tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kabuto (elokuva)

Kabuto (myös nimillä "Journey of Honor" ja "Shogun Warrior") on Gordon Hesslerin ohjaama japanilais-yhdysvaltalais-brittiläinen toiminta-/seikkailuelokuva vuodelta 1991. Toimintaseikkailun pääosissa ovat Shō Kosugi, David Essex ja Christopher Lee.
Juoni.
"Kabuto" sijoittuu 1600-luvun Japaniin, jossa Tokugawa Ieyasu (Toshirō Mifune) lähettää luotettavimman samurainsa Daigoro Mayedan (Shō Kosugi) ja hänen poikansa Yourimunen Espanjaan. Heidän olisi tarkoitus hankkia 5 000 muskettia, mutta matka on vaarallinen ja on monia, jotka juonittelevat heitä vastaan. Kun Mayedat saapuvat Espanjaan, mikään ei mene odotetulla tavalla...
Tuotanto.
Elokuvan pääosaa esittävä Kosugi toimi myös elokuvan käsikirjoittajana Nelson Giddingin kanssa ja tuottajana Ken Fujiyaman kanssa.
"Kabuto" kuvattiin Japanissa ja silloisessa Jugoslaviassa 10 miljoonan dollarin budjetilla.
David Essex sai kuvausten aikana vakavan silmävaurion kuvatessaan toimintakohtausta.
Julkaisu.
"Kabuto" sai ensi-iltansa Japanissa, Tokiossa 27. huhtikuuta vuonna 1991. Elokuvan maanlaajuinen ensi-ilta Japanissa oli vuonna 1992. Yhdysvalloissa elokuva ei päässyt teatterilevitykseen, mutta se julkaistiin videolle 27. elokuuta vuonna 1992.
Elokuva on julkaistu myös DVD:lle.
Raga rock

Raga rock on musiikkigenre, joka sisältää vahvoja vaikutteita eteläaasialaisesta musiikista. Tämä ilmenee joko kappaleen rakenteessa, sointivärissä tai siinä käytetyissä soittimissa, joita soitetaan tavanomaisempien instrumenttien rinnalla. Esimerkiksi sitar ja tabla ovat yleisiä raga rockissa käytettyjä soittimia.
Raga rockin syntymäajankohdaksi on katsottu vuosi 1965, jolloin brittiläinen The Yardbirds levytti kappaleen ”Heart Full of Soul”. Se oli ilmeisesti ensimmäinen kerta, kun rock-kappaleessa käytettiin sitaria, vaikkakaan kyseistä versiota ei julkaistu lähes 20 vuoteen. Singlenä heinäkuussa 1965 julkaistussa versiossa Jeff Beck imitoi kitarallaan sitarin ääntä. Myöhemmin samana vuonna intialaisvaikutteisia julkaisuja tekivät myös niin ikään brittiläiset The Kinks- ja The Beatles -yhtyeet.
Gideon Fontell

August Gideon Fontell (11. kesäkuuta 1854 Kristiinankaupunki – 16. elokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen virkamies ja historioitsija.
Henkilöhistoria.
Gideon Fontellin vanhemmat olivat kauppias Isak August Fontell ja Albertina Snellman ja puoliso vuodesta 1886 Gertrud Maria Solin. Fontell tuli ylioppilaaksi 1872 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1882 ja lisensiaatiksi 1884, filosofian tohtoriksi hän väitteli 1886. Fontell teki tutkimusmatkoja Keski- ja Pohjois-Europpaan vuosina 1896—1897. Riemumaisteriksi hänet vihittiin 1932.
Fontell oli 1885–1911 Tilastollisen päätoimiston ensimmäinen aktuaari. Uransa alkuvuosina hän toimi opettajana vuosina 1873 ja 1876 sekä 1886—1891. Hän oli Valtionarkiston amanuenssina vuodesta 1878 ja aktuaarina vuodesta 1883.
Fontell oli Suomen Maantieteellisen Seuran jäsen ja Historiallisen Seuran tutkijajäsen sekä oli eri valtionkomiteoiden jäsenenä. Hän julkaisi maantieteellisiä ja historiallisia tutkimuksia ja sai patentteja keksinnöistään. Hän sai Ruotsissa ja Saksassa patentin keksimälleen kynänpyyhkeelle sekä Suomessa vuonna 1915 patentin kulmanjakamiskojeelle.
Nils Fontell

Nils Daniel Fontell (10. toukokuuta 1901 Tampere – 10. tammikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen fyysikko. 
Henkilöhistoria.
Nils Fontellin vanhemmat olivat rovasti, valtiopäivämies Karl Oskar Fontell ja Olga Alexandra Sumelius. Agronomi P. V. Fontell oli hänen veljensä. Fontell oli Helsingin yliopiston fysiikan professori 1942–1968. Hän julkaisi tutkimuksia lämpöopin eri aloita, esimerkiksi höyrynpaineen mittauksista, kalorimetriasta ja sekakiteiden lämpöominaisuuksista. Hänet valittiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi vuonna 1945.
Alexander af Forselles

Jakob Henrik Alexander af Forselles (26. tammikuuta 1820 Elimäki – 4. heinäkuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti, todellinen valtioneuvos (1886) ja 1870–1893 metsähallituksen ylijohtaja.
Af Forsellesin vanhemmat olivat majuri Fredrik Johan Ulrik af Forselles ja Sofia Charlotta Henrietta von Gutofsky. Hänen puolisonsa vuodesta 1857 oli Emilie Sofie Jacquette Waenerberg. Heidän lapsiaan olivat professori, kansanedustaja Arthur af Forselles ja kuvanveistäjä Sigrid af Forselles. 
Af Forselles valmistui 1840 Haminan kadettikoulusta ja siirtyi sotainsinöörikuntaan. Hän osallistui 1849 Venäjän armeijan kapteenina Unkarin vallankumouksen kukistamiseen ja 1855 puolusti Krimin sodassa Viaporia. Hän erosi palveluksesta 1858 everstiluutnantin arvossa ja siirtyi Suomen tie- ja vesikulkulaitosten insinöörikunnan insinööriksi. Hän opiskeli valtion apurahalla Saksassa metsätaloutta 1858–1859, ja hänet nimitettiin 1858 juuri perustetun Evon metsäopiston johtajaksi. Vuodet 1870–1893 hän toimi metsähallituksen ylitirehtöörinä. 
Af Forselles kunnostautua myös keksijänä. Hän kehitti puun läpimitan mittauslaitteen ja uudenlaisen kannonnostokoneen. Af Forsellesin kehittämät tärpättikatulamput otettiin käyttöön Helsingissä ja Porvoossa sekä Haminan kadettikoulun sisävalaistuksessa. Af Forselles puhui innokkaasti vesihoidon puolesta. Hän oli perehtynyt vesihoitomenetelmiin Saksassa, ryhtyi soveltamaan niitä itse ja mainosti menetelmiään lehdistössä. Finlands allmänna tidningissä oli pitkä ja ylistävä kirjoitus Forsellesin harjoittamasta vesihoidosta. Siinä kerrottiin hänen useita vuosia menestyksekkäästi käyttäneen vesihoitoa hengenvaarallisia ja parantumattomia sairauksia parantaessaan. Noin 300 potilaan kerrottiin olleen Forsellesin hoidossa. Hän kannatti julkisesti lääkkeiden korvaamista vesihoidolla, mikä sai Suomen lääkärikunnalta teräväsanaisen tuomion. Forsellesin laatimien piirustusten pohjalta rakennettiin Helsingin Kaisaniemeen kylpylä nimeltään Wilhelmsin vesihoitola.
Suomen erityisedustusto Natossa

Suomen erityisedustusto Natossa hoitaa Suomen suhteita Natoon. Fyysisesti edustusto sijaitsee Naton päämajan alueella Brysselissä. 
Tehtävät.
Erityisedustuston tehtävänä on toimia Suomen edustajana Naton Euroatlanttisen kumppanuusneuvoston eli EAPCin kokouksissa ja hoitaa Naton johtamiin kriisinhallintaoperaatioihin liittyviä tehtäviä. Erityisedustolla on tehtäviä myös Naton rauhankumppaanuusohjelman siviilisektoriin liittyen. Erityisedustusto osallistuu lisäksi varavoima- ja materiaaliyhteistyöhön Naton kanssa. Edustusto seuraa Naton toimintaa Suomen kannalta keskeisillä aloilla.
Thorlauta

Thorlauta oli suomalainen Tor-verkossa toimiva kuvafoorumi. Se perustettiin 4. lokakuuta 2010 toimintansa lopettaneen Torlaudan seuraajaksi. 
Sivusto on saanut mediahuomiota useasti esimerkiksi siellä esitettyjen uhkauksien vuoksi. Näitä on kohdistettu muun muassa BB-talon asukkaisiin, eduskuntaan ja nimeämättömään kouluun. Sivustoa on käytetty myös esimerkiksi huumekaupoista sopimiseen ja lapsipornosta keskustelemiseen Tor-verkon tarjoaman anonymiteetin suojassa.
Sivuston ylläpitäjä ilmoitti 8.12.2013 sulkevansa sivuston.
Neljä joulua yhdessä päivässä

Neljä joulua yhdessä päivässä ("Four Christmases") on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Seth Gordonin ohjaama komediallinen jouluelokuva, jonka pääosia näyttelevät Vince Vaughn ja Reese Witherspoon. Elokuva kertoo pariskunnasta, joka tapaa eronneita vanhempiaan joulupyhien aikaan.
Tuotanto.
Gordon valittiin elokuvan ohjaajaksi Vaughnin vaatimuksesta. Vaughn oli nähnyt Gordonin aiemman elokuvan "The King of Kong: A Fistful of Quarters" (2007) ja pitänyt siitä.
Elokuvan tuotanto alkoi joulukuussa 2007 käsikirjoittajien lakon 2007–2008 aikaan. Tämä tarkoitti sitä, että elokuvan käsikirjoitukseen ei voitu tehdä muutoksia.
Juoni.
Orlando ”Brad” McVie (Vince Vaughn) ja hänen tyttöystävänsä Kate (Reese Witherspoon) ovat naimaton ja lapseton pariskunta, joiden taustat ovat jokseenkin samanlaiset: kumpikaan ei kestä eronneita vanhempiaan ja taistelevia sisaruksiaan sekä näiden lapsia. Molemmilla on myös hankalia muistoja ja kaunoja menneisyydestä, joita he eivät halua kertoa toisilleen. Välttyäkseen tapaamasta perheitään, joka joulu he teeskentelevat tekevänsä vapaaehtoistyötä ulkomailla, vaikka oikeasti he pakenevat aurinkoisiin lomakohteisiin nauttimaan rauhallisesta joulusta. 
Suhteensa kolmantena jouluna heidän suunnitelmansa tyssää, kun kaikki lähtevät lennot on peruttu sumun takia. Sattumalta televisiokanava haastattelee heitä suoraan lähetykseen ja paljastaa heidän olinpaikkansa kaikille ja mikä pahinta, heidän perheilleen. Valheiden paljastuttua tänä jouluna heidän täytyy vierailla sukulaistensa luona.
Vastaanotto.
Elokuva sai kriitikoilta torjuvan vastaanoton. "Rotten Tomatoes" -verkkosivuston mukaan vain neljännes arvostelijoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan. Otanta perustuu 143 arvosteluun. "Metacritic"-verkkosivustolla elokuvalle on annettu pisteet 41/100 perustuen 27 arvosteluun.
Elokuvajulkaisu "The Hollywood Reporter" kutsui elokuvaa ”yhdeksi ilottomimmista jouluelokuvista ikinä” ja arvosteli elokuvan käyttämiä kliseitä Amerikan punaniskoista. Viihdelehti "Variety" luonnehti elokuvaa ”omituisen ihmisvihamieliseksi, ajoittain huvittavaksi mutta pääosin ankeaksi” eikä pitänyt sitä perhe-elokuvana.
Huolimatta kielteisistä arvosteluista elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 163,7 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, joista 120,1 miljoonaa dollaria Yhdysvalloissa.
1 puhelu tullut

1 puhelu tullut () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Takashi Miiken ohjaama japanilainen kauhuelokuva. Elokuvassa ihmiset saavat itseltään kammottavia ääniviestejä, jotka on päivätty kolme päivää aikaisemmaksi. Vuonna 2007 elokuvasta tehtiin englanninkielinen uudelleenfilmatisointi "One Missed Call – puhelu kuolemalta".
Tarina.
Elokuvassa opiskelija Yumin (Ko Shibasaki) ystävät alkavat saada outoja ääniviestejä puhelimeen. Puhelut tulevat vastaanottajalta itseltään, mutta viestien päivämäärä on kolme päivää aikaisempi, ja vastaanottaja kuulee viestin lopussa oman kiljumisensa. Kolme päivää myöhemmin hän kokee kammottavan lopun. Kun Yumin kaksi ystävää on kuollut hän tapaa Hiroshin (Shinichi Tsutsumi) jonka sisar on kuollut samanlaisella tavalla, ja he yrittävät yhdessä saada selvitettyä niiden lähteen ja pysäytettyä puhelut, mutta eivät ehdi ajoissa. Pian sen jälkeen Yumille tulee ääniviesti.
Näyttelijät.
Lähde: 
Vastaanotto.
Film-O-Holicin Aino Harvolan mukaan elokuva on oikeasti pelottava, vaikkakin lähtökohdiltaan epäuskottava.
Naftifiini

Naftifiini (C21H21N) on allyyliamiineihin kuuluva lääkeaine. Yhdistettä käytetään eräiden ihon sieni-infektioiden hoitoon.
Käyttö.
Naftifiini on ensimmäinen markkinoille tullut allyyliamiineihin kuuluva lääke. Sitä käytetään jalkasienen, nivussilsan tai vartalon silsan hoitoon. Se tappaa "Epidermophyton"-, "Trichophyton"- ja "Microsporum"-suvun sienet. Hiivoja kuten "Candida"-suvun lajeja vastaan yhdiste ei ole yhtä tehokas ja ainoastaan haittaa niiden kasvua. Naftifiinin vaikutus perustuu ergosterolien synteesin estoon estämällä skvaleenimono-oksigenaasientsyymin eli skvaleeniepoksidaasin toimintaa. Naftifiinia käytetään ainoastaan topikaalisesti voiteena, jossa sitä on tyypillisesti 1 %.
Naftifiini on yleisesti hyvin siedetty lääkeaine. Sivuvaikutuksina voi esiintyä lievää ihon kirvelyä, polttelua tai punoitusta ja hyvin harvoin allergista ihottumaa.
Synteesi.
Naftifiinisynteesin lähtöaineena on 1-naftyylimetyyliamiini, joka reagoi formamidin ja natriumdivetyfosfaatin kanssa N-metyyli(1-naftyylimetyyli)amiiniksi. Tämä välituote reagoi edelleen emäksisissä olosuhteissa (E)-3-kloorifenyylipropeenin kanssa muodostaen naftifiinia.
Molvotitsy

Molvotitsy () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Marjovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Štšeberehajoen rannalla 20 kilometriä Marjovosta koilliseen. Kunnassa on 1 000 ja kylässä reilut 300 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede.
Molvotitsyn kunnan pinta-ala on 619,5 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa ja koillisessa Novgorodin alueen Demjanskin piiriin, kaakossa Tverin alueeseen, lounaassa Marjovon ja luoteessa Moisejevon kuntiin. Pinta-alasta 86,4 % on metsää ja 9,9 % maatalousmaata.
Seutu kuuluu Valdain ylänköön. Suurimmat joet ovat Pola, sen sivujoet Štšebereha ja Kamenka, Štšeberehan sivujoki Stabenka sekä Ladomirkan sivujoet Dymtsevka ja Ožejedka. Hyötykaivannaisiin kuuluu turve. Suojeltuja luonnonmuistomerkkejä ovat Poljajoen mutka Ljubnon kylän luona sekä Antonovon ja Kartsevon lähellä sijaitsevat mäntykankaat.
Asutus.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Pervomaiskin taajama sekä 51 kylää: Antanovo, Bel-1, Bel-2, Bokovo, Bor, Borok, Budkovo, Bykovo, Dorofejevo, Dubrovka, Gnutištše, Goglino, Gorki, Gornoje, Gusevo, Kaništševo, Kirilkovo, Kornevo, Kožino, Laptevo, Latkino, Linje, Ljohovo, Ljubno, Mamonovštšina, Naumovo, Nikolajevskoje, Novaja Russa, Novoje Maslovo, Novyi Novosjol, Ostrovnja, Pavlovo, Petšištše, Polja, Šavlovo, Šepelevo, Šerjakino, Sidorovo, Sivuštšeno, Sopki, Spasovo, Staroje Maslovo, Sysojevo, Teplynka, Tšornyje Luki, Vasiljovštšina, Vasilki, Velikuša, Voskresenskoje, Zaborovje ja Zaselje. Molvotitsyn lisäksi suurempia asutuskeskuksia ovat reilun 200 asukkaan Pervomaiski ja sadan asukkaan Gornoje. Kolmessatoista kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Historia.
Molvotitsy mainitaan ensimmäisen kerran 1100-luvun novgorodilaisessa tuohikirjeessä. 1400-luvun alussa se oli Novgorodin rajalinnoitus ja myöhemmin Derevan viidennekseen kuulunut pogosta. Molvotitsyn luostari oli yksi alueen suurimpia maanomistajia. Se lakkautettiin 1700-luvun puolivälissä. Vuonna 1851 entisen luostarin paikalle syntyi itsenäinen maalaisseurakunta. Vuonna 1927 perustettiin Leningradin alueeseen kuulunut Molvotitsyn piiri, jonka keskus siirrettiin Marjovoon vuonna 1955.
Nykyinen Molvotitsyn maalaiskunta on perustettu vuonna 2005. Vuonna 2010 siihen liitettiin Gornojen maalaiskunta.
Liikenne, talous ja palvelut.
Molvotitsyn kautta kulkee Marjovon ja Demjanskin välinen maantie. Kunnasta on linja-autoyhteydet Marjovoon, Demjanskiin ja Novgorodiin.
Kunnan alueella toimii puunhankintaa ja -jalostusta harjoittava yritys, kaksi sahalaitosta sekä kalastus- ja matkailupalveluja tarjoava yritys. Ainoa maatalousyritys on lopettanut toimintansa.
Keskuskylän palveluihin kuuluu peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti. Vähittäiskaupasta vastaa Marjovon piirin kulutusosuuskunta sekä joukko yksityisyrittäjiä.
Kyläkuva ja nähtävyydet.
Molvotitsyn kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista ja matalista asuintaloista.
Seudulla on lukuisia muinaisia hautapaikkoja. Molvotitsyn kylän luona Stabenkajoen suussa sijaitsee 1200–1400-luvun muinaislinna. Kunnassa on myös paljon toisen maailmansodan muistomerkkejä. Molovititsyn koulun yhteydessä toimii sotahistorialle omistettu museo.
Anton Moberg

Anton Moberg (10. helmikuuta Turku 1840 – 25. marraskuuta 1907 Helsinki) oli aktiivinen suomalaisen purjehdusurheilun varhainen edistäjä. 
Moberg oli yksi Helsingfors Segelsällskapetin perustajista vuonna 1892–1893 ja toimi seuran toisena kommodorina 1894–1899 Alvar Vervingin jälkeen. Moberg halusi luoda edellytykset purjehdusurheilulle muillekin kuin hyvävaraisille helsinkiläisille. Keskiluokan pursiseura HSS syntyikin tuolloisen yläluokkaisen NJK:n ja aloitteesta Mobergin avittamana. Moberg toimi ennen HSS:n perustamista NJK:n kommodorina 1884–1885 ja varakommodorina 1885–1887 sekä 1892–1893. 
Moberg kuului turkulaiseen merimiessukuun, mutta valitsi ammattisotilaan uran ja päätyi yliluutnantiksi Venäjän armeijaan. Hän vietti suuren osan urastaan Vilnassa. Palattuaan Suomeen 1870-luvun lopulla hän siirtyi hovineuvokseksi Helsinkiin ja osallistui aktiivisesti NJK:n toimintaan. Hänen oma purtensa oli kilparadoilla tuttu Estrella. Vuonna 1893 perustettu HSS vuokrasi kaupungilta Mobergin itsenäisellä päätöksellä Liuskasaaren. Pursiseura muutti vuonna 1896 Merisatamanrannalta Liuskasaareen, joka siitä lähtien on toiminut seuran kotisatamana.
Lennart Forsén

Lennart Forsén (7. helmikuuta 1889 Kokkola – 17. syyskuuta 1943 Danderyd, Ruotsi) oli suomalainen kemisti-insinööri. Hän toimi Suomessa useissa teollisuusyrityksissä, kunnes muutti 1931 Ruotsiin. Siellä hän toimi vuodesta 1939 Tukholman teknillisen korkeakoulun professorina. 
Forsén pääsi ylioppilaaksi 1906 ja hän valmistui diplomi-insinööriksi Zürichin teknillisestä korkeakoulusta 1910 sekä pari vuotta myöhemmin tohtori-insinööriksi samasta korkeakoulussa.
Forsén oli Pietarsaaren sokeritehtaan kemistinä 1912–1913, Paraisten Kalkin kemistinä 1913–1915 ja Lohjan Kalkin kemistinä 1925–1931. Hän johti Åströmin tehtaita Turussa 1916–1919 ja 1921–1924. Vuodesta 1931 alkaen Forsén oli Skånska Cement Ab:n pääkemistinä Malmössä Ruotsissa. Forsén oli Åbo Akademin kemiallis-teknillisen tiedekunnan perustamisen alkuunpanija ja hän hoiti Åbo Akademin kemiallis-teknologian professorin virkaa väliaikaisesti 1921–1922. 
Forsén kehitti 1930-luvulla Siporex-kevytbetonin.
Räjähdekeskus

Räjähdekeskus (lyhenne RÄJK) on Suomen puolustusvoimiin kuuluva räjähdealan toimintaa ja koeammuntoja hoitava laitos. Se aloitti toimintansa vuoden 2013 alussa. Laitoksen edeltäjä oli Räjähdelaitos vuoden 2012 loppuun.
Räjähdekeskukselle kuuluu räjähteiden eli räjähdysaineiden valmistus, niiden kunnonvalvonta ja hävittäminen. Varastotoiminnot siirtyvät maavoimien neljän huoltorykmentin vastuulle.
Organisaatio.
Räjähdekeskus on hallinnollisesti osa Puolustusvoimien Logistiikkalaitosta. Keskuksen 1. johtajana toimi everstiluutnantti Pertti Kuokkanen. Hänen seuraajanaan ovat toimineet evl Teemu Ruuskanen ja ins-evl Vesa Kivelä.
Räjähdekeskuksen hallinto-osasto toimii Ähtärin Inhassa, jossa on aikaisemmin toiminut Ähtärin varikon hallinto-osasto.
Lisäksi keskukseen kuuluu tekninen osasto, johon kuuluvat seuraavat toimipisteet:
Kankaanpään Niinisalon varuskunnassa sijaitseva toimipiste on käytännössä entinen Koeampumalaitos, joka lakkautettiin itsenäisenä laitoksena 31.12.2012.
Toivakan ja Parkanon entisten varikoiden räjähdetuotanto siirretään muihin puolustusvoimien räjähdealan toimipisteisiin.
Uuden hallintoyksikön perustamisesta tehtiin päätös joulukuussa 2011.
Historia ja perinteet.
Laitoksen edeltäjä Räjähdelaitos oli perustettu vuonna 2008 ja toimi vuoden 2012 loppuun.
Räjähdekeskuksen kunniamarssi on Toivo Kuulan säveltämä ja Eino Leinon sanoittama Vapaa kansa. Räjähdekeskus juhlii vuosipäiväänsä 12. toukokuuta.
Muuta.
Yksikköön kuuluu myös kolme ns. massaräjäytysaluetta, joista Hukkakeron räjäytysalue on valtakunnallinen ja sijaitsee Kittilän Pokassa ja kaksi muuta Keuruun varikon ja Ähtärin varikon yhteydessä (Palolammen varastoalue).
Varikot toimivat tuotannon lisäksi myös merkittävinä varastopaikkoina ja logistiikkakeskuksina.
Purppuravirrat 2 – Ilmestyskirjan enkelit

Purppuravirrat 2 – Ilmestyskirjan enkelit (; ) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Olivier Dahanin ohjaama ranskalainen toimintatrilleri, jonka pääosissa ovat Jean Reno, Benoît Magimel ja Christopher Lee. "Ilmestyskirjan enkelit" on jännityselokuvan "Purppuravirrat" (2000) jatko-osa.
Juoni.
Komisario Pierre Niemansin (Jean Reno) ranskalaisesta luostarista lähellä Saksan rajaa löytämä ruumis tuntuu viittaavan ritualistiseen uhraukseen ja jotain todella outoa ja isoa on tekeillä. Samaan aikaan nuori poliisikapteeni Reda (Benoît Magimel) törmää suuria tuskia kärsivään mieheen, jolla on täsmälleen sama DNA kuin Jeesus Nasaretilaisella. Reda saa pian selville, että hänen tutkimallaan tapauksella on suora yhteys Niemansin mieliharmiin. Kaikki todistusaineisto viittaa nyt siihen, että Ilmestyskirjan kuvaamat viimeiset ajat ovat käsillä. Onko Jumala menettänyt kärsivällisyytensä ihmiskunnan kanssa, ja onko Tuomiopäivä jo lähellä? Poliisikaksikolla on myös vahva vastustaja, julma natsirikollinen Heinrich von Garten (Christopher Lee).
Tuotanto.
"Purppuravirrat 2 – Ilmestyskirjan enkelit" kuvattiin Ranskassa Lavaudieun Le Bourgissa, Aulnatissa, Beulotte-Saint-Laurentissa, Brieyssä, Luxeuil-les-Bainsissa, Faucogney-et-la-Merissä, Hayangessa, Herserangessa, Pontoisessa, Gif-sur-Yvettessa, Bry-sur-Marnessa ja Vosgesissa sekä Luxemburgin Esch-sur-Alzettessa ja Saksan Baijerissa 30 miljoonan euron budjetilla. Elokuvan tuotanto alkoi 24. helmikuuta vuonna 2003 ja kesti kesäkuun 25. päivään asti.
"Ilmestyskirjan enkelit" perustuu Jean-Christophe Grangén luomiin hahmoihin. Käsikirjoituksen laati Luc Besson, joka myös tuotti elokuvan Alain Goldmanin kanssa. Colin Towns sävelsi elokuvan musiikin.
Christopher Lee hyväksyi roolinsa elokuvasta lähinnä sen takia, koska hän halusi työskennellä Jean Renon kanssa.
Julkaisu.
"Purppuravirrat 2 – Ilmestyskirjan enkelit" sai ensi-iltansa kotimaassaan Ranskassa ja Belgiassa 18. helmikuuta vuonna 2004. Italiassa elokuva pääsi teatterilevitykseen 26. maaliskuuta 2004. Elokuva pääsi maailmanlaajuisesti teatterilevitykseen, mutta Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle; Yhdysvalloissa DVD julkaistiin 29. maaliskuuta 2005 ja Isossa-Britanniassa 25. huhtikuuta. Suomessa elokuva ilmestyi 24. syyskuuta 2004 Night Visions Film Festivalilla. Suomessa elokuva julkaistiin DVD:lle 26. tammikuuta 2005.
Henrik Forsius (pappi)

Henrik Forsius (13. tammikuuta 1733 Helsinki – 19. elokuuta 1813 Mikkeli) oli suomalainen rehtori ja kirkkoherra joka kirjoitti ensimmäisen Helsingin kaupungin historian.
Forsiuksen vanhemmat olivat helsinkiläinen kauppias Henrik Forsius (k. 1745) ja Barbara Helena Skugge. Hän kävi Helsingin triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1753. Forsius valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1757. Hänet vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa 1760.
Forsius oli Helsingin triviaalikoulussa vt. ylempänä kollegana vuosina 1756 ja 1759, vakinaisena konrehtorina vuodesta 1760 ja rehtorina vuodesta 1769. Mikkelin kirkkoherrana hän oli 1782–1813 ja lääninrovasti hänestä tuli 1782. Hän sai teologian kunniatohtorin arvon vuonna 1800. Hän kirjoitti Helsinkiä käsittelevän teoksen, joka on julkaistu suomeksi sarjassa "Entisaikain Helsinki" II (1937).
Henrik Forsius oli naimisissa vuodesta 1761 Vihdin kirkkoherran Jakob Malmin (1691–1772) tyttären Hedvig Malmin (k. 1826) kanssa. Heidän poikansa oli Porvoon lukion lehtori, teologian tohtori Gustaf Henrik Forsius (1780–1842).
Luettelo presidentti Niinistön ulkomaanmatkoista

Tämä on luettelo presidentti Sauli Niinistön ulkomaanmatkoista. Niinistö oli Suomen 12. presidentti, jonka kausi presidenttinä alkoi 1. maaliskuuta 2012 ja päättyi 1. maaliskuuta 2024. Tänä aikana hän vieraili ulkomailla 151 kertaa.
Tiedot tätä artikkelia varten on kerätty lähinnä tasavallan presidentin kanslian sivuilta, tarkemmin sieltä löytyvästä kalenterista sekä sieltä löytyvistä linkeistä.
Ensimmäinen kausi.
Niinistön ensimmäinen kuuden vuoden toimikausi alkoi 1. maaliskuuta 2012 ja päättyi 1. helmikuuta 2018.
Toinen virkakausi.
Niinistön toinen virkakausi alkoi 1. helmikuuta 2018 ja päättyi 1. maaliskuuta 2024.
Jesi

Jesi on Keski-Italiassa Anconan maakunnassa sijaitseva kaupunki. Asukkaita kaupungissa on noin 40 000.
Jesin vanhaa keskustaa ympäröivät linnoitusmuurit. Kaupungin nähtävyyksiä ovat Jesin oopperatalo, "Teatro Pergolesi" ja Pianettin palatsi, "Palazzo Pianetti".
Ningbon ja Zhoushanin satama

Ningbon ja Zhoushanin satama eli "Ningbo-Zhoushan satama" (, LOCODE: CN NGB, CN NBP tai CN ZOS ) on Kiinan itäosassa sijaitsevan Zhejiangin maakunnan kahden satamakaupungin, mantereen puoleisen yli seitsemän miljoonan asukkaan suurkaupunki Ningbon ja sen läheisen, noin miljoonan asukkaan saaristokaupunki Zhoushanin merisatamien yhdistämisen seurauksena toimintansa 1. tammikuuta 2006 aloittanut suursatama Itä-Kiinan meren rannalla. Laaja suursatama koostuu yli kahdestakymmenestä satama-alueesta.
Maailman suurin rahtisatama 2012–.
Satama on rahtimääränsä puolesta noussut maailman kaikkein suurimmaksi satamaksi vuonna 2012. Euroopan suurimman sataman eli Rotterdamin sataman laatimalla satamalistalla Ningbon ja Zhoushanin satama sijoittui vuosina 2009–2011 kokonaisrahtimääränsä puolesta jo maailmanlistan toiselle sijalle Shanghain sataman jälkeen. Kiinan merikuljetustilaston (China Shipping Database) mukaan satama olisi vuosien 2012 ja 2013 rahtitilastoissa ohittanut jo Shanghain sataman ja nousi 809,8 miljoonalla rahtitonnillaan maailman suurimmaksi satamaksi.
Viking (purjelaiva)

Viking on vuonna 1906 rakennettu purjelaiva. Tämä teräksestä rakennettu parkki kuului vuosina 1929–1950 ahvenanmaalaiselle Eriksonien varustamolle.
Marraskuussa 1946 "Viking" lähti purjehdukselle Vaasasta Etelä-Afrikan East Londonin kautta Australiaan, ja tällä purjehduksella matkusti 25 Suomen Lähetysseuran työntekijää East Londoniin ja sitten edelleen Lounais-Afrikkaan.
"Viking" on Göteborgissa hotellina.
Dracula on noussut haudastaan

Dracula on noussut haudastaan (myös Dracula nousee haudasta; ) on Freddie Francisin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1968. Elokuvan pääosissa ovat Christopher Lee kreivi Draculana ja Rupert Davies Ernest Mullerina. "Dracula on noussut haudastaan" on kolmas Hammer Film Productionsin Dracula-elokuva, jossa kreiviä näyttelee Christopher Lee. "Dracula on noussut haudastaan" oli Hammerin tuottoisin elokuva. "Dracula on noussut haudastaan" on luultavasti Hammerin vampyyrielokuvista kuuluisin.
Juoni.
Kreivi Dracula (Christopher Lee) on maannut linnansa vallihaudassa jo vuoden päivät, mutta kyläläiset eivät vieläkään uskalla elää rauhallista ja normaalia elämää, sillä heidän mielestään vampyyrikreivin pahuus leijuu vielä vahvana kylän yllä. Paikalle saapuva monsignore Ernest Muller (Rupert Davies) väittää taikauskoa lapselliseksi hölynpölyksi, ja päättää lähteä manaamaan pahuuden Draculan linnasta. Mukaansa hän velvoittaa kylän pelokkaan papin (Ewan Hooper). Matkalla linnaan tapahtuu onnettomuus, jonka seurauksena kreivi herää jäisestä haudastaan. Alistettuaan papin palvelijakseen, hän päättää kostaa Mullerille linnansa häpäisemisen...
Tuotanto.
Elokuvan on käsikirjoittanut Anthony Hinds (nimellä John Elder) ja tuottanut Aida Young. Kreivi Draculan hahmo on Bram Stokerin samannimisestä romaanista vuodelta 1897.
"Dracula on noussut haudastaan" kuvattiin Technicolor-menetelmällä Pinewood Studiosilla Buckinghamshiren Iver Heathissa ja Elstree Studiosilla Lontoossa. Elokuva oli ensimmäinen Hammerin "Dracula", jota kuvattiin Lontoon Elstree Studiosilla.
Alun perin Terence Fisherin oli määrä ohjata elokuva, mutta hänen joutui jättäytymään pois sairastumisen takia. Freddie Francis korvasi Fisherin ohjaajana. Ewan Hooperin ääni on dubattu.
Vastaanotto ja julkaisu.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 79 prosentin "tuore"-arvosana, joka perustuu 14 arvosteluun.
"Dracula on noussut haudastaan" sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa 7. marraskuuta vuonna 1968. Yhdysvalloissa elokuva pääsi teatterilevitykseen 6. helmikuuta vuonna 1969. "Draculan" levittäjänä toimi Warner Bros.-Seven Arts.
Suomessa elokuva ei päässyt teattereihin sen kieltämisen takia. Elokuvalle asetettiin "KK" (kokonaan kielletty) 7. tammikuuta vuonna 1969. Kiellon perusteena oli "mielenterveyden vahingoittuminen". Kielto kuitenkin kumottiin, ja "Dracula on noussut haudastaan" esitettiin televisiossa 25. kesäkuuta vuonna 1986.
Australiassa elokuva oli ensimmäinen Hammerin "Dracula"-elokuva, jonka sensorit hyväksyivät. Edelliset Hammerin "Draculat" "Dracula" (1958) ja "Dracula – pimeyden ruhtinas" (1966) kiellettiin. "Dracula on noussut haudastaan" -elokuvaa sensuroitiin hieman kun sitä esitettiin kolme viikkoa Sydneyn Capitol Theatressa tammikuussa vuonna 1970.
DVD-julkaisut.
"Dracula on noussut haudastaan" on julkaistu DVD:lle vuonna 2004. Elokuva on julkaistu myös 6. marraskuuta vuonna 2007 Dracula-elokuvien "Dracula", "Dracula, paholaisen lähettiläs" ja "Draculan kosto" kanssa yhdessä neljän osan DVD-julkaisussa.
Tommy Godwin

Thomas Charles "Tommy" Godwin (5. marraskuuta 1920 Connecticut, Yhdysvallat – 3. marraskuuta 2012 Solihull) oli brittiläinen ratapyöräilijä ja olympiamitalisti.
Godwin syntyi brittiläisille vanhemmille Yhdysvalloissa, missä hän eli 11-vuotiaaksi asti. Tämän jälkeen Godwin muutti vanhempineen takaisin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Godwin voitti kaksi pronssimitalia Lontoon kesäolympialaisissa 1948: hän kuului Ison-Britannian 4 km:n takaa-ajojoukkueeseen, ja 1 000 metrin aika-ajossa hän taipui vain Ranskan Jacques Dupontille ja Belgian Pierre Nihant'lle.
Godwin toimi Lontoon vuoden 2012 kesäolympialaisten lähettiläänä ja soihdunkantajana. Hän kuoli samana vuonna 3. marraskuuta Solihullissa 91-vuotiaana.
Tangshanin satama

Tangshanin satama (, LOCODE: CN TGS tai CN CFD tai CN JTG ) on Hebein maakunnan Tangshanin kaupungin suuri merisatama Keltaisenmeren Bohainmereksi kutsutun lahden rannassa. Satama sijaitsee rantakaistaleella Kiinan pääkaupunki Pekingistä linnuntietä noin 200-250 kilometriä itäkaakkoon. Satamaan kuuluu pääosin 2000-luvulla merenrantaa täyttämällä rakennettu uusi suuri satama-alue ("Caofeidian") ja pitempään satamana toiminut "Jingtangin satama" (). 
Maailman kymmenen suurimman sataman joukkoon.
Rotterdamin sataman keräämien tilastojen mukaan Tangshan oli vuonna 2011 noussut jo maailman yhdeksänneksi suurimmaksi satamaksi 308,0 miljoonan tonnin kokonaisrahtimäärällä. Sataman rahdista suuri osa on irtotavaraa kuten hiiltä ja malmeja. 
Sataman kasvu on ollut erittäin nopeaa vuosina 2007-2012. Vuoden 2012 viiden ensimmäisen kuukauden jaksolta Tangshanin sataman rahtimäärä oli 148,95 miljoonaa tonnia, minkä kerrottiin kuvaavan 19,4 prosentin kasvua edellisvuoteen verrattuna.
Kenneth Bartholomew

Kenneth Eldred "Ken" Bartholomew (10. helmikuuta 1920 Leonard, Pohjois-Dakota – 9. lokakuuta 2012) oli yhdysvaltalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Bartholomew saavutti olympiahopeaa 500 metrillä Sankt Moritzissa 1948 ajalla 43,2. Hän jakoi hopeasijan maanmiehensä Robert Fitzgeraldin ja norjalaisen Thomas Bybergin kanssa.
Bartholomew kuoli 9. lokakuuta 2012, 92-vuotiaana.
Qinhuangdaon satama

Qinhuangdaon satama (, LOCODE: CN SHP) on Hebein maakunnan Qinhuangdaon kaupungin suuri merisatama Keltaisenmeren Bohainmereksi kutsutun lahden rannalla. 
Rotterdamin sataman keräämien tilastojen mukaan Qinhuangdaon satama oli vuonna 2011 maailman kymmenenneksi suurin rahtisatama 287,0 miljoonan tonnin kokonaisrahtimäärällä.
Merkittävä osa sataman kautta kulkevasta rahdista on hiiltä, jota sataman kautta kulki yli 100 miljoonaa tonnia vuodessa.
Vuoden 2012 viiden ensimmäisen kuukauden jaksolta Qinhuangdaon sataman rahtimäärä oli 115,82 miljoonaa tonnia.
Shōchū

Shōchū () on japanilainen tislausmenetelmällä valmistettu viina. Se valmistetaan yleisimmin ohrasta, bataatista tai riisistä, mutta joskus harvemmin se voidaan tislata myös muista aineksista. Tyypillisesti shōchū on vahvuudeltaan 25 %, mutta useamman kerran tislattu variantti voi olla 35 %.
Maultaan se on vähemmän hedelmäinen kuin riisiviini, ja maku riippuu hyvin paljon tislauksessa käytetystä tärkkelyksestä. Juomaa on saatavilla yleisesti japanilaisissa valintamyymälöissä ja jopa automaateissa. Riisityyppisen shōchūn lisäksi Japanissa on olemassa okinawalainen pelkästään riisistä valmistettu viina awamori.
Shōchū on lähtöisin Kyūshūsta, mutta sitä valmistetaan ympäri Japania.
Denis Volodin

Denis Mihailovitš Volodin (, s. 11. heinäkuuta 1982 Kantalahti, Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, jolla on myös Kazakstanin kansalaisuus. 
Volodin on viimeksi edustanut Kazakstanin Superliigassa pelaavaa FK Atyrauta. Hän on ollut myös nimettynä Kazakstanin maajoukkueryhmään, mutta ei ole pelannut yhtään ottelua sen riveissä.
Suomessa Denis Volodin on pelannut MYPA:n, FC Jazzin ja TP-47:n joukkueissa yhteensä 71 Veikkausliigan ottelua vuosina 2000–2004. Kaudeksi 2005 hänellä oli sopimus FF Jaron kanssa. Se kuitenkin purettiin harjoitusottelussa tapahtuneet välikohtauksen vuoksi.
Brian J. Smith

Brian J. Smith (s. 12. lokakuuta 1981 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on luutnantti Matthew Scottina televisiosarjassa "Stargate Universe".
Nuoruus ja uran alku.
Smith syntyi Dallasissa, Texasin osavaltiossa. Hän vietti nuoruutensa Allenissa, Texasissa. Smith opiskeli aluksi teatteritaidetta Collin County Community Collegessa Planossa, Texasissa. Sen jälkeen hän muutti New Yorkiin, jossa jatkoi näyttämötaiteen opintoja Juilliard Schoolissa. Hän valmistui sieltä neljän opiskeluvuoden jälkeen vuonna 2007.
Smith aloitti elokuvauransa esiintymällä indie-elokuvissa. Hän sai ensimmäinen roolinsa jo opiskeluaikanaan elokuvassa "Hate Crime" vuonna 2005. Sitten hänen uransa edistyi hitaasti. Vasta kaksi vuotta valmistumisensa jälkeen hän sai lisää roolitöitä. Vuonna 2009 hän esiintyi indie-elokuvissa "Red Hook" ja "The War Boys". Lisäksi hän vieraili yhdessä jaksossa televisiosarjassa "Kova laki" vuonna 2009.
Läpimurto.
Vuonna 2009 Smith kiinnitettiin televisiosarjaan "Stargate Universe". Sarjaa esitettiin kahden tuotantokauden verran vuosina 2009–2011, kunnes se lopetettiin alhaisen suosion takia. Siitä huolimatta luutnantti Matthew Scottin rooli oli Smithin kansainvälinen läpimurto. "Stargate Universen" ohella hän esiintyi myös sen vuosina 2009–2010 esitetyssä sisarsarjassa "SGU Stargate Universe Kino".
"Stargate Universen" jälkeen Smith sai muitakin rooleja merkittävissä televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hänellä oli vuonna 2010 pieni rooli "Hercule Poirot" -televisiosarjaan kuuluvassa elokuvassa "Hercule Poirot: Idän pikajunan arvoitus". Vuonna 2011 hän esiintyi televisiosarjassa "Gossip Girl". Lisäksi hän näytteli televisioelokuvassa "Red Factions".
Vuonna 2012 Smith vieraili sarjoissa "Kooma", "Warehouse 13" ja "Good Wife". Alustavasti on ilmoitettu, että vuonna 2013 hän vierailee "Defiance"-televisiosarjan jaksossa, joka julkaistaan Yhdysvalloissa huhtikuussa 2013. Smith esittää sarjassa NASA:n astronauttia, jonka luullaan kuolleen avaruusaseman räjähdyksessä, mutta tämä olikin selvinnyt hengissä onnettomuudesta.
Elokuvien ohella Smith on esiintynyt myös näyttämöllä. Vuoden 2007 kesällä hän esiintyi New Yorkissa DR2-teatterissa Marissa Kaminin kirjoittamassa näytelmässä "The Fabulous Life of a Size Zero", jonka ohjasi Ben Rimalower. Myöhemmin hän on esiintynyt Broadwaylla näytelmässä "Come Back, Little Sheba".
Abu-Bakr al-Qirbi

Abu-Bakr Abdullah al-Qirbi (; s. 1942 Al Bayda') on jemeniläinen poliitikko.
Al-Qirbi on koulutukseltaan lääkäri. Hän on suorittanut tutkinnon Edinburghin, Lontoon ja Liverpoolin yliopistoissa ja on useiden lääketieteellisten seurojen jäsen. Häneltä on ilmestynyt yli 30 tieteellistä julkaisua. Al-Qirbi on työskennellyt muun muassa Kanadassa Whalesin yliopiston professorina 1974–1978 ja Jemenissä Sanaan yliopiston vararehtorina 1982–1993. Vuosina 1993–1994 hän toimi Jemenin opetusministerinä. Vuonna 2001 hänestä tuli maansa ulkoministeri, jona hän toimi, kunnes Jemenin vallankumouksen aikana vuonna 2011 presidentti Ali Abdullah Saleh erotti koko hallituksen.
Al-Qirbi on naimisissa, ja hänellä on kaksi poikaa.
Hipaisu ikuisuutta

Hipaisu ikuisuutta on rap-artisti Seppo Lampelan "Steen1" -nimellä julkaistu pitkäsoitto. Monsp Recordsin kautta julkaistu albumi julkaistiin CD-versiona 30. marraskuuta 2012 ja vinyylinä 14. joulukuuta 2012. Albumin vinyyliversio sisältää lipukkeen, jolla albumin kappaleet voi ladata mp3-tiedostoina laillisesti internetistä.
Taustaa.
Seppo Lampela aloitti Bassoradion keskustelupalstalla albumia käsittelevän keskustelun keväällä 2012. Lampela laittoi palstalle tilinumeronsa ja kirjoitti, että albumi tullaan julkaisemaan ilmaisena internetissä, mutta vasta kun hänen tililleen kertyy lahjoituksia 10 000 euroa. Julkaisutavan ideana oli Lampelan halu saada ihmiset ymmärtämään musiikkialbumien myynnin merkitys itse muusikolle. Poliisi kuitenkin keskeytti Lampelan rahankeruun, sillä kyseinen menetelmä rahan keräämiseksi on Suomessa rahankeräyslain vastainen. Lopulta albumi julkaistiin nykyisessä muodossaan loppusyksystä 2012. Lampelan tilille oli ehtinyt kertyä lahjoituksina kuitenkin noin tuhat euroa, ja kaikki rahaa lahjoittaneet saavat albumista erilaisen CD-R-version.
Oswalt Kolle

Oswalt Kolle (2. lokakuuta 1928 Kiel – 24. syyskuuta 2010 Amsterdam) oli saksalainen seksologi. Hän oli seksuaalikasvatuksen pioneeri ja haastoi elokuvissaan ja kirjoissaan konservatiivisen Konrad Adenauerin ajan tabuja.
Kolle varttui Frankfurtissa. Hän saavutti alun perin menestystä julkkiksia koskevalla journalismilla, mutta siirtyi seksuaalikasvatukseen. Hänen kirjojaan on käännetty 12 kielelle. Hänen elokuviensa joukossa on kaksiosainen "Rakkauden ihme – avioliiton sukupuolielämä" (1968). Kolle muutti Alankomaihin ja sai sen kansalaisuuden. Hänen työtään ovat kritisoineet kirkolliset piirit ja konservatiiviset poliitikot. Helmikuussa 2010 hän tuomitsi viimeisessä haastattelussaan piispa Walter Mixan tämän näkemyksestä, jonka mukaan seksuaalisella vallankumouksella oli osuutensa katolisen kirkon sisäisessä lasten hyväksikäyttöskandaalissa.
Kolle kertoi julkisesti vuonna 1997 olevansa biseksuaali. Hän oli 47 vuotta naimisissa Marlies Kollen kanssa, ja pari sai kolme lasta. Kolle palkittiin vuonna 2000 Magnus Hirschfeld -mitalilla.
André Chéron

André Chéron (25. syyskuuta 1895 Colombes, Ranska – 12. syyskuuta 1980 Leysin, Sveitsi) oli ranskalainen shakinpelaaja ja shakkitehtävien laatija sekä shakkikirjailija. Hänelle myönnettiin vuonna 1959 laadinnan kansainvälisen mestarin arvonimi samana vuonna, jolloin arvonimi perustettiin. Hän oli myös merkittävä loppupeliteoreetikko.
Nuoruudessaan Chéron muutti heikon terveytensä takia Sveitsiin.. Hän asui siellä sittemmin useita vuosia. Terveydentilansa vuoksi Chéron ei myöskään paljon pelannut shakkia vaan keskittyi enimmäkseen shakkitehtävien laatimiseen. Pelaajana hän kuitenkin voitti Ranskan mestaruuden kolme kertaa (1926, 1927 ja 1929). Lisäksi hän edusti Ranskaa Lontoon shakkiolympialaisissa 1927. Amatöörien maailmanmestaruuskisoissa Haagissa vuonna 1928 hän sijoittui 16 pelaajan joukossa 9.:nneksi.
Laatijana ja kirjailijana.
Chéron laati etupäässä lopputehtäviä, mutta myös joitakin mattitehtäviä. Hänen tuotantonsa määrä on yli 450, joista lopputehtäviä noin 400. Ansioistaan laatijana hänelle myönnettiin kansainvälisen tehtävämestarin arvonimi vuonna 1959. Lisäksi hän sai kansainvälisen tehtävätuomarin arvon 1957.
Lopputehtävien laatimisen ohella Chéron analysoi ja tutki systemaattisesti loppupeliä. Monet Chéronin laatimista lopputehtävistä ovat olennainen osa loppupelejä koskevaa teoriaa. Työnsä tuloksena hän julkaisi neliosaisen teoksen "Lehr- und Handbuch der Endspiele", jonka toinen laitos julkaistiin vuosina 1960–70. Alkuperäinen versio ranskaksi ilmestyi vuonna 1952. Teossarjaan oli kerätty liki kaikki tuonaikainen tietämys loppupeleistä sekä niihin liittyviä lopputehtäviä. Chéron käytti työssään lukuisia lähteitä, mutta sisällytti teoksiinsa myös runsaasti omaa materiaaliaan.
Ratkaisu:
1. b8R+ Txb8
2. axb8R+ Kd6
3. c8R+ Ke6
4. d8R+ Lxd8
5. exd8R+ Kf6
6. g8R+ Txg8
7. hxg8R+ Kg6
8. f8R#
Valter Forsius

Valter Woldemar Forsius (14. syyskuuta 1856 Heinola – 27. syyskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen opettaja, aistivialliskoulujen tarkastaja ja kouluneuvos.
Forsiuksen vanhemmat olivat lyseonrehtori Carl Henrik Forsius ja Amalia Charlotta Aschan. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon ruotsalaisesta lyseosta 1875. Forsius valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1880 ja filosofian maisteriksi 1882 opiskeltuaan luonnontieteitä. Forsius vihittiin riemumaisteriksi 1932.
Forsius toimi koulunopettajana Porvoossa 1878–1880 ja Haminassa 1882–1885. Hän lähti sitten valtion apurahalla tutustumaan aistiviallisten opetusmenetelmiin Skandinavian maissa, Saksassa ja Sveitsissä. Matkansa perusteella hän laati laajan ehdotuksen aistiviallisten opetussuunnitelman uudelleen järjestämiseksi Suomessa. Forsius oli 1890–1892 Porvoon kuuromykkäkoulun opettajana ja Porvoon kansakoulujen tarkastajana sekä samanaikaisesti Porvooseen perustetun Suomen ensimmäisen ruotsinkielisen kansanopiston johtajana.. Vuonna 1892 hänestä tuli aistivialliskoulujen tarkastaja kouluhallitukseen, ja lastensuojeluosaston kouluneuvos hän oli 1918–1925. Hän erosi virasta 1926 täysinpalvelleena ja asettui asumaan Tammisaareen. Forsius toimi Helsingissä ollessaan lisäksi säästöpankin virkailijana sekä Kustannus Oy G. W. Edlundin johtajana 1907–1917. "Aistivialliskoulujen Lehden" toimittaja hän oli 1892–1919. Forsius oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä, useiden valtion ja kuntain komiteain puheenjohtajana ja jäsenenä sekä Helsingin VPK:n päällikkönä.
Forsius oli naimisissa vuodesta 1883 Emilia Sofia Liliuksen kanssa. Heidän poikansa oli aluelääkäri ja hyönteistieteilijä Runar Forsius (1884–1935).
Elisabet Stuart

Elisabet Stuart (19. elokuuta 1596 – 13. helmikuuta 1662 Lontoo, Englannin kuningaskunta) oli englantilainen prinsessa ja Skotlannin kuningasperheen jäsen.
Suku.
Elisabet oli Skotlannin ja Englannin kuningas Jaakko I:n ja Tanskan prinsessa Anna Tanskalaisen ainoa aikuiseksi asti elänyt tytär. Hänen veljensä oli Skotlannin, Irlannin ja Englannin kuningas Kaarle I. 
Hänet nimettiin kuningatar Elisabet I:n mukaan. Elisabet Stuartin isä oli alkujaan Skotlannin kuningas, mutta peri myös Englannin valtaistuimen vuonna 1603. 
Avioliitto ja lapset.
Elisabet avioitui Pfalzin vaaliruhtinas Friedrich V:n kanssa vuonna 1613. Englanti joutui Elisabetin avioliiton takia mukaan kolmikymmenvuotiseen sotaan, jonka aikana hänen puolisonsa Friedrich oli lyhyesti myös Böömin kuninkaana talvella 1619–1620 eli ns. "Talvikuningas". 
Elisabetille ja Friedrichille syntyi kaikkiaan 13 lasta. 
Englannin kruununperimys.
Yksi lapsista oli Sofia von der Pfalz Hannover, joka julistettiin myöhemmin Englannin kruununperijäksi, kun parlamentti vuonna 1701 määräsi "Act of Settlement" lailla valtaistuimelle nousevaksi Jaakko I:n protestanttisen jälkeläisen. Sofia kuitenkin kuoli ennen kuin serkuntyttärensä kuningatar Anna, joten hänen poikansa Yrjö I peri vaatimuksen kruunuun ja nousi vuonna 1714 Ison-Britannian kuningaskunnan valtaistuimelle. 
Samalla Hannover-suku nousi valtaan, kun Stuartit oli syrjäytetty valtaistuimelta. Näin Elisabet on kaikkien myöhempien brittimonarkkien esiäiti tyttärenpoikansa kautta. Elisabet kuoli 66-vuotiaana Lontoossa helmikuussa 1662 ollessaan veljenpoikansa Kaarle II:n vieraana.
Kuurojen ja sokeain koulu

Kuurojen ja sokeain koulu, entinen Suomen Aistivialliskoulujen lehti ("Tidskrift för abnormskolorna i Finland"), on vuonna 1892 perustettu Suomen Aistivialliskoulujen opettajaliiton julkaisema lehti. Vuonna 1931 sen nimeksi tuli "Kuuromykkäin- ja sokeainkoulu", ja nykyisin lehden nimi on "Kuurojen ja sokeain koulu" (ISSN 2242-0649). Sen päätoimittaja on Tuomo Alfthan.
Lehden nimikkeitä ovat olleet myös "Suomen aistivialliskoululehti" ja "Aistivialliskoululehti". Lehden julkaisija on ollut vuodesta 1993 Kuurojen ja sokeain opettajain liitto, nykyiseltä nimeltään KSOLLI ry. Vuodesta 2006 lähtien lehti on ilmestynyt vain verkossa.
Kansaneläkelaitos ilmoitti vuonna 2024, että ääni- ja kuvatallenteiden tulkkaus rajataan KELAn palveluiden ulkopuolelle, mistä on haittaa palveluiden käyttäjille ja mikä ainakin kansanedustaja Laura Meriluodon mukaan on muun muassa tulkkauspalvelulain vastaista.
Qeqqata

Qeqqata on yksi Grönlannin kunnista. Se perustettiin 1. tammikuuta 2009 kuntauudistuksen yhteydessä, kun Sisimiutin ja Maniitsoqin kunnista yhdistettiin Qeqqatan kunta. Kunnan keskuspaikkana toimii Sisimiut. 
Kunnan alueella on arktinen ilmasto ja talvisin saattaa lämpötila laskea -35 °C:een ja kesällä voi olla 20 °C lämmintä. Sen merialue pysyy kuitenkin ympäri vuoden jäästä vapaana. Sen vuoksi sinne on mahdollista liikennöidä laivalla myös talvella. Kunnan alueella on myös Kangerlussuaqin lentoasema. Se on suurin lentoasema Grönlannissa.
Asutuskeskukset.
Qeqqata kunnassa on kaksi kaupunkia ja kuusi kylää:
Kylät.
Lähde:
Isoglossi

Isoglossi (myös: heteroglossi) on maantieteellinen raja tietyn kielellisen ominaisuuden, kuten vokaalin ääntämisen, sanan merkityksen tai käyttöä joissakin syntaktisessa ominaisuudessa. Päämurteet tyypillisesti rajoittuvat isoglossi-ryhmiin, esimerkiksi Benrathin linja erottaa yläsaksan muista länsigermaanisista kielistä, ja La Spezia–Rimini-linja jakaa Pohjois-Italian murteet Keski-Italian murteista. Yksittäinen isoglossi ei kuitenkaan välttämättä liity kielirajoihin.
Yksi tunnetuimmista isoglosseista on indoeurooppalaisten kielten kentum–satem-isoglossi.
Samantapainen kuin isoglossi, on isografi, joka tarkoittaa vaihtelua kirjoitusjärjestelmissä. Molemmat käsitteet ovat käytössä myös historiallisessa kielitieteessä.
Dracula, paholaisen lähettiläs

Dracula, paholaisen lähettiläs (myös pelkästään Paholaisen lähettiläs; ) on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut Peter Sasdyn ohjaama brittiläinen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Christopher Lee, Geoffrey Keen ja Gwen Watford. Kauhuelokuva on Hammer Film Productionsin tuottama.
Juoni.
Arvossa pidetty herrasmieskolmikko on kyllästynyt tylsään ja tavalliseen elämäänsä, joka sisältää pääasiassa juopottelua ja ilotaloissa juoksemisesta. Kuin kohtalon johdatuksesta kolmikko tutustuu lordi Courtleyhin (Ralph Bates), mustan magian harjoittajaan, joka lupaa heille piristystä elämään. Lordin avulla he hankkivat kreivi Draculan (Christopher Lee) viitan, amuletin sekä putkilollisen tämän verta ja päättävät herättää kreivin henkiin. Viime hetkillä kolmikko perääntyy suunnitelmasta, mutta lordi on jo suorittanut Draculan manauksen tuhoisin seurauksin...
Tuotanto.
"Paholaisen lähettilään" käsikirjoituksen laati Anthony Hinds (nimellä John Elder), ja tuottajana toimi Aida Young. Bram Stoker loi kreivi Draculan omaan romaaniinsa, joka ilmestyi vuonna 1897.
"Dracula, paholaisen lähettiläs" on kuvattu Technicolor-menetelmää käyttäen. Elokuvaa kuvattiin Englannin Hertfordshiren Borehamwoodissa sijaitsevalla Elstree Studiosilla ja Scratchwoodissa sekä Lontoon Highgatessa ja Totteridgessa.
Elokuva alun perin käsikirjoitettiin kokonaan ilman Draculaa, kuten vuonna 1960 ilmestynyt "The Brides of Dracula", johtuen Christopher Leen vastahakoisuudesta uusia rooli. Tuottajatkaan eivät odottaneet pystyvänsä vakuuttamaan häntä. Ralph Bates olisi ilman Draculaa näytellyt pääosan. Käsikirjoitus laadittiin uudelleen Draculan kanssa sen jälkeen kun tuottajat vihdoinkin saivat houkuteltua Leen takaisin rooliin kun Warner-Seven Arts kieltäytyi tukemasta elokuvaa, jos Lee ei osallistuisi elokuvaan. Leen palkankorotusvaatimukset olivat myös yhtenä tekijänä.
Vincent Pricen oli alun perin tarkoitus näytellä yhtä kevytmielistä brittiläisherraa, mutta joutui jättäytymään pois kun elokuvan budjettia leikattiin.
Vastaanotto ja julkaisu.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 64 prosentin "tuore"-arvosana, joka perustuu 11 arvosteluun. Internet Movie Databasessa elokuva on saanut 6.2/10.
"Dracula, paholaisen lähettiläs" sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa 7. toukokuuta vuonna 1970. Yhdysvalloissa elokuva ilmestyi teattereihin 7. kesäkuuta 1970. Warner Bros. toimi elokuvan levittäjänä vuonna 1970. Suomeen elokuva ei päässyt teatterilevitykseen, sillä Valtion elokuvatarkastamo asetti 1970 elokuvalle ikärajan KK (Kokonaan kielletty) ja piti sitä mielenterveyttä vahingoittavana, joten sitä ei saanut Suomessa laillisesti esittää eikä välittää. Se esitettiin kuitenkin televisiossa 26. kesäkuuta vuonna 1991. Suomessa elokuvalla on nykyisin K-18 ikärajana, joka päätettiin 3. toukokuuta vuonna 2005.
DVD-julkaisut.
"Dracula, paholaisen lähettiläs" julkaistiin DVD:lle vuonna 2004. Elokuva on julkaistu 6. marraskuuta 2007 Dracula-elokuvien "Dracula", "Dracula on noussut haudastaan" ja "Draculan kosto" yhdessä neljän osan DVD-julkaisussa.