tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Málaga-María Zambranon rautatieasema

Málaga-María Zambranon rautatieasema on Málagan kaupungin päärautatieasema Andalusiassa Etelä-Espanjassa. Asema on Málagan maakunnan vilkkain ja Andalusian toiseksi vilkkain asema Sevillan päärautatieaseman jälkeen. Asema nimettiin vuonna 2007 filosofi María Zambranon mukaan, ennen tätä se tunnettiin nimellä Málaga-Término.
Málaga-María Zambranon asemalta on AVE-suurnopeusjunayhteydet Madridiin ja Barcelonaan. Lisäksi asemalta on kaukojunayhteydet Sevillaan ja Rondaan sekä kerran viikossa yöjuna Bilbaoon. Cercanías Málaga -lähijunajärjestelmän molemmat linjat (C-1 ja C-2) kulkevat María Zambranon aseman kautta. C-1 tarjoaa yhteyden Málagan lentoasemalle sekä useisiin Aurinkorannikon kaupunkeihin. Lähijunat käyttävät aseman kahta maanalaista raidetta ja aseman maanpäällinen osuus on kokonaan kaukojunaliikenteen käytössä.
Mihail Balandin

Mihail Jurjevitš Balandin (, 27. heinäkuuta 1980 – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl) oli venäläinen jääkiekkoilija, joka pelasi muun muassa KHL-joukkue HK Lokomotiv Jaroslavlissa.
Hän menehtyi 7. syyskuuta 2011 lentoturmassa Lokomotiv Jaroslavlin ottelumatkalla Minskiin.
Abu-l-Abbas

Abu-l-Abbas (k. 810) oli kalifi Harun al-Rašidin keisari Kaarle Suurelle lahjoittama norsu.
Kaarle Suuri oli lähettänyt edustajansa itään vuonna 799 ja vuonna 801 kalifin lähettiläät rantautuivat Pisaan mukanaan kallisarvoisia lahjoja. Pian sen jälkeen myös elefanttia kuljettava alus saapui perille. Einhardin mukaan kyseinen Abu-l-Abbas oli kalifin ainoa elefantti. Seuraavan kerran kalifin lähettiläät saapuivat keisarin luo vuonna 807.
Abu-l-Abbas kuoli Lippenhamissa Westfalenissa vuonna 810.
Oleksandr Vjuh’in

Oleksandr Jevhenovytš "Alexander" Vjuh’in (, ; 9. tammikuuta 1973 Sverdlovsk – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl) oli ukrainalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi 21 kautta Venäjän eri jääkiekkosarjoissa. Hänen viimeiseksi seurakseen jäi Lokomotiv Jaroslavl.
Hän menehtyi 7. syyskuuta 2011 Lokomotiv Jaroslavlin ottelumatkalla Minskiin tapahtuneessa lentoturmassa.
2716 Tuulikki

2716 Tuulikki on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Yrjö Väisälä vuonna 1939. Pikkuplaneetta sai nimensä suomalaisen mytologian Tapio-jumalan tyttären mukaan. Ennen kuin asteroidi sai nimensä se tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1939 TM.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidin läpimitta on noin . Pyörähdysaika akselin ympäri on .
Robert Dietrich

Robert Dietrich (, 25. heinäkuuta 1986 Ordžonikdze, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl, Venäjä) oli saksalainen jääkiekkoilija, joka pelasi muun muassa KHL-joukkue HK Lokomotiv Jaroslavlissa.
Dietrich aloitti uransa Saksan alasarjoissa, kunnes siirtyi DEL-liigan DEG Metro Starsiin. Hänet varattiin NHL:n vuoden ja hän pelasi AHL-liigan Milwaukee Admiralsissa kaksi kautta ennen paluutaan Saksaan 2010–2011. Kaudeksi 2011–2012 Dietrich siirtyi KHL-liigan Lokomotiv Jaroslavlin riveihin.
Hän kuoli 25-vuotiaana 7. syyskuuta 2011 Lokomotiv Jaroslavlin ottelumatkalla Minskiin tapahtuneessa lentoturmassa.
Marat Kalimulin

Marat Natfulovitš Kalimulin (, 20. elokuuta 1988 – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl) oli venäläinen jääkiekkoilija, joka pelasi muun muassa KHL-joukkue HK Lokomotiv Jaroslavlissa.
Hän menehtyi 7. syyskuuta 2011 Lokomotiv Jaroslavlin ottelumatkalla Minskiin tapahtuneessa lentoturmassa.
Vasenryhmä

Vasenryhmän eduskuntaryhmä (vr) () oli vasemmistolainen vuosina 2011–2015 toiminut eduskuntaryhmä, jonka muodostivat vasemmistoliiton ryhmästä erotetut kansanedustajat Markus Mustajärvi ja Jyrki Yrttiaho.
Kansanedustajat Mustajärvi ja Yrttiaho erotettiin puolueensa eduskuntaryhmästä 30. kesäkuuta 2011, koska he äänestivät epäluottamuslausetta Kataisen hallitukselle, johon vasemmistoliitto osallistui kevääseen 2014 asti. Vasemmistoliiton eduskuntaryhmä päätti erottamisesta äänin 11–3. Asianosaisten lisäksi erottamista vastusti Anna Kontula. Erotetut muodostivat omat yhden kansanedustajan ryhmänsä, kunnes he elokuussa päättivät liittoutua. Vasenryhmä aloitti toimintansa 8. syyskuuta 2011. Kaksikkoa ei erotettu itse puolueesta. Ryhmä istui eduskunnan salissa puhemiehen paikalta katsottuna äärimmäisenä vasemmalla. 
Mustajärven mukaan vasenryhmä edusti vasemmistolaista EU-kriittistä linjaa, jonka puolesta vasemmistoliitto kampanjoi vuoden 2011 vaaleissa. Vasenryhmä äänesti hallituksen esityksiä vastaan tuhansia kertoja. Vasemmistoliiton siirryttyä oppositioon vasenryhmä ehdotti kesäkuussa 2014 puolueelle eduskuntaryhmien jälleenyhdistymistä. Vasemmistoliiton eduskuntaryhmä torjui yhdistymisen elokuussa pitämässään kesäkokouksessa. Yhdistymistä vastusti yhdeksän ja kannatti kaksi ryhmän edustajista. Vasenryhmän kansanedustajat saivat kuitenkin asettua puolueen ehdokkaiksi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, jos piirijärjestöt hyväksyivät heidät listoilleen.
Yrttiaho ei asettunut ehdolle vuoden 2015 vaaleissa. Mustajärvi puolestaan oli Vasemmistoliiton ehdokkaana, tuli valituksi ja liittyi puolueen eduskuntaryhmään 23. huhtikuuta alkaen, jolloin vasenryhmän toiminta päättyi.
Ryhmän nimeksi oli tarkoitus antaa "vasemmiston eduskuntaryhmä", mutta puhemiesneuvosto hylkäsi ehdotuksen, sillä nimen katsottiin olevan vaarassa sekoittua vasemmistoliiton eduskuntaryhmään. Ryhmä pohti myös nimeä vasemmistoryhmä, joka oli käytössä vuosina 1995–1999, kun vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä hallitusvastaisuuden vuoksi erotetut Esko-Juhani Tennilä, Mikko Kuoppa ja Veijo Puhjo liittoutuivat.
Kaukalopikaluistelu talviolympialaisissa 2014

Kaukalopikaluistelussa kilpailtiin Sotšin 2014 talviolympialaisissa 9. – 21. helmikuuta olympialuistelukeskuksessa. Paikalle yleisöä mahtui 12 000 henkilöä. Tapahtumia oli kahdeksan, joista neljä oli miehille ja neljä naisille. Kilpailijoita oli yhteensä 256. Jokaisessa yksilötapahtumassa kilpaili 32 kilpailijaa. Joukkuetapahtumissa kisasi kahdeksan joukkuetta, joihin jokaiseen kuului neljä kilpailijaa.
Tulokset.
Miehet.
500 m.
21. helmikuuta
1 000 m.
15. helmikuuta
1 500 m.
10. helmikuuta
5 000 m viesti.
21. helmikuuta
Naiset.
500 m.
13. helmikuuta
1 000 m.
21. helmikuuta
1 500 m.
15. helmikuuta
3 000 m viesti.
18. helmikuuta
Cherokee (kappale)

”Cherokee” on Ray Noblen säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1938. Noble sävelsi sen ensimmäiseksi osaksi viisiosaiseen sarjasävellykseensä "Indian Suite". Kappale tunnetaan myös nimellä ”Indian Love Song”.
Billy May sovitti kappaleesta instrumentaaliversion Charlie Barnetin orkesterille vuonna 1939, ja yhtyeen levytys nousi Yhdysvaltojen listalla 15. sijalle. Barnet otti pidennetyn version sävellyksestä tunnuskappaleekseen nimellä ”Redskin Rhumba”. Pidennetyn kappaleen säveltäjäksi oli merkitty Barnet itse salanimellä ”Dale Bennett”. Barnetin tulkinta teki kappaleesta suositun jazzmuusikoiden keskuudessa, ja siitä onkin tullut yksi tyylilajin standardikappaleista. Muun muassa Count Basie, Sarah Vaughan, Bud Powell ja Clifford Brown ovat levyttäneet kappaleen. Charlie Parker käytti ”Cherokeen” sointukulkua vuoden 1945 sävellyksessään ”Ko-Ko”. Myös Buddy DeFrancon ”Swinging the Indian” perustuu kappaleen sointuihin.
Kappale on rakenteeltaan 64 tahdin mittainen AABA ja alun perin B-duurissa. Melodia käyttää pentatonista asteikkoa ja pysyttelee asteikossa myös B-osassa tapahtuvien nopeiden sävellajin vaihdosten aikana. Sanoituksen kanssa kappale esiintyy usein naisartistien laulamana, vaikka ”suloisesta intiaanineidosta” kertova kappale on selvästi kirjoitettu mieslaulajalle.
Théodore-Adrien Sarr

Théodore-Adrien Sarr (s. 28. marraskuuta 1936) on senegalilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Dakarin arkkihiippakuntaan Hyacinthe Thiandoum 28. toukokuuta 1964. Hän sai 1. heinäkuuta 1974 nimityksen Kaolackin hiippakunnan piispaksi, ja hänet konsekroi piispaksi Théophile Albert Cadoux'n ja Augustin Sagnan avustama Thiandoum 24. marraskuuta.
Sarr sai 2. kesäkuuta 2000 nimityksen Dakarin arkkipiispaksi. Kardinaaliksi hänet valittiin 24. marraskuuta 2007, ja hänet asetettiin Santa Lucia a Piazza d'Armin kardinaalipapiksi 6. huhtikuuta 2008.
Victoria Vetri

Victoria Vetri (s. 26. syyskuuta 1944) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Vetri tunnetaan myös nimellä Angela Dorian, jolla hän oli Playboyn "Playmate of the Month" syyskuussa 1967, sekä "Playmate of the Year" vuonna 1968.
16. lokakuuta 2010 Vetri ampui miestään lähietäisyydeltä rintakehään asunnollaan Hollywoodissa, ja hänet pidätettiin samana päivänä. Hänen miehensä kiirehti sairaalaan heti tapahtuman jälkeen, ja selviytyi välikohtauksesta hengissä. Syyskuussa 2011 Vetri tuomittiin yhdeksäksi vuodeksi vankilaan taponyrityksestä.
Islamilainen pelastusrintama

Islamilainen pelastusrintama (, FIS, ) oli algerialainen islamistinen puolue, joka pyrki maan muuttamiseen šaria-lain mukaan hallituksi islamilaiseksi valtioksi. Puolue voitti vuoden 1991 vaalit ja sai yli 2/3 parlamenttipaikoista, mikä olisi riittänyt perustuslain muuttamiseen. Puolue kiellettiin 1992.
Marraskuussa 1988 Algerian perustuslaissa sallittiin muutkin puolueet kuin FLN, jonka jälkeen FIS perustettiin Algerissa 18. helmikuuta 1989. Perustajina olivat šeikki Abbassi Madani ja saarnaaja Ali Belhadj. Puolueen kannatus kasvoi nopeasti ja se voitti kesän 1990 paikallisvaalit. Toukokuussa 1991 puolue järjesti yleislakon valtapuolue FLN:n pyrittyä piirtämään vaalipiirien rajat uudelleen varmistaakseen kannatuksensa.
26. joulukuuta 1991 FIS sai parlamenttivaalien ensimmäisellä kierroksella 48 % äänistä (Algeriassa käytettävän ranskalaisen järjestelmän mukaan vaalipiireissä joissa voittaja sai alle 50 % järjestettiin toinen kierros), mikä takasi sille jo 188 paikkaa parlamentin 231:sta. Armeija puuttui tuolloin asiaan ja pakotti presidentti Chadli Bendjedidin eroamaan ja nosti maanpaossa Marokossa olleen Mohamed Boudiafin presidentiksi. Maa julistettiin hätätilaan, FISin vielä vapaalla olleet johtajat pidätettiin ja tuomittiin ja puolue kiellettiin.
FIS perusti vuonna 1993 aseelliseksi siivekseen AIS:n (Armée Islamique du Salut). Algerian sisällissodassa AIS taisteli sekä maan armeijaa että toista islamilaista ryhmää, GIA:ta (Groupe Islamique Armé) vastaan.
Parnasso 1951–2011

Parnasso 1951–2011: Kirjallisuuslehden kuusi vuosikymmentä on Matti Suurpään kirjoittama kirjallisuuslehti Parnasson 60-vuotishistoriikki. Teoksen on vuonna 2011 julkaissut Otava.
Suurpää on itse ollut Parnasson liepeillä vuosikymmenet, tuntenut sen päätoimittajat ja kirjoittajat, kirjoittanut siihen itse ja on siksi käyttänyt kirjoittaessaan hyväksi omaa muistiaan.
Esipuheessa Suurpää toteaa, että Parnasson kaikki arkistot ovat tuhoutuneet, viimeiset 2000-luvun alussa ikävän tietokatkoksen vuoksi. Hän ei ole kirjoittanut kirjallisuustiedettä eikä lehdistötutkimusta vaan luonnehtii kirjaansa kronikaksi ja pureutuu aiheeseen lehden sisällön kautta.
Suurpää taustoittaa Parnasson historiaa aloittamalla jatkosodan päättymisestä vuodesta 1944. Sen jälkeen hän etenee lehden ilmestymisestä alkaen päätoimittajittain kronologisesti. Parnasso on kaikkina aikoina sisältänyt muutakin kuin kirjallisuusaiheita, ja näille, elokuvalle, teatterille ja televisiolle hän on omistanut omat yksiköt. Tuoreimmat käsitellyt asiat ovat syksyltä 2010, ja päätteeksi on Parnasson päätoimittaja Jarmo Papinniemen ohjelmakirjoitus.
Teoksen liitteissä on lueteltu Parnasson toimittajat ja lehden myöntämät palkinnot. Kirjan päättää 20-sivuinen henkilöhakemisto.
Vastaanotto.
Jyrki Nummi toteaa esittelyssään, että teoksen arvo on merkittävä, vaikka sillä ei ole tutkimuksellisia tavoitteita: se luo kuvan sotien jälkeisen Suomen kirjallisesta elämästä, palauttaa hetkellisesti niihin sunnuntaitunnelmiin, jolloin ei ollut kiirettä mihinkään.
Hannu Waarala ei arvosta Suurpään teosta kaikilta osin, vaan tarttuu sen luettelomaisuuteen, mutta kiittää kuitenkin esimerkiksi jaksoa, jossa kerrotaan Parnasson unohtamat kirjailijat, kuten Marko Tapio, joka sittemmin Anne Friedin ansiosta on saanut ansaittua huomiota.
Manu Marttinen tiivistää arvionsa, että se vastaa kysymykseen, mitä lukijan tulee tietää, lainaukseen Juhani Salokanteleen kokoaman kirjan otsikosta. Hän toteaa myös, että kirjan avulla voi kohentaa yleissivistystään tiedoilla kuka kukin on ollut – tai halunnut olla – Suomen kirjallisuuspiireissä.
One Outs

One Outs () on baseballista kertova japanilainen manga- ja animesarja. Sitä julkaistiin alun perin seinen-lehti "Business Jumpissa" vuosina 1998–2006. Sarjan animeversiosta vastasi Madhouse, ja sitä alettiin esittää NTV:llä 7. lokakuuta 2008.
Juoni.
Sarja alkaa kun baseball-joukkue Lycaonsin tähtilyöjä Hiromichi Kojima matkustaa Okinawalle harjoittelemaan. Siellä hän tapaa syöttäjä Toua Tokuchin, joka on baseball-pallolla pelattavan uhkapeli "One Outsin" kiistaton mestari. Kojiman voitettua Tokuchin uhkapelissä, hän saa syöttäjän liittymään joukkueeseensa. Tokuchi solmii joukkueen rahanhimoisen managerin kanssa sopimuksen, jossa hän saa palkkioksi 5 000 000 jeniä jokaisesta syöttämästään palosta, mutta vastaavasti joutuu maksamaan 50 000 000 jeniä jokaisesta päästämästään juoksusta.
Manuel Felipe Díaz Sánchez

Manuel Felipe Díaz Sánchez (s. 5. toukokuuta 1955) on venezuelalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Barquisimeton arkkihiippakuntaan 14. heinäkuuta 1979 ja nimitettiin Cumanán arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Sitifiksen titulaaripiispaksi 27. helmikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfredo José Rodríguez Figueroa, jota avustivat Tulio Manuel Chirivella Varela ja Eduardo Herrera Riera.
4. huhtikuuta 2000 Díaz Sánchez sai nimityksen Carúpanon piispaksi ja 10. joulukuuta 2008 Calabozon arkkipiispaksi.
Eugène-Jacques Grellier

Eugène-Jacques Grellier (3. tammikuuta 1850 – 23. helmikuuta 1939) oli ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 20. joulukuuta 1873 ja nimitettiin Lavalin hiippakunnan piispaksi 21. helmikuuta 1906. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Pius X, jota avustivat Louis-Henri-Joseph Luçon ja Emile-Christophe Enard.
Grellier jäi eläkkeelle 15. kesäkuuta 1936 ja sai samana päivänä nimityksen Caesarea in Cappadocian titulaariarkkipiispaksi.
Sinav

Sinav on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut turkkilainen komedia- ja draamaelokuva, jonka on ohjannut Ömer Faruk Sorak. Elokuvan pääosissa nähdään Yağmur Atacan, İsmail Hacıoğlu, Rüya Önal, Tuba Büyüküstün, Caner Özyurtlu, Altan Erkekli ja Volkan Demirok. Jean-Claude Van Damme tekee elokuvassa pienen roolin ammattirosvona. Hän teki roolinsa ilmaiseksi ja suoritti oman roolinsa kuvaukset kolmessa päivässä.
Juoni.
Mert, Sinan, Gamze, Kaan ja Uluç kokevat lukiossa opiskelun hankalaksi ja he kärsivät suurista paineista tulevan yliopiston pääsykokeen vuoksi. Heidän täytyy pitää arvosanat korkeina, mutta tilanne näyttää huonolta. Opiskelijat päättävät kuitenkin varastaa koevastauksia kokeisiin ja onnistuneen keikan päätteeksi he suunnittelevat myös murtautuvansa yliopiston tietopankkiin saadakseen selville pääsykokeen vastaukset. Tehtävä on kuitenkin vielä hankalempi, sillä valtion viraston tekemiä kokeita vartioi aseistetut vartijat. Opiskelijat päättävät ottaa yhteyttä mestarivarkaaseen Charlesiin ja suostutella hänet tulemaan Turkkiin.
Illusionisti

Illusionisti ("L’Illusionniste") on Jacques Tatin hengessä toteutettu brittiläis-ranskalainen piirrosanimaatio.
Arvioita.
Nyt-liitteessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle pistekeskiarvon 4,0.
Diego Rafael Padrón Sánchez

Diego Rafael Padrón Sánchez (s. 17. toukokuuta 1939) on venezuelalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 4. elokuuta 1963 ja nimitettiin Caracasin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Gisipan titulaaripiispaksi 4. huhtikuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Alí Lebrún Moratinos, jota avustivat Domingo Roa Pérez ja Miguel Antonio Salas Salas.
Padrón Sánchez sai 7. toukokuuta 1994 nimityksen Maturínin piispaksi ja 27. maaliskuuta 2002 Cumanán arkkipiispaksi.
Sairaan onnellinen

Sairaan onnellinen ("Sykt lykkelig") on norjalainen komediaelokuva keskenään suhteisiin ryhtyvistä naapureista. Elokuvan on ohjannut Anne Sewitsky, ja se sai ensi-iltansa vuonna 2010.
Juoni.
Naiivi ja yltiösosiaalinen Kaja (Agnes Kittelsen) asuu pienessä maaseutukylässä miehensä Eirikin (Joachim Rafaelsen) ja heidän kymmenvuotiaan poikansa kanssa. Puolisot ovat etääntyneet toisistaan, mutta Kaja uskottelee silti olevansa onnellinen. Kun naapuriin muuttaa samanikäinen pariskunta Afrikasta adoptoituine lapsineen, Kaja alkaa ihailla paitsi hienostunutta Elisabethia (Maibritt Saerens), myös tämän miestä Sigveä (Henrik Rafaelsen), josta myös Eirik on merkillisen kiinnostunut. Lapset kiinnostuvat oudoista rotujenvälisistä alistamisleikeistä.
Arvioita.
Nyt-liitteessä kolme kriitikkoa antoi elokuvalle pistekeskiarvon 2,7.
Roberto Antonio Dávila Uzcátegui

Roberto Antonio Dávila Uzcátegui (6. marraskuuta 1929 Mérida – 25. lokakuuta 2021 Caracas) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 31. lokakuuta 1954 ja nimitettiin San Fernando de Apuren prelaatiksi sekä Aurusulianan titulaaripiispaksi 23. kesäkuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio del Giudice, jota avustivat Angel Pérez Cisneros ja Domingo Roa Pérez.
12. marraskuuta 1974 Dávila Uzcátegui nimitettiin San Fernando de Apuren piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi 23. kesäkuuta 1992 ja sai nimityksen Caracasin vihkipiispaksi sen Arindelan titulaaripiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 12. joulukuuta 2005.
Kaupallista paskaa

Kaupallista paskaa on Vandaalit-yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2011.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Häkli ja sovittanut Vandaalit.
Víctor Manuel Pérez Rojas

Víctor Manuel Pérez Rojas (17. lokakuuta 1940 – 12. marraskuuta 2019) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. syyskuuta 1965 ja nimitettiin Calabozon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tagarian titulaaripiispaksi 9. toukokuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Helímenas de Jesús Rojo Paredes, jota avustivat Miguel Antonio Salas Salas ja Baltazar Enrique Porras Cardozo.
7. marraskuuta 2001 Pérez Rojas sai nimityksen San Fernando de Apuren hiippakunnan piispaksi.
Dara (linnoitus)

Dara tai Daras () eli Anastasiopolis () oli linnoitettu kaupunki Pohjois-Mesopotamiassa. Sen rakennutti Itä-Rooman keisari Anastasios I vuosina 505–507 linnoitukseksi Itä-Rooman ja Persian väliselle rajalle. Daran rauniot sijaitsevat Kaakkois-Turkissa, Mardinin maakunnassa lähellä Syyrian rajaa. Paikalla on nykyään turkkilainen Oğuzin kylä.
Kaupunki oli vuosina 527–532 Mesopotamian sotilaskomentajan eli "duxin" asemapaikka ja ehkä myös "magister militum per Orientemin" asemapaikka vuodesta 540 vuoteen 573, jolloin persialaiset valtasivat sen. Dara palautettiin roomalaisille vuonna 591, mutta persialaiset valtasivat sen uudestaan vuonna 604. Roomalaiset saivat sen takaisin vuonna 628, mutta se menetettiin lopullisesti arabeille vuonna 639.
Kaupungin lähellä käytiin Daran taistelu vuonna 530.
Daniil Sobtšenko

Daniil Jevgenjevitš Sobtšenko (, , 13. huhtikuuta 1991 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl, Venäjä) oli venäläis-ukrainalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi vuosina 2009–2011 KHL-liigaa Lokomotiv Jaroslavlin joukkueessa yhteensä 51 runkosarja- ja 17 playoff-ottelun verran tehoin 6+3=9. Jäähyminuutteja kertyi 28. San Jose Sharks varasi Sobtšenkon 166. pelaajana .
Ura.
Seuraura.
Sobtšenko syntyi Ukrainassa, mutta hän aloitti pelaamisen Venäjällä ja Lokomotiv Jaroslavlissa. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 2007–2008 Jaroslavlin kakkosjoukkueessa, Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa. Seuraavalla kaudella Sobtšenko oli tehoilla 57+30=87 sarjan maalipörssin voittaja sekä pistepörssin toinen Dynamo Moskovan kakkosjoukkueen Nikita Dvuretšenskin kanssa.
Kausi 2009–2010 oli Sobtšenkon debyytti- ja tulokaskausi Jaroslavlin KHL-joukkueessa, jossa hän teki kauden aikana 35 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 5+1=6. Sobtšenko pelasi kauden aikana myös Loko Jaroslavlissa kuusi ottelua nuorten sarjaa, MHL:ää. Kaudella 2010–2011 hän pelasi KHL:ssä 16 runkosarja -ja 11 playoff-ottelua tehoin 1+2=3 sekä 14 runkosarjaottelua nuorten sarjassa.
San Jose Sharks varasi Sobtšenkon kuudennella kierroksella 166. pelaajana . Hän kuitenkin kuoli 7. syyskuuta 2011, kun Lokomotiv Jaroslavlin joukkuetta kuljettanut Jakovlev Jak-42 -tyyppinen kone syöksyi maahan Venäjällä, lähellä Jaroslavlin kaupunkia. Kone oli matkalla Minskiin, jossa joukkueen oli tarkoitus pelata kauden ensimmäinen ottelu Dinamo Minskiä vastaan.
Maajoukkueura.
Sobtšenko edusti kansainvälisissä peleissä Venäjää ja oli voittamassa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2011. Hän oli neljällä osumallaan Vladimir Tarasenkon ja Jevgeni Kuznetsovin kanssa Venäjän toiseksi paras maalintekijä. Sobtšenko pelasi myös alle 17-vuotiaiden World Hockey Challengessa vuonna 2008, jolloin hän jakoi kolmella osumallaan Venäjän sisäisen maalipörssin voiton Sergei Tšvanovin kanssa.
Muuta.
Sobtšenkon isä Jevgeni pelasi kaudella 2010–2011 puolustajana Ukrainan pääsarjaa Berkut Kiovassa.
Baltazar Enrique Porras Cardozo

Baltazar Enrique Porras Cardozo (s. 10. lokakuuta 1944 Caracas) on venezuelalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Miguel Antonio Salas Salas 30. heinäkuuta 1967, ja hänet nimitettiin Méridan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Lamdian titulaaripiispaksi 23. heinäkuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Alí Lebrún Moratinos, jota avustivat Salas Salas ja Domingo Roa Pérez.
Porras Cardozo sai 30. lokakuuta 1991 nimityksen Méridan arkkipiispaksi.
Deliberatiivinen demokratia

Deliberatiivinen demokratia eli keskusteleva demokratia on demokratian muoto, jossa julkinen keskustelu muodostaa keskeisen osan legitiimiä lainsäädännön valmistelua. Keskustelussa edellytetään yhdenvertaista mielipiteiden huomioon ottamista kaikilta asianosaisilta väestöryhmiltä. Deliberatiivisessa demokratiassa on sekä konsensus-päätöksenteon että enemmistösäännön elementtejä, ja se eroaa perinteisestä demokraattisesta teoriasta siinä, että kansalaisen osallistumisessa korostetaan päätössääntöjen arviointikriteerien määrittelyyn tähtäävää keskustelua perinteisen äänestämisen sijaan.
Se sisältää elementtejä sekä edustuksellisesta että suorasta demokratiasta. Joidenkin teoreetikkojen käytössä käsite sisältää myös päätöksenteon, jossa edustuksellisten toimijoiden (kuten puolueiden) jäsenet aidosti keskustelevat lainsäädännöstä ilman epätasaista valtajakaumaa. Useat kuitenkin varaavat termin vain sellaiselle päätöksenteolle, jossa itse kansalaiset ovat päättämässä (kuten suorassa demokratiassa).
Teoria.
Alun perin termi "deliberatiivinen demokratia" esiintyi Joseph M. Bessetten työssä "Deliberative Democracy: The Majority Principle in Republican Government" (1980). Jürgen Habermas on kehittänyt teoriaa eteenpäin. Kritiikkia on esittänyt muiden muassa Chantal Mouffe.
Deliberativiisessa demokratiassa ei ensisijaisesti pyritä preferenssien yhdistämiseen (aggregaatioon), vaan pikemminkin niiden muuntamiseen kanssakäymisen kautta. Kansalaisille pyritään antamaan mahdollisuus osallistua itseään koskevaan päätöksentekoon heidän esittäen omat näkemyksensä ja kuullen muiden intressejä. Yksinkertaisella tupakointiesimerkillä voidaan havainnollistaa populistisen "kansan tahto" -ajattelun ja deliberaation eroa ajattelemalla vaikkapa junanvaunu, jossa on enemmistö savun ystäviä mutta muutama keuhkotautinen. Aggregatiivisen preferenssien laskentaan perustuvan mallin mukaan keuhkosairaat joutuvat tyytymään kohtaloonsa, mutta deliberatiivisen mallin mukaan keskustelun ja harkinnan kautta voi käydä niin, että savuttelijat siirtyvät toiseen vaunuun.
Juri Urytšev

Juri Olegovitš Urytšev (, 3. huhtikuuta 1991 Jaroslavl, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl, Venäjä) oli venäläinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi vuosina 2009–2011 KHL-liigaa Lokomotiv Jaroslavlin joukkueessa yhteensä 23 runkosarja- ja 16 pudotuspeliottelun verran tehden kaksi maalia. Jäähyminuutteja kertyi 41. Isokokoinen Urytšev pelasi oikealta.
Ura.
Seuraura.
Urytšev oli Lokomotiv Jaroslavlin oma kasvatti ja pelasi siellä koko uransa ajan. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 2008–2009 Lokomotiv Jaroslavlin kakkosjoukkueessa, Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa.
Kaudella 2009–2010 Urytšev debytoi KHL:ssä, jossa hän pelasi kolme runkosarja- ja 11 pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Suurimman osan kaudestaan Urytšev edusti kuitenkin Loko Jaroslavlia nuorten sarjassa, MHL:ssä. Kaudella 2010–2011 KHL tuli hänelle tutuksi 20 runkosarja- ja viiden pudotuspeliottelun verran. Urytšev teki niissä kaksi maalia.
Urytšev kuoli 7. syyskuuta 2011, kun Lokomotiv Jaroslavlin joukkuetta kuljettanut Jakovlev Jak-42 -tyyppinen kone syöksyi maahan Venäjällä, lähellä Jaroslavlin kaupunkia. Kone oli matkalla Minskiin, jossa joukkueen oli tarkoitus pelata kauden ensimmäinen ottelu Dinamo Minskiä vastaan.
Maajoukkueura.
Urytšev oli voittamassa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2011.
Roberto Lückert León

Roberto Lückert León (9. joulukuuta 1939 Maracaibo – 16. kesäkuuta 2024) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 14. elokuuta 1966 ja nimitettiin Cabimasin hiippakunnan piispaksi 27. huhtikuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Domingo Roa Pérez, jota avustivat Mariano José Parra León ja Baltazar Enrique Porras Cardozo.
21. heinäkuuta 1993 Lückert León sai nimityksen Coron hiippakunnan piispaksi. 23. marraskuuta 2008 Coro korotettiin arkkihiippakunnaksi, joten Lückert Leónista tuli arkkipiispa.
Jürgen Stark

Jürgen Stark (s. 31. toukokuuta 1948 Gau-Odernheim, Saksa) on saksalainen taloustieteilijä. Hän oli Euroopan keskuspankin (EKP) johtokunnan jäsen ja Euroopan keskuspankin pääekonomisti vuosina 2006–2011. Hän oli syyskuusta 1998 toukokuuhun 2006 Saksan keskuspankin varapääjohtaja ja vuonna 2004 sen väliaikainen pääjohtaja.
Stark erosi EKP:n johtokunnasta syyskuussa 2011. EKP:stä eroamisen syyksi esitettiin henkilökohtaiset syyt, mutta julkisuudessa on todettu myös, että hän on vastustanut EKP:n laajaa velkakirjojen osto-ohjelmaa ongelmiin ajautuneilta mailta.
José Humberto Quintero Parra

José Humberto Quintero Parra (22. syyskuuta 1902 – 8. heinäkuuta 1984) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Filippo Cortesi 22. elokuuta 1926, ja hänet nimitettiin Méridan koadjuuttoriarkkipiispaksi sekä Achridan titulaariarkkipiispaksi 7. syyskuuta 1953. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adeodato Giovanni Piazza, jota avustivat Luigi Centoz ja Giuseppe Misuraca.
Quintero Parra sai 31. elokuuta 1960 nimityksen Caracasin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 24. toukokuuta 1980. Hänet valittiin kardinaaliksi 16. tammikuuta 1961, jolloin hän sai nimityksen Santi Andrea e Gregorio al Monte Celion kardinaalipapiksi. Quintero Parra osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja kolmeen konklaaviin (ensimmäinen 1963, myöhemmät elo- ja lokakuussa 1978).
3-metyylibentsaldehydi

3-metyylibentsaldehydi eli m-tolualdehydi on orgaaninen yhdiste ja bentsaldehydin johdos, jota käytetään esimerkiksi meklotsiini-nimisen pahoinvointilääkkeen valmistuksessa. 3-metyylibentsaldehydin kemiallinen kaava on C8H8O, moolimassa 120,149 g/mol, kiehumispiste 199 tai 93-4 (17 mmHg) °C ja tiheys 1,019 kg/dm³. Yhdisteen CAS-numero on 620-23-5.
Vuoden 2005 Atlantin hurrikaanikausi

Vuoden 2005 Atlantin hurrikaanikausi käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimettiin Atlantilla 1. kesäkuuta – 29. marraskuuta 2005. Virallisen kauden päättymisen jälkeen tuli vielä kaksi myrskyä: hurrikaani Epsilon, joka jatkoi marraskuusta joulukuun puolelle, ja trooppinen myrsky Zeta joulukuun lopussa.
Kausi oli tähän mennessä tilastoiduista aktiivisin. Kauden aikana Atlantilla kehittyi 27 trooppista myrskyä, joista 15 voimistui hurrikaaneiksi ja näistä seitsemän vähintään 3. luokkaan viisiportaisella Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla. Keskimääräisenä vuonna nimettyjä matalapaineita on 11 ja hurrikaaneja kuusi. Kaudella rikottiin monia aikaisempia ennätyksiä. Trooppisia myrskyjä on kuitenkin voitu seurata satelliiteista vasta 1970-luvulta, ja säännöllisiä tarkkailulentoja on tehty vuodesta 1944. Sitä ennen sellaiset myrskyt, jotka pysyivät avomerellä kaukana rannikosta ja laivoista, jäivät kirjaamatta.
Hurrikaanit.
Viisitoista myrskyä voimistui hurrikaaneiksi:
Samoja nimiä käytetään uudelleen joka kuudes vuosi, mutta jos myrsky on tehnyt erityisen pahaa tuhoa, sen nimi poistetaan listoilta. Vuonna 2005 viisi nimeä poistettiin käytöstä: Dennis, Katrina, Rita, Stan ja Wilma. Tämä oli enemmän kuin koskaan aikaisemmin.
Kauko Mikkonen

Kauko Kalervo Mikkonen (31. joulukuuta 1941 Nivala – 29. syyskuuta 2019 Tampere) oli suomalainen maantieteilijä ja Vaasan yliopiston aluetieteen professori. Mikkosen asiantuntemus ja tutkimusintressit kohdistuivat erityisesti aluetalouden rakenteisiin ja toimintaan. 
Mikkosesta tuli vuonna 1975 Vaasan yliopiston (tuolloin Vaasan kauppakorkeakoulu) ensimmäinen tohtori. Hänen väitöskirjansa käsitteli talousmaantiedettä.
Pétros Galaktópoulos

Pétros Galaktópoulos (, s. 7. kesäkuuta 1945 Ateena) on aktiiviuransa lopettanut kreikkalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympia- ja MM-mitalisti sekä Euroopan mestari.
70 ja 74 kilogramman painoluokissa kilpaillut Galaktópoulos voitti painijanurallaan kaksi olympiamitalia, hopeaa Münchenistä 1972 ja pronssia Méxicosta 1968. Montréalissa 1976 hän sijoittui kahdeksanneksi ja Tokiossa 1964 hän karsiutui sijoituskierroksilta. Lisäksi Galaktópoulos voitti kaksi MM-pronssia ja kaksi EM-mitalia, joista yhden kultaisen.
Vuonna 2004 Galaktópoulos nimettiin FILA:n kunniagalleriaan.
Imaginaerum

Imaginaerum on metalliyhtye Nightwishin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin Suomessa keskiviikkona 30. marraskuuta 2011 Spinefarmin kautta ja muualla maailmassa Nuclear Blastin ja Roadrunnerin kautta kahta päivää myöhemmin. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin yhtyeen verkkosivujen mukaan 10. tammikuuta 2012. 
Albumin lisäksi on tehty Stobe Harjun ohjaama elokuva "Imaginaerum", joka perustuu albumiin.
Tuotanto.
Kappaleen "Song of Myself" inspiraatio on Walt Whitmanin runosta ja kolmetoistaminuuttinen kappale sisältää kuusi minuuttia puhetta. Tuomas Holopaisen mukaan siinä on kyseessä itsensä arvostaminen ilman syrjintää. Kappaleen puhutussa osuudessa on havaintoja, jotka Holopainen teki eri tilanteissa Whitmanin tyyliin.
Kappaleen "The Crow, the Owl and the Dove" inspiraatio on peräisin Henry David Thoreaun teoksesta "Elämää metsässä" (). Holopainen kirjoitti sanat ja Marko Hietala sävelsi kappaleen, jota Holopainen on sanonut albumin pop-tyylisimmäksi kappaleeksi.
Kaupallinen menestys.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 1, jolla se vietti kolme ensimmäistä listaviikkoaan. Albumi on myynyt Suomessa.
"Imaginaerum" sai Vuoden 2011 myydyin albumi -palkinnon Suomen Emma-gaalassa, vaikka levy julkaistiin vain nelisen viikkoa ennen vuodenvaihdetta.
Toiseksi tullut Adelen albumi "21" oli ollut myynnissä lähes koko vuoden. Albumi voitti vuoden 2012 metallialbumi Emma-palkinnon
"Imaginaerum" myi Suomessa tuplaplatinaa jo julkaisupäivänään , ja on yltänyt Suomessa triplaplatinaan, sekä kultalevyyn ainakin Kreikassa, Saksassa, Slovakiassa ja Sveitsissä. Lisäksi levy on myynyt suhteellisen hyvin Yhdysvalloissa. Albumista on tehty myös erikoisversio nimeltään "Imaginaerum Tour Edition".
Kappaleet.
Albumin musiikki on myös julkaistu nimellä "Imaginaerum - The Score" elokuvaan liittyen.
Singlet.
Ensimmäinen single "Storytime" julkaistiin Suomessa keskiviikkona 9. marraskuuta. Kappaleesta tehty musiikkivideo julkaistiin samana päivänä yhtyeen virallisella YouTube-kanavalla.
Sushil Kumar

Sushil Kumar (, s. 26. toukokuuta 1983 Delhi) on intialainen vapaapainija, olympia- ja Aasian kisojen mitalisti sekä maailman- ja Aasian mestari.
60 ja 66 kilogramman painoluokissa kilpaillut Kumar on voittanut painijanurallaan olympiapronssia Pekingistä 2008, hopeaa Lontoosta 2012 ja maailmanmestaruuden Moskovasta 2010. Lisäksi hän on voittanut Aasian kisojen pronssia, neljä mitalia Aasian-mestaruuskilpailuista ja mitaleja Kansainyhteisön kisoista sekä -mestaruuskilpailuista. Ateenan kesäolympialaisissa 2004 Kumar sijoittui sarjassa 60 kg 14:nneksi.
Pistekulmumittari

Pistekulmumittari ("Idaea deversaria") vaalea kulmumittarilaji. Suomessa sitä tavataan vain Saaristomeren saaristossa ja lounaisella rannikkoseudulla.
Koko ja ulkonäkö.
Pistekulmumittari on yksi monista melko samannäköisistä vaaleista ja siiviltään poikkijuovaisista mittariperhoslajeista. Erityisen samankaltaisia, joskin paljon yleisempiä ja laajemmalle levinneitä lajeja ovat mutkakulmumittari ("Idaea aversata") ja kaarikulmumittari ("Idaea straminata"). Pistekulmumittarin erottaminen näistä voi olla vaikeaa. Pistekulmumittari on myös kolmikon pienikokoisin laji.
Pistekulmumittarin siipien pohjaväri on haalean kellertävänvaalea, ja siivissä on usein nähtävisä tummaa kehnäisyyttä. Poikkiviirut ovat ruskeat. Etusiiven ulomman poikkiviirun etuosassa on jonkin verran mutkittelua ja etureunassa selvä mutka siiven tyveä kohti. Etusiiven ulkoreuna on suora, ei koskaan sisäänpäin kaartuva, eikä ulkoreunan ripsien tyvessä ole ainakaan selkeää viirua, mutta usein pieniä pisteitä, joiden näkemiseen voi joskus tarvita suurennuslasia. Etusiiven keskiosaa värittävä keskivarjo on yleensä voimakkaan ruskea, mutta saattaa joskus olla vaaleampikin. Kaikissa siivissä on musta keskipilkku. Siipiväli on 20–28 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Pistekulmumittaria tavataan Portugalista Euroopan poikki Turkkiin, Kaukasiaan ja Altaille ulottuvalla alueella. Suomessa pistekulmumittari on Ahvenanmaan, lounaissaariston ja -rannikon sekä Uudenmaan rannikkoseudun erikoisuus, jota ei tavata sisämaassa. Perhonen lentää kesäkuun lopulta elokuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat.
Pistekulmumittari on rannikkolaji, joka elää avoimissa ja kuivissa ympäristöissä kuten hiekkakentillä, kalliorannoilla sekä saariston hiekkapohjaisissa metsiköissä. Harvinaisuudestaan huolimatta pistekulmumittari saattaa olla esiintymispaikallaan jopa melko runsaslukuinen. Aikuiset perhoset lentävät öisin ja tulevat valolle. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Ravintokasvi.
Toukka syö erilaisten matalien kasvien kuihtuneita lehtiä sekä puiden kariketta. Ehkä myös sammalia.
Suomenputkikas

Suomenputkikas ("Dahlica fennicella") on pieni, pussikkaiden heimoon kuuluva, perhoslaji. Joissakin lähteissä siitä käytetään myös nimeä suomenpussikas.
Koko ja ulkonäkö.
Lajin naaras on pieni, vain noin neljän millimetrin pituinen, siivetön hyönteinen, jonka peräpäässä on selvästi erottuva kartiomainen munanasetin. Väriltään se on vaaleanruskea. Takaruumis kaartuu alaspäin. Aikuisella perhosella on peräpäässään valkoinen tupsu. Koirasyksilöitä ei tunneta.
Suomenputkikkaan toukan ympärilleen rakentama toukkapussi on noin 5,0–6,2 mm:n pituinen, sikarimainen, poikkileikkaukseltaan pyöreä ja ulkopuolelta kokonaan maa-aineksella naamioitu.
Suomenputkikas on erotettu omaksi lajikseen kivikkopussikkaasta ("Dahlica lichenella"), jota se muistuttaa erittäin paljon ja lajien erottaminen on huomattavan vaikeaa. Pelkän toukkapussin ulkoasun perusteella sen voi sekoittaa myös muutamiin muihin lajeihin, joiden elintavat ovat kuitenkin muutoin erilaiset.
Levinneisyys ja lentoaika.
Suomenputkikasta pidettiin Suomelle endeemisenä lajina, mutta vuodesta 2003 alkaen lajia on löytynyt myös Virosta. Suomen alueella putkikkaan levinneisyys rajoittuu paikoittaisesti Etelä- ja Keski-Suomeen, mutta tämä johtunee etsimisen puutteesta ja laji lienee todellisuudessa melko yleinen.
Koska naaraat ovat monien muiden pussikaslajien tapaan siivettömiä, suomenputkikas ei lennä, mutta aikuisia perhosia voi tavata keväällä ennen lehtien puhkeamista.
Elinympäristö ja elintavat.
Suomenputkikas lisääntyy neitseellisesti ja sen aikuisvaihe on hyvin lyhyt. Talvehtineet toukat koteloituvat toukkapussinsa sisälle varhain keväällä ja aikuinen naaras kuoriutuu kotelostaan pari viikkoa myöhemmin. Kuoriutunut naaras kiipeää pussinsa päälle ja aloittaa munimisen välittömästi. Noin puoli tuntia kestävän munimisen jälkeen naaras pudottautuu maahan ja kuolee. Uudet toukat kuoriutuvat pari viikkoa myöhemmin, rakentavat toukkapussin ja lähtevät etsimään ravintoa.
Ravintokasvi.
Toukka elää puiden rungoilla syöden luultavasti niillä kasvavia sammalia ja jäkäliä.
The Renegades Story

The Renegades Story on vuonna 1978 julkaistu kokoelma-albumi Birminghamista lähtöisin olevalta Mersey Beat -yhtyeeltä, joka oli 1960-luvun puolivälissä hetken jopa The Beatlesia suositumpi yhtye Suomessa.
Kokoelma-albumin kustantaja on Scandia ja luettelotunnus on LP-levyn osalta SLP 907 ja C-kasetin osalta SMK 5907.
Levyn takakannen esittelytekstin on tehnyt Matti Laipio Helsingissä 24. maaliskuuta 1978. Hän on lainannut Suosikki-lehden artikkeleita yhtyeestä vuosilta 1965–1967. LP-levyn mukana tuli myös irrallinen keltainen arkki, johon Laipio on laatinut yhtyeen historiikin. 
Kappaleet.
Kappaleiden tekijät ovat The Renegades -yhtyeen jäsenet Brown – Gibson – Johnson – Mallett ellei suluissa ole toisin mainittu.
Vuoden 2006 Atlantin hurrikaanikausi

Vuoden 2006 Atlantin hurrikaanikausi käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimettiin Atlantilla 1. kesäkuuta – 29. marraskuuta 2006.
Kausi oli selvästi rauhallisempi kuin edellinen. Kauden aikana Atlantilla kehittyi 10 trooppista myrskyä, joista viisi voimistui hurrikaaneiksi ja näistä kaksi voimakkaiksi eli vähintään 3. luokan hurrikaaneiksi viisiportaisella Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla. Kymmenen vuoden keskiarvo (1995–2005) on 7,7 hurrikaania joista 3,6 on voimakkaita.
Hurrikaanit.
Viisi myrskyä voimistui hurrikaaneiksi:
Samoja nimiä käytetään muuten joka kuudes vuosi, mutta jos myrsky on tehnyt erityisen pahaa tuhoa, sen nimi poistetaan listoilta. Vuonna 2006 nimiä ei poistettu lainkaan.
Sinivatukka

Sinivatukka eli sinivadelma ("Rubus caesius") on vadelman sukuinen kasvi. Se kasvaa 50–200 cm korkeaksi, Maanpäälliset versot elävät kaksi vuotta. Lehdet ovat kolmilehdykkäisiä, kukat valkoisia ja marjat mustansinisiä. Sinivatukka voi risteytyä vadelman ("Rubus idaeus") ja lillukan ("Rubus saxatilis") kanssa.
Sinivatukka kasvaa Keski- ja Etelä-Euroopassa: Britanniassa Skotlannin rajoille asti ja Ruotsissa suunnilleen Tukholman eteläpuolella. Suomessa lajia on tavattu Ahvenanmaalla ja paikoin etelä- ja lounaisrannikoilla. Kasvi vaatii emäksisen maaperän menestyäkseen, joten Suomen hapan maaperä ei tarjoa sille hyvää kasvualustaa.
Marjat ovat syötäviä, mutta eivät yhtä maukkaita kuin vadelmalla. Niistä voi valmistaa herkullista hilloa. Sinivatukkahillo (ruots. "salmbärsylt") on olennainen osa gotlantilaista sahramipannukakkua.
Formula Abarth

Formula Abarth oli formulaluokka, joka käytti Tatuusin valmistamaa autoa, Kumhon renkaita ja Fiat Powertrain Technologiesin valmistamaa moottoria. Turboahdetun moottorin iskutilavuus on 1,4 litraa.
Formula Abarthin edeltäjä, Formula Azzurra, perustettiin Italiassa vuonna 2005. Vuonna 2010 otettiin käyttöön nykyiset autot ja luokan nimeksi vaihtui Formula Abarth. Uudella kalustolla ajettiin ensimmäisellä kaudella Italian ja Euroopan sarjaa ja kaudeksi 2011 luokka levittäytyi Aasiaan. Siellä Formula Abarth -luokkaa ajetaan Formula Masters China -sarjassa. 
Vuonna 2012 aloitettiin Amerikassa Panam GP Series ja Venäjällä Formula Russia, joissa ajetiin Formula Abarth -luokan kalustolla.
Formula Abarthin moottoria käytettiin lisäksi Brasilian Formula Future Fiatissa, mutta siellä runkona on italialaisen Tatuusin sijaan ranskalainen, Formula Renault 1.6 -luokasta tuttu Signatech.
Italian ja Euroopan sarjoissa jaettiin pisteitä 10 parhaalle järjestyksessä 20, 15, 12, 10, 8, 6, 4, 3, 2, 1 ja sprinttikilpailussa 13, 11, 9, 7, 6, 5, 4, 3, 2, 1. Lisäksi paalupaikasta ja nopeimmasta kierroksesta sai lisäpisteen. Sarjan mestaruuden voittaneella kuljettajalla oli mahdollisuus päästä Ferrarin kuljettaja-akatemiaan. 
Vuosi 2013 jäi sarjan viimeiseksi ja vuodesta 2014 lähtien sarja tunnetaan jatkossa nimellä Italian Formula 4.
Alaskanvatukka

Alaskanvatukka ("Rubus spectabilis") on vadelman sukuinen kasvi. Se kasvaa 1–4 m korkeaksi. Lehdet ovat kolmilehdykkäiset, 7–22 cm leveät. Kukat ovat punaiset tai punavioletit, marjat ovat kellanpunaiset tai oranssit, vadelman muotoiset ja noin 2 cm leveät.
Laji elää luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsiosassa Alaskaa myöten.
Alaskanvatukasta on jalostettu lajikkeita myös koristekasveiksi, joita kasvatetaan kukkiensa tähden.
Marjat ovat syötäviä, oranssit paremman makuisia kuin punaiset. Niissä on paljon C-vitamiinia.
Sami Moisio

Sami Mikael Moisio (s. 1. lokakuuta 1973 Oulu) on suomalainen maantieteilijä ja professori. Vuodesta 2015 hän on toiminut aluesuunnittelun ja -politiikan professorina Helsingin yliopistossa.
Ura.
Moisio kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseon lukiosta vuonna 1992. Vuonna 2003 hän väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistosta ja vuonna 2012 yhteiskuntatieteiden tohtoriksi Lapin yliopistosta. Hän on työskennellyt vierailevana tutkijana Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa vuosina 1999–2000 ja vierailevana lehtorina University College Londonissa vuosina 2008–2009. Suomen Akatemiassa hän toimi akatemiatutkijana vuosina 2006–2010.
Vuosina 2010–2015 Moisio toimi maantieteen professorina Oulun yliopistossa erityisalanaan aluepolitiikka ja -kehitys. Tutkimustyössään Moisio on käsitellyt erityisesti geopolitiikkaa, aluepolitiikkaa, valtioiden alueellista muutosta sekä Euroopan integraatiota.
Tammikuusta 2015 alkaen Moisio on toiminut aluesuunnittelun ja -politiikan professorina Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan geotieteiden ja maantieteen osastolla.
Moisio on nimitetty dosentiksi kolmessa yliopistossa: Turun yliopistossa (2004), Turun kauppakorkeakoulussa (2006) sekä Vaasan yliopistossa (2008).
Gaetano Bonicelli

Gaetano Bonicelli (s. 13. joulukuuta 1924 Vilminore di Scalve) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Bergamon hiippakuntaan 22. toukokuuta 1948 ja nimitettiin Albanon hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Mustin titulaaripiispaksi 10. heinäkuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Poma, jota avustivat Clemente Gaddi ja Enrico Bartoletti.
Bonicelli sai 11. kesäkuuta 1977 nimityksen Albanon piispaksi, ja 28. lokakuuta 1981 hän sai siirron Italian sotilasarkkipiispaksi sekä Italican titulaariarkkipiispaksi. 14. marraskuuta 1989 hän sai uuden nimityksen Siena-Colle di val D'Elsa-Montalcinon arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 23. toukokuuta 2001.
Fernando Charrier

Fernando Charrier (12. syyskuuta 1931 – 7. lokakuuta 2011) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. kesäkuuta 1956 ja nimitettiin Sienan arkkihiippakunnan sekä Montalcinon ja Colle di Val d'Elsan hiippakuntien vihkipiispaksi 29. syyskuuta 1984. Lisäksi hänestä tuli Cercinan titulaaripiispa. Piispaksi vihkiminen suoritettiin 11. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Anastasio Alberto Ballestrero, jota avustivat Pietro Giachetti ja Ismaele Mario Castellano.
Kolme hiippakuntaa, joissa Charrier oli vihkipiispana, yhdistyivät 30. syyskuuta 1986 Siena-Colle di Val d'Elsa-Montalcinon arkkihiippakunnaksi. Hän siirtyi Alessandrian hiippakunnan piispaksi saatuaan nimityksen 22. huhtikuuta 1989. Hän jäi eläkkeelle 4. huhtikuuta 2007.
Luigi Bettazzi

Luigi Bettazzi (26. marraskuuta 1923 Treviso – 16. heinäkuuta 2023) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 4. elokuuta 1946 ja nimitettiin Bolognan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Thagasten titulaaripiispaksi 10. elokuuta 1963. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giacomo Lercaro, jota avustivat Gilberto Baroni ja Franco Costa.
26. marraskuuta 1966 Bettazzi sai nimityksen Ivrean hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 20. helmikuuta 1999. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Oliokaavio

Oliokaavio on UML-mallinnuksessa käytetty kaavio, joka kuvaa olioita ja niiden välisiä suhteita tiettynä ajankohtana. Sitä voi siten pitää luokkakaavion erikoistapauksena.
Yleiskatsaus.
Unified Modeling Language (UML) -mallinnuskielessä oliokaavio keskittyy tiettyyn olioiden ja attribuuttien joukkoon ja linkkeihin näiden esiintymisen välillä. Oliokaavioiden joukko tarjoaa tietoa siitä, kuinka järjestelmän odotetaan kehittyvän ajan myötä. Varhaiset UML-spesifikaatiot kuvasivat oliokaavioita seuraavasti:
"Oliokaavio on kaavio ilmentymistä, mukaan lukien oliot ja niiden sisältämistä muutujien arvoista. Staattinen oliokaavio on luokkakaavion esiintymä; se näyttää tilannekuvan järjestelmän yksityiskohtaisesta tilasta tiettynä ajankohtana. Oliokaavioiden käyttö on melko rajallinen, ne muodostavat lähinnä esimerkkejä tietorakenteesta."
Uusin UML 2.5 -spesifikaatio ei määrittele eksplisiittisesti oliokaavioita, mutta se tarjoaa merkintätavan luokitteluun.
Oliokaaviot ja luokkakaaviot liittyvät läheisesti toisiinsa ja käyttävät lähes identtisiä merkintöjä. Molemmat kaaviot on tarkoitettu visualisoimaan järjestelmän staattista rakennetta. Kun luokkakaaviot näyttävät luokat, oliokaaviot näyttävät luokkien esiintymät (oliot). Oliokaaviot havainnollistavat käytännön paremmin kuin luokkakaaviot. Niitä käytetään usein luomaan esimerkkejä tai toimimaan testitapauksina luokkakaavioille. Mallin kannalta vain sen hetkiset oleelliset asiat näkyvät yleensä oliokaaviossa.
Armenianvatukka

Armenianvatukka, josta käytetään myös nimeä armeniankarhunvatukka ("Rubus armeniacus") on karhunvatukoiden ryhmään kuuluva laji. Karhunvatukoiden ryhmä koostuu yli sadasta hedelmöityksettä lisääntyvästä lajista. 
Armenianvatukka on alun perin kotoisin Armeniasta, mutta sitä käytetään viljelykasvina ja se on usein villiintynyt. Se on monivuotinen ja muodostaa korkeita ja tiheitä pensastoja. Sen vihreät ja punasärmäiset vuosiversot ovat 1–2,5 cm paksut. Niissä on leveätyvisiä lähes suoria 6–11 mm pitkiä piikkejä. Sen suuret lehdet ovat alapuolelta karvaiset ja liidunvalkoiset. Kukkien terälehdet ovat punertavat.
Jalavakarhunvatukka

Jalavakarhunvatukka ("Rubus ulmifolius") on vadelman sukuinen kasvi, joka kasvaa noin kolme metriä korkeaksi.
Sen voi erottaa muista karhunvatukoista siitä, että lehden alapinta on valkoinen ja kukat vaaleanpunaiset.
Marjat ovat syötäviä ja aromaattisia, mutta kuivahkoja. Niitä voi käyttää myös värjäämiseen.
Japaninvatukka

Japaninvatukka ("Rubus phoenicolasius") on vadelman sukuinen kasvi. Sen maanpäälliset osat ovat kaksivuotisia. Varsissa on piikkejä, ja koko kasvia peittää harva punainen nukka. Lehdet ovat kolmilehdykkäiset, alapinnalta hopeanvalkoiset ja tiheäkarvaiset.
Japaninvatukka elää luonnonvaraisena Kiinassa, Japanissa ja Koreassa. Sitä on viljelty Yhdysvalloissa 1890-luvulta asti, ja sitä käytettiin puutarhavadelmien jalostukseen. Laji on villiintynyt, ja nykyisin sitä pidetään haitallisena tulokaslajina.
Kasvi viihtyy parhaiten puolivarjossa lämpimällä kasvupaikalla. Hyvä kasvualusta on vettä hyvin läpäisevä maa, jossa pH on neutraali. Japaninvatukka on tuettava tavallisen vadelman tavoin. Se sopii vyöhykkeille I-II.
Marjoissa on raikas, makea, hieman viinihappomainen maku. Ne sopivat hilloihin ja mehuihin.
Liuskavatukka

Liuskavatukka ("Rubus laciniatus") on vadelman sukuinen monivuotinen kasvi. Sen lehdet ovat viisilehdykkäiset, syvään liuskoittuneet. Se on pensastava köynnös, joka voi kasvaa neljä metriä pitkäksi.
Marjat ovat syötäviä, kaksisenttisiä, makeita ja mehukkaita.