tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Francis William Reitz

Francis William Reitz (5. lokakuuta 1844 Swellendam, Kapmaa – 27. maaliskuuta 1934 Tamboerskloof, Kapkaupunki, Etelä-Afrikan unioni) oli Kapmaan hollantilainen poliitikko, joka oli Oranjen vapaavaltion presidenttinä vuosina 1889–1896.
Reitz toimi aluksi lakimiehenä brittiläisessä Kapmaassa, mutta muutti Oranjen vapaavaltioon, jossa hän oli vuosina 1874–1889 muutoksenhakuoikeuden ylituomarina. Hän oli brittiläisvastainen ja osallistui vuonna 1881 afrikaanerinationalistisen järjestön Afrikaner Bondin perustamiseen. Presidenttikaudellaan vuosina 1889–1896 hän pyrki lähentämään Oranjea sen naapurimaahan Transvaaliin, ja valtiot solmivatkin puolustusliiton hieman myöhemmin. Presidenttikautensa jälkeen Reitz siirtyi Transvaaliin, jossa hän oli vuosina 1898–1902 valtiosihteerinä. Toisen buurisodan jälkeen hän vetäytyi joksikin aikaa politiikasta. Etelä-Afrikan unionin perustamisen jälkeen hänet valittiin sen senaattiin, jonka puhemiehenä hän toimi 1911–1918.
Reitz julkaisi satiirisia ja isänmaallisia runoja englanniksi, hollanniksi ja afrikaansiksi.
Moira von Wright

Moira Johanna von Wright (s. 23. joulukuuta 1957 Helsinki) on suomalainen kasvatustieteilijä. Hän toimi Åbo Akademin rehtorina 2019–2021. Hän on toiminut myös Södertörnin korkeakoulun rehtorina vuosina 2010–2016. 
Von Wright on syntyisin Helsingistä, ja hän kävi koulunsa Turussa. Hänen isänsä on psykologian professori Johan von Wright. Moira von Wright opiskeli opettajaksi Helsingin yliopistossa. Vuonna 1993 hän muutti Tukholmaan. Siellä hän opetti ja teki tutkimustyötä opettajakorkeakoulussa (Lärarhögskolan). 
Von Wright valmistui Tukholman yliopistosta kasvatustieteen tohtoriksi vuonna 2000. Hänen ruotsinkielinen väitöskirjansa otsikko on "Vad eller vem? En pedagogisk rekonstruktion av G. H. Meads teori om människors intersubjektivitet". Hän on sekä Tukholman että Helsingin yliopiston kasvatustieteen dosentti. Vuonna 2004 hän siirtyi Örebron yliopistoon, ja vuodesta 2007 hän on ollut Örebron yliopiston kasvatustieteen professori. 
Von Wright on ollut vierailevana professorina useissa muissa korkeakouluissa ja yliopistoissa. Vuosina 2007–2009 von Wright toimi osin professorina Oslon yliopistossa ja osin tutkijana Cambridgen yliopiston St. Edmund’s Collegessa. Vuonna 2016–2017 hän oli vieraileva professori Ersta Sköndal Bräcken korkeakoulussa Tukholmassa.
Jasper Morrison

Jasper Morrison (s. 1959 Lontoo) on brittiläinen muotoilija, joka tuli uransa alussa 1980-luvulla tunnetuksi minimalistisista huonekaluistaan.
Morrison kävi Bryanstonin yksityiskoulun, suoritti alemman akateemisen tutkinnon Kingston Polytechnic -korkeakoulussa ja Master-tutkinnon Royal College of Art -taideoppilaitoksessa 1985. Hän jatkoi opintoja Berliinin taideyliopistossa.
Jasper Morrison on suunnitellut huonekaluja ja muita esineitä muun muassa sveitsiläiselle Vitralle, italalaisille Magisille, Alessille, Cappellinille ja Flosille sekä suomalaisyrityksille Iittala ja Nikari.
Morrison työskentelee pienessä muotoilijaryhmässä, johon kuuluvat hänen entinen oppilaansa Konstantin Grcic sekä Hella Jongerius, Satyendra Pakhale ja Ronan &amp; Erwan Bouroullec.
James Bondin musiikki

James Bondin musiikkiin kuuluvat jokaisessa James Bond -elokuvassa toistuva sarjan tunnuskappale ”James Bond Theme”, viiden Bond-elokuvan toimintakohtauksessa kuultava ”007” sekä jokaisen Bond-elokuvan yksilöllinen tunnuslaulu ja soundtrack. ”James Bond Theme” -kappaleen on säveltänyt Monty Norman ja ”007”-kappaleen John Barry, joka myös laajensi ”James Bond Themea”. Bond-elokuvien tunnuskappaleet puolestaan laulaa joku tunnettu artisti, ja vain Shirley Bassey on laulanut useamman kuin yhden tunnuskappaleen.
”James Bond Theme”.
James Bond -elokuvasarjan tunnuskappale ”James Bond Theme” kuullaan sarjan jokaisessa elokuvassa. Kappaleen säveltäjäksi on nimetty Monty Norman, joka kirjoitti sarjan ensimmäisen elokuvan "Salainen agentti 007 ja tohtori No" (1962) muunkin musiikin. Norman sävelsi tunnuskappaleen kitarariffin oman ”Bad Sign, Good Sign” -kappaleensa pohjalta, jonka hän oli tehnyt vuonna 1961 West End -musikaaliin, jota ei lopulta toteutettu. Elokuvasäveltäjä John Barry palkattiin sovittamaan Normanin musiikki elokuvaan. Hän laajensi myös tunnuskappaletta lisäten siihen bassokuvion, rytmin ja jatsahtavan keskiosan.
Tunnuskappaleesta tuli heti suosittu ja arvostettu, ja se nousi Britannian singlelistalla marraskuussa 1962 sijalle 13.
Myöhempinä vuosina Barry alkoi pitää itseään kappaleen todellisena säveltäjänä. Sen seurauksena Norman haastoi Barryn väitteitä kritiikittömästi julkaisseita lehtiä voittoisasti oikeuteen kunnianloukkauksesta.
”007”.
John Barry palkattiin toisen Bond-elokuvan "Salainen agentti 007 Istanbulissa" (1963) säveltäjäksi. Hän teki elokuvaan muun musiikin ohella instrumentaalin nimeltä ”007”, joka kuullaan ensi kertaa elokuvan mustalaisleiritappelussa. Kappaletta käytettiin sen jälkeen myös Bond-sarjan myöhemmissä elokuvissa "Pallosalama", "Elät vain kahdesti", "Timantit ovat ikuisia" ja "Kuuraketti". Barry kertoi halunneensa tehdä kappaleesta kevyemmän ja seikkailullisemman kuin sarjan varsinainen tunnuskappale oli.
Soundtrackit.
John Barry sävelsi elokuvamusiikin yhteentoista James Bond -elokuvaan, useampaan kuin yksikään toinen säveltäjä. Muita soundtrackin säveltäjiä ovat olleet David Arnold (5 elokuvaa), Thomas Newman (2 elokuvaa) sekä Monty Norman, George Martin, Marvin Hamlisch, Bill Conti, Michael Kamen ja Éric Serra (yksi elokuva kukin).
Tunnuskappaleet.
Yksittäisissä Bond-elokuvissa on aina oma tunnuskappaleensa, jonka laulaa joku tunnettu artisti. Shirley Bassey on ainoa laulaja, joka on esittänyt useamman kuin yhden Bond-elokuvan tunnuskappaleen. Moni Bond-kappale on vuosien varrella noussut singlelistoille. Tunnuskappaleen nimi on usein ollut sama kuin elokuvankin nimi, mutta joskus elokuvan nimi ei ole soveltunut tunnuskappaleen nimeksi.
Kaksi Bond-tunnuskappaletta on voittanut parhaan laulun Oscar-palkinnon: ”Skyfall” (2012) ja ”Writing’s on the Wall” (2015).
Bobby Portis

Bobby Portis (s. 10. helmikuuta 1995 Little Rock, Arkansas) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Isona laitahyökkääjänä pelaava Portis pelasi vuodet 2013–2015 Arkansas’n yliopistossa. Chicago Bulls varasi hänet 22. vuorolla .
Helmikuun siirtotakarajalla 2019 Bulls vaihtoi Portisin, Jabari Parkerin ja vuoden 2023 toisen kierroksen varausvuoron Washington Wizardsin Otto Porteriin. Kesällä 2019 Portis siirtyi New York Knicksiin. 
Knicks ei uusinut Portisin sopimusta kesällä 2020 tämän jäätyä vapaaksi agentiksi. Marraskuussa 2020 Portis teki pelaajasopimuksen Milwaukee Bucksin kanssa. Kesällä 2021 Portis voitti Bucksissa NBA:n mestaruuden.
Nürburgringin 24 tunnin ajo 2014

Nürburgringin 24 tunnin ajo 2014 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 23.–24. kesäkuuta Nürburgringin moottoriradalla Saksassa.
Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Christopher Haase, Christian Mamerow, René Rast ja Markus Winkelhock.
Konstantin Grcic

Konstantin Grcic [ɡrtʃɪtʃ] (s. 1965 München) on serbialaissukuinen saksalainen muotoilija.
Grcic opiskeli hieno­puusepäksi Englannin Dorsetissä The John Makepiece Schoolissa ja jatkoi sitten muotoilu­opintoja Lontoon Royal College of Art -korkeakoulussa. Vuonna 1991 hän perusti oman toimiston Müncheniin 1991 ja on sittemmin suunnitellut huonekaluja ja muita esineitä muun muassa Artekille, Iittalalle, Flosille, Magisille, Mujille, Krupsille ja Vitralle.
 Tammikuussa 2017 esiteltiin hänen muotoilemansa uusi versio Rado-rannekellovalmistajan vuonna 1990 markkinoille tulleesta Ceramica-mallista.
Konstantin Grcicin töitä on muun muassa New Yorkin Modernin taiteen museon ja Pariisin Pompidou-keskuksen kokoelmissa. Yksityis­näyttelyjä hän on pitänyt synnyin­kaupungissaan Münchenissä 2006, Rotterdamissa 2006 ja Chicagossa 2009. Vuonna 2010 hän sai Royal Designer for Industry -tunnustuksen. Hän on kuratoinut muotoilunäyttelyitä muun muassa Lontoossa 2009 ja Roomassa 2010. Grcic suunnitteli Saksan paviljongin vuoden 2012 Venetsian arkkitehtuuribiennaaliin.
Grcic palkittiin Compasso d’Oro -palkinnolla vuonna 2001 Flosille suunnittelemastaan "Mayday"-valaisimesta ja vuonna 2011 Plankille suunnittelemastaan "Myto"-tuolista.
Jaakko Seikkula

Jaakko Seikkula (s. 1953) on suomalainen kliininen psykologi ja Jyväskylän yliopiston emeritusprofessori.
Hänen perhepsykoterapiaan liittyvän psykologian väitöskirjansa (1991) aiheena oli "Perheen ja sairaalan rajasysteemi potilaan sosiaalisessa verkostossa".
Seikkula toimi pitkään psykologina Tornion Keroputaan sairaalassa. Hän oli Jyväskylän yliopiston psykologian laitoksen yliassistentti vuodesta 1998. Seikkula on toiminut myös Tromssan yliopistossa sosiaalipsykiatrian professorina ja Lapin yliopiston psykologian dosenttina. Hän on kokenut perheterapiakouluttaja Suomessa ja kansainvälisesti.
Seikkula on ollut kehittämässä ja soveltanut avoimen dialogin hoitomallia skitsofrenian hoidossa. Hänen aihepiiristä laatimiaan kirjoituksia ja oppikirjoja on käännetty usealle eri kielelle.
Kaiken se kestää (suomalainen elokuva)

Kaiken se kestää on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Visa Koiso-Kanttila. Se kuvaa kolmen sukupolven kasvukipuja elämänmakuisesti. Elokuva on ohjaajan ensimmäinen fiktiivinen pitkä elokuva.
Elokuva kuvattiin kokonaisuudessaan Oulun seudulla helmi–kesäkuussa 2016. Se esitettiin ensimmäistä kertaa Göteborgin elokuvafestivaaleilla 1. helmikuuta 2017. Elokuva valittiin Moskovan kansainvälisen elokuvafestivaalin kilpasarjaan kesäkuussa 2017.
Span 24 tunnin ajo 2016

Span 24 tunnin ajo 2016 oli Blancpain GT Series Endurance Cup -kauden 2016 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 30.–31. heinäkuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat BMWllä ajaneet Philipp Eng, Maxime Martin ja Alexander Sims.
Span 24 tunnin ajo 2014

Span 24 tunnin ajo 2014 oli Blancpain Endurance Series -kauden 2014 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 26.–27. heinäkuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Laurens Vanthoor, René Rast ja Markus Winkelhock.
Mikael Sundman

Carl Mikael Sundman (s. 20. tammikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen arkkitehti. Hän on luonut uransa pääasiassa Helsingin kaupunkisuunnittelun parissa ja on pyrkinyt uudistamaan kaupunkisuunnittelua sekä kaupungin rakenteita.
Elämä ja ura.
Mikael Sundmanin vanhemmat olivat kemian professori Jacobus Sundman ja mikrobiologian professori Veronica Sundman o.s. Wallgren. Sundman on kahdeksannen polven helsinkiläinen ja hänen sukunsa on asunut Helsingissä 1750-luvulta lähtien. Sundman valmistui arkkitehdiksi vuonna 1970 ja tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1981. Hän loi pääuransa Helsingin kaupunkisuunnitteluvirastossa ja osallistui varsinkin Helsingin kantakaupungin uusien asuinalueiden suunnitteluun. Hän oli myös Teknillisen korkeakoulun assistenttina vuosina 1967–1976 ja erikoisopettajana 1976–1989 sekä Taideteollisen korkeakoulun tuntiopettajana 1976–1981.
Sundman ja Vilhelm Helander julkaisivat vuonna 1970 Helsingin kaupunkisuunnittelua käsitelleen poleemisen pamfletin "Kenen Helsinki". Teoksessa arvosteltiin muun muassa yksityisautoilun ja liike-elämän ehdoilla toteutettuja kaupunkisuunnitteluratkaisuja sekä historiallisten arvorakennusten purkamista. Sen on sanottu ennakoineen 1970-luvulla Suomessa tapahtunutta muutosta suhtautumisessa vanhojen rakennusten purkamiseen. Teos sai Eino Leinon palkinnon vuonna 1971. Sundman on myöhemmin kirjoittanut arkkitehti Bertel Jungin elämäkerran yhdessä Mona Schalinin kanssa (1988) sekä toimittanut arkkitehti Carl Ludvig Engelin julkaistun kirjeenvaihdon (1989).
Sundmanin läpimurto kaupunkisuunnittelijana oli yhdessä Vilhelm Helanderin ja Pekka Pakkalan kanssa suunniteltu Helsingin Katajanokan itäosan uusi asuinalue. He voittivat alueen suunnittelukilpailun vuonna 1972, suunnitelma valmistui vuonna 1976 ja se sai arkkitehtuurin valtionpalkinnon vuonna 1978. Aikalaiset pitivät Katajanokan suunnitelmaa vastareaktiona edellisen vuosikymmenen kaupunkisuunnittelulle. Siinä palattiin perinteisen mittakaavan umpikortteleihin, joille pyrittiin antamaan yksilölliset ilmeet, historiallinen rakennuskanta säilytettiin uudessa käytössä ja suunnittelu ulotettiin itse rakennuksista myös piha- ja katualueiden yksityiskohtiin. Sundman on myöhemmin ollut suunnittelemassa Helsinkiin muun muassa Länsi-Pasilan, Arabianrannan ja Kalasataman kaupunginosia. 2000-luvun alussa rakennettu Arabianranta on saavuttanut kansainvälistäkin mainetta uudenlaisella taidekonseptillaan. Tällä 7 000 asukkaan asuinalueella on toteutettu uusia ajatuksia kuten talojen välissä olevia yhteispihoja. Sundman on urallaan painottanut erityisesti asukaslähtöistä kaupunkisuunnittelua ja häntä on siksi joskus luonnehdittu ”vasemmistolaiseksi” arkkitehdiksi.
Sundman on ollut vuodesta 1990 Rakennustaiteen seuran puheenjohtaja. Hän sai vuonna 2017 Suomen Arkkitehtiliitto SAFAn myöntämän Otto-Iivari Meurman -palkinnon yhdessä Pekka Pakkalan, Riitta Jalkasen ja Matti Visannin kanssa.
Span 24 tunnin ajo 2013

Span 24 tunnin ajo 2013 oli Blancpain Endurance Series -kauden 2013 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 27.–28. heinäkuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Mercedes-Benzillä ajaneet Maximilian Buhk, Maximilian Götz ja Bernd Schneider.
Camdenin piirikunta (New Jersey)

Camdenin piirikunta () on Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltion piirikunta. Vuoden 2016 väestönlaskentaennusteessa sen asukasluku on 510 150, mikä tekee siitä osavaltion 8. suurimman piirikunnan. Piirikunta on perustettu 1844. 
Camdenin piirikuntaa halkoo kaakosta luoteeseen virtaava Cooperjoki, joka laskee Delawarejokeen. Piirikunta rajoittuu luoteessa jokeen, jonka vastarannalla on Philadelphian miljoonakaupunki. Piirikunnan hallintokaupunki on joen rannalla sijaitseva Camden, yksi osavaltion ja koko Yhdysvaltojen köyhimmistä ja rikollisuuden pahimmin vaivaamista kaupungeista. Monet muut piirikunnan luoteisosan taajamat, kuten Cherry Hill, Voorhees ja Haddon Heights, ovat sitä vastoin vauraampia Philadelphian esikaupunkeja.
Camdenin naapuripiirikuntia ovat koillisessa Burlington, kaakossa Atlantic, lounaassa Gloucester ja luoteessa Delawarejoen takana Pennsylvanian osavaltion Philadelphian piirikunta.
Camdenin piirikunnassa toimivat Rutgersin ja Rowanin yliopiston sivukampukset.
Asutuskeskuksia.
Kaupunkeja (city):
Borough-tyyppisiä:
Väestölaskenta-alueita (CDP):
Kunnallishallinnottomia alueita:
Span 24 tunnin ajo 2012

Span 24 tunnin ajo 2012 oli Blancpain Endurance Series -kauden 2012 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 28.–29. heinäkuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Frank Stippler, René Rast ja Andrea Piccini.
Lou Moore

Lewis Henry ”Lou” Moore (12. syyskuuta 1904 Hinton, Oklahoma – 25. maaliskuuta 1956 Atlanta, Georgia) oli yhdysvaltalainen kilpa-ajaja. Hän tuli parhaiten tunnetuksi kilpaurallaan ajamalla paalupaikalle vuoden 1932 Indianapolis 500 -kilpailussa.
Elämäkerta.
Moore syntyi Oklahomassa 12. syyskuuta 1904. Hän muutti nuorena perheensä kanssa Kaliforniaan, missä aloitti uransa maaratakisoissa vuonna 1923. Vuonna 1926 hän voitti 18 kilpailua 23:sta ja oli johtoasemassa lopuissa, kunnes koneistot hajosivat. Hän ajoi Indianapolis 500 -kilpailussa vuosina 1928–1936. Hän sijoittui toiseksi vuonna 1928, ajoi paalupaikalle vuonna 1932, ja sijoittui kolmanneksi sekä vuonna 1933 että 1934. Hän ajoi myös Grand Prix’tä vuonna 1934 Tripolin Grand Prix’ssä, lähtien ruudusta 10 ja sijoittuen seitsemänneksi. Sen jälkeen, kun hänen ajouransa päättyi vuonna 1936, Mooresta tuli legendaarinen autonvalmistaja. Mooren autot voittivat Indianapolis 500 -kilpailun viisi kertaa: vuonna 1938, 1941 ja 1947–1949. Kolme peräkkäistä voittoa oli ensimmäinen kerta Indianapolis 500 -kilpailussa, kun sama valmistaja voitti kilpailun (Penske Racing toisti saman teon vuosina 2001–2003). Mooren autoja ajoivat Mauri Rose, Bill Holland, Floyd Roberts, Tony Bettenhausen, Floyd Davis, Lee Wallard, George Connor ja Cliff Bergere. Autot osallistuivat myös Formula 1:een 1950-luvulla ajamalla sarjaan kuuluneessa Indianapolis 500-kilpailussa kolmesti, joista parhaina tuloksina olivat Wallardin ja Henry Banksin kuudennet sijat vuosilta 1950–1951.
Span 24 tunnin ajo 2001

Span 24 tunnin ajo 2001 oli FIA GT Championship -kauden 2001 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 4.–5. elokuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Chryslerilla ajaneet Christophe Bouchut, Jean-Philippe Belloc ja Marc Duez.
Span 24 tunnin ajo 2002

Span 24 tunnin ajo 2002 oli FIA GT Championship -kauden 2002 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 3.–4. elokuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Chryslerilla ajaneet Christophe Bouchut, David Terrien, Sébastien Bourdais ja Vincent Vosse.
Sosiaalinen koheesio

Sosiaalinen koheesio tarkoittaa ihmisten muodostaman ryhmän tai ihmisjoukon yhteenkuuluvuutta. Koheesio mittaa tarkasteltavaan ryhmään kuuluvien ihmisten välisten suhteiden muotoa ja laatua, ja suhdetta ryhmään.
Koheesio on monitahoinen prosessi, ja se voidaan jakaa neljään osaan: sosiaaliset suhteet, tehtävälliset suhteet, koettu yhtenäisyys ja tunteet.
Laajan sosiaalisen koheesion omaavassa ryhmässä jäsenet ovat taipuvaisia osallistumaan ryhmän toimintaan, ja pysymään ryhmässä.
Span 24 tunnin ajo 2003

Span 24 tunnin ajo 2003 oli FIA GT Championship -kauden 2003 kuudes osakilpailu, joka ajettiin 25.–26. heinäkuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Porschella ajaneet Marc Lieb, Stéphane Ortelli ja Romain Dumas.
Lauri Karvonen

Lauri Antero Karvonen (s. ) on suomalainen politiikan tutkija ja Åbo Akademin valtiotieteen professori (vuodesta 1998). Vuosina 2006–2014 hän johti "Democracy: a Citizen Perspective" -nimistä demokratian huippututkimusyksikköä. 
Karvonen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion lyseosta vuonna 1972. Hän valmistui Åbo Akademista valtiotieteen kandidaatiksi (PK) vuonna 1972, lisensiaatiksi (PL) 1976 ja valtiotieteen tohtoriksi (PD) vuonna 1981. Hänen ruotsinkielinen väitöskirjansa liittyi kansainvälisen politiikantutkimuksen aihepiiriin ja oli nimeltään ""Med vårt västra grannland som förebild" : en undersökning av policydiffusion från Sverige till Finland". Ennen professuuriaan, hän oli vuosina 1982–1998 valtiotieteen dosentti Åbo Akademissa.
Hän toimi Suomen Akatemian tutkijana vuosina 1977–1981 ja 1984–1987 sekä 1990-luvulla. Vuosina 1981–1982 hän oli vieraileva tutkijana Århusin yliopistossa. Hän toimi Åbo Akademin valtiotieteen apulaisprofessorina ja virkaa tekevänä professorina useaan otteeseen 1980- ja 1990 -luvulla. Hän toimi Bergenin yliopistossa vierailevana vanhempana tutkijana vuonna 1992 ja oli vertailevan politiikan professori vuosina 1993–1998. 
Karvosen vertaileva poliittinen tutkimustyö liittyy erityisesti demokratiaan ja demokratisoitumiseen, poliittisiin järjestöihin, puolueisiin ja vaaleihin. Aiemmin hän on tutkinut muun muassa demokratian äärioikeistolaisuutta ja demokratian kriisiä maailmansotien välisenä aikana ja ulkopolitiikan päätöksentekoa. Hänen tuotannostaan mainittakoon:
Professori Karvonen on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1998.
Nuoruudessaan Karvonen sanoitti joitakin Petri Petterssonin levyttämiä käännösiskelmiä.
Span 24 tunnin ajo 2004

Span 24 tunnin ajo 2004 oli FIA GT Championship -kauden 2004 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 31. heinäkuuta.–1. elokuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Ferrarilla ajaneet Fabrizio Gollin, Luca Cappellari, Lilian Bryner ja Enzo Calderari.
Span 24 tunnin ajo 2005

Span 24 tunnin ajo 2005 oli FIA GT Championship -kauden 2005 kuudes osakilpailu, joka ajettiin 30.–31. heinäkuuta. Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Maseratilla ajaneet Eric van de Poele, Michael Bartels ja Timo Scheider.
Span 24 tunnin ajo 2006

Span 24 tunnin ajo 2006 oli FIA GT Championship -kauden 2006 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 29.–30. heinäkuuta. Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Maseratilla ajaneet Andrea Bertolini, Michael Bartels ja Eric van de Poele.
Span 24 tunnin ajo 2007

Span 24 tunnin ajo 2007 oli FIA GT Championship -kauden 2007 kuudes osakilpailu, joka ajettiin 28.–29. heinäkuuta. Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Chevroletilla ajaneet Mike Hezemans, Jean-Denis Délétraz, Marcel Fässler ja Fabrizio Gollin.
Span 24 tunnin ajo 2008

Span 24 tunnin ajo 2008 oli FIA GT Championship -kauden 2008 viides osakilpailu, joka ajettiin 2.–3. elokuuta. Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Maseratilla ajaneet Michael Bartels, Andrea Bertolini, Eric van de Poele ja Stéphane Sarrazin. 
Puolipisteen johtajat.
Osana FIA GT Championship -sarjaa johtoasemassa olevat saivat pisteitä kuuden ja 12 tunnin kohdalla. Pisteet kahdeksalle ensimmäiselle järjestyksessä: 5 – 4 – 3 – 2.5 – 2 – 1.5 – 1 – 0.5.
Span 24 tunnin ajo 2009

Span 24 tunnin ajo 2009 oli FIA GT Championship -kauden 2009 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 25.–26. heinäkuuta. Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Chevroletilla ajaneet Anthony Kumpen, Kurt Mollekens, Mike Hezemans ja Jos Menten.
Span 24 tunnin ajo 2010

Span 24 tunnin ajo 2010 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 31. heinäkuuta.–1. elokuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Porschella ajaneet Romain Dumas, Martin Ragginger, Jörg Bergmeister ja Wolf Henzler.
Span 24 tunnin ajo 2011

Span 24 tunnin ajo 2011 oli Blancpain Endurance Series -kauden 2011 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 30.–31. heinäkuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Greg Franchi, Timo Scheider ja Mattias Ekström.
Katie Eriksson

Maud Kerstin Katie Marianne Eriksson (o.s. Sundström; 18. marraskuuta 1943 Pietarsaari – 30. elokuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen sairaanhoidon opettaja ja Åbo Akademin hoitotieteen professori. Hän oli Pohjoismaiden ensimmäisiä hoitotieteen opettajia, ja hänen vaikutuksensa hoitotieteen käsitteisiin, teoriaan ja ajattelutapaan on ollut kansainvälisestikin tunnustettua. 
Eriksson kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1969 (Brändö svenska samskola). Hän valmistui sairaanhoitajaksi 1965, terveydenhoitajaksi 1967 ja edelleen sairaanhoidon opettajaksi 1970. Hän jatkoi opintojaan Helsingin yliopistossa filosofian maisteriksi 1974, lisensiaatiksi 1976, ja tohtoriksi 1982. Hänen ruotsinkielinen hoitotieteen väitöskirjansa (1981) käsitteli hoitoprosessin merkitystä sairaanhoitajakoulutuksessa: "Vårdprocessen: En utgångspunkt för läroplanstänkande inom vårdutbildingen". Eriksson oli vuodesta 1984 lähtien Kuopion yliopiston (nyk. Itä-Suomen yliopiston) hoitotieteen dosentti ja vuodesta 2001 Helsingin yliopiston dosentti. 
Eriksson työskenteli Helsingin ruotsinkielisessä sairaanhoito-oppilaitoksessa (Helsingfors svenska sjukvårdsinstitut) sairaanhoitajien opettajana 1969–1972 sekä sairaanhoidon opettajakoulutuksen opettajana ja rehtorina vuosina 1972–1992. Hän oli Åbo Akademin virkaa tekevä hoitotieteen professori vuosina 1987–1992 ja professori vuosina 1992–1993 sekä Helsingin yliopiston hoito-opin professori vuosina 1993–1998 ja sivutoimenaan HYKSin johtava ylihoitaja (1996–). Vuodesta 1999 hän oli Åbo Akademin hoitotieteen professori, sittemmin emeritaprofessori. Hänen opetustyönsä sekä julkaisutoimintansa jatkui aktiivisena eläkeiän jälkeenkin.
Vuoteen 2006 mennessä Katie Eriksson oli julkaissut noin 100 tieteellistä artikkelia kansallisissa ja kansainvälisissä julkaisuissa. Julkaisut käsittelevät muun muassa hoitotiedettä, didaktiikkaa, terveyttä, kärsimyksen etiikkaa ja tieteen teoriaa. Lisäksi noin 150 muuta julkaisua oppikirjojen ohella. Hänen oppikirjojaan ovat:
Kaija Toivanen tutki omassa vuonna 2009 julkaistussa väitöskirjassaan Katie Erikssonin kärsimystä koskevaa ajattelua ja tuotantoa. Englanninkielisessä teoksessa "Nursing theorists and their work" (vuoden 2014 painos) Eriksson luokitellaan (englanninkielisen käsitteen "caritative caring" määrittelijänä) hoitotieteen filosofian edustajaksi. Tämä latinan "caritas"-sanasta johdettu lempeän hoitomallin käsite sisältää rakkautta ja huolenpitoa sekä kunnioitusta ihmisen pyhyyttä ja arvokkuutta kohtaan. Potilaan kärsimys, joka johtuu lempeän hoidon puutteesta, loukkaa hänen ihmisarvoaan.
HMAS Shoalhaven

HMS Shoalhaven (viirinumero K535) oli Australian kuninkaallisen laivaston vuonna 1946 palvelukseenotettu River-luokan fregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin 2. kesäkuuta 1942 Walkers Limitediltä Maryboroughista ja sen köli laskettiin 1. joulukuuta 1943. Alus laskettiin vesille 14. joulukuuta 1944 kumminaan senaattori Dorothy Tangney ja se otettiin palvelukseen 2. toukokuuta 1946 Uranganin laiturissa Hervey Bayssä Queenslandissä ensimmäisenä päällikkönään komentaja Rodney Rhoades.
Palvelus.
Alus liitettiin Australian 1. fregattilaivueeseen ja lyhyen vastaanottopurjehduksen päätyttyä alus lähti Uuteen-Guineaan kesäkuussa 1946. Alus vieraili Uusilla-Hebrideillä, missä se majoitti jonkin aikaa Britannian hallituksen edustajaa. Alus palasi Australiaan syyskuussa.
Vuosian 1947-1948 alus oli Uudessa-Guineassa kolmeen kertaan: tammikuusta toukokuuhun 1947, syyskuusta marraskuuhun 1947 ja heinäkuusta syyskuuhun 1948. Noina aikoina alus osallistui miinanraivaukseen. Loppuajan aluksen miehistöä koulutettiin muun laivaston mukana Australian vesillä.
Alus lähti 21. tammikuuta 1949 Kauko-Itään, missä se liittyi yhteisharjoitukseen Britannian ja Yhdysvaltain laivastojen kanssa. Vierailtuaan Hongkongissa alus lähti Shanghaihin, missä se oli 17.-28. helmikuuta ja 24. maaliskuuta -25. huhtikuuta. Shanghaissa olo aikanaan alus osallistui vähäisessä määrin Jangtsen kahakkaan, jossa "HMS Amethyst" ajautui karille. Alus palasi Australiaan kesäkuussa ja se palasi Kauko-Itään tammikuussa 1950 Japanin vesille sijoitettuun Kansainliiton laivasto-osastoon.
Korean sodan alkaessa 25. kesäkuuta 1950 alus aloitti sotatoimet suojaten Yhdysvaltain joukkojenkuljetuksia Sasebosta Pusaniin. Alus vapautti 7. heinäkuuta "USS De Havenin" Korean niemimaan länsirannikon valvonnasta ja se aloitti kolmen päivän partioinnin yhdessä "USS Collettin" kanssa ennen paluutaan Saseboon. Partiomatka oli samalla aluksen ainoa Korean sodan aikainen partiomatka, kun se palasi Sasebon ja Pusanin välisten saattueiden suojaksi. Aluksen suojaama neljästoista ja viimeinen saattue saapui Pusaniin 31. elokuuta. Alus lähti 6. syyskuuta Kuresta kohti Australiaa.
Vuodet 1951-1953 alus oli pääosin Australien vesillä, vaikka se vieraili Uudessä-Guineassa toukokuussa ja uudelleen syys-lokakuussa 1951. Alus tuki Britannian ensimmäistä ydinkoetta Monte Bellolla.
Alus lähti heinäkuussa 1954 Kauko-Itään Korean sodan päättäneen aselevon valvontaan vieraillen Hongkongissa, Japanissa ja Koreassa ja se palasi huollettavaksi maaliskuussa 1955 Sydneyyn, minkä jälkeen se oli Australian lähivesillä. Alus oli toisen kerran sijoitettuna Darwiniin, mistä se palasi Sydneyyn marraskuussa.
Alus siirrettiin reserviin Sydneyssä 19. joulukuuta, jolloin se oli matkannut 226 000 merimailia. Aluksen luokitusta muutettiin enemmän varastoitavaksi 20. joulukuuta 1956. Alusta ei koskaan enää palautettu palvelukseen, vaan se myytiin tammikuussa 1962 Mitsubishin Australian edustajalle H.C. Sleigh and Companylle.
UFO-sieppari

UFO-sieppari tai kourapeli () on elektroninen peli, jossa pelaaja ohjaa elektronisesti mekaanista kouraa tavoitteena napata jokin palkinnoista. Kouran on myös vietävä palkinto luukulle onnistuneesti jotta pelaaja saa sen. Kouran ohjaus on rajattua ja tartunta on tyypillisesti heikko, jolloin palkinnon saaminen on epävarmaa vaikka koura osuisi palkinnon kohdalle.
Palkinnot vaihtelevat lahjakorteista pehmoleluihin. Pelityyppi on suosittu etenkin Japanissa. Pelejä löytyy tyypillisesti huvipuistoista ja pelihalleista.
Pelejä on usein kritisoitu onnistumisen ja epäonnistumisen painottamisesta tehden palkinnon saamisesta hyvin vaikeaa tai mahdotonta. Pelit voivat muun muassa muuttaa otteen voimakkuutta rajaten pelaajien voittomääriä.
Angus McBean

Angus McBean (8. kesäkuuta 1904 Newbridge, Wales, Yhdistynyt kuningaskunta – 9. kesäkuuta 1990 Ipswich, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) oli walesilainen valokuvaaja ja lavastaja, joka tunnettiin erityisesti surrealistisista valokuvistaan. Lisäksi hän kuvasi muun muassa Cliff Richardin neljän ensimmäisen albumin kansikuvat sekä The Beatlesin "Please Please Me" -albumin kannen.
Hukkariisit

Hukkariisit ("Leersia") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi 18 lajia. Hukkariisit kuuluvat samaan Ehrhartoideae-alaheimoon aitoriisien ("Oryza") kanssa.
Hukkariisit ovat monivuotisia, korkeakasvuisia sekä laajoja kasvustoja muodostavia heiniä. Niiden varret ovat pystyjä ja kaljuja, joskin solmukohdista karvaisia. Lehdet ovat leveitä, karheita ja vaaleanvihreitä. Kieleke on hyvin lyhyt, karvareunainen. Hukkariisien kukinto on suurikokoinen ja harva röyhy, jonka tähkylät ovat yksikukkaisia. Tähkylöiden kaleet ovat lähes huomaamattomat. Kukkien ulkohelpeet ovat monisuonisia sekä vihneettömiä ja sisähelpeet yksisuonisia. Hukkariisien hedelmä on 3 mm pitkä.
Suvun lajeista Suomessa ja Ruotsissa tavataan vain yhtä, hukkariisiä eli jokihukkariisiä ("Leersia oryzoides"), joka on kuitenkin harvinainen. Suomessa hukkariisiä on tavattu vain rannikkoseudulta Kymenlaaksosta. Laji on Suomessa luokiteltu vaarantuneeksi sekä on rauhoitettu.
Hukkariisien ("Leersia") suku on nimetty 1700-luvulla eläneen apteekkarin, Johann Daniel Leersin mukaan.
Åland 17

Åland 17 -rauhanleiri oli Ahvenanmaalla 8.–10. syyskuuta 2017 järjestetty rauhanharjoitus, jossa ruotsalaiset ja venäläiset rauhanaktivistit harjoittelivat miten he reagoisivat erilaisiin turvallisuuspoliittisiin muutoksiin Itämeren alueella. Idean isä ja harjoituksen alullepanijana toimi ruotsalainen Pelle Sunvisson. Osallistujina oli kirjailijoita, poliitikkoja ja taiteilijoita. 
Entinen suurlähettiläs Hannu Himanen epäili harjoitusta Venäjän yritykseksi vaikuttaa yleiseen mielipiteeseen Suomessa ja Ruotsissa. Hufvudstadsbladetin haastattelema rauhanharjoitukseen osallistunut venäläinen Leda Garina ei ymmärrä Himasen epäilystä. "Jos näin olisi, ei kai sinne osallistuisi feministejä ja vasemmistoaktivisteja, sillä heitä sorretaan ja vangitaan Venäjällä." Leirin rahoittajana toimi Stockholms Fredsförening (Tukholman rauhanyhdistys) ja yksityiset lahjoittajat.
Pohjantuoksusimake

Pohjantuoksusimake eli pohjansimake ("Anthoxanthum nipponicum", syn. "A. odoratum" subsp. "alpinum" ja "A. alpinum") on pohjoinen simakelaji. Aiemmin sitä on pidetty myös tuoksusimakkeen ("Anthoxanthum odoratum") alalajina.
Pohjantuoksusimake muistuttaa paljolti tuoksusimakkeen eteläistä alalajia, eteläntuoksusimaketta ("Anthoxanthum odoratum" subsp. "odoratum"), mutta pohjantuoksusimakkeen lehdet ovat kapeammat ja kukintona oleva röyhy on yleensä harvempi.
Suomessa pohjantuoksusimaketta kasvaa yleisesti Pohjois-Pohjanmaan, Kainuun sekä Lapin maakunnissa ja eteläisimmät havainnot ovat Keski- ja Etelä-Pohjanmaalta. Eteläntuoksusimaketta kasvaa yleisesti maan eteläosissa aina Oulun korkeudelle asti, joskin sitä on havaittu myös Lapista aina Savukoskea ja Enontekiötä myöten.
Kent Ekeroth

Kent Ekeroth (s. 1981) on ruotsalainen kansanedustaja, jonka puolue on Ruotsidemokraatit ja linjana maahanmuutto- ja islamvastaisuus.
Ekeroth joutui oikeuteen pahoinpitelystä Tukholman käräjäoikeudessa kesäkuussa 2017, ja sakkotuomion tultua Ekerothin poliittinen ura on vaakalaudalla. Jos tuomio saa lainvoiman, puolue kehottaa häntä eroamaan valtiopäiviltä.
Jägala-Pirita kanal

Jägala-Pirita kanal (myös "Kaunissaare-Patika kanal") on kanava Anijassa, Raasikussa ja Raessa Harjumaalla. Kanava alkaa Jägala jõesta Kaunissaaren tekojärvestä ja se laskee Pirita jõgeen Patikassa Veskitagusen kylässä. Kanava on yksi osa Tallinnan vesihuoltojärjestelmää.
Kanavan ominaisuudet ja kulku.
Kanava on rakennettu kulkemaan asumattomia alueita seuraten, mutta sen perusilme on kuin viivoittimen suoraan rakennettu oja. Kanavan poikkileikkaus on tasakylkinen puolisuunnikas, jossa pohjan leveys on noin 2 metriä. Kanavalla on loiva kallistus niin, että vesi siirtyy Kaunissaaren tekojärvestä Pirita jõgeen itsekseen painovoiman kuljettamana. Kaunissaaren tekojärven vedenpinta on korotettu niin korkealle, että se riittää tarvittavan kallistuksen aikaan saamiseksi. Sen maksimivirtaus on 2,5 m³/s.
Kanava ylittää kaikki kohtaamansa luontaiset tai ihmisen kaivamat suuret oja. Tämä on toteutettu silloilla ja rummuilla, joissa kanavan betoniset kourut ylittävät ojat. Tällaiset ylitykset on tehty suurille uomille, joita ovat muun muassa Perila kraaville, Silmsi ojalle, Leivajõelle ja Jõelähtme jõelle. Pienet ojat kerätään kanavan rinnalle kaivettuihin ojiin ja niiden vesi tarvittaessa pumpataan kanavaan.
Historiaa.
Kanava on toiminut tehtävässään vuodesta 1987 alkaen.
Arbina

Arbina on mauritanialaisen griottimuusikko ja laulaja-lauluntekijä Noura Mint Seymalin albumi, joka julkaistiin vuonna 2016.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Noura Mint Seymali.
Jauhoesikko

Jauhoesikko ("Primula farinosa") on esikoiden ("Primula") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on Suomessa luokiteltu erittäin uhanalaiseksi (EN) lajiksi.
Ulkonäkö ja koko.
Jauhoesikko on monivuotinen ruohovartinen kasvilaji, joka muodostaa maanrajaan 5–30 cm leveän lehtiruusukkeen. Lehdet ovat kapeita, vastapuikeita ja alapuolelta vaaleajauheisia. Lehtiruusukkeen keskeltä kohoaa 10–15 cm pitkä vana, jonka päässä ovat kukat tiiviinä sarjana. Kukat ovat tavallisesti violetteja tai vaaleanpunaisia, joskus myös hailakan sinipunaisia tai miltei valkoisia. Teriö on 8–16 mm leveä, vaaleansinipunainen, keltanieluinen sekä viiteen lovipäiseen liuskaan jakautunut. Heteitä on viisi kappaletta. Emiö on yhdislehtinen ja emi yksiluottinen. Hedelmä on kapea, verhiötä pidempi, noin 8 mm pitkä kota. Jauhoesikko kukkii touko–kesäkuussa.
Jauhoesikon suomenkielinen nimi ja tieteellisen nimen lajinimi viittaavat kasvin kukkavarren ja lehtien alapinnan nuppimaisten karvojen eritteeseen, jotka saavat pinnan näyttämään jauhoiselta.
Jauhoesikko muistuttaa paljolti norjanesikkoa ("Primula scandinavica"). Muista esikkolajeista lapinesikolla ("Primula stricta") sekä nuokkuesikolla ("Primula nutans") on myös violetit kukat, kuten jauhoesikolla.
Levinneisyys.
Jauhoesikkoa tavataan Suomessa luonnonvaraisena nykyisin vain Ahvenanmaalla, joskin vanhoja havaintoja jauhoesikosta on myös Varsinais-Suomesta ja muualtakin. Gotlannissa ja Öölannissa jauhoesikko on melko tavallinen.
Elinympäristö.
Jauhoesikko kasvaa kosteilla kalkkipitoisilla niityillä sekä letoilla, laitumilla ja rannoilla.
Fred Hoiberg

Fredrick Kristian Hoiberg (s. 15. lokakuuta 1972 Lincoln, Nebraska) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ura.
Hoiberg pelasi Iowan osavaltionyliopistossa vuodet 1991–1995, ja Indiana Pacers varasi hänet NBA:han 52. vuorolla. Hoiberg pelasi NBA:ssa yhteensä kymmenen kautta, aluksi neljä kautta Pacersissa, seuraavaksi neljä kautta Chicago Bullsissa ja lopuksi kahden kauden ajan Minnesota Timberwolvesissa. Viimeisellä NBA-kaudellaan 2004–2005 hän oli koko sarjan tarkin kolmen pisteen heittojen heittäjä.
Työskenneltyään Timberwolvesin organisaatiossa pelaajauransa lopettamisen jälkeen Hoiberg siirtyi valmentamaan Iowan osavaltionyliopistoon vuosiksi 2010–2015. Kesäkuussa 2015 Hoiberg siirtyi NBA-päävalmentajaksi tehtyään Chicago Bullsin kanssa viisivuotisen ja 25 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. Hän valmensi Bullsia runsaat kolme vuotta mutta sai potkut joulukuussa 2018.
Kesäesikko

Kesäesikko ("Primula florindae") on esikoiden ("Primula") sukuun kuuluva kasvilaji, joka on kotoisin Tiibetistä.
Ulkonäkö ja koko.
Kesäesikko kasvaa 60–120 cm korkeaksi ja 30–60 cm leveäksi. Sen vana on tukeva ja lehdet ovat maata vasten ruusukkeena. Lehdet ovat noin 20 cm pitkiä, ja lehtilapa on yleisesti soikea, pitkänomainen ja soikeahko sekä karvaton. Kukinto on pitkän vanan päässä oleva rento sarja, ja sen kellomaiset kukat ovat tuoksuvia. Kukkien väri on oranssista keltaiseen. Verhiö on vaaleanvihreä sekä suippoliuskainen ja teriö keltainen sekä 15–30 mm leveä.
Kasvupaikka.
Kesäesikko kasvaa perennana parhaiten hyvin viileässä ja kosteassa, niin kuin muutkin esikot.
Käyttö.
Kesäesikko ei kasva Suomessa luonnonvaraisena, mutta sitä käytetään koristekasvina. Kesäesikko kukkii kesä-heinäkuussa. Juurakkoa voidaan jakaa aikaisin keväällä.
Tosyyliatsidi

Tosyyliatsidi eli p-tolueenisulfonyyliatsidi on atsideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa tosyyliatsidi on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Tosyyliatsidi on yksi stabiileimmista orgaanisista atsideista. Tästä huolimatta se saattaa räjähtää iskun vaikutuksesta tai kuumennettaessa. Tosyyliatsidi voidaan myös sitoa polymeerikantajaan, jolloin se ei ole yhtä räjähdysherkkää.
Valmistus ja käyttö.
Tosyyliatsidia valmistetaan tyypillisimmin tosyylikloridin ja natriumatsidin välisellä reaktiolla asetonin ja veden seoksen toimiessa liuottimena. Toinen tapa on hapettaa tosyylihydratsidia rautanitraatilla tai typpidioksidilla.
Tosyyliatsidia käytetään orgaanisissa synteeseissä. Se reagoi emäksisissä olosuhteissa karbonyyliyhdisteiden enolaattien kanssa muodostaen diatsokarbonyyliyhdisteitä ja amiinien kanssa niin ikään emäksisissä olosuhteissa muodostaen niistä atsideja. Lisäksi yhdistettä kuumentaessa muodostuu nitreeneihin kuuluvaa tosyylinitreeniä, joka voi reagoida sykloadditioilla ja insertioreaktiolla.
Agadez (albumi)

Agadez on nigeriläisen laulaja-lauluntekijä Bombinon albumi, joka julkaistiin vuonna 2011. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Omara "Bombino" Moctar, ellei toisin mainita.
Sepangin 12 tunnin ajo 2015

Sepangin 12 tunnin ajo 2015 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 12. joulukuuta Sepang International Circuitin moottoriradalla Malesiassa.
Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Stuart Leonard, Stéphane Ortelli ja Laurens Vanthoor.
Grateful

Grateful on yhdysvaltalaisen musiikkituottaja DJ Khaledin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 23. kesäkuuta 2017.
Albumi debytoi Ison-Britannian virallisen albumilistan kymmenennellä sijalla. Suomessa se nousi virallisen albumilistan kolmannelle sijalle.
Sepangin 12 tunnin ajo 2016

Sepangin 12 tunnin ajo 2016 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 10. joulukuuta Sepang International Circuitin moottoriradalla Malesiassa.
Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Robin Frijns, Christopher Haase ja Laurens Vanthoor.
Viron vesistöt

Viron vesistöt eli vesistöjen laskujoket laskevat kaikki Itämereen. Itään ja pohjoiseen virtaavat joet laskevat Suomenlahteen, länteen virtaavat joet laskevat suurten saarten väleihin tai Pärnunlahteen ja etelään virtaavat joet laskevat Itämeren itärannikolle Latviassa. 
Hallinto.
Hallinnollisesti vesistöt jaetaan kolmeen vesistöalueeseen: 
Koivan vesistöalue laskee etelään ja sitä käsitellään erillään muista vesistöistä. Jako itäisiin- ja läntisiin vesistöalueisiin kulkee Pandiveren ylängön kohdalla pohjois-etelä-suuntaisena.
Vesistöalueet jaetaan pienempiin yksiköihin alavesistöalueisiin (), jotka muodostuvat jokien mereen laskevista vesistöistä.
Joidenkin jokien vesistöalueet voivat jakautua osiin naapurimaiden Venäjän, Latvian ja Valko-Venäjän kesken.
Marko Simonovski

Marko Simonovski (s. 2. tammikuuta 1992) on pohjoismakedonialainen jalkapalloilija, joka edusti kaudella 2017 Suomen Veikkausliigassa FC Lahtea. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Kommodorinsaaret

Kommodorinsaaret (), vanh. Komendöörinsaaret ja Komandorsaaret, on Venäjälle kuuluva saariryhmä Beringinmeressä Kamtšatkan niemimaasta itään. Saaret ovat Aleuttien saarten jatke, vaikkakin niiden ja lähimmän muun Aleuttien saaren Attun välinen etäisyys on yli 300 kilometriä.
Saaret kuuluvat kokonaisuudessaan Aleuttien piiriin. Niiden asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 676, josta suurin osa on keskittynyt Nikolskojeen Beringinsaarelle. Beringinsaari on saarista suurin; toiseksi suurin on Mednyisaari.
Historia.
Kommodorinsaarten on pitkään esitetty toimineen välietappina Euraasiasta Amerikan mantereelle tapahtuneelle esihistorialliselle muuttoliikkeelle. Tästä ei kuitenkaan ole löydetty arkeologisia todisteita.
Saaret löysi ja nimesi Vitus Bering tutkimusmatkallaan vuonna 1741. Ne olivat Georg Wilhelm Stellerin nimeämän stellerinmerilehmän viimeinen varmistettu elinalue ennen niiden kuolemista sukupuuttoon noin vuonna 1768.
Venäläinen meriupseeri Mihail Tebenkov laati saarista ensimmäisen kartan vuonna 1840. Venäjä otti saaret hallintaansa 1800-luvun lopulla ja siirsi niille aleuttikansan jäseniä toimimaan metsästäjinä. Yhdysvaltain Smithsonian-instituutti rahoitti useita saarelle järjestettyjä tutkimusretkiä, kuten Leonhard Hess Stejnegerin retki vuonna 1882 ja Aleš Hrdličkan matka 1930-luvulla.
Saarten eteläpuolella käytiin maaliskuussa 1943 meritaistelu Japanin keisarillisen laivaston ja Yhdysvaltain laivaston alusten välillä.
Luonto.
Kommodorinsaaret ovat kokonaisuudessaan tundraa, eikä niillä kasva metsää. Saarten kasvusto koostuu köynnöskrasseista ja muista mukuloista kasvavista kasveista.
Saarten syrjäisen sijainnin ja pienen väestömäärän vuoksi siellä asuu runsaasti monia lintu- ja merieläinlajeja. Saarilla asuu muun muassa kiirunoita, töyhtölunneja, naaleja ja pohjanmerikarhuja.
Aeroflotin lento 892

Aeroflotin lento 892 oli Aeroflotin reittilento Minskistä Itä-Berliiniin. Lennolla 12. joulukuuta 1986 käytetty Tupolev Tu-134A syöksyi maahan lennon lähestyessä Itä-Berliinin Schönefeldin lentoasemaa. Koneessa oli 82 ihmistä, joista 72 kuoli maahansyöksyssä.
Tapahtumat.
Minskistä lähtenyt lento joutui laskeutumaan varakentälle Prahaan Itä-Berliinissä vallinneen huonon näkyvyyden vuoksi. Sään parannuttua matka jatkui kohti Itä-Berliiniä. Lennon lähestyessä Schönefeldin lentoasemaa lennonjohto antoi miehistölle luvan tehdä ILS-lähestyminen kiitotielle 25L.
Koneen laskeutuessa kohti kiitotietä 25L lennonjohtaja ilmoitti kaikille radiotaajuudella oleville lentokoneille, että viereinen samansuuntainen kiitotie 25R on suljettu. Lennon 892 radisti ymmärsi viestin väärin ja luuli, että heille oli annettu lupa laskeutua kiitotielle 25R. Hän vastasi ”Selvä, kiitos, 25R”. Muut miehistön jäsenet eivät huomanneet virhettä, koska he eivät osanneet englantia.
Miehistö kytki autopilotin pois päältä ja alkoi ohjata konetta oikealle kohti kiitotietä 25R. Lennonjohtaja huomasi liikkeen ja kertoi miehistölle oikean kiitotien olevan 25L. Miehistö käänsi konetta takaisin vasemmalle. Käännösten aikana moottorien tehoasetus oli pidetty koko ajan samana, ja kone oli vajonnut 60 metriä liukupolun alapuolelle. Vajoamisnopeus kohosi seitsemään metriin sekunnissa ja kone jatkoi laskeutumista, kunnes osui puunlatvoihin kolmen kilometrin päässä kiitotiestä ja syöksyi maahan.
Maahansyöksyssä kuoli heti 61 matkustajaa ja kaikki yhdeksän miehistön jäsentä. Eloon jääneistä matkustajista kaksi kuoli vielä noin kahden viikon kuluttua vammoihinsa. Kaikkiaan onnettomuudessa kuoli siis 72 ihmistä. Kymmenen matkustajaa selviytyi.
Stênio Garcia Dutra

Stênio Garcia Dutra (s. 29. tammikuuta 1994), kutsumanimeltä Stênio, on brasilialainen jalkapalloilija, joka on edustanut Suomen Veikkausliigassa FC Lahtea ja Tampereen Ilvestä. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Aiheesta muualla.
New Nintendo 2DS XL

New Nintendo 2DS XL on Nintendon julkaisema käsikonsoli, joka on julkaistu vuonna . Konsoli on jatkoa Nintendo 3DS -mallistolle ja laite on taaksepäin yhteensopiva edeltävien mallien kanssa.
Konsoli on halvempi ja kevyempi kuin aikaisemmat mallit muun muassa stereoskooppisen 3D-ominaisuuden poisjättämisen vuoksi.
Juha Kilpiä

Juha Osmo Kilpiä (s. 6. elokuuta 1953 Kuusankoski) on suomalainen kenraalimajuri evp. 
Juha Kilpiä syntyi työteknikko Osmo Kilpiän ja toimistovirkailija Asta Engblomin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on Mirja Harlahti. Kilpiä valmistui Kadettikoulusta 1977 ja Sotakorkeakoulusta 1987, NATO Defence College -oppilaitoksessa hän opiskeli 1999. Kilpiä toimi kouluttajana Kymen pioneeripataljoonassa 1977–1980 ja Reserviupseerikoulussa 1980–1984. Pääesikunnassa hän oli toimistoupseeri ja esiupseeri 1984–1985, UNIFILin suomalaisen pataljoonan operatiivisen toimiston päällikkö 1991–1992, Helsingin sotilasläänin esikunnassa esiupseeri 1993–1994 ja UNDOFin Suomen pataljoonan operatiivisen osaston toimiston päällikkö 1993. Kilpiä toimi Keski-Suomen pioneeripataljoonan komentajana 1994–1995, suomalaisen rakentajapataljoonan komentajana (IFOR, SFOR) 1996–1997 ja Maanpuolustuskorkeakoulun opettajana 1997–2000. Puolustusvoimien kansainvälisen keskuksen johtaja hän oli 2000–2002, Karjalan prikaatin komentaja 2002–2004, monikansallisen taisteluosaston komentaja Bosnia ja Hertsegovinassa 2003–2005, Puolustusvoimien apulaismaavoimapäällikkö 2005 ja kansainvälisen osaston päällikkö 2006. Suomen sotilasedustajana EU:ssa ja Natossa Kilpiä työskenteli vuosina 2007–2007, maavoimien esikunnan päälliköksi hänet nimitettiin 2009. Kilpiä oli Korkeimman oikeuden sotilasjäsen 2005–2006. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 2006.
Satamiljoonaa kertaa

”Satamiljoonaa kertaa” on suomalaisen rap-artisti Mäkin single, jonka julkaisi Universal 24. huhtikuuta 2017. Kappaleella on mukana laulaja Reino Nordin. Kappaleen ovat säveltäneet Jaakko Salovaara sekä Erkka Lempiäinen ja sanoittaneet Mäkki sekä Nordin.
Suomen virallisella listalla ”Satamiljoonaa kertaa” sijoittui parhaimmillaan latauslistalla neljänneksi sekä single- ja striimatuimpien listoilla 11. sijalle. Korkeimmat sijoitukset kaikilla listoilla tulivat ensimmäisellä listaviikolla 18/2017.
Micky Arison

Micky Arison (s. 1949) on israelilais-yhdysvaltalainen liikemies. Hän on Carnival Corporation &amp; plc -varustamon hallituksen puheenjohtaja. Hänen isänsä perusti varustamoyhtiön, ja Micky Arison oli sen toimitusjohtaja 34 vuoden ajan, vuoteen 2013 asti. Arison on myös yhdysvaltalaisen koripallojoukkue Miami Heatin omistaja.