottomia, kylmiä, lämpimiä, osin sulautuvat toisiinsa, osin rinnastuvat selvärajaisesti. 1890-luvun symbolistisen taiteen tyyli, eli pelkistys ja syntetismi, on jättänyt Järnefeltin maalaukseen voimakkaan jäljen.
Järnefeltillä oli ilmeinen taipumus kuvata maisematunnelmia nimenomaan väritunnelmina. Joskus tämä peittyi, koska hän maalasi paljon kesän ja syksyn luontoaiheita niiden ollessa Suomessa väreiltään värikkäitä.
Kevätilta jäänlähdön aikaan

Kevätilta jäänlähdön aikaan on suomalaisen taiteilijan Hugo Simbergin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1897. Kooltaan maalaus on 27×37 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Hugo Simberg maalasi teoksen Ruovedellä keväällä 1897. Teoksessa keväinen järven jää on muuttunut tummaksi ja vetiseksi ollen maalauksen keskeisiä elementtejä. Maalauksen etualalle luo puutiheikköinen saari linnamaisen silhuetin, samoin yksittäinen puu korostaa rannan autiutta. Simberg maalasi koko maalauksen kirkkaan keltaisella sekä mustalla; ne luovat näkymään lämpöä ja pimeyttä rinnakkain. Auringon lasku peilautuu jään pinnan lammikoista ja taempana olevan metsävaaran takaa vieden katsojan ajatukset kaukaisuuteen.
Työeläkeasioiden muutoksenhakulautakunta

Työeläkeasioiden muutoksenhakulautakunta (TELK) on tuomioistuinta muistuttava lainkäyttöelin Suomessa. Se toimii ensimmäisenä muutoksenhakuasteena työeläketurvaan liittyvissä asioissa. Lautakunta käsittelee seuraaviin työeläkelakeihin liittyviä muutoksenhakuasioita:
Muutoksenhakulautakunnan toiminnan rahoittavat mainittujen työeläkelakien mukaisesta eläketurvasta vastaavat työeläkelaitokset maksamalla lautakunnalle vuosittain oikeushallintomaksun. Muutoksenhakulautakunnassa on päätoiminen puheenjohtaja, vähintään neljä sivutoimista varapuheenjohtajaa ja vähintään 22 sivutoimista jäsentä. Oikeustieteen ylemmän korkeakoulututkinnon suorittanut puheenjohtaja johtaa lautakuntaa, vastaa sen toiminnasta ja hallinnosta sekä valvoo lautakunnan ratkaisuihin sisältyvien laintulkintojen yhdenmukaisuutta. Jäseninä on oltava vähintään:
Muutoksenhakulautakunta ratkaisee asiat joko yhden tuomarin kokoonpanossa tai 4–6 jäsenisenä jaostona, jossa puhetta johtaa lautakunnan puheenjohtaja tai varapuheenjohtaja. Jaoston jäsenet osallistuvat päätöksentekoon vuorojärjestyksessä, jonka määrää muutoksenhakulautakunnan hallintojaosto. Jaosto on päätösvaltainen, kun läsnä on puheenjohtaja, työeläkeasioihin perehtynyt oikeustieteilijä, lääkärijäsen sekä kaksi työelämän ja työmarkkinoiden oloja tuntevaa jäsentä. Lisäksi tarvitaan yrittäjyyteen tai maatalouteen perehtynyt jäsen, jos käsitellään heidän alaansa liittyvää muutoksenhakua.
Arvo Tuomainen

Arvo Aadolf Tuomainen (7. kesäkuuta 1889 Tampere – 15. heinäkuuta 1955 Tampere) oli suomalainen pikaluistelija.
Tuomainen saavutti ensimmäisen matkavoittonsa SM-kilpailuissa 1911 ollen Aksel Lihrin kanssa nopein 500 metrillä ajalla 47,6. Virallisia matkamestaruuksia ei tuolloin vielä jaettu. Vuosina 1912 ja 1913 hän sijoittui yleisluistelijoiden SM-kilpailuissa kolmanneksi ja vuoden 1913 MM-kisoissa Helsingissä kymmenenneksi. Vuosina 1914–1916 Tuomainen voitti SVUL:n mestaruuden ja oli myös 1915 yleisluistelun Suomen-mestari. Hän otti kisoissa vain yhden matkavoiton (5 000 metriä ajalla 9.00,1), mutta yhteispisteet riittivät SM-kultaan.
Vuonna 1919 Tuomainen voitti toisen Suomen-mestaruutensa yleisluistelussa ollen nopein kaikilla matkoilla. Matkavoitot tulivat 500 metrillä ajalla 46,3, 1 500 metrillä ajalla 2.30,6, 5 000 metrillä ajalla 9.04,8 ja 10 000 metrillä ajalla 18.43,1. Samana vuonna hän osallistui Pohjoismaiden mestaruuskilpailuihin, joissa voitti mestaruuden oltuaan ykkönen 5 000 metrillä ajalla 8.24,9 ja kakkonen muilla matkoilla. Vuonna 1921 Tuomainen jälleen voitti kaikki matkat SM-kilpailuissa ja saavutti toisen Pohjoismaiden mestaruutensa. Hän jakoi kisoissa 500 metrin matkavoiton Roald Larsenin kanssa ajalla 46,4 ja oli 1 500 metrillä nopein voittoajalla 2.26,1. Vuosina 1914–1921 ei MM- ja EM-kilpailuja järjestetty, mutta PM-kilpailut vastasivat tasoltaan niitä jotakuinkin täydellisesti. Vuonna 1922 Tuomainen ylsi SM-kisoissa yhteen matkavoittoon, kun hän oli 5 000 metrillä nopein ajalla 9.00,4. Viimeisen kerran SM-kilpailuihin Tuomainen osallistui 1923, jolloin voitti neljännen mestaruutensa. Hän oli nopein 1 500 metrillä (aika 2.30,3) sekä 10 000 metrillä (18.20,6). Lisäksi hän jakoi 500 metrin matkavoiton Asser Walleniuksen ja Lauri Helanterän kanssa. Kolmikko luisteli matkalla ajan 46,8. Tuomainen edusti Tampereen Pyrintöä ja toimi useita vuosia seuran nuorten valmentajana.
Tuomainen teki vuonna 1915 kolme Suomen-ennätystä ja sivusi yhtä SE-tulosta. Hän luisteli 500 metrillä kotimaan ratojen Suomen-ennätyksen 45,8, joka paransi Walter Tverinin edellistä ennätystä 0,2 sekunnilla. Ennätys pysyi voimassa vuoteen 1922, jolloin Clas Thunberg rikkoi sen. 10 000 metrillä hän paransi Julius Skutnabbin kotimaan ratojen Suomen-ennätystä kolmella sekunnilla lukemiin 18.22,2, jonka kuitenkin Waldemar Bergström rikkoi jo samana vuonna. Tuomainen rikkoi myös Skutnabbin ja Bergströmin nimissä olleen 5 000 metrin kansainvälisten ratojen ennätyksen ajalla 8.42,9, joka paransi edellistä ennätystä 3,1 sekunnilla. Tämänkin ennätyksen rikkoi lopulta Thunberg vuonna 1922. Lisäksi Tuomainen sivusi Wäinö Wickströmin 1 500 metrin kotimaan ratojen ennätystä 2.27,3. Thunberg rikkoi ennätyksen seuraavana vuonna.
Tuomainen työskenteli työnjohtajana Salmisen nahkatehtaalla Tampereella, välillä Hämeenlinnassa ja vuodesta 1933 Epilän nahkatehtaalla Tampereella.
Vilhonvuori

Vilhonvuori () on Helsingin Sörnäisten kaupungin­osaan kuuluva osa-alue. Se käsittää suurimman osan Hämeentien ja Sörnäisten rantatien välisistä kortteleista sekä Sörnäisten ranta­tien itä­puolella, meren rannalla sijaitsevan Meri­haan. Erilliseksi osa-alueeksi Vilhon­vuori muodostettiin vuoden 2013 alussa. Alue on suurelta osin ollut vanhastaan teollisuus­aluetta, mutta viime vuosikymmeninä se on vähitellen muuttunut asunto- ja toimistoalueeksi. Asukkaita Vilhonvuoressa on 6 930 (31.12.2024) ja työpaikkoja noin 9 544 (31.12.2022).
Historiaa.
Alueella sijaitsi 1800-luvulla puuhuviloita, joiden omistajat rakennuttivat alueelle myös vuokrakäyttöön tarkoitettuja puutaloja. Vilhonvuoren nimi johtuu siellä sijainneesta Wilhelms­berg-nimisestä huvilasta, jonka Wilhelm Andstén rakennutti 1800-luvulla alueella sijainneen fajanssi- ja kaakelitehtaansa (Wilh. Andsténin Tehdas Oy:n) vierelle. Sen mukaan sai jo vuonna 1901 nimensä alueella kulkeva Vilhelms­perin­katu (), jonka suomen­kielinen nimi vuonna 1928 muutettiin muotoon Vilhonvuorenkatu. Vilhon­vuoreksi tai myös Marjatan­mäeksi on vanhastaan kutsuttu nykyisen osa-alueen pohjois­osassa sijaitsevaa kukkulaa, jolla sijaitseva puisto sai vuonna 1953 nimen Katri Valan puisto. Pääsky-aiheiset nimet juontavat juurensa huvilaan nimeltä Svalboet (”Pääskynpesä”). Pääskylänrinne oli vuoteen 1928 asti Sibyllankatu, jonka nimi juontui ehkä seudulla toimineesta ennustajanaisesta.
Huvilat ja puutalot alkoivat 1900-luvulla korvautua kivitaloilla niin, että monet Vilhonvuoren korttelit on rakennettu jo ainakin kahteen kertaan. Sibyllankatu 4–6:ssa oli neljän puutalon ryhmä, Työväen Asunto-Oy Turva. Puutalot korvautuivat 1930-luvun lopulla kivitaloilla Pääskylänrinne 4 ja 6, joiden rungon keskellä on sisäpihojen sijasta kapeat valokuilut. Pääskylänrinne 8:aan valmistui 1949 teollisuus- ja toimistotalo, jossa toimi muun muassa vaatetehdas Vaaksa ja myöhemmin oikeusministeriön vankeinhoito-osasto, vaateyritys Seppälä ja Suomen Brown Boveri Oy. Alueen vanhimpia kivitaloja on vuonna 1901 valmistunut mutta 1960-luvun alussa julkisivuiltaan uudistettu Suvilahdenkatu 7, teollisuusrakennus jossa toimi vuoteen 1950 asti silkkinauhoja kutonut Helsingin Silkkikutomo Oy. Myöhemmin rakennuksessa on toiminut monia valokuvaamoja, muun muassa Studio Klikki 1980-luvun alkupuolen ajan. Pääskylänrinteen ja Pääskylänkadun kulmaan valmistui 1912 kulmatornilla varustettu As Oy Pääsky.
Vilhonvuoren osa-alueeseen kuuluvat myös Sörnäisten rantatien itäpuolelle 1970- ja 1980-luvulla rakennettu Merihaka sekä 1980- ja 1990- ja sitten luvulla entiselle Wärtsilän tehdasalueelle rakennettu Näkinpuisto, molemmat kerrostaloalueita. Vilhonvuorta ovat myös Elannon kortteli sekä Taideyliopiston Teatterikorkeakoululle ja Kuvataideakatemialle kunnostetut vanhat tehdastilat Haapaniemenkadun ja Kaikukadun välissä. Niiden ja Väinö Tannerin kentän välissä ollut 1970-luvun virastokolossi, ns. elinkeinohallituksen talo, purettiin 2010-luvulla.
Bamboo Engineering

Bamboo Engineering on brittiläinen autourheilutalli, joka perustettiin vuonna 2009. Vuonna 2009 talli osallistui BTCC -sarjaan. Vuonna 2010 talli osallistui WTCC-sarjaan, jossa se sijoittui Yokohama Trophy -luokassa toiseksi. Vuonna 2011 talli jäi pisteissä viidenneksi ja vuonna 2012 neljänneksi.
Vuonna 2013 talli osallistui GP3-sarjaan korvaten Atech CRS GP -tallin. Talli saavutti kauden aikana yhden voiton ja 75 pistettä sijoittuen tallipisteissä kuudenneksi. Kauden jälkeen tallin korvasi saksalainen Hilmer Motorsport -talli.
Talli kilpailee myös Intercontinental GT Challenge -sarjassa.
Ingrid

Ingrid on alkuperältään skandinaavinen naisen etunimi. Nimen alkuosa viittaa skandinaaviseen Yngve-jumalaan ja loppuosa tulee sanasta "frid" ’rauha’ (Ingifridh). Ingridin nimipäivä on nykyään suomenruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa 5. lokakuuta, samana päivänä, jolla se oli suomenkielisessä nimipäiväkalenterissa vuosina 1883–1889. Ruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa sekä Luulajan suomenkielisessä nimipäiväkalenterissa vuosina 1901–1918 Ingridin päivä on 9. lokakuuta. Ingrid-nimisiä naisia tiedetään eläneen Suomessa jo keskiajalla.
Digi- ja väestötietoviraston nimipalvelun mukaan Ingrid-nimen on saanut Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä noin 7 100 henkilöä, joista 7 088 on ollut naispuolisia.
Suomenkielisen väestön keskuudessa suosittuja muunnoksia Ingridistä ovat Inkeri ja Inka.
Esteröinti

Esteröinti on kemiallinen reaktio, jossa tuotteena muodostuu esteri. Tyypillisiä esteröintireaktioita ovat muun muassa Fischer-esteröinti, vaihtoesteröinti ja karboksyylihappojen alkylointi.
Karboksyylihappojen, happoanhydridien ja happokloridien esteröinti.
Yksi yleisimpiä esteröintireaktioita on niin kutsuttu Fischer-esteröinti, joka kuuluu kondensaatioreaktioihin. Siinä karboksyylihappo reagoi alkoholin tai fenolin kanssa muodostaen esterin. Katalyyttinä käytetään usein happoja, kuten rikkihappoa, p-tolueenisulfonihappoa, happamia ioninvaihtohartseja tai Lewis-happoja. Katalyytteinä voidaan käyttää myös dehydraavia yhdisteitä, kuten disykloheksyylikarbodi-imidiä. Reaktion reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa happokatalyytti protonoi karboksyyliryhmän karbonyylihapen, mikä tekee siitä elektrofiilisemman. Nukleofiilinen alkoholi reagoi karbonyyliryhmän kanssa nukleofiilisella additiolla ja muodostuu tetraedrimäinen välivaihe. Tämä välivaihe muuntuu molekyylinsisäisten protoninsiirtojen seurauksena toiseksi tetraedrimäiseksivälivaiheeksi, jonka hydroksyyliryhmä vastaanottaa protonin. Tällöin hydroksyyliryhmästä tulee parempi lähtevä ryhmä ja se irtoaa vetenä ja muodostuu esteri. Fischer-esteröinnin ongelmana on se, että se on tasapainoreaktio, minkä vuoksi hyvien saantojen saavuttamiseksi tulee käyttää toista lähtöainetta ylimäärin tai poistaa tuotteena muodostuvaa esteriä tislaamalla tai poistaa vettä atseotrooppisella tislauksella. Veden poistoon voidaan käyttää myös molekyyliseuloja. Fischer-esteröinti on usein hidas reaktio, jota voidaan nopeuttaa käyttämällä mikroaaltosäteilytystä lämmitysmenetelmänä.
Alkoholit reagoivat myös happoanhydridien ja happokloridien kanssa muodostaen estereitä. Anhydridit ja happokloridit ovat karboksyylihappoja reaktiivisempia ja tällöin reaktio on usein nopeampi verrattuna Fischer-esteröintiin. Happokloridit ja happoanhydridit ovat tärkeitä erityisesti, jos karboksyylihappo on muuten liian vaikeasti reagoiva, ja niitä käytetään erityisesti steroidien esteröinnissä. Näissä reaktioissa käytetään nukleofiilisena katalyyttinä usein joko pyridiiniä tai 4-dimetyyliaminopyridiiniä eli DMAP:ia.
Vaihtoesteröinti.
Vaihtoesteröinnissä eli transesteröinnissä esterit reagoivat kuumennettaessa alkoholien kanssa muodostaen uuden esterin ja alkoholin. Tätä reaktiota katalysoivat niin hapot, emäkset kuin siirtymämetallitkin. Käytettyjä katalyyttejä ovat muun muassa rikkihappo, ioninvaihtohartsit ja DBU eli 1,8-diatsabisyklo[5.4.0]undek-7-eeni. Mekanismiltaan vaihtoesteröinti muistuttaa esterihydrolyysin mekanismia.
Karboksyylihappojen alkylointi.
Kolmas tapa valmistaa esteröinti on karboksyylihappojen alkylointi käyttäen alkyylihalogenidia tai jotain muuta alkyloivaa yhdistettä, kuten dimetyylikarbonaattia. Reaktio vaatii emäskatalyytin ja usein katalyyttinä käytetään DBU:ta tai natriumvetykarbonaattia tetra-alkyyliammoniumsuolan läsnä ollessa. Tetra-ammoniumsuola toimii tässä tapauksessa faasinsiirtokatalyyttinä.
Ace Attorney

Ace Attorney () on Capcomin kehittämä videopelisarja. Sarjan peleissä ratkotaan rikoksia puolustusasianajajien tai syyttäjän näkökulmasta.
Sarjan ensimmäiset kolme peliä julkaistiin ensin Japanissa Game Boy Advancelle vuodesta 2001 alkaen. Näitä pelejä ei julkaistu Japanin ulkopuolella, mutta myöhemmin ne käännettiin Nintendo DS:lle ja julkaistiin myös muualla maailmassa. Sarjan neljäs osa kehitettiin alusta pitäen Nintendo DS:lle ja viides pääpeli on Nintendo 3DS:lle.
"Dai Gyakuten Saiban" spin-off-sarja sijoittaa pelit meiji-kaudelle.
Hahmot.
Sarjan kolmessa ensimmäisessä pelissä päähahmona on puolustusasianajaja Ryūichi Naruhodo (Phoenix Wright länsijulkaisuissa). Neljännessä pääpelissä pääosassa on uusi hahmo Apollo Justice. Viidennessä osassa Wright palaa päähahmon rooliin. Sarjaan kuuluvassa "Investigations"-sarjassa päähahmona on syyttäjä Miles Edgeworth. 
Muu media.
Takarazuka Revue on tehnyt musikaalin sarjasta. Musikaali esiintyi loppuunmyydyille näytöksille kuukauden pituisen esityskautensa aikana ja on julkaistu myös DVD:llä.
"Gyakuten no Spotlight" on teatterinäytelmäsovitus vuodelta 2013.
Mie Takasen kirjoittama kirja nimeltä "Gyakuten Saiban - Gyakuten Idol" ("Ace Attorney - Turnabout Idol") on julkaistu Japanissa vuonna 2016.
Peleistä on tehty myös elokuva "Ace Attorney", anime-sarja "Ace Attorney", manga-sarjakuva, Draama CD, ääniraita-albumi ja oheismateriaalia.
VEF

VEF ("Valsts Elektrotehniskā Fabrika") on latvialainen elektroniikka-alan valmistaja. VEF perustettiin vuonna 1919. VEF valmisti vuonna 1936 Minox-kameran, jonka suunnitteli Walter Zapp. Kamera oli aikansa pienin.
Nagato-luokka

Nagato-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston kahden taistelulaivan muodostama alusluokka, jonka alukset olivat ensimmäiset kahdeksan taistelulaivaa ja kahdeksan taisteluristeilijää sisältäneen 8-8-suunnitelman alukset ja samalla ensimmäiset täysin Japanissa suunnitellut keisarillisen Japanin laivaston taistelulaivat (suunnitelma A-102). Alusten pääaseina olivat ensimmäiset taistelulaivaluokkaan asennetut 41 senttimetrin (16 tuuman) tykit.
Suunnittelu.
Luokan pituus oli noin kahdeksan metriä suurempi kuin edeltänyt "Hyūga". Leveyttä oli lisätty kolmisenkymmentä senttimetriä. Uppouma kasvoi 2 000 tonnilla. Alusten konehuoneiden ja ammusvarastojen suojana oli osittain vedenalainen 12 tuuman paksuinen panssarivyö, joka etu- ja takaosastaan oheni ensin kahdeksaan ja sitten neljään tuumaan. Vyön yläosassa oli kahdeksan tuuman ja alaosassa kuuden tuuman panssarointi. Kuuden tuuman panssarin alareunasta alkoi alas sisäänpäin kaartuva panssarilaipio. Etukansi oli suojattu tuuman vahvuisella teräslevyllä, joka paksuni puolitoista tuumaiseksi keskilaivan kohdalla. Yläkansi oli katettu kolminkertaisella levytyksellä (1″, 1″ ja 3/4″), joka kattoi koko aluksen leveyden kiinnittyen kylkipanssariin. Alempi panssarikansi oli kaksituumainen. Suoja muodosti kaikkiaan noin 31,7 prosenttia kokonaisuppoumasta.
Tykkitornien jalustat olivat 12 tuumaa ja tulenjohtotorni 14,5 tuumaa paksut. Pääaseiden tykkitornien etukilvet olivat 18 tuumaa paksut, sivut 11- ja takaseinä 7,5-tuumaiset. Katon maksimipaksuus oli yhdeksän tuumaa. Torneihin oli asennettu kuhunkin kaksi 16 tuuman 45 pituuskaliiperin vuoden 3 (1914) -tykkiä, joilla kyettiin ampumaan 2 249 naulan panssarikranaatti 42 000 jaardiin. Tornit olivat hydraulisesti suunnattuja ja ne painoivat kukin 1 004 tonnia. Tornien elevaatio oli 30 astetta. Apuaseiden kasemattien seinät olivat tuuman paksut. Apuaseina oli 20 kappaletta 5,5 tuuman 50 pituuskaliiperin vuoden 3 -tykkiä, joista kummallekin kyljelle oli asennettu kahdeksan. Tykeistä oli muodostettu kaksi patteria, kuusi eteen ja taakse kaksi tykkiä. Loput neljä tykkiä oli asennettu keskilaivaan savuhormin rinnalle. Ilmasuojana oli neljä 3,1 tuuman ilmatorjuntatykkiä. Aseistuksen täydensi neljä vesirajan alapuolelle ja neljä yläpuolelle sijoitettua 21 tuuman torpedoputkea.
Ise (1916)

Ise () oli keisarillisen Japanin laivaston Ise-luokan taistelulaiva toisessa maailmansodassa. Alus nimettiin Japanin Isen provinssin mukaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Kawasakin telakalta Kōbesta marraskuussa 1912 osana vuoden hätäohjelmaa ja sen köli laskettiin 10. toukokuuta 1915. Alus laskettiin vesille 2. marraskuuta 1916 ja se valmistui 15. joulukuuta 1917. Alus oli paranneltu versio edeltäneestä Fusō-luokasta muistuttaen ulkoisesti edeltäjiään.
Modernisointi.
Vuodesta 1921 alkaen aluksen 80 mm/40 type 3 -ilmatorjuntatykit oli asennettu yksittäin kaksi sillan sivuille ja kaksi taaemman tulenjohtotornin sivuille. Vuosina 1930–1931 aluksen ulkonäkö muuttui lukuisten kansiterassien valmistuttua kolmijalkaiseen etumastoon, jolloin aluksen kansirakennelma alkoi muistuttamaan pagodia.
Alus modernisoitiin Kuren laivastontelakalla 1. elokuuta 1935 – 23. maaliskuuta 1937. Sen runkoa pidennettiin perästä reilu kahdeksan metriä, konehuoneet sijoitettiin uudelleen ja uudet turbiinimoottorit asennettiin, jolloin koneteho lähes kaksinkertaistui 80 000 hevosvoimaan ja nopeus kasvoi 25,3 solmuun. Kattiloiden määrän vähetessä etummainen savuhormi poistettiin, ja sen vapauttamaan tilaan rakennettiin suurempi komentosilta.
Palvelus.
"Ise" osallistui toisessa maailmansodassa Midwayn- ja Leytenlahden taisteluihin. Alus upposi matalaan veteen ankkuripaikallaan Eta Jimassa Yhdysvaltain laivaston ilmavoimien lentokoneiden ilmahyökkäyksissä yhdentoista pommin osuttua 28. heinäkuuta 1945. Alus romutettiin sodan jälkeen.
Hyūga (1917)

Hyūga () oli keisarillisen Japanin laivaston Ise-luokan taistelulaiva toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin marraskuussa 1912 vuoden hätäohjelmassa Mitsubishin telakalta Nagasakista, missä köli laskettiin 16. toukokuuta 1915. Alus laskettiin vesille 27. tammikuuta 1917 ja valmistui 30. huhtikuuta 1918. Alus oli paranneltu versio edeltäneestä Fusō-luokasta ja muistutti ulkoisesti edeltäjiään.
Modernisointi.
Vuodesta 1921 alkaen aluksen 80 mm/40 type 3 -ilmatorjuntatykit oli asennettu yksittäin kaksi sillan sivuille ja kaksi taaemman tulenjohtotornin sivuille. Vuosina 1930–1931 aluksen ulkonäkö muuttui lukuisten kansiterassien valmistuttua kolmijalkaiseen etumastoon, jolloin aluksen kansirakennelma alkoi muistuttaa pagodia.
Alus modernisoitiin 23. marraskuuta 1934 – 7. syyskuuta 1936 Kuren laivastontelakalla, jolloin runkoa pidennettiin perästä runsaat kahdeksan metriä. Aluksen konehuoneet sijoitettiin uudelleen ja niihin asennettiin uudet turbiinimoottorit, jolloin koneteho lähes kaksinkertaistui 80 000 hevosvoimaan ja nopeus kasvoi 25,3 solmuun. Kattiloiden määrän vähetessä poistettiin etummainen savuhormi, jonka vapauttamaan tilaan rakennettiin suurempi komentosilta.
Palvelus.
"Hyūga" lojui 19. maaliskuuta 1945 ankkurissa Hiro Wanin saaren rannassa noin 20 kilometriä Kuresta, kun siihen osui kaksi pommia. Alus oli ollut täysin palveluskelpoinen lukuun ottamatta polttoainetta ja lentokoneita. Toinen pommeista räjähti kattilahuoneessa numero kuusi ja toinen lentokannella. Aluksen ja sen viereen osui pommeja jälleen 24. heinäkuuta, ja niiden seurauksena alus upposi kölilleen pohjaan. 28. heinäkuuta tehdyssä ilmahyökkäyksessä alus oli ainoastaan osin miehitetty, ja siihen osui uudelleen, jolloin alus tuhotui lopullisesti ja se täyttyi vedellä etukannen tykkitorneista taaksepäin. Harimalainen yritys Harima Zosensho romutti hylyn heinäkuusta 1946 alkaen.
Kawachi-luokka

Kawachi-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston kahden aluksen muodostama taistelulaivaluokka (A-30). Luokka oli paranneltu versio edeltäneestä Satsuma-luokasta. Edeltäneestä luokasta poiketen ainoastaan 20 prosenttia materiaalista tuotettiin ulkomailta, vastaavan luokan ollessa aiemmin 60 prosenttia.
Alukset.
Luokan alusten valmistus viivästyi maailmanlaajuisen laman aiheuttamien talousongelmien vuoksi. Alusten tykit tilattiin Britanniasta, mutta 25 000 hevosvoiman Brown-Curtiss-turbiinimoottorit valmisti Kawasaki lisenssillä.
Johdannaissuure

Johdannaissuure on suure, eli jonkin asian tai esineen mitattava ominaisuus, joka voidaan määritellä perussuureiden yksinkertaisten laskutoimitusten kuten tulon, osamäärän ja murtopotenssien avulla. Perussuureita ovat pituus, massa, aika, sähkövirta, lämpötila, ainemäärä ja valovoima . Esimerkiksi nopeus saadaan pituuden ja ajan osamääränä, joten se on johdannaissuure. Perussuureiden yksiköitä kutsutaan perusyksiköiksi ja johdannaissuureiden yksiköitä kutsutaan johdannaisyksiköiksi.
Kattavaa luetteloa mahdollisista johdannaissuureista ei ole olemassa, koska perussuureista ja jo määritellyistä johdannaissuureista voidaan määritellä uusia johdannaissuureita periaatteessa rajattomasti.
Johdannaissuureiden määritteleminen.
Johdannaissuure saadaan suorittamalla laskutoimituksia perussuureilla. Esimerkiksi suure nopeus formula_1 määritellään kuljetun matkan eli pituuden ja kulkuun käytetyn ajan osamääränä
formula_2
Nopeuden yksikkö saadaan samalla tavalla laskemalla pituuden ("m" eli metri) ja ajan yksikön ("s", sekunti) osamäärä
formula_3
Johdannaissuureiden johdannaisyksiköt lasketaan samalla tavalla kuin ne määritellään. Kaikki johdannaisyksiköt voidaan ilmaista perusyksiköistä johdettuina lausekkeina. Muutamilla niistä on kuitenkin erityisnimiä, esimerkiksi voiman yksikkö newton (1 N = 1 kg·m/s2) ja energian yksikkö joule (1 J = 1 kg·m2/s2) sekä monet näiden ja ampeerin avulla johdetut sähkösuureiden yksiköt.
Pituudesta johdettuja johdannaissuureita.
Pituuden avulla johdetuilla suureilla ilmaistaan tilaan liittyviä asioita. Näiden yksiköt johdetaan pituuden yksikön metrin tuloina ja osamäärinä. Lisäksi pituussuureiden asennot voidaan ilmaista tason- tai tilan kulmasuureilla.
Ajasta ja pituudesta johdettuja johdannaissuureita.
Pituuden ja ajan avulla johdetaan liiketiloihin liittyviä suureita. 
Massasta, pituudesta ja ajasta johdettuja johdannaissuureita.
Pituuden, ajan ja massan avulla johdetaan paineeseen, voimaan ja energiaan liittyviä suureita. 
Muita yleisesti käytettyjä johdannaissuureita.
Samalla periaatteella kuin edelläkin.
Helen (näyttelijä)

Helen Ann Richardson Khan (s. 21. marraskuuta 1938 Rangoon), yleensä pelkästään Helen, on burmalaissyntyinen intialainen näyttelijä ja tanssija, joka on työskennellyt hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän on esiintynyt yli 700 elokuvassa. Häntä on usein sanottu aikansa suosituimmaksi tanssinumeroesiintyjäksi.
Helen on voittanut Filmfare Awards -palkinnon parhaasta naissivuosasta vuonna 1980 ja elämäntyöstä vuonna 1999. Intian hallitus myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon vuonna 2009.
Helen on naimisissa käsikirjoittaja Salim Khanin kanssa. Näyttelijät Salman Khan, Arbaaz Khan ja Sohail Khan ovat hänen poikapuoliaan.
Mutsu (1920)

Mutsu () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1921 palvelukseenotettu Nagato-luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 1. kesäkuuta 1918. Alus laskettiin vesille 31. toukokuuta 1920 ja se valmistui 24. lokakuuta 1921.
Palvelus.
"Mutsu" lähti 7. tammikuuta 1943 Trukilta palatakseen Japaniin. Alus ankkuroitui 12. tammikuuta Yokosukaan, missä se siirrettiin modernisoitavaksi kuivatelakalle. Alus palasi 6. helmikuuta palvelukseen. Kuukauden lopulla alus siirrettiin Hashirajimaan, jossa sen miehistö oli koulutettavana. Aluksen taaempi ammusvarasto räjähti 8. kesäkuuta sen ollessa ankkurissa Hashirajimassa Hiroshimanlahdella, jolloin alus upposi vieden mukanaan 1 222 miehistönjäsentä. Vuonna 1970 Fakuda Salvage Company osti hylyn Japanin hallitukselta. Hylyn takaosa yritettiin nostaa 22. heinäkuuta tuloksetta vaijerien katkettua. Vuoden 1971 loppuun mennessä hylystä oli nostettu yksi 41 senttimetrin tykkitorni, mutta varsinaisista nostoyrityksistä luovuttiin.
Oi! Mikä ihana sota

Oi! Mikä ihana sota () on vuonna 1969 ensi-iltansa saanut Richard Attenborough’n ohjaama brittiläinen elokuvamusikaali, joka kertoo satiirisesti ensimmäisestä maailmansodasta. Elokuvassa esiintyvät muun muassa Dirk Bogarde, Phyllis Calvert, Jean Pierre Cassel, John Clements, John Gielgud, Jack Hawkins, Kenneth More, Laurence Olivier, Michael Redgrave, Vanessa Redgrave, Ralph Richardson, Maggie Smith, Susannah York ja John Mills.
"Oi! Mikä ihana sota" perustuu samannimiseen "Oi! Mikä ihana sota" -teatterimusikaaliin vuodelta 1963.
Tuotanto.
Alkuperäinen "Oi! Mikä ihana sota" -musikaali avattiin Broadwaylla Broadhurst Theaterissa New Yorkissa 30. syyskuuta vuonna 1964; musikaalia esitettiin 125 näytöstä. Musikaali oli ehdolla myös parhaan musikaalin Tony-palkintoon.
"Oi! Mikä ihana sota" kuvattiin Technicolor-menetelmällä Englannin Kentin Lamberhurstissa ja East Sussexin Brightonissa kesällä vuonna 1968.
"Oi! Mikä ihana sota" on Jane Seymourin elokuvadebyytti.
Julkaisu.
"Oi! Mikä ihana sota" sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa 10. maaliskuuta vuonna 1969. Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin 3. lokakuuta. Suomessa elokuva sai ensi-illan 11. syyskuuta vuonna 1970. Paramount Pictures toimi elokuvan levittäjänä.
Elokuva on saatavilla myös DVD:nä.
Pansion varuskunta

Pansion varuskunta on Turun Pansion kaupunginosassa sijaitseva Suomen merivoimien päävaruskunta. Se sijaitsee kaupungin länsipuolella. Varuskunnassa toimii osa Rannikkolaivastosta ja lisäksi siellä on Merisotakoulun koulutustoimintaa. Myös Pansion sotilaskoti ja Leijona Cateringin Poiju-varuskuntaravintola sijaitsevat varuskunnassa. 
Aiemmin varuskunnassa ovat toimineet muun muassa Saaristomeren meripuolustusalue, Merivoimien tutkimuslaitoksen koetoimintaa suorittavat osat, Merivoimien keskusvarasto ja Turun kunnossapitokeskus.
Toinen merivoimien päävaruskunta on Upinniemen varuskunta.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1958–1959

Kaudella 1958–1959 jääkiekon SM-sarjassa luovuttiin kaksilohkoisesta sarjajärjestelmästä, ja sarja pelattiin yhdessä lohkossa kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti Suomen mestaruuden ja kaksi viimeistä putosi suomensarjaan. Sarja aloitettiin aiemmin kuin koskaan aikaisemmin, sillä ensimmäiset ottelut voitiin pelata jo marraskuussa. Mestaruuden voitti Tappara, hopeaa sai TK-V ja pronssia HIFK.
Sarjan häntäpäässä neljä joukkuetta sijoittui tasapisteisiin. Uusintaotteluiden jälkeen Tarmo ja KalPa putosivat sarjasta.
Sarjataulukko.
Sarjasta putosivat uusintaotteluiden jälkeen Hämeenlinnan Tarmo ja Kalevan Pallo. Tilalle nousivat Saimaan Pallo Lauritsalasta ja Hermes Kokkolasta.
Pistepörssi.
O=ottelut, M=maalit, S=syötöt, P=pisteer, RM=rangaistusminuutit. 
Yleisömäärät.
Yleisömäärät koottu ottelupöytäkirjoista ja Helsingin Sanomien otteluraporteista
Heikki Tilander

Heikki Tapani Tilander (30. heinäkuuta 1944 Helsinki – 30. lokakuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti. Hänet ylennettiin kenraalikuntaan vuonna 1996 ja kenraaliluutnantiksi 2002.
Ura.
Tilander kävi kadettikoulun vuosina 1964–1967 ja Sotakorkeakoulun 1975–1977. Hän toimi Uudenmaan jääkäripataljoonassa opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä vuosina 1967–1975 ja YK-tehtävissä UNTSO:n sotilastarkkailijana Lähi-idässä vuonna 1972–1973. Tilander toimi esikuntatehtävissä Sotakorkeakoulussa vuosina 1977–1980, opettajana 1984–1986 ja valtakunnallisten Maanpuolustuskurssien apulaisjohtajana 1986–1989. Apulaissotilasasiamiehenä Tukholmassa Tilander oli 1980–1984. Tilander toimi pataljoonankomentajana Uudenmaan Prikaatissa 1989–1991. Hän oli Helsingin sotilaspiirin esikuntapäällikkönä 1991–1992 ja jatkotutkinto-osaston johtajana Maanpuolustuskorkeakoulussa 1995–1996. Tilander toimi apulaismaavoimapäällikkönä Pääesikunnassa vuodesta 1996 lähtien. Hän toimi Pohjoisen Maanpuolustusalueen komentajana 1.1.2001–31.7.2004.
Tilander toimi Kadettikunnan puheenjohtajana vuodet 2000–2003. Lisäksi hän toimi Maanpuolustusmitalitoimikunnan puheenjohtajana vuosina 2008–2012.
Palvellessaan apulaismaavoimapäällikkönä hän ajoi saattokoptereiden tarvetta hankittavien kuljetushelikoptereiden suojaksi.
Teokset.
Tilander julkaisi vuonna 2006 muistelmateoksen "Sotilaan vuosikymmenet – muistikuvia noottikriisin ajasta EU-Suomeen".
UGH!!! Terveet Kädet elävänä

UGH!!! Terveet Kädet elävänä on Terveet Kädet -yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin CD:nä 29. helmikuuta 2012 ja LP:nä 14. maaliskuuta 2012. Albumi koostuu kahdesta osasta, sähköisestä ja akustisesta. Sähköinen esiintyminen sisältää 20 kappaletta ja se on äänitetty Kouvolan House of Rock -ravintolassa 20. toukokuuta 2011. Loput 15 kappaletta on äänitetty yhtyeen esiintyessä akustisesti Cafe Jazz -ravintolassa Porissa 6. elokuuta 2011.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 37.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Läjä Äijälä, ellei toisin mainita.
Christian Atsu

Christian Atsu Twasam (10. tammikuuta 1992 Ada Foah – 6. helmikuuta 2023 Antakya) oli ghanalainen jalkapalloilija. Ennen kuolemaansa hän edusti turkkilaista Hataysporia.
Seurajoukkueura.
Atsu siirtyi 17-vuotiaana Porton junioriakatemiaan. 14. toukokuuta 2011 Atsu sai ensimmäistä kertaa kutsun edustusjoukkueeseen otteluun CS Marítimoa vastaan, mutta hän ei kuitenkaan tuolloin päässyt vielä tekemään ensiesiintymistään.
Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi joukkuetoverinsa Kelvinin tavoin lainasopimuksella Rio Aveen. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa 28. elokuuta 2011 SC Olhanensea vastaan. Hän pelasi joukkueessa yhteensä 27 sarjaottelua ja teki niissä kuusi (6) maalia.
Lainakautensa jälkeen hän palasi takaisin Portoon. Atsu teki ensimmäisen maalinsa Portossa 15. helmikuuta 2013 pelatussa vierasottelussa SC Beira-Maria vastaan. Hän voitti tuolla kaudella Portugalin-mestaruuden ja supercupin.
Atsu siirtyi 2,7 miljoonan punnan siirtosummalla Englannin Valioliigan Chelseaan kesällä 2013. Hän ei kuitenkaan pelannut seurassa otteluakaan, vaan oli kauden 2013–2014 lainalla Eredivisien Vitesse Arnhemissa, seuraavan kauden Valioliigan Evertonissa, syyskauden 2015 saman sarjan Bournemouthissa, kevätkauden 2016 Primera Divisiónin Málagassa ja kauden 2016–2017 Englannin Mestaruussarjassa Newcastle Unitedissa. Hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Newcastleen pysyvästi kesällä 2017.
Maajoukkueura.
Atsu teki ensiesiintymisensä Ghanan maajoukkueessa 1. kesäkuuta 2012 pelatussa Lesothoa vastaan, ja teki ottelussa myös ensimmäisen maajoukkuemaalinsa. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2014 Ghanan kaikki kolme ottelua avauskokoonpanossa.
Atsu on pelannut Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2013, 2015, 2017 ja 2019. Vuoden 2015 turnauksessa Ghana saavutti hopeaa ja Atsu teki kaksi maalia Ghanan 3–0-voittoon päättyneessä puolivälieräottelussa Guineaa vastaan. Vuoden 2013 turnauksessa Atsu teki maalin alkulohko-ottelussa Nigeriä vastaan.
Kuolema.
Christian Atsu kuoli helmikuussa 2023 tapahtuneessa Turkin maanjäristyksessä. Vajaan kahden viikon ajan kateissa ollut Atsu löydettiin 18. helmikuuta seurajoukkueensa Hataysporin toimistorakennuksen raunioista Antakyan kaupungista.
Stephen Hillenburg

Stephen McDannell Hillenburg (21. elokuuta 1961 Lawton, Oklahoma – 26. marraskuuta 2018) oli yhdysvaltalainen meribiologi, animaattori, ohjaaja ja käsikirjoittaja, joka tunnettiin erityisesti Paavo Pesusienen luojana. "Paavo Pesusieni -elokuvan" ilmestymisen jälkeen vuonna 2004 hän siirtyi takaisin johtavan tuottajan paikalle eikä enää kirjoittanut tai muuten tehnyt televisiosarjaa jokapäiväisesti vaan arvioi jokaisen jakson ja antoi ehdotuksia.
Stephen Hillenburg kertoi vuonna 2017 sairastavansa ALS-tautia mutta pyrki jatkamaan tästä huolimatta työtään "Paavo Pesusieni" -sarjan parissa. Hillenburg menehtyi ALS:n komplikaatioihin 26. marraskuuta vuonna 2018.
Esko Vahla

Esko Martti Armas Vahla (31. joulukuuta 1907 Värtsilä – 25. toukokuuta 1988) oli suomalainen kenraalimajuri ja Savo-Karjalan sotilasläänin komentaja. 
Vahla valmistui kadettikoulusta 1932 ja sodan jälkeen Sotakorkeakoulusta 1947. Hän toimi ennen sotaa nuorempana upseerina ja kouluttajana Pohjois-Savon rykmentissä sekä Sortavalan suojeluskuntapiirissä. Talvisodassa hän toimi 3. komppanian päällikkönä ja I pataljoonan komentajana JR 34:ssä. Hän osallistui Uomaan taisteluihin Kollaan rintamalla. Välirauhan aikana hän toimi kouluttajana Savonlinnan suojeluskuntapiirissä. Jatkosodan aikana hän toimi vuodet 1941–1943 I pataljoonan komentajana JR 49:ssä sekä osastopäällikkönä Panssaridivisioonan esikunnassa 1944. Hän osallistui tässä tehtävässä myös Lapin sotaan.
Vuonna 1945 Vahla työskenteli toimistopäällikkönä Helsingin sotilasläänin esikunnassa sekä toimistoesiupseerina Pääesikunnassa 1947–1950. Hän johti Huoltoupseerikoulua (HUK) 1950–1952 ja työskenteli Lounais-Suomen sotilasläänin esikuntapäällikkönä 1953–1954 sekä Uudenmaan sotilasläänissä 1955–1956. Karjalan Prikaatin komentajana hän oli vuodet 1957–1958, toimi sitä ennen muutaman kuukauden prikaatin edeltäjän 5. Prikaatin komentajana. Pääesikunnan koulutusosaston päällikkönä Vahla toimi 1958–1963. Vuosina 1963–1969 hän komensi Savo-Karjalan sotilaslääniä, minkä jälkeen jäi eläkkeelle kenraalimajurina.
Ylennykset: 
Vänrikki 1932, luutnantti 1934, kapteeni 1940, majuri 1942, everstiluutnantti 1950, eversti 1956, kenraalimajuri 1966.
Jan Sundberg

Jan Sundberg (s. 12. tammikuuta 1949) on suomenruotsalainen valtiotieteilijä ja Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin professori emeritus. Hän oli yleisen valtio-opin ruotsinkielisen professorin tehtävässä vuosina 1994–2017. Sundberg on julkaissut monia tutkimuksia suomalaisesta puoluejärjestelmästä niin englanniksi kuin ruotsiksi.
Mielipiteitä ja lausuntoja.
Sundberg on vastustanut Suomen kuntauudistusta ja aikomusta vähentää kuntien määrää jopa sadalla vuoden 2005 tasosta. Hänen mukaansa uudistuksessa taloudelle annetaan liian suuri merkitys ja demokratian toimivuus unohtuu. Sundberg väläyttää myös, että syy poliittisen osallistumisen vähenemiseen ja äänestysvilkkauden laskuun voi olla kuntademokratian heikkenemisessä.
Vuonna 2013 Yle uutisoi, että Sundbergin tietokoneelta oli lähetetty vihaviestejä ruotsinkielisille suomalaisille.
Sundberg on antanut usein haastatteluja ulkomaisille tiedotusvälineille Suomen politiikkaa koskien. Vuoden 2015 vaalien jälkeen Sundberg arveli norjalaisessa Aftenpostenissa, että perussuomalaisten istuessa hallituksessa Itä-Suomessa pakollinen ruotsin opetus poistuu ja tilalle tulee pakkovenäjä.
Yrjö Valkama (sotilas)

Yrjö Armas Valkama (vuoteen 1906 Flaming) (5. kesäkuuta 1894 Helsinki – 3. maaliskuuta 1975) oli suomalainen kenraalimajuri. 
Valkama osallistui sisällissotaan valkoisten puolella 1918, valmistui kadettikoulusta 1920 ja Sotakorkeakoulusta 1931 (ye-upseeri 1932). Hän palveli komppaniaupseerina 1920–1923, adjutanttina 1923–1927 sekä komppanianpäällikkönä 1927–1932. Sittemmin hän toimi yleisesikunnassa ja puolustusministeriössä toimistopäällikkönä 1932–1939. 
Talvisodassa Valkama komensi I pataljoonaa JR 34:ssä 10.10.1939–14.1.1940 ja myöhemmin muun muassa Taisteluosasto Tiikeriä. Jatkosodassa hän komensi 1941–1944 JR 57:ää sekä toimi armeijakunnan esikuntapäällikkönä ja toimi edelleen vuoteen 1945 asti rykmentinkomentajana. Sodan jälkeen hän johti Kadettikoulua 1945–1950.
Ylennykset: Vänrikki ja luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1932, everstiluutnantti 1940, eversti 1942, kenraalimajuri 1950. 
Valkama kilpaili jalkapallossa ja uimahypyissä. Antwerpenin olympialaisissa 1920 hän sijoittui suorissa kerroshypyissä viidenneksi. Hän voitti suorissa kerroshypyissä yhteensä kahdeksan Suomen-mestaruutta vuosina 1914–1917, 1919–1921 sekä 1923. Hän edusti uimahypyssä seuratasolla Helsingin Uimareita. Jalkapallossa hän voitti HJK:ssa Suomen-mestaruuden vuosina 1919 ja 1923.
Valkama toimi Suomen Uimaliiton puheenjohtajana vuosina 1946–1956, Pohjoismaiden uimaliiton puheenjohtajana 1955–1960 ja Suomen Olympiakomitean puheenjohtajana 1955–1961. Hänelle myönnettiin Suomen urheilun suuri ansioristi vuonna 1966.
Kirishima (1913)

 
Kirishima () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1915 valmistunut Kongō-luokan taisteluristeilijä sekä ensimmäisessä että toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 1911 Mitsubishin telakalta Nagasakista, missä köli laskettiin 17. maaliskuuta 1912. Se laskettiin vesille 1. joulukuuta 1913 ja siirrettiin 26. joulukuuta Saseboon, jossa Kamaya Rokuro vastaanotti aluksen valmistumisesta vastaavan komentajan tehtävät 15. joulukuuta 1914. Alus valmistui 19. huhtikuuta 1915 ja liitettiin laivastoon ensimmäisenä päällikkönään Kamaya. Alus aloitti palveluksensa Sasebon laivastoalueella.
Palvelus.
Yhdysvaltain laivasto upotti 15. marraskuuta 1942 aluksen Guadalcanalin meritaistelussa. Alukseen osui yhdeksän taistelulaivojen "USS South Dakota" ja "USS Washington" pääaseiden kranaattia, jotka jumittivat aluksen ohjauksen. Lisäksi aluksen saamat vuodot aiheuttivat kahdeksantoista asteen kallistuman. Kevyt risteilijä "Nagara" yritti hinata vaurioituneen aluksen pois, mutta aluksen pelastustoimien epäonnistuttua hävittäjät pelastivat "Kirishiman" eloonjääneet. Taistelulaiva kaatui vieden mukanaan 212 miehistön jäsentä.
Hietakala

Hietakala ("Hypoptychus dybowskii") on piikkikaloihin kuuluva Tyynellämerellä tavattava kalalaji. Se on toinen "hietakalojen" (Hypoptychidae) heimon kahdesta lajista. Toinen on japaninputkikuono ("Aulichthys japonicus") , joka on aiemmin luettu putkikuonoihin.
Koko ja ulkonäkö.
Hietakala on pienikokoinen kala ja voi suurimmillaan kasvaa noin 10 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on hyvin pitkulainen ja selkä- ja peräevät sijaitsevat ruumiin takaosassa. Muista piikkikalalajeista poiketen hietakalalla ei ole selässään piikkejä. Kalalla ei ole vatsaeviä. Hietakalan ruumis on suomuton.
Levinneisyys.
Hietakala on lauhkeiden merivesien laji. Sitä tavataan Japanista, Korean niemimaalta ja Ohotanmereltä. Lajia kalastetaan kaupallisesti sen levinneisyysalueella.
Sverre Magnus

Norjan prinssi Sverre Magnus (s. 3. joulukuuta 2005 Oslo) on Norjan kruununprinssi Haakonin ja Mette-Maritin poika. Hänellä on isosisko Ingrid Alexandra, joka on syntynyt 2004 sekä velipuoli Marius.
Sverre Magnus aloitti peruskoulun julkisessa koulussa 18. elokuuta 2011. Hän siirtyi yksityiskouluun syksyllä 2014. Sverre Magnus aloitti lukion syksyllä 2021.
Jupiter One

 
Jupiter One on yhdysvaltalainen indie rock -yhtye, joka on kotoisin Brooklynistä, New Yorkin osavaltiosta. Se on perustettu vuonna 2003, ja julkaissut kaksi täysipitkää studioalbumia ennen vuotta 2013.
Yhtyeen musiikkia on käytetty useissa Electronic Artsin videopeleissä.
Baauer

Baauer (oikealta nimeltään Harry Rodrigues, s. 22. huhtikuuta 1989 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen musiikkituottaja
Baauer sai kansainvälistä julkisuutta internetissä suosituksi nousseella Harlem Shake -kappaleellaan. Kappaleen tahtiin tehdystä tanssista tuli meemi, joka levisi ympäri maailmaa. Muun muassa YouTubeen on ladattu kymmeniätuhansia "Harlem Shake" tanssivideoita. Monet koulut, yritykset ja jopa Norjan armeija on tehnyt Harlem Shakesta oman versionsa.