tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johan Bartram

Johan Joakim Bartram (30. elokuuta 1809 Viipuri – 13. helmikuuta 1865 Elimäki) oli suomalainen sotilas, merenkävijä, tutkimusmatkailija ja kartoittaja.
Bartramin vanhemmat olivat raatimies Johan Bartram (vanhempi) ja Katarina Reizenstein. Hänen sukunsa oli lähtöisin Skotlannista ja kuului Pietarin ritarihuoneen aateliin. Bartram kävi koulua Viipurissa ja valmistui meriupseeriksi Pietarissa 1826. Bartram otti osaa Navarinon taisteluun 1827 ja yleni luutnantiksi 1832. Venäläis-amerikkalainen kauppakomppanian palveluksessa Alaskassa hän oli 1839-1846, tehden oman aluksensa päällikkönä laajoja purjehdusmatkoja. Hän toimi myös Alaskan kuvernöörin Arvid Adolf Etholénin adjutanttina. Suomeen palattuaan Bartram sai viran luotsilaitoksen apulaispäällikkönä. Hän erosi virasta everstinä 1835. Tämän jälkeen hän harjoitti maanviljelystä Savonlinnan lähellä Lehtiniemen kartanossa. Bartram kartoitti ja viitoitti ensimmäistä kertaa Saimaan vesistöä kahdeksana kesänä vuodesta 1856 alkaen. Bartramin kuoleman jälkeen tätä työtä jatkoi Konstantin Lönneström, joka myös osti Lehtiniemen kartanon. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura julkaisi Bartramin kartoituksista suomennetun teoksen "Purjelaitain osoitukset Saiman kanavasuun Lauritsalan, sekä Savonlinnan, Kuopion ja Joensuun kaupunkien välillä" (1858).
Bartramin puoliso vuodesta 1839 oli Margaretha Charlotta Schwartz (k. 1911), joka seurasi miestään tämän monille kaukomatkoille.
Rakkauksia

Rakkauksia (; ) on antiikin aikainen satiiri, joka vertailee naisiin ja poikiin kohdistuvaa rakkautta keskenään ja toteaa jälkimmäisen paremmaksi. "Rakkauksia" on usein luettu Lukianoksen nimiin, mutta nykyään sen kirjoittajaan viitataan yleensä nimellä pseudo-Lukianos. Michel Foucault käsitteli teosta laajalti "Seksuaalisuuden historiassa".
Historia.
Antiikin aikainen teos "Rakkauksia" on usein luettu 100-luvulla eläneen, satiireistaan tunnetun Lukianoksen teosten joukkoon. Teoksen aitoutta on kuitenkin usein epäilty. Nykyisin useimmat tutkijat kyseenalaistavat sen aitouden tyylillisin perustein. Tämän vuoksi sen kirjoittajaan viitataan nykyään yleensä nimellä pseudo-Lukianos. Teoksen kirjoitusajasta ei ole tietoa. Jotkut tutkijat ovat ajoittaneet sen 100-luvulle, toiset taas 300-luvun alkuun.
Teosta voi verrata Plutarkhoksen "Moralia"-kokoelmaan kuuluvaan tutkielmaan "Rakkaudesta", joka käsittelee samoin naisiin ja poikiin kohdistuvaa rakkautta. Plutarkhos päätyy kuitenkin päinvastaiseen lopputulokseen, pitämään naisiin kohdistuvaa rakkautta parempana. Michel Foucault käsitteli Pseudo-Lukianoksen teosta laajalti "Seksuaalisuuden historiansa" homoseksuaalisuutta käsittelevässä osassa.
Sisältö.
Teos on muodoltaan dialogi eli keskustelu. Se jakautuu 54 lyhyeen lukuun. Teoksessa keskustelevat Theomnestos ja Lykinos. Theomnestos kertoo, että häntä vaivaa jonkinlainen rakkaudenjumalatar Afroditeen kirous, sillä hän rakastuu koko ajan uusiin kohteisiin, sekä naisiin että poikiin.
Niinpä Lykinos kertoo kahden miehen, Kharikleen ja Kallikratidaan, samasta aiheesta käymästä keskustelusta. Suurin osa teoksesta koostuu tästä Lykinoksen esityksestä, ja niin teos on käytännössä lähes monologi. Kharikles oli kannattanut naisiin kohdistuvaa rakkautta, Kallikratidas puolestaan poikarakkautta. Satiirisessa esityksessä nämä kaksi esittävät kantojensa puolustukseksi kaikenlaisia argumentteja retoriseen tyyliin. Teoksen lopputulema on, että poikiin kohdistuva rakkaus on miehelle heteroseksuaalista rakkautta parempaa.
Teos tunnetaan myös elävästä Praksiteleen veistämän "Knidoksen Afroditen" kuvauksesta.
Informis Infinitas Inhumanitas

Informis Infinitas Inhumanitas on yhdysvaltalaisen teknisen death metal -yhtyeen Originin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Relapse Records.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut James Lee, ellei toisin mainittu.
Mika Kaskimies

Mauri Mika Kullervo Kaskimies, vuoteen 1944 Mikkola (6. toukokuuta 1919 Helsinki – 15. toukokuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen kauppatieteilijä ja professori. 
Kaskimies oli Helsingin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen (markkinoinnin) professori 1959–1982 ja vararehtori 1975–1981. Hän tutki kaupan jakelu- ja kannattavuuskysymyksiä. Kaskimiehen väitöskirja vuodelta 1955 on nimeltään "Kulutustavaroiden jakeluteiden rakenne erityisesti tarkasteltuna niiden pituuteen vaikuttavien tekijöiden kannalta". Kauppatieteiden tohtori Mika Kaskimies oli Helsingin kauppakorkeakoulun ensimmäinen markkinoinnin professori. Hän oli myös Veronmaksajain keskusliiton puheenjohtaja 1978–1983.
Ekonomi, rehtori, järjestöjohtaja, päätoimittaja ja gemmologian harrastaja Keijo Kaskimies oli Mika Kaskimiehen veli.
Otto Seidenschnur

Otto Heinrich Seidenschnur, vuodesta 1945 "Seire" (14. lokakuuta 1909 Helsinki – 24. joulukuuta 1980 Espoo) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Seidenschnurin vanhemmat olivat Karl Theodor Seidenschnur (1882–1948) ja Dorothea van Bockhoven. Hän oli naimisissa 1936–1938 Brita Ysabel Gustafssonin kanssa ja avioeron jälkeen Hannele Margareta Tallqvistin kanssa.
Teoksia.
Nimellä "Otto Seidenschnur":
Nimellä "Otto Seire":
Rush (vuoden 2013 elokuva)

Rush on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Ron Howardin ohjaama elämäkerrallinen, autourheiluaiheinen draamaelokuva. Se kertoo vuoden 1976 Formula 1 -kaudesta, jossa kilpailivat James Hunt ja Niki Lauda. Elokuvan pääosissa ovat Chris Hemsworth, Daniel Brühl, Olivia Wilde ja Alexandra Maria Lara.
Elokuva sai ensi-iltansa Lontoossa 2. syyskuuta 2013. Sen jälkeen elokuva esitettiin Toronton elokuvajuhlilla ja kansainvälisesti elokuvan teatteriensi-ilta oli 13. syyskuuta 2013.
"Rush" sai Golden Globe -ehdokkuuden parhaan draamaelokuvan ja miessivuosan (Daniel Brühl) kategorioissa. Elokuva palkittiin Bafta-palkinnolla parhaasta leikkauksesta.
Junkers Ju 86

Junkers Ju 86 oli saksalainen keskiraskas, kaksimoottorinen pommikone. Miehistön lukumäärä oli 4 henkeä. Konetyyppi suunniteltiin ja sitä valmistettiin Natsi-Saksassa, pääasiassa ennen toista maailmansotaa. Puolustusaseistuksen kolmesta kk-asetornista kaksi (ylä- ja alatorni) olivat avonaisia. Tämän johdosta näitä ampuma-asemia ei voitu paineistaa korkealla lennettäessä.
Tiedusteluversio 86R kykeni lentämään 14 400 metrin korkeudessa, sekä Chantin että Mondeyn mukaan. Sen ohjaamo oli paineistettu, kuten myös P-mallissa, joka sekin kykeni operoimaan 12 500 m:ssä (41 000 jalkaa). Normaalin vaakapommituskäytön versioiden lakikorkeus oli vain 5 900 m. Maksimi pommikuorma voitiin kuljettaa joko sisäisesti taikka ulkoisesti, pommilastin ollessa D-tyypillä 800 — 1 000 kg. Tieto tämän pommituskonetyypin korkealla lentävien versioiden käyttöönotosta pakotti britit kehittämään omasta Supermarine Spitfire -hävittäjästään korkeatorjuntaan pystyvän version.
P- ja R-versioiden siipien kärkiväli oli muita suurempi, P-versiossa 25,60 m ja R-versiossa 32,00 m, kun se muissa malleissa oli 22,50 m. Konetyyppiä valmistettiin sekä BMW 132-tähtimoottorilla että aluksi vain D-version 600:n, mutta myöhempänä 1 000 hevosvoiman tehoisella dieselmoottorilla varustettuna. Dieselmoottoreiden versiot olivat Junkers Jumo 205C-4 — Junkers Jumo 207B-3. Huippunopeus vaihteli alatyypistä riippuen välillä 325–420 km/h.
Junkers Ju 86:tta käyttivät Luftwaffe sekä Unkari, Chile, Portugali, Espanja, Mantšukuo, Etelä-Afrikka ja Ruotsin ilmavoimat. Ainoa kokonaisena säilynyt museoyksilö kaikkiaan arviolta 900 valmistetusta koneesta on Ruotsin Ilmailumuseossa.
North Bay Battalion

North Bay Battalion on kanadalainen jääkiekkoseura, joka pelaa Ontarion junioriliigan Itäisen konferenssin keskidivisioonassa. Seura tunnettiin vuosina 1996–2013 nimellä Brampton Battalion. 
Joukkue kaudella 2025–2026.
"Lähde: EliteProspects"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Räpylä-Niiranen

Räpylä-Niiranen on pohjoissavolaisessa kansanperinteessä esiintyvä henkilö, jonka sanotaan olleen veden alla yhtä kotonaan kuin maanpinnalla. Kertomusten mukaan hänellä oli käsissään ja jaloissaan räpylät kuten vesilinnulla ja hän pystyi sukeltamaan järvien pohjaan ja olemaan siellä pitkiä aikoja. Hänen kerrotaan kyenneen muun muassa talvella sukeltamaan avantoon järven rannassa ja kömpimään ulos toisesta avannosta järven vastarannalla. 
Räpylä-Niirasen kerrotaan asuneen Iisalmessa. Perimätiedon mukaan 1800-luvun loppupuolella oli vielä elossa vanhoja ihmisiä, jotka olivat nähneet hänet. Tämän perusteella hän on ilmeisesti elänyt 1700- ja 1800-lukujen taitteessa.
Erään tarinan mukaan Räpylä-Niiranen auttoi kerran nostamaan Iisalmen kirkon kelloa, joka oli isonvihan aikana upotettu läheiseen Poroveden Kirkonsalmeen jottei se joutuisi vainovenäläisten käsiin. Räpylä-Niiranen sukelsi pohjaan ja kiinnitti nostoköyden kelloon, ja talkooväki rupesi kiskomaan kelloa ylös. Pinnalle tultuaan kello kuitenkin lipsahti köysistä ja vajosi takaisin pohjaan. Räpylä-Niiranen yritti kiinnittää köyttä uudestaan, mutta palasi takaisin ja kertoi, että järvessä asuvat menninkäiset olivat kieltäneet viemästä kelloa: ”Jos vielä kiinnität, jäät itse tänne kellon pantiksi”. Kello jäi pohjaan. Toisen tarinan mukaan hän löysi Saunaniemen Saunakallion alle johtavan vedenalaisen käytävän: luolassa kävi kuitenkin niin kova virta, ettei hän uskaltanut mennä sitä tutkimaan.
Räpylä-Niiranen on myös Kansanmusiikki-instituutin julkaisemassa "Pelimanni 8bit" -videopelissä hahmo, joka antaa pelihahmolle kyvyn liikkua veden alla ja joka pelaajan täytyy päihittää kentän läpäistäkseen.
Pete Fountain

Pete Fountain (3. heinäkuuta 1930 New Orleans, Louisiana – 6. elokuuta 2016 New Orleans, Louisiana) oli yhdysvaltalainen jazzia soittanut klarinetisti. Hän sai vahvoja vaikutteita Benny Goodmanilta ja Irving Fazolalta. Hän soitti Junior Dixieland Bandin ja Phil Ziton kanssa. Vuosina 1950–1954 hän teki merkittävästi yhteistyötä Basin Street Sixin kanssa; sen kanssa hän myös teki ensilevytyksensä.
Vuonna 1955 Fountainista tuli Dukes of Dixielandin jäsen. Suuren läpimurtonsa hän teki soittamalla "The Lawrence Welk Show’ssa" vuosina 1957–1959. Hän perusti tämän jälkeen oman klubinsa New Orleansiin. Hän vetäytyi tältä alalta vuonna 2003. Hän teki huomattavia levytyksiä muun muassa Coral-levymerkille vuosina 1959–1965.
Belleville Bulls

Belleville Bulls oli kanadalainen jääkiekkoseura, joka pelasi Ontarion junioriliigan Itäisen konferenssin itädivisioonassa. Seuran kotikaupunki oli Belleville Ontariossa. Vuonna 2015 seura muutti nimekseen Hamilton Bulldogs.
Kingston Frontenacs

Kingston Frontenacs on kanadalainen jääkiekkoseura, joka pelaa Ontarion junioriliigan Itäisen konferenssin itädivisioonassa. Seuran kotikaupunki on Kingston Ontariossa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"Lähde: EliteProspects"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Peterborough Petes

Peterborough Petes on kanadalainen jääkiekkoseura, joka pelaa Ontarion junioriliigan Itäisen konferenssin itädivisioonassa. Seuran kotikaupunki on Peterborough Ontariossa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"Lähde: EliteProspects"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Mestarien liigan kauden 2013–2014 pudotuspelit

Jalkapallon Mestarien liigan kauden 2013–2014 pudotuspelit pelattiin 18. helmikuuta – 24. toukokuuta 2014. Pudotuspelien kaikki ottelut pelattiin kaksiosaisina, paitsi loppuottelu, joka pelattiin yksiosaisena Estádio da Luzilla, Lissabonissa.
Ohjelma.
Kaikki pudotuspelivaiheen otteluparien arvonnat suoritetaan UEFA:n pääkonttorissa Nyonissa, Sveitsissä.
Eteneminen.
Pudotuspelien ensimmäiselle kierrokselle selvisivät lohkojen ensimmäiseksi ja toiseksi sijoittuneet, yhteensä 16 joukkuetta. Ensimmäisellä kierroksella samaan ottelupariin ei voi päästä kahta joukkuetta samasta maasta. Puolivälieristä lähtien arvonta on vapaa.
Pudotuspeleissä joukkue, joka johtaa kahden ottelun jälkeen otteluiden yhteistuloksen perusteella etenee seuraavalle kierrokselle. Jos pudotuspeleissä joukkueiden yhteistulos kahdesta ottelusta on tasan, eikä kumpikaan etene jatkoon vierasmaalisäännön turvin, pelataan yhteensä 30 minuutin jatkoaika, kaksi kertaa 15 minuuttia. Jos ottelu on edelleen tasan jatkoajan jälkeen, seuraa rangaistuspotkukilpailu. Myös jatkoajalla vierasmaalisääntö otetaan huomioon.
Neljännesvälierät.
Neljännesvälieräparien arvonta suoritettiin 16. joulukuuta 2013. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 18., 19., 25. ja 26. helmikuuta 2014. Toiset osaottelut pelattiin 11., 12., 18. ja 19. maaliskuuta 2014.
Puolivälierät.
Puolivälieräparien arvonta suoritettiin 21. maaliskuuta 2014. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 1. ja 2. huhtikuuta 2014. Toiset osaottelut pelattiin 8. ja 9. huhtikuuta 2014.
Välierät.
Välieräparien arvonta suoritettiin 11. huhtikuuta 2014. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 22. ja 23. huhtikuuta 2014. Toiset osaottelut pelattiin 29. ja 30. huhtikuuta 2014.
Loppuottelu.
Loppuottelu pelattiin 24. toukokuuta 2014 Estádio da Luzilla, Lissabonissa.
Jānis Mediņš

Jānis Mediņš (9. lokakuuta 1890 Riika – 1966) oli latvialainen säveltäjä. Myös hänen vanhemmat veljensä Jāzeps ja Jēkabs Mediņš olivat säveltäjiä. Hän opiskeli lapsena pianon-, viulun- ja sellonsoittoa. Ensimmäiset laulunsa säveltäjä kirjoitti vuonna 1909, ja vuonna 1913 hän aloitti oopperan "Uguns un nakts" säveltämisen. Alkuperäinen tarkoitus oli oopperan valmistuminen lokakuuhun 1915 mennessä. Ensimmäisessä maailmansodassa Mediņš kuitenkin johti armeijan orkesteria, ja sodan lopuksi hän joutui Siperiaan. 
Mediņš toimi myöhemmin Latvian konservatoriossa orkesterinjohdon ja instrumentaation opettajana. Hän oli yksi Latvian kansallisoopperan kapellimestareista ja johti lisäksi Latvian radion orkesteria. Neuvostomiehityksen alettua vuonna 1944 Mediņš pakeni Saksan kautta Tukholmaan.
"Uguns un natks" -ooppera loi yhdessä Alfrēds Kalniņšin "Baņutan" kanssa latvialaisen oopperagenren. Lisäksi Mediņš sävelsi muun muassa ensimmäisen latvialaisen pianokonserton (1932) ja baletin ("Mīlas uzvara"). Säveltäjän teosten määrä on yli 300. Häneen vaikuttivat latvialaisen kansanmusiikin ohella Richard Straussin ja Richard Wagnerin musiikki sekä ranskalainen impressionismi. Varsinkin Mediņš Latviasta poistumisen jälkeen hänen työnsä painottui kamarimusiikkiin orkesteriteosten sijasta. Hän sävelsi myös yksinlauluja.
Onegan kihlakunta

Onegan kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Arkangelin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Vienanmereen kuuluvan Äänislahden ympärillä ja Äänisjoen varrella. Lännessä se rajoittui saman kuvernementin Kemin kihlakuntaan ja etelässä Aunuksen kuvernementtiin. Idässä rajanaapureita olivat samaan kuvernementtiin kuuluneet Arkangelin kihlakunta, Holmogoryn kihlakunta ja Šenkurskin kihlakunta. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Onega.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista 99,6 % oli venäläisiä.
Pietarin kihlakunta

Pietarin kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Pietarin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Suomenlahden itäpäässä Suomen suuriruhtinaskuntaan kuuluneen alueen eteläpuolella ja ulottui etelässä hiukan Nevajoen eteläpuolelle. Idässä se rajoittui Pähkinälinnan kihlakuntaan ja etelässä Tsarskoje Selon kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Venäjän keisarikunnan pääkaupunki Pietari.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 85,4 %, saksalaisia 4,0 %, suomalaisia 2,9 % ja puolalaisia 2,8 %.
Vuodesta 1914 alkaen alueen nimenä oli Petrogradin kihlakunta ja vuodesta 1924 vuoteen 1927 Leningradin kihlakunta.
Pähkinälinnan kihlakunta

Pähkinälinnan kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Pietarin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Laatokan eteläpäässä ja sen poikki virtasi Nevajoki. Pohjoisessa se rajoittui Suomen suuriruhtinaskuntaan, lännessä Pietarin kihlakuntaan ja Tsarskoje Selon kihlakuntaan, idässä Uuden-Laatokan kihlakuntaan ja etelässä Novgorodin kuvernementtiin. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Pähkinälinna.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 55,3 %, suomalaisia 39,3 %, saksalaisia 1,8 % ja puolalaisia 1,7 %.
Tsarskoje Selon kihlakunta

Tsarskoje Selon kihlakunta (, myös "Saaren kihlakunta") oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Pietarin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi sisämaassa kuvernementin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittui Pietarin kihlakuntaan, idässä Pähkinälinnan kihlakuntaan ja Novgorodin kuvernementtiin, etelässä Lugan kihlakuntaan sekä lännessä Jaaman kihlakuntaan ja Pietarhovin kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Tsarskoje Selo.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 65,5 %, suomalaisia 25,7 %, virolaisia 2,5 %, saksalaisia 2,1 % ja puolalaisia 1,9 %.
Pietarhovin kihlakunta

Pietarhovin kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Pietarin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Suomenlahden itäpäässä sen etelärannalla. Idässä kihlakunta rajoittui Tsarskoje Selon kihlakuntaan ja lännessä Jaaman kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Pietarhovi.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 67,7 %, suomalaisia 13,2 %, virolaisia 6,2 %, inkerikkoja 4,7 %, saksalaisia 2,4 % ja puolalaisia 1,9 %.
Jaaman kihlakunta

Jaaman kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Pietarin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Suomenlahden etelärannalla. Idässä se rajoittui Pietarhovin kihlakuntaan ja Tsarskoje Selon kihlakuntaan, kaakossa Lugan kihlakuntaan, etelässä Outovan kihlakuntaan ja lännessä Vironmaan kuvernementtiin. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Jaama.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 50,9 %, virolaisia 21,9 %, suomalaisia 14,2 %, inkerikkoja 7,8 % ja saksalaisia 2,6 %.
Vuodesta 1922 alkaen alueen nimenä oli Kingiseppin kihlakunta.
Outovan kihlakunta

Outova kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Pietarin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi kuvernementin länsiosassa Peipsijärven itäpuolella. Lännessä se rajoittui Vironmaan kuvernementtiin, pohjoisessa Pietarin kuvernementin Jaaman kihlakuntaan, idässä Lugan kihlakuntaan ja etelässä Pihkovan kuvernementtiin. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Outova.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 88,9 % ja virolaisia 10,5 %.
Ylä-Laukaan kihlakunta

Ylä-Laukaan kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Pietarin kuvernementissa. Lännessä kihlakunta rajoittui saman kuvernementin Outovan kihlakuntaan, pohjoisessa Jaaman kihlakuntaan ja Tsarskoje Selon kihlakuntaan, idässä Novgorodin kuvernementtiin ja etelässä Pihkovan kuvernementtiin. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Ylä-Laukaa.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 91,7 %, virolaisia 3,6 % ja latvialaisia 1,3 %.
Uuden-Laatokan kihlakunta

Uuden-Laatokan kihlakunta () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Pietarin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Laatokan kaakkoisrannalla kuvernementin itäosassa. Lännessä se rajoittui Pähkinälinnan kihlakuntaan, pohjoisessa Aunuksen kuvernementtiin, idässä ja etelässä Novgorodin kuvernementtiin. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Uusi-Laatokka.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista 99,1 % oli venäläisiä.
Vuodesta 1923 alkaen alueen nimenä oli Olhavan kihlakunta.
4Minute

4Minute () oli viisihenkinen eteläkorealainen tyttöbändi. Yhtye perustettiin vuonna 2009 ja sen levy-yhtiönä toimi Cube Entertainment. He julkaisivat musiikkia lähinnä koreaksi, mutta välillä myös japaniksi. Yhtyeeseen kuuluivat jäsenet Nam Ji-hyun, Heo Ga-yoon, Jeon Ji-yoon, Kim Hyun-ah ja Kwon So-hyun. Yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä "Hot Issue" vuonna 2009, ja joulukuussa 2010 ensimmäisen japaninkielisen albuminsa "Diamond". He julkaisivat ensimmäisen kokopitkän koreankielisen albuminsa vuonna 2011, joka on nimeltään "4Minutes Left". 4Minute on julkaissut myös 7 minialbumia: "For Muzik" (2009), "Hit Your Heart" (2010), "Volume Up" (2012), "Name Is 4Minute" (2013), "4Minute World" (2014), "Crazy" (2015) ja "Act. 7" (2016).
4Minute hajosi vuonna 2016, kun yhtyeen jäsenet eivät päässeet yksimielisyyteen sopimuksissaan levy-yhtiön kanssa.
Rock Summer

Rock Summer on Tallinnassa, Virossa laululavalla vuosina 1988–1997 järjestetty rock-festivaali. Ensimmäisenä vuotena tapahtumasta käytettiin nimeä Glasnost Rock – Rock For Peace!. Kesäkuussa 2013 järjestettiin samassa paikassa Rock Summer 25 -festivaalit.
Vuoden 1988 festivaalien esiintyjät.
Festivaalit pidettiin 26.- 28. elokuuta 1988 Tallinnan laululavalla.
Kansainväliset artistit.
Juontajina toimivat Ivo Linna (Viro) ja Joke Linnamaa (Suomi).
Pohjois-Karjalan maakuntaliitto

Pohjois-Karjalan maakuntaliitto on kuntayhtymä, jonka jäseniä ovat kaikki Pohjois-Karjalan 13 kuntaa. Pohjois-Karjalan maakuntaliitto perustettiin 21.4.1936. Nykyisin se on yksi Suomen kahdeksastatoista maakunnan liitosta. 
Maakuntaliiton tavoitteena on Pohjois-Karjalan tekeminen entistä paremmaksi paikaksi asua, opiskella, tehdä töitä ja yrittää. Liiton rooli aluekehityksessä on ennen muuta olla alueen toimijoiden yhteistyöjohtaja. Maakuntaliiton tehtäviä ovat maakunnan kehittäminen, maankäytön suunnittelu ja maakunnan etujen ajaminen.
Pohjois-Karjalan maakuntaliiton toiminnasta ja taloudesta päättää alueen kuntien valitsema Pohjois-Karjalan maakuntavaltuusto. Maakuntaliiton toimitilat ovat Joensuun vanhimmassa kivirakennuksessa, Pielisjoen linnassa. Liiton toimistossa työskentelee noin 40 henkilöä. Operatiivista toimintaa johtaa maakuntajohtaja Markus Hirvonen.
Niklas Mannfolk

Niklas Jan Anders Mannfolk (s. 16. heinäkuuta 1984 Valkeakoskella) on suomalainen poliitikko. Hänet valittiin Suomen ruotsalainen kansanpuolueen (RKP) varapuheenjohtajaksi vuonna 2014.
Mannfolk oli RKP:n nuorisojärjestön Svensk Ungdomin puheenjohtaja. Hän aloitti tehtävässä toukokuussa 2012, voitettuaan liittokokouksen äänestyksessä vastaehdokkaansa Daniela Holmin äänin 45–27 . Vuonna 2013 hänet valittiin toiselle kaudelle. Hänen seuraajanaan aloitti Ida Schauman vuonna 2014. Ennen puheenjohtajuuttaan Mannfolk toimi Turun kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan puheenjohtajana 2008-2009, Turun yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtajana 2009-2011, sekä Liberaalit Opiskelijat LSK:n liittohallituksessa vuonna 2010.
Mannfolk kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 2004 Turun Luostarivuoren lukiosta ja suoritti asepalveluksensa Porin Prikaatissa sekä Parolan Panssarikoulussa 2004-2005. Syksystä 2005 Mannfolk opiskeli Turun kauppakorkeakoulussa pääaineenaan kansainvälinen liiketoiminta ja sivuaineinaan logistiikka ja yritysjuridiikka. Hän valmistui kauppatieteiden maisteriksi keväällä 2012. Vuosina 2008–2009 hän toimi Turun kauppakorkeakoulun hallituksen jäsenenä.
Mannfolk toimi 2010–2012 Turun kaupungin lukio- ja ammattiopetuslautakunnan jäsenenä, sekä sen ruotsinkielisen jaoston puheenjohtajana. Vuoden 2012 kunnallisvaalien jälkeen Mannfolk istuu Turun kaupungin tarkastuslautakunnassa. Eduskuntavaaleissa vuonna 2011 Mannfolk keräsi Varsinais-Suomen vaalipiirissä 812 ääntä, ja kunnallisvaaleissa 2012 100 ääntä. Eduskuntavaalien jälkeen hän työskenteli vuoden puolustusministeri Stefan Wallinin maakunta-avustajana, mutta erosi tehtävästään tullessaan valituksi Svensk Ungdomin puheenjohtajaksi. Vuonna 2008 Mannfolk oli työharjoittelussa Euroopan parlamentissa MEP Henrik Laxin toimistossa. 
Mannfolk oli ehdolla europarlamenttivaaleissa 2014, joissa hän keräsi 2485 ääntä. Eduskuntavaaleissa 2015 Mannfolk oli ehdolla Uudenmaan vaalipiiristä ja sai 277 ääntä.
Syyskuussa 2015 Mannfolk aloitti RKP:n lehdistöpäällikkönä. Tätä ennen hän oli työskennellyt analyytikkona Milttonilla..
Marsfjället

Marsfjället(eteläsaameksi Maaresvaerie) on vuori tai tunturi Vilhelminan kunnassa Västerbottenin läänissä, Ruotsissa. Sen huippu on 1590 metriä merenpinnan yläpuolella.
Marsfjälletin huippu on Ruotsin korkein kohta Norra Storfjälletin ja Sylarna-vuorten välillä. Huipulle johtaa merkitty kävelyreitti.
Palettiviiriäiskyyhky

Palettiviiriäiskyyhky ("Geotrygon saphirina") on kyyhkyihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa. 
Koko ja ulkonäkö.
Palettiviiriäiskyyhky voi kasvaa 22–26 cm pitkäksi ja ruumiinrakenteeltaan se on tukevahko. Palettiviiriäiskyyhkyn päälaki on tumman sininen, vihreä tai violetti, naama on valkoinen ja lajilla on musta nokasta lähtevä juova. Niskassa on kiiltävän vihreä ja violetti laikku, yläperä on safiirinsininen. Linnun selkä ja siivet ovat punaruskeat ja vatsa on harmaa. Naaras on yleisväritykseltään koirasta harmaampi ja vatsassa on oliivinruskea vivahde.
Levinneisyys ja elintavat.
Palettiviiriäiskyyhkyllä on 3 alalajia. Näistä "G. s. purpurata", jota toisinaan pidetään omana lajinaan "G. purpurata", elää Kolumbiassa ja Ecuadorin luoteisosassa, "G. s. rothschildi"-alalajia tavataan ainoastaan Kaakkois-Perusta ja nimialalaji "G. s. saphirina" elää Ecuadorin eteläosista Peruun ja pienellä alueella läntisimmässä Brasiliassa. Laji elää kosteiden ainavihantien metsien pohjakerroksissa. Tyypillisesti palettiviiriäiskyyhkyn elinympäristöt sijaitsevat 600–1 000 metrin korkeudessa merenpinnasta. Palettiviiriäiskyyhkyt liikkuvat tyypillisesti yksin tai pareittain ja niiden ravintoa ovat siemenet ja pienet selkärangattomat eläimet. 
Palettiviiriäiskyyhkykannan kokoa ei ole arvioitu, mutta sitä kuvataan harvinaiseksi ja sen esiintymisalue on pirstaleinen. Lajin kantaa uhkaa sopivien elinympäristöjen hävittämienn karjan laidunmaiksi, soijan viljelyyn ja teiden rakentamisen vuoksi. Myös metsästys voi olla uhka palettiviiriäiskyyhkyille.
Billy Rose

William Samuel Rosenberg (6. syyskuuta 1895 New York – 10. helmikuuta 1966 Jamaika), paremmin tunnettu nimellä Billy Rose, oli yhdysvaltalainen Broadway-sanoittaja, tuottaja ja teatterinomistaja. Hän sanoitti 1920-luvulta 1950-luvulle jatkuneella urallaan 11 Broadway-produktiota ja monista hänen sanoittamistaan kappaleista tuli ajan populaarimusiikin hittejä. Rosen sanoittamiin kappaleihin kuuluvat muun muassa ”Me and My Shadow” (1927), ”Without a Song” (1929), ”More Than You Know” (1929) ja ”It’s Only a Paper Moon” (1933).
Rose järjesti "akvakadeiksi" () kutsuttuja suuren mittakaavan uinti- ja lauluesityksiä vuoden 1939 New Yorkin maailmannäyttelyyn ja seuraavan vuoden Golden Gate International Expositioniin San Franciscossa. Hän omisti New Yorkissa useita ravintoloita ja yökerhoja ja hankki 1950–1960-luvuilla omistukseensa myös kaksi teatteria.
Billy Rose oli naimisissa viidesti. Yksi hänen vaimoistaan oli näyttelijä-laulaja Fanny Brice. Rose kuoli keuhkokuumeeseen helmikuussa 1966 Jamaikalla sijaitsevassa loma-asunnossaan.
Vuonna 1970 Rose valittiin postuumisti Songwriters Hall of Fameen.
Jekaterina Šumilova

Jekaterina Jevgenjevna Šumilova (; s. 25. lokakuuta 1986) on venäläinen ampumahiihtäjä. 
Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 Šumilova oli pikakilpailun viidestoista. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli mukana Venäjän naisten hopeaa saavuttaneessa viestijoukkueessa.
Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui sprintissä kuudenneksi ja takaa-ajossa neljänneksi ja yhteislähdössä kymmenenneksi.
Šumilova aloitti kilpailemisen ampumahiihdon maailmancupissa kaudella 2011–2012, ja hänen parhaat sijoituksensa maailmancupissa ovat kuudennet sijat Hochfilzenin takaa-ajokilpailussa kaudella 2013–2014 ja Kontiolahden MM-sprintissä 2015. Cupin kokonaistilanteessa hän oli 31. kaudella 2012–2013.
Morone

Morone on välskärikalojen lahkoon (Acanthuriiformes) ja bassien heimoon (Moronidae) kuuluva kalasuku.
Lajit.
Sukuun kuuluu neljä lajia.
Whistler Sliding Centre

Whistler Sliding Centre on kelkkailurata Whistlerissä Brittiläisessä Kolumbiassa Kanadassa.
Historia.
Whistler Sliding Centreä alettiin rakentaa kesäkuussa 2005, ja se valmistui joulukuussa 2007 Vancouverin olympialaisia varten. Se on maailman kovavauhtisin kelkkailurata. Olympialaisten harjoituksissa kuoli georgialainen ohjaskelkkailija Nodar Kumaritašvili. Radan osoittauduttua turhan vaaralliseksi, siihen on tehty uusia, alempia lähtöpaikkoja. Virallisia lähtöpaikkoja on nykyisin seitsemän. Nykyään rata toimii maailmancup- ja MM-kilpailuiden isäntäpaikkana ja kansallisena harjoituskeskuksena.
Juozas Gruodis

Juozas Gruodis (1884–1948) oli liettualainen säveltäjä. Hän yhdisteli kansanmusiikin elementtejä moderneihin sävellystekniikoihin. Hän oli myös kapellimestari ja johtava sävellysopettaja.
Gruodis pääsi Moskovan konservatorioon syksyllä 1915. Vuodesta 1920 lähtien hän opiskeli säveltämistä Leipzigin konservatoriossa, jossa häntä opettivat Stephan Krehl, Paul Graener ja Sigfrid Karg-Elert. Saksassa Gruodis kehitti oman kansallisromanttisen tyylinsä. Hän palasi Liettuaan vuonna 1924. Hän työskenteli muun muassa Kaunasissa ja oli konservatorioiden kunniajäsen Latviassa ja Helsingissä. Neuvostomiehityksen alkuvuosina Gruodis sai virallista tunnustusta, mutta myös voimakasta kritiikkiä soitinsävellystensä "formalistisista" aineksista.
Gruodiksen tuotantoon kuuluu muun muassa kymmeniä pianoteoksia, kuorosävellyksiä, yksinlauluja, baletti ja sävellyksiä sinfoniaorkesterille.
Uudenkaledoniankäpinkäinen

Uudenkaledoniankäpinkäinen ("Edolisoma anale") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Uudenkaledoniankäpinkäistä tavataan Uudessa-Kaledoniassa. Sen kannaksi arvioidaan 10 000–19 999 yksilöä. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Afrikanharmaakäpinkäinen

Afrikanharmaakäpinkäinen ("Ceblepyris caesius") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Afrikanharmaakäpinkäistä tavataan Burundissa, Kamerunissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Etiopiassa, Keniassa, Malawissa, Mosambikissa, Nigeriassa, Ruandassa, Etelä-Afrikassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Swazimaassa, Tansaniassa, Ugandassa ja Zimbabwessa. Lajin on yleinen levinneisyysalueensa pohjoisosissa ja harvinainen etelässä. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Echoes of Decimation

Echoes of Decimation on yhdysvaltalaisen teknisen death metal -yhtyeen Originin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Relapse Records.
Albumista julkaistiin myös rajoitettu 1000 kappaleen vinyylipainos.
Christoph Brandner

Christoph Brandner (s. 5. heinäkuuta 1975 Bruck an der Mur, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkohyökkääjä. Brandner aloitti uransa kasvattajaseurassaan Kapfenberger SV:ssa vuonna 1990. Viimeiset ottelunsa Brandner pelasi kaudella 2011–2012 Klagenfurter AC:n joukkueessa.
Ennen Pohjois-Amerikkaa.
Brandner pelasi Itävallassa vuosina 1990–2000, edustaen maansa pääsarjassa pelanneita Kapfenbergeria sekä Klagenfurteria. Kaudella 2000–2001 Brandner pelasi Saksan pääsarjassa, DEL-liigassa. DEL-liigassa Brandner edusti Krefeld Pinguinea kolmen kauden ajan.
Pohjois-Amerikassa.
NHL-seura Minnesota Wild varasi Brandnerin vuoden numerolla 237. Kaudeksi siirtyikin Pohjois-Amerikkaan Wildin organisaatioon. Brandner pelasi Wildin farmiseurassa, AHL:ssä pelaavassa Houston Aerosissa. NHL-debyyttinsä hän teki 8. lokakuuta 2003 vierasottelussa Chicago Blackhawksia vastaan. Ensimmäisen maalinsa Brandner teki uransa kolmannessa NHL-ottelussa San Jose Sharksia vastaan.
Paluu Eurooppaan.
Brandner pelasi Pohjois-Amerikassa vielä kaudella 2004–2005, mutta ainoastaan farmiseura Houstonissa. Seuraavaksi kaudeksi Brandner palasikin Eurooppaan ja pelasi kauden Elitserienissä, edustaen Södertälje SK:ta.
Vuosina 2006–2008 Brandner pelasi jälleen Saksassa, edustaen Hamburg Freezersia. Uransa lopun, vuodet 2008–2012, Brandner pelasi Itävallassa Klagenfurterin joukkueessa.
Brandner pelasi urallaan Itävallan pääsarjassa 397 ottelua, Saksan DEL-liigassa 253 ottelua ja edusti Itävaltaa yhteensä 56:ssa A-maaottelussa. Brandner voitti urallaan kerran Saksan mestaruuden (kaudella 2002–2003) sekä kolmesti Itävallan mestaruuden (1999–2001 ja 2008–2009).
Luonnonvarakeskus

Luonnonvarakeskus (Luke) on maa- ja metsätalousministeriön alainen tutkimuslaitos, joka aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2015. Luonnonvarakeskus muodostettiin yhdistämällä Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus MTT, Metsäntutkimuslaitos Metla, Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitos RKTL sekä Maa- ja metsätalousministeriön tietopalvelukeskus Tiken tilastotuotanto.
Luonnonvarakeskus on VTT:n jälkeen Suomen toiseksi suurin tutkimuslaitos.
Luken pääjohtaja on 10. syyskuusta 2018 alkavalla viisivuotiskaudella tekniikan tohtori Johanna Buchert. Häntä edelsi Tampereen yliopiston rehtoriksi siirtynyt filosofian tohtori, professori Mari Walls.
Tehtävät.
Luonnonvarakeskuksesta annetun lain mukaan sen toimialaa on uusiutuvien luonnonvarojen kestävään käyttöön perustuvan kilpailukykyisen elinkeinotoiminnan sekä hyvinvoinnin ja maaseudun elinvoimaisuuden edistäminen. Keskuksen tehtävänä on harjoittaa toimialallaan tieteellistä tutkimus- ja kehittämistoimintaa, tuottaa tietoa ja asiantuntijapalveluita yhteiskunnallisen päätöksenteon sekä viranomaistoiminnan tueksi, harjoittaa tiedon ja teknologian siirtoa, tuottaa tilastoja ja ylläpitää rekistereitä. Myös geenivarojen monimuotoisuuden säilyttämiseen liittyvät tehtävät ja kansainvälisen yhteistyön edistäminen lukeutuvat tutkimuslaitokselle säädettyihin tehtäviin.
Tutkimuksen teemat.
Luken tutkimus on ryhmitelty neljään tutkimusohjelmaan: Kannattava ja vastuullinen alkutuotanto, Biokiertotalous, Ilmastoviisas hiilenkierto ja Sopeutumis- ja palautumiskykyinen biotalous. Lisäksi Lukella on viranomais- ja asiantuntijapalveluihin keskittyvä ohjelma, Viranomais- ja asiantuntijapalvelut. 
Toimipaikat.
Luonnonvarakeskuksen johtokeskus sijaitsee Helsingissä Viikin kampuksella. Luonnonvarakeskuksen alueellisen toiminnan strategian mukaan Luonnonvarakeskuksella on neljä päätoimipaikkaa: pääkonttori pääkaupunkiseudulla, Jokioinen, Joensuu ja Oulu. Maakunnissa on lisäksi yli 20 toimipistettä.
Valkovatsakäpinkäinen

Valkovatsakäpinkäinen ("Ceblepyris pectoralis") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkovatsakäpinkäistä tavataan Länsi-, Keski- ja Itä-Afrikassa sekä eteläisen Afrikan pohjoisosissa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Janika-myrsky

Janika-myrsky oli Suomea 15. marraskuuta 2001 koetellut myrsky. Sen aikana kovin 10 minuutin keskituulen nopeus oli 30 m/s, joka mitattiin Rauman Kylmäpihlajassa. Järvialueilla voimakkain keskituulen nopeus vaihteli 21–22 m/s:n välillä. Ilmatieteen laitoksen mukaan vastaavaa tuulennopeutta oli ennen Janikaa havaittu maa-alueilla elokuussa 1959. 
Eniten tuhoa myrsky aiheutti Pirkanmaalla, Hämeessä, Itä-Hämeessä ja Uudellamaalla. Myrsky vaati ainakin yhden kuolonuhrin, kun Keskustapuolueen kansanedustaja Olavi Ala-Nissilän poika kuoli. Janika-myrsky ja aiemmin marraskuussa myrskynnyt Pyry-myrsky aiheuttivat yhdessä noin 7,3 miljoonan kuutiometrin puustotuhot.
Kongonharmaakäpinkäinen

Kongonharmaakäpinkäinen ("Ceblepyris graueri") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kongonharmaakäpinkäistä tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Ugandassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja erittäin paikalliseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Madagaskarinkäpinkäinen

Madagaskarinkäpinkäinen ("Ceblepyris cinereus") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Madagaskarinkäpinkäistä tavataan Komoreilla, Madagaskarissa ja Mayottella. Lajin on kuvattu olevan sopivissa elinympäristöissä yleinen Madagaskarissa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sinikäpinkäinen

Sinikäpinkäinen ("Cyanograucalus azureus") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sinikäpinkäistä tavataan Länsi-Afrikan eteläosissa ja Keski-Afrikassa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mauritiuksenlivertäjä

Mauritiuksenlivertäjä ("Lalage typica") eli aiemmalta nimeltään mauritiuksenkäpinkäinen on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mauritiuksenlivertäjää tavataan kotoperäisenä Mauritiuksella. Sen kannaksi arvioidaan 420 täysikasvuista yksilöä. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen levinneisyysalue ja populaatio ovat pienet. Sen elinympäristöä ovat kosteat ainavihannat metsät. Mauritiuksenlivertäjäkantaa uhkaavat vieraslajit.
Réunioninlivertäjä

Réunioninlivertäjä ("Lalage newtoni") eli aiemmalta nimeltään réunioninkäpinkäinen on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Réunioninlivertäjää tavataan kotoperäisenä Réunionilla. Laji on vähentynyt jatkuvasti, ja sen populaatioksi arvioidaan noin 75 yksilöä, joista pesiviä pareja on noin 25. Laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Réunioninlivertäjän elinympäristöä ovat ainavihannat metsät. Kantaa uhkaavat vieraslajit kuten kissat ja rotat. Koiras ja naaras eroavat toisistaan ulkonäöltään. Koiras on harmaa.
Vissaveden tekojärvi

Vissaveden tekojärvi on tekojärvi Keski-Pohjanmaalla Kaustisen ja Vetelin rajalla, mutta kuuluu hallinnollisesti Kaustiseen. Sen pinta-ala on 3,5 km² ja se valmistui 1966. Ennen tekojärven rakentamista paikalla oli pieni järvi.
Vissaveden tekojärvi kuuluu Perhonjoen vesistöön. Sen rantaviivan pituus on 21,68 km ja korkeustaso 98 metriä.
Herman Cedercreutz

Herman Cedercreutz (alun perin aateloimattomana Tersmeden) () oli ruotsalainen 1700-luvun alkupuolen diplomaatti, kreivi ja valtaneuvos. Hän toimi Ruotsin Pietarin-lähettiläänä vuosina 1722–1727, nimitettiin kamarirevision presidentiksi vuonna 1736 ja valtaneuvokseksi 1742. Hän oli Ruotsin toinen neuvottelija Turun rauhan solmimisessa 1743, jonka jälkeen hän palasi uudelleen Pietarin-lähettilääksi. Kreivin arvon hän sai vuonna 1751. Hän osti Suomesta Köyliönkartanon, joka on pysynyt suvun hallussa tähän päivään saakka. Cedercreutzin katsotaan rauhanneuvotteluissa 1743 saaneen Ruotsin rauhanehtoja lievennetyiksi niin, että Uusimaa jäi Ruotsille. Tämä oli mahdollista, koska hän tunsi Venäjän keisarinna Elisabetin ja saattoi vedota kirjeitse häneen.
Bryant Park

Bryant Park on New Yorkiin kuuluvan Manhattanin saaren keskellä oleva puisto. Puistossa on mahdollista pelata erilaisia puistopelejä. Lisäksi siellä on lapsille karuselli ja talvisin luistinrata. Puistossa on myös ajoittain elokuvanäytöksiä. Puisto sijaitsee aivan New Yorkin kaupunginkirjaston, New York Public Libraryn vieressä, mikä tekee puistosta kirjastossa vieraileville suositun lukupaikan. Lounasaikaan puiston ruokapisteet täyttyvät lounastajista. 
Bryant Park on muodoltaan suorakulmainen. Puisto ja sen vieressä olevaa kirjastoa rajoittavat idässä Fifth Avenue, lännessä Sixth Avenue sekä etelässä ja pohjoisessa 40. ja 42. katu.
Historia.
Puiston paikalla sijaitsi 1840-luvun alussa rakennettu massiivinen tekoallas Croton Distributing Reservoir, jonka muurit olivat 15 metriä korkeat ja 7,5 metriä paksut. Vesialtaan viereen rakennettiin vuoden 1853 maailmannäyttelyyn suuri lasipalatsi Crystal Palace sekä näkötorni Latting Observatory. Näkötorni paloi vuonna 1854, ja kun Crystal Palace tuhoutui tulipalossa vuonna 1858, niiden paikalle rakennettiin puisto; Reservoir Square. Vuonna 1884 puisto nimettiin yhdysvaltalaisen runoilijan William Cullen Bryantin mukaan. 1900-luvun alussa tekoallas purettiin ja sen paikalle rakennettiin nykyinen kirjasto.
Maurice Lemairen tunneli

Maurice Lemairen tunneli eli Vogeesien tunneli ("Tunnel Maurice-Lemaire") on Vogeesien vuorijonon läpi kulkeva maantietunneli Ranskassa Saint-Dién itäpuolella. Sen pituus on 6 872 metriä. Se valmistui vuonna 1937 alun perin rautatietunneliksi, mutta vuosina 1973–1976 se muutettiin maantietunneliksi. Tunneli on nimetty poliitikko Maurice Lemairen (1895–1979) mukaan.
Tunneli oli suljettuna 2004–2008 turvallisuustöiden vuoksi. Syynä oli Mont Blancin tunnelissa sattunut vakava tunnelionnettomuus, jossa kuoli 39 henkeä.
Kangasherkkutatti

Kangasherkkutatti ("Boletus pinetorum") on kivitattien sukuun kuuluva laji. Se on erinomainen ruokasieni.
Ulkonäkö.
Kangasherkkutatti muistuttaa männynherkkutattia ja herkkutattia. Sen lakki on väriltään harmaan ja punertavanruskean sävyinen ja sen reuna on ryppyinen. Jalka on enimmäkseen valkoinen, mutta siinä on hieman punaruskeaa sävyä.
Elinympäristö.
Kangasherkkutatti kasvaa männyn seurassa ja sitä esiintyy mäntymetsissä.
Euroopan globalisaatiorahasto

Euroopan globalisaatiorahasto (lyh. EGR), () on Euroopan unionin rahasto, jonka tarkoitus on auttaa globalisaation takia työttömäksi jääneitä.
Euroopan komission sivustolla siitä sanotaan seuraavaa: "Euroopan globalisaatiorahasto auttaa maailmankaupan muutosten vuoksi työttömiksi jääneitä työllistymään ja hankkimaan uusia taitoja. Tukea voi saada esimerkiksi silloin, kun suuryritys on lopetettu tai tehdas siirretty EU:n ulkopuolelle. Globalisaatiorahasto voi jakaa tukea 500 miljoonaa euroa vuodessa."
Suomessa se on työ- ja elinkeinoministeriön alainen ja sen neuvotteleva virkamies on Outi Viljamaa ja käynnissä olevien EGR-hankkeiden ylitarkastaja on Antto Korhonen.
Suomessa oli vuonna 2013 käynnissä kaksi Euroopan globalisaatiorahaston rahoittamaa hanketta Nokialta ja Nokian alihankkijoilta irtisanottujen palvelemiseen.
Dynamite (kappale)

Dynamite on brittiläisartisti Taio Cruzin neljäs single hänen toiselta, Rokstarr-studioalbumilta. Kappaleen sanoittivat Taio Cruz, Max Martin, Bonnie McKee, Benny Blanco ja Dr. Luke sekä tuottivat Dr. Luke ja Blanco.
Britanniassa kappale julkaistiin hänen The Rokstarr Collection-kokoelma-albumin ensimmäisenä singlenä. Kappale julkaistiin Yhdysvaltain ja Kanadan radioasemilla 30. toukokuuta 2010 hänen toisena singlenä sekä Euroopan radioasemilla hänen neljäntenä singlenä. Virallisella remix-versiolla vierailee Cruzin sillä hetkellä uusi levy-yhtiötoveri Jennifer Lopez.
"Dynamite" oli Cruzin toinen single, joka saavutti Britannian singlelistan ja Canadian Hot 100:n kärkisijan, samalla kun se saavutti listan kärjen Belgiassa, Irlannissa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Kappale saavutti Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla toisen sijan, ja tammikuussa 2012 singleä oli myyty Yhdysvalloissa ja Kanadassa yli 5.7 miljoonaa kappaletta saavuttaen toiseksi suurimmat myyntiluvut brittiläisten artistien joukossa digitaalisella aikakaudella, päästäen edelleen vain Adelen "Rolling in the Deepin".
Kappale esitettiin live action/CGI-elokuvassa Hop. Kappale on myös mukana pelissä Just Dance 3.
Eurocup Formula Renault 2.0 -kausi 2014

Eurocup Formula Renault 2.0 -kausi 2014 oli 24. nykyiselle Eurocup Formula Renault-sarjalle. Kausi alkoi 26. huhtikuuta Espanjan Alcañizin radalla ja päättyi 19. lokakuuta Espanjan Jezerissä.
Sarjan mestaruuden vei hollantilainen Nyck de Vries, toiseksi sijoittui norjalainen Dennis Olsen ja kolmanneksi thaimaalainen Alexander Albon.
Tallit ja kuljettajat.
J = Sarjan Junior -luokan kuljettajat kaudella 2014 &lt;br&gt;
G = vieraileva kuljettaja, joka ei ole oikeutettu saamaan pisteitä.
Punajalkahapero

Punajalkahapero ("Russula rhodopus") on haperoiden sukuun kuuluva laji. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei myöskään hyvä ruokasieni.
Ulkonäkö.
Punajalkahapero muistuttaa isohaperoa, josta se eroaa pienemmän kokonsa sekä jalan punaisemman värin ja paksuuden vuoksi. Sen lakki on viininpunainen ja lakkamaisesti kiiltävä. Muita punajalkahaperoa muistuttavia lajeja ovat koivunlehtohapero ("Russula intermedia") ja tulipunahapero ("Russula emetica"). 
Elinympäristö.
Punajalkahaperon isäntäpuita ovat havupuut ja sitä esiintyy rehevissä mäntymetsissä.
Säätyvaltiopäivät 1872

Säätyvaltiopäivät 1872 olivat sääntömääräiset Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät. Näillä valtiopäivillä fennomaanit ja svekomaanit vakiinnuttivat asemansa keskeisimpinä valtiopäiväpuolueina, ja liberaalien asema heikkeni. Poliittinen kahtiajako alkoi voimistua. Talonpojat liittoutuivat usein papiston kanssa aatelistoa ja porvareita vastaan. Agathon Meurman ja Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen olivat ensimmäisillä valtiopäivillään. He olivat johtavia fennomaaneja.
Edustajat.
Aatelissääty.
Aatelissäädyn puhemies eli maamarsalkka oli J. M. Nordenstam. Aatelissäädyn valtiopäiväedustajiin kuuluivat hän mukaan luettuna seuraavat henkilöt:
Pappissääty.
Pappissäädyn edustajat valtiopäivillä olivat seuraavat:
Piispat:
Papiston edustajat:
Uusi valtiopäiväjärjestys toi monia uusia valtiopäiväedustajia säätyyn, mutta myös papiston keskuudesta tuli 13 uutta edustajaa. Säädyssä oli kaiken kaikkiaan vain 15 entistä ja yhteensä 21 uutta edustajaa.
Porvarissääty.
Porvarissäädyn puhemies oli Henrik Wilhelm Johan Zilliacus ja sihteeri Sixtus Viktor Calamnius. Säädyn jäsenet olivat puhemies mukaan luettuna seuraavat:
Talonpoikaissääty.
Talonpoikaissäädyn puhemiehenä toimi Aukusti Mäkipeska Ruovedeltä ja varapuhemiehenä Carl Johan Slotte Alavetelistä, tulkki oli Carl Gustaf Borg ja sihteeri Berndt Erik Konstantin Hildén. Säädyn edustajat olivat puhemies mukaan luettuna:
Laineet

"Laineet" on suomalaisartisti Jukka Pojan kappale hänen ensimmäiseltä, "Kokoelma"-kokoelma-albumilta. Sen julkaisi Suomen Musiikki digitaalisesti ladattavana singlenä 30. elokuuta 2013. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo. Videolla Jukka Poika on kalareissulla. Kappale ei onnistunut pääsemään kaupallisille listoille, mutta radiolistalla se pääsi parhaimmillaan 31. sijalle.
Kappale on julkaistu alun perin vuonna 2003 Kompostikoplan albumilla Jukka Poika ja Kompostikopla nimellä "Keinuta mua".
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Tucker Fredricks

Tucker Daniel Fredricks (s. 16. huhtikuuta 1984 Janesville, Wisconsin) on yhdysvaltalainen pikaluistelija. Hän on pituudeltaan 167 cm.
Fredricks sai matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 500 metrillä pronssia Salt Lake Cityssä 2007, sijoittui viidenneksi 2009 ja 2012 sekä kahdeksanneksi 2011. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli samalla matkalla kahdestoista. Sprintti-MM-kilpailuissa hän sijoittui kymmenenneksi 2009.
Fredricks voitti 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2006–2007 ja 2009–2010 sekä sijoittui kolmanneksi 2008–2009 ja 2011–2012. Hän on voittanut kymmenen maailmancupin osakilpailua, sijoittunut kuusi kertaa toiseksi ja 13 kertaa kolmanneksi (tilanne 13.12.2013).
Säätyvaltiopäivät 1891

Säätyvaltiopäivät 1891 olivat sääntömääräiset Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät. Aatelittomat säädyt kokoontuivat ensimmäistä kertaa vasta valmistuneessa Säätytalossa.
Valtiopäivät eivät saaneet käsitellä ajankohtaisia, autonomian kannalta tärkeitä asioita, kuten oman postilaitoksen liittämistä Venäjän postiin, vaan keisari oli ilmoittanut asiasta postimanifestilla.
Edustajat.
Aatelissääty.
Aatelissäädyn puhemies eli maamarsalkka oli Victor von Haartman. Aatelissäädyn valtiopäiväedustajia olivat hän mukaan luettuna seuraavat henkilöt: 
Pappissääty.
Pappissäädyn edustajien lukumäärä oli pysynyt edellisiin valtiopäiviin nähden muuttumattomana eikä sääty ollut edustajiensa puolesta muutenkaan juuri muuttunut. Säädyn puhemiehenä toimi arkkipiispa Torsten Thure Renvall. Säädyn jäsenet olivat puhemies mukaan luettuna seuraavat:
Piispat:
Papiston edustajat:
Porvarissääty.
Porvarissäädyn puhemies oli Anders Joachim Kurtén ja sihteeri Axel Valdemar Lindberg. Säädyn jäsenet olivat puhemies mukaan luettuna seuraavat:
Talonpoikaissääty.
Talonpoikaissäädyssä valtiopäiville osallistuivat, puhemies Carl Johan Slotte mukaan luettuna, seuraavat edustajat, tulkkina Anton Almberg ja sihteerinä Emil Frithiof Andersin:
Säätyvaltiopäivät 1894

Säätyvaltiopäivät 1894 olivat sääntömääräiset Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät. Niiden työ oli tuloksellista, vaikka sisäpoliittinen vastakkainasettelu oli jyrkentymässä. Suomalaisen puolueen nuoret, "nuorsuomalaiset" olivat eronneet omaksi ryhmittymäkseen, joka ajoi yhtäläistä äänioikeutta kaikille.
Edustajat.
Aatelissääty.
Aatelissäädyn puhemies eli maamarsalkka oli Lars Teodor von Hellens. Aatelissäädyn valtiopäiväedustajia olivat hän mukaan luettuna seuraavat henkilöt:
Pappissääty.
Vuonna 1892 kuolleen Porvoon piispa Carl Henrik Alopaeuksen seuraajaksi oli nimitetty professori Herman Råbergh, joka oli ollut jo vuodesta 1888 Porvoon hiippakunnan papiston edustajana pappissäädyssä. Säädyn puhemies oli edelleen arkkipiispa Torsten Thure Renvall ja varapuhemies Kuopion hiippakunnan piispa Gustaf Johansson. Pappissäädyn valtiopäivämiehet olivat puhemies mukaan luettuna seuraavat:
Piispat:
Papiston edustajat:
Uusia edustajia, jotka eivät olleet ennen olleet koskaan valtiopäivillä, oli kahdeksan. Sellaisia valtiopäivämiehiä, jotka eivät olleet edellisillä valtiopäivillä, oli kymmenen. Säädyssä oli kolme piispaa, kaksitoista tuomiorovastia, tuomiokapitulin asessoria ja lääninrovastia, kahdeksan kirkkoherraa, viisi kappalaista ja komministeria, viisi professoria ja viisi koulumiestä.
Porvarissääty.
Porvarissäädyn puhemies oli Anders Joachim Kurtén ja sihteeri Axel Valdemar Lindberg. Säädyn jäsenet olivat puhemies mukaan luettuna seuraavat:
Talonpoikaissääty.
Talonpoikaissäädyssä valtiopäiville osallistuivat, puhemies Kaarle Wärri mukaan luettuna, seuraavat edustajat, tulkkina Emil Almberg ja sihteerinä Viktor Emil Liljeblad: