Kosinilause

Kosinilause on trigonometrian tulos, jonka perusteella on mahdollista määrittää kolmion kulmat, kun sen kaikki sivut tunnetaan tai kolmion tuntematon sivu, kun yksi kolmion kulma ja sen viereiset sivut tunnetaan.
Kosinilauseessa formula_1 on kolmion kulma, formula_2 ja formula_3 ovat kulman viereisten sivujen pituudet ja formula_4 vastakkaisen sivun pituus. Kaava palautuu Pythagoraan lauseeseen, kun formula_1 on suora kulma.
formula_6
Todistus.
Oletetaan, että kulma formula_1 on terävä. Olkoon "h":n pituus lyhin etäisyys kolmion sivulta "b" sivujen "a" ja "c" yhtymään. Tällöin "h" voidaan esittää Pythagoraan lauseen avulla kahdella eri tavalla:
formula_8
Tästä saadaan formula_9
Yhtälöstä voidaan sievennyksien jälkeen ratkaista formula_10:
formula_11
Kulman formula_1 kosini on kuvion mukaan
formula_13
Yhtälö saadaan muotoon formula_14.
Todistus sujuu samoin, jos kulma formula_1 on tylppä.
Kosinilause ja vektorit.
Kosinilause on vektorikielellä olennaisesti sama asia kuin kahden vektorin erotuksen pituuden lauseke pistetulon avulla laskettuna. Ensimmäisen kuvan merkinnöin ja pistetulon perusominaisuuksia hyväksi käyttäen saadaan:
formula_16
Pallotrigonometrian kosinilauseet.
Kosinilauseen vastineita pallokolmioille ovat pallotrigonometrian ensimmäinen ja toinen kosinilause. Olkoot pallokolmion kulmat a, b ja c. Niiden vastaiset sivut ovat pallon isoympyröitä, ja olkoot niitä vastaavat keskuskulmat A, B ja C. Tällöin ovat voimassa pallotrigonometrian "ensimmäinen kosinilause":
formula_17
ja "toinen kosinilause":
formula_18
Historia.
Jo Eukleides todisti "Alkeet" -teoksessaan kaksi lausetta, jotka merkitykseltään vastaavat kosinilausetta. Niitä hän ei kuitenkaan esittänyt trigonometristen funktioiden vaan kolmion sivuille piirrettyjen neliöiden ja suorakulmioiden pinta-alojen avulla. Nämä ovat II kirjan 12. ja 13. lause:
12. lause: Tylppäkulmaisessa kolmiossa tylppää kulmaa vastapäätä olevan sivun neliö on yhtä suuri kuin tylpän kulman viereisten sivujen neliö ynnä kaksi kertaa sellainen suorakulmio, jonka toisena sivuna on toinen kolmion tylpän kulman viereisistä sivuista, nimittäin se, jota vastaan on piirretty korkeusjana, ja toinen sivu on yhtä pitkä kuin tylpän kulman kärjen sekä mainitun korkeusjanan välinen osa siitä suorasta, joka saadaan jatkamalla mainittua sivua kulman kärjen ulkopuolelle.
13. lause: Teräväkulmaisessa kolmiossa terävää kulmaa vastapäätä olevan sivun neliö on yhtä suuri kuin terävän kulman viereisten sivujen neliö vähennettynä kaksi kertaa sellaisella suorakulmiolla, jonka toisena sivuna on toinen kolmion terävän kulman viereisistä sivuista, nimittäin se, jota vastaan on piirretty korkeusjana, ja toinen sivu on yhtä pitkän kuin mainitun kulman kärjen sekä mainitun ja korkeusjanan leikkauspisteen välinen osa tästä sivusta.
Nämä oli esitettävä kahtena erillisenä lauseena, erikseen terävä- ja tylppäkulmaisille kolmioille, koska lauseet esitettiin kuvioiden pinta-alojen avulla ja koska negatiivisia lukuja ei antiikin Kreikassa tunnettu.
Oheiseen kuvion osoittamalla tavalla Eukleideen lause II.12 voidaan nykyaikaisia merkintöjä käyttäen esittää kaavalla
formula_19
Jos kolmion sivuille käytetään merkintöjä formula_20 formula_21 formula_22, saadaan 
formula_23formula_24
ja siten formula_25.
Eukleideen aikana lausetta II.13 ei käytetty kolmioiden ratkaisemiseen, mutta myöhemmin sitä käyttivät sillä tavoin tähtitieteellisissä laskuissa 1000-luvulla Al-Biruni ja 1300.luvulla Johannes de Muris. Eräänlaista pallokolmioiden kosinilauseen muotoilua käyttivät 800-luvulla al-Khwārizmī ja al-Battānī sekä 1400-luvulla Nīlakaṇṭha, joskaan he eivät esittäneet tätä lausetta yleisessä muodossa.
1200-luvulla persialainen matemaatikko Nasir al-Din Tusi esitti teoksessaan ("Kirja täydellisestä nelikulmiosta") keinon, jolla voitiin määrittää minkä tahansa kolmion kolmas sivu, kun tunnetaan kaksi sivua ja niiden välinen kulma. Tämä suoritettiin piirämällä toisen tuntemattoman kulman kärjestä korkeusjana vastakkaiselle sivulle, minkä jälkeen tehtävä voitiin palauttaa suorakulmaisen kolmion ratkaisemiseen Pythagoraan lauseen avulla. Jos tulos esitetään nykyaikaisilla matemaattisilla merkinnöillä, se voidaan algebrallisesti muuntaa nykyiseksi kosinilauseeksi.
Noin 200 vuotta myöhemmin toinen persialainen matemaatikko Jamshīd al-Kashī, joka laati aikansa tarkimmat trigonometriset taulukot, kirjoitti eri keinoista kolmioiden ratkaisemiseksi teoksessaan ("Aritmetiikan avain", 1427). Siinä hän käytti oleellisesti samaa keinoa kuin al-Ṭūsī, mutta esitti yksityiskohdat tarkemmin seuraavasti:
"'Toinen tapaus" on kun kaksi sivua ja niiden välinen kulma tunnetaan, muut ovat tuntemattomia. Kerrotaan toinen sivuista ensin [tunnetun] kulman sinillä, sitten sen komplementtikulman sinillä, ja vähennetään jälkimmäinen tulo toisesta sivusta, jos se on terävä, tai lisätään se siihen, jos kulma on tylppä. Sen jälkeen tulos korotetaan neliöön, joka lisättään ensimmäisen tuloksen neliöön. Kolmion kolmas sivu saadaan ottamalla tästä summasta neliöjuuri.
Nykyisillä algebrallisilla merkinnöillä tämä voidaan kirjoittaa seuraavasti:
formula_26
kun kulma formula_1 on terävä, tai
formula_28
kun formula_1 on tylppä. Jälkimmäisessä tapauksessa katsotaan nykyisin, että formula_30 on negatiivinen ja näin ollen sen vastaluku formula_31 positiivinen. Tuohon aikaan sinit ja kosinit kuitenkin käsitettiin janojen pituuksiksi, joten ne eivät voineet olla negatiivisia. Kun yhtälön molemmat puolet korotetaan neliöön, kehitetään binomin neliö polynomiksi ja sovelletaan Pythagoraan lauseen trigonometrista muotoa formula_32 saadaan nykyinen kosinilause:
formula_33
Ranskassa kosinilause tunnetaankin myös nimellä "Al-Kashin lause" ().
Algebrallisin merkinnön kosinilauseen esitti ensimmäisenä François Viète 1500-luvulla. 1800-luvun alussa se voitiin jo kirjoittaa nykyaikaisin algebralisin merkinnöin nykyisessä muodossaan.