Paintball

Paintball eli värikuulapeli on urheilulaji. Paintballissa ammutaan värikuulia vastustajan joukkueen jäseniä kohti. Vastustajat pyritään eliminoimaan pelistä merkitsemällä heidät värikuula-aseen osumalla.
Peliformaatteja on useita: juonellisia eli niin sanottuja skenaariopelejä, erilaisia lipunryöstöpelejä, kilpailumuoto/turnauksia. Jokaisessa pelaajat joutuvat juoksemaan, liikkumaan ja väistelemään pysyäkseen merkkaamattomina samalla, kun yritetään joko saavuttaa määrätty tavoite tai merkitä vastustajan pelaajat. 
Nykyaikainen kilpapaintball poikkeaa voimakkaasti metsäpeleistä, vaikka kisapuolenkin juuret ovat metsäkentillä. Paintballin SM-liigan ensimmäinen kausi pelattiin 1994. Turnausmuotoinen pelaaminen on kehittynyt viime vuosina voimakkaasti. 
Historia.
Paintball sai alkunsa 1970-luvulla, jolloin kehitettiin ensimmäiset värikuulamerkkaimet. Ne oli suunniteltu metsureiden ja karjankasvattajien avuksi puiden ja eläimien merkkaamiseen. Ensimmäisessä paintball-pelissä käytetty merkkain oli James Halen keksimä sekä kehittämä.
Ensimmäinen paintball-peli pelattiin vuonna 1981 sen jälkeen, kun Hayes Noel ja Charles Gaines ideoivat miten pystyttäisiin mittaamaan, kenellä on paras taistelutilanteessa tarvittava hiiviskely- ja paineensietokyky sekä ahdingossa tarvittava kylmähermoisuus. Heidän kaverinsa George Butler näki eräässä maatalouslehdessä Nelspot 007 -merkkaimen mainoksen, ja se valittiin aseeksi peliä varten. 
Suomeen paintball saapui 80-luvun puolivälissä, jolloin 12 gramman hiilidioksidikapseleilla toimivia merkkaimia tuotiin Suomeen ulkomailta. Ensimmäinen suomenmestaruus (Survival Game -nimen alla) ratkottiin vuonna 1988 Imatralla 15-henkisin joukkuein. Turnauksen voitti Jyväskylän joukkue, joka pelasi loppuottelussa Helsingin joukkuetta vastaan.
Pelityypit.
Nykyaikainen kilpapaintball.
Kilpapaintball poikkeaa harrastepelistä vain ulkoisin osin. Vastustajat pyritään poistamaan pelistä eliminoimalla heidät siten että osuneesta värikuulasta jää jälki. Tämän lisäksi käytetään myös lippuja, vaikkakin niiden pelillinen merkitys on ajan myötä pienentynyt huomattavasti. Ottelu ratkeaa, kun vastapuolen pelaajat on eliminoitu.
Vuoden 2008 alusta alkaen SM-liiga ja 1. ja 2. divisioonan ottelut on pelattu ns. X-Ball -monieräformaatilla. Aikaisemmin käytössä olleesta yhden erän ottelusta on siirrytty viiden minuutin eräajan tai kolmen pisteen rajoittamaan monieräotteluun. Kisoissa peli on huomattavasti nopeatempoisempaa kuin harrastepuolella, esimerkiksi SM-liigassa yhden erän pituus on yleensä vain muutamia minuutteja.
Pelin perusmuodot.
Pelityyppejä on monenlaisia. Peruspelissä yritetään eliminoida kaikki vastakkaisen joukkueen pelaajat merkkaamalla heidät värikuulalla. Lipunryöstössä yritetään viedä lippu vastustajan päädystä ja samalla puolustaa oman päädyn lippua. Keskilipussa lippu pitää hakea kentän keskeltä ja viedä vihollisjoukkueen päätyyn. Päätylippupelissä pyritään pääsemään vastustajan päätyyn lipulle. Ensin lipulle päässyt voittaa erän.
Paintball voidaan jakaa kahteen kategoriaan:
Kenttä.
Paintballia pelataan metsämaastossa ja sille tarkoitetuilla kentillä. Suomen ensimmäinen paintball-rata avattiin Oulussa 2008. Lähes kaikki turnaukset järjestetään tasaisella nurmella, jolle kootaan yleensä ilmatäytteisistä esteistä erimuotoisia kenttiä eli niin sanottuja Sup Air -kenttiä, jotka ovat saaneet nimensä esteen tuotemerkistä Sup'Air. Kenttien koko on myös pienentynyt kovasti: nykyisin normaalia on, että käytännössä kaikista suojista on mahdollista ampua kaikkiin suojiin etäisyyden vuoksi.
Sisäpeliareenoilla pelataan kiinteällä ns. reball-kuulalla. Reball-hallit mahdollistavat pelaamisen ympäri vuoden
Varusteet.
Värikuula-aseet.
Värikuula-ase eli merkkain eli toimii joko paineilmalla tai hiilidioksidilla. Varhaisimmat merkkaimet, joilla lajia USA:ssa pelattiin, oli tarkoitettu puiden ja lehmien merkkaamiseen, kunnes maanviljelijät alkoivat pelata toisiaan vastaan. Nykyiset merkkaimet ovat erityisesti lajia varten suunniteltuja, ja markkinoilla on runsaasti merkkejä ja malleja.
Merkkaimet jakaantuvat pumpputoimisiin, mekaanisiin puoliautomaatteihin ja sähkötoimisiin. Pumppumerkkaimet ladataan erillisestä kahvasta, minkä jälkeen merkkain on valmis laukaistavaksi. Ensimmäiset merkkaimet olivat pumpputoimisia, mutta ne vähenivät paljon puoliautomaattien tultua kentille. Mekaaniset puoliautomaatit ovat itselataavia, minkä vuoksi ne ovat uudelleen laukaistavissa heti laukaisun jälkeen. Elektropneumaattisissa kuula-aseissa laukaisu tapahtuu sähköllä toimivan pneumaattisen solenoidin avulla. Koska elektroniikka ohjaa toimintaa, voidaan laukaisuun lisätä erilaisia toimintoja, kuten kauden 2009 alkaessa kilpailuissa käytössä ollut ampumatiheyden raja 10 kuulaa sekunnissa (bps). 
Kilpailuissa käytettävistä merkkaimista käytännössä kaikki ovat elektropneumaattisia, eikä pumpputoimisia tai puoliautomaattisia merkkaimia näe kuin niin sanotuissa metsäpeleissä.
Värikuulat.
Värikuulat ovat värikuulamerkkaimen ammuksia. Ne koostuvat elintarvikeväristä, limettihedelmästä, liivatteesta, polyetyleeniglygolista (PEG) ja vedestä. Kuulat ovat täten periaatteessa jopa syömäkelpoisia, mutta ne eivät vain ole erityisen hyvänmakuisia. Kuula on halkaisijaltaan n. 17 mm eli kaliiperi on .68. Haljennut värikuula hajoaa kokonaan luonnossa noin kuukaudessa. Ehjäksi jäänyt kuula voi sitä vastoin säilyä luonnossa jopa puoli vuotta. Värikuulan "maali" on vesiliukoista ja lähtee pesussa pois vaatteista.
Osa edullisemmista, lähinnä Aasiassa valmistetuista kuulista on myös niin sanottuja öljypohjaisia.
Kuulavaihtoehtoja on useita erikokoisia, joista kannattaa valita omalle merkkaimen piipulle parhaiten sopiva koko eli bore. Jos piipun ja kuulan boren sopivuutta ei tiedetä voi sen todeta helpolla puhalluskokeella. Kokeessa kuula pudotetaan irrotettuun piippuun. Jos kuulan bore on liian pieni, kuula tipahtaa suoraan piipun läpi. Boren ollessa liian suuri kuula ei tule piipusta läpi edes puhaltamalla piippuun. Kuulien laadussa on eroja, ja yleensä laadukkaimmissa kuulissa kokoerot ovat mahdollisimman pieniä. 
Kiinteästä reball-kuulasta ei tule maalia sisähallin rakenteisiin eikä lattiaan, jolloin hallin ylläpito helpottuu huomattavasti. Osuman rekisteröinti tosin jää pelaajan varaan.
Suojavarusteet.
Tärkein ja pakollinen suojavaruste on maski. Maski suojaa silmät, kasvot ja korvat. Maskia pidetään aina päässä kentällä ollessa, eikä sitä saa ottaa pois missään tilanteessa. Maskeina ei saa käyttää aurinkolaseja, suojalaseja, motocrosslaseja, taktisia laseja tai muitakaan kasvosuojia, jotka eivät ole varta vasten suunniteltu paintball-käyttöön. Aina ennen peliä on hyvä tarkistaa linssin kunto, maskin kireys sekä suoritettava mahdollinen huurteenesto. Jos on syytä epäillä maskin soveltuvuutta paintball-käyttöön, voi tarkistaa standardin ASTM F-1776 mukaan hyväksytyt tuotteet tai kysyä paintball-kauppiailta.
Paintball-käyttöön on tarjolla myös muita suojavarusteita. Näitä ovat muun muassa alasuoja, kaulasuoja, kengät, hansikkaat, kyynärsuojat, polvisuojat, alussortsit (sliding pants), rintasuojukset sekä erilaiset päähineet. Alasuoja, kaulasuoja sekä hansikkaat suojaavat tehokkaasti kehon arkoja paikkoja. Polvisuojat, kyynärsuojat ja kengät suojaavat iskuilta, ruhjeilta sekä naarmuilta. Alussortsit suojaavat pesäpallosyöksyissä lonkkaa ja ulkoreittä kevyillä toppauksilla. Rintasuojuksilla taas pyritään suojaamaan rinta ja selkä mustelmilta. Suojat tuovat paintball-lajiin mukavuutta sekä vähentävät pelissä syntyvien mustelmien ja naarmujen määrää.
Suomen ja Pohjoismaiden pelitapahtumat.
Suomen suurin pelialue sijaitsee Jämsässä Keski-Suomessa. Se sisältää 12 ha erilaisia maastoja ja yhdeksän pelialuetta. Jämsän Paintballista löytyy rakennettu kaupunki, Isometsä, Röllikylä, Lentokenttä, Alametsä, Välimetsä, Konttikenttä, Vajanmäki ja Kuivurin Lehto. Näillä pelialueilla saadaan toteutettua kymmeniä erilaisia pelivariaatioita. Yksi kentistä on kilpakenttä. Koko pelialueen ottaa käyttöönsä joka vuosi Suomen ja Pohjoismaiden suurin pelitapahtuma "Suurpeli", joka pelataan elokuussa. Jämsän Paintball on kehittänyt peliä vuodesta 2002 eli koko toimintansa ajan. Suurpeliin saapuu osallistujia Pohjoismaista, Virosta, Venäjältä ja Keski-Euroopasta. Useisiin satoihin noussut pelaajamäärä mahdollistaa pelin, jossa eri joukkueilla on rintaman takana omat kapteenit ja pelinjohtaja sekä joukkueiden vetäjinä joukkueenjohtajat. Peli kestää koko päivän ja siinä kerätään pisteitä. Suurpelin voittaa eniten pisteitä saanut joukkue.
Virossa järjestettiin vuoteen 2017 asti Vironpelit eli Estonian BigGames.