tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Wicked Game

Wicked Game on Chris Isaakin kappale vuodelta 1989. Kappale tuli kuuluisaksi David Lynchin elokuvasta "Villi sydän". Kappaleesta on tehty monta coveria, josta tunnetuin on HIM-yhtyeen versio, joka julkaistiin "Greatest Lovesongs Vol. 666" -albumilla ja "Razorblade Romancella" uudelleenäänitettynä. Myös Slipknotin ja Stone Sourin laulaja Corey Taylor on tehnyt kappaleesta akustisen coverin.
HIMin versio.
Suomalainen rockyhtye HIM julkaisi kappaleesta cover-singlen 28. syyskuuta 1998. Kappale oli aiemmin esiintynyt myös yhtyeen demolla "This Is Only the Beginning", EP:llä "" sekä esikoisalbumilla "Greatest Lovesongs Vol. 666".
HMS Munin (1911)

HMS Munin (runkonumero 8) oli Ruotsin laivaston Hugin-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta Malmöstä. Alus laskettiin vesille 5. joulukuuta 1911 ja liitettiin laivastoon 10. tammikuuta 1913.
Palvelus.
Alus osallistui laivaston mukana maan puolueettomuuden valvontaan sekä ensimmäisen maailmansodan lopulla että toisen maailmansodan alussa. Alus poistettiin palveluksesta 18. lokakuuta 1940. Alus upposi tykistömaalina 1946.
Ron Harper

Ronald ”Ron” Harper (s. 20. tammikuuta 1964 Dayton, Ohio) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän voitti urallaan viisi NBA-mestaruutta.
Ura.
Harper pelasi yliopistokoripalloa Miamin yliopistossa, jossa hän teki parhaana kautenaan 24,9 pistettä ottelua kohti. Vuonna Harper ilmoittautui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Cleveland Cavaliers varasi hänet kahdeksantena pelaajana. Ensimmäisellä NBA-kaudellaan hänet valittiin . Harper pelasi seurassa marraskuuhun 1989 asti, jolloin hänet myytiin Los Angeles Clippersille. Loppukausi Clippersissä oli tilastollisesti hänen paras NBA-kautensa, sillä hän teki 23,0 pistettä ottelua kohden.
Harper edusti Clippersiä vuoteen 1994 asti, jolloin hän siirtyi vapaana pelaajana Chicago Bullsiin. Seuran paidassa hän voitti kolme NBA-mestaruutta vuosina 1996–1998. Viiden Chicagon-kauden jälkeen Harper vapautettiin ja hän liittyi vielä kahdeksi kaudeksi Los Angeles Lakersin joukkueeseen. Seuran kanssa hän voitti kaksi mestaruutta vuosina 2000–2001.
Peliuransa jälkeen Harper on toiminut muun muassa Detroit Pistonsin apuvalmentajana.
HMS Wachtmeister (1681)

HMS Wachtmeister oli Ruotsin laivaston 50-tykkinen linjalaiva, jonka valmisti 1681 F. Sheldon Riiassa. Alus otti 1700 osaa Tanskan ja Liivinmaan sotaretkiin ja palveli 1704 Suomenlahdella lippulaivana. Se osallistui 1710 Kögebuktin ja 1719 Gotska Sandönin taisteluihin, joissa jälkimmäisessä se jäi venäläisten saaliiksi.
Palvelus.
Alus osallistui Suuressa Pohjan sodassa Tanskan ja Liivinmaan sotaretkiin. Se oli vuonna 1704 Suomenlahdelle sijoitetun laivaston lippulaivana. Alus osallistui Kögebuktin meritaisteluun vuonna 1710.
Kommodori Wrangelin komentama laivasto-osasto joutui kuuden Venäjän keisarikunnan laivaston linjalaivan yllättämäksi. "Wachtmeisterin" seurana olivat fregatti "HMS Karlskrona Wapen" ja brigantiini "HMS Bernhardus". Seuranneessa taistelussa kaikki ruotsalaisalukset vallattiin ja niiden miehistöistä sai surmansa viisikymmentä miestä, 13 haavoittui ja 387 joutui sotavankeuteen.
Elbit Skylark

Elbit Systems Skylark I ja Skylark II (suomeksi: kiuru) ovat Elbit Systemsin kehittämiä pieniä miehittämättömiä ilma-aluksia
Kehitystyö.
Skylark I.
Skylark I on pieni kädestälaukaistava taktiseen seurantaan ja tiedusteluun tarkoitettu lennokki. Koneen hyötykuormana on päivänvalossa käytettävä CCD -kamera, ja siihen voidaan asentaa lisäksi FLIR -lämpökamera yöoperointia varten. Kone lähettää operaation aikana videota siirrettävälle maa-asemalle. Lasku tehdään sakkauttamalla kone pienestä korkeudesta pumpattavalle ilmatyynylle.
Skylark I:n kantama on noin 10 kilometeriä.
Lennokkia käyttävät Australian, Kanadan, Kroatian, Tšekin, Unkarin, Israelin, Pohjois-Makedonian, Alankomaiden, Puolan, Slovakian ja Ruotsin puolustusvoimat. Taistelutoiminnassa kone on ollut mukana mm. Irakissa ja Afganistanissa. Ranskan erikoisjoukot valitsivat Skylark I:n 2008.
Skylark II.
Skylark II Paljastettiin 2006. Koneen kantama on noin 60 kilometriä ja sitä ohjaa kaksi henkilöä HMMWV -luokan kenttäajoneuvosta. Etelä-Korea päätti tilata joulukuussa 2007 Skylark II -lennokkeja.
Pyhän sydämen katedraali (Kanton)

Kantonin Jeesuksen pyhän sydämen katedraali () tai Pyhän sydämen Katedraali () on roomalaiskatolinen katedraali Kantonin kaupungissa Guangdongin maakunnassa Kiinassa. Katedraalia alettiin rakentaa vuonna 1861 ja se valmistui vuonna 1888. Kirkon ulkoasu muistuttaa paljon Pariisissa sijaitsevaa Pyhän Clotilden katedraalia. Katedraalin kaksoistornit nousevat 58,5 metrin korkeuteen. Katedraali on 35 metriä leveä ja 78,69 metriä pitkä.
Sunset

Sunset on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut jännityselokuva, joka perustuu Rod Amateaun samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Bruce Willis, James Garner, Malcolm McDowell, Mariel Hemingway, Kathleen Quinlan, Jennifer Edwards ja Patricia Hodge. Elokuvan on ohjannut Blake Edwards ja sen musiikin teki Henry Mancini.
Juoni.
Cowboy-filmitähtenä tunnettu Tom Mix (Willis) ja aito lännenhahmo Wyatt Earp (Garner) selvittävät murhamysteeriä 1920-luvun Hollywoodissa.
Vastaanotto.
Elokuva oli taloudellinen pettymys ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta ohjauksesta. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano piti tarinaa täysin käsittämättömänä ja Willisin roolia hänelle täysin sopimattomana. Tähtien 1–5 sijasta hän antoi elokuvalle pommin, joka vastaa sanallista arviota ”kelvoton tekele”.
Tuukka Huumonen

Tuukka Huumonen (s. 6. lokakuuta 1990 Lahti) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Mestisjoukkue Jukureissa.
Ura.
Huumonen pelasi juniorina Lahden Reipas -joukkueessa, joka on Pelicansin juniorikiekko-organisaatio. Kaudella 2008–2009 hän teki debyyttinsä Pelicansin A-junioreissa ja pelasi seuraavat kolme kautta nuorten SM-liigaa Pelicansin riveissä. Kaudella 2011–2012 Tuukka siirtyi Peliittoihin pelaamaan Mestistä ja pelasi kaudella 15 ottelua, pelaten myös yhden SM-liiga-ottelun.
Kaudella 2012–2013 hän lähti hakemaan lisää peliaikaa RoKiin. Kausi oli Tuukan kannalta onnistunut ja hän olikin koko joukkueen kulmakiviä. Huumonen oli tilastojen kannalta ylivoimaisestikin Suomi-sarjan paras maalivahti niin alkusarjassa kuin ylemmässä jatkosarjassa. Hän hallitsi myös Mestis-karsintojen maalivahtitilastoja.
Pelityyli.
Huumonen on maalillaan varma ja hyvin rauhallinen maalivahti. Nopeasti liikkuva Huumonen myös sijoittuu hyvin. Pystyy pitämään tasonsa ottelusta toiseen.
Lähteet.
http://www.finhockey.fi/tulospalvelu/miesten-sarjat/suomi-sarja/ 
http://www.viikkoset.fi/Urheilu/13479594.html
Joni Isomäki

Joni Isomäki (s. 24. toukokuuta 1985 Kurikka) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelaa nykyisin kaukalopalloa SM-sarjassa lahtelaisessa Flexolahdessa. Isokokoinen Isomäki on pelityyliltään voimahyökkääjä, jonka vahvuuksiin kuuluu voima ja monipuolisuus. Iso koko tekee kuitenkin hänestä melko kankean, eikä Isomäki käytä kokoaan tarpeeksi hyväkseen. Hänen muihin heikkouksiin kuuluu kädet, eikä Isomäki tee kovin paljon tehopisteitä. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Isomäki on Kurikan Ryhdin kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Alavuden Peli-Veikoissa, joista Isomäki siirtyi 18-vuotiaana JYPin A-nuoriin kaudeksi 2003–2004. Hän voitti siellä A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2006 sekä SM-hopeaa vuonna 2004 ja SM-pronssia vuonna 2005. Isomäki oli viimeisellä A-juniorikaudellaan 2005–2006 runkosarjassa JYPin mestarijoukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 9+11=20.
Kaudeksi 2006–2007 Isomäki siirtyi Mestiksen nousijajoukkue Heinolan Kiekkoon. Hän siirtyi samalla opiskelemaan Heinolaan. Huhtikuussa 2008 Isomäki teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen HeKin kanssa. Kesäkuussa 2009 hän käytti sopimuksessaan olleen option. Elokuussa 2010 Isomäki jatkoi sopimustaan taas vuodella. Lokakuussa hän joutui hetkeksi sivuun aivotärähdyksen takia, jonka Isomäki sai KooKoon Olli Julkusen sääntöjen vastaisesta taklauksesta. Julkusen kyynärpää osui häntä korvan ja niskan alueille. Julkunen sai tilanteesta kahden ottelun pelikiellon.
Huhtikuussa 2011 Isomäki teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen, mutta HeKi palasi kuitenkin Peliitat-nimeen kaudeksi 2011–2012, joka oli Isomäelle jo kuudes heinolalaisjoukkueen riveissä. Hän pelasi samalla kaudella myös aluksi lainalla SM-liigajoukkue Pelicansissa, jossa Isomäki teki liigadebyyttinsä 29. marraskuuta 2011 vieraissa Espoo Bluesia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.48 minuuttia ja keräsi myös yhden syöttöpisteen Joonas Jalvannin tekemään maaliin. Isomäki pelasi Pelicansissa seuraavan kerran lainalla 10. tammikuuta 2012, eikä hän palannut tämän jälkeen enää Peliittojen vahvuuteen. Isomäki teki kymmenen Pelicansissa pelatun lainaottelun jälkeen, tammikuun lopulla loppukauden kattavan sopimuksen joukkueen kanssa. Hän pelasi Pelicansissa kaikkiaan 13 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä, mutta ei mahtunut joukkueen kokoonpanoon enää kevään 2012 pudotuspeleissä, eikä Isomäki näin ollen voittanut SM-hopeaa. Toukokuussa hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa.
Kaudella 2012–2013 Isomäki pelasi 19 SM-liigaottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Hän joutui syyskuussa 2012 noin puoleksitoista kuukaudeksi sivuun kämmenmurtuman takia. Isomäki pelasi kauden aikana myös kolme ottelua Peliitoissa, jonne hän palasi taas vuoden mittaisella sopimuksella kaudeksi 2013–2014.
Muuta.
Isomäki valittiin opiskelijoiden SM-kilpailujen All Stars -kuusikkoon tammikuussa 2007. Hänen kanssaan samaan ylsi myös tuolloin HeKissä pelannut joukkuetoveri Josse Mielonen.
Nokia X1-00

Nokia X1-00 on maaliskuussa 2011 julkaistu kehittyville markkinoille suunnattu matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama matkapuhelin, jonka hintaluokka on noin 35 euroa ilman veroja. Nokia X1-00:ssa on 106 fonin kaiutin.
Mojarat

Mojarat (Gerreidae) on välskärikalojen lahkoon kuuluva kalaheimo, joka elää trooppisissa merissä.
Lajit ja anatomia.
Mojaroiden heimo jaetaan kahdeksaan sukuun, joissa lajeja on yhteensä noin 40. Lajeja ovat esimerkiksi hopeamojara ("Eucinostomus argenteus") ja keltaevämojara ("Gerres cinereus"). Mojarat ovat pienehköjä kaloja, suurin laji "Gerres filamentosus" voi kasvaa 35 cm:n pituuteen. Mojarat ne ovat litteähköjä kaloja, ja niiden ruumis on usein korkeahko. Väriltään ne ovat hopeanharmaita, ja tummemmat suomut voivat muodostaa laikkuja ja raitoja. Selkäevä on etuosastaan korkeampi, ja siinä on pieni lovi. Pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Kalat voivat työntää leukojaan eteenpäin, ja niiden hampaat ovat pienikokoiset.&lt;/ref&gt; 
Levinneisyys ja elintavat.
Mojaralajeja tavataan lämpimistä ja lauhkean lämpimistä meristä esimerkiksi Karibianmerestä, Afrikan länsirannikolta sekä Intian ja Australian rannikkoseuduilta. Ne elävät usein lähellä rannikkoa jokien suistoissa ja osa myös makeissa vesissä. Tyypillisesti mojarat elävät lähellä hiekka- tai mutapohjaa, meriheinää kasvavilla alueilla sekä mangrovekasvustojen joukossa. Mojaroiden ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet, kuten äyriäiset, simpukat ja muut nilviäiset sekä monisukasmadot. Ne voivat olla hyvin erikoistuneita tietynlaiseen ruokavalioon. Mojarat ovat hyviä ruokakaloja.
Walter Christaller

Walter Christaller (21. huhtikuuta 1893 – 9. maaliskuuta 1969) oli saksalainen maantieteilijä.
Christaller opiskeli kansantaloustiedettä ja maantiedettä ja kuului ensimmäisiin kvantitatiivisia ja tilastollisia menetelmiä soveltaneisiin maantieteilijöihin. Tutkimuksissaan hän keskittyi erityisesti Etelä-Saksan maatalousmaantieteeseen ja kaupunkisuunnitteluun. Päätyössään "Die zentralen Orte in Süddeutschland" (1933) hän kehitti keskus- ja vaikutusalueteorian, joka nousi merkittävään asemaan maantieteellisessä ja aluesuunnitteluun liittyvässä tutkimuksessa etenkin 1960-luvulla.
Matti Harkonmäki

Matti Harkonmäki (s. 1935 Kouvola) on taiteenkerääjä ja entinen mainosalan yrittäjä. Hänen kokoelmansa on nykyisin Helsingin taidemuseossa.
Harkonmäki opiskeli Helsingin yliopistossa humanistisia aineita, suomen kieltä, estetiikkaa ja nykykansojen kirjallisuutta sekä taidehistoriaa. Hän työskenteli ensin Markkinointi Viherjuurella ja Turkama &amp; Kumppaneilla, kunnes perusti 1971 oman toimiston Harkonmäki Oy:n. Se teki 1980-luvun puolivälissä metsäteollisuusjärjestöille näkyvän imagokampanjan "Suomi elää metsästä". Toimisto meni konkurssiin talouslaman aikana 1991, ja Harkonmäki menetti omaisuutensa. 
Harkonmäki maalaa myös itse ja on pitänyt näyttelyitä.
Kultainen vaatepuu

Kultainen vaatepuu on suomalainen muotialan palkinto. Tunnuspalkinnon on ideoinut Suomen Messut yhdessä Muoti-Vatevan, Gloria-lehden ja Stockmannin kanssa. Palkinto myönnetään vuosittain suomalaiselle yritykselle tai suunnittelijalle, jonka mallisto on suunniteltu ajan henkeen, on korkealaatuinen niin materiaaleiltaan kuin työnkin puolesta, on toimivuudeltaan ja käyttöominaisuuksiltaan tarkoituksenmukainen, sen hinta-laatusuhde on hyvä, ja se on vientikelpoisesti kaupallinen. Malliston pitää perustua laatutuotteisiin, joiden kotimaisuusaste on mahdollisimman suuri.
Palkitut.
Palkinto on myönnetty seuraaville yrityksille ja suunnittelijoille:
Vuonna 2012 myönnettiin muotoilun juhlavuoden kunniaksi myös erityistunnustuspalkinto Jukka Rintalalle ”pitkästä ja uusiutuvasta taiteilijatyöstä”.
Matt Dennis

Matthew Loveland ”Matt” Dennis (11. helmikuuta 1914 Seattle – 21. heinäkuuta 2002 Riverside) oli yhdysvaltalainen muusikko ja laulunkirjoittaja.
Dennisin molemmat vanhemmat olivat vaudeville-esiintyjiä. Hän opetteli pianonsoittoa varhaisella iällä ja soitti vuonna 1933 Horace Heidtin yhtyeessä ollessaan vasta 19-vuotias. Hän työskenteli 1930-luvulla laulajana ja pianistina Hollywoodin yökerhoissa. 1940- ja 1950-luvulla hän kirjoitti useita menestyskappaleita Frank Sinatralle toimiessaan Tommy Dorseyn orkesterin säveltäjänä ja sovittajana. Kaikki Dennisin Dorseylle säveltämät kappaleet sanoitti Tom Adair. Dennis sovitti musiikkia myös Glenn Millerin AAF Orchestralle ja nauhoitti 1950-luvulla myös omalla nimellään.
1960-luvulla Dennis työskenteli yökerhoesiintyjänä ja teki musiikkia radioon ja televisioon. Hän toimi Dick Haymesin radio-ohjelmassa musiikillisena johtajana. Dennis julkaisi kaksi pianonsoiton oppikirjaa, "Introduction to the Blues" ja "You Can Teach Yourself Piano". Hänet valittiin vuonna 2010 Songwriters Hall of Fameen.
Just Be

Just Be on Tiëston toinen studioalbumi, ja se ilmestyi 6. huhtikuuta 2004. Singleinä albumilta julkaistiin Traffic, Love Comes Again, Just Be ja Adagio for Strings. Tiësto on tehnyt Samuel Barberin Adagio for Strings -sävellyksestä trance-version. Alankomaissa "Just Be" -albumi oli albumilistan ykkönen ja myi kultaa. Suomen singlelistalla Adagio for Strings ja Love Comes Again olivat molemmat sijalla 12.
Jamppa Kääriäinen

Jarmo ”Jamppa” Kääriäinen on suomalainen laulaja ja lauluntekijä, joka oli iisalmelaisen Halavatun papat -huumoriyhtyeen solisti. Hän jätti yhtyeen vuodenvaihteessa 2008/2009 ja julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Halluun viihyttee" loppuvuodesta 2010. Albumi sisälsi muiden esittäjien tunnetuksi tekemiä kappaleita savoksi käännettynä. Se oli Suomen virallisella albumilistalla viisi viikkoa, korkeimmillaan sijalla 13. Toinen albumi "Kuumoo kessee" julkaistiin kesällä 2011 ja kolmas albumi "Hyvvee joolua" saman vuoden lopulla. 
Halavatun papat -yhtyeen ja soolouran lisäksi hän on ollut jäsenenä myös yhtyeissä Hämyt ja Mulkvist. Hän on myös perustanut JamiJami-nimisen ohjelmapalveluyrityksen.
Charles Fox (toimittaja)

Charles Richard Jeremy Fox (1921 – 9. toukokuuta 1991 Weymouth) oli englantilainen jazzkirjoittaja ja radiotoimittaja. Hän toimi jazzkriitikkona "New Statesman" -lehdessä ja kirjoitti toisinaan myös "The Guardianiin", "The Sunday Timesiin" ja "The Gramophoneen". Hän toimi 1960-luvun alusta lähtien "Jazz Today" -radio-ohjelman juontajana.
Fox kirjoitti vuonna 1960 kirjan Fats Wallerista. Vuonna 1984 hän julkaisi Max Harrisonin ja Eric Thackerin kanssa jazzmusiikkioppaan "The Essential Jazz Recordings, i: Ragtime to Swing", jossa esiteltiin 250 merkittävää jazznauhoitusta.
Taigaleinikki

Taigaleinikki ("Ranunculus monophyllus", syn. "R. auricomus" ssp. "sibiricus") on pohjoisessa Euraasiassa tavattava leinikkilaji. Taigaleinikki on apomiktisesti lisääntyvä ryhmälaji, johon kuuluu useita niin sanottuja pikkulajeja. Perinteisesti taigaleinikki-ryhmä on käsitelty apomiktisten kevätleinikkien ("R. auricomus") alalajina, mutta nykyään se käsitellään omana lajiryhmänään.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen taigaleinikki kasvaa 7–35 cm korkeaksi. Varsia on 1–3, ja niiden tyvellä on suomumaisia ja pitkään säilyviä lavattomia lehtituppia. Aluslehtiä on tavallisesti 1–2 kappaletta. Ensimmäisten lehtien lehtilavat ovat muodoltaan munuaismaisia, myöhemmät ovat pöyreähköjä. Lehtilapa on 2–7 cm leveä, kalju, tavallisesti kolmihakoinen tai kolmijakoinen ja leveäliuskainen. Kärkiliuska on hieman kolmiliuskainen. Varsilehtien liuskat ovat 1,5–5 cm pitkiä, tasasoukkia tai suikeita, harvaan kapeahampaisia tai ehytlaitaisia. Kukat sijaitsevat yksittäin varren ja haarojen päissä. Kukkaperä on sileä, kukkapohjus 2–5 mm pitkä ja melko runsaskarvainen. Keltaisessa kukassa on kaksi kehäkiehkuraa. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä, ja toisinaan osa terälehdistä on vaillinaisesti kehittyneitä. Terälehdet ovat 2–12 mm leveitä, ja niissä on mesikuoppa. Taigaleinikki kukkii Suomessa touko-kesäkuussa. Hedelmistössä on harva- tai tiheäkarvaisia pähkylöitä, joissa on 0,6–1,6 mm pitkä ota. Taigaleinikki on myrkyllinen kasvi.
Ulkoisesti taigaleinikki muistuttaa läheisesti suurempi- ja vankempikokoista kevätlehtoleinikkiä.
Taigaleinikki kuuluu apomiktisiin leinikkeihin, jotka pystyvät tuottamaan siemeniä ilman hedelmöitystä. Näin syntyvät apomiktiset pikkulajit ovat toisistaan hyvin vaikeasti erotettavissa. Skandinaviassa taigaleinikkien ryhmästä on kuvattu 8 pikkulajia, joista Suomessa tunnetaan 7. Yksi Skandinaviassa tavattavista pikkulajeista on löydetty Oulun Linnasaaresta 1800-luvun lopulla. A. J. Mela kuvasi lajin tieteelle uutena ja antoi sille nimen "Ranunculus nothus".
Levinneisyys.
Taigaleinikin levinneisyysalue on pohjoinen. Euroopassa sitä tavataan ainoastaan paikoitellen Keski- ja Pohjois-Norjassa ja -Ruotsissa, Pohjois-Suomessa, sekä Venäjän keski- ja pohjoisosissa. Aasian puolella levinneisyysalue ulottuu etelämmäksi ja kattaa koko Siperian aina Tyynellemerelle saakka. Suomessa taigaleinikki on harvinainen pohjoisen laji, jonka levinneisyysalue on hyvin hajanainen. Eteläisimmät esiintymät ovat Oulun korkeudelta, pohjoisimmat Enontekiön ja Inarin eteläosista.
Elinympäristö.
Taigaleinikkiä esiintyy laidunniityillä, pihakedoilla, lehdoissa, lehtomaisilla paikoilla ja rehevissä korvissa.
Superdry

Superdry on englantilainen vaatemerkki, jonka tuotteita myydään 157 eri maassa. Vaatemerkin omistava SuperGroup Plc. listautui Lontoon pörssiin vuonna 2004. Sen liikevaihto vuonna 2010 oli 134,4 miljoonaa puntaa. Yhtiön puheenjohtajana toimii Peter Bamford ja sen kolme päätuotetta ovat Superdry, 77Breed ja SurfCoCalifornia. Pääkonttori sijaitsee tuotteen syntypaikassa Cheltenhamissa, Isossa-Britanniassa.
Suomessakin merkillä on useita jälleenmyyjiä. Suomen ensimmäinen Superdry-myymälä avattiin Helsingin keskustan kauppakeskus Kluuviin 14. lokakuuta 2011.
Tyyli.
Superdry valmistaa vaatteita sekä miehille että naisille. Vaatteiden mallit, muodot ja kuviointi ovat sekoitus amerikkalaista vintagea ja japanilaista kirjoitusasua. Superdryn virallisilla sivuilla kerrotaan, että ajatus Superdry-tuotteesta syntyi matkalla Tokioon vuonna 2003.
Historiaa.
Vuonna 1985 Julian Dunkerton perusti yrityksen yhdessä entisen yrityskumppaninsa kanssa. Yrityksen nimeksi tuli tuolloin Cult Clothing ja se toimi Cheltenhamissa. Ensimmäinen Superdry-myymälä avattiin Lontoon Covent Gardeniin vuonna 2004. Superdryta ei alussa mainostettu vaan se nousi julkisuuteen ja ostajien suosioon, kun jalkapalloilija David Beckhamin nähtiin käyttävän Superdryn tuotteita.
Superdry on avannut myös liikkeet Britannian isoimpiin yliopistokaupunkeihin.
Jokilaaksojen koulutuskuntayhtymä

Jokilaaksojen koulutuskuntayhtymä (lyh. JEDU) on Pohjois-Pohjanmaalla Oulun eteläisellä alueella toimiva koulutuskuntayhtymä, joka järjestää Koulutuskeskus JEDUn kautta ammatillisen perus- ja aikuiskoulutuksen lisäksi myös lisä- ja täydennyskoulutusta, valmentavaa koulutusta sekä vankilaopetusta. 
Jokilaaksojen koulutuskuntayhtymä muodostui kun Kalajokilaakson ja Siika-Pyhäjokialueen koulutuskuntayhtymät yhdistyivät ja se aloitti virallisesti toimintansa 1. tammikuuta 2012. JEDUssa on opiskelijoita noin 4 000. Henkilöstön määrä on noin 480.
Kuntayhtymän jäsenkunnat ovat Alavieska, Haapajärvi, Haapavesi, Kalajoki, Kärsämäki, Nivala, Oulainen, Pyhäjärvi, Pyhäntä, Reisjärvi, Sievi, Siikalatva sekä Ylivieska. 
Jokilaaksojen koulutuskuntayhtymä ylläpitää Koulutuskeskus JEDUa, jolla on toimipisteet seitsemällä paikkakunnalla eli Haapajärvellä, Haapavedellä, Kalajoella, Nivalassa, Oulaisissa, Siikalatvan Piippolassa ja Ylivieskassa.
Scotty Davidson

Allan McLean ”Scotty” Davidson (6. maaliskuuta 1892 – 16. kesäkuuta 1915) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja sotilas ensimmäisessä maailmansodassa, jonka rintamalla hän myös kaatui.
Oikeana laitahyökkääjänä pelannut Davidson edusti Toronto Blueshirtsia 1912–1914.
Vittorio De Seta

"Ei pidä sekoittaa italialaiseen ohjaajaan Vittorio De Sicaan.
Vittorio De Seta (15. lokakuuta 1923 – 28. marraskuuta 2011) oli italialainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, kuvaaja ja tuottaja. Hän kuului 1960-luvun italialaisen elokuvan merkittäviin realisteihin.
De Seta syntyi Palermossa 1923. Hän muutti Roomaan, missä opiskeli elokuvataidetta. Hän teki ensimmäiset elokuvansa 1950-luvulla, kun hän kuvasi lyhyitä dokumentteja Sisiliasta, Sardiniasta ja Calabriasta. Hän ohjasi ne vuosina 1954–1959, ja niiden kohteena olivat alueen köyhimmät ihmiset. De Setan kymmenen lyhytdokumentin ominaispiirteisiin kuuluivat selostustekstin puuttuminen, rauhallinen tunnelma ja taidokas värienkäyttö. Liparisaarista tehty "Isole di fuoco" palkittiin 1955 parhaan lyhytdokumentin palkinnolla Cannesin elokuvajuhlilla.
De Setan ensimmäinen pitkä näytelmäelokuva oli 1961 valmistunut "Vuoriston rosvot". Se kertoo varkaaksi ja murhamieheksi epäillyn paimenen pakomatkasta Sardinian vuoristoissa. Elokuvan käsikirjoitti De Setan vaimo Vera Gherarducci. Elokuva palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla parhaana debyyttielokuvana, ja se sai parhaan kuvauksen Nastro d’argenton. De Setan ensimmäisen elokuvan pääosissa oli oikeita sardinialaisia, mutta hänen toisessa elokuvassa "Un uomo a metà" esiintyivät muun muassa Jacques Perrin ja Ilaria Occhini.
De Seta ohjasi Ranskassa 1969 elokuvan "L’invitata". Sen jälkeen hän palasi Italiaan ja ohjasi RAI:lle neliosaisen minisarjan "Opettajan päiväkirja", joka perustui Albino Bernardinin omaelämäkertaan. De Seta teki lopulta 1980-luvulla RAI:lle useita televisiodokumentteja. Hän palasi vielä näytelmäelokuvien pariin 2000-luvulla, kun vuonna 2006 valmistui "Lettere dal Sahara".
De Seta kuoli Sellia Marinassa marraskuussa 2011.
Atelier Torbjörn Tillander

Atelier Torbjörn Tillander on suomalainen korunvalmistusyritys ja koruliike. Se sijaitsee Helsingissä Kluuvikadulla. 
Yrityksen perustajan Torbjörn Tillanderin isoisän isä Aleksander E. Tillander perusti kultasepänliikkeen Pietariin 1860. Menestyvä yritys toimitti esineitä mm. Nikolai II:n perheelle. Kun Venäjän vallankumous alkoi, siirtyi Tillanderin liiketoiminta suvun kotimaahan Suomeen. Sukupolvenvaihdosten myötä Torbjörnistä tuli yrityksen kultasepänverstaan johtaja. Torbjörn lähti lopulta perheyrityksestä ja perusti oman liikkeen Helsinkiin vuonna 1956. Tuo yritys, Oy Tillander Ab, toimii nykyään Turussa.
Torbjörnin tytär Tina Tillander on opiskellut gemmologiksi Saksassa ja helmien asiantuntijaksi Japanissa. Suomessa hän on saanut kultasepän koulutuksen isänsä opissa. Tinan tytär Jenny Tillander on myös mukana yrityksen toiminnassa. 
Yrityksen korut valmistetaan käsityönä yrityksen omassa verstaassa Helsingin keskustassa. Yrityksen kultaseppä Rauno Tynkkynen on valittu vuonna 2008 Vuoden Kultasepäksi. Hän toimii myös kouluttajana Lahden käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa.
Yrityksen mainossarja valittiin vuonna 2008 toiseksi Vuoden aikakauslehtimainokseksi.
Hans Kundt

Hans Kundt (28. helmikuuta 1869 Neu Strelitz, Mecklenburg – 30. elokuuta 1939 Lugano, Sveitsi) oli saksalainen upseeri, joka komensi Bolivian asevoimia Chacon sodan alkuvaiheessa.
Kundt saapui Boliviaan vuonna 1911 majurin arvoisena saksalaisen sotilasneuvonantajalähetystön päällikkönä. Ensimmäisessä maailmansodassa Kundt palveli Saksan itärintamalla yleten kenraalimajuriksi. Sodan jälkeen hän palasi Boliviaan palvellen vuosina 1921–1926 asevoimien yleisesikuntapäällikkönä. Vuonna 1927 hän oli Bolivian puolustusministeri. Sekaantuminen poliittisiin vehkeilyihin johti siihen, että Kundt karkotettiin Boliviasta vuonna 1930. Tämän jälkeen Kundt palveli Chilen armeijassa kouluttajana ja suunnittelijana, kunnes hänet vuonna 1932 kutsuttiin takaisin Boliviaan hieman ennen sodan puhkeamista. Sodan alussa hän komensi Bolivian asevoimia. Kundtin sodanjohdossa oli puutteita, ja häntä pidettiin syyllisenä Bolivian armeijan joulukuussa 1933 kärsimiin raskaisiin takaiskuihin. Hänet erotettiin armeijasta, ja hän palasi Saksaan 1934.
José Enrique

José Enrique Sánchez Díaz (s. 23. tammikuuta 1986 Valencia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän pelasi kotimaansa seurojen lisäksi Englannissa Newcastlen ja Liverpoolin joukkueissa. Enrique oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Seurajoukkueura.
José Enrique aloitti jalkapalloilu-uransa valencialaisseura Levante Unión Deportivasta, josta hän siirtyi yhden seuran reservijoukkueessa pelatun kauden (2004–2005) jälkeen kaupungin suurseura Valencia Club de Fútboliin. José Enrique ei kuitenkaan jäänyt Valenciaan vaan hänet lainattiin vuoden sopimuksella Celta Vigoon. Lainasopimuksen päätyttyä hän siirtyi Villarreal Club de Fútboliin, jota hän edusti seuraavan kauden 2006–2007, jonka jälkeen matka jatkui Englantiin.
6. elokuuta 2007 englantilaisseura Newcastle United vahvisti hankkineensa José Enriquen riveihinsä 4,2 miljoonan punnan siirtosummalla. Hän allekirjoitti joukkueen kanssa viisivuotisen sopimuksen. Ensimmäisen kautensa aikana hän pelasi yhteensä 23 sarjaottelua, kolme ottelua FA Cupissa ja kaksi ottelua liigacupissa. José Enrique teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 29. maaliskuuta 2009 ottelussa Nottingham Forestia vastaan.
12. elokuuta 2011 José Enrique siirtyi seitsemän miljoonan euron siirtokorvauksella Liverpooliin läpäistyään seuran lääkärintarkastuksen. Jo seuraavana päivänä 13. elokuuta 2011 José Enrique pääsi tositoimiin, kun hän teki ensiesiintymisensä liverpoolilaisseurassa sarjakauden avausottelussa Sunderlandia vastaan.
When You Wish Upon a Star

”When You Wish Upon a Star” on musiikkikappale vuoden 1940 piirroselokuvasta "Pinocchio". Sen sävelsi Leigh Harline ja sanoitti englanniksi Ned Washington. Kappaleen esitti Samu Sirkan roolissa laulaja ja ääninäyttelijä Cliff Edwards. Kappale palkittiin parhaan laulun Oscar-palkinnolla ja elokuva sai lisäksi parhaan musiikin Oscar-palkinnon. Siitä tuli Disney-studion epävirallinen tunnuskappale.
Suomessa kappale on tullut tunnetuksi erityisesti siitä, että se esitetään vuosittain televisiossa aina joulun aikaan esitettävässä "Samu Sirkan joulutervehdys" -ohjelmassa. "Samu Sirkan joulutervehdystä" on esitetty katkeamatta television jouluohjelmistossa jo vuosikymmenten ajan.
Instrumentaalinen versio laulun alkutahdeista kuullaan myös Walt Disney Pictures -tuotantoyhtiön alkutunnuksen taustalla. Tunnusta käytettiin ensi kerran vuonna 1985 valmistuneessa elokuvassa "Hiidenpata".
Suomeksi kappale on käännetty nimille ”Siellä tähti kaunein on” (san. Ilta Koskimies) ja ”Tähti toiveen toteuttaa” (san. Pekka Lehtosaari). Jälkimmäinen käännös tehtiin "Pinocchio"-elokuvan dubbaukseen vuonna 1995, ja sitä on käytetty myös "Pinocchion" uudelleenfilmatisoinnissa (2022) sekä lyhytelokuvissa "Akun aivomyrsky" ("Donald's Dilemma", 1947) ja "Olipa kerran elokuvastudio" (2023). M. A. Numminen on levyttänyt kappaleen ruotsiksi levyllä M. A. Numminen på svenska (1972).
Näääk

Näääk (oik. Matar Henrikki Samba) (s. 29. maaliskuuta 1983 Tukholma) on ruotsinsuomalainen räp-muusikko. Hänen äitinsä on suomalainen ja isänsä gambialainen. Näääk kasvoi Rinkebyssä, mutta muutti lukion käytyään Gullmarsplaniin.
Hän julkaisi debyyttialbuminsa 21. lokakuuta 2009 ja esiintyi Siesta!-festareilla vuonna 2010. 
Artistinimi.
Näääkin kaveri halusi tietää suomen kielen sanasta neekeri ja kaveri kirjoitti sanan kuulonsa perustella muotoon N-ä-ä-ä-Kerri
James Wilson (juoksija)

James Wilson (2. lokakuuta 1891 – 1973 Lontoo) oli skottilainen kestävyysjuoksija.
James Wilson voitti Skotlannin mestaruuksia 4 maililla 1914-20 ja 10 maililla 1920, mutta ei koskaan juossut AAA:n mestaruuskisoissa. Hänen suurin saavutuksensa radalla oli 10 000 metriä vuoden 1920 olympialaisissa, kun hän jäi Paavo Nurmen ja Joseph Guillemotin jälkeen kolmannelle sijalle, vain viiden sekunnin päässä voittajasta. Wilsonin aika oli 31,50,8. Wilson teki myös hyviä tuloksia maastojuoksussa ja voitti Brittein saarten mestaruuden pian ainoan Skotlannin mestaruutensa jatkoksi vuonna 1920. Hän edusti Skotlantia neljästi (1920 - 21, 1924-25) kansainvälisessä kilpailussa. Vuoden 1920 olympialaisten maastojuoksussa hän henkilökohtaisessa kilpailussa sijoittui neljänneksi ja johti Britannian joukkueen toiseksi joukkuekilpailussa. Hopealla ja pronssillaan hän on yksi Skotlannin menestyneimmistä olympiaurheilijoista. Ammatiltaan Wilson oli koneinsinööri.
Henkilökohtaiset Ennätykset:
Copper Mountain

Copper Mountain on vuonna 1983 julkaistu komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Jim Carrey, Alan Thicke, Richard Gautier, Ziggy Lorenc, Rod Hebron, Jean Laplac ja Randi Brooks. Elokuvan on ohjannut David Mitchell.
HMS Ehrensköld

HMS Ehrensköld (runkonumerot 11, 1, 21 ja 71) oli Ruotsin laivaston Ehrensköld-luokan hävittäjä.
Palvelus.
Toisen maailmansodan aikana alus valvoi Ruotsin puolueettomuutta. Sodan jälkeen alus muutettiin sukellusveneentorjuntatehtäviin, jolloin se aseistettiin neljällä 40 millimetrin ja yhdellä 20 millimetrin tykillä sekä sukellusveneentorjuntaheittimin. Ainoastaan etukannen 120 millimetrin tykki säilytettiin. Torpedoputket poistettiin ja verkkorakenteinen masto asennettiin.
Alus poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1963, jonka jälkeen sitä käytettiin maalilaivana. Hylky romutettiin 1974.
HMS Nordenskjöld

HMS Nordenskjöld (runkonumerot 12, 2, 22 ja 72) oli Ruotsin laivaston Ehrensköld-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Göteborgista Götaverken AB:lta, missä köli laskettiin 1924. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1926 ja liitettiin laivastoon 27. syyskuuta 1927.
Palvelus.
Toisen maailmansodan aikana alus valvoi Ruotsin puolueettomuutta. Saksan vallattua Tanskan ja Norjan tuli Ruotsille tärkeäksi öljynsaannin turvaaminen. Diplomaattisten toimien seurauksena saatiin tilattua vuoden 1940 kesällä 15 000 tonnin öljylasti, jota kuljetti ruotsalainen tankkeri "MT Sveadrott". "Nordenskjöld" ja apuristeilijä "Waria" lähtivät 1. syyskuuta Göteborgista kohdatakseen tankkerin Shetlannin vesillä. Alukset tankattiin Kristiansandissa, josta ne jatkoivat matkaansa tiistaina 3. syyskuuta saksalaisen luotsialuksen opastamana. "Warialla" oli paravaanit ulkona ja "Nordenskjöld" seurasi tarkasti edellä menevän aluksen vanavedessä. Alusten yli lensi aluksi runsaasti Saksan ilmavoimien lentokoneita ja Pohjanmerellä Britannian kuninkaallisten ilmavoimien lentokoneita. Torstaina 5. syyskuuta saattajat saivat radioyhteyden tankkeriin ja hieman ennen puoltayötä alukset kohtasivat. Paluumatkalla alukset vierailivat jälleen Kristiansandissa, jossa niiden tankit täytettiin. Maanantaina 9. syyskuuta saattue saapui Götajoen suulle.
Sodan jälkeen alus muutettiin sukellusveneentorjuntatehtäviin, jolloin se aseistettiin neljällä 40 millimetrin ja yhdellä 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä sekä sukellusveneentorjuntaheittimin. Ainoastaan etukannen 120 millimetrin tykki säilytettiin. Torpedoputket poistettiin ja verkkorakenteinen masto asennettiin.
Alus poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1963, jonka jälkeen sitä käytettiin maalilaivana. Hylky myytiin 1964 ja romutettiin Göteborgissa.
Timo Tyrväinen

Timo Tyrväinen (s. 2. elokuuta 1951 Helsinki) on kansantaloustieteilijä ja muusikko, koulutukseltaan valtiotieteen tohtori. Hän oli Aktian pääekonomisti helmikuuhun 2014 saakka ja sittemmin Aktian johtava neuvonantaja vuoteen 2016. Tyrväinen oli Taloustieteellisen yhdistyksen puheenjohtaja 2009-10. Tyrväinen lukeutuu monine TV- ja muine mediaesiintymisineen Suomen tunnetuimpiin ekonomisteihin. Tyrväinen on toiminut Climate Leadership Coalitionin pääekonomistina helmikuusta 2017 elokuuhun 2025.
Tyrväisen isä oli oopperalaulaja Veikko Tyrväinen. Timo Tyrväinen opiskeli Helsingin konservatoriossa 1970-luvulla pääaineenaan laulu ja sivuaineena klassinen kitara. Tyrväinen perusti vuonna 1975 vaimonsa Anja Tyrväisen kanssa lauluyhtyeen Taljanka. Se on julkaissut 13 albumia, joilla on suuri joukko Tyrväisen sanoituksia, sävellyksiä ja sovituksia. Lauluntekijän roolissaan Tyrväinen oli Teoston hallituksessa 2010-13 ja veti 2014 työryhmää, joka valmisteli tulevan Teosto-Säätiön perustamista.
Tyrväinen työskenteli Aktia-pankin pääekonomistina vuosina 1998–2014. Sitä ennen hän toimi Suomen Pankissa vuodesta 1975, OECD:ssä Pariisissa 1982–1983 ja 1993–1994, London School of Economicsissa 1989 ja Espanjan keskuspankissa 1997–1998.
Aktiassa toimiessaan Timo Tyrväinen oli jäsen eurooppalaisten pääekonomistien ryhmässä (European Council of Economists) ja amerikkalaisessa NABE:ssa (National Association for Business Economics) sekä GIC:ssä (Global Interdependence Center). Taloustieteellisen yhdistyksen puheenjohtajana hän toimi 2009–2010.
Tyrväinen on luennoinut muun muassa Sitran, LIFIMin, Helsingin kauppakorkeakoulun ja Oulun yliopiston johtajakoulutusohjelmissa.
Versosurma

Versosurma on lähinnä männyllä esiintyvä kasvitauti, mutta sitä tavataan myös kuusella ja muilla havupuilla. Taudin aiheuttaa surmakka ("Gremmeniella abietina") niminen sieni, jota on kahta eri tyyppiä: A- ja B-tyypit. Yleensä tauti tappaa männyn kasvaimia latvuksen alaosassa ja aiheuttaa elävän latvuksen supistumista, mutta surmakan toinen muoto aloittaa tuhonsa myös puun latvasta.
Surmakan itiöt leviävät sateisella säällä. Versosurmaepidemiat lähtevätkin liikkeelle kylminä ja sateisina kasvukausina. Epidemiat voivat aiheuttaa männiköissä suuria kasvutappioita, vajaatuottoisuutta ja pahimmillaan jopa metsiköiden tuhoutumista. Taimitarhoilla taudista on haittaa männyntaimien kasvatukselle, ja versosurma on ajoittain haitannut männyn viljelyä. Kuusella tauti esiintyy lievempänä kuin männyllä.
Kylmillä ja kosteilla kasvupaikoilla versosurman tautiriski on suurin. Männyn kestävyyteen vaikuttaa viljelymateriaalin alkuperä: tuhoriski kasvaa siirrettäessä eteläistä alkuperää pohjoiseen. Jos taimikossa tavataan versosurmaa, niin sairastuneet puut on syytä poistaa, ja taimikkoa kannattaa muutoinkin harventaa.
Kirjanpainaja

Kirjanpainaja ("Ips typographus") on noin puolen sentin mittainen kaarnakuoriainen. Se on taloudellisesti merkittävin kuusta vioittava runkotuholainen. Tuulenkaadoissa ja heikentyneissä pystypuissa lisääntyvät kirjanpainajat parveilevat touko-kesäkuussa, jolloin koiraat iskeytyvät puun paksun kaarnan alle ja houkuttelevat paikalle naaraita. Naaraat kaivertavat emokäytävänsä ja laskevat munat käytävän reunoille. Munista kuoriutuu toukkia, jotka nakertavat käytäviä ja lopulta koteloituvat. Koteloista kuoriutuvat aikuiset kirjanpainajat.
Kirjanpainajat saavat aikaan puiden nestevirtausten katkeamisen ja siten puiden heikkenemisen. Jos syömäkuvioita on laajasti puun rungon ympäri asti, puut kuolevat. Kirjanpainajien mukana puihin tulee myös sinistäjäsieniä, jotka osallistuvat yhdessä hyönteisen kanssa puun tappamiseen.
Keskeinen kirjanpainajien torjuntakeino on tuoreen, kuorellisen kuusipuutavaran ja tuulenkaatojen kuljettaminen metsästä pois ajoissa ennen hyönteisten lisääntymistä. Ellei puiden poistaminen ole mahdollista tulisi puutavara käsitellä kasvinsuojeluaineilla tai kuoria, peittää tai sadettaa kahden kuukauden ajan kesäkuun alusta lukien. Kirjanpainajatuhoja ehkäistään parhaiten istuttamalla sekametsää, missä lajeina on kuusen lisäksi myös mäntyä, metsähaapaa sekä koivua.
Kirjanpainajien saalistajia luonnossa ovat ainakin seuraavat: kennovaleskorpioni ("Chernes cimicoides"), "Epuraea pygmaea", "Medetera breviseta", "Medetera dendrobaena", "Medetera signaticornis", "Nemosoma elongatum", kaitapehkiäinen ("Nemozoma elongatum"), hukkakartukas ("Nudobius lentus"), aitoliskokuntikas ("Quedius plagiatus"), havukaarniainen ("Rhizophagus dispar"), ruostekaarniainen ("Rhizophagus ferrugineus"), kämäräpihkalude ("Scoloposcelis pulchella") ja isomuurahaiskuoriainen ("Thanasimus formicarius").
Kirjanpainajan loisena esiintyy kirjanpainajakiilukainen ("Tomicobia seitneri").
Marijuana Anonymous

Marijuana Anonymous (MA) on AA-liikkeen lanseeraamaan Kahdentoista askeleen ohjelmaan toimintansa perustava ryhmä, joka on tarkoitettu kannabiksen käytön lopettamiseen pyrkiville henkilöille. Liike on perustettu vuonna 1989, jolloin sen perustajat olivat lähtöisin kolmesta eri Kaliforniassa toimineesta liikkeestä: Marijuana Smokers Anonymous (Orangen piirikunta), Marijuana Addicts Anonymous (San Franciscon lahden ympäristö) ja Marijuana Anonymous (Los Angelesin piirikunta). 
MA:han liitettiin myöhemmin myös Seattlessa ja New Yorkissa toimineita ryhmiä.
Luettelo Selim Palmgrenin sävellyksistä

Tämä on luettelo Selim Palmgrenin sävellyksistä. Luettelo on systemaattinen, kun sen perustana oleva teosluettelo "Selim Palmgrenin teosluettelo" Suomen musiikkikirjastoyhdistys 2014 on järjestetty opusnumeron ja SP-numeron mukaiseen järjestykseen. Lisätietoa kustakin sävellyksestä löytyy teosluettelosta.
Yksinlaulut.
Kaikki laulut on sävelletty lauluäänelle ja pianolle, ellei toisin ole merkitty.
Selim Palmgrenin sovitukset muiden säveltäjien teoksista.
[[Henrik Borenius]]
[[Ole Bull]]
[[Frédéric Chopin]]
[[Stephen Foster]]
[[Johan Fridolf Hagfors]]
Eduard Hermes
[[Armas Järnefelt]]
[[Robert Kajanus]]
[[Halfdan Kjerulf]]
Wilhelm Lagercranz
Otto Lindblad
[[Pietro Mascagni]]
[[Wolfgang Amadeus Mozart]]
Ferdinand Möhring
[[Fredrik Pacius]]
[[Jean Sibelius]]
[[Richard Strauss]]
[[Gunnar Wennerberg]]
Muita Selim Palmgreniin liitettyjä sävellyksiä.
Seuraavaan listaukseen on koottu teosten nimityksiä, jotka on liitetty Selim Palmgreniin ilman dokumentoitua perustetta. Tarkempia tietoja löytyy teosluettelosta.
Ai, ai, sorja sinisilmä – Caprice, a-molli – Caresse – Cavatina – Danza senza nome – En voi sua unhoittaa – Es war zur goldnen Frühlingszeit – Etude 13.12.1905 – Det gamla slottet – Gavott 1899 – Hanko marssi – Ilmavoimien kunniamarssi – Juhannustulilla – Juhlakantaatti – Karjalan polska – Kaunis toukokuu – Kesän viimeinen ruusu – Kesän viime kukka – Kevätilta – Klarinettikonsertto – Kuihtuu kukka – Kulkurirakkautta – Kun kävelin kesäillalla – Kun minä kotoa – Lapin musiikkia – Lapsuuden ystävälle – Loitsu –Mielikki – Monte Carlo – Myrsky – Mä näen on maailma kaunis – Nu måste jag resa – Nummisuutarit – När jag ser solen – Poika se ajoi – Preludi ja humoreski – Rapsodia – Romans för piano – Rosa lill nu solen far, natten kommer underbar – Ruotsalainen kansanlaulu – Saaristolaispolska – Sadun saari – Sai kevät kaunis – Seitsemän veljestä – Solsken genom tårar mieskuorolle – Sommardröm – Sotahahmoja – Soutelemme – Sulhasneuvo – Suomen virsi – Svärna i månsken – Talonpojan valssi – Tuhkimo-ooppera
Lähteet.
[[Luokka:Luettelot taidemusiikin teoksista|Palmgren, Selim]]
[[Luokka:Selim Palmgrenin teokset| ]]
AJK-Jatkokoulutus

AJK-Jatkokoulutus on visuaalisen markkinoinnin, sisustussuunnittelun ja tapahtumatuotannon koulutukseen erikoistunut yksityinen aikuiskouluttaja Helsingissä.
AJK-Jatkokoulutus on toiminut vuodesta 1993 lähtien. Koulutusta järjestetään oppisopimuskoulutuksena, yrityskoulutuksena sekä kaikille avoimena maksullisena koulutuksena. Koulutus painottuu monimuoto-opiskeluun, joka koostuu lähiopetuksesta, ohjatusta etäopiskelusta ja itsenäisestä työskentelystä. Opiskelijoita on vuosittain noin 200.
Koulutusohjelmat.
Koulutusohjelmat ovat noin 4–15 kuukauden pituisia.
HMS Klas Horn

HMS Klas Horn (runkonumerot 3) oli Ruotsin laivaston Klas Horn -luokan hävittäjä.
Palvelus.
Alus upposi 17. syyskuuta 1941 Horsfjärdenin laivastotukikohdassa sattuneessa räjähdyksessä. Alus kuitenkin nostettiin ja kunnostettiin. Toisen maailmansodan jälkeen alus palveli staattisena koululaivana, kunnes se myytiin 14. marraskuuta 1967 romutettavaksi.
Maija Tammi

Maija Tammi (s. 1985 Lieto) on suomalainen valokuvaaja. Hän työskentelee kuvajournalistina sekä valokuva- ja videotaiteilijana. Vuosille 2020–2024 hänelle myönnettiin viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha.
Tammi valmistui vuonna 2010 maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineenaan kuvajournalismi. Lisäksi hän on opiskellut taidevalokuvausta ja elokuvaa Kanadassa sekä New Yorkissa Magnum Photos -kuvaaja Christopher Andersonin oppilaana. Tammi väitteli taiteen tohtoriksi Aalto-yliopistosta median laitokselta vuonna 2017 aiheenaan sairauksien esittäminen valokuvataiteessa.
Vuonna 2010 Tammi valittiin Vuoden lehtikuvaajaksi. Vuonna 2009 hänen kuvansa nousivat samassa kilpailussa yleisön suosikiksi. Vuonna 2011 Tammi voitti Fotofinlandian kuvasarjallaan "Bingo". Voittajan valinnut elokuvaohjaaja Dome Karukoski korosti kuvien yhteiskunnallista merkitystä, sillä ne pakottavat katsomaan Suomesta sitä puolta, jota ei mielellään haluta nähdä. Vuonna 2011 Tammi oli myös finalisti Visa pour l’Image -kuvajournalismifestivaaleilla.
Bingon lisäksi Tammi on kuvannut grönlantilaisia perheitä, mormonien elämää ja newyorkilaisia lyhytkasvuisia. Hänen kuvasarjansa "Removals" käsittää leikkauksissa poistettuja kasvaimia ja kehonosia ja "Leftover"-sarja sädehoitomaskeja. Lokakuussa 2014 Kehrer Verlag julkaisi kuvasarjat kirjana, jonka ulkoasun on suunnitellut Ville Tietäväinen. Hänen kuviaan on ollut esillä myös useissa ulkomaisissa lehdissä kuten Slatessa, Wiredissa ja Italian Voguessa.
Vuonna 2015 Tammi oli toteuttamassa dokumentaaristen valokuvaajien 11-kollektiivin ja Long Play -verkkojulkaisun kanssa "Avaruus- ja seksimatka 2015" -näyttelyä Tiedekeskus Heurekaan.
Vuonna 2020 Tammi ja Ville Tietäväinen saivat Suomen Taideyhdistyksen myöntämän Edvard Richter -palkinnon faktaa ja fiktiota yhdistelevästä teoksesta "Immortal: lost memoirs of Cornelia Dulac concerning the freshwater polyp hydra".
Biréli Lagrène

Biréli Lagrène (s. 4. syyskuuta 1966) on ranskalainen kitaristi ja basisti. Hänen kykynsä tuli suuren yleisön tietoon 1980-luvulla hänen soittaessaan Django Reinhardt -tyylisesti klassisella kitaralla, ja hänet tunnetaan myös virtuoosimaisesta jazzin soitosta sähkökitaralla. Hän soittaa yleensä swingiä, fuusiojazzia tai post bopia.
Elämä.
Lagrène syntyi Soufflenheimissa, Ranskassa, tyypilliseen romaniperheeseen ja -yhteisöön ja kasvoi rakastavassa mutta rankassa ympäristössä. Hän aloitti kitaransoiton nelivuotiaana ja sai suurimmat vaikutteensa äidiltään, veljeltään, ja Fisso-isältään, joka oli erittäin taitava viulisti. Kahdeksanvuotiaana hän esitti Django Reinhardtin tuotantoa, ja hänen vanhempansa kutsuivat jo tuolloin ihmelapseksi. Hän voitti kilpailun romanimusikkifestivaaleilla Strasbourgissa kaksitoistavuotiaana, ja hän sai tilaisuuden alkaa kiertää Saksaa esiintyen ja myöhemmin äänitti levyn "Routes To Django - live At The Krokodil". 
Lagrènelle tarjoutui myös tilaisuus päästä Yhdysvaltoihin, jossa hän tapasi eräitä kansainvälisellä tasolla tärkeimpia jazz-muusikoita kuten Stéphane Grappelli, Benny Goodman ja Benny Carter. Vuonna 1984 hän tapasi Larry Coryellin New Yorkissa. Myöhemmin hänet esiteltiin basisti Jaco Pastoriukselle, ja Lagrène uskaltautui mukaan fuusiojazziin, ja he kiersivät yhdessä Eurooppaa. Lagrène on myös esiintynyt kitaristi Al Di Meolan kanssa.
Siirtyessään perinteisempään tyyliin Lagrène äänitti "Gipsy Project" ja "Gipsy Project and Friends" -äänitteet vuonna 2002. Tyypillisten yhtyetovereidensa kanssa hänen yhtyeeseensä kuuluivat kontrabasisti Diego Imbert, rytmikitaristi Hono Winterstein ja viimeisimpään kokoonpanoon kuuluvat Henri Salvador ja Thomas Dutronc.
Victoria Milan

Victoria Milan on deittisivusto naimisissa ja parisuhteessa oleville naisille ja miehille, jotka etsivät suhdetta. Suomessa jäsenmääräksi on ilmoitettu yli 80 000 jäsentä. Ruotsissa jäseniä kertyi puolessa vuodessa 120 000. Koko Euroopassa jäsenmääräksi on ilmoitettu 800 000.
Ruotsissa yrityksen mainoskampanja maaliskuussa 2011 tuotti ennätysmäärän valituksia mainosasiamiehelle. Myös Suomessa sivuston suuresta seinämainoksesta ja nettimainoksesta valitettiin mainonnan eettiselle neuvostolle. Ulkomainos poistettiin tämän jälkeen talon seinästä. . 
Maaliskuussa 2012 Keskuskauppakamarin eettinen neuvosto antoi huomautuksen em. ulkomainoksesta, todeten sen olevan hyvän tavan vastainen. He kuitenkin totesivat, että mainoksissa mainostetaan deittipalvelua vakituisessa parisuhteessa eläville ihmisille ja että tällaisen palvelun tarjoaminen on sallittua, minkä vuoksi myös sen mainostaminen on sallittua. Yhtiö pyrki ostamaan mainosaikaa keväällä 2012 Radio Nova -kanavalta, mutta kanavan johto kieltäytyi mainoksista viitaten moraalisyihin. 
Mediassa on käyty keskustelua yrityksen tavasta opastaa käyttäjiään pettämään puolisoitaan. 
Sivuston perusti Norjan radion entinen ohjelmajohtaja Sigurd Vedal vuonna 2010. Samantyyppisiä palveluita on ollut aikaisemmin Yhdysvalloissa.
Liikemies Timo Uusi-Kerttula nimettiin yhtiön Suomen maajohtajaksi marraskuussa 2011. Hän ilmoitti julkisesti, että ei halua palvelunsa saavan jäseniä, vaan toivoo kaikkien parisuhteen kestävän . Uusi-Kerttula erosi Victoria Milanin palveluksesta kesällä 2012 ja siirtyi kanadalaisen Ashley Madisonin Suomen maajohtajaksi 20.8.2012 . 
Syyskuussa 2012 maajohtajaksi tuli Susanna Ingerttilä. Ingerttilä lopetti määräaikaisen työnsuhteensa toukokuun lopussa 2013..
Digisec Median pääkonttori on Oslossa, Budapestissa ja Maltalla
Napoleon Orda

Napoleon Orda (, ; 11. helmikuuta 1807 – 26. huhtikuuta 1883 Varsova) oli merkittävä valkovenäläinen, puolalaiseen aatelistaustaiseen insinööriperheeseen syntynyt kuvataiteilija, pianisti ja säveltäjä. Napoleon Orda tunnetaan nykyisin hänen lukuisista 1800-luvun puolivälin jälkeen tekemistään aiemman Puola-Liettuan eli nykyisen Valko-Venäjän, Puolan, Liettuan ja Ukrainan luoteisosien kaupunkeja, linnoja, kartanoita ja maisemia koskevista litografioistaan ja akvarelleistaan.
Napoleon Orda syntyi helmikuussa 1807 Pinskin piirin Varatsevitšyn kylässä, Minskin alueella Venäjän keisarikunnassa, nykyisen Ivanavan hallintopiirissä Valko-Venäjän Brestin alueella. Hän aloitti 1823 fysiikan ja matematiikan opinnot Vilnan yliopistossa. Hän liittyi kiellettyyn opiskelijajärjestöön, jossa toimimisen tuloksena hänet vuonna 1827 erotettiin yliopistosta ja hän joutui 15 kuukaudeksi vankilaan. Vuosina 1830–1831 hän osallistui tsaarinvaltaa aiemman Puola-Liettuan alueella vastustaneeseen marraskuun kansannousuun; tämän seurauksena hänen kotitalonsa takavarikoitiin ja hänet – Siperian vaihtoehtona – karkotettiin pois Venäjältä.
Hän asui tämän jälkeen monissa maissa, muun muassa Itävallassa, Italiassa ja Sveitsissä. Vuonna 1833 hän sai emigrantin aseman Ranskasta ja asettautui Pariisiin. Hän tutustui moniin aikakauden johtaviin taiteilijoihin ja alkoi keskittyä musiikkiin ja kuvataiteen harrastamiseen. Hän esiintyi muun muassa yhdessä Frédéric Chopinin kanssa Pariisin juhlissa ja Adam Mickiewiczin runoimprovisaatioiden säestäjänä pianolla. Hän sai opetusta säveltämiseen esimerkiksi Franz Lisztiltä. Vuodesta 1847 lähtien hän oli Pariisin italialaisen oopperan johtaja ja sävelsi sekä opetti musiikkia itsekin. Kuvataiteita Napoleon Orda opiskeli maisema-arkkitehtuurin taiturin Pierre Girardin ohjauksessa. Ordan ensimmäiset piirrokset julkaistiin Ranskan ja Reininmaan matkan 1840–1842 jälkeen. Vuosina 1842–1844 oli Espanjan, Portugalin ja Algerian kuvien vuoro.
Muutama vuosi keisari Aleksanteri II:n poliittisten pakolaisten armahtamisen (1856) jälkeen Orda muutti perheineen takaisin synnyinseudulleen, josta hän vuokrasi entisen kotitalonsa. Vuosina 1862–1863 perhe asui jonkin aikaa Hrodnassa.