Mustapukuiset miehet

Mustapukuiset miehet () ovat nykyajan yliluonnolliseen liittyvissä salaliittoteorioissa ja viihteessä tavallisia ihmisiä vainoavia salaperäisiä hahmoja. Tarinat tällaisista mustapukuisista miehistä ovat ilmeisesti lähtöisin Yhdysvalloista, jossa liittovaltion poliisin FBI:n henkilöstön tuli johtaja J. Edgar Hooverin kauden alkupuolella pukeutua tummaan pukuun. Mustapukuiset miehet liitetään usein ufologiaan.
Kuvaus.
Tavallisesti mustapukuiset miehet ovat saapuneet ufoihin liittyviä asioita tai ilmiöitä kokeneiden henkilöiden luo varsin pian tapahtuman jälkeen, jopa ennen kuin henkilö on ehtinyt kertoa kenellekään tapahtumasta. Muutoin kauttaaltaan mustaan asuun kuuluu erityisen puhdas, sileä valkoinen kauluspaita. He liikkuvat tyypillisesti suurella, mustalla henkilöautolla, ja heitä on lähes aina kolme. Heidän toimintaansa voi liittyä kuulustelua, pelottelua ja yksityisyyden häirintää. Joskus heidän sanotaan olevan tarvittaessa valmiita myös tappamaan kohteensa.
Mustapukuisten miesten toimeksiantaja vaihtelee yhteydestä riippuen. Jotkut pitävät heitä yksinkertaisesti hallituksen työntekijöinä, osa taas jäseninä salaliitossa, joka ohjailee hallitusta. Joidenkin mukaan mustapukuiset miehet ovat itse ihmistä läheisesti muistuttavia avaruusolentoja.
Mustapukuisiin miehiin liittyy samankaltainen myytti mustista helikoptereista, joiden sanotaan häiriköivän salaliittoteorioista kiinnostuneita henkilöitä ja kuuluvan salamyhkäiselle taholle, joka toimii normaalin lain yläpuolella.
Alkuperä.
Alkuperä on jäljitettävissä yhdysvaltalaiseen Albert Benderiin, joka kiinnostui ufo-ilmiöstä Kenneth Arnoldin vuonna 1947 tekemän, laajalti uutisoidun havainnon jälkeen. Bender oli jo ennen tätä kiinnostunut Lentue 19:n tapauksesta sekä erilaisista parapsykologiaa sivuavista ilmiöistä. Hän perusti International Flying Saucer Bureau -nimisen ufotutkimuksen verkoston, joka laajeni nopeasti kansainväliseksi. Pian siihen liittyi tuleva kustantaja ja kirjailija Gray Barker. Bender alkoi kärsiä huimaus- ja päänsärkykohtauksista ja liitti ne kokemuksiinsa siitä, että mustapukuiset miehet seurasivat häntä. Nämä kokemukset sekä vahvistuneet pelko- vainoharhakokemukset johtivat hänet lopettamaan järjestön toiminnan vuonna 1953.
Gray Barker kirjoitti Benderin tapauksesta vuonna 1956 kirjan "They Knew Too Much About Flying Saucers", jossa vihjasi, että mustapukuiset miehet olisivat olleet FBI:n agentteja. Barkerin luona kävi FBI:n agentteja kuulustelemassa IFSB:n toiminnasta ja Barkerin osuudesta siinä. Barker toimitti vuonna 1962 Benderin kirjan "Flying Saucers and the Three Men", joka oli runsaasti muokattu Benderin alkuperäisestä versiosta, jossa myös ehdotettiin FBI:n agentteja selitykseksi. Barkerin toimittamaan versioon tämän sijaan tuli scifi- ja kauhuelementtejä.
FBI:n ja CIA:n mahdollinen osuus syntytarinassa.
J. Edgar Hoover ja FBI olivat kiinnostuneita IFSB:n ja Benderin toiminnasta, mutta virallinen sisäinen lausunto vuodelta 1958 kiistää FBI:n osuuden Benderin toiminnan päättymiseen. Samana vuonna Hoover määräsi Oklahoma Cityssä toimivan agentin selvittämään huhuja mustapukuisista miehistä yleisöltä tulleen kirjeen johdosta. Agentti raportoi "Saucerian Bulletin" -lehdestä, jota Barker toimitti. Lehdessä mainittiin Yhdysvaltain ilmavoimien tiedustelun, FBI:n ja CIA:n miesten käyneen Benderin luona ja lopettaneen hänen toimintansa.
Vuonna 1954 Hoover itse kielsi FBI:n osuuden väitettyihin havaintoihin mustapukuisista miehistä. Vuonna 1953 CIA:n kokoama Robertsonin paneeli suositteli ufotutkimusryhmien salaista seurantaa, koska ne voisivat vaikuttaa voimakkaasti väestöön erityisesti julkisten ufohavaintojen yhteydessä. Huolena 1950-luvun kylmän sodan aikana oli myös todellisen hyökkäyksen jääminen havaitsematta virhetulkinnan, joukkohysterian sekä tiedotuskanavien tukkeutumisen vuoksi.