tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Helvi Vasenius

Anna Helvi Vasenius, o.s. "Wilska", (16. helmikuuta 1923 Parikkala – 18. toukokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen professori, oppiarvoltaan eläinlääketieteen tohtori.
Vaseniuksen vanhemmat olivat maanviljelijä Juhana Wilska ja Anna Maria Saukkonen. Hän kirjoitti Ylioppilaaksi Parikkalan yhteislyseosta 1943. Hän valmistui eläinlääketieteen kandidaatiksi 1948 ja opiskeli sen jälkeen Helsingissä ja Tukholmassa. Eläinlääkärin laillistuksen hän sai 1951. Hänen väitöskirjansa "Factors influencing the rapid multiplication of enteropathogenetic porcine Escherichia coli strains with special reference to their colicinogenic and fermentative properties " hyväksyttiin eläinlääketieteellisessä korkeakoulussa 1966. Kuusjärven kunnan elintarviketarkastajana Vasenius toimi 1953–1957, valtion eläintieteellisen laitoksen laboraattorina 1957–1959 ja osastonjohtajana 1959–1963 sekä eläinlääketieteellisen korkeakoulun mikrobiologian ja epizootologian yliassistenttina 1963–1969. Nimityksen mikrobiologian ja epizootologian dosentiksi Vasenius sai 1968. Hän siirtyi valtion eläinlääketieteelliselle laitokselle serobakteriologian osaston johtajaksi ja professoriksi 1969. Hän jäi eläkkeelle 1987.
Vasenius ja hänen puolisonsa vuodesta 1951, apulaisprofessori Lauri Vasenius, tekivät merkittävän lahjoituksen Suomen eläinlääketieteen säätiölle. Lahjoitusvaroista myönnetään apurahoja muun muassa genetiikan ja mikrobiologian tutkimukseen.
Eetu Rantala

Eetu Werneri Rantala (s. 5. kesäkuuta 1993 Oulainen) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Oulun Pyrintöä ja häntä on valmentanut vuodesta 2008 Jukka Vähäkangas. Vuosina 2015–2018 hän edusti Pudasjärven Urheilijoita ja sitä ennen Oulun Pyrintöä.
Ura.
Ennen siirtymistä pikajuoksuun Rantala harrasti jalkapalloa, uimahyppyjä ja pesäpalloa.
SM-kisat.
Rantala voitti alle 20-vuotiaiden Suomen-mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 2011 ja 2012 sekä sisäradoilla 60 metrillä vuonna 2012. Alle 23-vuotiaiden SM-hallikisoissa hän voitti 60 metriä vuosina 2013 ja 2014 sekä 200 metriä vuonna 2014. 15. kesäkuuta 2014 Lahden Eliittikisoissa Rantala juoksi 100 metrillä alle 23-vuotiaiden Suomen ennätyksen ja kautta aikain neljänneksi parhaan suomalaisajan 10,30 s.
Kalevan kisoissa 2014 Rantala voitti SM-kultaa sekä 100 että 200 metrillä ja vuonna 2018 hän voitti 100 metrilä. Kalevan kisoissa 2013 hän oli 100 metrillä toinen. Sisäratojen SM-kilpailuissa Rantala voitti 200 metrillä kultaa 2014 ja pronssia 2017 sekä 60 metrin juoksussa hopeaa 2013 ja pronssia 2014, 2018 sekä 2019. 
Aikuisten maaottelussa Rantala kilpaili ensimmäisen kerran Helsingissä vuonna 2011. Hän juoksi 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, jonka juoksu hylättiin. Alle 18-vuotiaiden maaottelussa hän sijoittui 100 metrillä toiseksi Espoossa 2010. Hän voitti hallimaaottelussa 60 metriä 2014 ja 2017.
Arvokisat.
Rantalan ensimmäiset aikuisten arvokisat olivat Helsingin EM-kilpailut 2012, joissa hän karsiutui 100 metrin juoksun alkuerissä ajalla 10,73 s.
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa 2012 ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 Rantala selviytyi 100 metrillä välieriin. Hän eteni välieriin 100 metrillä Zürichin EM-kilpailuissa 2014 ja 60 metrillä Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän juoksi 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui kuudenneksi SE-ajalla 38,92. Joukkue oli parantanut maan ennätystä jo alkuerissä aikaan 39,11.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
Lähde
Milton S. Hershey

Milton Snavely Hershey (13. syyskuuta 1857 – 13. lokakuuta 1945) oli yhdysvaltalainen suklaatehtailija ja hyväntekijä. Hershey perusti vuonna 1894 Hershey Chocolate Company -suklaayhtiön, josta tuli Yhdysvaltain suurin suklaan valmistaja.
Hershey aloitti uransa karamellien valmistajana 1880-luvulla. Vuonna 1893 hän aloitti suklaan valmistamisen ja myi muut makeistehtaansa vuonna 1900 keskittyen pelkästään suklaaseen. Vuonna 1903 Hershey osti maata Pennsylvaniasta ja perusti tiluksilleen Hersheyn tehdaskaupungin työntekijöidensä asuttavaksi ja suklaatehtaidensa sijainniksi paikallisten maitotilojen läheisyyteen. Hershey pyrki tekemään kaupungistaan mallikaupungin, jossa hänen työntekijöillään olisi hyvät sosiaalipalvelut ja viihtyisä asuinympäristö.
Rikastuttuaan Hershey suuntautui hyväntekeväisyyteen, ja kaupunkinsa kehittämisen lisäksi hän perusti muun muassa orpolasten koulun ja useita hyväntekeväisyysrahastoja ja -järjestöjä. Hershey kuoli omassa sairaalassaan vuonna 1945.
Marina (Iltola)

Marina (Iltola) (siviilinimeltään Maria Iltola, 2. joulukuuta 1930 Karkku, Salmi, Laatokan Karjala – 17. kesäkuuta 2012 Joensuu) oli suomalainen nunna ja Lintulan luostarin johtaja.
Nuoruudessaan Iltola kävi Kuopion tyttölyseon. Ylioppilaaksi valmistuttuaan hän opiskeli kansakoulunopettajaksi Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa. Vuosina 1968–1982 Iltola työskenteli Suomen ortodoksisen kirkollishallituksen palveluksessa notaarina. 
Iltola oli lähetystyössä Keniassa 1977–1980. Siellä hänelle sattui vakava kolari, jonka toisena osapuolena oli kuorma-auto. Onnettomuudesta selviytyminen oli yksi merkittävä syy siihen, että Iltola liittyi Lintulan luostariin 1982. Hänestä tuli nunna vuonna 1988 nimellä Marina. Iltola valittiin luostarin johtajaksi 1998, kun edellinen igumenia Antonina oli kuollut.
Ollessaan paluumatkalla Ilomantsista Lintulaan 13. kesäkuuta 2012 Iltola joutui auto-onnettomuuteen ja loukkaantui vaikeasti. Hän oli hoidettavana Pohjois-Karjalan keskussairaalassa mutta kuoli onnettomuuden aiheuttamien vammojen vuoksi 17. kesäkuuta 2012.
Iltola siunattiin 21. kesäkuuta 2012 luostarin tiloissa. Iltolan siunasi haudan lepoon Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa Leo. Ruumiinsiunauksen jälkeen Iltolan ruumis haudattiin luostarin kalmistoon.
Hänen seuraajakseen igumeniana valittiin 29. syyskuuta 2012 pidetyssä sisariston kokouksessa nunna Mikaela (Unelma Röpelinen).
Liu Yang

Majuri Liu Yang (; s. 6. lokakuuta 1978 Linzhou, He'nan, Kiina) on Kiinan kansantasavallan ensimmäinen naistaikonautti, jonka ensimmäinen avaruuslento oli 16. kesäkuuta 2012 alkanut Shenzhou 9 -lento. 
Ura.
Liu liittyi Kiinan kansan vapautusarmeijan ilmavoimiin vuonna 1997. Hän sai lentäjän koulutuksen ja johti majurina kuljetuslentoyksikköä. Lentotunteja hänellä on 1 680. Avaruuslentäjän koulutuksessa hän oli kaksi vuotta.
Liu valittiin Shenzhou 9 -avaruusaluksen miehistöön. Alus telakoitui Kiinan avaruusasemaan Tiangong 1:een. Avaruusasemalla Liu teki avaruuslääketieteen kokeita. Mission laukaisupäivä oli tasan 49 vuotta myöhemmin kuin päivä, jona Neuvostoliitto laukaisi avaruuteen ensimmäisen naiskosmonautin, Valentina Tereškovan. Liu Yang on 56. naispuolinen avaruudessa käynyt avaruuslentäjä kaiken kaikkiaan yli 500:sta avaruudessa käyneestä avaruuslentäjästä.
Liu on Kiinan kommunistisen puolueen jäsen.
Muuta.
Liu on perheensä ainoa lapsi. Hän on naimisissa upseerin kanssa, perheessä ei ollut lapsia avaruuslennon aikaan vuonna 2012.
Igor Sijsling

Igor Sijsling (s. 18. elokuuta 1987 Amsterdam) on alankomaalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 52 helmikuussa 2014. Hän on voittanut urallaan yhden ATP-turnauksen nelinpelissä.
Sijsling saavutti nelinpelin turnausvoiton Atlantassa 2013 Édouard Roger-Vasselinin parina. Lisäksi hän pelasi loppuottelussa vuonna 2008 Amersfoortin turnauksessa Jesse Huta Galungin kanssa ja vuonna 2013 Australian avointen loppuottelussa Robin Haasen kanssa ja Roger-Vasselinin parina Bogotássa.
Brian Wilson (baseballpelaaja)

Brian Patrick Wilson (s. 16. maaliskuuta 1982 Winchester, Massachusetts) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelasi 2006-2012 MLB-liigan San Francisco Giantsissa. Kaudesta 2013 lähtien hän on pelannut Los Angeles Dodgersissa. Hänen pelipaikkansa on syöttäjä.
Wilson on tunnettu omalaatuisesta persoonallisuudestaan ja pitkästä mustasta parrastaan. Hänen tunnuslauseensa onkin "Fear the Beard".
Ammattilaisura.
Vuonna 2006 MLB-debyyttinsä tehnyt Wilson oli yksi tärkeimpiä pelaajia Giantsin vuoden 2010 mestarijoukkueessa. Kauden 2012 alussa Wilson joutui leikkaukseen, joka piti hänet pois kentiltä loppukauden.
Horkkahyttyset

Horkkahyttyset eli malariahyttyset eli malariasääsket ("Anopheles") on hyttysten heimoon kuuluva suku, johon kuuluu noin 400 lajia. Kaikki suvun lajit voivat toimia malariaa aiheuttavien "Plasmodium"-suvun itiöeläinten vektorina, mutta vain noin 68 lajilla on merkitystä vektoreina ihmiselle. Ollakseen merkittävä malaria-vektori, pitää naaraan horkkahyttysen elää kauan ja luonnollisesti imeä verta ihmisestä. Länsi-Suomessa 1800-luvulla merkittävin malarian vektorina toiminut horkkahyttyslaji oli "Anopheles messeae". Horkkahyttyset voivat toimia myös sukkulamatojen aiheuttaman elefanttitaudin vektorina. Yli 600 000 ihmistä kuolee horkkahyttysten levittämään malariaan vuosittain, mikä tekee horkkahyttysestä maailman vaarallisimman eläimen.
Elintavat.
Horkkahyttyslajit ovat aktiivisia auringonlaskusta auringonnousuun eli lentävät ja pistävät öisin. Suomessa horkkahyttyslajit pystyvät talvehtimaan aikuisina, ja tällöin niitä voi tavata asumuksista ja varastoista.
Kapinhiirihaukka

Kapinhiirihaukka ("Buteo rufofuscus") on eteläisessä Afrikassa elävä haukkalaji. Laji on uhanalaisuusluokitukseltaan elinvoimainen.
Ulkonäkö ja koko.
Kapinhiirihaukan eri-ikäiset yksilöt ovat ulkonäöltään hyvin erilaisia. Täysikasvuiset linnut ovat lähes mustia lukuun ottamatta kastanjan väristä pyrstöä. Kapinhiirihaukan pää on musta, kurkku valkoinen tai ruskea ja silmät oranssit. Kapinhiirihaukan siipien kärkiväli on 130–135 senttimetriä ja linnun pituus 44–55 senttimetriä. Koiraan paino on yleensä hieman alle kilon, kun taas kookkaammat naaraat saattavat painaa jopa 1,3 kiloa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kapinhiirihaukka elää vain eteläisessä Afrikassa. Sitä on tavattu Etelä-Afrikassa, Lesothossa ja Swazimaassa sekä Namibian, Mosambikin ja Botswanan eteläosissa. Elinalue on alle 20 000 neliökilometrin laajuinen. Kapinhiirihaukan muuttomatka on hyvin lyhyt, korkeintaan 500 km, ja toisinaan se ei edes lähde varsinaiselle muuttomatkalle.
Kapinhiirihaukka viihtyy mäkisellä tai vuoristoisella kuivalla arolla, niityillä, savannilla ja viljelysalueilla. Se suosii harvaan asuttuja alueita. Lajia on tavattu jopa 3 000 metrin korkeudesta.
Saalistus ja ravinto.
Kapinhiirihaukka kiertelee saaliinsa yläpuolella ja tekee sitten nopean syöksyn sen kimppuun. Saatuaan saaliin haukka vie sen paikkaan, jossa se tappaa ja syö sen. Jos haukka saa linnun kiinni pesän läheltä, se syö usein myös saaliin munat.
Se saalistaa hyönteisiä (pääasiassa termiitit), hämähäkkejä, pieniä matelijoita (liskot, kameleontit, käärmeet) nisäkkäitä (jyrsijät, jänikset ja kultakontiaiset), sammakoita, kaloja ja itseään pienempiä lintuja (aitokanat, kyyhkyt ja muiden lajien poikaset). Se syö myös auton alle jääneitä lampaita ja hyppyjäniksiä.
Pesintä.
Kapinhiirihaukka rakentaa suuren pesän useimmiten avokalliolle tai joskus korkealle puun oksanhaaraan. Pesäpuina se käyttää mäntyjä, eukalyptuksia, poppeleita, pajuja, sumakkeja ja tyräkkejä. Se rakentaa pesänsä ja pienistä oksista koostuvan pesän alustan jopa kolme kuukautta ennen munintaa. Munille tarkoitettu alue on vuorattu ”kuppi”, johon kupinhiirihaukka munii 1–3 valkoista munaa. Naaras hautoo munia noin 40 päivää kesä–heinäkuussa, jona aikana uros ruokkii sitä. Laji käyttää samaa pesää useina vuosina. Poikasten kuoriuduttua uros ruokkii niitä ensimmäisen viikon ajan ja naaraskin alkaa osallistua ruokkimiseen toisella viikolla. Poikaset tappelevat ruoasta, ja vahvin poikanen selviytyy lähes poikkeuksetta ainoana elossa untuvikkovaiheen yli. Poikaset lähtevät lentoon noin 50 päivän ikäisinä ja ovat riippumattomia emostaan 70 päivää vanhoina. Kapinhiirihaukka saa yhden poikueen vuodessa, ja se on yksiavioinen.
Uhat.
Kapinhiirihaukkaa uhkaavat elinympäristöjen tuhoutuminen, myrkytykset, törmäykset sähköverkkoihin ja haukkojen tarkoituksellinen ampuminen. Kannan kehityssuunta on kuitenkin vakaa ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Uski

Uski on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Richard Park

Richard Park ( s. 7. toukokuuta 1976 Soul, Etelä-Korea) on korealaissyntyinen yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Park on toinen kahdesta korelaissyntyisestä jääkiekkoilijoista, jotka ovat pelanneet NHL:ssa. Hän pelasi uransa kaksi viimeistä kautta Sveitsin pääsarjan HC Ambrì-Piottan riveissä ja päätti uransa kevääseen 2014. Pelaajauransa jälkeen Park on työskennellyt Minnesota Wildin joukkueen pelaajakehityksestä vastaavana valmentajana ja sen ohessa toiminut Etelä-Korean alle 20-vuotiaiden sekä miesten maajoukkueiden apuvalmentajana.
Ura.
Pittsburgh Penguins varasi Belleville Bullsissa juniorikiekkoa pelanneen Parkin vuoden , toisella kierroksella. Parkista tuli NHL-historian toinen korealaissyntyinen pelaaja, Jim Paekin jälkeen, hänen tehtyään debyyttinsä kaudella 1994–1995.
Vakituiseksi kasvoksi NHL:ssä Park nousi vasta hänen siirryttyä NHL:n uuteen laajennusjoukkueeseen Minnesota Wildiin. Wildin aikanaan Park nousi myös Yhdysvaltain maajoukkueeseen, ja edusti maataan maailmanmestaruuskilpailuissa neljästi, voittaen pronssia vuonna 2004.
Park palasi NHL:ään ja hänet varanneeseen Pittsburgh Penguinsin joukkueeseen kaudeksi 2011–2012, pelattuaan sitä ennen kauden Sveitsin liigan Genève-Servettessä. Penguinsissa Park pelasi 54 ottelua ja teki kauden jälkeen kaksivuotisen sopimuksen Sveitsin pääsarjan HC Ambrì-Piottan kanssa.
Scott Foley

Scott Kellerman Foley (s. 15. heinäkuuta 1972 Kansas City, Kansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa vääpeli Bob Brownin roolistaan televisiosarjassa "Kasvottomat sotilaat" ja Noel Cranen roolistaan televisiosarjassa "Felicity". Foley on näytellyt myös televisiosarjoissa "Dawson’s Creek", "Tuho-osasto", "Greyn anatomia", "True Blood" ja "Scandal" sekä elokuvassa "Scream 3".
Foley on myös käsikirjoittanut ja ohjannut komediaelokuvan "Let’s Kill Ward’s Wife", joka toteutettiin pienellä budjetilla ja siinä esiintyi Foleyn itsensä lisäksi hänen näyttelijätuttaviaan ja -sukulaisiaan. Elokuva sai kriitikoilta valtaosin kielteisen vastaanoton.
Foley meni vuonna 2000 naimisiin näyttelijä Jennifer Garnerin kanssa, johon hän oli tutustunut "Felicityn" kuvauksissa. He kuitenkin erosivat vuonna 2003 (avioero vahvistettiin 2004). Kesäkuusta 2007 lähtien Foley on ollut naimisissa näyttelijä Marika Dominczykin kanssa. Pariskunnalla on kolme lasta.
Paavola (Myrskylä)

Paavola on Paavolantien varrella oleva kylä Myrskylässä. Siellä on toiminut aikaisemmin Paavolan kartano, mikä on toiminut alun perin Myrskylän kartanon maidontuotantoa tukevana kasvattamokartanona, apukartanona. Alue on ollut uukuniemeläisen siirtoväen asuttamaa toisen maailmansodan jälkeisestä ajasta alkaen. 
Kyläkeskus muodostuu Metsälän, Poutalan, Virtalan, Suolasalmen ja Hankalan taloista. Paavolan keskustasta pohjoiseen menevältä osuudelta kääntyy länteen menevä tie, joka kiertää Koirasuon eteläpuolelta ja päättyy miltei Pukkilan rajalle. Tien pääasiallinen käyttö on metsäautotie.
Pohjoiseen kääntyvän Paavolantien jatkeella on Sääksmäentie, joka muodostaa oman kylämäisen kokonaisuutensa, jossa ovat Kilpilän ja Vaskiharjun talot. Sääksmäentie kiertää ympyrän ja sen itäisin osa on miltei Pukkilan kunnanrajalla. Teleliikenteeseen vaikuttaa Telian Kanteleen telemasto.
Paavolantien varrella, mutta jo lähellä Kylmäsuota sijaitsevat Metsämäen ja Koivulinnan talot, joista jälkimmäinen ei ole siirtoasutusta, vaan saanut asukkaansa Myrskylän kartanolta. Koivulinnalta kääntyy oikotie Kulmalaan Kylmäsuontiehen idässä yhtyen, jonka varrella on kaksi vapaa-ajanasuntotaloa. Tien päässä on kaksi taloa, Kulmala ja Marjala.
Paavolassa ei ole enää karjataloutta, vaan viljanviljelyä. 
Luonnonsuojelu.
Paavolan kolmas Kerttu Nelimarkan perikunnan maille perustettu luonnonsuojelualue Takusenojalla, YSA206827, 20.2.2012, sijaitsee Paavolassa. Sen laajuus on 10,7 hehtaaria. Paavolan ensimmäinen luonnonsuojelualue Karsojalla ja toinen luonnonsuojelualue Lähdeojalla ovat lähempänä Kylmäsuota.
Apolloperhoset

Apolloperhoset (Parnassiinae) on ritariperhosten heimoon kuuluva päiväperhosten alaheimo. Siihen kuuluu maailmanlaajuisesti noin 70 perhoslajia, joista lähes 50 kuuluu sukuun "Parnassius".
Apolloperhoset eroavat varsinaisista ritariperhoslajeista mm. huulirihmojen ja nilkkojen anatomisten piirteiden perusteella.
Alaheimon lajit ovat kooltaan keskikokoisia tai suuria. Usein lajit ovat siipiensä pohjaväriltään valkoisia, mutta myös muita värejä löytyy, etenkin suvun "Parnassius" ulkopuolella. Lisäksi etusiiven kärkiosassa on tyypillisesti läpikuultava alue, joka saattaa lajista riippuen kattaa suuren osan siiven pinta-alasta. Siipien muoto on melko pyöreä ja joillakin lajeilla takasiiven takareunassa on lisäksi taaksepäin suuntautuneita kannuksia. Monilla lajeilla toukka elää jollakin piippuruohokasvilla (Aristolochiaceae). Osalla lajeista ravintokasvina toimii jokin maksaruoho- (Crassulaceae) tai unikkokasvi (Papaveraceae).
Vaikka joukossa on muutama laajaltikin levinnyt laji, useimpien alaheimon lajien levinneisyys rajoittuu huomattavan pienille maantieteellisille alueille. Apolloperhoset ovat tyypillisesti vuoristolajeja, tai niitä tavataan muuten karuissa ja kylmissä ympäristöissä. Äärimmäisenä esimerkkinä himalajanapollo ("Parnassius epaphus"), jonka on todettu elävän Himalajalla jopa 6000 m:n korkeudessa. Koska etenkin vuoristoissa maaston muodot tuottavat esteitä perhosten liikkumiselle, populaatiot eriytyvät nopeasti toisistaan ja alaheimossa yleisenä piirteenä on lajien paikallisten populaatioiden merkittävä ulkonäöllinen vaihtelu. Useat lajit onkin jaettu pieniin maantieteellisesti rajoittuneisiin ja ulkonäöllisesti hieman toisistaan poikkeaviin alalajeihin, joilla on monesti elinalueellaan uhanalainen asema. Osaa lajeista uhkaa jopa häviäminen.
Levinneisyydeltään lajit ovat leimallisesti palearktisia eli apolloperhoslajeja tavataan Euroopassa, Aasiassa sekä Saharan pohjoispuolisessa Afrikassa. Lisäksi muutamia "Parnassius"-suvun lajeja tavataan Pohjois-Amerikan tundralla ja vuoristoissa. Lajirunsaus on selvästi suurin Aasian vuoristoissa ja monien siellä pienillä maantieteellisillä alueilla elävien lajien elintavat tunnetaan varsin huonosti. Euroopassa lajeja on yhdeksän.
13. Waffen-SS-vuoristodivisioona Handschar

13. Waffen-SS-vuoristodivisioona Handschar (1. kroatialainen) () oli pääosin Bosnian muslimeista koottu Waffen-SS:n vuoristojääkäridivisioona ("Gebirgsjäger"), jonka tehtävänä oli Jugoslavian partisaanien torjuminen natsi-Saksan tukeman Itsenäisen Kroatian valtion alueella maaliskuusta joulukuuhun vuonna 1944.
Historia.
Divisioona perustettiin lokakuussa 1943 nimellä "13. SS-Freiwilligen b. h. Gebirgsdivision (Kroatien)", mutta nimi vaihdettiin pian "Handschariksi". Se tarkoitti turkkilaisten poliisien ottomaaniaikana kantamaa sapelia. Divisioonaan saatiin koottua noin 26 000 miestä, joista suurin osa oli Bosnian muslimeja. Lisäksi osa oli katolilaisia kroaatteja, ja pääosa upseereista oli saksalaisia. Divisioona vannoi valan sekä Adolf Hitlerille että Itsenäisen Kroatian valtion johtajalle Ante Pavelićille. Handschar oli ensimmäinen ei-germaaninen Waffen-SS-divisioona. Vaikka Waffen-SS ei muutoin kelpuuttanut riveihinsä sotilaspappeja, Handschar-divisioonan jokaisessa vapaaehtoisrykmentissä oli oma mullah ja jokaisessa pataljoonassa oma imaami. Saksalaismielisenä tunnettu Jerusalemin suurmufti Amin al-Husseini auttoi järjestelyasioissa. Divisioonalle suunniteltiin myös omat univormut, joiden päähineenä oli harmaa tai punainen fetsi, ja omat SS-tunnukset, joissa oli Kroatian vaakunan ruutukuvio. Divisioonan perustamisen tarkoituksena oli ilmeisesti hyödyntää Balkanin väestön uskonnollisia vastakohtia Titon kommunistipartisaanien vastaisessa taistelussa. Myöhemmin on arveltu, että SS:n johtajalla Heinrich Himmlerillä saattoi olla laajempiakin suunnitelmia yhteistyön rakentamisesta muslimien kanssa. Bosniakkeja houkuteltiin divisioonan riveihin vihjailemalla mahdollisesta Bosnian ja Hertsegovinan itsenäisyydestä sodan jälkeen.
Divisioona toimi pääasiassa Bosnian ”turva-alueella” Sava- ja Drinajokien lähistöllä. Joukot olivat kurittomia ja suorittivat omavaltaisesti julmuuksia. Loppuvuodesta 1944 Handschar siirrettiin lyhyeksi ajaksi Zagrebiin. Tässä vaiheessa epäluotettaviksi osoittautuneet bosnialaiset muslimit erotettiin divisioonasta marraskuussa ja jäljelle jääneistä kroaateista ja saksalaisista saatiin koottua vielä rykmentin vahvuinen osasto. Tieto divisioonan tosiasiallisesta hajotuksesta pyrittiin salaamaan. Tästä seuraavien kuukausien aikana joukko taisteli puna-armeijaa ja bulgarialaisia vastaan Etelä-Unkarissa perääntyen lopulta Saksan alueelle Itävaltaan. Viimeisetkin divisioonan muslimeista lähtivät tässä vaiheessa, yrittäen paeta Bosniaan. Loput jatkoivat perääntymistä länteen haluten antautua länsiliittoutuneille. Suurin osa Handscharista antautuikin Britannian armeijalle, mutta 38 upseeria luovutettiin Jugoslavian viranomaisille oikeudenkäyntiin. Kymmenen heistä teloitettiin.
Handscharin jälkeen perustettiin keväällä 1944 kaksi muutakin muslimeille suunnattua Waffen-SS-vapaaehtoisdivisioonaa, albanialainen 21. Waffen-SS-vuoristodivisioona Skanderbeg ja bosnialainen 23. Waffen-SS-vuoristodivisioona Kama. Molemmat jäivät vajaiksi ja jouduttiin hajottamaan jo samana syksynä karkuuruuden vuoksi.
Rausch

Rausch on saksalainen suklaanvalmistaja. Yhtiön perusti Wilhelm Rausch vuonna 1918 Berliinissä nimellä "Rausch Privat-Confiserie." Yhtiön johtajana on vuodesta 1981 ollut Jürgen Rausch.
Rausch käyttää vuonna 2000 perustetun "Rausch Plantagen Schokolade" -tuoteryhmänsä kussakin tuotteessa vain yhden maan kaakaota, joita se hankkii eri puolilta maailmaa, etenkin Etelä-Amerikasta. Eri laaduissa on kaakaota 35–80 prosenttia. Suomessa Rauschin suklaita myy Lidl tuotenimellä "J.D. Gross".
Bell P-59 Airacomet

Bell P-59 Airacomet oli ensimmäinen yhdysvaltalainen suihkuhävittäjä. Koneen suihkumoottorit perustuivat brittiläisen Frank Whittlen kehittämään Gloster E.28/39:ssä käytettyyn.
Konetyyppi ei häikäissyt lento-ominaisuuksillaan, ja sen ainoa vahva ominaisuus oli suuri lakikorkeus. Kone saavutti huippunopeutensa korkealla, 10 670 metrissä, mikä oli tiedustelulentokoneeksi varsin kelvollinen tuona aikana. Lakikorkeus oli tuohon aikaan sangen kunnioitettava – 14 080 metriä. Testilennot osoittivat P-59 Airacometin olleen asealustana vain keskinkertainen. Huippunopeus oli sama kuin Gloster Meteorilla, 665 km/h. Konetyypin siivet olivat suorat ja trapetsimaiset, mikä oli kehityskaudelle hyvin tunnusomaista.
Konetyypin aseistus oli sijoitettu sen nokkaan ja käsitti 37 mm lentokonetykin ja kolme 12,7 mm konekivääriä. Lisäksi suihkuhävittäjä saattoi kuljettaa ulkopuolisissa ripustuksissa enintään 907 kg verran (2 000 paunaa/lb) pommeja tai raketteja.
Kehitys.
Koneen tuotantomallia edelsi XP-59A-tutkimuskone, jossa suihkumoottoria kehitettiin. Projekti alkoi Gloster-Whittle E. 28/39:n tehtyä ensilentonsa, jonka jälkeen Power Jetsin kehittämä W.1X-moottori toimitettiin General Electricille.
XP-59A lensi ensilentonsa 1. lokakuuta 1942 Murocin tukikohdasta. Koelentojen aikaan koneessa oli hämäyksenä propelli.
Koneen moottorit käyttivät keskipakokompressoria. 
General Electric oli päätoimittaja 15:lle moottorille. Suorituskyky oli pettymys: moottorit tuottivat liian vähän työntövoimaa suhteessa painoon ja lentokoneen huippunopeus oli 404 mph korkeudessa. 
300:sta tilatusta koneesta vain 66 oli valmistettu: 3 kappaletta XP-59A-mallia, 13 kpl YP59A-mallia, 20 kpl P-59A-mallia ja 30 kpl P-59B-mallia. Valmistetuista Airacometeista jäljelle jääneet lahjoitettiin teknisille oppilaitoksille.
Perutusta XP-59B-mallista tuli lopulta Lockheed P-80 Shooting Star.
Alkuperäinen XP-59-tunnus oli varattu XP-52:n seuraajalle, joka käytti mäntämoottoria ja kaksoispyrstöä eikä liittynyt XP-59A-malliin.
Martin Arnold

Martin Arnold (s. 1959 Wien, Itävalta) on kokeellisen elokuvan tekijä, joka työstää uudelleen löytämäänsä filmiaineistoa. Hän on myös itävaltalaisen Sixpack Filmsin perustajajäsen. Arnold opiskeli psykologiaa ja taidehistoriaa Wienin yliopistossa. Hän on opettanut elokuvan tekoa Wisconsinin yliopistossa Milwaukeessa, San Francisco Art Institutessa, Städelschulessa, Kansas City Art Institutessa, Bard Collegessa ja Binghamtonin yliopistossa. Hänen elokuviaan levittävät Canyon Cinema Yhdysvalloissa ja Sixpack Film Itävallassa.
Arnoldin elokuvat ovat voimakkaasti leikattuja sekvenssejä, joissa muutama sekunti materiaalia venytetään isommiksi töiksi. "Passage à l’actessa" (1993) hän käyttää useita sekunteja elokuvasta "Kuin surmaisi satakielen" ja tekee siitä tarinan, joka kertoo aggressiosta ja jännitteistä perinteisessä amerikkalaisessa perheessä.
Martin Arnold edustaa sukupolven taiteilijoiden siirtymistä kokeelliseen elokuvan ja videotaiteeseen. Teoksia kuten "Passage à l’actea" (1993) varten Arnold kirjoitti listan tarvittavista editoinneista, jotka editori sitten toteutti. 1990-luvun puolivälissä Arnold tutustui Avidin digitaaliseen editointilaitteeseen, jonka ansiosta hän pystyi itse työskentelemään materiaalin kanssa ja leikkaamaan siitä intensiivisesti toistuvia sekvenssejä itse. Ensimmäisessä digitaalisesti leikatussa projektissaan, "Alone: Life Wastes Andy Hardyssa" (1998), hän käytti materiaalia Mickey Rooneyn hahmosta Andy Hardysta, joka esiintyi vuosien 1937–1946 suositussa elokuvasarjassa.
Siloksaanit

Siloksaanit ovat polymeerisiä yhdisteitä, joiden runkona on vuorotteleva pii-happi-ketju, joka voi olla suora, haaroittunut tai syklinen. Piiatomeihin on usein myös liittynyt alkyyliryhmiä. Avoketjuisten siloksaanien rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla R3Si(OSiR2)nOSiR3 ja syklisten siloksaanien rakennetta voidaan kuvata kaavalla (R2SiO)n. R tarkoittaa hiilivetyryhmää ja n on kokonaisluku.
Ominaisuudet ja valmistus.
Molekyylimassaltaan pienet suoraketjuiset di-, tri- ja tetrasiloksaanit, esimerkiksi heksametyylidisiloksaani, ovat huoneenlämpötilassa kirkkaita nesteitä. Myös käytetyimmät sykliset siloksaanit oktametyylisyklotetrasiloksaani, dekametyylisyklopentasiloksaani ja dodekametyylisykloheksasiloksaani ovat helposti haihtuvia nestemäisiä aineita. Molekyylimassaltaan suuria polysiloksaaneja kutsutaan silikoneiksi ja ne ovat öljymäisiä tai elastomeereja. Siloksaanit ovat stabiileja yhdisteitä, jotka eivät reagoi kovin helposti, lukuun ottamatta eräitä toisiintumisreaktioita.
Siloksaaneja valmistetaan hydrolysoimalla kloorisilaaneja tai silaaniestereitä. Hydrolyysin ensimmäisessä vaiheessa muodostuu silanoleja, jotka kondensoituvat helposti happojen vaikutuksesta, jolloin niistä lohkeaa vesimolekyyli ja muodostuu siloksaaneja.
1,3-dimetyyliamyyliamiini

1,3-dimetyyliamyyliamiini (DMAA, metyyliheksamiini) on orgaaninen yhdiste, jota markkinoidaan eri nimillä ravintolisänä. Sitä ovat käyttäneet varsinkin voimalajien harrastajat. Metyyliheksamiinia käytetään myös dopingaineena.
Sitä sisältävät tuotteet on Suomessa vedetty markkinoilta, koska Eviran saamien tietojen mukaan sillä on haittavaikutuksia terveydelle erityisesti kofeiinin kanssa. Se aiheuttaa vakavia haittavaikutuksia sydämen ja aivojen toiminnalle. Sitä on myyty muun muassa tuotenimellä "Jack3D". 
Yhdisteen on kehittänyt lääketehdas Eli Lilly ja patentoinut nimellä "Forthane" nenän tukkoisuuden hoitoon, mutta sen patentti on vanhentunut. Nykyisin sillä ei ole lääketieteellistä käyttöä.
Vuonna 2006 se tuli Yhdysvalloissa markkinoille ravintolisänä laihduttajille ja kuntoilijoille nimellä "Geranamine".
Howard Sounes

Howard Sounes (s. 1965 Welling, Iso-Britannia) on brittiläinen kirjailija ja journalisti.
Hän on kirjoittanut elämäkerrat Paul McCartneystä, Bob Dylanista ja Charles Bukowskista. Vuonna 2013 ilmestynyt teos "Amy, 27" kertoo kuudesta muusikosta, jotka kuolivat 27-vuotiaina: Amy Winehouse, Jimi Hendrix, Jim Morrison, Janis Joplin, Brian Jones ja Kurt Cobain.
Salman bin Abdul-Aziz Al Saud

Salman bin Abdul-Aziz Al Saud (; s. 31. joulukuuta 1935 Saudi-Arabia) on Saudi-Arabian kuningas sekä entinen varapääministeri ja puolustusministeri. Hän peri kruunun velipuolensa kuningas Abdullahin kuoltua 23. tammikuuta 2015.
Nuoruus.
Salman syntyi vuonna 1935 Riadissa. Hänellä on kuusi täysveljeä, joista käytetään yhteisnimitystä Sudairin seitsikko. Hän kävi isänsä perustamaa prinssien koulua, jossa kuningasperheen miespuoliset jäsenet opiskelevat johtaakseen jonain päivänä valtiotaan. Salman opiskeli koulussa uskontoa ja luonnontieteitä.
Salman toimi maaliskuusta 1954 Riadin provinssin varakuvernöörinä, ja vähän yli vuosi myöhemmin hän nousi provinssin kuvernööriksi. Hän toimi virassa vuoteen 2011 asti (kolmen vuoden tauko 1960-luvun alussa). Hänen kuvernöörikautensa aikana Riad kasvoi pienestä kaupungista keskellä aavikkoa moderniksi suurkaupungiksi, jonne rakennettiin pilvenpiirtäjiä ja yliopistoja.
Kuvernöörikautensa jälkeen Salman nimitettiin maan puolustusministeriksi. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin kruununprinssiksi veljensä Najef bin Abdul Azizin kuoltua. Hänen arvioitiin olevan kuninkaan varovaisten uudistusten linjalla. Ulkomaalaisten diplomaattien mukaan Salman toimi myös neuvottelijana kuningasperheen lukuisten keskenään kilpailevien ryhmittymien välillä.
Avioliitto ja lapset.
Salman on ollut naimisissa kolme kertaa. Hänellä on tiettävästi 12 poikaa:
Kuninkaana.
Kuningas Abdullah kuoli 23. tammikuuta 2015, ja tuolloin 79-vuotias Salman nousi kuninkaaksi. Hänet kruunattiin samana päivänä.
Kesäkuussa 2017 Salman nimitti poikansa Muhammad bin Salmanin kruununprinssiksi, ja sivuutti edellisen kruununprinssin, veljenpoikansa Muhammad bin Nayefin. Kruununprinssillä on perinteisesti ollut jonkin verran valtaa, mutta bin Salman on käyttänyt sitä poikkeuksellisen näkyvästi ja ajanut läpi monenlaisia uudistuksia.
Kuningas Salman on tehnyt uudistuksia. Syksyllä 2017 hän myönsi naisille luvan suorittaa ajokortin ja ajaa autoa kesään 2018 mennessä. Elokuvateatterit sallittiin 35-vuotisen kiellon jälkeen keväällä 2018.
Vuonna 2017 Salman ohjasi 15 miljoonan dollarin edestä humanitaarista apua Myanmarin rohingyoille.
Salman luopui pääministerin virasta 27. syyskuuta 2022 poikansa bin Salmanin hyväksi.
Yksityiselämä ja terveys.
Salmanin valtaan nousun jälkeen hänen terveytensä on puhututtanut laajalti. Terveysongelmiensa takia hänen kuolemastaan on spekuloitu useaan otteeseen. Vuonna 2020 kuninkaalle tehtiin sappirakkoleikkaus, joka sujui virallisten tietojen mukaan hyvin.
Kuninkaalla on erityisen lämmin suhde Riadin provinssiin, jonka kuvernöörinä hän toimi, ja hän on sanonut alueesta seuraavasti:
Kunnianosoituksia.
Saudiarabialaiset.
Lähde:
Teräskynnet

Teräskynnet () on vuonna 1993 julkaistu hongkongilainen toimintakomedia. Elokuvan pääosia esittävät mm Jet Li, Sharla Cheung, Dicky Cheung, Bryan Leung, Anita Yuen, Natalis Chan, Alan Chui, Kingdom Yuen, Linda Cheung, Gordon Liu, Dion Lam, Wong Tin-lam ja Pak Man-biu. Elokuvan on ohjannut Wong Jing.
Valentina Cervi

Valentina Cervi on (s. 13. huhtikuuta 1976 Rooma, Italia) on italialainen näyttelijä. 
Ura.
Valentina Cervi syntyi Roomassa vuonna 1976. Hänen isoisänsä on "Isä Camillo" -elokuvista tunnettu näyttelijä Gino Cervi. Valentina Cervi aloitti näyttelijänuransa 10-vuotiaana italialaisessa elokuvassa "Portami la luna". 
Cervi on näytellyt useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa Italiassa, Isossa-Britanniassa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Hän esiintyi englanninkielisessä roolissa ensimmäisen kerran vuonna 1996 Jane Campionin elokuvassa "Naisen muotokuva". Servi esitti pääosaa elokuvassa "Artemisia", joka perustui taiteilija Artemisia Gentileschin elämään. Vuonna 1999 hän oli ehdolla César-palkinnon saajaksi roolistaan ranskalaisessa elokuvassa "Robert-ei-saa".
Cervi näytteli italialaista etsivää Arianna BBC:n sarjassa "Zen" ja mielisairasta Berthaa "Kotiopettajattaren romaanin" filmatisoinnissa "Jane Eyre" vuonna 2011. Hän alkoi näytellä vampyyri Salomea HBO:n sarjassa "True Blood" sarjan viidennellä kaudella.
Arkadi Babtšenko

Arkadi Arkadjevitš Babtšenko (; s. 18. maaliskuuta 1977) on venäläinen toimittaja ja kirjailija. Oikeustiedettä opiskellut moskovalainen työskentelee Novaja Gazeta -lehden toimittajana ja sotakirjeenvaihtajana.
Vuonna 1996 Tšetšenian sotaan joutunut Babtšenko kirjoitti neljän vuoden sotakokemuksistaan teoksen Sodan värit. Like Kustannus julkaisi kirjan suomennettuna vuonna 2010.
Helmikuussa 2017 Babtšenko muutti pois Venäjältä, ensin Prahaan ja sieltä Kiovaan. 29. toukokuuta 2018 hänen uutisoitiin tulleen ammutuksi asunnossaan Kiovassa. Se oli kuitenkin Ukrainan turvallisuuspalvelun mukaan lavastettu tapaus, jotta venäläisagentit saataisiin paljastettua. Babtšenko esiintyi seuraavana päivänä Kiovassa tiedotustilaisuudessa.
Super Janne

Janne Vakkilainen (s. 9. joulukuuta 1980 Helsinki), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Super Janne (kirjoitetaan joskus myös Superjanne, SuperJanne tai Super-Janne), on suomalainen rap ja R&amp;B -muusikko ja -tuottaja. Super Janne on kuulunut 2000-luvun alussa Salamaryhmä -nimiseen rap/reggae -yhtyeeseen nimellä Kaskas.
Ura.
Super Janne julkaisi "Hyvät munkit volume 1" -nimisen albumin vuonna 2006, jota edelsi vinyylijulkaisu "Henkselit". "Hyvät munkit volume 1" ja Henkselit single saivat 2006-2007 paljon radiosoittoa ja bassoradion kuuntelijat äänestivätkin Jannen Basso Gaalassa vuoden 2007 tulokkaaksi. Hänen ensimmäinen virallinen debyyttialbuminsa "Munkkisaari" julkaistiin 23. kesäkuuta 2010 Upleftbass Recordsin kautta. Kehuttu levy on saanut jo muutamassa arviossa klassikkostatuksen ja levy soi kesällä ja syksyllä 2010 tiuhaan Radio Helsingissä ja Bassoradiossa. Radio Helsingin Mahtavaa Mahtavaa-ohjelman vetäjä ja Stupido Shop-levykauppaa pyörittävä Aleksi Pahkala on kuvaillut Super Jannea Suomen De La Souliksi. Syksyllä 2010 Janne sävelsi ja tuotti MTV3:n Putous-ohjelman toisen tuotantokauden mainoskappaleen "Me ollaan", johon ohjelmaa tuottavan Story Off Oy:n Petteri Summanen ohjasi loistavan palautteen saaneen musiikkivideon. Super Janne on myös osa suomalaista HKI Crates -tuottajakollektiivia, joka julkaisi tuottajalevyn heinäkuussa 2012 Monsp Recordsin kautta.
Suomusjärven vaakuna

Suomusjärven vaakuna oli Suomusjärven kunnan tunnus. Sen aiheen nyhäkoro muistuttaa muodoltaan kalan suomuja ja viittasi siten kunnan nimeen.
Vaakunan selitys on ”nyhäkoron kolmesti hopeaan ja punaiseen katkaisema kilpi”. Vaakunan on suunnitellut Heikki Paaer, ja Suomusjärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksissaan 7. joulukuuta 1956 ja 25. huhtikuuta 1957. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 5. kesäkuuta 1957.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009, kun Suomusjärven kunta yhdessä Halikon, Kiikalan, Kiskon, Kuusjoen, Muurlan, Perniön, Perttelin ja Särkisalon kanssa liittyi osaksi Salon kaupunkia.
Dennis Johnson

Dennis Wayne Johnson, lempinimeltään DJ, (8. syyskuuta 1954 – 22. helmikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen koripalloilija.
Nuoruus.
Dennis Wayne Johnson syntyi perheensä kuudestatoista lapsesta kahdeksantena sosiaalityöntekijän ja muurarin lapsena. "Dominguez High School"issa pelatessaan hän pelasi otteluissa vain muutamia minuutteja. Valmistuttuaan hän työskenteli trukkikuskina pienellä palkalla.
Kerran "Los Angeles Harbor College"n valmentaja Jim White näki Johnsonin pelaavan katukorista. White vakuuttui hänen puolustustaidoistaan ja pyysi liittymään joukkueeseen.
Yksityiselämä.
Johnson oli Donna-vaimonsa kanssa naimisissa 31 vuotta ja heillä on kolme lasta. 20. lokakuuta 1997 Johnson pidätettiin epäiltynä törkeästä pahoinpitelystä.
Johnson kuoli 52-vuotiaana 22. helmikuuta 2007 sydänkohtaukseen.
Aamiainen ruohikolla

Aamiainen ruohikolla () on Edouard Manet’n maalaus vuodelta 1863. Maalaus on yksi modernin maalaustaiteen keskeisistä teoksista ja Manet'n tunnetuin teos.
Maalauksen tapahtumapaikkana on renessanssitaiteesta tuttu idylli, johon on sijoitettu moderneja ihmisiä. "Aamiainen ruohikolla" oli ensimmäisen kerran esillä hylättyjen salongissa vuonna 1863, koska se oli hylätty virallisesta Salongista.
Manet kehitti maalaustapansa vanhojen mestarien realismin ja Japanin taiteen pohjalta. "Aamiaisessa ruohikolla" on vuoropuhelua maalaustaiteen mestarien kanssa. Se on kommentti tai modernisoitu versio fête champêtre -aiheesta, josta aiemmin olivat maalanneet Giorgione ja Tizian. Siinä on myös viittauksia erääseen Rafaelin mytologiseen maalaukseen, tai tarkemmin sanottuna siitä tehtyyn grafiikan lehteen.
Manet oli halunnut järkyttää Salongin järjestäjiä ja näyttelykävijöitä. Virallinen tunnustus oli mahdollista saada maalaamalla monumentaaliteos. Aamiainen ruohikolla -maalausta suurempi vaikutus oli "Keisari Maksimilianin teloituksella".
Uprising (kappale)

Uprising on Musen ensimmäinen julkaistu single yhtyeen viidenneltä studioalbumilta "The Resistance".
Kappaleen on sanoittanut ja säveltänyt yhtyeen laulaja-kitaristi-pianisti Matthew Bellamy. Bellamyn mukaan kappale kuvaa kyllästymisen tunnetta muun muassa pankkiireita ja poliitikkoja kohtaan. Sen inspiraationa toimivat Lontoon G20-mielenosoitusten, rahoituskriisin sekä Britannian parlamentissa koetun kulukorvausskandaalin herättämät tunteet.
Single on yhtyeen menestynein Yhdysvalloissa, sillä se oli Billboard Alternative Songs -listan ykkössijalla yhteensä 17 viikkoa. Britannian singlelistalla se nousi sijalle 9. Vuonna 2010 single palkittiin parhaana "Music Producers Guild Awards" -gaalassa.
Parannettu kalenteri

Parannettu kalenteri on gregoriaanisen kalenterin muunnos, joka eroaa tavallisesta gregoriaanisesta kalenterista siinä, että pääsiäinen määrätään todellisen kevät­päivän­tasauksen ja todellisen täydenkuun mukaan. Parannettu kalenteri keksittiin Saksassa 1600-luvulla, koska protestanttiset maat eivät voineet ottaa käyttöön gregoriaanista kalenteria sellaisenaan, mutta sen edut juliaaniseen verraten olivat selvät.
Ruotsi.
Ruotsi, johon tuolloin myös Suomi kuului, siirtyi parannettuun kalenteriin vuonna 1753 jättämällä helmikuun lopusta 11 päivää pois. Monet uskoivat silloin menettäneensä 11 päivää elämästään. Kun Suomi liitettiin Venäjään, se ei siirtynyt takaisin juliaaniseen kalenteriin, jota Venäjällä vielä käytettiin, vaan autonomisena suuri­ruhtinas­kuntana sai pitää paitsi Ruotsin vallan aikaiset lait, myös parannetun kalenterin. 
Kun Ruotsi siirtyi gregoriaaniseen kalenteriin vuosina 1823 ja 1844 annetuilla kuninkaallisilla julistuksilla, Suomi jäi maailman ainoaksi maaksi, jossa vielä käytettiin parannettua kalenteria.
Suomi.
Koska parannettu kalenteri eroaa gregoriaanisesta vain pääsiäissäännön perusteella, autonomisessa Suomessa elettiin yleensä samassa tahdissa gregoriaanista kalenteria käyttävien maiden kanssa, mutta vuosina 1818, 1825, 1829 ja 1845 parannetun kalenterin pääsiäinen oli eri viikonlopulla kuin gregoriaanisen. Vuonna 1818 parannetun kalenterin määräämää pääsiäistä vietti Suomen lisäksi vielä Ruotsikin, ja vuosina 1825 ja 1829 parannetun kalenterin pääsiäinen oli sattumalta sama kuin juliaanisen kalenterin mukainen, mutta vuonna 1845 Suomi juhli ypöyksin pääsiäistä 30. maaliskuuta. (Gregoriaanisen kalenterin käyttäjät 23. maaliskuuta ja juliaanisen 27. huhtikuuta 1845).
Tapaus – oma pääsiäinen yhdellä autonomisella suuriruhtinaskunnalla – herätti jopa kansainvälistä huomiota. Seuraavan kerran samoin olisi sattunut vuonna 1869 (4. huhtikuuta, gregoriaanisen kalenterin mukaan 28. maaliskuuta), mutta vuoden 1869 alussa Suomi siirtyi gregoriaaniseen kalenteriin.
Puolustava hyökkääjä

Puolustava hyökkääjä () on jääkiekon pelaajatyyppi. Puolustava hyökkääjä on hyökkääjä, joka hallitsee hyvin sekä hyökkäämisen että puolustamisen. Kauden paras puolustava hyökkääjä palkitaan NHL-liigassa perinteisesti Frank J. Selke Trophylla kauden päätteeksi. Tunnettuja puolustavia hyökkääjiä ovat muun muassa Aleksander Barkov, Jere Lehtinen, Pavel Datsjuk, Oula Palve, Patrice Bergeron ja Manny Malhotra.
Stojan Vranković

Stojan ”Stojko” Vranković (s. 22. tammikuuta 1964 Drniš, Jugoslavia) on kroatialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ura.
Vranković aloitti uransa KK Zadarissa, josta hän siirtyi myöhemmin Arisiin. Lokakuussa 1990 Vranković siirtyi NBA-seura Boston Celticsiin. Hän sai seurassa vain vähän peliaikaa ja teki kahden kauden aikana keskimäärin 1,9 pistettä ottelua kohden. Tämän jälkeen Vranković palasi Eurooppaan Panathinaikosiin. Seuran paidassa hän voitti Euroliigan mestaruuden vuonna 1996. Kaudeksi 1996–1997 Vranković teki paluun NBA:han Minnesota Timberwolvesin paitaan. Hän pelasi seurassa yhden kauden 3,4 pisteen ottelukohtaisella pistekeskiarvolla. Kesällä 1997 hänet vaihdettiin Los Angeles Clippersille, jolloi Minnesota sai vaihdossa Stanley Robertsin. Seuraavat kaksi kautta Vranković edusti seuraa, mutta pelasi jälkimmäisellä kaudella vain kaksi ottelua. Elokuussa 1999 hänet vapautettiin seurasta. Uransa kaksi viimeistä kautta Vranković pelasi italialaisessa Fortitudo Bolognassa.
Vranković edusti maajoukkuetasolla Jugoslavian ja Kroatian maajoukkueita. Hän oli mukana kolmissa olympialaisissa ja voitti kaksi olympiahopeaa. EM-kisoista Vranković voitti yhden kultamitalin.
Ibrahim Zafur

Ibrahim Zafur ("myös Brahim Zafour", , s. 30. marraskuuta 1977 Tizi-Ouzou) on algerialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Zafur edustaa Algerian pääsarjassa JSM Béjaïaa. Hän on aikaisemmin edustanut JS Kabylieta, jossa Zafur saavutti menestystä voittamalla muun muassa CAF Cupin kolmesti ja Algerian mestaruuden kahdesti. Lisäksi hän on edustanut qatarilaista Al-Sailiyaa.
Maajoukkueura.
Zafur pelasi Algerian maajoukkueessa yhteensä 27 ottelua vuosien 1998-2005 aikana. Hän edusti maataan kaksissa arvokisoissa vuosien 2002 ja 2004 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa Algeria selvisi puolivälieriin.
Poliisi (jääkiekko)

Jääkiekossa nimitystä poliisi tai tappelija (englanniksi "enforcer" tai puhekielessä "goon, toughguy") käytetään pelaajasta, joka suojelee joukkueen tähtipelaajia tappelemalla tai taklaamalla rajusti väkivaltaisuuteen erehtyneitä vastapuolen pelaajia. Heitä on kuvailtu tähtipelaajien henkivartijoiksi. Tappeleminen tarjoaa monille vähemmän taitaville pelaajille mahdollisuuden luoda uran jääkiekkoammattilaisena. Monet poliisit ovat rakenteeltaan isokokoisia ja joutuvat toimintatapansa takia kauden aikana istumaan useita jäähyminuutteja. 
Poliisi on ollut yleinen roolipelaaja varsinkin pohjoisamerikkalaisissa jääkiekkoliigoissa. Roolia puolustaneiden mielestä poliiseja tarvitaan puolustamaan omaa joukkuetta sekä törkeiltä että sääntöjen harmaalle alueelle kohdistuneilta rikkeiltä. USA Todayn Nate Scottin mukaan poliisit ovat usein valmentajien ja muiden joukkueen pelaajien suosikkeja, koska he eivät pelaa koskaan itselleen vaan aina joukkueelleen. Tunnettuja poliiseja ovat olleet muiden muassa Dave Brown, Stu Grimson, Tie Domi, Clark Gillies, Terry O'Reilly, Joe Kocur, Dave Schulz, Dave Semenko, Bob Probert, Derek Boogaard ja Tiger Williams.
Vuonna 2012 kerrottiin, että poliisit ovat katoamassa jääkiekosta tappelujen vähentyessä. Osasyynä tähän ovat olleet entisten poliisien Boogaardin, Rick Rypienin ja Wade Belakin itsemurhat, joiden syyksi on epäilty päähän kohdistuneiden iskujen aiheuttamaa aivovammaa. Neurokirurgi Robert Cantu on tutkinut kuolleiden jääkiekkopoliisien aivoja ja todennut sekä Reggie Flemingin että Bob Probertin kärsineen kuollessaan kroonisesta traumaattisesta enkefalopatiasta. Sairautta pidettiin aiemmin pelkästään nyrkkeilijöiden ongelmana. Jääkiekkotoimittaja Roy MacGregor kirjoitti Belakin kuoleman jälkeen, ettei poliiseilla enää nykyään ole jääkiekossa muuta tehtävää kuin nolata peli ja satuttaa vastustajia. Muita syitä poliisien vähenemiseen NHL:ssa ovat olleet palkkakaton käyttöönotto ja pelin luonteen muuttuminen, sillä pelaajia rangaistaan nykyään myös sakoilla tai pelikielloilla.
Merja Satulehto

Merja Satulehto (s. 1958 Oulu) on suomalainen tanssija, tanssinopettaja, koreografi ja tanssituomari.
Satulehdolla on laaja-alainen tanssitausta. Hänellä on kokemusta voimistelusta, jazz- ja showtanssista sekä kilpatanssista. Hän onkin yksi kansainvälisesti kaikkein menestyneimpiä suomalaisia kilpatanssijoita kautta aikojen. Kilpauransa päätettyään Satulehto on toiminut tanssituomarina kansallisissa ja kansainvälisissa arvokilpailuissa yli 25 vuotta. Hän myös esiintyy edelleen aktiivisesti. Satulehto toimi Tanssii tähtien kanssa -ohjelman päätuomarina kahdella ensimmäisellä tuotantokaudelta. Hän toimi Dance-tanssiohjelman toisena vakiotuomarina yhdessä Marco Bjurströmin kanssa.
Souleymanou Hamidou

Souleymanou Hamidou (s. 22. marraskuuta 1973 Mokolo, Kamerun) on kamerunilainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa tällä hetkellä turkkilaista Kayserisporia.
Hän on edustanut Kamerunin maajoukkuetta vuosien 2000, 2006, 2008 ja 2010 Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja vuoden 2010 MM-kilpailuissa.
Farés Fellahi

Farés Fellahi (s. 13. toukokuuta 1975 Sétif) on algerialainen entinen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelannut Fellahi vietti koko uransa kotimaassaan ja voitti Algerian pääsarjan maalikuninkuuden kaudella 2007-2008 24 maalilla.
Maajoukkueura.
Fellahi edusti Algerian maajoukkuetta vuosina 2003–2004 pelaten 8 ottelua, joissa syntyi kaksi maalia. Hän oli mukana yksissä arvokisoissa vuoden 2004 Afrikan kisoissa, jossa Fellahi pelasi yhden ottelun.
Fatma Ceren Necipoğlu

Fatma Ceren Necipoğlu (18. tammikuuta 1972 – 1. kesäkuuta 2009) oli turkkilainen harpisti. Hän suoritti lukio-opintonsa Istanbulin saksalaisessa koulussa ja valmistui 1992. Hän oli opiskellut Istanbulissa harpunsoittoa jo lukio-opintojensa aikana. Niiden jälkeen hän opiskeli Boğaziçin yliopiston käännöksen ja tulkkauksen laitoksella suorittaen alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1997.
Lähdettyään Yhdysvaltoihin Necipoğlu opiskeli Louisiana State Universityn musiikkikoulussa valmistuen 1999. Sitten hän opiskeli Indiana Universityn Jacobs School of Musicissa valmistuen vuonna 2001. Hän sai opetusta harpisti Şirin Pancaroğlulta. Kotimaahan paluun jälkeen Necipoğlu liittyi sinfoniaorkesteriin Bursassa ja pääsi luennoimaan pianon- ja harpunsoitosta Anadolun yliopistoon. Hän esiintyi lukuisissa resitaaleissa ja konserteissa sekä Turkissa että ulkomailla. Hän myös sai monia kansainvälisiä palkintoja.
Harpisti kutsuttiin Rion neljännelle harppufestivaalille esittämään kaksi resitaalia. Hän oli Air Francen lennolla 447 aikomuksenaan palata kotiinsa Pariisin kautta, kun lentokone katosi Atlantin yllä kesäkuussa 2009.
Hocine Achiou

Hocine Achiou (, s. 27. huhtikuuta 1979 Alger, Algeria) on algerialainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Achiou edustaa Algerian pääsarjassa ASO Chlefia.
Ura.
Achiou aloitti jalkapalloilun 11-vuotiaana ES Ben Aknounin junioreissa, josta hän sittemmin siirtyi ammattilaiseksi USM Algeriin. Achiou nousi sittemmin joukkueessa tärkeään rooliin Afrikan Mestarien liigassa kausilla 2003 ja 2004, jolloin se selvisi muun muassa välieriin asti. Hyvien otteiden myötä Achioulla oli tarjolla päästä pelaamaan Eurooppaan useaan otteeseen, mutta ei saanut sovittua henkilökohtaisista asioista. Hän kävi muun muassa koeajalla Fulhamissa, Sedanissa ja Lorientissa. Lopulta kesällä 2006 Achiou siirtyi vuoden sopimuksella sveitsiläiseen Aaraun joukkueeseen, jossa hän pelasi 28 ottelua tehden niissä neljä maalia.
Achiou kuitenkin palasi kotimaahansa yhden kauden päätteeksi ja siirtyi vuodeksi USM Algeriin, josta hän siirtyi JS Kabylien riveihin niin ikään vuodeksi. Kesällä 2009 Achiou palasi vanhaan seuraansa USM Algeriin.
Maajoukkueura.
Achiou pelasi Algerian maajoukkueessa yhteensä 26 ottelua vuosien 2003-2009 aikana. Hän edusti maataan vuoden 2004 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa Algeria selvisi puolivälieriin. Hän oli samalla maansa parasmaalintekijä kahdella maalilla.
Schizo

Schizo () on eteläkorealainen alternative metal -yhtye. Yhtye syntyi vuonna 2002 Busanin kaupungissa Etelä-Koreassa. Schizo yhdistelee rockia alternative metalliin sekä raskaita nu-metalli saundeja industrial ja electro pohjaisiin koskettimiin. Livenä he soittavat Rammsteinin kappaletta Du Hast sekä Rob Zombien Dragula.
Historia.
Vuonna 2003 yhtye julkaisi debyyttialbuminsa “Dumbo Shit”. Tämän jälkeen yhtye keikkaili ahkerasti useita vuosia. 2006 yhtye julkaisi toisen albuminsa “Fight Against The World”. Albumin kappale ‘Fight’ esiintyi eteläkorealaisessa suuren suosion saaneessa elokuvassa “Mutt Boy”. 2007 yhtye julkaisi digi-singlen “Mutation ~Shinigami Sanctuary~” levyllä laulaa vokalisti Kim Hyun Suk ZAZAn cover kappaleessa In The Bus. Samana vuonna yhtye esiintyi elokuvan soundtrackillä. Yhtye on tällä hetkellä (주)루시엔 엔터테이먼트 SBSi levy-yhtiön alla. 2011 yhtye julkaisi kaksi singleä Insomnia ja Bomb! Bomb! Bomb!.
2012 kitaristi Joo Sung Min ilmoitti, että Bok Nam Kyu, Joo Sung Min ja Lee Hye Rim eroavat yhtyeestä.