tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Stateeri

Stateeri (, kirjaimellisesti ’paino’) oli antiikin kreikkalainen massan yksikkö ja rahayksikkö. Sen paino, arvo ja suhde muihin yksiköihin vaihteli eri kaupungeissa, koska stateereita tehtiin eri kokoisina sekä kullasta, hopeasta että elektrumista. Usein stateeri vastasi kahta drakhmaa eli didrakhmaa. Attikalainen (ateenalainen) stateeri vastasi kultaista didrakhmaa tai hopeista tetradrakhmaa. Korintissa stateeri vastasi kolmea drakhmaa. Termiä käytetään myös muualla antiikin maailmassa lyödyistä samanlaisista rahoista, jotka jäljittelivät kreikkalaisia stateereja.
Historia.
Stateereja, kuten muitakin kreikkalaisia hopearahoja, ensin harkkoja ja myöhemmin kolikoita, lyötiin vuosina 800 eaa. – 50 jaa. Robin Lane Foxin mukaan sen ottivat käyttöön ensimmäisinä euboialaiset, ja sen esi­kuvana oli foinikalaisten sekeli, joka oli suunnilleen samanpainoinen ja arvoltaan minaa.
Rahaa lyötiin alun perin Ateenassa, jossa se oli alun perin neljän drakhman arvoinen, vaikka muualla se oli yleensä vain kahden drakhman arvoinen. Stateeria lyötiin myös Korintissa, jossa se oli kolmen drakhman arvoinen, sekä muun muassa Aiginassa ja Kreetan Kydoniassa. Esimerkiksi yksi Kydoniassa lyöty hopearaha oli stateeri, jossa oli minolaisen jumalattaren Britomartiksen kuva.
On olemassa myös kultastateeri, mutta sitä lyötiin vain paikallisesti, ja se oli pää­asiassa vain kirjan­pidollinen yksikkö, jonka arvo eri aikoina ja eri paikoissa vaihteli 20 ja 28 drakhman välillä. Ateenalainen kultastateeri oli 20 drakhman arvoinen, koska yksi kultastateeri painoi yleensä noin 8,5 grammaa, kaksi kertaa niin paljon kuin drakhma, kun taas osittain kullattu, hopeaa ja variansseja sisältävä raha oli arvoltaan kymmenesosa siitä eli kaksi drakhmaa. Kultastateerien käyttö maksuvälineenä näyttää olevan enimmäkseen makedonialaista alkuperää. Parhaiten tunnettu kultastateerityyppi on 28 drakhman "Kyzikenos" Kyzikoksesta.
Ei-kreikkalaiset stateerit.
Kelttiläiset heimot toivat stateereja Länsi-Eurooppaan käytettyään niitä ollessaan palkkasotureina Pohjois-Kreikassa. Kulta- ja hopeastateereja lyötiin Galliassa ja gallialaiset päälliköt jäljittelivät niitä sen jälkeen, kun Makedonian kuningas Filippos II:n palkkasoturit palasivat länteen palveltuaan ensin hänen, myöhemmin Aleksanteri Suuren ja hänen seuraajiensa armeijoissa. Aleksanterin valloitukset laajensivat Kreikan kulttuuripiiriä itään, mikä johti stateerien käyttöönottoon Aasiassa. Kultastateereja on myös löydetty muinaisen Gandharan alueelta, jota Kanishka I hallitsi.
Turvaohjaus

Turvaohjaus on useimmiten muistiohjelmoitava ohjaus erityisillä tulo-, käsittely- ja lähtöelementeillä, joka turvallisuuskriittisissä järjestelmissä varmistaa riittävän turvallisuuden ja käytettävyyden.
Ohjelmoitavat turvaohjaukset saivat alkunsa 1990-luvulla PSS-turvaohjauksella (Pilz GmbH &amp; Co KG:n rekisteröity tavaramerkki) (joka tuolloin suunniteltiin puristinohjaukseksi), kun työsuojeluviranomainen hyväksyi ne. Sitä ennen ohjaustehtävät hoidettiin sähkömekaanisilla releillä. Näiden relekytkentöjen tavoin modernit turvaohjaukset ovat monikanavaisia, mutta pienempiä, monipuolisempia ja joustavampia.
Tuotehistoria.
Turvaohjaukset syntyivät tarpeesta kytkeä turvallisuus ohjelmallisesti samalla tavalla kuin muistiohjelmoitavilla ohjauksilla (SPS). Aluksi järjestelmät olevat keskitettyjä. Myöhemmin seurasivat hajautetut järjestelmät turvaväyläjärjestelmillä. Ohjelmointi tapahtui aluksi samalla tavoin kuin SPS-ohjauksissa, käskykanta vain rajoitettiin muutamiin kieliin kuten IL (Instruction List) tai LD (Ladder Logic/Kontaktplan). Nämä toimenpiteet parantavat turvallisuutta rajoittamalla ohjelmointimahdollisuuksia ohjelmointivirheiden minimoimiseksi. Ensimmäisten järjestelmien painopisteenä oli turvallisuustoimintojen käsittely. Vaikka alusta lähtien turvaohjauksen ohjelmointi vakioautomaatiota varten oli mahdollista, sitä käytettiin vain rajallisesti. Nykyisin käytetään laajalti turvaohjauksia, jotka on joustavampi ohjelmoida käyttämällä moduulikirjaston sertifioituja toimintomoduuleja.
Rakenne ja toiminta.
Turvaohjaukset poikkeavat toiminnaltaan vain vähäisessä määrin vakioautomaation ohjauksista. Periaatteessa turvaohjaus koostuu kahdesta muistiohjelmoitavasta ohjauksesta, jotka ajavat rinnakkain samaa käyttöohjelmaa, hyödyntävät samaa tulojen ja lähtöjen prosessikuvaa ja vertailevat jatkuvasti toisiaan. Ristivertailut, tulo-/lähtötasojen testit, saman kelvollisen tuloksen ilmoitus jne. ovat monitasoisia ja monimutkaisia tapahtumia, jotka tällaiset järjestelmät suorittavat sisäisesti. Erikoistoimintoja, kuten esim. merkkipulssien käyttö oikosulkujen tunnistukseen, lukuun ottamatta modernit järjestelmät toimivat kuin muistiohjelmoitavat ohjaukset. Ohjaustoiminnot tallennetaan ohjelmaksi. Ohjaukset ohjelmoidaan niihin kuuluvalla ohjelmalla.
Turvaohjausjärjestelmän rakenne:
Käyttö.
Ohjauksia käytetään yksittäiskoneiden automatisointiin mutta myös laajempien laitteistojen automatisointiin. Esimerkki:
Hermeto Pascoal

Hermeto Pascoal (22. kesäkuuta 1936 Lagoa da Canoa – 13. syyskuuta 2025) oli brasilialainen säveltäjä ja multi-instrumentalisti. Pascoal oli monipuolinen hahmo Brasilian musiikkielämässä, jonka piirissä hän toimi muun muassa säveltäjänä, sovittajana, tuottajana ja monien instrumenttien soittajana sekä omien että muiden artistien levyillä.
Uran alku.
Pascoal oli lähtöisin Brasilian koilliskolkasta, syrjäiseltä seudulta josta hänen syntyessään puuttui vielä sähkö. Hän oppi harmonikansoittoa isältään ja harjoitteli tuntikausia sisätiloissa, koska ei albiinona voinut osallistua perheen mukana peltotöihin.
Vuodesta 1964 alkaen Pascoal alkoi esiintyä monien artistien levyillä. Näihin lukeutuvat Edu Lobo, Elis Regina ja Cesar Camargo Mariano. Vuonna 1966 hän soitti Sambrasa Triossa Airto Moreiran ja Humberto Clayberin kanssa. Yhtye julkaisi vain yhden albumin, "Em Som Maior". Seuraavaksi oli vuorossa Trio Novo, joka laajeni sitten Quarteto Novoksi ja julkaisi 1967 albumin, josta sekä Moreiran että Pascoalin uran voi sanoa käynnistyneen. Pascoal liittyi sen jälkeen kokoonpanoon nimeltä Octopus.
Kansainvälinen maine.
Pascoal sai kansainvälistä huomiota vierailemalla Miles Davisin vuoden 1971 albumilla "Live-Evil", jossa hän soitti kolmella säveltämällään kappaleella. 1970-luvun loppupuolelta lähtien Pascoal keskittyi omiin yhtyeisiinsä, joiden mukana kiersi maailman jazzfestivaaleilla, muun muassa Montreux’ssä 1979 ja Porissa 1984. Hän esiintyi Suomessa Flow-festivaalilla kesällä 2025.
”Taikuriksi” kutsuttu Pascoal käytti instrumentteinaan usein erilaisia esineitä, kuten teekannuja ja leluja, sen lisäksi että soiti erilaisia kosketinsoittimia, näppäinharmonikkaa, melodicaa, saksofoneja, kitaroita, huiluja ja erilaisia kansansoittimia. Teoksessa "Música da Lagoa" muusikot kurlaavat ja soittavat huiluja seisten kaulaansa myöten vedessä.
Pascoal asui vaimonsa Aline Morenan kanssa tämän kotikaupungissa Curitibassa Paranán osavaltiossa.
Hermeto Pascoal kuoli 13. syyskuuta 2025. Hän oli kuollessaan 89-vuotias.
Lotta Hintsa

Lotta Henriikka Hintsa (vuosina 2016–2019 Näkyvä, s. 29. kesäkuuta 1988 Nurmo) on suomalainen vuorikiipeilijä ja vuoden 2013 Miss Suomi.
Lapsuus ja nuoruus.
Hintsa asui lapsuudessaan kahteen otteeseen Etiopiassa, vuosina 1992–93 Sheben kylässä 500 km päässä pääkaupungista Addis Abebasta. Sheben jälkeen Hintsat muuttivat Seinäjoelle, mutta vuonna 1997 perhe muutti jälleen kahdeksi vuodeksi Addis Abebaan.
Hintsa on opiskellut Jyväskylän yliopistossa kauppatieteitä ja toiminut vapaaehtoistyössä Ugandassa.
Vuorikiipeilyura.
Hintsa vuorikiipeilee ammatikseen. Hän on kiivennyt muun muassa Alppien korkeimman vuoren Mont Blancin (4 811 metriä) ja Italian korkeimman vuoren Gran Paradison (4 061 metriä) huipuille. Hän on kiivennyt myös Kilimanjarolle (5 895 m) ja Aconcagualle (6 962 m).
Kesällä 2021 Hintsa yritti kiivetä silloisen kanadalaisen miesystävänsä Don Bowien (s. 1969) kanssa Pakistanissa Broad Peakille, joka on korkeudeltaan 8 051 metriä ja maailman 12. korkein vuori. Hän pääsi 7 960 metrin korkeuteen asti.
Muuta.
Hintsa on osallistunut tosi-tv-ohjelmiin "Tehtävä Lapissa", "Tanssii tähtien kanssa", "Selviytyjät Suomi", "Fort Boyard Suomi" ja "Iholla".
Hintsa valittiin marraskuussa 2019 Ähtärin Eläinpuisto Oy:n hallitukseen. Vuonna 2022 Hintsa esiintyi kaikkien aikojen ensimmäisenä suomalaisena "Sports Illustrated" -lehden uimapukunumerossa.
Yksityiselämä.
Lotta Hintsa oli naimisissa jääkiekkoilija Kristian Näkyvän kanssa 2016–2019. Avioliiton aikana Hintsalla oli aviomiehensä sukunimi. Hintsa oli kihloissa vuorikiipeilijä Don Bowien (s. 1969) kanssa vuoteen 2023 ja alkoi sen jälkeen seurustella laulaja Sebastian Rejmanin kanssa 
. Hintsa kertoi syyskuussa 2025 menneensä naimisiin Rejmanin kanssa ja odottavansa lasta.
Lotta Hintsan isä oli urheilulääkäri Aki Hintsa.
Frederica von Stade

Frederica von Stade (s. 1945) on yhdysvaltalainen mezzosopraano. Hän aloitti uransa vuonna 1970 Metropolitan-oopperassa. Hänellä on taipuisa bel canto -tyyli ja hänet on kutsuttu esiintymään monien nimekkäiden kapellimestarien kanssa.
Von Stade on saanut kaksi grammy-palkintoa: vuonna 1983 parhaasta oopperalevytyksestä ja 2003 parhaasta klassisesta nykymusiikkilevystä.
Vuonna 2010 von Stade järjesti jäähyväiskonserttinsa New Yorkissa, myi talonsa ja keskittyi olemaan isoäiti.
Danny DeKeyser

Danny DeKeyser (s. 7. maaliskuuta 1990 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-seura Detroit Red Wingsiä.
Ura.
DeKeyser pelasi ennen ammattilaisuraansa muun muassa Trail Smoke Eatersissä juniorisarja BCHL:ssä (2008–2009), Sioux City Musketeersissa juniorisarja USHL:ssä (2009–2010) ja Western Michigan Broncosissa yliopistosarja CCHA:ssa (2010–2013). Hän oli voittamassa vuonna 2012 CCHA:n mestaruutta ja valittiin kahdesti peräkkäin, 2012 ja 2013, CCHA:n parhaaksi puolustavaksi puolustajaksi.
DeKeyser teki 29. maaliskuuta 2013 vapaana pelaajana kaksivuotisen sopimuksen NHL-seura Detroit Red Wingsin kanssa. Hän teki NHL-debyyttinsä viikkoa myöhemmin, 5. huhtikuuta vierasottelussa Colorado Avalanchea vastaan, ja pelasi kauden 2012–2013 lopulla 11 runkosarja- ja kaksi pudotuspeliottelua. Kausi päättyi hänen osaltaan loukkaantumiseen, peukalon murtumiseen 2. toukokuuta ottelussa Anaheim Ducksia vastaan.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 2000

Vuonna 2000 Baseballin Euroopan mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin kahtena erillisenä turnauksena Slovakiassa ja Kroatiassa.
Ryhmä 1.
Trnava ja Bratislava, Slovakia
Ryhmä 2.
Karlovac, Kroatia 31. heinäkuuta - 4. elokuuta
turnauksen paras lyöjä: Jukka-Pekka Kurvinen.
A- sarjaan nousivat Ukraina ja Kroatia.
House of Gold &amp; Bones Part 1

House of Gold &amp; Bones Part 1 yhdysvaltalaisen Stone Sourin neljäs studioalbumi ja se on tupla-konseptialbumin ensimmäinen osa. Albumi julkaistiin 22. lokakuuta 2012 Euroopassa ja 23. lokakuuta 2012 Yhdysvalloissa. Se nauhoitettiin samanaikaisesti levyn jatko-osan: "House of Gold &amp; Bones Part 2" kanssa, joka julkaistiin 9. huhtikuuta 2013. Se on ensimmäinen Stone Sourin albumi ilman basistia Shawn Economaki, joka lähti yhtyeestä vuonna 2012.
Stone Sour alkoi työstämään albumia 19. maaliskuuta 2012 ja Corey Taylor totesi albumista tulevan tupla-albumi tai konseptialbumi. Myöhemmin yhtye ilmoitti, että albumista tulisi konseptialbumi, joka julkaistaisiin kahdessa osassa. Taylor kuvaili albumin soundia: "Pink Floydin "The Wall" tapaa Alice in Chainsin "Dirtin"". Myös paljastettiin, että Shawn Economaki ei ole enää yhtyeessä ja hänet korvaa studiossa Rachel Bolan Skid Row -yhtyeestä.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1917

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut pidettiin vuonna 1917 Kuopiossa ja Turussa.
Tulokset.
Miehet 30 km.
Kilpailu käytiin Kuopiossa. Collin voitti Vuorisen seitsemällä sekunnilla ja Niska voitti Halttusen puolella sekunnilla, kun tämä erehtyi pysähtymään ennen maaliviivaa.
Miehet 60 km.
Kilpailu käytiin Turussa.
Naiset 5 km.
Kilpailu käytiin Kuopiossa.
Bastille (yhtye)

Bastille on vuonna 2010 perustettu brittiläinen indie rock -yhtye. Alun perin se oli laulaja Dan Smithin sooloprojekti, mutta myöhemmin siitä tuli neljän henkilön muodostama yhtye. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa, "Bad Blood", vuonna 2013. Yhtye sai nimensä Ranskan kansallispäivästä (), jona Dan Smith on syntynyt. Bastille julkaisi toisen albuminsa vuonna 2016, albumin nimi on "Wild World". Albumin nimi esiintyy kappaleessa ”Warmth”.
Jäsenet.
Kiertuejäsenet:
Nokia Lumia 720

Nokia Lumia 720 on Microsoft Mobilen valmistama älypuhelin. Sen julkisti Nokia 25. helmikuuta 2013. Sen veroton myyntihinta on noin 249 euroa.
Puhelin tuli markkinoille maaliskuun 2013 alussa. Suomessa Lumia 720 tuli myyntiin 10. toukokuuta.
Puhelin on saatavilla punaisena, valkoisena, syaanina, mustana ja keltaisena.
Lumia 720:n pystyy lataamaan langattomasti langattomaan lataukseen tarkoitetuilla kuorilla.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1921

Mitalistit.
Maastohiihto, miehet.
10 kilometriä.
Kilpailu käytiin Ähtärissä 5.3.1921.
30 kilometriä.
Kilpailu käytiin Kuopiossa Kuopion Talvikisojen yhteydessä 20.3.1921 
60 kilometriä.
Kilpailu käytiin Ähtärissä 6.3.1921.
5 × 10 kilometriä, viesti.
Viestiin otti osaa vain Ähtärin Urheilijoiden kolme eri joukkuetta.
Emmanuel Kiwanuka Nsubuga

Emmanuel Kiwanuka Nsubuga (5. marraskuuta 1914 – 20. huhtikuuta 1991) oli ugandalainen katolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihittiin papiksi 15. joulukuuta 1946 ja nimitettiin Kampalan arkkihiippakunnan johtoon 5. elokuuta 1966. Piispaksi konsekroinnin suoritti 30. lokakuuta Laurean Rugambwa, jota avustivat Guido Del Mestri ja Jean-Marie-Gaëtan Ogez.
24. toukokuuta 1976 Nsubugasta tehtiin Ugandan ainoa kardinaali. Hänet nimitettiin tuolloin Santa Maria Nuovan kardinaalipapiksi. Hän osallistui kahteen konklaaviin vuonna 1978 ja jatkoi toimintaansa Kampalan arkkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 8. helmikuuta 1990.
Nsubuga puhui Idi Aminin vallan aikana hallinnon ihmisoikeusrikkomuksia vastaan. Hän kuoli syöpään sairaalassa Kölnissä, Saksassa. Hänet on haudattu Kampalaan.
Pietari Matinpoika Kissa

Pietari Matinpoika Kissa (k. noin vuonna 1600) oli Porin ensimmäinen pormestari. Hän astui virkaansa ilmeisesti neljä vuotta kaupungin perustamisen jälkeen vuonna 1562 ja toimi tehtävässä vuoteen 1571 saakka. Eräissä lähteissä, muun muassa J. W. Ruuthin vuonna 1906 julkaistussa Porin kaupungin historiassa, hän esiintyy nimellä "Pietari Mikonpoika".
Pietari Matinpojan syntymävuosi on tuntematon, eikä hänen kuolinvuottaankaan tiedetä varmaksi. Pietari on kuitenkin ilmeisesti kuollut viimeistään vuonna 1600, jolloin hänen puolisonsa Agneta esiintyy veroluetteloissa. Pariskunnalla oli neljä lasta, kolme tyttöä ja yksi poika. Pietari Matinpojan talo sijaitsi samassa korttelissa kuin Porin ensimmäinen kirkko. Sitä alettiin myöhemmin kutsua Kissalaksi.
Pormestarinvirkansa jälkeen hän toimi ainakin kauppiaana. Pietari Matinpojalla oli 1570-luvulla Porin kauppalaivaston suurin purjealus, jossa oli 12 hengen miehistö.
Hans Fors

Hans Alexander Fors (24. joulukuuta 1933 Kruunupyy – 15. tammikuuta 1993 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija ja teatterinjohtaja.
Fors toimi Wasa Teaterin johtajana 1963–1964 ja ruotsinkielisen radioteatterin johtajana 1966–1981.
Fors kirjoitti romaaneita, runoja, novelleja, radiokuunnelmia ja näytelmiä. Hänen esikoisteoksensa oli 1953 ilmestynyt runokokoelma "Samklang".
Ingrid af Schultén

Ingrid af Schultén (2. lokakuuta 1889 Helsinki – 12. heinäkuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija, opettaja ja kirjallisuudentutkija.
Ingrid af Schulténin vanhemmat olivat professori, vapaaherra Max af Schultén ja Anna Brunou. Arkkitehti Marius af Schultén oli hänen veljensä. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1915 ja toimi opettajana vuodesta 1923 alkaen. Ingrid af Schultén oli Helsingissä toimineen Laguska flickskolanin rehtorina 1929–1942.
Teoksia.
Nimimerkillä "Inga Brun":
Mannich-reaktio

Mannich-reaktio on formaldehydin, karbonyyliyhdisteen, kuten aldehydin tai ketonin ja ammoniakin tai amiinin välinen reaktio. Tuotteena muodostuu β-aminokarbonyyliyhdiste, jota usein nimitetään Mannichin emäkseksi. Mannich-reaktio on tärkeä monien lääkeaineiden ja luonnonaineiden synteesimenetelmä erityisesti biosynteesiä matkivissa niin kutsutuissa biomimeettisissä synteeseissä. Reaktio on nimetty saksalaisen kemistin Carl Mannichin mukaan.
Mekanismi.
Mannich-reaktio voi olla joko happo- tai emäskatalysoitu. Happokatalysoidun Mannich-reaktion ensimmäisessä vaiheessa ammoniakki tai primäärinen tai sekundäärinen amiini reagoi formaldehydin kanssa muodostaen iminiumionin, joka on elektrofiilinen. Tämä iminiumsuola on kuitenkin suhteellisen stabiili ja erityisesti jodidina niitä on saatavissa kaupallisesti Eschenmoserin suolan nimellä.
Mannich-reaktion toisessa vaiheessa tämä iminiumioni reagoi hapon katalysoimana aldehydistä tai ketonista muodostuneen enolin kanssa alkylaatioreaktiolla.

Emäskatalysoidussa Mannich-reaktiossa muodostuu ensin aminoalkoholi, joka reagoi nukleofiilisella substituutiolla aldehydin tai ketonin kanssa.
Lähtöaineet ja selektiivisyys.
Mannich-reaktiossa amiinina käytetään tyypillisesti sekundääristä amiinia, koska primäärisillä amiineilla tapahtuu helposti dialkylaatiota ja ammoniakilla trialkylaatiolla. Aldehydien tai ketonien tilalla Mannich-reaktiossa voidaan käyttää silyylienolieettereitä. Mannich-reaktiosta voidaan saada regio- tai enantioselektiivinen. Enantioselektiivisyys voidaan saavuttaa käyttämällä kiraalisia apuaineita, kuten proliinia, proliinijohdannaisia tai proliinin analogeja, kiraalisia amiineja tai kiraalisia fosfiini-imiinejä.
Mihkel Aksalu

Mihkel Aksalu (s. 7. marraskuuta 1984 Kuressaari) on virolainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Viron Meistriliigassa pelaavaa Paide Linnameeskondia. Hänen kasvattajaseuransa on virolainen FC Kuressaare. Myöhemmin hän on pelannut virolaisten seurojen lisäksi myös Sheffield Unitedissa, Mansfield Townissa ja SJK:ssa. Hän on pelannut myös Viron maajoukkueessa 46 ottelua. Kaudeksi 2013 hän siirtyi Seinäjoen Jalkapallokerhoon. Maaliskuussa 2016 hänet nimettiin seuran kapteeniksi.
Teen mitä haluun

"Teen mitä haluun" on helsinkiläisen rap-artisti Spektin 3. toukokuuta 2013 julkaistu toinen single hänen ensimmäiseltä sooloalbumiltaan "Diktaattorimies". Kappaleella vierailee vierailee rap-artisti/tuottaja Setä Tamu.
Kappaleesta julkaistiin 3. toukokuuta 2013 myös musiikkivideo. Video sijoittuu kuvitteelliseen Spektistan-valtioon, jonka diktaattorina Spekti esiintyy. Spektin adjutantteja esittävät Arman Alizad ja Mehdi Younes, puolisoa Emmi Hänninen, autonkuljettajaa Arthur Borges ja hovinarria Tasis. Videossa esiintyvän lapsiperheen vanhempia esittävät Markus ja Annika Wennerström. Spektin muotokuvaa maalaavaa maalaria esittää Mikko Leppilampi ja taulukauppiasta Timo Pieni Huijaus. Leipäjonossa nähdään muun muassa Ville Saksela ja DJ RZY. Setä Tamu esittää taksikuskia, jonka asiakkaina nähdään Mikael Forssell, Ilari Sahamies, Cheek ja Vappu Pimiä.
"Teen mitä haluun" nousi Suomen virallisen latauslistan 20. sijalle.
Aiheesta muualla.
Teen mitä haluun -musiikkivideo YouTubessa.
Rita Polster

Rita Kristiina Marianne Polster, o. s. "Sandholm" (s. 2. helmikuuta 1948 Turku) on suomalainen elokuva- ja tv-näyttelijä.
Rita Polsterin vanhemmat ovat Åbo Akademin professori Åke Sandholm ja farmaseutti Kaisu Helena Koskinen. Polster aloitti näyttelemisen 1976 ja hän esiintyi useissa 1970- ja 1980-luvulla tehdyissä suomalaisissa elokuvissa kuten "Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit" (1979), "Tulitikkuja lainaamassa" (1980), "Agentti 000 ja kuoleman kurvit" (1983) ja "Uuno Turhapuro muuttaa maalle" (1986).
Polster esiintyi 1990-luvulla televisiossa muun muassa "Metsolat"-sarjassa.
Gert Kams

Gert Kams (s. 25. toukokuuta 1985 Koeru, Viro) on virolainen jalkapalloilija, joka edustaa Meistriliigassa pelaavaa FC Floraa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja tai laitalinkki.
Kamsin kasvattajaseuran on virolainen Koeru SK. Kaudeksi 2013 hän siirtyi Seinäjoen Jalkapallokerhoon. Hän on pelannut Viron maajoukkueessa 51 ottelua vuodesta 2007 lähtien ja tehnyt niissä yhden maalin.
WikiRock

WikiRock on syksyllä 2011 perustettu yhtye, joka soittaa yleissivistävää rock-musiikkia. WikiRockin jokaisen kappaleen sanat ovat suoraan tai muokattuina samannimisestä Wikipedia-artikkelista. Yhtye on myös pyrkinyt siihen, että jokaisen kappaleen sävelmä vastaa kappaleen teemaa.
Historia.
WikiRock oli alun alkaen kahden otaniemeläisen opiskelijan, Marko Rintamäen ja Mika Kuokkasen projekti. Kuitenkin jo ensimmäinen single, Chicago, saavutti niin paljon suosiota, että miehet päättivät jatkaa projektia.
WikiRock julkaisi The Greatest Hits -debyyttialbuminsa 11. toukokuuta 2013. Kokoelmalevy sisälsi kaikki yhtyeen julkaisemat singlet vuosien varrelta.
Japani EP:n julkaisukeikka oli 21. marraskuuta 2020.
Basisti Aki Rintamäki erosi yhtyeestä keväällä 2023. Tilalle liittyi Olli Hasu.
Tuotanto.
Albumit
EP:t
Singlet
Stanislav Goldberg

Stanislav Goldberg (s. 30. lokakuuta 1992 Tallinna, Viro) on virolainen jalkapalloilija, joka edustaa Premium liigassa pelaavaa Rakvere JK Tarvasta. Hän on pelipaikaltaan vasen laitalinkki.
Goldbergin kasvattajaseura on Tallinna Jalgpalliklubi. Kaudeksi 2013 hän siirtyi Seinäjoen Jalkapallokerhoon.
Karunki (taajama)

Karunki on kylä ja taajama Tornion kaupungissa Tornionjoen itäpuolella. Taajama oli vuoden 1972 loppuun asti entisen Karungin kunnan keskustaajama. Karunki sijaitsee valtatien 21 varrella 25 kilometriä Tornion keskustaajamasta pohjoiseen. Vuoden 2021 lopussa Karungin taajaman väkiluku oli 490 ja pinta-ala 2,32 neliökilometriä. Vuoden 2011 lopussa taajaman väkiluku oli 520 ja pinta-ala 2,17 km². Taajama rajoittuu Suomen ja Ruotsin valtakunnanrajalle Tornionjokeen, jonka länsirannalla sijaitsee Ruotsin Karungin taajama. Ennen valtakunnan rajan vetämistä Tornionjokeen, Ruotsin ja Suomen Karungit olivat samaa kylää.
Taajamassa sijaitsee muun muassa vuosina 1815–1817 rakennettu kirkko.
Justin Moose

Justin Moose (s. 23. marraskuuta 1983 Statesville, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija.
Kaudeksi 2012 Moose siirtyi Seinäjoen Jalkapallokerhoon. Hän teki kauden aikana SJK:ssa 23 ottelussa yhden maalin.
Suomen naisten softballmaajoukkue

Suomen naisten softballmaajoukkue on Suomen Baseball- ja Softball-liiton hallinnoima maajoukkue, joka edustaa Suomea softballin naisten arvoturnauksissa. 
Se on toistaiseksi koottu kahdesti vuosina 1988 ja 2005, jolloin joukkue osallistui lajin EM-kilpailuihin. Vuoden 1988 joukkue koostui softballin harrastajista, mutta vuoden 2005 Prahan EM-kisoihin osallistunut joukkue oli muodostettu naisten Superpesiksen huippupesäpalloilijoista. Prahan EM-turnaus toimi myös esikarsintana vuoden 2008 Pekingin olympialaisiin. Suomi osallistui kisojen B-sarjaan ja jäi viimeiseksi häviten kaikki ottelunsa.
John Michaelson

John August Michaelson, s. Johan Aukusti Mikkola (12. elokuuta 1893 Taivalkoski, Suomi – 16. huhtikuuta 1968 Woodruff, Wisconsin, Yhdysvallat), oli amerikansuomalainen baseballin pelaaja. Hän on ainoa Major League Baseball (MLB) -sarjassa pelannut suomalaissyntyinen pelaaja.
Mikkola syntyi Taivalkoskella Mikko Mikonpoika Mikkolalle ja tämän vaimolle Kaisalle elokuussa 1893. He muuttivat Taivalkoskelta Yhdysvaltoihin Philadelphia-laivalla vuonna 1907 Johanin ollessa 14-vuotias. Perhe asettui Michiganin osavaltion pohjoisosaan Mohawkin pikkukaupunkiin. Nuori Mikkola alkoi Yhdysvalloissa pelata baseballia eri pikkukaupunkien joukkueissa, ja käytti tuolloin sekä Mikkolaa että Michaelsonia sukunimenään otteluissa.
Vuonna 1921 valmentaja Ty Cobb kutsui Mikkolan Detroit Tigersin harjoitusleirille. Tigers lähetti Mikkolan pelaamaan alempaan Central-sarjaan, mutta irtisanoi tämän sopimuksen vielä samana vuonna. Seuraavaksi Mikkolaan otti yhteyttä Chicago White Sox, joka kärsi suuresta syöttäjäpulasta. Mikkolan tuolloiseen kotikaupunkiin Wakefieldiin Mikkolaa katsomaan tullut joukkueen johtoryhmän jäsen vakuuttui Mikkolan pelaamisesta niin paljon, että Mikkola allekirjoitti sopimuksen heti saavuttuaan Chicagoon. Wakefieldissä Mikkolan lähtö oli suuri uutinen, ja lähes koko kaupunki oli hyvästelemässä Mikkolaa tämän lähtiessä.
Mikkola pelasi White Soxin joukkueessa kaksi ottelua syöttäjänä kaudella 1921. Ensimmäisessä ottelussaan Boston Red Soxia vastaan 28. elokuuta 1921 hän tuli syöttäjäksi sisään ajolähtötilanteessa, ja pakotti kaksi lyöjää penkille. Gus Michaelson -nimellä urheilu-uutisissa noteerattu Mikkola aloitti White Soxin kirin, joka toi joukkueen tasoihin. Red Sox voitti ottelun lopulta 6–5 ylimääräisissä vuoropareissa. Toisen ottelunsa Michaelson pelasi St. Louis Brownsia vastaan 31. elokuuta, mutta ottelu ei sujunut yhtä hyvin ja Browns pääsi tekemään kolme juoksua Mikkolan ollessa syöttäjänä.
Pelaajauransa jälkeen Mikkolan tiedetään toimineen kaivosmiehenä sekä myöhemmin maalausurakoitsijana ja taidemaalarina. Hän meni naimisiin vuonna 1930 Buelah Michaelsonin (o.s. Penna, 1910/1911–1998) kanssa. Heillä ei ollut lapsia, mutta Johnilla oli tiettävästi Tampereella asunut veli Jacob sekä kaksi Yhdysvalloissa asunutta siskoa.
Mikkola kuoli sydänkohtaukseen Woodruffin kaupungissa Wisconsinin osavaltiossa hänen toimittaessaan jätteitä kaatopaikalle. Hänet on haudattu Mareniscon kaupungin hautausmaalle Michiganissa.
Lahden urheilutalo

Lahden urheilutalo oli palloiluhalli Lahdessa. Se tunnettiin parhaiten Namika Lahden kotihallina.
Urheilutalo avattiin alun perin vuonna 1957, jolloin sen pienempi palloilusali valmistui. Hallia laajennettiin vuonna 1967, jolloin valmistui suurempi, lähes 1500 ihmistä vetävä urheilusali. Vuonna 2012 kaupunginhallitus teki päätöksen purkaa urheilutalo syksyyn 2013 mennessä. Samalla Namika Lahti siirtyi pelaamaan Lahden suurhalliin.
Kirkkoharju (Kangasala)

Kirkkoharju on Kangasalla sijaitseva harju, joka on samaa harjujaksoa Tampereen Pyynikinharjun sekä Kangasalan Kuohunharjun, Keisarinharjun ja Veho­niemenharjun kanssa. Kirkkoharjulla on vuonna 1931 rakennettu funktionalististyylinen näkötorni. Kirkkoharjulle rakennettiin ensimmäinen torni 1882. Kirkkoharjun mukaan on nimetty myös Kangasalan keskusta-alueen alakoulu, Kirkkoharjun koulu.
Vuosien 2000-luvun alkupuolella näkötornin juurella järjestettiin vuosittaista Harjufestivaali-nimellä kulkenutta musiikkifestivaalia, jossa esiintyivät mm. Bloodpit, The Rasmus, Topi Sorsakoski, Kaseva, Pikku G ja Tiktak.
Luettelo Kreikassa toimivista ulkomaisista arkeologisista instituuteista

Luettelo Kreikassa toimivista ulkomaisista arkeologisista instituuteista. Kreikassa toimii 17 ulkomaista arkeologista instituuttia, joilla on virallinen arkeologisen koulun asema. Ne kaikki toimivat Ateenassa. Lisäksi Ateenassa ja muualla maassa toimii muita ulkomaisia arkeologisia laitoksia.
Valtuutettuina instituutteina näillä ulkomaisilla instituuteilla on mahdollisuus suorittaa arkeologisia kaivauksia Kreikassa. Osa instituuteista ylläpitää vakituisia kaivaustaloja Ateenan ulkopuolella. Tieteellisen tutkimuksen lisäksi useimmat instituutit järjestävät luentoja ja kursseja, ylläpitävät tieteellistä kirjastoa, myöntävät apurahoja, julkaisevat tutkimuskirjallisuutta sekä tarjoavat majoitusta tutkijoille ja opiskelijoille.
Historia.
Kreikan itsenäistymisen jälkeen virallisia kaivauksia maassa suoritti alussa lähinnä Ateenan arkeologinen seura. Kaivauskohteiden suuren määrän ja valtion resurssipulan vuoksi kaivausoikeuksia on myönnetty valtuutetuille ulkomaisille instituuteille. Vanhin Kreikan ulkomaisista instituuteista on Ranskan École française d’Athènes, joka perustettiin vuonna 1846, toiseksi vanhin Saksan arkeologinen instituutti Ateenassa, joka perustettiin vuonna 1874, ja kolmanneksi vanhin Yhdysvaltain American School of Classical Studies at Athens vuodelta 1881. Pohjoismaisista instituuteista vanhin on Ruotsin Ateenan-instituutti, joka aloitti vuonna 1948. Suomen Ateenan-instituutti perustettiin vuonna 1984.
Goodenoughsaaren taistelu

Goodenoughsaaren taistelu (tunnetaan myös nimellä Operaatio Drake) oli toisessa maailmansodassa liittoutuneiden ja keisarillisen Japanin välinen taistelu Goodenoughsaaresta Uudessa-Guineassa. Japanilaiset olivat aiemmin miehittäneet saaren 24. elokuuta 1942 Milnenlahden taistelun aikana. 
Goodenoughsaaren taistelu alkoi liittoutuneiden hyökätessä saarelle 22. lokakuuta 1942, kun australialaiset hävittäjät HMAS Stuart ja HMAS Arunta kuljettivat saarelle australialaisia 2.–12. jalkaväkidivisioonan joukkoja. Joukot laskeutuivat Mud Baylle ja Taleba Baylle aikeenaan piirittää japanilaiset joukot. Lyhyiden mutta raskaiden taistelujen jälkeen japanilaiset joukot vetäytyivät läheiselle Fergussonsaarelle, josta japanilainen risteilijä Tenryū evakuoi miehet Rabauliin. Taistelun jälkeen liittoutuneiden joukot ottivat saaren haltuunsa ja rakensivat sinne lentokentän ja sairaalan. Saarta käytettiin myöhemmin hyödyksi tulevissa liittoutuneiden operaatioissa sodan aikana.
Ruotsin Ateenan-instituutti

Ruotsin Ateenan-instituutti (, , "SIA") on Ruotsin valtion tiedeinstituutti, joka toimii Ateenassa, Kreikassa. Se on yksi Kreikassa toimivista ulkomaisista arkeologisista instituuteista.
Historia.
Ruotsin Ateenan-instituutti perustettiin vuonna 1948. Se oli tuolloin seitsemäs Ateenaan perustettu ulkomainen instituutti ja ensimmäinen, joka perustettiin maahan sitten ensimmäisen maailmansodan.
Tilat.
Instituutti on toiminut vuodesta 1979 Ateenan keskustassa Makrygiánnin kaupunginosassa sijaitsevassa uusklassisessa rakennuksessa. Paikka on Akropoliin eteläpuolella, lähellä Akropolis-museota ja Suomen Ateenan-instituuttia.
Instituutti ylläpitää lähellä sijaitsevaa Pohjoismaista kirjastoa yhdessä Suomen, Norjan ja Tanskan Ateenan-instituuttien kanssa.
Instituutti omistaa myös huvilan Kavalassa. Se on ruotsalaisten tutkijoiden, taiteilijoiden ja kirjailijoiden käytettävissä.
Tutkimusprojekteja ja kaivauksia.
Instituutti on suorittanut arkeologisia kaivauksia tai kenttätutkimuksia seuraavissa paikoissa:
Torn

”Torn” on alun perin vaihtoehtorockyhtye Ednaswapin debyyttialbumilla "Ednaswap" vuonna 1995 ilmestynyt kappale. Se julkaistiin albumin toisena singlenä (ensimmäinen oli ”Glow”). Kappaleen sävelsivät Scott Cutler, Anne Preven, ja Phil Thornalley demosessiossa vuonna 1993 ennen Ednaswapin perustamista. Preven kirjoitti kappaleen sanat. 
Tornista on julkaistu useita cover-versioita. Näistä menestynein on australialaisen näyttelijä-laulaja Natalie Imbruglian vuonna 1997 julkaistu single. Se nousi listaykköseksi Belgiassa, Tanskassa, Kanadassa, Espanjassa ja Ruotsissa sekä Billboardin Mainstream Top 40 -listalla. Listakakkonen se oli Australiassa, Italiassa, Sveitsissä ja Britanniassa. Yhdysvalloissa kappale saavutti varsinaisella Hot 100 -singlelistalla vain sijan 42 valtavasta radiosoitosta huolimatta, sillä ennen vuoden loppua tehtyä sääntömuutosta, listalle eivät päässeet vain radiopromoina julkaistut singlet.
”Tornista” on olemassa useita yllättävän monia cover-versioita vaikka sen tehnyt Ednaswap on varsin tuntemattomaksi jäänyt rockyhtye. Tämä johtuu Phil Thornalleysta, joka on työskennellyt monien sitä esittäneiden artistien kanssa. Kappaleen ensimmäisen version levytti tanskalaislaulaja Lis Sørensen nimellä ”Brændt” vuonna 1993. Se oli 4½ minuuttia pitkä, pidempi kuin muut kappaleen versiot. Toinen versio ilmestyi Ednaswapin albumilla, se on paljon tummempi kuin Imbruglian versio. Siitä myös puuttuu väliosan breakdown, jollainen on Imbruglian, Trine Reinin ja Sørensonin versioilla. 
Vuonna 1996 oman versionsa julkaisi norjalainen laulaja Trine Rein, jonka single nousi Norjan listalla sijalle 10. Vuonna 1996 Ednaswap julkaisi EP:n "Chicken", jolle se äänitti täysin toisenlaisen version ”Tornista”. Versio on paljon hitaampi ja yksinkertaisempi ja siinä on paljon kitaratilutusta. Versio kuulostaa paljon ”raaemmalta” ja kovemmalta kuin muut versiot. Ednaswapin vuoden 1997 kakkosalbumilla "Wacko Magneto" on kappaleesta uudelleenmiksattu versio Chickenin versiosta.
Kanttaanpyhät

Kanttaanpyhät, "kanttaiviikon pyhät" eli "käyntipäivät," "rogaatiopäivät" on vanha nimitys kolmelle helatorstaita edeltävälle päivälle, saman viikon maanantaista keskiviikkoon. Helatorstaita edeltävä sunnuntai on rukoussunnuntai, ja myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon evankeliumikirjassa on päivän latinankielinen nimi "Rogate", joka on nimityksen "rogaatiopäivät" lähtökohtana.
Käyntipäiviä on vietetty paasto- ja rukouspäivinä nykyisen Ranskan alueella jo noin vuonna 470, mutta laajemmalti katolinen kirkko alkoi viettää niitä vasta 900-luvulla. Alun perin näinä päivinä on rukoiltu apua maanjäristysten, tulvien, tulipalojen ja petojen aiheuttamia tuhoja vastaan, myöhemmin yleensä toimeentuloa ja hyvää satoa. Tällöin on pappien johdolla järjestetty peltoalueilla kulkueita, joissa on kannettu ristiä, siunattua leipää ja pyhäinkuvia sekä soitettu kelloja.
Myös Ruotsissa ja siihen kuuluneessa Suomessa käyntipäivät säilyivät pitkään uskonpuhdistuksen jälkeenkin, joskin kulkueet jäivät pois. Vuoden 1571 evankelisessa kirkkojärjestyksessä mainittiin rukoussunnuntain ohella sitä seuraava maanantai ja tiistai käyntipäivinä. Ne eivät kuitenkaan olleet varsinaisia pyhäpäiviä, vaan silloin pidettiin vain aamulla yleiset rukoukset, minkä jälkeen mentiin normaalisti työhön. Jo 1600-luvulla niitä lakattiin monin paikoin viettämästä. Almanakassa ne kuitenkin säilyivät vuoteen 1773 saakka. Kansanperinteessä ne säilyivät paikoitellen 1800-luvun lopulle saakka.
Kanttainpyhiin on Suomessa kansanomaisesti liittynyt myös säitä koskevia uskomuksia. Yleinen on uskomus, että jos kanttainpyhinä on kylmä, tulee lämmin kesä ja saadaan hyvä sato, mutta jos silloin on vuodenaikaan nähden lämmintä, tulee kylmä kesä. Toisinaan on lisäksi katsottu kyseisen viikon maanantain ennustavan kesäkuun, tiistain heinäkuun ja keskiviikon elokuun säätä.
Nimen alkuperä.
Nimen kanttaanpyhät tai kanttaiviikko on arveltu johtuvan latinan verbistä "cantare", laulaa. Lounaismurteissa onkin esiintynyt siitä juontuva sana "kantata", joka merkitsee kirkollisten kuorolaulujen esittämistä. Uno Harva on kuitenkin väittänyt, että nimitys on väännös ruotsin kielen samaa ajankohtaa tarkoittavasta sanasta "gångdagar", joka onkin suomennettu käyntipäiviksi. Nykyään päivien nimityksenä esiintyy juuri käyntipäivät, esimerkiksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon evankeliumikirjassa.
Tyynenmerenrastas

Tyynenmerenrastas ("Turdus poliocephalus") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu. Sen taksonomia on hyvin monimutkainen ja se on jaettu 49 alalajiin.
Levinneisyys.
Tyynenmerenrastasta tavataan Kaakkois-Aasiassa ja Oseaniassa. Sen populaatiota ei tunneta tarkkaan, mutta se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Suomurintarastas

Suomurintarastas ("Turdus maranonicus") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Suomurintarastasta tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Siniselkärastas

Siniselkärastas ("Turdus reevei") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Siniselkärastasta tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Nurmikkorastas

Nurmikkorastas ("Turdus ignobilis") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Nurmikkorastasta tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Oskar von Hellens

Oskar Johannes von Hellens (23. toukokuuta 1867 Turku – 6. maaliskuuta 1948 Helsinki) oli suomenruotsalainen hygienian ja eläinlääketieteen tutkija.
Von Hellensin vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti, vapaaherra Lars Teodor von Hellens ja Johanna Maria Augusta af Heurlin ja puoliso vuodesta 1899 Anna Wilhelmina Nyberg. Von Hellens tuli ylioppilaaksi 1885, valmistui filosofian maisteriksi 1890, eläinlääkäriksi Kööpenhaminassa 1890 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1896. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1899. Hän oli lääkintöhallituksen ylimääräinen eläinlääkäri 1891–1903, ylimääräinen lääkäri 1899–1903, eläinlääkintäasessori 1906–1919, Helsingin yliopiston hygienian dosentti 1904–1908 ja 1911–1919 ja yliopiston hygienian professori 1919–1934. Von Hellensillä oli myös lukuisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä.
Von Hellens oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Lars von Hellens

Lars Hjalmar von Hellens (13. kesäkuuta 1869 Piikkiö – 24. toukokuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. Valmistuttuaan kadettikoulusta 1887 hän siirtyi Keisarin paašikouluun Pietariin. Von Hellens palveli valmistuttuaan keisarillisessa tarkk’ampujapataljoonassa, jossa hänestä tuli komppanian päällikkö 1899. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1901. Vuonna 1909 hänet ylennettiin everstiksi ja määrättiin Tsarskoje Selon keisarillisen perheen tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi. 
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä kesällä 1914 von Hellens lähti tarkk'ampujapataljoonan komentajana rintamalle. Sodan alkuvaiheessa syyskuun 1914 taisteluissa von Hellens ansaisi taisteluista Yrjön miekan. Loppuvaiheessa vuonna 1917 hän oli kenraalimajuriksi ylennettynä Ukrainassa armeijakunnan komentaja. Hänen poikansa Max von Hellens toimi tällöin isänsä adjutanttina. Kyseinen yksikkö siirtyi vuoden 1917 lopulla itsenäistyneen Ukrainan kansantasavallan armeijan yksiköksi. 
Kenraalimajuri von Hellens toimi vuoden 1918 Kiovassa saksalaisten miehityshallinnossa, joka käytännössä piti valtaa saksalaisten tukemassa Ukrainan valtakunnassa. Kun keisarillinen Saksa antautui ympärysvalloille marraskuussa 1918, von Hellens palasi Suomeen ja oli Suomen armeijan palveluksessa vuoteen 1929. Sen jälkeen hän oli vuodet 1930–1940 Helsingin Säästöpankin Hakaniemen konttorin johtaja.
Yksityiselämä.
Hänen isänsä oli Turun hovioikeuden presidentti Lars Theodor von Hellens, joka sukunsa päämiehenä ylennettiin 1896 Suomen ritarihuoneeseen vapaaherrallisena sukuna 61.
Hän oli naimisissa Maria Viktorovna Gubinan kanssa. Heidän poikansa majuri Max von Hellens tuomittiin sotapetoksesta kuolemaan 1942, mutta Yhdysvaltain painostuksen takia tuomiota ei kuitenkaan pantu täytäntöön. Välirauhan jälkeen syyskuussa 1944 Max vapautettiin liittoutuneiden hyväksi toimineena.
Cobra (taiteilijaryhmä)

Cobra (tyyliteltynä COBRA tai CoBrA) oli abstraktia ekspressionismia edustanut taiteilijaryhmä Euroopassa vuosina 1948–1952. Nimen taustalla ovat perustajien kotikaupungit Kööpenhamina (Copenhague), Bryssel ja Amsterdam, ja sen keksi belgialainen runoilija Christian Dotremont. Ryhmä syntyi, kun alankomaalainen ryhmä Reflex, tanskalainen ryhmä Høst ja belgialainen Vallankumouksellinen surrealistiryhmä sulautuivat yhteen.
Ryhmä toimi intensiivisesti, julkaisi kahdeksan numeroa "Cobra"-aikakauslehteä ja piti kaksi suurta näyttelyä: toisen Stedelijk Museumissa Amsterdamissa 1949, toisen Palais des Beaux-Artsissa Liègessä 1951. Vaikka ryhmä pian sen jälkeen hajosi, on sen vaikutus jatkunut vuosikymmenten ajan. 
Ryhmän syntyaikana, toisen maailmansodan jälkeisessä tunnelmassa, antoi surrealismi monen taiteilijan mielestä keinoja heidän ilmaisutarpeeseensa. Surrealisteista heitä kiinnosti erityisesti espanjalainen Joan Miró. Osa ryhmän jäsenistä ei kuitenkaan hyväksynyt kirjailija André Bretonin johtoasemaa surrealistien piirissä ja he alkoivat pitää omaa ryhmäänsä ekspressionistisena tai vallankumouksellisena surrealismina. Samalla he asettuivat vastustamaan “porvarillista kulttuuritaidetta”. Cobra-ryhmälle oli ominaista ihailla kaikkein kömpelöimpiä ja avuttomimpia taideluomuksia ja kansantaidetta, jotka olivat heidän mukaansa myyttisen nuoruuden ilmentymiä. He halusivat esittää ylistyslaulun viattomuudelle, luonnolle ja elämänilolle. Surrealismia he pitivät liian älyllisenä. Lopulta useimmat ryhmän jäsenet ajautuivat abstraktiin ekspressionismiin.
Amstelveenissa Alankomaissa on Cobra-museo, jossa on esillä Karel Appelin teoksia ja muuta kansainvälistä avantgarde-taidetta.
Ryhmän maineikkaimpia jäseniä.
Muutamia taiteilijoita, joilla oli yhteyksiä Cobra-ryhmään ja joihin heidän ajattelutapansa vaikutti:
Lorentz Svensson Sparrgren

Lorentz Svensson Sparrgren (1763–1828) oli ruotsalainen miniatyyrimaalari. Hän oli Tukholman taideakatemian professori vuodesta 1805. Hänen miniatyyrejään on Sinebrychoffin galleriassa. Hän sai vuonna 1978 yhdessä Johan Erik Bolinderin kanssa alastonmallin piirtämisestä myönnetyn kolmannen luokan hopeamitalin.
Haqvin Spegel

Haqvin Spegel (1645 Ronneby, Ruotsi – 1714 Uppsala, Ruotsi) oli Ruotsin kirkon arkkipiispa, hovisaarnaaja, Kaarle XI:n rippi-isä ja virsirunoilija.
Spegel oli kotoisin Blekingen läänistä Ronnebystä. Opiskeltuaan neljä vuotta Lundin yliopistossa hän teki matkan Saksaan, Hollantiin ja Englantiin. Saksassa hän opiskeli Wittenbergin yliopistossa. Hän oli Kaarle XI:n rippi-isä ja hovisaarnaaja. Vuonna 1680 hänestä tuli Gotlannin superintendentti, sitten Skaran (1685) ja Linköpingin (1695) piispa ja vuodesta 1711 Uppsalan arkkipiispa.
Spegelin pääteos on 11 000 säkeen laajuinen eeppinen runoelma "Guds verk och vila". Hän kirjoitti myös Ruotsin kirkon historian ja sanakirjan "Glossarium-sveo-gothicum" sekä virsiä.
Spegel osallistui uuden kirkkolain valmisteluun ja raamatunkäännöstyöhön. Hän kirjoitti ja käänsi virsiä, ja häntä on pidetty yhtenä Ruotsin suurimmista virsirunoilijoista ennen Johan Olof Wallinia. Vuoden 1695 Ruotsin virsikirjassa oli 55 hänen kirjoittamaansa virttä ja vuoden 1701 suomenkielisessä virsikirjassa 22. Monet hänen virsistään pohjautuvat Raamatun psalmeihin. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on edelleen 16 hänen kirjoittamaansa virttä ja suomenruotsalaisessa virsikirjassa yhdeksän. Ruotsin kirkon virsikirjassa hänen virsiään on 10.
Spegelin kirjoittama vanhan virsikirjan virsi 440 ”Jo vääryys vallan saapi”, jonka suomensi Elias Lönnrot vuonna 1864, poistettiin vuonna 1986 virsikirjauudistuksen mukana. Virren levytti vuonna 2017 Kapinaorkesteri.
Children of the Night

Children of the Night on kanadalaisen rock-muusikko Nash the Slashin toinen täyspitkä sooloalbumi. Se julkaistiin helmikuussa 1981 Nash the Slashin vuonna 1980 Gary Numanin lämmittelijänä tekemän Britannian-kiertueen jälkeen.
Albumi äänitettiin kuudessa viikossa Britannia Row -studiolla loppuvuodesta 1980, tuottajanaan Steve Hillage ja sen julkaisi Virgin Recordsin DinDisc-levymerkki. "Children of the Night" uudelleenjulkaistiin CD-muodossa bonuskappaleilla ja uudella kansikuvalla vuonna 2000.
Nash the Slash laulaa ja soittaa albumilla kaikkia soittimia. Sen äänimaailma on rock-albumille epätyypillinen, sillä säestyksestä vastaavat syntetisaattorit ja rumpukone. Soolosoittimina siinä kuullaan sähkömandoliinia ja -viulua. Viimeisenä albumin tekijätietojen perässä ilmoitetaankin, ettei albumia äänitettäessä ole käytetty lainkaan kitaraa ("there are no guitars").
Nash the Slashin omien kappaleiden lisäksi albumilla kuullaan myös coverit Jan and Deanin "Dead Man's Curvesta" ja The Rolling Stonesin "19th Nervous Breakdownista". "Dopes on the Water" on Deep Purplen "Smoke on the Water" sanoitettuna humoristisesti uudelleen – uudet sanat kertovat pilven polttamisesta – kun taas aloitusraita "Wolf" ('susi') lainailee melodioita Sergei Prokofjevin "Pekka ja Susi" -sävellyksestä.
Vastaanotto.
"Children of the Night" on Nash the Slashin tunnetuin soolojulkaisu. Allmusicin Aaron Badgley antaa sille neljä tähteä viidestä, sanoen sen olevan "vahva albumi, joka on täynnä kiinnostavia soundeja ja kestää toistuvaa kuuntelua". Hän kehuu myös Hillagen tuotantoa, kuvaillen albumin äänimaailmaa paljon Nashin debyyttialbumi "Dreams &amp; Nightmaresia" tanakammaksi. Badgleyn mukaan albumi "rokkaa". Kriitikko Jerry van Kooten kehuu "Children of the Nightia" myös: hänestä se on "omituinen, melodinen, pelottava, rockaava [... ja] omaperäinen." Hän kiinnittää huomiota myös Nash the Slashin monipuolisuuteen laulajana sekä albumin paikoittaiseen raskauteen. Hänestä uusintapainoksen äänenlaatu on erinomainen.
Singlejulkaisut.
Ennen "Children of the Nightia" Nash the Slash julkaisi ensimmäisen singlensä "Dead Man's Curve", kyseessä oli tosin eri versio kuin "Children of the Nightilla" kuultu. Kappale kohosi singlelistoille useissa maissa ja muodostui Nash the Slashin suurimmaksi soolohitiksi. Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo ja sen B-puolena kuultiin "Reactor No.2", joka on julkaistu bonuskappaleena "Children of the Nightin" CD-versiolla. "Dead Man's Curvea" seurasi singlejulkaisuna "19th Nervous Breakdown / Danger Zone".
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Nokia Lumia 520

Nokia Lumia 520 on Nokian ja Microsoft Mobilen valmistama älypuhelin. Sen julkisti Nokia 25. helmikuuta 2013. Sen veroton myyntihinta on noin 100 euroa. 
Puhelin tuli markkinoille maaliskuun 2013 alussa. Suomessa Lumia 520 tuli myyntiin 11. heinäkuuta 2013. 
Puhelin on saatavilla keltaisena, punaisena, sinisenä, valkoisena ja mustana. 
Puhelimen seuraajaksi esiteltiin marraskuussa 2013 Lumia 525. Siinä on edeltäjäänsä enemmän RAM-muistia ja kiiltäväpintaiset takakuoret Lumia 520:n mattapintaisten sijasta.
Hilja Laitila

Hilja Maria Laitila (1900–2000) oli suomalainen kommunisti, joka toimi kunnallispoliitikkona Kemissä. Laitila matkusti Moskovaan kansainväliseen Lenin-kouluun syksyllä 1932, ja sieltä palattuaan hänet pidätettiin Turussa joulukuussa 1933. Laitilan hallusta löytyi kommunistista kirjallisuutta ja salauslaite. Hän sai kolmen ja puolen vuoden vankeusrangaistuksen valtiopetoksen valmistelusta.
Laitila pidätettiin uudelleen toukokuussa 1941 ja vietiin turvasäilöön kolmeksi vuodeksi ilman syytettä ja tuomiota. Hän vapautui välirauhansopimuksen solmimisen jälkeen syksyllä 1944 ja alkoi toimia laillistetun SKP:n tehtävissä Kemissä.
Aulikki Nukalan ohjaamassa dokumenttielokuvassa "Sadan vuoden muistot" vuodelta 2000 haastatellaan Hilja Laitilaa.
Carl Johan Spoof

Carl Johan Spoof (1773 Paltamo – 1808) oli suomalainen Suomen sotaan osallistunut aliupseeri ja partionjohtaja.
Spoofin isä suorituskomissaari Matias Spoof (1738–1818) suoritti maanmittaritutkinnon 1759 ja toimi nimismiehenä Paltamossa 1764–1776 sekä omisti Kukkolan rusthollin Lempäälässä 1770-luvun lopulta alkaen.
Spoof oletettavasti osallistui . Hän osallistui Porin rykmentin mukana Pommerin sotaan 1807 aliupseerina ja Suomen sotaan 1808. Kesällä 1808 hän teki vääpeli Rothin kanssa partioretken Ruovedelle. Hän yritti myös vallata Tampereen. Venäläiset käyttivät hänestä ja Rothista nimitystä ”amiraali Spuff ja kenraali Rutt”, kun he olivat 40 miehen kanssa 15. heinäkuuta lähteneet menestyksekkäälle hävitysretkelle kenraali Nikolai Rajevskin joukkojen taakse. Venäläiset uskoivat joukon huomattavasti suuremmaksi.
Spoof sairastui ruttoon ja kuoli 1808 Torniossa.
Jakob Johan Roth

Jakob Johan (Jaakko Juhana) Roth (6. helmikuuta 1772 Kihniö, Ikaalinen – 1. syyskuuta 1839 Saarlahti, Teisko) oli suomalainen sotilas. Hänen isänsä oli Porin jalkaväkirykmentin majoittaja Gustav Roth ja äitinsä oli Porin rykmentin luutnantin Nils Bergströmin tytär Maria Elisabeth. 
Roth osallistui , Porin rykmentin mukana Pommerin sotaan 1807, jonka yhteydessä hänet ylennettiin vääpeliksi, sekä sen jälkeen Suomen sotaan 1808. Lapuan taistelun jälkeen Ruoveden komppanian lippumies Roth sissijoukkueen päällikkönä, vääpeli Carl Johan Spoof osaston varajohtajana ja neljäkymmentä miestä lähetettiin 15. heinäkuuta kenraali Nikolai Rajevskin selustaan hävitysretkelle, jonka onnistumisen takia venäläiset luulivat joukkoa suuremmaksi ja käyttivät Spoofista ja Rothista nimitystä ”amiraali Spuff ja kenraali Rutt”. Roth erosi Ruotsin armeijasta luutnanttina vuonna 1812, ja hän sai 1815 kultamitalin palkkiona osoittamastaan urhoollisuudesta. Hän asui viimeiset elinvuotensa Saarlahden sotilasvirkatalossa Teiskossa, ja hänen hautansa on Teiskon hautausmaalla.