tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suomen Kaukalopallo- ja Ringetteliitto

Suomen Kaukalopallo- ja Ringetteliitto ry (SKRL ry) oli vuosina 2013–2020 toiminut kaukalopallon ja ringeten yhteinen lajiliitto.
Liitto perustettiin marraskuussa 2012 ja toimintansa se aloitti vuoden 2013 alussa. SKRL:n perustajajäseninä olivat Suomen Kaukalopalloliiton ja Suomen Ringetteliiton lisäksi "Ringetten SM-erotuomarit ry" ja "Kaukalopallon SM-Liiga ry". Molempien lajien liitot päättivät yhdistää voimavaransa vähentyneiden harrastajamäärien sekä taloudellisten seikkojen vuoksi. Uudella liitolla oli perustettaessa noin 10 000 lajien harrastajaa.
Liiton syyskokouksessa 2019 liittohallitus valtuutettiin selvittämään liiton purkamisen ehtoja. Kevätkokouksessa 6.6.2020 päätettiin purkaa Suomen Kaukalopallo- ja Ringetteliitto ry 31.12.2020. Suomen Ringetteliitto ja Suomen Kaukalopalloliitto aktivoitiin kevään 2020 aikana.
Talous.
Suomen Kaukalopallo- ja Ringettelitto sai vuosina 2018–2020 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 870 000 euroa. Vuosittainen tuki oli näinä vuosina 290 000 euroa.
Saunavieras

Saunavieras on Anssi Mänttärin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 2012. Elokuva tehtiin nopealla aikataululla, eikä se saanut Elokuvasäätiön rahoitusta.
Elokuva kertoo kahden miehen ystävyyden syntymisestä, vauhdittajina sauna ja viina. Moraalikysymykset nousevat keskeisiksi, mutta vastauksia ei juuri ole, kysymyksiä sitä enemmän. Mänttärin kommentti elokuvastaan: "Minkä sille voin, että tällaisia ihmisiä on. Onneksi tärkeilevät, narsistiset tyypit ovat naurettavia ja sitä kautta hauskoja."
Pyhän Maarian kellot

Pyhän Maarian kellot ("The Bells of St. Mary’s") on yhdysvaltalainen Leo McCareyn ohjaama elokuva vuodelta 1945. Siinä katoliseen kirkkoon tuleva pappi (Bing Crosby) ajautuu kasvatusmenetelmistä törmäyskurssille koulun johtajattaren (Ingrid Bergman) kanssa. Yhdessä he kuitenkin yrittävät pelastaa koulun lakkautukselta.
Video-oppaassa vuodelta 1995 Bello Romano antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Romano sanoo elokuvan olevan ”viaton, hurskas ja hauras” jatko-osa seitsemän Oscar-palkintoa voittaneelle "Kulje tietäni" -elokuvalle. "Pyhän Maarian kellot" oli ehdolla kahdeksassa Oscar-kilpailusarjassa, muun muassa paras mies- ja naispääosa ja paras ohjaus. Oscarin se sai parhaasta äänityksestä.
Päivä jona aurinko kylmeni

Päivä jona aurinko kylmeni () on Yim Hoin ohjaama hongkongilainen draamaelokuva vuodelta 1994. Siinä nuori mies Kiinan maaseudulla epäilee äitinsä myrkyttäneen isän kuoliaaksi kymmenen vuotta aiemmin. Mies yrittää takaumien muodossa muistella, miten hän näki asiat lapsena, ja koota todisteita käsitykselleen.
Päätoiminen yrittäjä

Päätoiminen yrittäjä on Suomen työttömyysturvalain 6§ pykälän mukaan sellainen henkilö, joka on päätointaan varten yrittäjän eläkelain (YEL) tai maatalousyrittäjän eläkelain (MYEL) mukaisesti velvollinen ottamaan tai on ottanut sanottujen lakien mukaisen vakuutuksen. 
Yrittäjän eläkelain mukaan yrittäjän eläkevakuutus (YEL) on ainakin pakollinen, jos yrittäjän itsensä arvioima vuosittainen työtulo ylittää rajan, joka on 7958,99 € vuonna 2020. YEL-vakuutuksen ottanut katsotaan päätoimiseksi yrittäjäksi. 
Työ- ja elinkeinotoimisto tulkitsee työttömyysetuuden hakijan päätoimiseksi yrittäjäksi, jos yritystoiminta tai oman työn vaatima työmäärä on niin suuri, että kokoaikatyötä ei voi vastaanottaa. Ratkaisevaa päätoimisuuden arvioinnissa on vain toiminnan vaatima työmäärä, ei yritystoiminnasta tai omasta työstä saatavat tulot tai voitto. Päätoiminen yrittäjä ei ole oikeutettu työttömyysetuuteen, mutta sivutoiminen yrittäjä voi olla oikeutettu soviteltuu työttömyysetuuteen. 
Yrittäjäasema.
Henkilön yrittäjäasema (ei-yrittäjä, päätoiminen- tai sivutoiminen yrittäjä) voidaan arvioida erikseen Työ- ja elinkeinotoimiston selvityksessä ja verotuksessa. Myös työttömyysetuuden maksaja (KELA tai Työttömyyskassa) arvioi työttömyysetuuden maksun edellytykset erikseen. 
Yrityksen omistamisen vaikutus yrittäjäasemaan.
Yrittäjäksi katsotaan myös yrityksen osaomistaja. Osaomistajana pidetään henkilöä,
1) joka työskentelee johtavassa asemassa osakeyhtiössä, jossa hänellä itsellään on vähintään 15 prosenttia tai hänen perheenjäsenillään tai hänellä yhdessä perheenjäsentensä kanssa on vähintään 30 prosenttia osakepääomasta tai osakkeiden tuottamasta äänimäärästä tai muutoin vastaava määräämisvalta; tai 
2) joka työskentelee osakeyhtiössä, jossa hänellä itsellään tai hänen perheenjäsenillään tai hänellä yhdessä perheenjäsentensä kanssa on vähintään puolet osakepääomasta tai osakkeiden tuottamasta äänimäärästä tai muutoin vastaava määräämisvalta; tai
3) joka edellä 1 tai 2 kohdassa säädetyllä tavalla työskentelee muussa yrityksessä tai yhteisössä, jossa hänellä tai hänen perheenjäsenillään tai hänellä yhdessä perheenjäsentensä kanssa katsotaan olevan mainituissa kohdissa sanottua vastaava määräämisvalta.
Omistusosuutta laskettaessa otetaan huomioon myös välillinen toisten yritysten ja yhteisöjen kautta tapahtuva omistaminen, jos henkilö tai hänen perheenjäsenensä tai henkilö yhdessä perheenjäsentensä kanssa omistaa väliyhteisöstä vähintään puolet tai heillä on vastaava määräämisvalta.
Henkilön katsotaan olevan johtavassa asemassa yrityksessä, jos hän on osakeyhtiön toimitusjohtaja tai hallituksen jäsen tai jos hän osakeyhtiössä tai muussa yrityksessä tai yhteisössä on vastaavassa asemassa. Perheenjäseneksi katsotaan yrityksessä työskentelevän henkilön puoliso ja henkilö, joka on yrityksessä työskentelevälle henkilölle sukua suoraan ylenevässä tai alenevassa polvessa ja asuu henkilön kanssa samassa taloudessa.
Raja tuntemattomaan

Raja tuntemattomaan ("Flatliners") on yhdysvaltalainen 
Joel Schumacherin ohjaama jännityselokuva vuodelta 1990. Siinä viisi uhkarohkeaa lääketieteen opiskelijaa kokeilee toisiinsa sydämen pysäyttämisestä seuraavaa parin minuutin mittaista kliinistä kuolemaa, jonka avulla pääsee matkalle omaan menneisyyteensä. 
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano piti elokuvaa mielenkiintoisena ja paikoin jännittävänäkin tutkielmana kuolemasta, mutta tarinaltaan epäuskottavana. Hän antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "Helsingin Sanomien" Pertti Avola kutsui elokuvaa hölmöimmäksi, mitä oli pitkään aikaan nähnyt. Hänestä lääketieteelliset faktat ovat ihan pielessä, käsikirjoitus venyttää asioita kauas uskottavuuden tuolle puolen ja ohjaaja Schumacher yrittää pelastaa elokuvaa kikkailevilla kamerakulmilla ja kauhufilmikliseillä. Nuoret lahjakkaat näyttelijät tuhlaavat tässä Avolan mielestä kykyjään.
Iskusyvyys

Iskusyvyys on matka, jonka ammus kulkee osumansa kappaleen sisällä ennen pysähtymistään. 
Newtonin arviointimenetelmä.
Fyysikko Isaac Newtonin kehittämällä menetelmällä voidaan arvioida suurella nopeudella lentävän ammuksen iskusyvyyttä sen liikemäärän perusteella. 
Menetelmä perustuu ajatukseen siitä, että kappale pysähtyy sen liikemäärän siirryttyä muuhun massaan. Kun koheesio jätetään laskematta, jää ainoaksi huomioitavaksi seikaksi ammuksen energian siirtyminen sen edellä olevaan aineeseen. Menetelmässä oletetaan, että ammus kulkee eteenpäin ja syrjäyttää läpäisemäänsä massaa samalla nopeudella. Tällöin ammuksen nopeudella ei ole arvioinnin kannalta väliä, vaan ainoat ratkaisevat suureet ovat kappaleen ja siihen osuvan ammuksen tiheysero sekä ammuksen pituus. Näin ollen, on iskusyvyys ammuksen pituus kerrottuna sen tiheydellä kohdekappaleen suhteen. Jos siis ammus ja sen läpäisemä kappale ovat yhtä tiheitä, kulkee arvion mukaan ammus kappaleessa tasan oman pituutensa sen nopeudesta tai leveydestä riippumatta.
Newtonin arviointimenetelmä pitää vain, kun ammus on tylppä ja kohdeaineessa ei esiinny ammuksen lentonopeudella koheesiota. Kun ammus osuu aineeseen äänen nopeutta suuremmalla vauhdilla, käyttäytyy usein kohdeaine nesteen tavoin. Tällöin on ammuksen etenemisen kannalta tärkeää, ettei se leviä tai hajoa aineessa.
Steven Caulker

Steven Roy Caulker (s. 29. joulukuuta 1991 Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Queens Park Rangersiä ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
Caulker on Tottenham Hotspurin kasvatti. Hän kävi lainalla ykkösliigan Yeovil Townissa (2009–2010), mestaruussarjan Bristol Cityssä (2010–2011) ja valioliigan Swansea Cityssä (2011–2012), kunnes pelasi ensimmäisen ottelunsa Tottenham Hotspurin edustusjoukkueessa kaudella 2012–2013. 31.7.2013, Caulker myytiin Cardiff Cityyn 8 miljoonalla punnalla. Caulker teki Cardiff Cityn kanssa neljävuotisen sopimuksen. Caulker pelasi Cardiff Cityssä 38 ottelua kaudella 2013/2014. Queens Park Rangers hankki Caulkerin riveihinsä neljän vuoden sopimuksella 22. heinäkuuta 2014. Siirtosummaa ei julkistettu.
Maajoukkueura.
Caulker debytoi Englannin maajoukkueessa 14. marraskuuta 2012 Ruotsia vastaan ja teki samassa ottelussa myös ensimmäisen maalinsa.
Tzoúlia Alexandrátou

Garyfalliá ”Tzoúlia” (”Julia”) Alexandrátou (, s. 24. marraskuuta 1986) on kreikkalainen laulaja, näyttelijä ja pornotähti. Alexandrátou on toiminut mallina lapsesta lähtien. Hän on voittanut Miss Young- ja Miss Greece International -kauneuskilpailut.
Vuonna 2010 julkaistiin Alexandrátoun ja Ian Scottin välinen pornovideo. Alexandrátou väitti ensin, ettei sitä ollut tarkoitettu julkaistavaksi, mutta lopulta myönsi saaneensa rahaa sen tekemisestä. Vuonna 2011 Alexandrátou julkaisi pornovideon, jossa hän harrastaa rajua seksiä kahden mustan miehen kanssa. Hänellä on ennätys yli 200 000 DVD:n myynnistä yhden päivän aikana.
Kulttuuriosuuskunta G-voima

Kulttuuriosuuskunta G-voima on kajaanilainen esittävän ja visuaalisen taiteen osuuskunta. G-voima perustettiin syksyllä 2006 kulttuurihanke Generaattoria (2003-2006) varten. 
G-voiman vuonna 2024 suljetussa Generaattori-tilassa oli 15 000 - 20 000 katsojaa vuosittain. Toimintaan osallistuu vuotuisesti 800 - 1200 henkilöä. 
G-voima tuottaa myös kaupunkitapahtumia, kuten pyhäinpäivän aikaan Kajaanin Linnanraunioilla vietettävä Kekri-juhla.
Vladimir Radmanović

Vladimir Radmanović (s. 19. marraskuuta 1980 Trebinje, Jugoslavia) on serbialainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän pelaa tällä hetkellä NBA-liigan Chicago Bullsissa. Radmanović oli vuoden 12. varaus.
Radmanović oli mukana maailmanmestaruuden voittaneessa Jugoslavian joukkueessa vuoden 2002 koripallon maailmanmestaruuskilpailuissa.
Generaattori (esittävän taiteen tila)

Generaattori oli esittävän taiteen kulttuurikeskus, joka toimi Kajaanin Raatihuoneentorin kupeessa, Kainuun Sanomien vanhassa painotalo vuosina 2002–2024. Generaattorilla toimi kolme yhteisöä: kulttuuriosuuskunta G-voima, Kajaanin Harrastajateatteri ja nykytanssin tuotantoryhmä Routa. Sille remontoidut tilat olivat aikaisemmin Kajaanin kaupunginteatterin pienen näyttämön käytössä.
Rakennus on aivan raatihuoneen vieressä, se on arkkitehti Eino Pitkäsen suunnittelema ja valmistunut kahdessa vaiheessa, 1936 ja 1938. Funkkistyylinen rakennus on osa Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin kuuluvaa kohdetta "Kajaanin Kauppakadun funkistalot ja Raatihuoneentori". 
Vaikka Kajaani katsottiin Generaattorin alkuvuosina aluekeskuksista eniten kulttuuripainotteiseksi, hanketta johtava työryhmä katsoi, että hanke tulee saada taloudellisesti kannattavaksi. Tarkoituksena oli nostaa kainuulaista kulttuuria ammattimaisemmalle tasolle, kouluttaa nuoria harrastajia ja lisätä alueen elinvoimaa kulttuurin kautta.
Generaattorin toiminta esiintymistilana loppui vuonna 2024. Toiminta jatkuu jossain muodossa entisen Kajaanin seminaarin tiloissa nimellä Seminaarin taidekampus huipentuen Oulun kulttuuripääkaupunkivuoteen 2026.
Kosteiden mestojen balladi

Kosteiden mestojen balladi on Ari Wahlstenin kirjoittama taiteilijaelämästä kertova ilkikurinen romaani, joka ilmestyi vuonna 2012. Se on Wahlstenin esikoisteos.
Romaani kertoo Aaron Waldenista, teatterimiehestä, veijarista, kanaljasta ja ryökäleestä, jota vietit vievät. Kirjan muita henkilötä ovat Waldenin ystävät ja sukulaiset sekä joukko varsin helposti tunnistettavia julkisuuden henkilöitä. Pääasiallisena tapahtumapaikkana on Kallion kaupunginosa Helsingissä. 
"Kosteiden mestojen balladi" sai ristiriitaisen vastaanoton. Kriitikot sekä kehuivat että haukkuivat kirjaa vuolaasti, ja sen sisältämää runsasta juomista ja sukupuolisuhteiden kuvausta kiiteltiin ja kauhisteltiin. Kirja nosti myös kohun, koska sen yhden luvun väitettiin parjaavan Arto Paasilinnaa, ja Wahlsten kertoi iltapäivälehdissä saaneensa uhkauksia myös muutamalta muulta kulttuuripersoonalta.
Eino Saari (teatteriohjaaja)

Eino Saari (s. 1979) on suomalainen teatteriohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja ja kirjailija.
Hänen ohjaustöitään ovat muun muassa Kajaanin Harrastajateatterille ja Generaattorille tehdyt Mahnovitsina (2004, kirj. Esa Kirkkopelto), Uuden poliittisen teatterin tutkimusprojekti (2006–2007), Meidän sukupolvemme tarina (2010) sekä Radix (2011). Saari on työskennellyt vierailevana ohjaajana myös muun muassa nykytanssin tuotantoryhmä Roudassa ja Kajaanin kaupunginteatterissa. Vuonna 2017 sai ensi-illan Saaren kirjoittama ja ohjaama Vaara-kollektiivin ja Kajaanin kaupunginteatterin yhteistuotanto "Miehen kosketus". Saaren ohjauksia on nähty myös mm. Tampereen Teatterikesässä.
Saari kuuluu vuonna 2014 perustetun vapaan ammattiteatterin Vaara-kollektiivin perustajajäseniin. Hän on ohjannut kollektiiville useita kiertue-esityksiä, lastenteatteria sekä dokumenttiteatteriesityksiä. Saari on työskennellyt kollektiivissa myös käsikirjoittajana ja tuottajana.
Teatterikeskus palkitsi Saaren vuonna 2009 Vuoden Teatteriteko -palkinnolla merkittävästä, yhteiskunnallisesti kantaa ottavasta teatterityöstä Kajaanissa.
Taiteen edistämiskeskuksen Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun taidetoimikunta palkitsi Saaren vuoden 2014 Taidepalkinnolla.
Suomen Teatterit ry. ja Suomen Assitej valitsivat Saaren ohjaaman, tuottaman ja yhdessä Janne Kinnusen kanssa kirjoittaman Tänään koulun jälkeen -esityksen Vuoden lasten- ja nuortenteatteripalkinnon 2019 saajaksi. Esitys on Kajaanin kaupunginteatterin ja Vaara-kollektiivin kautta aikain esitetyin ja katsotuin teos. 
Eino Saaren esikoiskirja "Miehen kosketus" ilmestyi vuonna 2020 (Gummerus) ja toinen kirja "Kuuntelemisen taito" vuonna 2024 (Into) .
Kajaanin Harrastajateatteri

Kajaanin Harrastajateatteri on kainuulainen harrastajateatteri ja yhdistys. Sen ympärivuotinen toiminta alkoi vuonna 2002. 
Kajaanin Harrastajateatteri järjestää teatteria eri-ikäisille harrastajille. Lisäksi se toteuttaa projekteja erityisryhmien, kuten pitkäaikaistyöttömien kanssa. Ensi-iltoja teatterilla on vuosittain 2–3, joista valtaosa on uusia kotimaisia kantaesityksiä. Teatterilla on noin 200 henkilöjäsentä. 
Teatteri toimii Seminaarin Taidekampuksella, kuten myös Kainuun lasten- ja nuortenkulttuurikeskus Kulttura, Routa Company sekä Vaara-kollektiivi.
Kesäisin Kajaanin Harrastajateatteri esittää kesäteatteria Kajaanin kaupunginteatterin pienen näyttämön "Sissilinnan" takapihalla.
Kajaanin Harrastajateatterin hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2023 alkaen on Heli Heikkinen.
Eino Salminen (pakinoitsija)

Eino Salminen (16. joulukuuta 1904 Uusikaupunki – 13. kesäkuuta 1965 Uusikaupunki) oli suomalainen pakinoitsija.
Eino Salminen tutki Uudenkaupungin murretta ja kirjoitti murrepakinoita muun muassa Uudenkaupungin Sanomiin. Salmisen pakinoita julkaistiin pakinakokoelmassa "Mitä kaupunkis muina särrätti".
Salminen kävi keskikoulun. Hän työskenteli edustajana. Salminen toimi mm. paikallismyyjänä, laivanesimies Zacharias-sahalla ja edustajana John Nurminen laivanselvitysliikkeessä. Salminen oli Uudenkaupungin kulttuurihistoriallisen museon hoitaja.
Rambling Rose

Rambling Rose on Martha Coolidgen ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1991. Siinä kevytkenkäinen, seksuaalisesti hyväksikäytetty tyttö (Laura Dern) tulee liberaalin perheen kotiapulaiseksi Yhdysvaltain etelävaltioissa vuonna 1953.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Hän kehui Dernin, Robert Duvallin ja Diane Laddin näyttelijäntyötä ja huolella tehtyä ajankuvaa. "Helsingin Sanomien" Pertti Avolan mielestä Coolidgen ohjaus on ”säällistä joskaan ei kovin erottuvaa työtä”. Hänestä Laura Dern tekee Rosen roolin hieman turhan laveasti, mutta Robert Duvall on tapansa mukaan erinomainen.
Elokuvan tuottajana toimi suomalainen Renny Harlin, joka tuolloin seurusteli Laura Dernin kanssa. Film Independent Spirit Awards -palkintogaalassa "Rambling Rose" voitti parhaan elokuvan ja Martha Coolidge parhaan ohjaajan palkinnon. Laura Dern oli Oscar-ehdokkaana parhaasta naispääosasta ja Diane Ladd naissivuosasta.
Rautahermoisia ruutiukkoja

Rautahermoisia ruutiukkoja ("Great Guns") on 
yhdysvaltalainen Monty Banksin ohjaama komediaelokuva vuodelta 1941. Ohukainen ja Paksukainen hölmöilevät siinä Yhdysvaltain armeijassa.
Filmin käsikirjoittaja Lou Breslow aikoi muuttaa koomikkoparin hahmoja. Heidän piti kyllä olla maineensa mukaisesti tunnistettavia, mutta ei lapsellisia tai mielettömiä. Tämä johti melko latteisiin kohtauksiin ja juonenkulkuun. Koomikkopari ei myöskään saanut tukea vakiintuneesta näyttelijäryhmästään: Jimmy Finlayson, Mae Busch tai Billy Gilbert eivät ole mukana. Silti elokuva oli myyntimenestys. Mainoslauseissa intoiltiin muun muassa, että “Suosikkihölmönne pöläyttävät masennuksenne tiehensä”. Tarkoituksena oli ennen kaikkea innostaa nuoria miehiä ilmoittautumaan armeijan riveihin.
Juoni.
Ohukaisen ja Paksukaisen työnantaja Daniel Forrester saa kutsun armeijaan, eivätkä he sulata sitä, että hän lähtee yksin. Niinpä he värväytyvät hänen mukaansa. Alokkaille pystytetään rodeo, ja kersantti Hippon pudotessa hevosen satulasta Stan ja Ollie nauravat hänelle. Kersantti passittaa heidät kävelylle hevosten kanssa. Tarkastuksessa Ollie nolaa itsensä täydellisesti. Kersantti Hippo ja Daniel ihastuvat molemmat Ginger-nimiseen naiseen. Kun Stan ja Ollie saavat vihiä siitä, he menevät Gingerin kotiin porhoiksi pukeutuneina aikeissaan saada Ginger hylkäämään Daniel. He kuitenkin epäonnistuvat siinä, ja pyytävät kersanttia avukseen. Hän passittaa Danin häkkiin, jolloin alkaa samaan aikaan harjoitussota. Stan ja Ollie yrittävät löytää vastakkaisten sillan, mutta päätyvät heidän vangeiksi. Daniel karkaa vankilasta ja etsii Stanin ja Ollien Stanin lemmikkilinnun avulla, jonka seurauksena heidän puolensa voittaa. Lopuksi Stan ja Ollie päätyvät armeijan siivouspalveluun.
Aseman lapset

Aseman lapset tai Rautatielapset ("The Railway Children") on englantilainen Lionel Jeffriesin ohjaama 
elokuva vuodelta 1970. Höyryveturien aikaan sijoittuvan perhe-elokuvan tarina perustuu Edith Nesbitin samannimisenä suomennettuun romaaniin. Maalaiskylässä asuvat lapset pelastavat vankilaan tuomitun diplomaatti-isän.
Tämä elokuva valittiin 1900-luvun vaikuttavimpien brittiläisten elokuvien joukkoon BFI:n kyselyssä vuonna 1999.
Monsterimies

Monsterimies on Antti Haasen käsikirjoittama ja ohjaama dokumenttielokuva, joka kertoo hard rock- ja heavy metal -yhtye Lordin vaikeuksista viisi vuotta Euroviisuvoiton jälkeen yhtyeen laulajan ja perustajajäsenen Mr. Lordin näkökulmasta. Elokuvan maailmanensi-ilta oli 26. syyskuuta 2014. Se sai kriitikoilta myönteisen vastaanoton, mutta katsojaluvut jäivät pieniksi. Dokumentti esitettiin televisiossa Yle TV1 -kanavalla 26. tammikuuta 2015 ja julkaistiin pohjoismaissa DVD:nä helmikuussa 2015.
"Monsterimies" kertoo VLMedian tiedotteen mukaan ”kaunistelematta ja peittelemättä rock-bisneksen raadollisuudesta – unelmista, kansallissankaruudesta ja korkealentoisuudesta”. Dokumenttia varten kuvausryhmä seurasi ohjaaja Antti Haasen johdolla Lordia vuoden 2011 keväästä vuoden 2013 loppuun Suomessa ja muualla Euroopassa sekä Yhdysvalloissa.
Monsterimies voitti pääpalkinnon arvostetun Austin Film -festivaalin pitkien dokumenttielokuvien sarjassa. Dokumenttielokuva sai myös Rolling Stone -lehden palkinnon Seeyousound-festivaalilla Torinossa ja parhaana musiikkidokumenttielokuvana Pärnu Film festivalilla Virossa.
Lordi-yhtyeen ja dokumentin työryhmän välinen riita.
Taustaa.
Kuvausten jälkeen kulisseissa käytiin iso riita, toisella puolella Mr. Lordi ja Lordin levy-yhtiö Sony Music ja toisella puolella ohjaaja Haase ja tuotantoyhtiö Illume. Yhtye olisi halunnut yhtyeen esirippujen takaisesta elämästä kertovan dokumentin, mutta ohjaaja oli päättänyt tehdä henkilökuvan Mr. Lordista, ja jättänyt lähes kaiken yhtyeen bänditoimintaan liittyvän materiaalin pois.
Ohjaaja ei ollut myöskään kunnioittanut yhtyeen julkisuuslinjaa, sillä elokuvassa paljastetaan yhtyeen entisen jäsenen, Awan eli Leena Peisan ”siviilikasvot”. Peisa ei ollut allekirjoittanut lupaa kasvojen julkaisuun. Illumen kanta on, että Peisa ei ole kieltänyt kasvojensa näyttämistä elokuvassa. Haase painottaa, että Peisa oli jo eronnut yhtyeestä kun kasvot kuvattiin ja kaikki kohtaukset on tehty täydessä yhteisymmärryksessä niissä esiintyvien ihmisten kanssa. 
Kun Lordin levy-yhtiölle Sonylle ja muille yhteistyökumppaneille kävi ilmi, ettei yhtye enää seiso elokuvan takana, ne vetäytyivät hankkeesta. Tämän seurauksena dokumentissa ei kuulla Lordin musiikkia levyltä vaan ainoastaan dokumenttia tehdessä tallennettua musiikkia.
Mr. Lordin kommentti.
Hieman ennen elokuvan ensi-iltaa Lordin kotisivuille ilmestyi Mr. Lordin suomenkielinen tiedote "Monsterimiehestä". Tiedotteessa Mr. Lordi varoitti yhtyeen faneja siitä, että elokuvan sisällöllinen painotus on hyvin yksipuolinen.
Mr. Lordi kommentoi myös, että hänestä ja yhtyeen käytännöistä annettu kuva dokumentissa on osittain valheellinen:
Budapest Sports Arena

Budapest Sports Arena () on areena Budapestissä Unkarissa ja se avattiin vuonna 2003. Unkarin jääkiekkomaajoukkue käyttää sitä kotihallinaan ja areenalla on pelattu jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2011.
Luís Sá Silva

Luís Jorge Sá Silva (s. 23. elokuuta 1990 Benguela, Angola) on angolalainen moottoriurheilija. Sá Silva on kilpaillut myös Macaon lisenssillä.
Ura.
Sá Silva aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2006 Sá Silva ajoi neljä kilpailua International Formula Challenge -sarjassa. Vuonna 2007 hän kilpaili Aasian Formula Renault Challenge -sarjassa, jossa sijoittui 14:nneksi, ja vuonna 2008 hän sijoittui sarjassa neljänneksi. Vuonna 2009 hän sijoittui Aasian Formula Renault Challenge -sarjassa toiseksi. Samana vuonna 2009 Sá Silva kilpaili Formula Renault NEC -sarjassa. 
Vuonna 2010 Sá Silva ajoi yksittäisiä kilpailuja Saksan F3-, Itävallan F3- ja Formula 3 Euroseries -sarjoissa. Vuonna 2011 hän sijoittui toiseksi Formula Pilota China -sarjassa. Vuonna 2012 hän kilpaili Formula 3 Euroseries -sarjassa, jossa hän sai 14 pistettä. Hän kilpaili myös FIA European Formula 3 Championship -sarjassa, jossa sijoittui 13:nneksi. Vuonna 2013 Sá Silva kilpaili GP3-sarjassa Carlin-tallissa. Hän ei saanut pisteitä ja hänen parhaaksi sijoituksekseen jäi 12. sija. Vuonna 2014 Sá Silva jatkoi GP3-sarjassa samassa tallissa ja saavutti kuusi pistettä. Samana vuonna hän ajoi kaksi kilpailua Auto GP -sarjassa, jossa saavutti yhden palkintosijan. Vuonna 2015 Sá Silva jatkoi Auto GP -sarjassa ja voitti yhden kilpailun.
Unio Hiitonen

Sakari Unio Felix Hiitonen (vuoteen 1932 "Hidén"; 10. kesäkuuta 1910 Helsinki – 8. elokuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen kiinteistöneuvos, joka oli tunnettu myös sotavuosien rintamakuvaajana.
Unio Hiitosen vanhemmat olivat Helsingin yliopiston kreikan ja latinan kielen apulainen Karl Julius Hidén ja kirjastoapulainen Helmi Liisi Parmanen. Hiitonen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1928 Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa. Hän oli vuonna 1931 Edistyspuolueen Helsingin-piirisihteerinä ja vuosina 1932–1935 Kansalaisvastuu ry:n apulaissihteerinä. Vuodesta 1936 hän työskenteli Shell-yhtiön palveluksessa eri tehtävissä. Sotien jälkeen Hiitonen oli vuodesta 1944 Helsingin Olympiakylän pitkäaikaisena isännöitsijänä. Hänestä tuli myös lukuisten muiden rakennusliike Hakan Helsingin lähiöissä omistamien kerrostaloalueiden isännöitsijä ja vuosina 1962–1973 hän oli Hakan Talonhoito Oy:n toimitusjohtaja. Hän oli kehitti kiinteistöjen aluehuoltoa Suomessa muun muassa korvaamalla talonmiehet huoltomiehillä. Vuodesta 1968 hän kuului Aravakiinteistöliiton johtokuntaan. Hiitonen sai kiinteistöneuvoksen arvonimen vuonna 1971.
Talvi- ja jatkosotaan osallistunut Hiitonen otti sotavuosina yli tuhat rintamakuvaa. Hän voitti kuvillaan vuonna 1974 erikoispalkinnon Suomen Tiedeakatemian korsuperinnekilpailussa ja sai vuonna 1975 Suomen Kulttuurirahaston apurahan kuvakokoelmansa kunnostamiseksi. Hän kokosi rintamakuvistaan vuonna 1979 ”Rintamaelämän arkipäivää” -nimisen näyttelyn ja niistä julkaistiin samana vuonna myös kirja "Rintamaelämää". Hiitosen rintamakuvakokoelma on nykyisin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kansanrunousarkiston kokoelmissa. Eläkevuosinaan Hiitonen keräili myös rintamamiesten sota-aikaisia puhdetöitä. Hän toimi myös Käpylän Kalevala-juhlien pääjärjestäjänä yli 25 vuoden ajan.
Hiitosen puolisona oli vuodesta 1935 virolaissyntyinen filosofian kandidaatti Alma Ireene Haavamäe (1908–1992), joka toimi Helsingin kaupungin ammatinvalinnanohjaajana. Alma Hiitosen testamenttilahjoituksella perustettiin Suomen kulttuurirahaston yhteydessä toimiva "Alma ja Unio Hiitosen rahasto", joka tukee Viron kielen ja kulttuurin tutkimusta.
Hiitosen veljiä olivat kasvitieteilijä Ilmari Hiitonen ja diplomaatti, toimittaja ja poliitikko Ensio Hiitonen.
Rocket Gibraltar

Rocket Gibraltar, televisioesityksessä Viimeinen toive ("Rocket Gibraltar"), on yhdysvaltalainen Daniel Petrien ohjaama elokuva vuodelta 1988. Siinä suku on koolla New Yorkin Long Islandilla isoisän 77-vuotispäivillä. Aikuisilla omat ongelmansa ja erimielisyytensä, mutta lapsenlapset ymmärtävät vanhaa isoisää.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1995 Bello Romano antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle neljä tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”erinomainen” tai ”lajivalio”. "VideoHound" mainitsee Bello Romanon tavoin erityisesti Lancasterin ja debyyttiroolissaan näyttelevän Culkinin roolityöt.
Korean Broadcasting System

Korean Broadcasting System (KBS; ) on Etelä-Korean julkinen yleisradioyhtiö, joka perustettiin 16. helmikuuta 1927. Sen pääkonttori sijaitsee Soulissa.
Historia.
KBS alkoi Kyeongseong Broadcasting Corporationista (JODK), joka perustettiin Japanin miehittämässä Koreassa 16. helmikuuta 1927. Tämä toinen radioasema alkoi käyttää kutsumamerkkiä HLKA vuonna 1947 sen jälkeen, kun Korean tasavalta sai radiokutsutunnuksen HL Kansainväliseltä televiestintäliitolta. Kun lähetys kansallistettiin, tuli nimeksi Seoul Central Broadcasting Station vuonna 1948.
Televisiolähetykset Etelä-Koreassa aloitettiin 12. toukokuuta 1956 HLKZ-TV:llä. 1961 se myytiin KBS:lle, jolloin nimi muuttui KBS 1TV:ksi. 3. maaliskuuta 1973, KBS muuttui valtion omistuksesta julkiseksi lähetysasemaksi. KBS pääkonttoria alettiin rakantamaan Yeouidoon vuonna 1976. Vuonna 1979 KBS radio aloitti ULA lähetykset KBS 1FM -kanavalla. Monista yleisradioyhtiöistä poiketen osa KBS:n tuloista tulee mainostajilta. KBS hyväksyi mainonnan vuonna 1980, kun siihen pakkosulautettiin yksityisiä radioasemia: Tongyang Broadcasting Company (TBC), entinen JTBC, ja Dong-Broadcasting System (DBS). Tämä tapahtui Chun Doo-hwanin sotilashallinnon aikana. Hallitus sulki useita yksityisiä kaupallisia radio-ja tv asenia ja ne yhdistettiin KBS:än. 
27. joulukuuta 1990 KBS 3TV ja kasvatus-FM erotettiin KBS:tä ja ne muuttivat nimensä muotoon Educational Broadcasting System (EBS).
Romeo ja Julia (vuoden 1968 elokuva)

Romeo ja Julia ("Romeo and Juliet") on italialaisen Franco Zeffirellin Shakespearen kuuluisasta näytelmästä ohjaama elokuva vuodelta 1968.
"VideoHound 2004" -opaskirja nostaa elokuvan parhaiksi osatekijöiksi Nino Rotan musiikin sekä Pasquale de Santisin kuvauksen, joka puvustuksen ohella palkittiin Oscarilla. Suomalaisessa "Video-oppaassa" vuodelta 1995 Olavi Similä antaa elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle neljä tähteä viidestä ja kuvaa toteutusta juuri sopivasti teatterin ja elokuvan välimaastossa liikkuvaksi.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat Zeffirellin "Romeon ja Julian" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Mielenterveyskuntoutuja

Mielenterveyskuntoutuja tarkoittaa henkilöä, jolla on ollut mielenterveysongelmia ja joka on kuntoutumassa niistä. Kuntoutuminen on jatkuva henkilökohtainen prosessi, johon voi liittyä ylä- ja alamäkiä. Kuntoutumisessa tärkeää on toivo, sosiaalinen mukanaolo, selviytymistaidot arjessa, merkityksellisyyden tunne, itsetunto ja voimaantuminen.
Jokainen yksilö kuntoutuu eri tavalla, ja se edellyttää toisten tukea ja uskoa yksilöön. Kuntoutuminen ei tarkoita kaikkien vaikeuksien katoamista. Se on siis eri asia kuin sairaudesta paraneminen. On myös erotettava kuntoutuminen kuntoutuksesta, sillä jälkimmäinen sana viittaa esimerkiksi yhteiskunnan tarjoamiin mielenterveyspalveluihin.
Kuntoutumisen avaimet ovat omissa käsissä. Ammattiapu ei ole kuntoutumisen välttämätön, eikä useinkaan riittävä edellytys.
Henkisen kärsimyksen seurauksista häpeäleima, työttömyys ja kansalaisoikeuksien menettäminen voivat olla vaikeampi asia kuin ahdistuksesta ja sekavuudesta toipuminen.
Koska mielenterveyskuntoutujilla on omakohtaista tietoa, he voivat kokoontua vertaisryhmiin tukeakseen ja auttaakseen toisiaan ja rakentaakseen yhdessä käsitteitä ja tulkintoja kokemuksilleen, jotka ympäristö määrittelee poikkeaviksi.
Mielenterveysongelmat ovat kuntoutujilla hyvin erilaisia. Osa kuntoutujista kokee vertaistuen hyödylliseksi, kun taas osalle siitä ei juuri ole apua, vaan ikävien asioiden toistaminen ryhmässä masentaa. Jotkut pyrkivät mahdollisimman pian kuntoutumisvaiheessa reippaiden ihmisten pariin, joilta saa iloista palautetta. Paranemisessa auttaa myönteisten, ymmärtäväisten ihmisten osoittama malli. Paranemisen edellytyksiä ovat tavalliset arjen asiat: terveellinen ravinto, ulkoilu, liikunta, muut mieluisat harrastukset, ystävät ja perhe.
Pekka Perä

Pekka Heikki Juhani Perä (s. 19. elokuuta 1964 Seinäjoki) on suomalainen kaivosinsinööri ja entinen Ahtiumin toimitusjohtaja. 
Hän toimi Talvivaaran Kaivososakeyhtiö Oyj:n toimitusjohtajana Talvivaaran kaivoksen perustamisvuodesta 2003 huhtikuuhun 2012, jolloin hän siirtyi yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi. Hallituksen johdossa hän oli marraskuuhun 2012, jolloin hän siirtyi takaisin toimitusjohtajaksi. Hän luopui kesällä 2017 hallituspaikastaan yhtiössä.
Koulutus ja ura.
Pekka Perä kirjoitti ylioppilaaksi Seinäjoella. Hän on koulutukseltaan kaivostekniikkaan erikoistunut diplomi-insinööri Teknillisestä korkeakoulusta, jossa hän opiskeli vuosina 1984–1990.
Perä valmistui kaivosinsinööriksi keskellä syvintä lamaa, mutta pääsi töihin kaivostoimintaansa kotimaassa vähentäneeseen Outokumpu-yhtiöön. Hän työskenteli yhtiön palveluksessa kotimaassa, Irlannissa ja Australiassa. 
Hän osti Talvivaaran kaivosoikeuden Outokumpu Oy:ltä muodollisella yhden euron kauppahinnalla vuonna 2003.
Oikeudenkäynnit ja tuomiot.
Perä tuomittiin 13. toukokuuta 2016 Kainuun käräjäoikeudessa ympäristön turmelemisesta 90 päiväsakkoon. Samalla Talvivaaran Kaivososakeyhtiö tuomittiin myös 300 000 euron yhteisösakkoon ja menettämään valtiolle taloudellisena hyötynä 3,5 miljoonaa euroa.
Rovaniemen hovioikeus muutti 22. maaliskuuta 2018 Kainuun käräjäoikeuden antamaa tuomioita. Hovioikeus tuomitsi toimitusjohtaja Perälle kuusi kuukautta ehdollista vankeutta törkeästä ympäristön turmelemisesta. Lisäksi hovioikeus korotti Talvivaara-yhtiölle tuomitun yhteisösakon määrän 500 000 euroon. Syyttäjät vaativat Perältä ja muilta asianosaisilta rikoksen tuottaman taloudellisena hyötynä 13,3 miljoonaa euroa, mutta hovioikeus hylkäsi vaatimuksen.
Korkein oikeus ei muuttanut Rovaniemen hovioikeuden ratkaisun lopputulosta 21. marraskuuta 2019. 
Perä tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa 2. kesäkuuta 2017 kahdeksan kuukauden ehdolliseen vankeuteen, 40 päiväsakkoon ja liki 9 000 euron sakkoihin vuosina 2011–2013 tapahtuneista tiedottamisrikoksista.
Helsingin hovioikeus alensi Helsingin käräjäoikeuden Perälle antamaa rangaistusta tuntuvasti 28. maaliskuuta 2019 ja tuomitsi Perän 40 päiväsakkoon yhdestä tiedottamisrikoksesta. Oikeuden määräämästä 40 päiväsakosta kertyy Perälle maksettavaa 240 euroa. Hovioikeus velvoitti valtion korvaamaan Perälle oikeudenkäyntikuluista 450 000 euroa käräjäoikeudessa ja 250 000 euroa hovioikeudessa. Summasta tulee yhteensä 700 000 euroa, ja sille on maksettava viivästyskorko. 
Yksityiselämä.
Pekka Perällä on vaimo ja kaksi lasta. Vaimo on työskennellyt Talvivaaran henkilöstökoordinaattorina. Perä asui perheineen Espoossa, josta he muuttivat Luxemburgiin. Perhe on Perän mukaan kärsinyt Talvivaara-kohusta kohtuuttomasti. Vaimo ja lapset muuttivat Luxemburgiin jo vuonna 2012, minkä jälkeen pariskunta haki avioeroa. Seiska-lehden mukaan he eivät vahvistaneet avioerohakemusta määräaikaan mennessä.
Keväällä 2015 Perän Espoon Westendissä sijaitseva talo oli myynnissä. Hintapyyntö oli 6,4 miljoonaa euroa.
Saanko luvan? (vuoden 1937 elokuva)

Saanko luvan? ("Shall we Dance") on yhdysvaltalainen 
Mark Sandrichin ohjaama elokuva vuodelta 1937. Tämä pääosien esittäjille Fred Astairelle ja Ginger Rogersille tyypillinen tanssipitoinen musiikkielokuva sijoittuu baletin maailmaan.
Juoni.
Amerikkalainen balettitanssija Peter P. Peters (Fred Astaire) käyttää nimeä ”Petrov” ja tanssii pariisilaisessa balettiseurueessa, jota johtaa Jeffrey Baird (Edward Everett Horton). Petersin salainen halu on sekoittaa klassista balettia moderniin jazztanssiin, ja kun hän näkee valokuvan kuuluisasta steppitaiteilijasta Linda Keenestä (Ginger Rogers), hän ihastuu tähän heti. Hän juonittelee heille tapaamisen, mutta Linda ei innostu. He tapaavat uudelleen valtamerilaivalla paluumatkalla Euroopasta New Yorkiin, ja Linda alkaa lämmetä Petroville. Heidän tietämättään julkisuuteen saatetaan tekaistu todiste siitä että he ovat keskenään naimisissa. Suutuspäissään Linda kihlautuu Jim Montgomeryn kanssa, Petrovin ja hänen managerinsa Arthur Millerin harmiksi. Aviohuhua ei saada loppumaan, ja niin Petrov ja Linda päättävät ensin avioitua ja sitten erota saman tien. Linda alkaakin oikeasti rakastua aviomieheensä Petroviin, mutta löytää tämän sitten toisen naisen seurasta. Lopulta Petrov saa tilaisuuden selittää asian suuttuneelle Lindalle, ja tarinalla on onnellinen loppu.
Mao Zedongin mausoleumi

Mao Zedongin mausoleumi () on Mao Zedongin kunniaksi rakennettu mausoleumi Pekingin Taivaallisen rauhan aukiolla. Mao oli Kiinan kommunistisen puolueen ensimmäinen puheenjohtaja. Mausoleumi on avoinna kaikille halukkaille vieraille päivittäin kello 9.00–15.00. Maon palsamoitu ruumis on näytteillä lasiarkussa.
Joidenkin väitteiden mukaan mausoleumissa oleva ruumis ei ole oikea Mao, vaan häntä esittävä vahanukke.
Bangladeshin presidentti

Bangladeshin presidentti on maan valtionpäämies. Bangladeshin presidentti vuodesta 2023 on Mohammed Shahabuddin. Presidentin toimikausi on viisi vuotta. 
Presidentin tehtävä on lähinnä seremoniallinen, suurinta toimeenpanovaltaa käyttää Bangladeshin pääministeri. Presidentille kuuluu kuitenkin ministerien ja tuomareiden nimittäminen. Hän voi myös hajottaa parlamentin.
Grön

Grön tai Gröhn on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Patogeeni

Taudinaiheuttaja eli patogeeni (kreikan sanoista πάθος "pathos", "kärsimys" ja γενής "genēs "alkuperään viittaava sana, "tuottaja") on sairautta aiheuttava loinen, bakteeri, virus tai prioni. Taudinaiheuttamiskykyä kutsutaan virulenssiksi.
Erilaisia taudinaiheuttajia.
Prionit.
Prionit ovat valkuaisaineita, joiden tautia aiheuttava ja tarttuva muoto kykenee muuttamaan normaalimuotoisen prionivalkuaisaineen itsensä kaltaiseksi. Prionitauteja ovat esim. lampaiden ja vuohien skrapi ja ihmisen Creutzfeldt-Jakobin tauti.
Virukset.
Virukset ovat valomikroskoopilla näkymättömiä solunsisäisiä loisia, jotka solusta vapautuessaan vaurioittavat sitä. Viruksia on kaikentyyppisillä solullisilla yksisoluisista bakteereista monisoluisiin eläimiin ja kasveihin. Ihmisten merkittäviä virustauteja ovat mm. nuhakuumeet, influenssat, AIDS, polio sekä erilaiset rokot. Myös monien elinikäisten kansantautien taustalla saattaa olla virustartunta.
Bakteerit.
Bakteerit ovat pieneliöitä, joita elää mm. maaperässä, vedessä ja muissa eliöissä. Suuri osa bakteereista on ihmiselle hyödyllisiä, mutta osa bakteereista aiheuttaa tauteja. Ihmisen merkittäviä bakteeritauteja ovat esim. jäykkäkouristus, klamydia, kuppa, salmonellatauti ja tuberkuloosi.
Muut taudinaiheuttajat.
Muita ihmiselle tauteja aiheuttavia taudinaiheuttajia ovat sienet (esim. silsa), alkueläimet (esim. horkka) ja monisoluiset loiseläimet (esim. kihomato).
Haluatko todella kirjailijaksi?

Haluatko todella kirjailijaksi? Matkaopas kirjamaailmaan on Jera Hännisen ja Jyri Hännisen vuonna 2012 ilmestynyt kirja. Teoksen julkaisi Helsinki-kirjat.
Sisältö.
Kirja varoittaa kirjailijan urasta haaveilevia taloudellisesta kannattamattomuudesta. Myös kustannustoimittajan ammatti tietää pieniä tuloja ja suurta työtaakkaa. Esimerkkinä käytetään kuvitteellista esikoiskirjailijaa, joka saa teoksestaan 1 500 euron palkkion. Kirjasta otetaan tuhannen kappaleen painos, jonka painattaminen maksaa 3 000 euroa. Kustannustoimittajan, graafikon ja taittajan palkkiot ovat 3 000–5 000 euroa. Kustantamolle teos tulee maksamaan 12 000 euroa. Jos kirjaa myydään 800 kappaletta, se tuottaa 2 400 euroa tappiota. Kirjailijan ura lähtee kuitenkin alkuun. Viisitoista vuotta myöhemmin hän kertoo kolmannesta teoksestaan: ”Se on toistaiseksi myydyin kirjani. Finlandia-ehdokkuuden ansiosta se myi tuhat kappaletta.”
Jakov Punkin

Jakov Grigorjevitš Punkin (, , 8. joulukuuta 1921 Zaporižžja, Ukrainan SNT – 12. lokakuuta 1994 Zaporižžja, Ukraina) oli ukrainalaistaustainen Neuvostoliittoa edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
62 kilogramman painoluokassa kilpaillut Punkin voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa olympiakultaa Helsingissä 1952. Vuoden 1953 MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi.
Šazam Safin

Šazam Sergejevitš Safin (, 7. huhtikuuta 1932 Gorkin alue, Venäjän SFNT – 23. maaliskuuta 1985 Moskova, Venäjän SFNT) oli tataaritaustainen Neuvostoliittoa edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
67 kilogramman painoluokassa kilpaillut Safin voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa olympiakultaa Helsingissä 1952. Napolin MM-kilpailuissa 1953 hän saavutti pronssia.
Edmund Bruggmann

Edmund ”Edy” Bruggmann (15. huhtikuuta 1943 Flums, Sankt Gallenin kantoni, Sveitsi – 9. kesäkuuta 2014 Walenstadt, Sankt Gallenin kantoni, Sveitsi) oli sveitsiläinen alppihiihtäjä ja suurpujottelun olympiamitalisti.
Bruggmann sijoittui Grenoblen olympialaisissa 1968 syöksylaskussa kymmenenneksi ja suurpujottelussa 12:nneksi ja Val Gardenan MM-kilpailuissa 1970 alppiyhdistetyssä viidenneksi. Hän saavutti Sapporon olympialaisissa 1972 hopeaa suurpujottelussa runsaan sekunnin Gustavo Thönille hävinneenä. Pujottelussa hän oli kahdeksas.
Bruggmann sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 1971–1972 sekä kuudenneksi kausilla 1967–1968 ja 1970–1971. Suurpujottelun maailmancupssa hän oli toinen kausilla 1967–1968 ja 1971–1972 sekä kolmas kaudella 1970–1971. Pujottelun maailmancupissa hän sijoittui viidenneksi 1971–1972. Hän voitti kaikkiaan viisi maailmancupin osakilpailua, sijoittui viisi kertaa toiseksi ja neljä kertaa kolmanneksi.
Maailmancupin osakilpailuvoitot.
Lähde: FIS
Pensacola Ice Flyers

Pensacola Ice Flyers on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Pensacolasta Floridasta. Se pelaa SPHL-liigaa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"(Tilanne 4. huhtikuuta 2025)"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Peoria Rivermen (SPHL)

Peoria Rivermen on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Peoriasta, Illinoisista. Joukkue pelaa SPHL-liigaa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"(Tilanne 7. huhtikuuta 2025)"
"Lähde: EliteProspects"
Porin musiikki- ja kongressitalo

Porin musiikki- ja kongressitalo oli 1980-luvun alussa Porin Kirjurinluotoon suunniteltu kongressikeskus. Valmistuessaan se olisi ollut Finlandia-talon jälkeen Suomen toinen vastaavan kokoluokan kongressitalo. Hankkeesta luovuttiin lopullisesti vuonna 1986.
Historia.
Porin musiikki- ja kongressitalohanke laitettiin vireille vuonna 1980, ja kansainvälinen arkkitehtikilpailu järjestettiin vuotta myöhemmin. Ehdotuksia tuli 124, joista voittajaksi valittiin tanskalaisen Kjær &amp; Richter -arkkitehtitoimiston suunnitelma. Rakentaminen oli tarkoitus aloittaa vuonna 1985 ja talon käyttöönoton tapahtua 1988. Kongressitalon kokonaiskerrosalaksi piti tulla 11 400 m², kun esimerkiksi Finlandia-talon päärakennuksessa se on 16 224 m². Vuonna 1990 valmistuneen Tampere-talon, joka on Pohjoismaiden suurin kongressitalo, kerrosala on noin 28 000 m². Porin musiikki- ja kongressitaloon oli suunniteltu kaksi salia, suurempi oli pinta-alaltaan 1 000 m² ja pienempi 290 m². Yleisöä niihin olisi mahtunut yhteensä noin 2 000 eli saman verran kuin Finlandia-talon kahteen pääsaliin. Rakennus oli tarkoitus sijoittaa Kirjurinluotoon Kokemäenjoen pohjoisrannalle nykyisen uimarannan ja lasten leikkipuiston tuntumaan. Talon kustannukset olivat alustavassa arviossa noin 110–130 miljoonaa markkaa.
Talon käyttäjiksi kaavailtiin muun muassa Porin kaupunginorkesteria ja oopperaa sekä Porin teatteria ja paikallisia harrastajateatteriryhmiä. Myös Pori Jazz -festivaalin oli tarkoitus pitää rakennuksessa konserttejaan. Hanke herätti alusta asti kiivasta vastustusta lähinnä taloudellisista syistä, mutta sillä oli myös suuri määrä puolestapuhujia. Kesällä 1982 järjestettiin talon rakentamista vaativa mielenosoitus, ja kaupungin johdolle luovutettiin 5 000 kannattajan allekirjoittama adressi. Maaliskuussa 1984 kaupunginvaltuusto päätti vielä suunnittelun jatkamisesta, mutta epävarman taloustilanteen johdosta kaupunginhallitus lopulta luopui kongressitalon rakentamisesta vuonna 1986.
Vuoden 2013 suunnitelma.
Tammikuussa 2013 ilmoitettiin, että samalle paikalle on tarkoitus rakentaa 2 500 katsojan konserttiareena. Event Arena -nimisenä tunnetun hallin oli alun perin tarkoitus valmistua jo vuoden 2014 kesällä, mutta marraskuuhun 2013 mennessä ei rakennustöitä kuitenkaan oltu vielä aloitettu. Myös tämä hanke on herättänyt runsaasti vastustusta. Urheiluhallimaista rakennusta on pidetty sopimattomana Kirjurinluodon kaltaiseen maisemaan.
Jeff Stelling

Robert Jeffrey ”Jeff” Stelling (s. 18. maaliskuuta 1955 Hartlepool, Englanti) on brittiläinen urheilutoimittaja ja televisiojuontaja.
Stelling on vuodesta 1994 lähtien toiminut suositun Soccer Saturday -jalkapallo-ohjelman juontajana Sky Sportsin kanavilla. Vuosina 2009–2011 hän juonsi myös Countdown-visailuohjelmaa.
Stellingillä on äänirooli EA Sportsin FIFA 14- ja FIFA 15 -videopeleissä.
Muuta.
Stelling on intohimoinen kotikaupunkinsa jalkapalloseuran Hartlepool Unitedin kannattaja.
Lankosken silta

Lankosken silta ("Lankosken vanha silta") Lankosken kylässä Merikarvialla on kivinen holvisilta, joka on otettu museosillaksi vuonna 1987.
Silta ylittää Merikarvianjoen Lankosken kosken kohdalla. Puisen sillan korvannut kaksiaukkoinen kiviholvisilta on rakennettu vuosina 1886–1887. Silta oli liikennekäytössä osana valtatie 8:aa vuoteen 1960 asti, jolloin sen vierelle valmistui uusi silta. Vanhalle sorapintaiselle sillalle on käynti viereiseltä levähdysalueelta. Silta on vankkarakenteinen, sen kivet on sovitettu paikoilleen sementtilaastilla.
Sillan rakensi talollinen Maurits Tuorila. Rakennusvaatimuksena oli, että perustukset ulotetaan kahden kyynärän syvyyteen ja että vahvistuksena on käytettävä sata leiviskää rautaa. Silta vapautui ajoneuvoliikenteeltä lopullisesti vuonna 2002.
Kaksiaukkoisen sillan kokonaispituus on 28,3 metriä, ja sen hyötyleveys on 6 metriä. Silta-aukot ovat 8,3-metriset.
Silta- ja koskimiljöö sekä Lankosken kylä kuuluvat Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Honkajoki (yritys)

Honkajoki Oy on Honkajoella Satakunnassa sijaitseva kierrätysyritys, joka tekee teurasjätteistä ja maatiloilla kuolleiden eläimien ruhoista raaka-aineita muun muassa rehun, lannoitteiden ja biodieselin valmistukseen. 
Yritys toimii agroekologisella toimintamallilla, joka pohjautuu luonnon omaan kiertokulkuun. Honkajoki Oy:n omistavat HKScan sekä Atria Oyj. Honkajoki-konserniin kuuluu myös tytäryhtiöt Findest Protein Oy ja GMM Finland Oy. Konsernissa työskenteli vuonna 2023 noin 152 henkilöä ja sen liikevaihto oli noin 59 miljoonaa euroa. 
Honkajoki Oy:n tuotantolaitoksen yhteydessä toimii Gasumin omistama biokaasulaitos. Laitos on valmistunut vuonna 2014 ja on alun perin Taaleritehtaan rakennuttama
Frans Josef Syrjälä

Frans Josef Syrjälä (28. huhtikuuta 1880 Kauvatsa – 5. elokuuta 1931 Boston, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen toimittaja ja sosialidemokraatti. Hänet tunnetaan erityisesti Raivaaja-lehden päätoimittajana sekä yhtenä amerikansuomalaisen työväenliikkeen alkuaikojen keskeisenä vaikuttajana. Varsinaiselta ammatiltaan Syrjälä oli räätäli.
Kauvatsalla Satakunnassa syntynyt Syrjälä muutti jo nuorena Turkuun, jossa hän työskenteli räätälinä. Hän liittyi paikalliseen työväenyhdistykseen vuonna 1897 ja toimi aktiivisesti myös Turun räätälien ammattiyhdistyksessä, jonka puheenjohtajaksi hän kohosi myöhemmin. Syrjälä oli toimittajana Länsi-Suomen Työmiehessä kahdeksan kuukauden ajan ja kirjoitti myös Tampereella ilmestyneeseen Kansan Lehteen sekä helsinkiläiseen Työmieheen, joka oli sosialidemokraattisen puolueen pää-äänenkannattaja. Ensimmäisen sortokauden aikana Syrjälä ehti saamaan kaksi vankilatuomiota kansankiihottamisesta, ennen kuin hän pakeni Kanadaan kesällä 1903 vastustettuaan asevelvollisuuslakia. 
Syrjälä oli yksi ensimmäisistä vuonna 1904 perustettuun Kanadan sosialistiseen puolueeseen liittyneistä suomalaisista siirtolaisista, jonka toimintaan hän tuli mukaan 1905. Syrjälä muutti myöhemmin Yhdysvaltojen puolelle Massachusettsin Fitchburgiin, jossa hän kirjoitti muun muassa Amerikan Suomalaiseen Työmieheen sekä Raivaajaan, jonka päätoimittajana Syrjälä oli vuosina 1917–1919. Hänet erotettiin tehtävästä Amerikan sosialistista puoluetta repineiden linjaristiriitojen vuoksi, jotka aiheutuivat suhtautumisesta Lokakuun vallankumoukseen ja Kommunistinen internationaaliin. Syrjälä toimi myös puolueen suomenkielisen osaston Amerikan suomalaisen sosialistijärjestön puheenjohtajana. Vuonna 1925 julkaistiin Syrjälän kirjoittama amerikansuomalaisen työväenliikkeen historiikki.
Fartein Valen

Fartein Olav Valen (25. elokuuta 1887 Stavanger – 14. joulukuuta 1952 Haugesund) oli norjalainen säveltäjä. Vastapainoksi aikansa toisen suuren innovaattorin Klaus Eggen nationalistisille ja kansanomaiselle tyylille Valen loi kansainvälisempään atonaaliseen polyfoniaan pohjautuvaa musiikkia.
Valen opiskeli sävellystä Oslossa ja Berliinissä. Berliinin-aikoinaan hän sävelsi ensimmäiset julkaistut teoksensa, joiden joukossa on viulusonaatti (op. 3). Nämä varhaisteokset edustavat vielä myöhäisromanttista tyyliä ja hyödyntävät varsin erilaista sävelkieltä kuin säveltäjän myöhemmät teokset. 1930–40-luvuilla Valen sävelsi suurimuotoisia orkesteriteoksia, kuten neljä sinfoniaa, viulukonserton ja sävelrunon "Kirkegården ved haver".
Haugesundissa ja Sveiossa järjestetään Fartein Valen -festivaali, jonka tarkoituksena on levittää tietoisuutta Valenin elämästä ja musiikista sekä lisätä ihmisten mielenkiintoa niitä kohtaan.
Kai Rentola

Kai Matti Rentola (s. 5. tammikuuta 1955 Kaarina) on suomalainen graafinen suunnittelija, kuvanveistäjä ja Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun graafisen suunnittelun koulutusohjelman johtaja 1.8. 2015 asti. Hän on tunnettu erityisesti paperiveistoksistaan.
Rentola valmistui graafiseksi suunnittelijaksi Lahden taideoppilaitoksesta 1979 ja taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta 2011. Hän on suurikokoisten paperitaideteosten ohella suunnitellut muun muassa julisteita, liikemerkkejä ja pakkauksia. Vuodesta 1989 vuoteen 2015 hän on opettanut Taideteollisessa korkeakoulussa muun muassa graafista ilmaisua, kirjainmuotoilua ja typografiaa.
Rentolan veistoksia on muun muassa Helsingin Designmuseon, New Yorkin American Craft Museumin, Helsingin yliopiston, Kouvolan kaupungin ja Suomen Kartonkiteollisuusyhdistyksen kokoelmissa. Kai Rentola on sijoittunut mm. Vaasan kaupungin taideteoskilpailussa (II palkinto) 2006 ja voittanut mm. Pro Feeling -muotoilukilpailun 2005.