tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aili Nurminen

Aili Linnea Nurminen (16. heinäkuuta 1896 Pori – 27. marraskuuta 1972 Barcelona) oli suomalainen meteorologi, joka oli suomalaisen ilmailumeteorologian uranuurtaja. Elämäntyönsä hän teki Ilmatieteellisen keskuslaitoksen palveluksessa vuosina 1926–1963. Vuonna 1955 Nurminen väitteli tohtoriksi maailman ensimmäisenä naisena ilmatieteen alalta. Häntä pidetään myös Suomen ensimmäisenä arvostettuun asemaan nousseena teknillisten tieteiden naistutkijana.
Elämä ja ura.
Porilaisen vaatturin Juho Frans Nurmisen perheeseen syntynyt Aili Nurminen kirjoitti ylioppilaaksi Porin tyttölyseosta vuonna 1918 ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1927. Myöhemmin maisterin tutkinnon suorittanut Nurminen työskenteli Ilmatieteellisellä keskuslaitoksella virkaatekevänä apulaisena, kunnes hänet valittiin joulukuussa 1936 Malmin lentokentälle perustetun erityisen lentosääaseman hoitajaksi lentometeorologin virkaan. Uutta lentosääpalvelua tarvittiin muun muassa Malmin lentokentän myötä alkaneen yölentotoiminnan vaatimia entistä tarkempia sääennustuksia varten.
Nurminen ryhtyi tehtävässään aktiivisesti kehittämään vasta alkuvaiheessa ollutta suomalaista ilmailumeteorologiaa. Hän oli jo aikaisemmin vuonna 1936 vieraillut opintomatkalla Ruotsissa ja Saksassa, joista saatuja oppeja Ilmatieteellisen keskuslaitoksen lisäksi hän sovelsi käytäntöön myös ilmavoimat. Saksasta Malmille hankittiin uudet havaintolaitteet, joiden käyttäjäksi Nurminen opetteli aikaisemmin täysin miesten hallitsemassa maailmassa. Vuonna 1938 hänestä tuli Suomen ensimmäinen päälentometeorologi. Nurmisen ansiosta Suomen lentosääasemilla otettiin käyttöön kaukokirjoittimet jo vuonna 1939, Posti- ja lennätinlaitos avasi oman kaukokirjoitinliikenteensä vasta sodan jälkeen 1946.
Talvisodan aikana Nurminen toimi Vaasan lentoaseman meteorologina ja jatkosodan aikana 1941–1942 Porin lentoasemalla, jossa tuolloin oli suuri saksalaisten tukikohta. Nurmista pidettiin niin taitavana, että esimerkiksi Tukholmasta otettiin huonolla säällä häneen yhteyttä ja kysyttiin, voiko lentokoneet lähettää kohti Suomea. Nurmisen väitöskirjan aiheena olivat Suomen sumuolot (”Some aspects of fog with special reference to South Finland”). Väitöskirjansa lisäksi Nurminen julkaisi yli 30 tieteellistä tutkimusta.
Vuonna 1959 Suomen liike- ja virkanaisten liitto valitsi hänet vuoden naiseksi. Aili Nurminen kuoli 76-vuotiaana lomamatkalla Barcelonassa. Hänen mukaansa on nimetty Suomen Kulttuurirahaston alainen rahasto, jonka tehtävänä on tukea naistutkijoiden väitöskirjatyötä fysiikan ja meteorologian aloilla.
Helmi Virtaranta

Helmi Virtaranta (o.s. Linna, 19. joulukuuta 1919 Hämeenkyrö – 8. syyskuuta 1999) oli suomalainen kielitieteilijä, kansanperinteen tallentaja ja valokuvaaja. Hänet tunnetaan erityisesti työstään yhdessä aviopuolisonsa Pertti Virtarannan kanssa.
Elämä ja ura.
Varhaiset vuodet.
Hämeenkyrössä syntynyt Virtaranta muutti jo kansakouluikäisenä äitinsä mukana Tampereelle ja kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1939. Hän aloitti suomen kielen opiskelun Helsingin yliopistossa vielä samana vuonna ja valmistui lopulta sodan keskeyttämien opintojen jälkeen 1948. Vuotta aikaisemmin Virtaranta oli muuttanut Ruotsiin, kun hänen puolisonsa Pertti Virtaranta sai suomen kielen lehtorin viran Lundin yliopistosta. Pariskunta oli tavannut toisensa jo Helmi Virtarannan lukioaikoina ja avioliiton he solmivat vuonna 1945. Ruotsissa hän kirjoitti puhtaaksi virolaisen Julius Mägisten vaikeaselkoisella käsialalla laatiman "Värmlandsfinska ortnamn" -teoksen.
Kansanrunouden kerääjänä.
Helmi ja Pertti Virtaranta tekivät murteenkeruumatkoja vuodesta 1945 lähtien muun muassa eri puolille Suomea, kuten Satakuntaan, Värmlannin suomalaisalueille Ruotsiin sekä Itä-Karjalaan ja Tverin alueelle. Helmi Virtaranta on itse tallentanut eniten karjalaista kansanperinnettä, johon lukeutuu itkuvirsiä ja runoutta sekä erilaisia uskomuksia, satuja ja tarinoita. Hän kirjoitti myös puhtaaksi kaikki pariskunnan keruumatkojen päiväkirjat. Heidän varsinainen suurtyönsä oli vuosina 1968–2001 kuusiosaisena julkaistu "Karjalan kielen sanakirja". Pertti Virtaranta oli teoksen ensimmäinen päätoimittaja vuodesta 1955 alkaen, Helmi puolestaan toimitti teosta 1955–1961 ja työskenteli sen jälkeen toimitussihteerinä 21 vuoden ajan. Vaikka Helmi Virtaranta oli mukana käytännössä kaikkien puolisonsa yli 150 teoksen toimitustyössä, mainitaan hänen nimensä tekijänä ainoastaan kolmessa. Vuonna 1991 Helmi Virtaranta oli yksi Kalevalaseuran myöntämän Kekrinpäivän tunnustuspalkinnon saajista ja Samuli Paulaharju -palkinto hänelle myönnettiin yhdessä miehensä kanssa vuonna 1985.
Valokuvaajana.
Helmi Virtaranta tunnettaan myös ansioituneena valokuvaajana, kun hän tallensi keruumatkojen tietolähteitä sekä heidän elinympäristöään. Osan valokuvista kuitenkin otti Pertti Virtaranta, mutta pariskunta ei pitänyt niistä tarkkaa kirjaa, vaan Helmi Virtarannan mukaan itse kohde oli tärkeämpi kuin kuvan ottaja. Heidän matkoiltaan peräisin olevat valokuvat on tallennettu Museoviraston, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran ja Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen arkistoihin. Niitä on ollut esillä lukuisissa näyttelyissä Suomessa ja Pohjoismaissa sekä Keski-Euroopassa ja Karjalan tasavallassa. Helmi Virtaranta osallistui myös Suomen valokuvataiteen museon 1910–1960-lukujen suomalaisia naiskuvaajia esittelevään näyttelyyn vuonna 1992.
Wanhan kansan merkkipäivät

Wanhan kansan merkkipäivät on suomalaisen agronomin Antto Laihon vuonna 1912 ilmestynyt kirja, joka sisältää vanhoihin merkkipäiviin, viikonpäiviin ja kuukausiin liittyvää kansanperinnettä. Teoksesta on vuoteen 2006 mennessä otettu 14. painosta, joista viimeisimmissä on Marjaliisa Pitkärannan kuvitus.
Kirjan sananparsien ja kansanviisauksien sisältämiä neuvoja käytettiin aikoinaan hyväksi maanviljelyksessä ja eläinten hoidossa sekä yleisessä maaseudun arki- ja pyhäpäivien elämässä. Perinne syntyi jo keskiajalla, kun kansa alkoi yhdistelemään katolisen kirkon viettämiin pyhimysten merkkipäiviin maataloudessa esiintyviä töitä sekä säätä koskevia tietoja ja erilaisia havaintoja vuodenkierrosta sekä kasvi- ja eläinkunnasta.
Lalita Babar

Lalita Shivaji Babar (; s. 2. kesäkuuta 1989) on intialainen yleisurheilija.
Babar sijoittui kahdeksanneksi 10 000 metrin juoksussa Kansainyhteisön kisoissa 2010. Hän sai Incheonin Aasian kisoissa 2014 pronssia 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 9.35,37. Hän voitti Aasian-mestaruuden estejuoksussa Wuhanissa 2015 Intian ennätysajalla 9.34,13. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän paransi alkuerissä maansa ennätyksen aikaan 9.27,86. Loppukilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi ajalla 9.29,64.
Mike Conley (nuorempi)

Michael Alex ”Mike” Conley jr. (s. 11. lokakuuta 1987 Fayetteville, Arkansas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka on pelannut NBA:ssa vuodesta 2007 lähtien.
Pelintekijänä pelaavan Conleyn varasi neljännellä vuorolla Memphis Grizzlies, jota tämä edusti vuoteen 2019 saakka. Kaudella 2012–2013 Conley valittiin NBA:n kakkospuolustustähdistöön. Kausina 2013–2014 ja 2015–2016 hänelle myönnettiin NBA Sportsmanship Award. Kesällä 2019 Conley siirtyi Utah Jazziin.
Conleyn isä on kolmiloikan olympiavoittaja Mike Conley.
Kabange Mupopo

Kabange Mupopo (s. 21. syyskuuta 1992) on sambialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, ja 400 metrin juoksija.
Mupopo aloitti jalkapallon 11-vuotiaana. Maajoukkuetasolla hän pelasi ensimmäisen kerran alle 17-vuotiaiden ikäluokassa. Hän toimi 2014 Sambian naisten maajoukkueen kapteenina. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014 Sambia karsiutui alkulohkon jälkeen. Seuratasolla hän edusti 2014 Sambian armeijan seuraa Green Buffaloes.
Mupopo aloitti yleisurheilun keväällä 2014. Hän karsiutui 400 metrin välierissä Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014. Hän saavutti Marrakechin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014 hopeaa 400 metrillä samalla ajalla 51,21 kuin kilpailun voittanut Nigerian Folashade Abugan. Maanosien cupissa Marrakechissa hän sijoittui neljänneksi Sambian ennätysajalla 50,87.
Mupopo karsiutui 400 metrin välierissä Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Hän voitti samalla matkalla kultaa Brazzavillen Afrikan kisoissa 2015 Sambian ennätysajalla 50,22. Hän karsiutui 400 metrin välierissä Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016. Hän voitti samana vuonna 400 metrin Afrikan-mestaruuden Durbanissa ajalla 51,56. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui välierissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli 400 metrillä alun perin seitsemäs, mutta tuli hylätyksi annettuaan kisoissa positiivisen dopingnäytteen. Hän sai neljän vuoden kilpailukiellon ajalle 12.8.2017–11.8.2021.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
NR = maan ennätys
Acie Law

Acie Law IV (s. 25. tammikuuta 1985 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Pelintekijänä pelaavan Law'n varasi 11. vuorolla Atlanta Hawks, jota tämä edusti kahden kauden ajan. Law pelasi NBA:ssa vuoteen 2011 asti edustaen viittä eri seuraa, minkä jälkeen hän siirtyi Eurooppaan. Serbiassa pelaamisen jälkeen Law siirtyi kreikkalaiseen Olympiakos BC:hen, jossa hän voitti Kreikan mestaruuden vuonna 2012 ja Euroliigan mestaruudet vuosina 2012 ja 2013.
Law oli sukua baseballpelaaja Ernie Banksille.
Javaris Crittenton

Javaris Cortez Crittenton (s. 31. joulukuuta 1987 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän sotkeutui jengielämään ja sai vuonna 2009 loppukauden kestäneen pelikiellon aseiden tuomisesta pukuhuoneeseen. Elokuussa 2011 Crittenton syyllistyi tappoon, josta hänet tuomittiin vuonna 2015 vankilaan 23 vuodeksi.
Pelaajaura.
Pelintekijänä pelanneen Crittentonin varasi 19. vuorolla Los Angeles Lakers. Crittenton pelasi NBA:ssa kahden kauden ajan vuosina 2007–2009 edustettuaan Lakersin lisäksi Memphis Grizzliesiä ja Washington Wizardsia, minkä jälkeen hän pelasi lyhyesti vielä Kiinassa vuonna 2010 ja D-liigassa vuonna 2011.
Joulukuussa 2009 Crittenton ja Gilbert Arenas toivat käsiaseita Wizardsin pukuhuoneeseen. Tapahtuma johti kummankin loppukauden kestäneeseen pelikieltoon ja palkanmenetykseen.
Crittentonin tekemien NBA-pelaajasopimusten arvo oli Sports-Referencen mukaan yli neljä miljoonaa dollaria.
Vankilatuomio.
Crittentonin kerrotaan liittyneen Crips-katujengiin NBA-uransa alussa. Elokuussa 2011 hän – oletettavasti aikomuksenaan ampua liikkuvasta autosta toista Cripsin jäsentä – osui 22-vuotiasta neljän lapsen äitiä Julian Jonesia alavartaloon, omien sanojensa mukaan vahingossa. Valtimoverenvuodon saanut Jones kuoli sairaalassa leikkauksessa. Sovittelun jälkeen Crittenton tuomittiin keväällä 2015 taposta 23 vuodeksi vankilaan.
Shaunae Miller-Uibo

Shaunae Miller-Uibo (o.s. Miller, s. 15. huhtikuuta 1994) on bahamalainen pikajuoksija, jonka päämatkoja ovat 200 ja 400 metrin juoksut. 
Miller-Uibo voitti 400 metrin olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 ennätysajallaan 49,44. Hän heittäytyi maaliin, ja kukisti Allyson Felixin 0,07 sekunnilla. Hän uusi 400 metrin olympiavoittonsa vuonna 2021 järjestetyissä Tokion kisoissa Bahaman ennätysajalla 48,36. Samojen kisojen 200 metrillä hän oli kahdeksas. 
Miller-Uibo saavutti MM-kilpailuissa 400 metrillä kultaa Eugenessa 2022 ajalla 49,11 ja hopeaa Pekingissä 2015 ajalla 49,67 ja Dohassa 2019 silloisella ennätyksellään 48,37. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti pronssia 200 metrillä ajalla 22,15 ja oli 400 metrillä neljäs. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui 200 metrillä neljänneksi. 
Miller-Uibo voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 400 metrillä Belgradissa 2022 ajalla 50,31. Sopotin sisäratojen MM-kilpailuissa 2014 hän saavutti 400 metrillä pronssia ajalla 52,06. IAAF World Relays -kilpailuissa 2017 hän voitti kultaa 4 × 400 metrin sekaviestissä. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän voitti kultaa 200 metrillä ajalla 22,09. 
Vuonna 2010 Miller-Uibo saavutti 400 metrillä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden ja vuotta myöhemmin alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden. 
Miller-Uibon ennätys 400 metrillä on ulkoradoilla 48,36 ja sisäradoilla 50,21 sekä 200 metrillä ulkoradoilla 21,74 ja sisäradoilla 22,40. Kaikki nämä ajat ovat Bahaman ennätyksiä. Miller-Uibo juoksi 300 metrin epävirallisen maailmanennätyksen 34,41 Ostravassa 20. kesäkuuta 2019 ja 3. helmikuuta 2018 New Yorkissa hän sivusi Irina Privalovan epävirallista 300 metrin sisäratojen maailmanennätystä 35,45. Heinäkuussa 2020 Miller-Uibo juoksi 100 metrillä uuden oman ennätyksensä 10,98 ja oli näin vasta neljäs nainen joka alitti 11 sekuntia satasella, 22 sekuntia 200 metrillä ja 49 sekuntia 400 metrillä.
Miller on ollut naimisissa virolaisen kymmenottelijan Maicel Uibon kanssa vuodesta 2017.
Kerim Mrabti

Abdallah "Kerim" Mrabti (s. 20. toukokuuta 1994 Nacka, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija. Mrabti on 175 cm pitkä ja painaa 75 kg. Hän edustaa Djurgårdens IF:ää Ruotsin jalkapallon pääsarjassa Allsvenskanissa. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. 
Kerim aloitti jalkapalloilun 5-vuotiaana Enköping SK:ssa. 17-vuotiaana hän pääsi seuran miesten A-joukkueeseen ja oli mukana voittamassa seuralle Division 2 -mestaruutta (Ruotsin jalkapallon 4:s korkein sarjataso). Vuonna 2013 hän siirtyi IK Sirius -joukkueeseen ja noli nostamassa sitä Superettaniin (Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle). 2015 IK Sirius myi hänet Djurgårdens IF:lle. Kerimin äidinisä ja -äiti ovat Suomesta ja Kerimin isä on Tunisiasta lähtöisin.
Belaynesh Oljira

Belaynesh Oljira (s. 26. kesäkuuta 1990) on etiopialainen kestävyysjuoksija. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän saavutti pronssia 10 000 metrillä ajalla 30.46,98. Vuotta aiemmin Lontoon olympialaisissa 2012 Oljira oli 10 000 metrillä viides ajalla 30.45,56. Hän sai samalla matkalla pronssia Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014 ja oli yhdeksäs MM-kilpailuissa 2015.
Oljira on sijoittunut maastojuoksun MM-kilpailujen henkilökohtaisessa kilpailussa kymmenenneksi 2011, kolmanneksi 2013, yhdeksänneksi 2015 ja kahdeksanneksi 2017. Joukkuekilpailussa hän on saavuttanut kultaa 2015 sekä hopeaa 2011, 2013 ja 2017
Etyyli-3-fenyyliglysidaatti

Etyyli-3-fenyyliglysidaatti eli fenyyliglysidiinihapon etyyliesteri (C11H12O3) on epoksideihin ja estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään hajuisteissa ja eräissä elintarvikkeissa aromiaineena. Se on täysiun synteettinen yhdiste eikä sitä tunneta esiintyvän luonnossa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa etyyli-3-fenyyliglysidaatti on väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee etanoliin, dietyylieetteriin ja moniin muihin orgaanisiin liuottimiin. Aineen tuoksu ja maku ovat hedelmäisiä ja muistuttavat mansikkaa ja hunajaa. Etyyli-3-fenyyliglysidaatille on myönnetty GRAS-status (generally recognized as safe) eikä sen ole todettu aiheuttavan yliherkkyys- tai ärsytysoireita.
Valmistus ja käyttö.
Etyyli-3-fenyyliglysidaattia voidaan valmistaa hapettamalla etyylikinnamaattiia m-klooriperbentsoehapolla, jolloin etyylikinnamaatin kaksoisidos hapettuu muodostaen epoksidirenkaan tai emäksen läsnä ollessa bentsaldehydistä ja etyyliklooriasetaatista niin kutsutulla Darzens-kondensaatiolla. Kolmas tapa on hopeafenyyliglysidaatin reaktio etyylijodidin kanssa.
Etyyli-3-fenyyliglysidaattia käytetään tuomaan mansikanhajua hajusteisin ja sillä on suhteellisen pitkäkestoinen tuoksu. Lisäksi yhdistettä voidaan lisätä kosmetiikkatuotteisiin kuten saippuoihin, voiteisiin ja pesuaineihin. Elintarviketeollisuudessa sitä käytetään muun muassa mansikkajäätelöissä aromiaineena. Samoihin tarkoituksiin käytetään myös etyyli-3-fenyyliglysidaattia rakenteeltaan läheisesti muistuttavaa etyylimetyylifenyyliglysidaattia.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2015 – miesten keihäänheitto

Miesten keihäänheitto oli yksi laji yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2015. Kilpailun karsinnat pidettiin 24. elokuuta 2015. Loppukilpailu pidettiin 26. elokuuta. Kilpailun voitti kenialainen Julius Yego, joka heitti oman ennätyksensä sekä maailman kauden kärkituloksen 92,72 metriä. Toiseksi sijoittui egyptiläinen Ihab Abdelrahman El Sayed ja kolmanneksi suomalainen Tero Pitkämäki.
Karsintakierrokset.
Karsintaraja loppukilpailuun oli 83,00 metriä.
Emily Infeld

Emily Infeld (s. 21. maaliskuuta 1990 University Heights, Ohio) on yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija, joka kilpailee 5 000 ja 10 000 metrin juoksussa. 163 senttimetriä pitkä ja 49 kilogrammaa painava Infeld edustaa Bowerman Track Clubia.
Ura.
Infeld saavutti yllättäen pronssia 10 000 metriltä vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä ajalla 31.43,49. Hän ohitti loppusuoralla maannaisensa Molly Huddlen, kun tämä tuuletti liian aikaisin. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli samalla matkalla yhdestoista ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 kuudes. Hän sijoittui 2022 Eugenen MM-kilpailuissa 5 000 metrillä 13:nneksi. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän oli 10 000 metrillä 14:s.
Infeld oli mukana myös vuoden 2013 maastojuoksun MM-kilpailuissa ollen joukkuekilpailun neljäs ja henkilökohtaisen kilpailun 21:s.
Henkilökohtainen elämä.
Infeld joutui huhtikuusta 2018 alkean vainoamisen uhriksi, mikä johti pelkoon, stressiin sekä piiloutumiseen tältä vainoajalta. Tällä häirinnällä oli merkittävä vaikutus Infeldin henkilökohtaiseen elämään sekä ammatilliseen uraan. Lopulta vuonna 2021 tämä häiritsijä saatiin kiinni ja hänelle nostettiin syyte törkeästä nettiväijymisestä ja osavaltioiden välisestä suojelumääräyksen rikkomisesta.
Cassandra Tate

Cassandra Tate (s. 11. syyskuuta 1990 Hammond) on yhdysvaltalainen juoksija, joka kilpailee pääosin 400 metrin aitajuoksussa. 175 senttimetriä pitkän ja 61 kilogrammaa painavan Taten valmentajana toimii Dennis Shaver.
Tate selviytyi vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä finaaliin 400 metrin aidoissa. Finaalissa hän saavutti pronssia ajalla 54,02. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui samassa lajissa seitsemänneksi. Vuoden 2014 sisäratojen MM-kilpailuista Puolan Sopotista Tate saavutti kultaa pitkästä viestistä.
Tate voitti NCAA:n mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa 2012.
Gabriela Petrova

Gabriela Petrova (, s. 29. kesäkuuta 1992 Haskovo) on bulgarialainen kolmiloikkaaja. 
Petrova voitti kultaa vuoden 2013 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuista Tampereelta tuloksella 13,91. Vuoden 2014 EM-kilpailuissa hän oli viides. Petrova saavutti hopeaa vuoden 2015 sisäratojen EM-kilpailuista tuloksella 14,52. Hän oli mukana vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä, jossa hän sijoittui finaalin neljänneksi omalla ennätyksellään 14,66. Kazakstanin Olga Rypakova ohitti Petrovan viimeisellä kierroksella. 
Petrova jäi kiinni dopingaine meldoniumista harjoituskaudella tehdyssä testissä 6. helmikuuta 2016. Kansainvälinen yleisurheiluliitto palautti Petrovalle kilpailuluvan huhtikuussa 2016 ja kumosi väliaikaisen kilpailukiellon.
Petrova karsiutui loppukilpailusta Amsterdamin EM-kilpailuissa ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 sekä Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän sijoittui 11:nneksi Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 ja kuudenneksi saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa. Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja Tokion olympialaisissa 2021 hän karsiutui loppukilpailusta. Hän sijoittui kuudenneksi Rooman EM-kilpailuissa 2024, mutta karsiutui loppukilpailusta saman vuoden Pariisin olympialaisissa. Hän sijoittui vuonna 2025 Apeldoornin sisäratojen EM-kilpailuista seitsemänneksi ja karsiutui loppukilpailusta Tokion MM-kilpailuissa.
Spencer Hawes

Spencer Mason Hawes (s. 28. huhtikuuta 1988 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Sentterinä pelaavan Hawesin varasi 10. vuorolla Sacramento Kings, jota tämä edusti kolmen kauden ajan. Tämän jälkeen Hawes edusti neljä kautta Philadelphia 76ersia. Vuoden 2014 jälkeen hän on edustanut useita muita NBA-seuroja.
Hawes on sukua NBA:ssa pelanneelle Steve Hawesille.
Aaron Gray

Aaron Michael Gray (s. 7. joulukuuta 1984 Tarzana, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Sentterinä pelanneen Grayn varasi 49. vuorolla Chicago Bulls, jota tämä edusti kolmen kauden ajan. Tämän jälkeen Gray edusti kolmea muuta NBA-seuraa.
Gray päätti lopettaa pelaajauransa kesäkuussa 2015. Hän oli saanut sydämeensä veritulpan kesällä 2014 eikä pelannut tämän jälkeen. Gray siirtyi Detroit Pistonsin apuvalmentajaksi ja valmentaa myös D-liigajoukkue Grand Rapids Drivessa.
Esteban Chaves

Jhoan Esteban Chaves Rubio (s. 17. tammikuuta 1990 Bogotá, Kolumbia) on kolumbialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Colombia-Coldeportes-joukkueessa 2012−2013, edusti australialaista Orica/Mitchelton-Scott / Team BikeExchange -joukkuetta 2014–2021 ja on vuodesta 2022 ajanut EF Education–EasyPost -tallissa. 164 senttimetriä pitkä ja 55 kilogrammaa painava Chaves on erikoistunut mäkiajoon.
Chaves voitti vuonna 2011 Tour de l’Avenirin kokonaiskilpailun. Vuonna 2015 hänen Orica-GreenEDGE-tallinsa voitti Giro d'Italian ensimmäisenä etappina ajetun joukkueaika-ajon. Hän myös piti nuorten kilpailun johtajan valkoista paitaa neljännen etapin jälkeen. Vuoden 2015 Espanjan ympäriajossa Chaves voitti toisen ja kuudennen etapin. Hän piti kokonaiskilpailun johtajan paitaa etappien 2–4 ja 6–8 jälkeen, ja johti kilpailun aikana myös piste-, mäkikiri- ja yhdistelmäkilpailuja.
Chaves voitti 14. etapin Italian ympäriajossa 2016. Hän nousi kokonaiskilpailun johtoon oltuaan kolmas 19. etapilla. Seuraavan päivän toiseksi viimeisellä etapilla Vincenzo Nibali ohitti hänet ja Chaves sijoittui kokonaiskilpailussa lopulta toiseksi 52 sekuntia Nibalille hävinneenä. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän sijoittui Nairo Quintanan ja Chris Froomen jälkeen kolmanneksi. Lokakuussa hän voitti Lombardian ympäriajon kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Diego Rosan ja Rigoberto Uranin. Hänestä tuli ensimmäinen kolumbialainen pyöräilyn "monumentin" voittaja.
Chaves voitti Italian ympäriajossa kuudennen etapin 2018 ja 19. etapin 2019.
Saavutukset.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
2006
2009
2011
2012
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2023
Jeroen Dubbeldam

Jeroen Dubbeldam (s. 15. huhtikuuta 1973 Zwolle) on alankomaalainen esteratsastuksen olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan-mestari. Dubbeldam on 186 senttimetriä pitkä ja painaa 82 kilogrammaa.
Dubbeldam saavutti henkilökohtaisen kilpailun olympiakultaa vuoden 2000 kesäolympialaisista Sydneystä hevosellaan "De Sjiem". Hän oli samoissa kisoissa myös joukkuekilpailun viides. MM-kilpailuista Dubbeldamilla on kolme kultaa, joista yksi on henkilökohtainen. EM-kilpailuista hän on saavuttanut kolme kultaa ja kolme pronssia. Ensimmäisen henkilökohtaisen EM-kultansa hän saavutti vuonna 2015 Aachenista hevosellaan "SFN Zenith N.O.P."
Lystrosauridae

Lystrosauridae on sukupuuttoon kuollut dikynodonttiterapsidien heimo, joka esiintyi permikauden lopulla ja triaskauden alkupuolella. Sen jäsenet ovat keski- ja suurikokoisia dikynodontteja, joilla on vahvasti vatsanpuoleisesti jatkuva kuono, jossa teräväkulmainen nurkka. Heimoon kuuluvat "Lystrosaurus", "Kwazulusaurus" ja "Euptychognathus".
Luokittelu.
Koska Lystrosauridae kuuluu kladiin Bidentalia ja yläheimoon Dicynodontoidea, se on läheistä sukua kladille Cryptodontia. Cryptodontia kuuluu myös Bidentaliaan, mutta ei Dicynodontoideaan. Muut Dicynodontoideaan kuuluvat kladit kuten Kannemeyeriiformes ovat kuitenkin sille vielä läheisempää sukua. Kun von Huene oli vuonna 1942 kuvannut "Euptychognathus bathyrhynchusin", hän oli antanut sille nimen "”Dicynodon” bathyrhynchus". Vuoden 2011 tutkimuksessaan Christian F. Kammerer tutkimusryhmineen siirsi sen ominaisuuksiensa perusteella uuteen sukuun "Euptychognathus" ja heimoon Lystrosauridae. 
Fylogenia.
Kammerer "et al." (2011):
Sidor (2003), lisätty "Kwazulusaurus" Maisch, (2002):
Vesa Vares

Vesa Yrjö Vares (s. 14. maaliskuuta 1963) on suomalainen valtiotieteen tohtori, poliittisen historian tutkija ja Turun yliopiston professori. Vares on Turun yliopiston Eduskuntatutkimuksen keskuksen varajohtaja.
Ura.
Vares toimii vuodesta 2015 alkaen Turun yliopiston poliittisen historian professorina.
Naisen kasvot (vuoden 1938 elokuva)

Naisen kasvot () on Gustaf Molanderin ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 1938. Tarina pohjautuu Francis de Croissetin näytelmään "Il etait une fois". Elokuvan pääosassa on Ingrid Bergman.
Juoni.
Tulipalossa kasvonsa vahingoittanut nainen on rikollisjoukkueen päällikkö. Tarina saa kuitenkin uuden käänteen, kun hän nyrjäyttää nilkkansa ja joutuu lääkärinhoitoon. Lääkäri lupaa korjata kasvojen vauriot, mutta kehottaa häntä muuttumaan myös sisäisesti. Nainen on kuitenkin sopinut menevänsä kotiopettajaksi rikkaaseen perheeseen, josta on tarkoitus huijata rahat. Hän rakastuu ja hänen omatuntonsa herää.
Vornantie

Vornantie on museotie Lieksan ja Joensuun rajalla. Se kulkee Lieksan Vornasta yhdystielle 15832 Joensuun puolelle ja on osa yhdystietä 5077 eli Vornan maantietä. Maantien rakennuttivat venäläiset pikkuvihan aikana 1741–1743. Tienrakennus saatettiin päätökseen Turun rauhan solmimisen aikoihin 1743. Tien varrella taisteltiin Suomen sodan yhteydessä 8. lokakuuta 1808. Vornan taistelun muistomerkki on museotien varrella. Maantie liittyy maisemallisesti ja kulttuurihistoriallisesti vahvistettuun suojelualueeseen. 
Vornantie kulkee kauniin vesistöjen ja metsän ympäröimän kapean harjun päällä. Museotieksi Vornantie hyväksyttiin vuonna 1982. Pituudeltaan museotie on 2,7 kilometriä ja se on sorapintainen. Eno-Lieksa-maantie kulki museotien väylää, kunnes uusi tie, nykyinen seututie 518, valmistui 1962.
Vuonna 2017 tehdyssä katselmuksessa konsultti Martti Piltz tieliikennemuseo Mobiliasta sanoi, että tie erittäin hyvin säilynyt tierakenteena, sitä on hyvin hoidettu ja harjun myötä mutkitteleva tielinjaus on pysynyt vuosisatojen ajan pääosin ennallaan; myöskään kaivuutyöt eivät ole rikkoneet tien vanhoja rakenteita. Destian maisema-arkkitehti Laura Soosalu kuvasi tien alkupäätä sykähdyttäväksi: "Harjumaisena ja lammet, miljöö kokonaisuudessaan on tosi hieno. Kun historiaan uppoutuu lähemmin, tulee esille monia nyansseja.
Vornantie sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Naisten Superpesiksen kausi 1993

Naisten Superpesiksen kaudella 1993 pelattiin kahdentoista joukkueen kaksinkertainen sarja, jonka lisäksi kukin joukkue kohtasi ns. paikallisvastustajansa kaksi kertaa. Sarjan kahdeksan parasta jatkoi otteluita Suomen mestaruudesta pudotuspelein.
Palkinnot.
Urheilulehden arvopelaajat: Riikka Nieminen ja Olli Hartikainen.
Arvo Junnila

Arvo Nestori Junnila (28. toukokuuta 1903 Kiikka – 10. helmikuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko, joka teki elämäntyönsä Suomi-yhtiön vakuutusmatemaatikkona ja pitkäaikaisena johtajana.
Arvo Junnilan vanhemmat olivat maanviljelijä Nestori Junnila ja Selma Maria Niemi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tyrvään suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1923 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1928 ja lisensiaatiksi vuonna 1936 sekä väitteli tohtoriksi saksankielisellä väitöskirjallaan vuonna 1936. Junnila työskenteli matematiikan assistenttina Helsingin yliopistossa vuosina 1929–1933 ja Teknillisessä Korkeakoulussa vuosina 1932–1934, vakuutusyhtiö Suomen apulaismatemaatikkona vuosina 1933–1948, yliaktuaarina 1948–1953, apulaisjohtajana vuosina 1950–1953 ja toimitusjohtajana vuosina 1954–1970. Hän luennoi vakuutusmatematiikasta Tampereen yliopistossa vuosina 1975–1977. Lisäksi hän toimi sosiaaliministeriön vakuutusosaston asiantuntijana vuosina 1962–1970. Junnila toimi Suomen Aktuaariyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1947–1956 ja hänet kutsuttiin sen kunniajäseneksi vuonna 1976. 
Hänen nuorempi veljensä on kokoomuspoliitikko Tuure Junnila.
Hexvessel

Hexvessel on suomalais-englantilainen psykedeelistä folkkia soittava yhtye. Se perustettiin vuonna 2009 kun laulaja-kitaristi Mat McNerney muutti Suomeen.
Yhtyeen tyyli vaihtelee akustisista balladimaisista kohdista raskaisiin riffittelyihin.
Jairus Kipchoge Birech

Jairus Kipchoge Birech (14. joulukuuta 1992 – 18. syyskuuta 2025) oli kenialainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 3 000 metrin estejuoksu. 
Birech saavutti 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 2011 hopeaa alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja oli neljäs Afrikan kisoissa. Hän voitti 2014 estejuoksun Kenian-mestaruuden, saavutti hopeaa Marrakechin Afrikan-mestaruuskilpailuissa, kultaa Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa ja voitti maanosien cupin.
Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Birech sijoittui 3 000 metrin esteissä neljänneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli kahdestoista.
Birechin ennätys 3 000 metrin esteissä oli 7.58,41, jonka hän juoksi voittaessaan Brysselin Timanttiliigan osakilpailun syyskuussa 2014. Hän voitti myös lajinsa Timanttiliigan kokonaiskilpailun 2014 ja 2015.
Dipikryyliamiini

Dipikryyliamiini eli heksanitrodifenyyliamiini, heksiitti tai heksiili (C12H5N7O12) on difenyyliamiinin nitrattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty apuräjähteenä muun muassa toisessa maailmansodassa ja nykyään sitä käytetään reagenssina analyyttisessä kemiassa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa dipikryyliamiini on keltaista tai ruskehtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, etanoliin tai dietyylieetteriin, mutta hieman asetoniin ja kloroformiin sekä väkevään etikkahappoin, typpihappoon ja happaman luonteensa vuoksi emäsliuoksiin. Yhdiste muodostaa veteen liukenemattomia kaliumin, cesiumin, rubidiumin, elohopean ja lyijyn ionien kanssa. Yhdiste räjähtää helposti kuumennettaessa muodostaen hiilimonoksidia, vetyä ja typpeä. Räjähdysnopeus on 7 150–7 200 m/s. Dipikryyliamiini voi räjähtää myös iskun vaikutuksesta. Aine on myrkyllistä ja voi syövyttää ihoa ja limakalvoja.
Valmistus ja käyttö.
Tyypillisimmin dipikryyliamiinia valmistetaan 2,4-dinitroklooribentseenin ja aniliinin välisellä reaktiolla, jonka tuote 2,4-dinitrofenyyliamiini nitrataan dipikryyliamiiniksi. Muita tapoja yhdisteen syntetisoimiseksi ovat difenyyliamiinin tai 2,4,4',6-tetranitrodifenyyliamiinin nitraus.
Dipikryyliamiinia on aikaisemmin käytetty räjähdysaineena ja ensimmäiset raportit tästä käytöstä ovat vuodelta 1891. Toisessa maailmansodassa yhdistettä käytettiin räjähdysaineena vedenalaisissa pommeissa yhdessä trinitrotolueenin ja alumiinijauheen kanssa. Yhdisteen myrkyllisyyden ja värillisyyden vuoksi siitä on luovuttu ja sen on korvattu muilla räjähteillä kuten HBX-räjähteillä, jotka sisältävät heksogeenia ja trinitrotolueenia. Dipikryyliamiinin ammoniumsuolaa on käytetty keltaisena väriaineena. Nykyään pikryyliamiinin käyttökohteita ovat alkalimetalleista kaliumin, rubidiumin ja cesiumin sekä elohopean ja lyijyn yhdisteiden tunnistus ja gravimetrinen ja spektrofotometrinen määritys sekä alkaloidien saostaminen.
Wang Jianan

 
Wang Jianan (s. 27. elokuuta 1996) on kiinalainen pituushyppääjä.
Nuorempana Wang kilpaili moniotteluissa. Helmikuussa 2012 hän otteli 15-vuotiaana seitsenottelussa sisäradoilla aikuisten välineillä tuloksen 5483 pistettä. Huhtikuussa 2012 hän otteli kymmenottelussa aikuisten välinein tuloksen 7063 pistettä. Ottelusarjassaan hän muun muassa juoksi 100 metriä aikaan 10,88, hyppäsi pituutta 780 cm ja seivästä 500 cm. Hänen pituustuloksensa oli paras 15-vuotiaan hyppäämä tulos koskaan. 
Syyskuussa 2012 hän voitti 16-vuotiaana ja kautta aikain nuorimpana pituushypyn aikuisten Kiinan mestaruuden tuloksella 804 cm. Vuonna 2013 hän voitti Aasian-mestaruuden tuloksella 795 cm. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui loppukilpailusta.
Vuonna 2014 Wang voitti Eugenessa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden tuloksella 808 cm. Toukokuussa 2015 hän hyppäsi Shanghaissa Timanttiliigan osakilpailussa alle 20-vuotiaiden Aasian-ennätyksen 825 cm. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 818 cm. Seuraavana vuonna hän oli Portlandin MM-hallikilpailuissa kahdeksas ja Rio de Janeiron olympialaisissa viides. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui seitsemänneksi. Hän sivusi Kiinan ennätystä 847 Guiyangissa kesäkuussa 2018. Hän voitti samana vuonna kultaa Jakartan Aasian kisoissa tuloksella 824 cm. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui kuudenneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa tuloksella 836 cm samalla stadionilla, jolla hän oli kahdeksan vuotta aiemmin voittanut nuorten maailmanmestaruuden. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui viidenneksi.
Bruno V. Nordberg

Bruno Victor Nordberg (11. huhtikuuta 1858 Helsinki – 30. lokakuuta 1924 Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen kaivosinsinööri ja teollisuusyrittäjä, joka perusti Yhdysvaltojen Milwaukeehin Nordberg Manufacturing Companyn vuonna 1884. Höyrykoneita, kaivosnostureita, dieselmoottoreita ja ilmakompressoreja valmistanut yritys myytiin Rex ChainBelt -yritykselle 1970, mutta yrityksen perustajan nimeä kantavat yhä vuodesta 1989 suomalaisen Metso Oyj:n omistuksessa olleet Nordberg-kivenmurskaimet.
Nordberg valmistui insinööriksi 1878 Helsingissä ja lähti siirtolaiseksi Pohjois-Amerikkaan. Hän teki ensin sekalaisia töitä New Yorkin Buffalossa, muutti Wisconsinin osavaltion Milwaukeehin ja pääsi pian Edward P. Allis Companyn pumppujen ja höyrykoneiden suunnittelijaksi. Hän alkoi tehdä ja patentoida erilaisia parannuksia höyrykoneisiin, mutta kun työnantaja Allis ei innostunut hänen keksimästään höyrykoneen säätöventtiilistä, päätti Nordberg perustaa Milwaukeehin oman konepajayrityksensä nimeltä The Nordberg Manufacturing Company.
Nordbergin yritys tuli pian tunnetuksi monista höyrykonetekniikan innovaatioistaan sekä kaivoksiin suunnitelluista erittäin tehokkaista malminnostolaitteista, jotka paransivat merkittävästi kilpailukykyä. Mississippijoen yläjuoksun siipirataslaivoihin asennettujen Nordberg-höyrykoneiden sanotaan kestäneen pidempään kuin itse laivat: uusi laiva saatettiin rakentaa vanhan koneen ympärille. 
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen höyryvoima alkoi korvautua polttomoottoreilla, ja Nordbergin yritys toi Yhdysvaltojen markkinoille siihen asti tehokkaimmat dieselmoottorit.
Bruno Nordberg kuoli 1924, mutta hänen ainoa poikansa Victor (1884–1946) jatkoi yrityksen johdossa. Vuonna 1925 yritys toi markkinoille sarjan rautatien kunnossapitokoneita. Nordbergin kivenmurskaimet saivat alkunsa 1928, kun yritys osti Symonsin murskainliiketoiminnan.
Ennätyssuuri Nordbergin kaivosnosturi on restauroituna Michiganin suomalaisalueella Hancockissa sijaitsevassa Quincyn kaivosmuseossa. Vuonna 1984 American History Museum Yhdysvaltojen pääkaupungissa Washingtonissa piti näyttelyn Bruno V. Nordbergin elämästä ja saavutuksista.
Pierre-Cédric Labrie

Pierre-Cédric ”Nacho” Labrie (s. 12. kesäkuuta 1986) on kanadalainen jääkiekkoilija.
Pelaajaura.
Junioriura ja aikaisempi elämä.
Labrie lopetti 17-vuotias, kun hänen sopimuksensa Quebec Rempartsin kanssa purettiin Ligue de hockey junior majeur du Québecissa. Hän työskenteli yövuorossa lähikaupassa sekä ravintolassa kokin apulaisena. Labrie päätti aloittaa uransa uudelleen pelaten aluksi vain viikonloppuisin amatööriliigassa, josta eteni junioriliigojen kautta AHL:ään ja lopulta myös NHL:ään.
Ammattilaisura.
7. tammikuuta 2012 Labrie teki NHL-debyyttinsä pelaten Tampa Bay Lightningissa heidän hävitessä lukemin 3–1 Montreal Canadiensille. Hän teki myöhemmin ensimmäisen NHL-pisteensä saamalla syöttöpisteen joukkueen voittaessa Phoenix Coyotesin (nyk. Arizona Coyotes) 21. tammikuuta 2012.
1. heinäkuuta 2014 Labrie allekirjoitti vapaana agenttina yksivuotisen sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. He lähettivät hänet AHL:ään farmijoukkue Rockford IceHogsiin 30. syyskuuta 2014. Kaudella 2014-2015 Labrie teki 16 pistettä 60 pelaamassaan ottelussa. 18. kesäkuuta Labrie ja Rockford IceHogs solmivat yhden vuoden mittaisen jatkosopimuksen AHL:n puolella.
Elämä.
Ollessaan kalastamassa Tampa Bay Lightning -aikanaan joukkuekavereidensa Keith Aulien ja Anders Lindbäckin kanssa, Labrie sai koukkuunsa pelikaanin. Eläimiä rakastavana Labrie irrotti sen koukusta ja päästi sen menemään vahingoittumattomana.
Greg McKegg

Greg McKegg (s. 17. kesäkuuta 1992) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin pääsarjassa Extraliga-joukkue BK Mladá Boleslavissa. Hänet varattiin Toronto Maple Leafsiin kolmannella kierroksella .
Pelaajaura.
McKegg pelasi vuosina 2008–2012 neljän kauden aikana korkeimmalla junioritasolla Ontario Hockey Leaguessa. Hän teki 125 maalia ja 145 syöttöpistettä eli yhteensä 270 tehopistettä saaden myös 143 rangaistusminuuttia pelaamissaan 262 ottelussa.
McKegg edusti Kanadan maajoukkuetta vuoden 2010 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa ollen joukkueen johtavia pelaajia. Hän sai tililleen kuusi syöttöpistettä ja yhteensä seitsemän pistettä.
6. huhtikuuta 2011 Toronto Maple Leafs solmi McKeggin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen.
1. helmikuuta 2014 Toronto Maple Leafs kutsui McKeggin NHL-kokoonpanoon AHL-farmijoukkue Toronto Marliesista. McKegg otti Peter Hollandin paikan kokoonpanossa ja teki NHL-debyyttinsä samana iltana pelaten kolmen minuutin ja 43 sekunnin ajan. Ensimmäisessä ottelussaan hänelle kertyi kaksi taklausta, yksi laukaus maalia kohti sekä yksi voitto kuudesta aloituksesta. Toronto voitti ottelussa Ottawa Senatorsin lukemin 6–3.
19. kesäkuuta 2015 Toronto Maple Leafs kauppasi McKeggin Florida Panthersiin vaihdossa Zach Hymaniin ja mahdolliseen varauvuoroon vuoden 2017 varaustilaisuudessa.
Faith Kipyegon

Faith Chepngetich Kipyegon (s. 10. tammikuuta 1994 Keringet) on kenialainen keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija. Hän on 1 500 metrin juoksun kolminkertainen olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari sekä 5 000 metrin juoksun maailmanmestari. Kipyegon on 157 senttinen ja painaa 43 kiloa. Hän pitää hallussaan 1 500 metrin ja mailin juoksun maailmanennätyksiä ja lisäksi Afrikan ennätystä 1 000 metrin juoksussa.
Lapsuus ja nuoruus.
Kipyegon syntyi Rift Valleyssa, pienessä Keringetin kaupungissa Keniassa yhdeksänlapsisen perheen kahdeksantena. Hänen isänsä Samuel Koech oli juossut kilpaa 400 metrillä ja 800 metrillä, mutta ilman kansainvälistä menestystä. Lapsena Kipyegon pelasi jalkapalloa, kunnes hän koulun liikuntatunneilla tajusi kestävyysjuoksijan lahjansa. Hän juoksi ensimmäisen nuorten MM-kultansa vuonna 2011 paljain jaloin.
Kilpailu-ura.
Kipyegon voitti 1 500 metrillä olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 ajalla 4.08,92 ja Tokiossa 2021 ajalla 3.53,11. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa hän jäi alkueriin. Kipyegon voitti 1 500 metrin maailmanmestaruuden Lontoossa 2017 ajalla 4.02,59, Eugenessa 2022 ajalla 3.52,96 sekä Budapestissa 2023 ajalla 3.54,87. Hän voitti 5 000 metrin maailmanmestaruuden Budapestissa 2023 ajalla 14.53,88. Vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä hän saavutti 1 500 metriltä hopeaa ajalla 4.08,96. Hän sai MM-hopeaa myös Dohassa 2019 Kenian ennätysajalla 3.54,22. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Kipyegon oli viides. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoista Glasgow'sta hän voitti 1 500 metrillä kultaa. Vuonna 2011 Kipyegon voitti alle 18-vuotiaiden MM-kultaa ja seuraavana vuonna alle 20-vuotiaiden MM-kultaa.
Maantiejuoksun MM-kilpailuissa Kipyegon voitti katumaililla MM-pronssia 2023. Maastojuoksussa hän on voittanut nuorten henkilökohtaisen MM-kullan 2011 ja 2013 sekä joukkuekilpailussa kultaa 2010 ja 2013 sekä hopeaa 2011. Afrikan-mestaruuden hän voitti nuorten sarjassa 2012 ja aikuisissa 2014. MM-kilpailuissa 2017 hän oli viiden maannaisensa jälkeen kuudes. Vuoden 2014 IAAF World Relays -tapahtumassa Kipyegon oli mukana juoksemassa 4 × 1 500 metrin viestin maailmanennätystä.
Vuonna 2023 Kipyegon juoksi kolme maailmanennätystä. Firenzessä 2. kesäkuuta 2023 hän juoksi 1 500 metrin maailmanennätyksen 3.49,11 ja paransi lähes sekunnilla Genzebe Dibaban nimissä ollutta entistä ME:tä 3.50,07. Viikkoa myöhemmin Pariisissa hän juoksi 5 000 metrin maailmanennätyksen 14.05,20, jolla ajalla hän paransi yli sekunnilla Letesenbet Gideyn edellistä ennätystä. 21. heinäkuuta hän juoksi Monacossa mailin maailmanennätyksen 4.07,64 ja paransi Sifan Hassanin nimissä ollutta aikaisempaa ennätystä yli 4,5 sekunnilla. Seuraavana kesänä hän paransi 1 500 metrin maailmanennätyksen aikaan 3.49,04 Pariisissa 7. heinäkuuta 2024 Pariisin olympialaisissa hän voitti 1 500 metrillä kultaa olympiaennätyksellä 3.51,29 ja saavutti 5 000 metrillä hopeaa ajalla 14.29,60. Hän kohensi 1 500 metrin maailmanennätyksen aikaan 3.48,68 Eugenessa 5. heinäkuuta 2025.
Yksityiselämä.
Kipyegonin puoliso on 800 metrin juoksun olympiapronssimitalisti Timothy Kitum. Heillä on kesäkuussa 2018 syntynyt tytär.
Suomen täydelliset venäläisnaiset

Suomen täydelliset venäläisnaiset on Liv-kanavalla 24. elokuuta 2015 alkanut viihdeohjelma, jossa seurataan Suomessa asuvien venäläistaustaisten naisten elämää. Ohjelmaan osallistuvat henkilöt ovat Elena Lukkarinen, Sofia Kazakov, Valeria Hirvonen, Alisa Ranta-aho ja Regina Slepak.
Suomen täydellisten venäläisnaisten ensimmäinen jakso oli Liv-kanavan ja Ruutu.fi -netti-tv:n katsotuin ohjelma viikolla 35/2015. Yhteiskatsojamäärä television ja netin kautta oli 472 000 katsojaa.
Armenian presidentti

Armenian presidentti () on Armenian valtionpäämies ja asevoimien ylipäällikkö. 
Nykyisenä presidenttinä toimii Vahagn Hatšaturjan, joka aloitti virassaan 13. maaliskuuta 2022. 
Presidentin virka-asunto sijaitsee Jerevanissa. Se valmistui vuonna 1951 ja toimi alunperin Armenian SNT:n ministerineuvoston kokoontumispaikkana. Nykyiseen käyttötarkoitukseensa rakennus otettiin vuonna 1992. Vuonna 2019 presidentin vuotuinen palkka oli 15 873 600 dramia.
Valinta ja pätevyysvaatimukset.
Presidentin valitsee Armenian kansalliskokous. Ehdokkaan tulee saada väh. 3/4 kansanedustajien äänistä tullakseen valituksi. Jos näin ei käy, kaikkien ehdokkaiden kesken järjestetään toinen kierros, jossa ääniä tulee saada väh. 3/5. Jos ketään ei edelleenkään saada valituksi, kahden toisella kierroksella parhaiten menestyneen ehdokkaan välillä järjestetään kolmas kierros, jossa ehdokkaan tulee saada enemmistö kansanedustajien äänistä tullakseen valituksi. Armenian perustuslakia muutettiin vuonna 2015 kansanäänestyksen tuloksena, ja muutosten myötä Armeniassa siirryttiin puolipresidentillisestä hallinnosta parlamentaristiseen. Aikaisemmin presidentti valittiin suoralla kansanvaalilla. Virkakauden pituus oli tuolloin viisi vuotta ja se oli uusittavissa kerran.
Maan perustuslain mukaan presidentti voidaan valita vain yhdeksi ainoaksi 7-vuotiskaudeksi. Hän ei saa edustaa mitään puoluetta presidenttinä toimiessaan. Lisäksi presidentin tulee:
Besian Idrizaj

Besian Idrizaj (12. lokakuuta 1987 Baden bei Wien – 14. toukokuuta 2010) oli itävaltalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Idrizaj pelasi urallaan kaksi ottelua Itävallan Bundesliigassa edustaen Wacker Innsbruckia ja 35 ottelua toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Erste Ligassa edustaen LASK Linziä. Lisäksi hän pelasi Englannin mestaruussarjassa 17 ottelua edustaen Luton Townia, Crystal Palacea ja Swansea Cityä.
Idrizaj menehtyi nukkuessaan ollessaan lomalla perheensä luona Itävallassa. Kuolinsyyksi epäiltiin sydäninfarktia. Hän edusti tuolloin Swansea Cityä.
Minnekhada (puisto)

Minnekhada on luonnonpuisto Koillis-Coquitlamassa Suur-Vancouverin alueella Brittiläisessä Columbiassa Kanadassa. Puisto rajoittuu Pittjokeen. Se on yli 200 hehtaarin laajuinen, jossa on polkuja, siirtolohkareita, runsaasti puita, lintuja ja muita eläimiä. Keskellä puistoa on tärkein Marsh alue, joka jakaa puiston ylä- ja alaosiin. Alueen jakaa oja, jossa on pieni kävelysilta.
Puistoon on kaksi sisäänkäyntiä, joissa on parkkialueet. Quarry Road on pääsisäänkäynti retkeilijöille. Oliver Road on toinen pääsisäänkäynti Minnekhadan Lodgelle ja muutamille poluille. Toissijainen sisäänkäynti on Quarry Road, mutta siellä ei ole auton paikoitusmahdollisuutta.
Näköalapaikat ja polut.
Puiston halki kulkee kolme polkua Pittjoen suuntaisesti:
Näköalapaikkoja on kaikkiaan viisi. Niistä matalin on Knoll, sitten Marsh ja Korkea Knolli, joka on 600 jalkaa (180 m). Suosituimpia näköalapaikkoja ovat Pitt joen näkymä ja Pitt Meadows. Koko kierroksen pituus on 5,2 km (Quarry Trail, Fern Trail, ja Lodge), mutta reittiin eivät sisälly Knoll ja alemman Knollin näköalapaikat.
Minnekhadan metsästysmaja.
Minnekhadan mökin rakennutti varakuvernööri Eric Hamber metsästystä varten vuonna 1934. Se lahjoitettiin Vancouverin (GVRD) lääninhallitukselle vuonna 1984. Paikka on siitä lähtien ollut joka sunnuntai avoinna yleisölle ympäri vuoden.
Minnekhadan maatila.
Minnekhadan maatila lisättiin puistoon vuonna 1995. GVRD parhaillaan kunnostaa maatilan rakennuksia, eikä sinne ole tällä hetkellä yleisöllä mahdollisuutta päästä.
Zharnel Hughes

Zharnel Hughes (s. 13. heinäkuuta 1995 The Valley, Anguilla) on Isoa-Britanniaa edustava anguillalainen pikajuoksija, joka kilpailee pääosin 100 ja 200 metrin juoksuissa. 190 senttimetriä pitkän ja 79 kilogrammaa painavan Hughesin valmentajana toimii Glen Mills.
Hughes selviytyi Ison-Britannian edustajana finaaliin 200 metrillä vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä. Finaalissa hän sijoittui viidenneksi omalla ennätyksellään 20,02. Hän debytoi Timanttiliigassa maaliskuussa 2015 ja voitti kauden 2015 aikana kaksi Timanttiliigan osakilpailua. Lontoon osakilpailun hän voitti omalla ennätyksellään. Hän juoksi Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 toisen osuuden Englannin kultajoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä. Hughes voitti sekä 100 metrin (ajalla 9,95) että 4×100 metrin kultaa Berliinin 2018 EM-kilpailuissa. Viestissä hän juoksi toisen osuuden. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 100 metrillä kuudenneksi ja juoksi toisen osuuden Britannian pikaviestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa maan ennätyksellä 37,36. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hänet hylättiin 100 metrin loppukilpailussa. Hän juoksi toisen osuuden Britannian sijoittuessa toiseksi 4 × 100 metrin viestissä. Joukkue kuitenkin menetti mitalinsa Chijindu Ujahin annettua kilpailun jälkeen positiivisen dopingnäytteen.
Hughes juoksi Eugenen MM-kilpailuissa 2022 toisen osuuden pronssia saavuttaneessa Britannian 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. 100 metrillä hän karsiutui välierissä. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti 200 metrillä hopeaa ajalla 20,12 ja juoksi toisen osuuden Englannin kultajoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 Hughes saavutti 200 metrillä kultaa ajalla 20,07 ja 100 metrillä hopeaa ajalla 9,99. Kesällä 2023 Hughes rikkoi sekä 100 metrillä että 200 metrillä Britannian ennätykset juostuaan ajat 9,83 ja 19,73. Molemmat rikotut ennätykset olivat vuodelta 1993, sadalla metrillä Linford Christien 9,87 ja 200 metrillä John Regisin 19,94. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän saavutti 100 metrillä pronssia ajalla 9,88 ja sijoittui 200 metrillä neljänneksi. Pariisin olympialaisissa 2024 hän juoksi ankkuriosuuden Britannian pronssijoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä ja karsiutui 100 metrillä välierissä. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui 200 metrillä viidenneksi ja karsiutui 100 metrillä välierissä.
Hughesilla on Ison-Britannian, jolle Anguilla kuuluu, arvokisaedustusoikeus. Hän asuu Jamaikalla ja hänen äitinsä on jamaikalainen. Hughes pitää lisäksi hallussaan Anguillan ennätystä 100 ja 200 metrillä.
Kim Dickens

Kimberly Jan ”Kim” Dickens (s. 18. kesäkuuta 1965 Huntsville, Alabama) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa HBO:n draamasarjoissa "Deadwood" (2004–2006) ja "Treme" (2010–2013). Hän esittää pääosaa vuonna 2015 alkaneessa AMC:n televisiosarjassa "Fear the Walking Dead", ja näyttelee Kate Baldwinia Netflix-sarjassa "House of Cards".