tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hwang Kyung-Seon

 
Hwang Kyung-Seon (tai Hwang Gyeong-Seon) (, s. 21. toukokuuta 1986 Soul) on eteläkorealainen taekwondoin. Hän on kaksinkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari naisten 67 kg:n painoluokassa.
Hwang saavutti Ateenan olympialaisissa 2004 pronssia 67 kg:n sarjassa kukistettuaan pronssiottelussa guatemalalaisen Heidy Juárezin pistein 5–2. Pekingissä 2008 hän voitti kultaa kaadettuaan loppuottelussa kanadalaisen Karine Sergerien pistein 2–1. Hän uusi 67-kiloisten kultamitalin Lontoossa 2012 voitettuaan loppuottelussa turkkilaisen Nur Tatarin 12–5.
Hwang voitti 67 kg:n maailmanmestaruuden Madridissa 2005 ja Pekingissä 2007 kukistettuaan kummallakin kerralla loppuottelussa ranskalaisen Gwladys Epanguen. Gyeongjun MM-kilpailuissa 2011 hän sai pronssia.
Hwang voitti Dohan Aasian kisoissa 2006 kultaa 67 kg:n sarjassa. Hän sai samassa painoluokassa hopeaa Aasian-mestaruuskilpailuissa 2006 ja 2012 sekä universiadeissa 2005. Hän voitti junioreiden Aasian-mestaruuden 63-kiloisissa 2003.
Cha Dong-Min

 
Cha Dong-Min (tai Ja-Dong-Min) (, s. 24. elokuuta 1986 Soul) on eteläkorealainen taekwondon olympiavoittaja
Cha voitti olympiakultaa miesten yli 80 kg:n painoluokassa Pekingissä 2008 kukistettuaan loppuottelussa kreikkalaisen Alexandros Nikolaidisin pistein 5–4. Hän saavutti samassa sarjassa pronssia Rio de Janeirossa 2016. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle. 
Cha saavutti MM-hopeaa alle 87 kg:n sarjassa Gyeongjussa 2011 hävittyään loppuottelussa iranilaiselle Yousef Karamille. Hän voitti Aasian-mestaruuden yli 87 kg:n painoluokassa Hồ Chí Minhissa 2012. Hän voitti junioreiden Aasian-mestaruuden yli 78 kg:n painoluokassa 2003 ja opiskelijoiden maailmanmestaruuden yli 84-kiloisissa 2006.
Son Tae-Jin

Son Tae-Jin (, s. 5. toukokuuta 1988 Gyeongsan, Gyeongsangbuk) on eteläkorealainen taekwondon olympiavoittaja.
Son voitti olympiakultaa alle 68 kg:n painoluokassa Pekingissä 2008. Välieräottelussa hän kukisti taiwanilaisen Sung Yu-Chin ja loppuottelussa yhdysvaltalaisen Mark Lópezin, molemmat pistein 3–2. Hän oli voittanut olympiakarsintaturnauksen 2007.
Son voitti junioreiden Aasian-mestaruuden alle 63 kg:n sarjassa 2005.
Sputnik News

Sputnik, toisinaan myös muodossa Sputnik News, on osa marraskuussa 2014 esiteltyä, Venäjän valtiollisen uutistoimisto ja mediatalo Rossija segodnjan "Sputnik"-tavaramerkkiä. Se lopetti maaliskuussa 2016 toimintansa Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa.
Toiminnan julkistamisen yhteydessä marraskuussa 2014 Sputnikin emoyhtiön, valtiollisen mediaholdingyhtiön Rossija segodnjan johtaja Dmitri Kiseljov kertoi Sputnikin toteuttavan "venäläistä propagandaa, joka vastustaa ulkomaalaista aggressiivista propagandaa".
Sputnik Newsin suomenkieliset verkkosivut avattiin huhtikuussa 2015. Viestintäalan ammattilaiset ja Venäjä-asiantuntijat suhtautuvat sivustoon kriittisesti. Sputnik-media tuottaa osin paikallistoimitustensa voimin aineistoa usealla eri kielellä. Tavoitteeksi on kerrottu noin 30 eri kielellä julkaiseminen. Useassa maassa Sputnik-median tuotannon on tulkittu olevan osa Venäjän informaatiosodankäyntiä.
Euroopan unioni on kieltänyt Venäjän Ukrainaan 2022 tekemän hyökkäyksen aikana Sputnikin ja sen tytäryhtiöiden toiminnan unionin alueella.
Merilammi

Merilammi on Varsinais-Suomessa Uudessakaupungissa ja Pyhärannassa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Pitkäjärven−Lukujärven valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 10 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja noin 300 metriä leveä. Siihen laskee kolme ojaa, joista suurin on Lamminjärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,1 kilometriä pitkä Myllypuro, joka laskee Ilmonhautaan eli Sirppujokeen Kärvälän kohdalla.
Järvellä on 1,9 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kallio- ja moreenipohjaista metsämaastoa. Itäranta on soistunutta ja länsirantaan päättyy kosteikonreuna. Järvi on matalana ruovikkoinen ja sen läpijuoksua varten keskelle on ruopattu kanava. Myös kosteikon reunaan on ruopattu oma kanavansa. Rannoille on rakennettu pari loma-asuntoa, joille johtaa tiet Uudestakaupungista. Järven poikki kulkee Pyhärannan ja Uudenkaupungin välinen raja siten, että pääosa järvestä sijaitsee Uudessakaupungin puolella.
Historia.
Männäisten ruukin tarvitseman vesivoiman turvaamiseksi Sirppujoessa Särkijärven laskuvedet päätettiin ohjata Hankeranjärven kautta Sirppujokeen. Tätä varten rakennettiin vuosina 1787−1788 Taminanojaan sellainen pato , joka nosti Lukujärven vedenpintaa noin 1,5 metriä korkeammalle. Pato esti veden virtaamisen Pitkäjärveen, Lamminjärveen ja Merilammiin. Hankkeen vastustajat purkivat padon vuonna 1817 eikä sitä enää rakennettu uudelleen.
1800-luvun loppupuolella Merilammi ja Pitkäjärvi päätettiin laskea. Hanketta varten perustettiin järvenlaskuyhtiö, jonka osakkaat toteuttivat yhdessä tarvittavat toimet. Järvien ympärille merkittiin piirirajat vuonna 1892 ja sitten järvet laskettiin. Heinäpellot aidattiin aidalla, joka oli kaksi kyynärää korkea. Jokainen osakas sai rakennettavaksi määrämittaisen aidan, vaikka hänellä oli omistuksia useassa eri kohdassa. Vuosien 1968 ja 1984 peruskartoissa Merilammi on ruohottunut järvi ja Pitkäjärvi on myös matalaksi laskettu järvi.
Pitkäjärvi (Uusikaupunki)

Pitkäjärvi on Varsinais-Suomessa Uudessakaupungissa ja Laitilassa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Pitkäjärven−Lukujärven valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 85 hehtaaria ja se on 2,2 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Siihen laskee kahdeksan ojaa, joista kaakkoon laskee nimettömän lammen laskuoja, idästä Lukujärven laskuoja Taminanoja ja etelästä Kärkkistensuon laskuoja, joka tuo myös Kärkkisjärven liikavesiä. Järven luusua sijaitsee järven luoteiskulmassa, josta saa alkunsa 200 metriä pitkä laskuoja Lamminjärveen.
Järvellä on 8,8 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kalli- tai moreenipohjaista metsämaastoa. Siinä on 11 saarta, joista neljä saarta ovat suuria. Niitä ovat esimerkiksi Isoluoto, Vähäluoto ja Kuusikari. Rannoille on rakennettu toistakymmentä loma-asuntoa, joille johtaa tiet Laitilasta tai Uudestakaupungista. Uudenkaupungin ja Laitilan välinen raja kulkee järven poikki.
Luonnontila.
Pitkäjärvi on matala ja ruovikkoinen ja se kuuluu kokonaan luonnonsuojelualueeseen.
Historia.
Männäisten ruukin tarvitseman vesivoiman turvaamiseksi Sirppujoessa Särkijärven laskuvedet päätettiin ohjata Hankeranjärven kautta Sirppujokeen. Tätä varten rakennettiin vuosina 1787−1788 Taminanojaan sellainen pato , joka nosti Lukujärven vedenpintaa noin 1,5 metriä korkeammalle. Pato esti veden virtaamisen Pitkäjärveen, Lamminjärveen ja Merilammiin. Hankkeen vastustajat purkivat padon vuonna 1817 eikä sitä enää rakennettu uudelleen.
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa Pitkäjärvi on hyvin erilainen kuin nykyään. 1800-luvun loppupuolella Merilammi ja Pitkäjärvi päätettiin laskea. Hanketta varten perustettiin järvenlaskuyhtiö, jonka osakkaat toteuttivat yhdessä tarvittavat toimet. Järvien ympärille merkittiin piirirajat vuonna 1892 ja sitten järvet laskettiin. Heinäpellot aidattiin aidalla, joka oli kaksi kyynärää korkea. Jokainen osakas sai rakennettavaksi määrämittaisen aidan, vaikka hänellä oli omistuksia useassa kohdassa.
Lamminjärvi (Pyhärannan Radansuu)

Lamminjärvi on Varsinais-Suomessa Pyhärannassa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Pitkäjärven−Lukujärven valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 13 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Siihen laskee neljä ojaa, joista yksi on Pitkäjärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 150 metriä pitkä laskuoja Merilammiin.
Järvellä on 1,8 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kallio- ja moreenipohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu loma-asuntoja vain yhteen kohtaan ja sinne johtaa tiet Uudestakaupungista. Laitilan ja Uudenkaupungin vastaiset rajat kiertävät järven läheltä niin, että se kuuluu kokonaan Pyhärantaan.
Historia.
Männäisten ruukin tarvitseman vesivoiman turvaamiseksi Sirppujoessa Särkijärven laskuvedet päätettiin ohjata Hankeranjärven kautta Sirppujokeen. Tätä varten rakennettiin vuosina 1787−1788 Taminanojaan sellainen pato , joka nosti Lukujärven vedenpintaa noin 1,5 metriä korkeammalle. Koska Lukujärven viereisten järvien vedenpinta on lähes samalla tasolla ja niiden väliset kannakset matalia, tulvi Lukujärvi muihin järviin yhdistäen ne itseensä. Pato esti veden kulun Lamminjärven reittiä pitkin ja järvi on silloin kuivunut matalaksi. Hankkeen vastustajat purkivat padon vuonna 1817 eikä sitä enää rakennettu uudelleen.
CAS

CAS, CaS tai Cas voi tarkoittaa seuraavia:
Luettelo maailman kultavarannoista

Tämä on luettelo maailman kultavarannoista joulukuussa 2010. Uudempi, vuoden 2024 lopun tilasto on saatavissa.
Vuoden 2024 lopussa maailman kultavaranto, eli keskuspankkien hallussa oleva kullan määrä oli noin 37 755 tonnia. Tämä edusti 17 prosenttia maanpäällisen kullan kokonaismäärästä (216 265 tonnia). Suurimmat kultamäärät arvioitiin olevan koruissa (97 149 t, 45 %) ja kultakolikkoina tai -harkkoina (48 634 t, 22 %; muualla kuin keskuspankkien varannoissa).
Tilasto vuodelta 2010 ei ole enää ajan tasalla (2024). Vuosittain useat keskuspankit joko ostavat tai myyvät kultavarantojaan. Vuoden 2023 ensimmäisellä neljänneksellä esimerkiksi Kiinan ja Venäjän kultavaranto ylitti 2 000 tonnin rajan, mikä kertoo näiden maiden kultavarannon olevan huomattavasti vuoden 2010 tasoa korkeammalla.
Indirubiini

Indirubiini (C16H10N2O2) on heterosyklinen aromaattinen yhdiste ja indigotiinin isomeeri. Indirubiinia voidaan käyttää väriaineena ja lisäksi sitä ja sen johdannaisia tutkitaan mahdollisina syöpälääkkeinä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa indirubiini on punaista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee etanoliin ja dietyylieetteriin. Indirubiinin absorptio on voimakkainta aallonpituuksilla 552 nm ja 603 nm.
Valmistus ja käyttö.
Indirubiinia muodostuu valmistettaessa indigoa kasveista. Fermentointiolosuhteissa osa prosessissa muodostuvasta indoksyylistä hapettuu isatiiniksi ja indirubiinia muodostuu isatiinin ja indoksyylin reagoidessa keskenään. Luonnonindigossa indirubiinia on vaihtelevia määriä, noin 2–4 %, minkä vuoksi luonnonindigon sävy vaihtelee.
Indirubiinia voidaan käyttää väriaineena, mutta sen käyttö ei ole kovin yleistä. Yhdisteen ja sen johdannaisten lääketieteellisiä ominaisuuksia sen sijaan tutkitaan. Indirubiini on vaikuttava aine kiinalaisessa kansanperinnässä käytettävässä seoksessa nimeltä Danggui longhui wang. Kiinalaiset ovat käyttäneet sitä muun muassa leukemian hoitoon. Indirubiinin vaikutus kasvainten hoidossa arvellaan johtuvan sen kyvystä inhiboida eräitä kinaasientsyymejä kuten sykliineistä riippuvaisia kinaaseja, glykogeenisyntaasikinaasia, tyrosiinikinaasireseptoreja ja verisuonten endoteelien kasvutekijää VEGF:ää. Indirubiinin on havaittu olevan myös aryylihiilivetyreseptorin aktivaattori.
Lappli-Talot

Lappli-Talot Oy oli torniolainen puutaloja käsitöinä valmistava talotehdas, joka aloitti toimintansa vuonna 1978 rakennuspalveluyhtiönä. Omat tuotantotilat Tornion Laivaniemeen valmistuivat 1982. Enimmillään Lappli-Talot valmisti noin 300 talopakettia vuodessa Suomen lisäksi muun muassa Ruotsiin ja Norjaan. Lappli oli erikoistunut yksilöllisten talopakettien valmistukseen, ja Lapplin rakentamista taloista 90 % tehtiin asiakkaan omien suunnitelmien tai arkkitehdin suunnitelmien mukaan.
Lappli-Talot oli osa suomalaista PRT-Forest -konsernia. Konsernin päätoimialoja ovat mekaaninen puu- ja rakennustarviketeollisuus sekä pientaloteollisuus. Liikevaihto vuonna 2017 oli 141 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 707 ammattilaista. 
Lappli-Talojen lisäksi PRT-Forest-konserniin kuuluivat myös muun muassa Kontiotuote Oy, Piklas Ikkunat ja Ovet Oy, Mellano Oy sekä Jukkatalo Oy.
Lappli lopetti toimintansa vuonna 2020 heikentyneen tilauskannan vuoksi. Ennen toiminnan lopettamista tuotantoa siirrettiin Torniosta Pyhännälle.
Bent Skammelsrud

Bent André Skammelsrud (s. 18. toukokuuta 1966 Sarpsborg) on norjalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttäpelaaja.
Skammelsrud edusti juniorina Rakkestadia. Hän pelasi kaudet 1986–1989 Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla edustaen Drøbak-Frognia ja Frigg Osloa. Kaudella 1990 Skammelsrud edusti Ruotsin pääsarjan Allsvenskanin Malmötä pelaten 20 sarjaottelua. Kaudeksi 1991 hän siirtyi Norjan pääsarjan Tippeligaenin Rosenborgiin, jota edusti aina kauden 2002 loppuun asti yhteensä 268 sarjaottelussa. Välissä Skammelsrud pelasi kaudella 1997–1998 kahdeksan ottelua Saksan Bundesliigan Bayer Leverkusenissa. Hän voitti Rosenborgissa 11 peräkkäistä Norjan-mestaruutta vuosina 1992–2002 ja lisäksi Norjan cupin 1992, 1995 ja 1999.
Norjan A-maajoukkueessa Skammelsrud pelasi 38 ottelua ja teki kuusi maalia vuosina 1989–2000. Hän oli mukana EM-kilpailuissa 2000.
Hanny’s Voorwerp

Hanny’s Voorwerp () on erittäin harvinainen astronominen kohde IC 2497-kierteisgalaksin läheisyydessä pienen leijonan tähdistössä. Kohteen löysi hollantilainen kouluopettaja Hanny van Arkel osana Galaxy Zoo -vapaaehtoisprojektia. Hanny’s Voorwerpin vihreä valo on peräisin IC 2497:n ytimen sammuneesta tai lepotilassa olevasta kvasaarista, jonka säteily on saanut tielleen osuneen seuralaisgalaksin materian hohtamaan. Kvasaarin ja Hanny’s Voorwerpin suuresta etäisyydestä johtuen Voorwerp on edelleen nähtävissä vaikka itse kvasaari on jo sammunut.
Thessalonikin varhaiskristilliset ja bysanttilaiset muistomerkit

Thessalonikin varhaiskristilliset ja bysanttilaiset muistomerkit () on Unescon maailmanperintökohde, joka käsittää nimensä mukaisesti Thessalonikin kaupungin merkittävimmät varhaiskristillisen ja bysanttilaisen ajan rakennukset Kreikassa.
Vuonna 315 eaa. perustettu Thessaloniki oli kristinuskon varhaisia keskuksia ja useita vuosisatoja Bysantin valtakunnan merkittävin kaupunki Konstantinopolin jälkeen. Maailmanperintökohteeseen on listattu viisitoista historiallista muistomerkkiä 300- ja 1400-lukujen väliseltä ajalta. Niistä suurin osa on kirkkoja tai luostareita. Kohde liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1988.
Acheiropoíitoksen kirkko

Panagía Acheiropoíitoksen kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on rakennettu noin vuonna 450–475 varhaisemman roomalaisen kylpylän paikalle. Osa kylpylästä jatkoi toimintaansa kirkon vieressä. Kirkko on saanut nimensä siellä säilytetystä Neitsyt Marian käsittä tekemättömästä ("akheiropoietos") ikonista. Kirkkorakennusta on muutettu ja laajennettu 600-luvulla sekä 1300–1400-luvuilla. Osmanivallan aikana rakennus toimi moskeijana ja se tunnettiin nimellä Eskin moskeija (”Vanha moskeija”).
Kirkko on malliltaan tyypillinen varhaiskristillinen kolmelaivainen basilika. Se on koristeltu seinämaalauksin ja mosaiikein.
Bysanttilainen kylpylä (Thessaloniki)

Bysanttilainen kylpylä () on bysanttilaisaikainen kylpylä Thessalonikissa Kreikassa. Se on Kreikan ainoita tuolta ajalta säilyneitä kylpylärakennuksia. Rakennus kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kylpylä on valmistunut 1200-luvun lopulla tai 1300-luvun alussa. Se oli käytössä useita vuosisatoja aina vuoteen 1940 saakka. Turkkilaisvallan aikana se tunnettiin nimellä Koule Kafen kylpylä. Rakennus sijaitsee Áno Pólissa (”Yläkaupunki”) pienessä korttelissa, jota rajaavat kadut Theotokópoulou, Kríspou ja Chrysostómou. Sen lähellä sijaitsee muun muassa Latómoksen luostari.
Kylpylä noudattaa roomalaisen kylpylän yleistä mallia. Rakennus on suorakulmainen ja jakaantuu kolmeen alueeseen. Ensimmäinen oli "frigidarium" ("psykhrolousion") eli kylmä huone, joka muodosti rakennuksen vestibyylin ja jota käytettiin vaatteiden vaihtamiseen. Toinen alue oli "tepidarium" ("khliaropsykhrion") eli lämmin huone, jossa valmistauduttiin kylpyyn. Kolmas alue oli "caldarium" eli kuuma huone, joka oli varsinainen kylpyhuone. Sen lattian alla oli hypokausti eli lämmitystila. Rakennusta muutettiin usein vuosisatojen kuluessa, ja se muun muassa laajennettiin kaksinkertaiseksi, niin että sekä miehet että naiset saattoivat käyttää sitä samaan aikaan.
Hagia Sofia (Thessaloniki)

Hagia Sofia () eli "Pyhän viisauden kirkko" (Ναός Αγίας Σοφίας, "Naós Agías Sofías"; myös "Agía Sofían kirkko") on bysanttilaisaikainen kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko rakennettiin 700-luvulla varhaisemman, maanjäristyksessä tuhoutuneen kirkon paikalle. Kirkko on malliltaan basilika, jossa on kupoli, ja se edustaa siirtymävaihetta kohti ristinmuotoisia kupolikirkkoja. Kirkko on koristeltu mosaiikein ja seinämaalauksin.
Rakennus toimi moskeijana vuodesta 1585. Siinä oli tulipalo vuonna 1890 ja se rakennettiin uudestaan vuosina 1907–1910. Rakennuksesta tuli jälleen kirkko vuonna 1912. Kirkko vaurioitui pahoin vuoden 1978 maanjäristyksessä.
Kirkon lähellä sijaitsee siitä nimensä saanut Agía Sofían metroasema.
Latómoksen luostari

Latómoksen luostari (; myös "Latomoun luostari") on bysanttilaisaikainen ortodoksinen luostari Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Luostari on rakennettu 400-luvun lopulla tai 500-luvun alussa. Se sijaitsee Thessalonikin Áno Pólissa (”Yläkaupunki”). Luostarin pääkirkko ("katholikon") on nimeltään Pyhittäjä Davidin kirkko ("Ósios Davíd", "Hosios Davidin kirkko"), joka on omistettu David Thessalonikalaiselle. Kirkko rakennettiin varhaisemman roomalaisaikaisen rakennuksen päälle.
Kirkko muutettiin moskeijaksi osmanien vallattua kaupungin vuonna 1430. Se palautettiin kirkoksi vuonna 1921. Tuolloin sen turkkilaisvallan aikana peitetyt mosaiikit löydettiin uudelleen. Mosaiikeissa on harvinaisia aiheita, kuten Hesekielin näky Kristus Emmanuelista parrattomana nuorena miehenä, joka istuu sateenkaarella.
Panagía Chalkéonin kirkko

Panagía Chalkéonin kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on rakennettu vuonna 1028. Se on omistettu ”Kupariseppien Neitsyt Marialle”, mikä viittaa alueella työskennelleisiin käsityöläisiin. Se sijaitsi alun perin kaupungin antiikin aikaisella agoralla eli torilla niin kutsutun Kupariseppien stoan lähellä. Kirkon rakennuttaja oli sen länsipään sisäänkäynnin yläpuolelle kirjoitetun omistuskirjoituksen mukaan "prōtospatharios" Kristoforos, Lombardian "katepanō" (kummatkin bysanttilaisia arvonimiä).
Kirkko on tyypiltään ristikirkko, jossa on kupoli. Se on rakennettu punatiilistä ja siksi sitä kutsutaan myös ”Punaiseksi kirkoksi”. Siinä on paljon vaikutteita konstantinopolilaisesta arkkitehtuurista. Kirkosta tehtiin moskeija vuonna 1430 osmanien vallattua kaupungin ja se tunnettiin nimellä Kazantzilarin moskeija (”Kupariseppien moskeija”).
Joensuussa sijaitseva Pyhän Johannes Teologin ja Karjalan valistajien kirkko, joka on osa Ortodoksista seminaaria, perustuu arkkitehtuuriltaan Panagía Chalkéonin kirkkoon.
Thessalonikin kaupunginmuuri

Thessalonikin kaupunginmuuri () on Thessalonikin kaupungin bysanttilaisaikainen kaupunginmuuri Kreikassa. Se on rakennettu kaupungin roomalaisaikaisen muurin paikalle. Muurit tunnetaan myös Linnoituksen ("Kástra") nimellä. Ne kuuluvat Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Ensimmäinen muuri rakennettiin paikalle heti kaupungin perustamisen jälkeen 300-luvulla eaa. Myöhemmät päärakennusvaiheet ovat olleet 200-, 300- ja 400-luvuilla. Parhaiten on säilynyt varhaisbysanttilaisena aikana keisari Theodosiuksen kaudella noin vuonna 390 rakennettu osuus. Rakentamiseen käytettiin muun muassa kaupungin antiikin aikaisten rakennusten kiviä. Muuri suojeli kaupunkia menestyksekkäästi hyökkäyksiä vastaan useiden vuosisatojen ajan. Muuria on korjattu sen historian aikana usein.
Muuri oli alun perin noin 8 kilometriä pitkä ja siitä on säilynyt noin 4,3 kilometrin osuus. Muurin korkeus oli 10–12 metriä ja paksuus 5 metriä. Muuri ympäröi pohjoisessa kaupungin akropoliin eli linnavuoren ja yläkaupungin, ja kiersi idän ja lännen puolelta kohti merta, jonka puolella muuri kulki merenrantaa pitkin. Näin se kiersi koko tuolloisen kaupunkialueen. Pohjoispuolella muuri yhtyi akropoliin muureihin. Länsipuolella oli suuri Kultainen portti. Itäpuolella on säilynyt portti nimeltä Anna Palaiologina Kantakuzenen portti. Muurissa on useita torneja, joista tunnetuin on Trigonion torni (”Kolmikulmatorni”). Torneja on säilynyt noin 60 kappaletta.
Jälkibysanttilaisena aikana muurien yhteyteen akropoliin koillisosaan rakennettiin Heptapyrgion-niminen linnoitus. Osmanit rakensivat merimuurin itäpäähän varhaisemman tornin paikalle suuren Valkoisena tornina tunnetun tornin noin vuonna 1430. Vuosien 1873–1911 välisenä aikana turkkilaiset purkivat merimuurin kaupungin viilentämiseksi, sekä osan idän ja lännenpuolisista muureista, jotta kaupungilla olisi tilaa kasvaa.
Tykhikos

Tykhikos (, , vuoden 1992 raamatunsuomennoksessa "Tykikos", vuoden 1938 raamatunsuomennoksessa "Tykikus") oli apostolisen ajan vähäaasialainen kristitty, joka yhdessä Trofimoksen kanssa seurasi apostoli Paavalia tämän matkalla Makedoniasta Jerusalemiin. Hänen kerrotaan myös seurannen Paavalia Roomaan, josta apostoli lähetti hänet Efesokseen, toden­näköisesti järjestämään sikäläisen seurakunnan toiminnan ja rohkaisemaan sitä. Uudessa testamentissa hänet mainitaan viisi kertaa, Apostolien teoissa, Efesolaiskirjeessä, Kolossalaiskirjeessä, Kirjeessä Titukselle ja Toisessa kirjeessä Timoteukselle.
Maininnat Raamatussa.
Apostolien tekojen mukaan Tykhikos oli kotoisin Aasian maakunnasta. Hän oli yksi henkilöistä, jotka Paavali ja Luukas tapasivat Troaksessa ollessaan paluu­matkalla Kreikasta Makedonian kautta Jerusalemiin.
Efesolaiskirjeessä Tykhikos mainitaan kirjoittajan "rakkaana veljenä ja Herran uskollisena palvelijana." Kolossalaiskirjeessä häntä sanotaan "rakkaaksi veljeksi, uskolliseksi palvelijaksi Herran työssä.". Molempien kirjeiden mukaan Paavali aikoi lähettää Tykhikoksen näiden kirjeiden vastaan­ottajien luo rohkaisemaan heitä ja antamaan lisää tietoja.
Kirjeessä Titukselle ja toisessa kirjeessä Timoteukselle mainitaan, että Tykhikos oli jälleen Paavalin seurassa sen jälkeen, kun hän oli vedonnut keisariin ja päässyt jälleen vapauteen. Katkelma kirjeessä Titukselle viittaa aikaan niiden kahden kerran välillä, jolloin Paavali oli roomalaisten vankina ja jolloin hän jälleen jatkoi lähetys­matkojaan. Titus oli tuolloin Kreetalla järjestämässä sikäläisen seurakunnan toimintaa. Kirjeessään Paavali ilmoitti aikovansa lähettää hänen luokseen joko Artemaan tai Tykhikoksen, joiden oli määrä johtaa seurakunnan toimintaa saarella niin, että Titus voisi palata Nikopoliihin.
Toinen kirje Timoteukselle on kirjoitettu vain vähän ennen Paavalin teloitusta. Sen mukaan Paavali jatkoi edelleen ahkerasti evankeliumin julistusta, ja vaikka hän olisikin mielellään tavanut ystäviään, hän asetti Kristuksen asiant etusijalle ja lähetti ystävänsä jatkamaan työtä. Tykhikoksen hän oli kirjeen mukaan lähettänyt Efesokseen. Koska Timoteus johti samaan aikaan Efesoksen seurakuntaa, Tykhikoksen saapuminen hänen tilalleen olisi vapauttanut hänet, niin että hän olisi voinut tavata Paavalin Roomassa.
Muita perimätietoja.
Tykhikoksen myöhemmistä vaiheista on olemassa osittain risti­riitaisia perimä­tietoja. Catholic Encyclopedian 
mukaan hän on toiminut piispana mahdollisesti joko Kolofonissa, Khalkedonissa tai Kyproksen Neapoliissa (nyk. Limassol). Hippolytus Roomalaisen mukaan Tykhikos oli yksi seitsemästä­kymmenestä opetus­lapsesta.
Muistopäivä.
Tykhikoksen muistopäivä on 29. huhtikuuta.
Lukkionjärvi

Lukkionjärvi eli Lukkianjärvi on Varsinais-Suomessa Uudenkaupungin Kahloisilla oleva laskettu järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Lukkionjoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Soikion muotoisen entisen järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja sen halkaisija on 120 metriä. Järven paikalla oleva kosteikko ja suo ovat yhteensä 750 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Siihen laskee kaksi ojaa ja kuivatetulta Kotojärveltä tuleva pääuoma juoksee Lukkionjärven läpi. Järven ja sen ympäröimän suon rannat ovat rakentamattomia. Lasketun järven pohjamudat ovat joko metsää tai peltomaata.
Historia.
Vuoden 1855-1856 Kalmbergin kartastossa on "Lukiojärvi" oli yhtä pitkä kuin viereinen myöhemmin kokonaan kuivatettu "Muddaistenjärvi" eli Kotojärvi. Järveä on kuivatettu hiljalleen pelloksi 1800-luvuta saakka. Vuonna 1910 talollinen Frederik Vähäanttila anoi lupaa saada laskea Lukkiojärveä ja siihen annettiin lupa kaksi vuotta myöhemmin. Toinen tieto kertoo, että järveä laskettiin vuosina 1910 ja 1949. Työt olisvat olleet molemmilla kerroilla yhtäaikaisia Kotojärven kuivattamisen kanssa.
Electrosonic

Electrosonic on suomalaisomisteinen mutta nykyisin vain Suomen ulkopuolella toimiva yritys, joka suunnittelee, toteuttaa ja ylläpitää vaativia video- ja äänijärjestelmiä yritys-, opetus-, valvonta- ja tapahtumakäyttöön. Maailmanlaajuisesti Electrosonic Group työllistää yli 400 henkilöä toimipaikoissaan Yhdysvalloissa, Britanniassa, Ruotsissa, Kiinassa ja Arabiemiraateissa. Electrosonicin hallituksen puheenjohtaja on suomalainen Philip Aminoff ja sen emoyhtiö on Helectron Oy Ab.
Electrosonicin audiovisuaalisia esitysjärjestelmiä kuten videoseiniä on käytössä museoissa, planetaarioissa, teemapuistoissa, kokoushuoneissa, valvomoissa, tv-studioissa ja -tarkkaamoissa, hotelleissa ja kasinoissa, yleisötapahtumissa kuten maailmannäyttelyissä sekä digitaalisina opasteina.
Historiaa.
Electrosonicin perustivat Lontoossa 1964 Denis Naisbitt, Michael Ray ja Robert Simpson. Yritys oli ensimmäisiä multivisiotekniikan kuten diaprojektorien häivelaitteiden ja nauhamuistin avulla tapahtuvan diaesitysten ohjelmoinnin kehittäjiä. Electrosonicin kansainvälinen toiminta sai alkunsa Expo ’67 -maailmannäyttelystä Montrealissa vuonna 1967. Vuoden 1992 Sevillan maailmannäyttelyyn Electrosonic rakensi maailman siihen asti suurimman videoseinän, joka koostui 850 monitorista.
Vuonna 1986 suomalainen Helvar osti aluksi vähemmistöosuuden Electrosonicista. Philip Aminoff toimi yhtiön toimitusjohtajana 1993–1998 ja on vuodesta 2002 alkaen ollut sen hallituksen puheenjohtaja. 1990-luvun puolivälissä Helvar ja Electrosonic julkaisivat yhteistä tuoteluetteloa nimellä "Helvar Electrosonic Group", vaikka valaistus- ja esitystekniikkaliiketoiminnot toimivat täysin erillisinä. Vuonna 2010 Electrosonic luopui laitteistomyynnistä ja keskittyi av-järjestelmien suunnittelu- ja palvelutoimintaan.
Electrosonic on laajentunut ostamalla yrityksiä Los Angelesista, Lontoosta ja New Yorkista. Yritys etsii uutta kasvua etenkin Lähi-idän ja Kaukoidän markkinoilta.
Suomessa toimiva Electrosonic Lightinen Oy Ab kuului vuoteen 2010 asti Electrosonic-ryhmään, mutta on nyt turkulaisen Audico Systemsin omistuksessa. Ranskassa ja Etelä-Afrikassa toimivat Electrosonic-nimiset yritykset eivät kuulu Electrosonic Groupiin.
Ahnusjärvi

 
Ahnusjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Mudaisilla oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistöön, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Lukkionjoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Siihen laskee kaksi ojaa. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 2,3 kilometriä pitkä laskuoja Lukkionojaan. Järvellä on 1,2 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kaliio- tai moreenipohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu 11 loma-asuntoa, joille johtaa tiet Uudestakaupungista.
Ahnusjärven pituussuunnassa itäänpäin on kaivettu sarja lampia, joita ei näkynyt vielä vuoden 1968 peruskartassa , mutta ensimmäinen lampi näkyi vuoden 1984 kartoissa. Tämän jälkeen lampia on kertynyt yhteensä neljä.
Luonnontila.
Järven happamuustaso vaihtelee välillä pH 5,3 ja 6,6 keskiarvon ollessa pH 5,75.
Umpurinjärvi

Umpurinjärvi on Varsinais-Suomessa Uudessakaupungissa Kylähiidellä oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistöön.
Maantiede.
Soikean muotoisen järven pinta-ala on 5,2 hehtaaria ja sen halkaisija on 150 metriä. Järveä ympäröi avosuo, jonka halkaisija yhdessä järven kanssa on 400 metriä. Suon reunaa kiertää suo-oja, joka laskee 3,6 kilometriä pitkänä Umpurinojana ja joka yhtyy Sirppujokeen Sorinniitulla. Suon ylittää korkeajännitelinja.
Historia.
Vuonna 1837 talollinen Johan Abraham Uskartano ja kumppanit anoivat lupaa laskea "Umberjärven" vedenpintaa. Laskulupa saatiin seuraavana vuonna. Kun järven nykypintaa vertaa peruskarttoihin, ei vuoden 1968 jälkeen ole tapahtunut muuta kuin että suota kiertävä oja kaivettiin järven ympärille vuosien 1968 ja 1984 välissä.
Carpi FC 1909

Carpi Football Club 1909 on italialainen jalkapalloseura Carpin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2021–2022 Italian neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Serie D:ssä. Seura pelaa kotiottelunsa 4 144-paikkaisella Stadio Sandro Cabassilla. Carpin puheenjohtaja on Claudio Caliumi ja päävalmentaja Fabrizio Castori. Kenties tunnetuin seuraa edustaneista pelaajista on maailmanmestari Marco Materazzi.
Historiaa.
AC Carpi.
Carpi Football Club perustettiin vuonna 1909 nimellä AC Carpi. Seura tunnettiin tuolla nimellä vuoteen 2000 asti, jolloin seura meni konkurssiin sen pudottua Serie D:hen.
Carpi FC 1909.
Seura nimettiin vuonna 2000 uudestaan Carpi Football Club 1909:ksi. Vuonna 2009 se pääsi takaisin Italian liigakartalle pelaamalla Italian neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaudella 2010–2011 se voitti Lega Pro Seconda Divisionen eli maan neljänneksi korkeimman sarjatason. Kaudeksi 2012–2013 Carpi nousi historiansa ensimmäistä kertaa toiseksi korkeimmalle sarjatasolle eli Serie B:hen. Huhtikuussa 2015 joukkue varmisti nousunsa kaudeksi 2015–2016, ensimmäistä kertaa historiassaan, Italian korkeimmalle sarjatasolle Serie A:han.
Iisakin Jussin tupa

Iisakin Jussin tupa on Kauhavan Kosolanmäellä sijaitseva talonpoikaismuseo. Museoalueella on vuonna 1850 rakennettu kaksikerroksinen hirsinen etelä-pohjalaistyylinen päärakennus sekä ulkorakennuksina talli, kärrylato, lutti (luhti), kaksi vilja-aittaa, syytinkitupa, navetta, sauna, viljankuivaaja ja paja. 
Lähistöllä sijaitsee myös 1850-luvulta peräisin olevan Kosolanmäen lainamakasiini, joka toimii nykyisin näyttelytilana. Molempia ylläpitää Kauhava-Seura.
Serge Atakayi

Serge Atakayi-Mantata (s. 30. tammikuuta 1999 Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta) on kinshasankongolaissyntyinen suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Atakayi tuli Suomeen vuonna 2010 pelaamaan Helsinki Cupia kinshasankongolaisen joukkueensa kanssa. Hän jäi turnauksen jälkeen Suomeen ja asui Oravaisissa vuoteen 2013 asti pelaten paikallisessa Oravais IF:ssä. Vuonna 2013 Atakayi muutti Pietarsaareen ja siirtyi pelaamaan FF Jaron junioreihin. Kaudella 2014 Atakayi oli kahdesti Jaron edustusjoukkueen vaihtopenkillä ja yhtä monta kertaa seuran farmijoukkueen, Kakkosessa pelaavan Jakobstads BK:n vaihtopenkillä. Talvella 2015 Atakayi pelasi neljä ottelua Jaron paidassa Liigacupissa. Debyytti Veikkausliigassa tapahtui huhtikuussa 2015 Tampereen Ilvestä vastaan Atakayin tullessa vaihdosta kentälle Jonas Emetin tilalle. Avausmaalinsa Veikkausliigassa Atakayi teki toukokuussa 2015 HIFK Fotbollin verkkoon. Näin ollen hänestä tuli historian nuorin Veikkausliigan maalintekijä 16 vuoden ja 107 päivän iässä. Atakayi jatkoi uraansa Jarossa joukkueen pudottua Ykköseen. Atakayi kävi kesällä 2016 skotlantilaisen Glasgow Rangersin testissä ja onnistuikin saamaan sopimuksen.
Atakayi on käynyt neljästi englantilaisseura Fulhamin testileirillä.
Atakayi debytoi Suomen alle 15-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen paidassa elokuussa 2014 Ruotsia vastaan. Hänellä ei vielä tuolloin ollut Suomen kansalaisuutta, mutta hän sai peliluvan, sillä kyseessä oli vain ystävyysottelu. Atakayilla on mahdollisuus edustaa A-maajoukkuetasolla joko Suomea tai synnyinmaataan Kongon demokraattista tasavaltaa. Hän sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2016.
Niccolò de’ Niccoli

Niccolò de’ Niccoli (1364 Firenze – 22. tammikuuta 1437 Firenze) oli italialainen renessanssin humanisti ja antiikin käsikirjoitusten keräilijä. Tekstejä jäljentäessään hän on kehittänyt useita aakkoslajeja, esimerkiksi kursiivin. 
Niccoli käytti 1300-luvun lopulta alkaen runsaasti varoja hankkiakseen antiikin käsikirjoituksia. Keräilijäkumppanina hänellä oli Poggio Bracciolini, joka teetti teksteistä jäljennöksiä Cosimo de’ Medicin kirjureiden käyttämällä kirjoitustyylillä, minuskelilla. Niccoli keksi, että tekstien jäljentäminen olisi nopeampaa, jos kirjoitusta yksinkertaistettaisiin. Näin syntyi kursiivi. Sen avulla voitiin myös "kursivoida" haluttuja tekstin kohtia.
Tekstit tulivat tunnetuiksi, kun Cosimo avasi Firenzeen Euroopan ensimmäisen julkisen kirjaston vuonna 1437. Samana vuonna kuolleen Niccolin kokoelma asetettiin sinne kaikkien luettavaksi. Kirjapainotaidon kehittyessä siirryttiin 1400-luvulla irtokirjasimiin, joihin otettiin mallia renessanssihumanistien käsin kirjoittamista teksteistä. Näin Niccolin aakkoslajit levisivät yleiseen käyttöön.
Soyosanin asema

Soyosanin asema (, hanja 逍遙山驛, ) on metroasema Dongducheonissa, Etelä-Koreassa. Se on nimetty läheisen Soyosan-vuoren mukaan, jonka juurella sijaitsee Yhdysvaltain maavoimien Camp Casey-sotilastukikohta. Matka Soyosanista Soulin asemalle kestää noin 78 minuuttia. Aseman kautta kulkee Gyeongwon-linja ja Soulin metron linja 1.
Historia.
Asema avattiin liikenteelle 11. tammikuuta 1976 ja asemarakennus saatiin valmiiksi 21. syyskuuta 1982. 24 vuotta myöhemmin 7. toukokuuta 2006 asemarakennus suljettiin ja tilapäinen rakennus pystytettiin sen tilalle. Samalla Soulin metron linjaa 1 laajennettiin pohjoiseen Dongducheonin kaupungin läpi ja Soyosanista tuli sen pohjoinen pääteasema uuden asemarakennuksen valmistuttua 15. joulukuuta 2006.
Totojärvi

Totojärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Torrella oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistöön.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 0,75 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Siihen laskee yksi metsä ja pelto-oja. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 2,1 kilometriä pitkä laskuoja Sirppujokeen. Järvellä on 460 metriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kallio- ja moreenipohjaista metsämaastoa, joka on rannassa soistunutta. Länsipuolella on järveä isompi pelto. Rannoille on rakennettu yksi loma-asunto.
Hallun allas

Hallun allas oli Sakari Hinnerin esittämän päättelyn mukaan muinainen järviallas Varsinais-Suomessa Laitilassa. Muinainen järvi kuului nykyisen Sirppujoen vesistön keskiosan alueeseen ja oli eräs Sirppujoen uoman järvistä.
Nimityksiä.
Hallun allas on myöhäinen nimitys luonnonhistoriallisten ja historiallisten vaiheiden kuvailemiseen. Hallun kylä sijaitsee juuri Hallun altaan kohdalla, mikä on ollut luonteva nimeämisperuste. Muinaisen Valkojärven ja Hallun altaan välistä jokiosuutta on kutsuttu Pihmonjoeksi.
Historiallinen maantieto.
Roomalaisella rautakaudella nykyisen kuivatetun Valkojärven paikalla oleva laaja peltoaukea oli merenlahti, jonne johti kaksi salmea. Eteläinen salmi maatui viimeiseksi, jolloin merenlahti muuttui järveksi, kun merenpinta laski niin sanotun "Nanson kynnyksen" alapuolelle. Yläpuolelle jäänyt järvi madaltui sitä mukaa, kun virtaus kulutti Nansion kynnystä. Yläpuolelle syntyneitä suuria järviä olivat Valkojärvi, Peräjärvi, Hankeranjärvi ja Ruotjärvi. Kynnyksen alapuolelle jäi merenlahti, joka maankohoamisesta johtuen madaltui ja kuroutui järveksi. Tämä lyhytikäinen järvi madaltui nopeasti suoksi, jonka jäänteeksi muodostui Hallun allas. Pieni jäänne Hallun altaasta näkyi vielä vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa, jossa sen yläpää sijaitsi Kylähiisin koillispuolella, nykyisen Uudenkaupungin ja Laitilan välisen rajan ja kantatien 43 välissä, ja alapää sijaitsi Hallussa Kekkomäen kohdilla . Allas oli jokea huomattavasti leveämpi vesiallas, joka seurasi joen uoman kulkua.
Vuonna 1928 käsiteltiin Hallun ja Kylähiiden kylien vesijättömaiden jakoa.
Sosiaalinen vaikuttavuusjohdannainen

Sosiaalinen vaikuttavuusjohdannainen (eng. "Social Impact Bond" tai "Pay For Success Bond" tai " Social Benefit Bond") on tulosperustainen rahoitussopimus jossa julkinen sektori sitoutuu maksamaan mitattavasta sosiaalisesta vaikutuksesta josta aiheutuu sille säästöjä.
Toimintaperiaate.
Sosiaalisen vaikuttavuusjohdannaisiin sijoitetusta pääomasta maksetaan tuottoa vain, jos tietty mitattava vaikutus saadaan aikaiseksi. Mikäli minimitavoitteeksi asetettua vaikutusta ei saavuteta, sijoittajat menettävät pääoman julkiselle sektorille. Pääoma toimii sijoittajien maksamana panttina, jolloin julkinen sektori ei kanna riskiä epäonnistumisesta. Pääomasta maksettava tuotto taas on verrattavissa osinkoon, joka maksetaan sijoittajille julkiselle sektorille aiheutuneista säästöistä.
Käyttö ja levinneisyys.
Ensimmäiset sosiaaliset vaikuttavuusjohdannaiset laskettiin liikkelle Isossa-Britanniassa vuonna 2010, ja ne sidottiin 3000:n Peterborougn vankilasta vapautuneen todennäköisyyteen joutua takaisin vankilaan vuoteen 2016 mennessä. Johdannaisia laskettiin liikkeelle 5 miljoonan punnan arvosta ja niistä maksettavien tuottojen enimmäismääräksi säädettiin 3 miljoonaa puntaa. Pääoman takaisinmaksun ja tuottojen maksamisen ehdoksi asetettiin vähintään 7.5% uusimisriskin laskua verrokkiryhmään nähden.
Sosiaalisia vaikuttavuusjohdannaisia on käytetty myös esimerkiksi huostaanottojen ehkäisemisen kaltaisessa lastensuojelutyössä sekä pitkäaikaisasunnottomuuden vähentämisessä. Ison-Britannian lisäksi sosiaalisia vaikuttavuusjohdannaisia on käytetty Australiassa sekä useassa Yhdysvaltain osavaltiossa.
Ensimmäiset satunnaistettuun vertailukokeeseen sidotut sosiaaliset vaikuttavuusjohdannaiset laskettiin liikkeelle New Yorkissa vuonna 2014. Ne olivat Peterboroughn hankkeen tavoin sidottu vankilasta vapautuneiden todennäköisyyteen joutua takaisin vankilaan, mutta koe- ja verrokkiryhmä muodostettiin ensimmäistä kertaa arpomalla.
Lähteet.
Kepler-442b

Kepler-442b ("KOI-4742.01") on hieman Maata isompi eksoplaneetta, joka kiertää noin 1100 valovuoden päässä olevaa
K-tyypin oranssia keskustähteään nimeltä Kepler-442. NASA julkisti tiedon planeetan löydöstä 6. tammikuuta 2015. Planeetan säde on 1,3 Maan sädettä. Maahan verrattuna sen massa on yli kaksinkertainen. Planeetan massa 1-8.2 maan massaa, keskim 2.3 maan massaa. Päivät planeetalla voivat kestää viikkoja tai kuukausia. Sen vuosi kestää 113 päivää. Kepler-442b saa tähdeltään valoa noin 75 prosenttia siitä määrästä, mitä maa saa auringolta. Tätä planeettaa pidetään yhtenä eniten Maata muistuttavista, vuoteen 2015 mennessä löydetyistä. Sen Earth Similarity Index on 0.83, PHI 0.90 ja SEPHI 0.94. Keskusähden arvioitu metallipitoisuus −0.37 ± 0.10 ja ikä 2.2-11 miljardia vuotta
Saturnuksen renkaat (romaani)

Saturnuksen renkaat ("Die Ringe des Saturn. Eine englische Wallfahrt", 1995), on W. G. Sebaldin kolmas romaani. Se julkaistiin suomeksi Tammen Keltaisessa kirjastossa Oili Suomisen kääntämänä vuonna 2010. 
"Saturnuksen renkaiden" kehyksenä on Sebald-nimisen kertojan pitkä kävelyretki, pyhiinvaellus, Suffolkin rannikolla. Vaelluksensa aikana kertoja käy läpi kohtaamistaan paikoista tai ihmisistä mieleen nousevia ajatuksia. Pohdinnat koskevat muun muassa Euroopan ja maailman historiaa, taidetta, kertojan aiempia matkoja sekä usein jo edesmenneitä henkilöitä.
Taistelijan talo

Taistelijan talo on Ilomantsin Hattuvaaran kylässä sijaitseva museo, jossa esitellään talvi- ja jatkosodan, evakkoajan sekä sodanjälkeisen jälleenrakennuskauden tapahtumia ja esineistöä.
Historia.
Taistelijan talo on rakennettu vuonna 1988. Talossa on näyttelytilojen lisäksi ravintola ja sekä kokous- ja majoitustiloja. Talon piha-alueella on esillä talvi- ja jatkosodan ajan raskasta aseistusta. Taistelijan talolla on Suomen toiseksi merkittävin tykistömuseo; taloon valmistui uusi tykkikatos vuonna 2012. Vuonna 2011 talossa avattiin Lauri Törnin elämänvaiheita käsitellyt näyttely.
Taistelijan taloa kuusi vuotta isännöinyt Kauko Puruskainen irtisanoi vuokrasopimuksensa toiminnan kannattamattomuuden takia lokakuussa 2014. Kesäkuussa 2018 Jouni ja Lassi Puruskainen aloittivat toiminnan Taistelijan talolla.
GP2 San Marinon Grand Prix 2005

GP2 San Marinon Grand Prix 2005 oli GP2-kauden 2005 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 23.–24. huhtikuuta Autodromo Enzo e Dino Ferrarin moottoriradalla Imolassa Italiassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten San Marinon GP:n ohessa. Osakilpailu nimettiin San Marinon GP:ksi, koska kaudella ajettiin myöhemmin Italian GP.
Lauantain pitkän kilpailun ja sarjan ensimmäiseen osakilpailuvoittoon ajoi Ardenin Heikki Kovalainen paalupaikan ottaneen tallikaveri Nicolas Lapierren jättäessä ajamatta auton teknisten ongelmien vuoksi. Sprinttikisan voitti Super Novan Adam Carroll. Kovalainen oli kolmas.
Mikkelin NMKY

Mikkelin NMKY (lyh. MiNMKY) on mikkeliläinen koripalloseura. Sen miesten edustusjoukkue pelaa kaakkoisen alueen II-divisioonassa. Junioritoimintaa MiNMKY harjoittaa sekä poikien että tyttöjen sarjoissa.
Mikkelin Nuorten Miesten Kristillinen yhdistys r.y. perustettiin 19. syyskuuta 1973. Mikkelin koripallossa NMKY:n edeltäjä oli Porrassalmen Urheilijoiden Luolamiehet, jonka koripallotoiminta siirtyi osaksi NMKY:tä ja lopulta sulautui siihen. Junioritoimintaa MiNMKY alkoi varsinaisesti järjestää 1980-luvun lopussa. Tyttö- ja naisjoukkueiden perustamiset seurasivat seuraavalla vuosikymmenellä. Seuran miesten edustusjoukkue karsi 1990-luvun alussa paikasta I-divisioonaan. 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen puolivälissä seuralla oli noin 130 lisenssipelaajaa. Yhteisöllisyyttä MiNMKY harjoittaa järjestämällä vuosittain tapaninpäivänä Kinkkuturnaus-turnauksen.
Lim Su-Jeong

Lim Su-Jeong (tai Im Su-Jeong) (, s. 20. elokuuta 1986) on eteläkorealainen taekwondon olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Lim voitti Pekingissä 2008 olympiakultaa 57 kg:n painoluokassa kukistettuaan loppuottelussa turkkilaisen Azize Tanrıkulun pistein 1–0. Hän voitti maailmanmestaruuden 62 kg:n sarjassa Kööpenhaminassa 2009 kaadettuaan finaalissa kiinalaisen Zhang Huan pistein 10–8. Hän sai MM-pronssia 57-kiloisissa Gyeongjussa 2011.
Lim voitti Busanin Aasian kisoissa 2002 kultaa 51 kg:n sarjassa. Hän voitti junioreiden Aasian-mestaruuden 49-kiloisissa 2001 ja 55-kiloisissa 2003 . Hän voitti 59 kg:n sarjassa opiskelijoiden maailmanmestaruuden 2006 ja universiadikultaa 2007.
François Cluzet

François Cluzet (s. 21. syyskuuta 1955 Pariisi, Ranska) on ranskalainen näyttelijä. 
Cluzet voitti vuonna 2007 parhaan miespääosan César-palkinnon roolistaan elokuvassa "Ei sanaakaan". Hän on näytellyt myös ranskalaisessa elokuvassa "Koskemattomat".
Cluzet’lla on neljä lasta, joista yksi tapaturmaisesti kuolleen näyttelijän Marie Trintignantin kanssa.
Audrey Fleurot

Audrey Fleurot (s. 6. heinäkuuta 1977 Mantes-la-Jolie) on ranskalainen näyttelijä. 
Vuonna 2002 näyttelijänuransa aloittanut Fleurot on näytellyt muun muassa televisiosarjassa "Spiral" sekä menestyselokuvassa "Koskemattomat" siivooja-neuvonantaja Morgane Alvaron roolissa rikossarjassa "Mahdoton tapaus".
Mikael Kokko

Mikael Kokko (s. 1971) on suomalainen näyttelijä. Hänet kiinnitettiin Savonlinnan teatteriin vuonna 2005. Hän on esiintynyt myös Varkauden Teatterin, Ahaa Teatterin, Q-teatterin sekä Rauman Kaupunginteatterin lavoilla. Kokko asuu Savonlinnassa.
Kokko esiintyi MTV3-kanavan draamasarjassa "Salatut elämät" kolmessa jaksossa Timi Koiviston roolissa vuonna 1999. Toukokuusta 2015 alkaen hänet nähtiin samassa sarjassa Heikki Pohjosen roolissa. Kyseinen Kokon roolihahmo murhattiin sarjan kevään 2015 päätösjaksossa.
Kesällä 2013 Kokko esitti eri puolilla Suomea "Valo loistaa pimeässä" -monologinäytelmää, joka kertoi erilaisten ihmisten ja Jeesuksen kohtaamisista.
Mrs. Dalloway

Mrs. Dalloway ("Mrs Dalloway") on englantilaisen kirjailijan Virginia Woolfin neljäs romaani, joka julkaistiin vuonna 1925. Se on yhdenpäivänromaani, joka kertoo Clarissa Dalloway -nimisen seurapiirirouvan päivästä, kun hän valmistelee illaksi järjestämiään juhlia. Teoksen kerronta perustuu tajunnanvirtaan, joka on luonteenomaista Woolfille ja laajemminkin modernismille.
"Mrs. Dallowayssa" keskeistä on liike, sekä ajassa että paikassa. Mrs. Dalloway kiertelee Lontoon katuja ja muistelee mennyttä, erityisesti nuoruudenrakkauttaan Peter Walshia ja ystäväänsä Sally Setonia. Tunnin välein kajahtavat Big Benin lyönnit muistuttavat jokaista romaanin henkilöä vääjäämättä ajan kulusta. Kerronta siirtyy henkilön tajunnasta toiseen, ja tajunnasta tulee ikään kuin paikka, johon mennään ja jossa koetaan mitä henkilö ajattelee ja kuinka hän havainnoi ympäristöään. Romaanin aikana liikutaan myös menneisyydessä muistojen kautta. Silloin tällöin, usein Clarissan ajatuksissa, ilmenee käsitys tajunnasta kaikessa ajassa ja jokaisessa paikassa läsnä olevana: ”- - olihan hän – siitä hän oli aivan varma – osa puista siellä kotona, talosta joka oli hajoamaisillaan ja ruma, osa ihmisistä, joita ei ollut koskaan kohdannut, - - se levisi yhä laajemmalle; hänen elämänsä; hän itse.” 
Vaikka kerronta siirtyy tajunnasta toiseen, romaanissa on muutama keskeisempi henkilö, joihin palataan useamman kerran. Clarissa Dallowayn rinnalla toisena päähenkilönä on ensimmäisen maailmansodan veteraani Septimus Warren Smith, joka kamppailee mielenterveytensä kanssa. Clarissa ja Septimus eivät tunne toisiaan, mutta heidän tarinansa kulkevat rinnakkain, ja henkilöhahmoina he peilaavat toisiaan.
Nikita Nesterov

Nikita Nesterov (s. 28. maaliskuuta 1993 Tšeljabinsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue TsSKA Moskovassa.
Ura.
Seuraura.
Nesterov on Traktor Tšeljabinskin kasvatti. Hän pelasi neljänä kautena myös juniorisarja MHL:ssä Belyje Medvedissä. Hänet valittiin kaudella 2011–2012 MHL:n tähdistöpeliin ja kuukauden puolustajaksi kahdesti (syyskuu 2011 ja tammikuu 2012). Nesterov teki KHL-debyyttinsä samalla kaudella. NHL-joukkue Tampa Bay Lightning varasi hänet viidennellä kierroksella 148. pelaajana .
Huhtikuussa 2013 Nesterov teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Lightningin kanssa. Hän pelasi ensimmäisen kauden Pohjois-Amerikassa AHL:ssä farmijoukkue Syracuse Crunchissa. Nesterov aloitti myös kauden 2014–2015 AHL:ssä, ja valittiin AHL:n tähdistöotteluun. Hän sai kutsun Lightningin NHL-joukkueeseen joulukuussa 2014. Nesterov teki NHL-debyyttinsä 31. joulukuuta 2014 Buffalo Sabresia vastaan pelaten yli 15 minuuttia ja saaden tehotilastoon merkinnän +1.
Lokakuussa 2020 Nesterov teki Calgary Flamesin kanssa yksivuotisen ja 700 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Maajoukkueura.
Nesterov oli voittamassa olympiakultaa venäläisten olympiaurheilijoiden joukkueessa Pyeongchangissa 2018 ja olympiahopeaa Venäjän olympiakomitean joukkueessa Pekingissä 2022. MM-kilpailuista hänellä on pronssia vuodelta 2019. Nesterov pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan ja jälkimmäinen pronssiin. Vuoden 2013 kilpailuissa varakapteenina toiminut Nesterov valittiin myös Venäjän top-3-pelaajaksi. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuosina 2010 ja 2011 ja voitti jälkimmäisestä pronssia. Nesterov pelasi myös World Junior A Challengessa vuonna 2010.
GP2 Espanjan Grand Prix 2005

GP2 Espanjan Grand Prix 2005 oli GP2-kauden 2005 toinen osakilpailu, joka ajettiin 7.–8. toukokuuta 2005 Circuit de Catalunyan moottoriradalla Barcelonassa Espanjassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Espanjan GP:n ohessa. 
Pitkän kilpailun (lauantain kilpailu, Feature Race) osakilpailuvoittoon ajoi Coloni Motorsportin Gianmaria Bruni paalupaikan ottaneen iSport Internationalin Scott Speedin ollessa toinen ja Heikki Kovalainen kolmas. Sprinttikisan voitti DAMSin José María López. Speed oli myös sprinttikisassa palkintopallilla. Heikki Kovalaisen kilpailu päättyi alkuvaiheessa keskeytykseen.
Kulkuripoika

Kulkuripoika on helmikuussa 1999 ilmestynyt Yön CD-single, jonka nimikappale on samassa kuussa julkaistulta albumilta "13. Yö". Singlen toinen kappale "Mitä siitä" on myöhemmin julkaistu vuoden 2006 kokoelmalla "Yön valoisa puoli".
Single nousi Suomen viralliselle listalle kahden viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan viidentenä.