Maurice de Coppet

Louis Jules Maurice de Coppet (17. heinäkuuta 1868 Alais, Ranska – 28. syyskuuta 1930 Nyon, Sveitsi) oli ranskalainen diplomaatti ja kirjallisuudenharrastaja, joka toimi Ranskan lähettiläänä Suomessa 1923–1929. Kirjallisuutta syvällisesti harrastava ministeri, kuten lähettiläitä ranskalaisittain nimitettiin, oli kiinnostunut suomalaisesta kulttuurista, opiskeli suomea ja ruotsia ja ryhtyi kääntämään ranskaksi suomalaisen kirjallisuuden klassikkoja. Vaimonsa Yseult de Coppet’n kanssa hän loi lähetystökodistaan Helsingin Katajanokalla suomalais-ranskalaisen kulttuurien kohtaamispaikan. 
Diplomaatin ura.
Maurice de Coppet oli syntynyt vuonna 1868 Sveitsistä Ranskaan siirtyneeseen, uskonnoltaan protestanttiseen pappissukuun. Hänen isänsä oli Pariisissa protestanttisen kirkon kirkkoherrana. Pariisissa suoritettujen laki- ja valtiotieteellisten opintojen jälkeen hän pääsi Ranskan ulkoministeriön palvelukseen. Suomeen tullessaan Coppet’lla oli takanaan laaja kokemus erilaisista diplomaattisista tehtävistä. Hän toimi diplomaattina Ranskan lähetystöissä ja konsulaateissa Aleksandriassa, Baselissa, Lontoossa, Budapestissa ja Varsovassa. Hän oli ensin pääkonsulina Baselissa ja Varsovassa sekä ensimmäisen maailmansodan alkaessa Lontoossa. Ennen Suomeen siirtymistään hän oli useita vuosia Ranskan lähettiläänä Addis Abebassa Abessinian keisarikunnassa (nyk. Etiopia). Vuonna 1923 hänet nimitettiin Ranskan lähettilääksi Suomeen, missä hän viipyi kuuden vuoden ajan. 
Coppet kärsi masennuksesta ja oli hoidettavana Sveitsissä saatuaan 1929 hermoromahduksen. Hän päätyi varhaiseläkkeelle, jota hän vastusti. Pian eläkkeelle siirtymisensä jälkeen Coppet kuoli Nyonin asemalla Sveitsissä 28. syyskuuta 1930 heittäydyttyään ohikiitävän Genevestä Lausanneen menneen pikajunan alle.
Käännöstyö.
Yhdessä Helsingin yliopiston ranskan kielen opettajan Jean-Louis Perret'n kanssa Coppet toimitti sarjan suomalaisen kaunokirjallisuuden ranskannoksia "Cahiers de la Finlande" (1929). Hänen ensimmäinen käännöksensä oli Ester Ståhlbergin "Sunnuntai". Kymmenosaiseen sarjaan hän käänsi muun muassa J. L. Runebergin eeppisen runoteoksen "Kung Fjalar", Juhani Ahon "Lastuja", Arvid Järnefeltin novellikokoelman "Elämän meri" sekä valikoiman Zacharias Topeliuksen satuja. Käännöksistään Coppet sai 1929 Ranskan akatemian käännöspalkinnon.
Jo ennen Suomen aikojaan Coppet oli ranskantanut Vergiliuksen runoutta latinasta. Vuonna 1931 Maurice de Coppet'n leski Yseult de Coppet lahjoitti Helsingin yliopistolle alkupääoman rahastoon, joka nimettiin edesmenneen ministeri Coppet’n mukaan. Rahastosta myönnettiin palkintoja ansiokkaille ranskalaisten kirjojen suomennoksille ja ruotsinnoksille. Rahaston toiminta elvytettiin usean vuosikymmenen jälkeen vuonna 2005, jolloin palkinto jaettiin Anna-Maija Viitasen uudelle käännökselle Gustave Flaubertin romaanista "Rouva Bovary" (WSOY 2005). Palkinto jaetaan lahjoittajan toivomuksen mukaisesti ministeri Maurice de Coppet’n kuolinpäivänä 28.9.
Kirjakokoelma.
Muuttaessaan Suomeen Coppet’n pariskunta toi mukanaan valtavan kirjastonsa. Lähettilään bibliofiilinen harrastus ja lukeneisuus saivatkin paljon huomiota. Pariskunnan lähetystökotia esiteltiin aikakauslehdissä, ja heistä tehtiin haastatteluja. Kirjasto, jonka Yseult de Coppet vuonna 1948 lahjoitti Helsingin yliopiston kirjastolle (nyk. Kansalliskirjasto), sisältää edustavasti ranskalaista kaunokirjallisuutta 1880-luvulta 1920-luvulle. Muita painopistealueita ovat Ranskan historia, taidehistoria sekä Coppet’n asemamaihin liittynyt poliittis-maantieteellinen kirjallisuus. Varsinkin Etiopian kulttuurihistoria näyttää erityisesti kiinnostaneen Coppet’ta. Myös kirjakokoelman mukana lahjoitettu henkilöarkisto sisältää Etiopiaan liittyviä asiakirjoja, karttoja sekä valokuvamateriaalia. Coppet oli kerännyt myös kokoelman ensimmäisen maailmansodan aikaisia propagandajulisteita sekä matkailumainoksia, jotka saatiin Suomeen muun aineiston mukana.
Maurice ja Yseult de Coppet'n kokoelma kuuluu nykyisin Kansalliskirjaston erikois- ja käsikirjoituskokoelmiin.