Prostituutio

Prostituutio, eli seksin myynti tai seksityö, on ansiotyötä jossa harrastetaan seksiä sitä ostavan asiakkaan kanssa. Seksin myyjää kutsutaan prostituoiduksi tai seksityöntekijäksi.
Prostituutio on laitonta useimmissa maailman maissa. Monissa maissa se on rajoitettu punaisten lyhtyjen alueelle ja toimintaa on rajoitettu kieltämällä bordellit, ehdottaminen ja mainostaminen. Seksin myynti on monissa tapauksissa harmaata taloutta eli siitä jäävät maksamatta verot.
Kehitysmaissa köyhyys ajaa harjoittamaan prostituutiota. Lisäksi prostituution harjoittamiseen liittyy halua kohota yhteiskunnassa. Kadulla työskentelevät prostituoidut ovat usein etnisiin vähemmistöihin kuuluvia, köyhiä ja heiltä puuttuvat koulutus ja markkinoimiskelpoiset taidot.
Terminologia.
"Prostituutio"-sana tulee latinan sanasta "prostitutio" ’ammattimainen haureus; näkyviin asettaminen’. Termi on hakusanana niin Kielitoimiston sanakirjassa kuin yleisessä suomalaisessa ontologiassakin. Jotkut pitävät sanaa nykyisin kuitenkin epäneutraalina ja ovat 2010-luvulla alkaneet julkisessa keskustelussa käyttämään sen sijaan "seksityö"-termiä pyrkimyksenään vähentää toimintaan liittyvää stigmaa ja moralisointia. Suomessa käänne tapahtui noin vuonna 2018, jolloin seksityöntekijät alkoivat ensimmäistä kertaa esiintyä julkisuudessa omilla kasvoillaan.
Termi "seksityö" korostaa toiminnan taloudellista luonnetta, että seksuaalipalveluja myydään ensisijaisesti toimeentulon vuoksi. Termin kannattajien mukaan työterminologian käyttö voi lisätä turvallisuutta ja kunnioitusta alalla, kun taas moralisoiva kielenkäyttö voi johtaa asiakkaiden epäasialliseen käytökseen tai pahimmillaan väkivaltaan. Terminologian muutos jakaa kuitenkin voimakkaasti mielipiteitä niin feministien, politiikan kuin suuren yleisönkin keskuudessa.
Yleisyys.
15 prosenttia yhdysvaltalaisista miehistä on ainakin kerran elämässään maksanut seksistä (TNS-kysely vuonna 2004). Australiassa 2000-luvulla tehdyn kyselyn mukaan 15,6 prosenttia 16–59-vuotiaista miehistä on maksanut seksistä; 1,9 prosenttia oli maksanut seksistä tuoreimman vuoden aikana.
Useiden tutkimusten mukaan prostituutio on vähentynyt seksuaalisesti vapaamielisimmissä maissa, todennäköisesti ei-kaupallisen seksin harrastamisen muututtua helpommaksi.
Laillisuus.
Suurimmassa osassa maailman maista joko seksin myynti tai seksin ostaminen on kielletty erikseen lailla. Useimmissa länsimaissa järjestäytymätön seksikauppa on laillista. Paritus eli toisten prostituutiolla ansaitseminen on joiltain osin laitonta useimmissa maailman valtioissa mutta bordellit ovat laillisia muun muassa Saksassa, Alankomaissa, Kreikassa, osassa Espanjaa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Eurooppa.
Paritus on kiellettyä kaikissa Euroopan maissa.
Seksin ostaminen on rangaistavaa muutamassa valtiossa: Ruotsi kielsi seksin ostamisen vuonna 1999, Norja ja Islanti vuonna 2009 ja Ranska vuonna 2016.
Yhdistynyt kuningaskunta kielsi seksin ostamisen parittajan avulla työskentelevältä myyjältä tai ihmiskaupan kohteena olevalta vuonna 2008.
Suomi.
Suomessa seksin myyminen on sallittua, mutta paritus ja seksin osto paritettavilta henkilöiltä tai ihmiskaupan uhreilta on vuodesta 2015 ollut kiellettyä. Myös seksin myynnin julkinen mainonta on Suomessa kiellettyä.
Kanada.
Tuomari Susan Himel kumosi Kanadan bordellit ja parittajat kieltävän lain vuonna 2010. Himelin mukaan lait rikkovat perustuslain takaamaa ”oikeutta elämään, vapauteen ja turvallisuuteen”. Haasteen olivat tehneet prostituoidut, joista yksi kertoi, miten kieltolain vuoksi hän on joutunut työskentelemään kadulla ja siksi hänet on hakattu ja raiskattu. Seksityöläisiä on jopa murhattu. Vuonna 2012 Ontarion vetoomustuomioistuin vahvisti Himelin päätöksen.
Rangaistavuuden vaikutukset.
Norjassa prostituutio lisääntyi ostokiellon (2009) jälkeen. Ruotsinkin ostokiellosta on huonoja kokemuksia. Ihmisoikeusjärjestö Amnesty International julkaisi vuonna 2016 tutkimuksen, jonka mukaan ostokiellon toimeenpano ja valvonta aiheuttavat Norjassa jatkuvia ihmisoikeusloukkauksia: ostokielto esimerkiksi altistaa prostituoidut väkivallalle, häädöille ja uhkaa heidän oikeuttaan terveydenhuoltoon ja lain suojaan. Järjestö asettui kannattamaan ostokiellon sijaan rangaistavuudesta luopumista eli kaiken aikuisten välisen suostumuksellisen seksikaupan rikosoikeudellisen säätelyn poistamista.
Mielipiteitä laittomuudesta.
Tutkija Anna Kontulan mukaan osuuskuntamuotoisten bordellien salliminen parantaisi prostituoitujen työturvallisuutta, kun taas seksinostokielto saattaisi heikentää prostituoitujen itsemääräämisoikeutta ja lisätä paritusrikollisuutta, mihin Ruotsinkin kokemukset viittaavat.
Prostituoituja auttavan Pro-tukipisteen mukaan ostokielto voisi siirtää toiminnon pimentoon, jolloin etenkin parittajien armoilla olevat prostituoidut kärsisivät. Yleisestikin Pohjoismaisten järjestöjen mukaan seksinostokielto vahingoittaisi erityisesti heikoimmassa asemassa olevia prostituoituja.
Kansainvälistä seksikauppaa tutkinut sukupuolentutkimuksen professori Marjut Jyrkinen kieltäisi seksin myymisen kokonaan, koska sen pitäminen rikoksena osoittaisi, että toiminta ei ole yhteiskunnallisesti hyväksyttävää. Hän katsoo myös, että kriminalisointi itsessään ole riittävä syy prostituutioon liittyvien ihmisoikeusloukkauksien kitkemiseksi. Seksityöstä väitöskirjaa valmistelevan tutkija Niina Vuolajärven mukaan moni muu asia vaikuttaa kriminalisointia enemmän prostituution yleisyyteen ja ilmenemismuotoihin. Hänen mukaansa prostituoitujen aseman parantaminen edellyttäisi muutoksia maahanmuuttopolitiikkaan, työlainsäädäntöön ja sosiaalipolitiikkaan eli rakenteisiin, jotka asettavat ihmiset eriarvoisiin lokeroihin.
Rangaistavuus ja aids.
YK:n pääsihteeri Ban Ki-Moonin mukaan lait, jotka rankaisevat homoseksuaalisuudesta, prostituutiosta ja ruiskuhuumeiden käytöstä, ovat keskeinen este sille, että AIDS:n vastainen työ saavuttaisi tärkeimmät kohderyhmänsä. AIDS-komission jäsen, entinen korkeimman oikeuden tuomari Michael Kirby sekä tutkija Michael Wong kirjoittavat, että Australia on hyvä esimerkki sallivampien lakien hyödyistä.
Vuonna 2012 YK:n Aids-komissio vaati prostituution laillistamista kaikkialla muiden ammattien tavoin. Bordellit ja paritus tulisi sallia. Komission mukaan prostituution vastaiset lait estävät AIDSin-vastaista taistelua. YK:n silloinen pääsihteeri Ban Ki-Moon ja YK:n kehitysohjelma tukivat raporttia.
Prostituoitujen asema.
Pohjoismaissa.
Tutkimusten mukaan Pohjoismaissa prostituoiduista arviolta 70 prosenttia on ulkomaalaisia. Heille seksin myymisestä kiinnijääminen voi olla karkotusperuste, vaikka toiminta itsessään olisi laillista. Tämä kaksinaismoralismi voi johtaa siihen, että väkivallasta tai hyväksikäytöstä ei uskalleta ilmoittaa viranomaisille karkotuksen pelossa.
Suomalaiset prostituoidut ovat alan hyväosaisia verrattuna ulkomaalaisiin kollegoihinsa. He osaavat kielen ja kulttuurin sekä tuntevat oikeutensa ja sosiaaliturvansa. Ulkomailta tuleville matka Suomeen on usein iso investointi, ja he voivat käyttää paljon rahaa etukäteiskuluihin kuten markkinointikuviin ja asiakkaiden vastaanottopaikan järjestämiseen. Epävirallisiin sopimuksiin liittyy aina hyväksikäytön riski.
Tutkimuksissa on havaittu, että prostituoitujen suurimmat ongelmat eivät välttämättä liity asiakkaisiin tai parittajiin, vaan alisteiseen asemaan poliisiin ja muuhun virkakoneistoon nähden.
Ihmiskauppa.
Prostituutio liittyy vastentahtoiseen ihmiskauppaan. Antropologi Laura Agustínin mukaan thaimaalaisten prostituoitujen mielestä ihmiskaupan vastaiset toimet ovat heidän suuri ongelmansa. Hänen mukaansa ihmiskaupan vastustamisen nimissä "autetaan" ihmisiä, jotka eivät sitä haluaisi tai jotka jopa kokevat "auttamisen" tuhoavan heidän elämänsä.
Eläimillä.
Prostituution kaltaista käyttäytymistä on havaittu myös joillakin eläinlajeilla, kuten simpansseilla ja jääpingviineillä.