tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Metsänvartija

Metsänvartija on valan vannonut toimihenkilö, joka valvoo omassa "valvontapiirissään", ettei luvatonta metsänkaatoa ja metsästystä pääse tapahtumaan. 
Metsänvartijat Suomessa.
Metsänvartijakunta sai alkunsa 1859, jolloin annettu armollinen julistus määräsi, että kruunun puistot on jaettava hoitoalueisiin ja ne taas "vartio-osuuksiin". Kuhunkin vartio-osuuteen oli asetettava "metsävahti". 
Suomessa metsänvartija valvoi metsäalueen asukkaiden järjestyssääntöjen noudattamista. Hän saattoi vartiointitehtävien lisäksi toimia laillisten metsätöiden työnjohtajana.
Metsänvartija-nimike muuttui vuonna 1942 metsäteknikoksi. Metsäteknikoiden koulutus muuttui edelleen metsätalousinsinööri-koulutukseksi 1990-luvulla. Vuodesta 1995 alkaen metsätalousinsinööri-tutkinnon suorittaneet ovat saaneet alemman korkeakoulututkinnon ja nimike on nykyisin metsätalousinsinööri (AMK).
Korteniemen perinnetila Liesjärven kansallispuistossa Suomessa on entinen metsänvartijan torppa. Suomen metsämuseo Lustossa on lisää tietoa metsänvartijoista ja METO - Metsäalan Asiantuntijat ry:llä on metsänvartijoiden historiaa käsittelevää kirjallisuutta. 
Metsänvartijoiden koulutus 1876 - 1942.
Metsänvartijoiden koulutuksen aloittaminen eteni hitaasti. "Suomen metsäkouluopetuksen isän" A. G. Blomqvistin sitkeän työn ansiosta metsänvartija-koulutus aloitettiin perustamalla Suomen ensimmäinen metsänvartijakoulu Evolle 6. huhtikuuta 1876 annetulla asetuksella. Evo on nykyisin osa Hämeenlinnaa. 
Aluksi metsänvartija-laitos oli Evon metsänhoito-opiston alaosastona, kunnes metsänhoitajien opetus vuonna 1908 siirrettiin Helsinkiin. Tällöin Evon metsänvartijakoulusta tuli itsenäinen oppilaitos. 
Metsänvartijaseura 1895.
Evolta valmistuneet metsänvartijat yrittivät perustaa "Metsänvartijaseuran" 26.6.1895, kun Hämeenlinnassa pidettiin Kaarle Aleksanteri Wäggin (myöh. Vasama) kutsumana perustamiskokous. Keisarillinen Suomen Senaatti ei suostunut kuitenkaan vahvistamaan sääntöjä. Vuonna 1906 senaatti hyväksyi vihdoin metsänvartijoiden valtakunnallisen järjestön "Suomen Metsänhoitoammattimiesyhdistys" säännöt. Yhdistyksen nimi on nykyisin METO - Metsäalan Asiantuntijat.
Hans Holzer

Hans Holzer (26. tammikuuta 1920 Wien, Itävalta – 26. huhtikuuta 2009 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kauhukirjailija ja tutkija sekä käsikirjoittaja. 
Holzeria kiinnostivat paljon tarinat, jotka hänen setänsä Henry oli kertonut.
Holzer tutki erikoisuuksia ja kuuli myöhemmin, että vuonna 1975 New Yorkin Amityvillessä George Lutz ja hänen vaimonsa Katie Lutz olivat kertoneet, että Amityvillen talossa kummittelisi. Tästä Holzer alkoi tutkia paljon ja lopulta kirjoitti kirjan. Holzer toimi myös käsikirjoittajana Amityvillen kauhuelokuvassa "Amityvillen kirous" vuonna 1990. Tämän jälkeen Holzer vetäytyi eläkkeelle.
Holzer kuoli New Yorkissa vanhuuteen vuonna 2009.
Pulmussorsa

Pulmussorsa ("Radjah radjah") on sorsalintu. 
Levinneisyys.
Pulmussorsaa tavataan luonnonvaraisena Australiassa, Indonesiassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Itä-Timorissa. Lajin kannankokoa ei tiedetä, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kapinsorsa

Kapinsorsa ("Tadorna cana") on eteläisessä Afrikassa tavattava sorsalintu. Se luokitellaan joskus sukuun "Casarca".
Tuntomerkit.
Kapinsorsalla on pähkinänruskea vartalo ja harmaa kaula ja pää, jossa naaraalla on vaihteleva määrä valkoista. Painavin tunnettu naaras on painanut 1,84 kg ja koiras 2,20 kg.
Levinneisyys.
Kapinsorsaa tavataan Botswanassa, Lesothossa, Namibiassa ja Etelä-Afrikassa. Sen populaatio on hyvin suuri ja kannankehitys nouseva. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lisääntyminen.
Kapinsorsan pesimäkausi on maalis-joulukuussa. Pesintä on vilkkaimmillaan kesä-syyskuussa. Naaras munii 6–15, yleensä 7–11 munaa. Munia haudotaan luultavasti noin 30 vuorokautta. Naaras hautoo munat yksin koiraan vartioidessa pesäpaikan ympäristöä. Molemmat emot osallistuvat poikasista huolehtimiseen. Poikaset saavuttavat lentokyvyn 70 vuorokauden ikäisinä, ja jättävät vanhempansa 90–120 vuorokauden ikäisinä.
Vanhin tunnettu kapinsorsa on elänyt 13 vuoden ja 11 kuukauden ikäiseksi.
Ravinto.
Kapinsorsa ruokailee sekä vedessä että maalla. Se käyttää ravinnokseen sekä eläin- että kasviravintoa. Se ruokavalioon kuuluu selkärangattomia vesieläimiä, leviä ja jyviä.
Eelco Sintnicolaas

Eelco Sintnicolaas (s. 7. huhtikuuta 1987 Dodrecht) on alankomaalainen kymmenottelija.
Sintnicolaas saavutti hopeaa Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 pistein 8436. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän oli neljäs. Hän sijoittui viidenneksi MM-kilpailuissa Daegussa 2011 ja Moskovassa 2013, yhdenneksitoista Lontoon olympialaisissa sekä 16:nneksi Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Sintnicolaas keskeytti kymmenottelun MM-kilpailuissa Berliinissä 2009, Pekingissä 2015 ja Lontoossa 2017, Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Berliinin EM-kilpailuissa 2018.
Sisäradoilla Sintnicolaas saavutti Göteborgin EM-kilpailuissa 2013 EM-kullan seitsenottelussa 6372 pisteellä. Hän sai EM-hallikilpailuissa pronssia Prahassa 2015 ja oli neljäs Pariisissa 2011. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi Sopotissa 2014 ja viidenneksi Birminghamissa 2018.
Sintnicolaas voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Kaunasissa 2009 pistein 8112. Vuoden 2006 juniorien maailmanmestaruuskilpailuissa Pekingissä häm oli kymmenottelun kahdeksas 7416 pisteellä.
Klas Ivars

Klas Göran Ivars (s. 26. maaliskuuta 1937, Kristiinankaupunki) on suomalainen juristi. Hän on ollut lainsäädäntöneuvos lainvalmistelukunnassa 1971–1976, sisäasiainministeriön hallitusneuvos 1972 alkaen ja eduskunnan apulaisoikeusasiamies vuosina 1980–1987.
Lähteet.
Alessandro Florenzi

Alessandro Florenzi (s. 11. maaliskuuta 1991 Rooma) on italialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli oikea laitalinkki. Hän edusti vuonna 2025 päättyneellä pelaajaurallaan pisimpään AS Romaa ja viimeiset vuodet AC Milania. Hän pelasi myös Espanjan ja Ranskan pääsarjoissa. Hän pelasi Italian A-maajoukkueessa 49 maaottelua ja voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 2021.
Seurajoukkueura.
Florenzi teki ensiesiintymisensä Serie A:ssa 22. toukokuuta 2011, kun AS Roma voitti Sampdorian kotonaan 3–1. Sarjaottelu oli hänen ainoansa kaudella 2010–2011. Kauden 2011–2012 Florenzi pelasi lainalla Crotonessa Serie B:ssä. Hän teki 35 sarjaottelussa 11 maalia. Seuraavaksi kaudeksi Florenzi palasi Romaan ja otti heti paikkansa vakiomiehistöstä pelaten kauden aikana 36 ottelua.
Florenzi kuului Roman runkopelaajiin myös kausina 2013–2014 ja 2014–2015 pelaten ensin mainitulla täydet 38 ja seuraavalla kaudella 35 sarjaottelua. Roma sijoittui sarjassa toiseksi molempina kausina. Kaudella 2015–2016 Florenzi pelasi Serie A:ssa 33 ottelua ja teki yhden kauden maaliennätyksensä, seitsemän maalia. Seuraavalla kaudella hänen pelinsä jäivät loukkaantumisen vuoksi vähiin mutta kaudella 2017–2018 hän pelasi 32 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2018–2019 hänelle kertyi 29 liigaottelua ja kolme maalia.
Tammikuussa 2020 Florenzi siirtyi lainalle Espanjan pääsarjassa pelaavaan Valenciaan. Hän pelasi kevätkauden aikana 12 Primera Divisiónin ja yhden Mestarien liigan ottelun ilman maaleja. Kauden 2020–2021 hän pelasi lainalla Paris Saint-Germainissa, jossa hänelle kertyi 21 Ligue 1 -ottelua ja niissä kaksi maalia. Hän voitti Ranskan cupin ja pelasi avauskokoonpanossa muun muassa välierässä ja loppuottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua.
Florenzi pelasi AC Milanissa lainalla kauden 2021–2022, jolloin Milan voitti Italian-mestaruuden. Pelaamissaan 24 Serie A:n ottelussa hän teki kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi neljässä ottelussa. Hän siirtyi Milaniin vakituisella siirrolla kesällä 2022, mutta oli takareisivamman vuoksi seuraavalla kaudella kuusi kuukautta sivussa, ja pelasi vain kuusi ottelua Serie A:ssa.
Maajoukkueura.
Florenzi saavutti alle 21-vuotiaiden EM-hopeaa Israelissa 2013. Italian A-maajoukkueessa Florenzi pelasi ensimmäisen ottelunsa 14. marraskuuta 2012, kun joukkue hävisi ystävyysottelussa Ranskalle 1–2. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki 15. lokakuuta 2013, kun Italia pelasi kotonaan 2–2-tasapelin Armeniaa vastaan . Toisen maaottelumaalinsa hän teki lokakuussa 2015 Italian 2–1-voittoon päättyneessä EM-karsintaottelussa Norjaa vastaan. Florenzi pelasi neljä ottelua EM-kilpailuissa 2016. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän aloitti ensimmäisen ottelun Turkkia vastaan avauskokoonpanossa mutta joutui loukkaantumisen vuoksi vaihtoon ottelun puolivälissä. Loppuottelussa Englantia vastaan hän pääsi kentälle jatkoajan viime minuuteiksi.
Florenzi pelasi 49 maaottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Randy Schekman

Randy Wayne Schekman (30. joulukuuta 1948 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen biokemisti ja solubiologi. Hän on tutkinut erityisesti kalvorakkuloiden toimintaa koodaavia geenejä. Hänet on palkittu työstään muun muassa Lasker- ja Nobel-palkinnoilla, jonka hän jakoi James Rothmanin ja Thomas Südhofin kanssa. Schekman on toiminut lisäksi "PNAS"- ja "eLife"-lehtien päätoimittajana.
Elämäkerta.
Schekman syntyi Saint Paulissa vuonna 1948 ja opiskeli Kalifornian Los Angelesin yliopistossa ja Stanfordin yliopistossa, josta valmistui tohtoriksi vuonna 1974 vuoden 1959 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajan Arthur Kornbergin ohjauksessa.
Schekman kiinnostui siitä, miten proteiinit liikkuvat soluissa tehdessään väitöskirjan jälkeisiä tutkimuksiaan vuosina 1974–1976. Hän aloitti vuonna 1976 Kalifornian Berkeleyn yliopistossa itsenäisenä tutkijana ja päätti tutkia, kuinka hiivoissa proteiineja sisältävät kalvorakkulat siirtyvät soluun sisään ja sieltä ulos. Schekmanin tutkimuksen alkuvaiheissa tieteilijöillä oli vain yleiskuva soluliikenteestä. Schekman on löytänyt 50 geeniä, jotka vaikuttavat kalvorakkulaliikenteeseen. Schekmanin itsensä mukaan tärkein geeneistä on Sec61, joka koodaa kanavaa, jota pitkin valmisteilla olevat erityisproteiinit kulkevat solulimakalvostoon.
Schekmanin työ on tunnustettu useilla palkinnoilla. Vuonna 2002 hän jakoi James Rothmanin kanssa lääketieteellisen perustutkimustyön Lasker-palkinnon soluliikenteen mekanismien selvittämisestä. Vuonna 2013 Schekman ja Rothman olivat jakamassa Thomas Südhofin kanssa Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkintoa.
Schekman on toiminut uransa aikana myös tiedelehtien päätoimittajana. Vuodet 2006–2011 hän oli "PNAS"-lehden päätoimittaja ja sen jälkeen "eLife"-lehden päätoimittaja.
Barry Trotz

Barry Trotz (s. 15. heinäkuuta 1962 Winnipeg, Manitoba) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja. Hän on NHL-joukkue Nashville Predatorsin toimitusjohtaja. Trotz on valittu kahdesti NHL-liigan parhaaksi valmentajaksi.
Trotz toimi vuosina 1997–2014 NHL-joukkue Nashville Predatorsin päävalmentajana, ja oli syksyllä 2013 Pohjois-Amerikan ammattilaissarjojen toiseksi pisimpään tehtävässään toiminut päävalmentaja; ainoastaan NBA-koripalloliigan San Antonio Spursin päävalmentaja Gregg Popovich on toiminut tehtävässään pidempään yhtäjaksoisesti.
Trotz valmensi Washington Capitalsia vuosina 2014–2018 ja voitti Stanley Cupin 2018. Kesästä 2018 lähtien Trotz valmensi New York Islandersia. Hänet erotettiin yhden epäonnistuneen kauden jälkeen toukokuussa 2022.
Kasmasiini

Kasmasiini oli Yleisradion varhaisnuorille suuntaama makasiiniohjelma. Kasmasiinia tuotettiin Yle TV2:lla vuosina 1983–1991.
"Kasmasiinia" esitettiin lokakuusta 1983 alkaen joka toinen lauantai 45 minuutin jaksoina, joiden ympärille kerättiin muutakin 9–12-vuotiaille sopivaa ohjelmistoa. Makasiiniohjelmassa nähtiin ensimmäisenä syksynä muun muassa 11-osainen seikkailusarja "Kuka uskoo haikaraa", 4-osainen "Hepohupsut" sekä huumorisarja "Emppu ja Kalle-setä".
Anton Belov

Anton Sergejevitš Belov (s. 26. heinäkuuta 1986 Rjazan) on venäläinen jääkiekkopuolustaja. Belov on urallaan pelannut myös yhden kauden NHL:ssä Edmonton Oilersin organisaatiossa.
Ennen siirtymistään Pohjois-Amerikkaan kaudeksi 2013–14 Belov pelasi kotimaassaan Avangard Omskin joukkueessa KHL-liigaa. Hän kärähti keväällä 2012 kiellettyjen aineiden käytöstä kesken Gagarin Cupin loppuottelusarjan Moskovan Dynamoa vastaan, ja sai loppukauden mittaisen pelikiellon.
Belov on edustanut Venäjää viisi kertaa MM-kilpailuissa ja saavuttanut maailmanmestaruuden 2014, hopeaa 2015, sekä pronssia 2016 ja 2017.
Gabby Douglas

Gabrielle Christina Victoria "Gabby" Douglas (s. 31. joulukuuta 1995 Virginia Beach (tai Newport News) Virginia) on yhdysvaltalainen telinevoimistelun olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Douglas muodosti Lontoon olympialaisissa 2012 yhdessä McKayla Maroneyn, Aly Raismanin, Kyla Rossin ja Jordyn Wieberin kanssa "Fierce Fiveksi" kutsutun viisikon, jonka suoritukset herättivät Yhdysvalloissa maanlaajuista huomiota tavallisesti mediassa vähälle huomiolle jäävässä lajissa. Hän voitti kultaa moniottelussa ja joukkuekilpailussa sekä sijoittui seitsemänneksi puomilla ja kahdeksanneksi eritasonojapuilla. Muun muassa Associated Press valitsi Douglasin vuoden 2012 parhaaksi naisurheilijaksi.
Douglas voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Tokiossa 2011 ja Glasgow'ssa 2015. Moniottelussa hän sai MM-hopeaa 2015. Eritasonojapuilla hän oli viides sekä 2011 että 2015.
James Rothman

James E. Rothman (s. 3. marraskuuta 1950 Haverhill, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen solubiologi, joka on tutkinut muun muassa kalvorakkuloiden liikennettä soluissa. Hänet on palkittu työstään useilla palkinnoilla, ja vuonna 2013 hän jakoi Randy Schekmanin ja Thomas Südhofin kanssa Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon.
Elämäkerta.
Rothman syntyi vuonna 1950 Massachusettsin Haverhillissa. Hän valmistui Yalen yliopistosta fysiikasta vuonna 1971, ja biokemiasta hän väitteli Harvardin yliopistosta tohtoriksi vuonna 1976. Vuodet 1971–1973 hän oli opiskellut Harvard Medical Schoolissa.
Rothman toimi 1976–1978 tutkijana Massachusetts Institute of Technologyn biologian laitoksella. Tämän jälkeen hän oli kymmenen vuoden ajan biokemian professorina Stanfordin yliopistossa. Tuona aikana Rothman alkoi tutkia kalvorakkuloita. Hän havaitsi 1980- ja 1990-luvuilla, että proteiinikompleksit mahdollistavat kalvorakkuloiden kiinnitymisen ja sulautumisen kohteeseensa. Rotman toimi vuosina 1988–1991 Princetonin yliopiston molekyylibiologian professorina ja oli perustamassa vuonna 1991 Memorial Sloan–Kettering Cancer Centerin solubiokemian ja biofysiikan osastoa, missä hän työskenteli vuoteen 2004. Vuonna 2008 hän siirtyi Yalen yliopiston solubiologian laitokselle.
Rothman on palkittu useaan kertaan työstään kalvorakkuloiden liikenteen tutkimisessa. Hän on saanut muun muassa vuonna 2002 Louisa Gross Horwitz- ja lääketieteellisen perustutkimustyön Lasker-palkinnon, jotka hän jakoi Randy Schekmanin kanssa. Vuonna 2013 Schekman ja Rothman olivat jakamassa Thomas Südhofin kanssa Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkintoa. Rothman on lisäksi Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemian ja American Academy of Arts and Sciencesin jäsen.
Vuorisorsa

Vuorisorsa ("Hymenolaimus malacorhynchos") on harvinainen sorsalintu, joka on Uudessa-Seelannissa kotoperäinen laji. Se on sukunsa ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö.
Vuorisorsa kasvaa 53 cm pitkäksi, Koiras painaa kilon, naaras noin 800 grammaa. Sen höyhenpeite on siniharmaa, rinnassa on ruosteenruskea alue. Silmät ovat keltaiset, nokka vaaleanharmaa. Linnun taistellessa, tai säikähtäessä, nokan epiteelin verenvirtaus lisääntyy reilusti, jolloin nokan väritys muuttuu vaalean pinkiksi. Nuorten yksilöiden nokka ja silmät ovat tummanharmaat.
Ravinto.
Vuorisorsan pääasiallinen ravinto koostuu makean veden selkärangattomista.
Lisääntyminen.
Sorsat ovat yksiavioisia ja vahvasti reviiriään puolustavia. Pohjoissaarella pesintä tapahtuu elokuun tienoilla, poikasten syntyessä syyskuun lopulla. Eteläsaarella lisääntyminen tapahtuu noin kolme viikkoa Pohjoissaarta jäljessä. Pesä rakennetaan joen varrelle kallionkoloihin, kaatuneiden puiden alle tai tiheän aluskasvillisuuden sekaan. Parista naaras hautoo munia, uroksen pysyessä pesän läheisyydessä. Munia munitaan keskimäärin viisi-kuusi kappaletta, hautomisaika on noin 33–35 päivää. Molemmat, naaras ja uros, vahtivat poikasia 70–80 päivän ajan, jonka ajan sorsat viettävät kokonaan oman reviirinsä alueella.
Levinneisyys ja uhat.
Vuorisorsa oli aikaisemmin yleinen Uudessa Seelannissa. Nykyisin sen elinalue on pirstaloitunut. Kannan koon arvioidaan olevan 2000–3000 yksilöä. Suurimmat uhat muodostavat ei-luontaiset pedot, ensisijaisesti kärpät sekä kettukusut.
Katja Bargum

Katja Bargum (s. 1978) on suomenruotsalainen toimittaja, kirjailija ja tutkija, joka on työskennellyt muun muassa Nesslingin säätiössä tiede- ja toiminnanjohtajana sekä Yleisradiossa.
Katja Bargum syntyi kirjailija Johan Bargumin ja Eva Marianne Paerschin perheeseen. Näyttelijä Anja Bargum on hänen sisarensa. 
Bargum väitteli vuonna 2007 Helsingin yliopiston bio- ja ympäristötieteellisessä tiedekunnassa evoluutiobiologian alalta aiheenaan muurahaisten sosiaalinen evoluutio. Vuosina 2007–2008 Bargum työskenteli "Trends in Ecology and Evolution" -lehden vt. päätoimittajana Lontoossa.
Bargum on toiminut tiedetoimittajana Yleisradion tv- ja radio-ohjelmissa sekä Hufvudstadsbladetissa. Vuonna 2008 Bargum ja professori Hanna Kokko julkaisivat kansantajuisen tietokirjan "Kutistuva turska ja muita evoluution ihmeitä". Kirjalle myönnettiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinto sekä Svenska litteratursällskapetin palkinto vuonna 2009.
Bargum toimi Tiedonjulkistamisen neuvottelukunnan puheenjohtajana 2018–2021 ja varapuheenjohtajana kausilla 2012–2018. Bargum oli Oulun yliopiston hallituksen jäsen 2014–2017. Hän on myös ollut Suomen Tiedetoimittajien liiton hallituksen jäsen.
Bargumin kirjoittama ja Jenny Lucanderin kuvittama lastenkirja "Muurahaisten ennätyskirja" (suom. Veera Antsalo) oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokas 2022.
Akseli Hirn

Karl David Axel ”Akseli” Hirn (18. lokakuuta 1845 Hauho – 21. toukokuuta 1906 Saarijärvi) oli suomalainen pastori ja Suomen Lähetysseuran kolmas lähetysjohtaja C. G. Töttermanin jälkeen.
Tausta.
Hirn tuli pappissuvusta, hänen isänsä oli varapastori Daniel Kristian Hirn. Hänen äitinsä oli Gustava Sofia Ulrika Alopaeus.
Hirn kävi koulua Porvoon kymnaasissa. Teologisen tiedekunnan erotutkinnon hän suoritti 1870, ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1871. Hän toimi vankilasaarnaajana Helsingissä vuodesta 1884 lähtien.
Lähetysjohtajana.
Hirn toimi Suomen Lähetysseuran lähetysjohtajana lyhyen, noin kolmen vuoden kauden 1895–1898. Hänen sanotaan olleen “tunnollinen, harkitseva ja uuttera työntekijä”. Hän työskenteli lähetysjohtajana oman työnsä ohella.
Hirnin kaudella kuitenkin lehdistö suhtautui Lähetysseuraan nihkeästi ja myös suhteet evankelisiin alkoivat rakoilla. Nämä olivat aiemmin olleet lähetystyön innokkaimpia kannattajia, ja lähetysväki ja evankeliset olivat pitäneet yhteisiä lähetys- ja evankeliumijuhlia.
Ambomaalla koetut takaiskut aiheuttivat sen, että Luterilainen Evankeliumiyhdistys alkoi harkita oman lähetystyön aloittamista Japanissa, mistä päätös tehtiinkin 1898. Myös yhteiset juhlat tulivat päätökseensä.
Lähetystyöhön lahjoitetut varat kuitenkin lisääntyivät Hirnin kaudella, samoin lähetyslehtien levikki, ja ompeluseurojen määräkin kasvoi.
Suomen Lähetysseuran jälkeen.
Lähetysseuran jälkeen Hirn toimi vuodesta 1900 alkaen Saarijärven kirkkoherrana, missä toimessa ollessaan hän kuoli vuonna 1906.
Yksityiselämä.
Hirn oli naimisissa Selma Erika Sofia Sylvinin kanssa. Hänen poikansa oli Taavi Hirn.
Luuranko (albumi)

Luuranko on Herra Ylppö &amp; Ihmiset -yhtyeen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 27. syyskuuta 2013. Albumi on yhtyeen ensimmäinen jonka tuottajina Rake Eskolinin sijasta Gabi Hakanen ja Teropekka Virtanen. Albumin nimi juontaa juurensa siitä, ettei albumilla ole päällesoittoja. Levy sisältää vaikutteita metallista, punkista, folkista ja funkista.
Yhtye julkaisi albumin ensimmäisen singlen, "Buu" 5. heinäkuuta 2013. Kappaleesta julkaistiin myös musiikkivideo, jolla vierailevat Jouni Hynynen, Ismo Leikola, Paleface, Jone Nikula, Haloo Helsinki, Mariska sekä Sami Minkkinen. Toinen single, "Lista Hämähäkkimiehen vihollisista" julkaistiin 23.8.2013.
Aetosauria

Aetosauria on myöhäistriaskaudella elänyt krokotiilieläinten sukuisten arkosaurien (Pseudosuchia) lahko. Aetosauria lahkon edustajat olivat nelijalkaisia panssaroituja kasvinsyöjiä tai kaikkiruokaisia eläimiä. Nimitys "Aetosauria" tarkoittaa "kotkaliskoa", ja se tulee niiden hieman lintumaisesta kallosta. Tämän lisäksi lahkon edustajilla oli sian kärsää muistuttava kuono, minkä vuoksi ne tunnetaan myös nimellä kärsäkrokotiilit
Aetosaurien haarniska koostui selkäpuolella neljässä rivissä olevista neliskulmaisista luulevyistä, jotka ulottuivat juuri kallon takaosasta eläimen hännän päähän saakka. Joillain lahkon edustajilla oli panssarointia myös vatsapuolella tai piikkejä sivuilla ja hartianseuduilla.
Aetosauriten koko vaihteli yhden ja kuuden metrin välillä ja paino alle kymmenestä yli 500 kilogrammaan. Niiden fossiileja on löydetty lähes kaikilta nykyisiltä mantereilta; eniten lajeja on kuitenkin löydetty Pohjois-Amerikasta.
Cut Chemist

Cut Chemist, eli Lucas MacFadden (s. 4. lokakuuta 1972) on yhdysvaltalainen DJ ja tuottaja.
Hän on ollut Ozomatlin ja hip-hop-ryhmä Jurassic 5:n jäsen ja on työskennellyt useilla levyillä DJ Shadow’n kanssa.
Ura.
Cut Chemist tuli tunnetuksi Los Angelesilaisen rap-ryhmä Unity Committee:n kautta ja debytoi heidän vuonna 1993 julkaistun vinyylisinglen ”Unified Rebelution” B-puolella kappaleella ”Lesson 4: The Radio”.
Ennen levyn julkaisua Unity Committee perusti Jurassic 5:n toisen ryhmän, Rebels of Rhytmin, kanssa. Cut Chemist oli aktiivisesti mukana Jurassic 5:n toiminnassa ja teki kappaleen ”Lesson 6: The Lecture” Jurassic 5:n eponymous EP:lle ja oli mukana levyn tuottamisessa. Ryhmän levyjulkaisujen välillä hän perehtyi remiksaukseen DJ Shadow’n ja Liquid Liquidin kanssa ja esiintyi yhtyeiden Less than Jake ja Ozomatli kanssa. Vuosien 1996 ja 1997 vaihteessa hän äänitti debyyttialbuminsa ”Live at Future Sound Session” Shortkutin kanssa.
Cut Chemist ei ollut mukana Jurassic 5:n viimeisellä ”Feedback” levyllä 2006. Hän kertoi "Billboard"-lehdelle jättäneensä ryhmän.
Cut Chemistin ensimmäinen täyspitkä sooloalbumi "The Audience's Listening", julkaistiin 11. heinäkuuta 2006. 
Cut Chemist oli kiertueella DJ Shadow’n kanssa vuonna 2008 promotoimassa uutta "The Hard Sell" levyä. Kid Koala toimi lämmittelijänä. Esiintymisiä oli muun muassa Dallasissa, New Yorkissa, San Franciscossa, Melbournessa, Torontossa, Vancouverissa, Lontoossa, Hampurissa ja Pariisissa.
Cut Chemist on myös esiintynyt palkitussa dokumentissa "This is the Life" (2008) ja elokuvassa "Up In The Air" (2009).
Beltelekam

Beltelekam () eli Beltelekom () on Valko-Venäjällä toimiva valtiollinen tietoliikenneyhtymä. 
Kansallisena tietoliikenneoperaattorina yhtiö vastaa maan kiinteistä puhelinyhteyksistä, ulkomaan puhelinliikenteestä ja maan kansainvälisestä puhelintunnuksesta +375. Yhtiön myymillä laajakaistapalveluilla (tuotemerkki byfly) on 1,6 miljoonaa tilaajaa. Valtionyhtiö markkinoi myös webhosting- ja maksutv-palveluja (ZALA). Beltelekamin pääkonttori sijaitsee Minskissa.
Sari Seppälä

Sari Irene Seppälä (o.s. Virtanen, 4. huhtikuuta 1968 Tampere – 29. tammikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen radiojuontaja ja toimittaja. Hän työskenteli muun muassa kanavilla Radio Ykkönen/Ettan, Radio Etelän ääni, Radio Kymppi, Radio Stadi ja Radio Nova. 
Seppälä valmistui parturi-kampaajaksi. Hän toimi kaupunginvaltuutettuna ja nuorisolautakunnassa Keravalla kaudella 2009–2012 SDP:n riveissä.
Seppälä oli naimisissa Hermanni Seppälän kanssa, ja heillä on kaksi lasta: tytär Bertta ja poika Womma.
Seppälä kuoli haimasyöpään 50-vuotiaana Helsingin Terhokodissa 29. tammikuuta 2019.
Matriisin aste

Lineaarialgebrassa matriisin aste on eräs tärkeimpiä matriisia kuvaavia tunnuslukuja, ja sen avulla voidaan luonnehtia matriisia vastaavien lineaaristen yhtälöryhmien pelkistymättömyyttä. Matriisin asteella on monia yhtäpitäviä määritelmiä, esim. matriisin lineaarisesti riippumattomien sarakkeiden suurin lukumäärä. Matriisin "A" astetta merkitään yleisesti rank("A").
Määritelmiä.
Matriisin "A" aste on "A":n sarekeavaruuden eli sarakkeiden virittämän vektoriavaruuden dimensio. Tämä luku on "A":n lineaarisesti riippumattomien sarakevektoreiden suurin mahdollinen lukumäärä. Koska jokaisen matriisin sarake- ja riviavaruudella on sama dimensio, voidaan "A":n aste yhtäpitävästi määritellä myös "A":n riviavaruuden dimensiona.
Yleisesti lineaarikuvauksen formula_1aste määritellään kuva-avaruuden formula_2dimensiona. Tällöin matriisin "A" aste on sama kuin lineaarikuvauksen formula_3 aste.
Matriisin "A" aste voidaan määrittää myös alideterminanttien avulla. "A":n aste on r &gt; 0 jos ja vain jos matriisilla "A" on ainakin yksi "r x r" alimatriisi, jonka determinantti ei ole nolla, ja jokaisen "(r + 1) x (r + 1)" alimatriisin determinantti on nolla.
Esimerkkejä.
Matriisin
"A" = formula_4
kaksi ensimmäistä riviä ovat lineaarisesti riippumattomia, joten sen aste on vähintään 2. Toisaalta kaikki kolme riviä ovat lineaarisesti riippuvia (ensimmäinen on toisen ja kolmannen rivin summa), joten "A":n aste on alle 3. Näin ollen rank("A") = 2.
Matriisin
"B" = formula_5
aste on vähintään 1, koska matriisissa on nollasta poikkeavia sarakkeita. Aste on pienempi kuin 2, koska jokainen sarakepari on lineaarisesti riippuva. Näin ollen rank("B") = 1.
Matriisin asteen laskeminen.
Yleinen tapa laskea matriisin aste on muuttaa se yksinkertaisempaan porrasmuotoon alkeisrivitoimituksien avulla. Alkeisrivitoimitukset eivät muuta matriisin riviavaruutta ja siten matriisin aste pysyy samana. Porrasmuotoisen matriisin aste on joko nollasta poikkeavien rivien tai perussarakkeiden määrä, jotka ovat yhtä suuret.
Esimerkiksi matriisi
formula_6
voidaan muuttaa porrasmuotoon käyttämällä seuraavia alkeisrivitoimituksia:
formula_7.
Viimeisessä matriisissa (joka on porrasmuodossa) on kaksi nollasta poikkeavaa riviä, joten sen aste on 2.
Ominaisuuksia.
Oletetaan, että "A" on "m" × "n" matriisi ja määritellään lineaarikuvaus "f", jossa "f"("x") = "Ax" kuten yllä.
formula_8
formula_9
formula_10
formula_11
jossa "I""r" tarkoittaa "r" × "r" yksikkömatriisia.
Sovelluksia.
Matriisin astetta käytetään esimerkiksi lineaarisen yhtälöryhmän ratkaisujen lukumäärän löytämisessä. Rouche-Capellin teoreeman mukaan yhtälöryhmällä ei ole ratkaisua jos laajennetun kerroinmatriisin aste on suurempi kuin yhtälöryhmää vastaavan kerroinmatriisin aste. Jos taas näiden matriisien asteet ovat yhtä suuret, on yhtälöryhmällä ainakin yksi ratkaisu. Ratkaisuja on vain yksi jos ja vain jos aste on yhtä suuri kuin muuttujien lukumäärä. Muulloin yhtälöryhmällä on äärettömän monta ratkaisua.
Socialist Party of America

Socialist Party of America (SPA) oli Yhdysvalloissa vuosina 1901–1972 toiminut demokraattinen sosialistipuolue. Sen seuraajaksi perustettiin joulukuussa 1972 Yhdysvaltain sosialidemokraattinen puolue. 
Historia.
SPA syntyi vuonna 1901 Social Democratic Party of America ja Socialist Labor Party of America -puolueiden yhdistyessä. Sen suosio oli suurimmillaan 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä. Vuosina 1912 ja 1920 presidentinvaaliehdokkaana ollut Eugene V. Debs sai molemmilla kerroilla lähes miljoona ääntä. Puolueella oli myös kaksi edustajaa edustajainhuoneessa, Victor L. Berger ja Meyer London, sekä muun muassa yli 100 pormestaria ja lukemattomia alemmissa tehtävissä toimivia viranomaisia. Yhdysvaltain suurista kaupungeista Milwaukeessa oli kolme SPA:ta edustanutta pormestaria 1900-luvun aikana. 
Ensimmäisen maailmansodan aikana puoluetta alkoivat repiä sisäiset ristiriidat. SPA:n virallinen kanta oli Yhdysvaltojen sotaan osallistumista vastaan, kuitenkin osa sen jäsenistä kannatti liittymistä. Erimielisyydet johtivat muun muassa loikkauksiin ja jäsenten eroamisiin. Puoluetta hajotti lisää suhtautuminen vuonna 1917 tapahtuneeseen lokakuun vallankumoukseen sekä kahta vuotta myöhemmin perustettuun Kommunistiseen internationaaliin. 
1930-luvun alun lamavuosina SPA onnistui jälleen kasvattamaan suosiotaan kuusinkertaisen presidenttiehdokkaan Norman Thomasin johdolla. Vuosikymmenen lopulla suosio kuitenkin kääntyi jälleen laskuun presidentti Franklin D. Rooseveltin toimeenpaneman New Deal -ohjelman sekä Yhdysvaltain kommunistisen puolueen suosion kasvun myötä. Myös ammattiyhdistysliikkeen siirtyminen Demokraattisen puolueen kannattajaksi vähensi sosialistisen puolueen suosiota. 
1950-luvun jälkipuoliskolle tultaessa puolueen suosio oli romahtanut jo niin että SPA:n ehdokas Darlington Hoopes sai vuoden 1956 presidentinvaaleissa enää 6 000 ääntä. Lopulta vuonna 1972 linjaristiriitojen repimä puolue vaihtoi nimensä sosiaalidemokraateiksi (Social Democrats, USA). Samalla siitä erosi kaksi pienempää ryhmittymää, Democratic Socialist Organizing Committee ja Socialist Party USA.
Steve MacIntyre

Steve MacIntyre (s. 8. elokuuta 1980 Brock, Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä NHL-seura Edmonton Oilersissa.
MacIntyre tunnetaan kaukalossa puhtaasti tappelijana, eikä hän ole kaudella 2008–2009 alkaneella NHL-urallaan tehnyt kertaakaan yli kahta pistettä kaudessa.
Horacio Cartes

Horacio Manuel Cartes Jara (s. 5. heinäkuuta 1956 Asunción) on paraguaylainen poliitikko ja liikemies. Hän voitti huhtikuussa 2013 maansa presidentinvaalit, nostaen maansa johtoon jälleen keskustaoikeistolaisen Colorado-puolueen, joka oli hallinnut maata 1947–2008.
Cartes kuuluu maansa rikkaimpiin miehiin. Hän omistaa 25 yhtiötä joiden joukossa on maan suurin savuketehdas ja suosittu virvoitusjuomatehdas.
Fire Within (albumi)

Fire Within on englantilaisen laulajan, Birdyn, toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin syyskuussa 2013. Ensimmäisenä singlenä albumilta julkaistiin kappale ”Wings”. Birdy on kirjoittanut kaikki albumin kappaleet yksin tai yhdessä muiden kanssa.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 48.
Samuli Paulaharjun Säätiö

Samuli Paulaharjun Säätiö sr on suomalainen säätiö, joka perustettiin Kurikan kaupungin lahjoittamalla peruspääomalla vuonna 1998.
Säätiön tarkoituksena on tukea Pohjanmaan kulttuurielämää, kansanperinteen keräämistä ja keruutulosten julkaisemista sekä kotiseututyön ja perinteisen käsityötaidon ja rakennustaidon kehittämistä ja harrastamista, kulttuuriympäristön suojelua ja näihin liittyvää kirjallisuutta. Tarkoituksena on myös edistää Samuli Paulaharjun elämäntyön tunnetuksi tekemistä.
Säätiö on järjestänyt parin vuoden välein julkisia seminaareja näistä aihepiireistä ja julkaissut esityksiä vuosikirjoissaan. Se on jakanut pienehköjä apurahoja tarkoituksensa mukaisiin kohteisiin. Vuonna 2013 se julkaisi suurteoksen "Kyröönjoki – Meirän joki", joka kuvaa monipuolisesti Kyrönjoen vesistöalueen historiaa, elinkeinoja, joen tilaa ja yhteiskunnallista kehitystä kartoin, piirroksin, valokuvin ja tekstein.
Helsingin teknillinen oppilaitos

Helsingin teknillinen oppilaitos oli Helsingissä toiminut tekniikan alan opistotasoinen koulu, joka vuonna 1999 sulautui osaksi uutta Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiaa (nyk. Metropolia-ammattikorkeakoulu).
Helsingin teknillisen oppilaitoksen juuret juontavat vuonna 1881 perustettuun ruotsinkieliseen Koneenkäyttäjä-, värkmestari- ja rakennusmestarikouluun, jonka tehtävä oli kouluttaa työnjohtajia rakennusalalle ja teollisuuteen. Viisi vuotta toimittuaan koulu siirtyi valtion ylläpitämäksi teollisuuskouluksi ja asettui Ateneumin tiloihin Kruununhaan Mariankadulle, jossa se toimi vuodesta 1913 alkaen kolmivuotisena. Osastoina olivat koneenrakennus, huoneenrakennus, kulkulaitostekniikka, teknokemia ja pian myös sähkötekninen ja puusepäntyön osasto. Kruununhaasta Helsingin Teollisuuskoulu () muutti sille rakennettuihin tiloihin Kallion Agricolankadun ja Torkkelinkadun kulmaan 1929. Uusissa tiloissa oli muun muassa konelaboratorio ja sähkötekninen laboratorio. Jatkosodan aikana rakennus toimi sotilassairaalana.
Vuoden 1941 asetuksella teollisuuskouluista tuli teknillisiä oppilaitoksia. Uudelleen nimettyyn Helsingin teknilliseen oppilaitokseen yhdistettiin kolme vuotta myöhemmin Helsingin suomenkielinen teknillinen opisto. Myös sotienjälkeisen jälleenrakennuksen aiheuttama työvoimapula lisäsi oppilasmäärää, ja tilapulan helpottamiseksi rakennusta korotettiin yhdellä kerroksella. 1960-luvulla vapautui tiloja läheisestä Franzéniasta, josta Yhteiskunnallinen korkeakoulu muutti Tampereelle. Vuonna 1964 oppilaitos muutti Kamppiin tiloihin, joista Teknillinen korkeakoulu oli muuttanut Espoon Otaniemeen.
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1995

Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1995 oli Suomen naisten jalkapallon korkeimman sarjatason kausi. Mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa FC Kontu ja pronssia Malmin Palloseura.
Kausi pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena runkosarjana, jonka jälkeen kuusi parasta joukkuetta pelasivat yksinkertaisen ylemmän loppusarjan, missä runkosarjan tulokset otettiin huomioon. Runkosarjan sijoille 7–9 sijoittuneet joukkueet pelasivat yksinkertaisen karsintasarjan I divisioonan kolmen lohkovoittajan kanssa, mistä neljä parasta joukkuetta selvisivät SM-sarjaan. Runkosarjan viimeinen joukkue putosi suoraan I divisioonaan.
Pierre-Ambroise Bosse

Pierre-Ambroise Bosse (s. 11. toukokuuta 1992 Nantes) on ranskalainen keskimatkan juoksija, joka on erikoistunut 800 metrille. Bosse voitti matkan maailmanmestaruuden Lontoossa 2017 ajalla 1.44,67. Bosse saavutti pronssia 800 metrillä Helsingin EM-kilpailuissa 2012 ajalla 1.48,83 ja Berliinin EM-kilpailuissa 2018 ajalla 1.45,30. Hän voitti Euroopan-mestaruuden alle 20-vuotiaiden sarjassa 2011 ja alle 23-vuotiaissa 2013. 
Lisäksi hän on sijoittunut 800 metrillä seitsemänneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013, kahdeksanneksi Zürichin EM-kilpailuissa 2014, viidenneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 sekä neljänneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 hän oli 800 metrillä kuudes. Lontoon olympialaisissa 2012, Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja Tokion olympialaisissa 2021 hän karsiutui 800 metrin välierissä.
Elokuussa 2017, vain muutama viikko MM-voittonsa jälkeen, Bosse joutui kolmen miehen pahoinpitelemäksi Ranskassa ja joutui lopettamaan kilpailukautensa saatuaan murtumia kasvoihinsa. 
Bosse juoksi 800 metrin Ranskan ennätyksen 1.42,53 Monacossa 18. heinäkuuta 2014. Sisäradoilla hän on juossut matkan ajassa 1.45,95 (2021). Hän juoksi 1 000 metrin alle 23-vuotiaiden Euroopan ennätyksen 2.15,31 Ostravassa kesäkuussa 2014.
Joulukuussa 2023 Bosse kertoi lopettavansa kilpauransa. Huhtikuussa 2024 hän sai yhden vuoden urheilun toimintakiellon laiminlyötyään olinpaikkatietojensa ilmoittamisen. Häneltä oli jäänyt väliin kolme dopingtestiä syyskuun 2022 ja kesäkuun 2023 välillä. Hänen viimeinen kilpailutuloksensa oli heinäkuulta 2022.
Bedhead

Bedhead oli yhdysvaltalainen indie rock-yhtye, joka perustettiin Dallasissa vuonna 1991. Yhtyeen musiikki oli yleensä vaimeaa moniäänistä musiikkia, jossa oli yksilinjaisia melodioita soittettuna kolmella sähkökitaralla ja sähköbassolla, ja siksi heitä verratiinkin The Velvet Undergroundiin. Yhtyeen kappaleita oli yleensä vaikea tulkita, ja kriitikot luonnehtivat genreä nimellä "slow-core". Bedhead erosi muista rockyhtyeistä soittamalla 7/8 tai 5/4 tahtilajiin yleisen 4/4 sijasta.
Hajoamiseen jälkeen vuonna 1999 Matt ja Bubba Kadane perustivat uuden yhtyeen nimeltä New Year, jonka tyyli oli samanlaista kuin Bedheadin.
Slim Burna

 
Gabriel Soprinye Halliday (s. 11. huhtikuuta 1988 Essex, Englanti), taiteilijanimeltään Slim Burna, on nigerialainen muusikko, laulaja, rap-artisti ja musiikkituottaja.
Lapsuus.
Gabriel Soprinye Halliday syntyi vuonna 1988 Essexissä ja palasi Port Harcourtiin Nigeriaan perheensä kanssa, kun hän oli kaksivuotias.
Ura.
Slim Burnan debyyttialbumi "I'm On Fire" julkaistiin hänen syntymäpäivänään 11. huhtikuuta 2013.
Antero Kipunen (ei mistään kotoisin)

Antero Kipunen (ei mistään kotoisin) on teatteriohjaaja Petri Lehtisen ja näyttelijä-muusikko Reino Nordinin näytelmäsuomennos newyorkilaisen Will Enon palkitusta teoksesta "Thom Pain (based on nothing)". Monologinäytelmä sai ensi-iltansa huhtikuussa 2013 Suomen Kansallisteatterin Omapohjassa ja lisänäytökset nähdään marraskuussa 2013 Ryhmäteatterin Pengerkadun näyttämöllä. Esityksen on ohjannut Petri Lehtinen ja Antero Kipusta näyttelee Reino Nordin.
Kälkäjärvi

Kälkäjärvi () on Muurmannin radan rautatieasema ja asutuskeskus Venäjällä Karjalan tasavallan Louhen piirin Ambarnyin kunnassa. Se sijaitsee samannimisen järven rannalla 18 kilometriä Ambarnyista luoteeseen. Asemanseudulla on 34 asukasta (vuonna 2013).
Historia.
Kälkäjärven kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1723. Sen venäjänkielinen nimitys perustuu sukunimeen "Bojarin". Vitsataipaleen volostiin kuuluneessa kylässä oli 1900-luvun alussa 17 taloa ja 139 asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Kälkäjärven kyläneuvosto, johon kuuluivat myös Kaarnisjärven ("Voronskoje"), Karvinjärven (ven. "Topornaja"), Konnun ("Konda"), Naarvajärven ("Narvozero"), Pirttijärven ("Pirtozero"), Ruuhiniemen ("Ruhnavolok") ja Vitsataipaleen karjalaiskylät sekä joukko Muurmanskin radan asutuksia. 
Kälkäjärven asema on perustettu Muurmannin radan rakentamisen yhteydessä ensimmäisen maailmansodan aikana. Sen kaakkoispuolella sijaitseva Kälkäjärven kylä on nykyään autiona.
Asemataajama.
Kälkäjärven rautatieasemalla pysähtyvät Vienan Kemin ja Louhen väliset paikallisjunat. Sen kautta kulkee myös Pietarin ja Murmanskin väliseltä M18-valtatieltä Ambarnyiin ja Enkijärvelle haarautuva tie. Asemataajama koostuu kortteleittain rakennetuista matalista asuintaloista. Palveluihin kuuluu kauppa. Lähistöllä sijaitsee hiekka- ja soralouhos.
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1991

Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1991 oli Suomen naisten jalkapallon korkeimman sarjatason kausi. Mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa Herttoniemen Toverit ja pronssia Tampereen Ilves.
Kausi pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena runkosarjana, minkä jälkeen neljä parasta joukkuetta pelasivat yksinkertaisen loppusarjan. Runkosarjan toiseksi viimeinen pelasi yksinkertaisen karsintasarjan I divisioonan kolmen lohkovoittajan kanssa, mistä selvisi kaksi parasta joukkuetta SM-sarjaan. Runkosarjan viimeinen joukkue putosi suoraan I divisioonaan.
Edelliskaudella mestaruuden voittanut Helsinki United luopui sarjapaikastaan ja tilalle nostettiin FC Kuusysi.
Loppusarja.
Joukkueet saivat bonuspisteitä seuraavasti: Runkosarjan voittaja 4, toinen 3, kolmas 2 ja neljäs 1 pisteen.
Lohkomatriisi

Matematiikassa lohkomatriisilla tarkoitetaan matriisin ositusta pienemmiksi matriiseiksi, lohkoiksi, jolloin alkuperäinen matriisi voidaan kirjoittaa näiden pienempien matriisien yhdistelmänä. Osituksen täytyy olla johdonmukainen siten, että se voidaan visualisoida jakamalla alkuperäinen matriisi lohkoihin koko matriisin läpi kulkevilla pysty- ja vaakasuorilla viivoilla. Jokainen matriisi voidaan kuvata lohkomatriisina yhdellä tai useammalla tavalla. 
Esimerkki.
formula_1 -matriisi
formula_2
voidaan jakaa neljäksi formula_3 -lohkoksi 
formula_4
Nyt ositettu matriisi voidaan kirjoittaa muodossa
formula_5
Lohkojen ei ole pakko olla keskenään samankokoisia matriiseja. Yhtä hyvin voisimme valita vaikka
formula_6
Lohkodiagonaalinen matriisi.
Lohkodiagonaalinen matriisi on lohkomatriisin erikoistapaus, jossa matriisin diagonaali koostuu neliömatriiseista ja sen kaikki muut alkiot ovat nollia. Lohkodiagonaalinen matriisi on aina neliömatriisi. Siis, jos formula_7 on lohkodiagonaalinen matriisi, niin se voidaan kirjoittaa muodossa
formula_8 
missä formula_9 on neliömatriisi kaikilla formula_10 formula_11
Tämä voidaan esittää myös matriisien suorana summana: formula_12.
Lohkodiagonaalisen matriisin determinantille ja jäljelle pätee:
formula_13 
formula_14
Lohkomatriisien matriisitulo.
Olkoon lohkomatriisit formula_7 ja formula_16, missä formula_7 on formula_18 -matriisi ja formula_16 on formula_20 -matriisi, ositettu siten, että
formula_21 
ja
formula_22
Toisin sanoen, matriisin formula_7 rivit on jaettu formula_24:hun osaan ja sarakkeet formula_25:ään osaan. Vastaavasti matriisin formula_16 rivit on jaettu formula_25:ään osaan ja sarakkeet formula_28:ään osaan.
Nyt voidaan laskea matriisitulo formula_29, joka on muotoa formula_30 oleva matriisi ja jossa on formula_24 riviositusta ja formula_28 sarakeositusta. formula_33:n lohkot saadaan laskemalla:
formula_34
jolloin
formula_35
Punarintapyy

Punarintapyy ("Arborophila mandellii") on Itä-Aasiassa tavattava uhanalainen aitokanoihin kuuluva kanalintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan punarintapyy voi kasvaa noin 28 cm pitkäksi. Laji on selästään ja siivistään harmaa punaruskein kuvioinnein. Selkeä tuntomerkki on oranssi pää ja rinnan leveä punaruskea juova. Punarintapyyn vatsa ja alarinta ovat väriltään harmaat punaruskein juovin. Linnun nokka on musta ja jalat punertavat.
Levinneisyys.
Punarintapyytä tavataan Intian pohjoisosista Länsi-Bengalin, Sikkimin ja Arunachal Pradeshin osavaltioista, Bhutanista ja Kiinasta. Lajin elinympäristöä ovat ainavihantien vuoristometsien, kuten bambumetsien aluskasvillisuus tyypillisesti noin 350–2 500 metrin korkeudessa. Tällä hetkellä punarintapyykannan kooksi arvioidaan 80 000–140 000 sukukypsää yksilöä. Lajin kantaa uhkaa elinympäristöksi sopivien metsien hakkuut erityisesti Intiassa. Muita uhkia ovat metsästys ja karjankasvatus. Lajin lisääntymisaika on keväällä.
François Englert

François Englert (6. marraskuuta 1932 Etterbeek, Belgia) on belgialainen teoreettinen fyysikko, joka vuonna 1964 esitti Robert Broutin kanssa julkaisemassaan paperissa, samana vuonna samanlaisen teorian tehneen Peter Higgsin mukaan nimetyn Higgsin mekanismin. Englert jakoi Higgsin kanssa vuoden 2013 Nobelin fysiikanpalkinnon.
Elämäkerta.
Englert syntyi vuonna 1932 ja opiskeli Brysselin vapaassa yliopistosta, josta valmistui tohtoriksi vuonna 1958. Hän toimi tämän jälkeen assistenttina vapaassa yliopistossa ja jatkoi sieltä Cornellin yliopistoon, jossa hän toimi tutkimusassistenttina 1959–1960 ja apulaisprofessorina 1960–1961.
Englert palasi vuonna 1961 Brysselin vapaaseen yliopistoon ja sai sieltä professorin paikan 1964. Samana vuonna hän julkaisi Robert Broutin kanssa artikkelin ”Broken Symmetry and the Mass of Gauge Vector Mesons”, jossa he esittivät teorian, joka ennusti niin sanotun Higgsin bosonin olemassaolon. Hieman myöhemmin samana vuonna Peter Higgs julkaisi heistä riippumattoman artikkelin, jossa hän esitteli samantapaisen teorian. Englert johti vuosina 1980–1998 Broutin kanssa Brysselin vapaan yliopiston teoreettisen fysiikan tutkimusryhmää. Englert jäi eläkkeelle 1998 ja on toiminut sen jälkeen emeritusprofessorina.
Englert on palkittu työstään useasti. Vuonna 2004 hän jakoi Broutin ja Higgsin kanssa Wolfin palkinnon ja vuonna 2013 Higgsin ja CERN-tutkimuskeskuksen kanssa Asturian ruhtinaan palkinnon. CERN oli vuoden 2012 lopulla tehnyt löydöksen, joka oli vahvistanut Higgsin bosonin olemassaolon. Higgs ja Englert saivat vuoden 2013 aikana vielä Nobelin fysiikanpalkinnon.
Jaurakkajärvi (Pudasjärvi)

Jaurakkajärvi on Iijoen vesistöön kuuluva pieni järvi Pudasjärvellä Pohjois-Pohjanmaalla. Järven pinta-ala on noin 6,5 km2, ja sen korkeustaso on 124,8 metriä merenpinnan yläpuolella. Järvi laskee Korpijokea pitkin pieneen Pelttarinjärveen ja siitä edelleen Jongunjärveen. Rantaviivaa järvellä on 27,63 km. Suurimmat saaret ovat Lehtosaari, Niskasaari, Honkasaari ja Kotisaari. Järvessä on useita yli 10 metrin syvänteitä.
Jaurakkajärven vedenlaatu on hyvä. Järveen laskevista vesistöistä suurin on Korpijoki, joka tuo vesiä aina Puolangan ja Suomussalmen puolelta saakka. Muita järveen laskevia vesistöjä ovat Puhosjoki, Rupunoja ja Halmeoja.
Järven kalakantaan kuuluvat muun muassa hauki, ahven ja särki. Nykyisin järvessä on myös kuhia.
Australiansorsa

Australiansorsa ("Tadorna tadornoides") on sorsalintu. Se luokitellaan joskus sukuun "Casarca".
Ulkonäkö ja koko.
Australiansorsa on 55–73 cm pitkä. Koiras painaa noin 1 500 grammaa ja naaras noin 1 300 grammaa. Koiraalla on musta pää ja kaula. Kaulassa on valkoinen rengas, ja joskus myös nokan tyvellä on valkoinen rengas. Yläpuoli on pääosin musta, alapuoli tummanruskea ja rinta kanelinruskea. Naaraalla on valkoinen silmärengas ja pähkinänruskea rinta.
Levinneisyys.
Australiansorsaa tavataan Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Sen populaatio on suuri ja kannankehitys nouseva. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö.
Australiansorsa suosii makean veden ympäristöjä. Suolaisissa vesistöissä se vaatii makean veden läheisyyttä.
Lisääntyminen.
Australiansorsa pesii usein suuressa puunkolossa. Se pesii heinä–joulukuussa. Naaras munii 10–14 munaa, joita se hautoo yksin 33 vuorokautta koiraan puolustaessa pesäpaikkaa.
Ravinto.
Australiansorsa käyttää kasvinosia, joita se laiduntaa maalla tai matalassa vedessä. Se syö myös leviä, hyönteisiä ja nilviäisiä.
Rum Cay

Rum Cay on saari Bahamalla. Rum Caylla asuu vajaa 60 ihmistä saaren etelärannan kylässä Port Nelsonissa. Rum Cay muodostaa on paikallishallintoalueensa, johon kuuluu myös asumaton naapurisaari Conception.
Rum Cayn alkuperäisasukkaat kutsuivat saarta nimellä Mamana. Kristoffer Kolumbus antoi saarelle toisella matkallaan nimen Santa Maria de la Concepción. Nykyisen nimensä saari on saanut lähelle haaksirikkoutuneen laivan lastista. Espanjalaiset orjuuttivat saaren alkuperäisväestön ja Rum Cay oli asumaton 1700-luvulle saakka jolloin englantilaiset saapuivat saarelle keräämään suolaa ja viljelemään ananasta.
Enimmillään saarella oli 5 000 asukasta, mutta kilpailu ja luonnonkatastofit kuten hurrikaanit vähitellen tuhosivat saaren viljelmät. Vuonna 1861 sotalaiva HMS Conqueror upposi Rum Cayn edustalle ja se on nykyään suosittu sukelluskohde.
Uele

Uele, toisinaan Uelle, on joki Afrikassa. Se on Kongojoen toisen sivujoen Ubangin lähdejoki. Sen pituus on noin 1 200 km.
Matkiva kulkuri (sketsiohjelma)

Matkiva kulkuri on suomalainen vuonna 1989 valmistunut Visa Mäkisen tuottama sketsiohjelma. Se julkaistiin vuokrakäyttöön tarkoitettuna ja kotitalouksiin myytynä VHS-kasettina. Elonetin tietokannan mukaan ohjelma oli suunnitteilla julkaista vuonna 2017 DVD:nä VLMedian julkaisemana, mutta sitä ei kuitenkaan tuntemattomasta syystä tapahtunut. 
Sketsit ja musiikkiesitykset.
Ohjelma sisältää Jope Ruonansuun esittämiä erilaisia sketsejä, joista suurin osa esitettiin alun perin vuosina 1988–1990 toimineen kaapelitelevisiokanava Kalottikanavalla esitetyssä "Jopeshow"-ohjelmassa. Musiikkiesitykset on merkitty "kursiivilla". Suluissa tieto, jos kyseisessä sketsissä esiintyy Ruonansuun esittämää imitointia. Livekeikka-sketseissä on imitaatioiden lisäksi Ruonansuun esittämiä vitsejä, jotka on merkitty sulkuihin tekstillä stand up-komiikka.
Ugra (joki)

Ugra on joki Venäjällä. Se on Volgan sijoen Okan vasen sivujoki. Sen pituus on 399 km. Ugran seuduilla on historiallisen ajan alusta asti asunut suomalais-ugrilaisia heimoja.
Sysiseitikki

Sysiseitikki ("Cortinarius anthracinus") on seitikkien sukuun kuuluva laji.
Ulkonäkö.
Lakin keskellä on kohouma. Lakin väri vaihtelee kosteuden mukaan. Kuivana se on harmaa ja reunasta vaalea. Kosteana se on musta tai purppura. Heltat ovat aluksi vaaleanpunaruskeita ja myöhemmin ruskeita. Malto on väriltään ruskeaa, purppuranpunaista tai lilanväristä.
Elinympäristö.
Sysiseitikkiä esiintyy lehdoissa, lehtomaisissa kuusikoissa ja sekametsissä.