tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Smithsonian American Art Museum

Smithsonian American Art Museum on Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa sijaitseva taidemuseo, jolla on runsaat kokoelmat yhdysvaltalaista taidetta.
Museo on osa Smithsonian-instituuttia. Kokoelmissa on muun muassa Nam June Paikin, Jenny Holzerin, David Hockneyn, Georgia O'Keeffen, John Singer Sargentin, Albert Bierstadtin, Edward Hopperin ja Winslow Homerin teoksia. 
Museolla on kaksi tilaa, Luce Foundation Center for American Art ja Lunder Conservation Center.
Djamel Belmadi

Djamel Belmadi (, s. 27. elokuuta 1979 Champigny-sur-Marne, Ranska) on ranskalais-algerialainen valmentaja ja entinen jalkapalloilija. Kesäkuusta 2025 lähtien hän on toiminut Al-Duhailin päävalmentajana.
Seurajoukkueura.
Keskikentällä pelannut Belmadi vietti uransa alkuvuodet Ranskassa. Sittemmin hän pelasi myös Espanjassa ja Englannissa edustettuaan Celta Vigoa, Manchester Citya ja Southamptonia. Hänet palkittiin vuonna 2001 ensimmäisen Algerian Kultaisen pallon voittajaksi.
Maajoukkueura.
Belmadi edusti Algerian maajoukkuetta vuosina 2000–2004 pelaten 20 ottelua, joissa syntyi viisi maalia. Hän pelasi yhdet arvokisat vuoden 2004 Afrikan kisoissa.
Valmennusura.
Belmadi siirtyi valmentajaksi heinäkuussa 2010 Qatarin liigaan nousseen Lekhwiya FC:n riveihin. Belmadi teki seuran peräsimessä hyvää työtä luotsaamalla joukkueen Qatarin mestariksi kahdesti perättäin. Hän erosi tehtävistään kehnosti alkaneen kauden vuoksi lokakuussa 2012.
Belmadi jatkoi valmennusuraansa Qatarissa, kun hänestä tuli joulukuussa 2013 B-maajoukkueen päävalmentaja. Belmadin aikana maajoukkuerinkiin tuli mm. algerialaissyntyisiä pelaajia kuten Boualem Khoukhi ja Karim Bouadif. Vuonna 2014 hän luotsasi joukkueensa Länsi-Aasian mestariksi. Maaliskuussa 2014 hänestä tuli Qatarin A-maajoukkueen päävalmentaja. Belmadi johdatti Qatarin Gulf Cup of Nationsin mestariksi, mutta joukkueen putoaminen Aasian mestaruusturnauksesta 2015 jo lohkovaiheessa johti Belmadin potkuihin huhtikuun lopussa 2015.
Kesällä 2015 hän palasi Lekhwiyan päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran Emir of Qatar Cupin mestariksi kaataen finaalissa Al-Saddin. Kaudella 2016/18 Belmadi jatkoi menestyskulkuaan Lekhwiyan peräsimessä johdattamalla joukkueen liigamestaruuteen. Kauden jälkeen Lekhwiya ja El-Jaish fuusioituivat ja muodostivat uuden Al-Duhail Sports Clubin, jonka päävalmentajaksi Belmadi tuli. Joukkue voitti kaudella 2017/18 Qatarin mestaruuden häviämättä yhtään liigaottelua.
Elokuussa 2018 Belmadista tuli Algerian maajoukkueen päävalmentaja vuoteen 2022 ulottuvalla sopimuksella. Hänen johdollaan Algeria voitti Afrikan-mestaruuden 2019. Belmadi jätti tehtävänsä Algerian maajoukkueen päävalmentajana tammikuussa 2024 Afrikan-mestaruuskilpailujen 2023 jälkeen, joissa Algeria jäi alkulohkonsa viimeiseksi.
Kesäkuussa 2025 Belmadi palasi Al-Duhailin päävalmentajaksi.
YETT-strategia

Yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen turvaamisen strategia eli YETT-strategia on valtioneuvoston periaatepäätös, jonka mukaisesti ylläpidetään valtiollista itsenäisyyttä, yhteiskunnan turvallisuutta sekä väestön elinmahdollisuuksia kaikissa turvallisuustilanteissa. YETT-strategia konkretisoi turvallisuus- ja puolustuspoliittista selontekoa ja täydentää muita valtioneuvoston antamia turvallisuuden eri osa-alueita käsitteleviä ohjausasiakirjoja. YETT-strategialla toimeenpannaan kokonaismaanpuolustusta ja siinä nimetään sekä määritellään yhteiskunnan elintärkeät toiminnot, niiden tavoitetilat ja ministeriöille kuuluvat strategiset tehtävät.
YETT:n osat.
Yhteiskunnan elintärkeät toiminnot ovat:
Uhkamallit.
YETT-strategiassa on kuvattu myös elintärkeitä toimintoja ja niiden jatkuvuutta vaarantavat uhkamallit.
Näitä ovat:
Uhkamalleista huomataan, että valtiolliseen turvallisuuteen kohdistuu laaja-alaisia turvallisuusuhkia, joihin sisältyy muitakin kuin sotilaallisia ulottuvuuksia. Nämä laaja-alaiset turvallisuusuhkat ovat kytköksissä toisiinsa, vaikeasti ennustettavissa ja varoitusajaltaan lyhyitä. Siksi valtion keskeisenä tavoitteena tulee olla kyky vastata turvallisuuteen vaikuttaviin tapahtumiin ja niiden mahdollisiin ennusmerkkeihin riittävän ajoissa.
Yett-strategia päivitettiin vuoden 2010 aikana turvallisuus- ja puolustusasiain komitean koordinoimana.
Ludvig Gabriel Kiljander

Ludvig Gabriel Kiljander (sukunimi vuodesta 1906 "Kesäniemi"; 18. syyskuuta 1851 Kuopio – 30. heinäkuuta 1911 Ruovesi) oli suomalainen seminaarin lehtori ja oppikirjojen tekijä.
Kiljanderin vanhemmat olivat rovasti, tuomiokapitulin asessori Karl Mårten Kiljander ja Helena Sofia Frosterus. Hänen vanhempi veljensä oli näytelmäkirjailija ja postimestari Robert Kiljander. Ludvig Kiljander pääsi ylioppilaaksi Kuopion lukiosta 1872 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1876 ja maisteriksi 1877. Kiljander toimi Jyväskylän seminaarin luonnontieteen lehtorina 1882–1909.
Kiljander teki useita oppikirjoja ja lisäksi hän kirjoitti runoja.
Kiljander oli vuodesta 1877 lähtien naimisissa Alma Constance Bergholmin kanssa. Heillä oli viisi lasta, joista yksi oli voimistelunopettaja ja suomentaja Paavo Kesäniemi.
Luhtakannussinisiipi

Luhtakannussinisiipi, vanhemmassa kirjallisuudessa ranskankannussinisiipi, ("Cupido alcetas") on pieni päiväperhonen, joka kuuluu sinisiipisten perhosten heimoon. Sen löysi Itävallasta Johann Centurius Hoffmannsegg vuonna 1804.
Koko ja ulkonäkö.
Luhtakannussinisiipi on pienikokoinen perhonen, jonka koiraiden siivet ovat kirkkaan siniset ja siiven ulkoreunassa on hyvin kapea musta reunus ja valkoiset siipiripset. Takasiiven yläpinnalla on usein tumma reunatäplä. Naaraiden siivet ovat tummanruskeat, mutta tyvestä sinihohtoiset. Siipien alapinnat ovat vaaleanharmaat, tyvestä sinihärmäiset. Takasiiven tyviosassa on pari mustaa, valkoreunaista täplää ja jokaisen siiven keskellä kaarimaisesti venynyt musta, valkoreunainen täplä. Sekä etu- että takasiiven poikki kulkee rivi mustia, valkoreunuksisia täpliä, jotka ovat usein hieman sameita ja takasiivessä on korkeintaan yksi oranssi reunatäplä, joka voi myös puuttua kokonaan. Molemmilla sukupuolilla on takasiiven ulkoreunassa pieni, ohut kannus. Siipiväli 28–31 mm.
Varsin samannäköinen laji on kannussinisiipi ("Cupido argiades").
Levinneisyys ja lentoaika.
Luhtakannussinisiipeä tavataan paikoittaisesti Etelä- ja Keski-Euroopassa sekä idässä Keski-Aasiaan saakka. Suomea lähimmät esiintymät ovat Venäjällä Laatokan itä- ja koillispuolella ja Venäjällä sitä tavataan Komin korkeudella saakka. Idässä levinneisyys ulottuu Altaille. Aikuiset yksilöt lentävät huhtikuusta syyskuuhun. Etelä-Euroopassa lajilla on kolme sukupolvea kesän aikana.
Suomessa luhtakannussinisiipi on tavattu yhden kerran heinäkuussa 1974 Imatralla. Laji tunnistettiin perhoskirjaan otetusta valokuvasta vasta vuonna 1996. Muista Pohjoismaista lajia ei ole tavattu.
Elinympäristö ja elintavat.
Laji viihtyy korkeaa heinää kasvavilla niityillä ja ojanpientareilla. Alpeilla laji elää 1 000 metrin korkeuteen saakka. Perhoset viettävät paljon aikaa istuen kasveilla. Välillä ne lentävät lyhyitä tai pitempiä pyrähdyksiä nopeasti lähellä maanpintaa, mikä tekee lajista vaikeasti havaittavan.
Toukka on myrmekofiili ja vaatii elinympäristössään esiintyvän "Formica"-suvun muurahaisia. Muurahaiset suojelevat makeaa eritettä tuottavaa perhostoukkaa.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat hernekasvit, erityisesti hiirenvirna ("Vicia cracca"), mutta myös kirjonivelvirna ("Securigera varia") ja rohtovuohenherne ("Galega officinalis").
Lauttasaaren Suomalainen Shakkikerho

Lauttasaaren Suomalainen Shakkikerho (LauttSSK) on helsinkiläinen shakkikerho, joka syntyi, kun Lauttasaaren Shakkikerho ja Suomalainen Shakkikerho yhdistyivät 2017. Kerho järjestää viikoittaisen peli-illan lisäksi kaikille avoimia shakkikilpailuja ja -opetusta. Kerhon edustusjoukkueet pelaavat Suomen Shakkiliiton ja Helsingin Shakkiliiton järjestämissä joukkuekilpailuissa.
Kerhon jäseniä ovat olleet muun muassa kirjeshakin maailmanmestari Pertti Lehikoinen ja shakkitehtävien joukkueratkaisemisen maailmanmestari Harri Hurme.
Aiheesta muualla.
Lauttasaaren Suomalaisen Shakkikerhon blogi
Djamel Zidane

Djamel Zidane (, s. 28. huhtikuuta 1955 Alger) on algerialainen entinen jalkapalloilija. Keskikentällä ja hyökkääjänä pelannut Zidane vietti suurimman osan urastaan Belgiassa, jossa hän edusti muun muassa Waterscheita. Zidane pelasi kotimaansa ja Belgian lisäksi myös Ranskassa, Corbeil-Essonnessa ja Paizay Le Sec'ssä
Maajoukkueura.
Zidane edusti Algerian maajoukkuetta vuosina 1975–1988 pelaten 15 ottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi 8. tammikuuta 1975 Albaniaa vastaan. Zidane pelasi muun muassa kahdet MM-kisat vuosina 1982 ja 1986.
John Wall

Johnathan Hildred "John" Wall, Jr. (s. 6. syyskuuta 1990 Raleigh, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän on pelannut lähes koko NBA-uransa ajan Washington Wizardsissa. Joulukuussa 2020 hän siirtyi vaihdossa Houston Rocketsiin.
Wall oli NBA:n vuoden ensimmäinen varaus.
Ura.
Ennen ammattilaisuraa.
Wall pelasi lukiokoripalloa Word of God Christian Academyssa. Hän siirtyi yliopistopelaajaksi vuonna 2009. Wall oli antanut jo suullisen lupauksen pelaamisesta Miamin yliopistossa, mutta valmentaja John Caliparin siirryttyä Kentuckyn yliopistoon, päätti myös Wall siirtyä Kentuckyyn. Wall luotti Caliparin ammattitaitoon, sillä hän oli valmentanut ennestään muun muassa Derrick Rosea ja Tyreke Evansia. Wallin yliopistoura ei alkanut hyvin, sillä hänelle annettiin kahden ottelun pelikielto kesken kauden tehdyistä vierailuista kouluihin. 
NCAA-koripallon I-divisioonassa Wall johdatti Kentuckyn itäisen alueen loppuotteluun, jossa joukkue hävisi West Virginian yliopistolle, eikä päässyt täten neljän parhaan joukkoon. 
NBA-ura.
Huhtikuussa 2010 Wall ilmoitti olevansa mukana vuoden 2010 varaustilaisuudessa. Washington Wizards varasi hänet tilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Hän osallistui kesällä 2010 an, jossa hänet valittiin kesäliigan parhaaksi pelaajaksi. Ensimmäisen NBA-kauden aikana Wall valittiin tulokkaiden tähdistöotteluun ja hänet valittiin kyseisen ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Wall ei pelannut alkukaudesta 2012–2013 otteluita loukkaantumisen takia.
Wall on pelannut ssa viisi kertaa (2014–2018). Kaudella 2016–2017 hänet valittiin .
Musée Marmottan Monet

Musée Marmottan Monet on pariisilainen taidemuseo, jolla on maailman laajin Claude Monet'n teosten kokoelma. Kokoelmiin kuuluu yli 300 Monet'n impressionistista ja jälki-impressionistista teosta sekä Berthe Morisotin, Edgar Degasin, Édouard Manet'n, Alfred Sisleyn, Camille Pissarron, Paul Gauguinin, Paul Signacin ja Pierre-Auguste Renoirin töitä. 
Museossa on myös kokoelma kuvitettuja käsikirjoituksia sekä Jules ja Paul Marmottanin kokoelma Napoleonin ajan taidetta ja huonekaluja. Tähän kokoelmaan kuuluu myös italialaista ja flaamilaista primitiivistä maalaustaidetta.
Lähin metroasema on La Muette.
Kyhmykurnusimppu

Kyhmykurnusimppu ("Eutrigla gurnardus") on kurnusimppuihin kuuluva suuripäinen ahvenkala, joka elää Itä-Atlantilla, Välimerellä ja Mustallamerellä.
Ulkonäkö.
Täysikasvuisen kyhmykurnusimpun pituus on keskimäärin 30 cm ja enintään 50 cm. Sillä on suuri pää ja 37–39 selkänikamaa. Etummaisessa selkäevässä on 7–10 vankkaa piikkiruotoa ja takimmaisessa selkäevässä ja peräevässä 17–20 pehmeämpää ruotoa. Lyhyet rintaevät yltävät hädin tuskin peräevän tyveen. Ensimmäisessä kiduskaaressa on 10–14 siivilähammasta.
Kyhmykurnusimpun yleisväri on tavallisesti harmaanruskea mutta joskus myös himmeänpunainen. Selkä ja kyljet ovat punertavat ja pienten valkoisten pisteiden täplittämät. Muita tuntomerkkejä ovat kermanvaalea vatsapuoli ja suuri musta täplä etummaisessa selkäevässä. Rinnassa ei ole suomuja ja vatsassakin niitä on vain osittain. Kylkiviivassa suomut ovat hieman suuremmat kuin muualla ruumiissa ja niiden keskellä on terävä kohouma. Lisäksi ne ovat takareunastaan hammaslaitaiset.
Levinneisyys.
Kyhmykurnusimppu elää Atlantin valtameren itäosissa, Välimerellä sekä Mustallamerellä. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Islannin ja Norjan aluevesille ja etelässä Marokon ja Madeiran rannikolle. Kyhmykurnusimppua tavataan myös Pohjanmerellä ja Itämeren eteläosissa.
Elintavat.
Vaikka kyhmykurnusimppu on pohjakala, se nousee öisin lähelle vedenpintaa. Yleensä se viihtyy hiekkaisella mutta joskus myös kivikkoisella tai liejuisella merenpohjalla aina 140 metrin syvyyteen saakka. Kesäisin se siirtyy lähelle rannikkoa ja saattaa nousta jokien estuaareihin. Kyhmykurnusimppu käyttää ravinnokseen äyriäisiä (lähinnä katkarapuja ja rantataskurapuja) sekä kaloja (tokkoja, kampelakaloja, nuoria sillejä sekä tuulenkaloja). Se on sukukypsä 3–4 vuoden iässä ja kutee tammi–kesäkuussa 25–50 metrin syvyydessä. Munat vajoavat pohjaan, jossa myös poikaset pysyttelevät kunnes kasvavat yli 3 cm:n mittaisiksi.
Kalastus ja käyttö.
Kyhmykurnusimppua kalastetaan pohjatrooleilla, riimuverkoilla ja siimoilla. Yleensä vuotuinen kokonaissaalis on jäänyt 1 000–5 000 tonniin, mutta huippuvuonna 2000 se oli lähes 28 000 tonnia. Kalat myydään tuoreina.
George Strait

George Harvey Strait (s. 25. marraskuuta 1955) on yhdysvaltalainen countrymuusikko. Hän nousi pinnalle vuoden 1981 hitillään ”Unwound” ja on 30-vuotisen uransa aikana myynyt yli 68,5 miljoonaa albumia Yhdysvalloissa. Hän on ainoana countryesiintyjänä noussut "Billboardin" Hot Country Songs -listan kymmenen parhaan joukkoon joka vuosi 30 vuoden ajan.
MTD

MTD () oli ruotsalainen käsivälitteinen 450 MHz:n taajuusalueella toiminut matkapuhelinverkko. Se esiteltiin vuonna 1971 ja oli toiminnassa vuoteen 1987. MTD:n korvasi pohjoismainen NMT-verkko. Enimmillään MTD-verkolla oli 20 000 asiakasta, joista 700 oli teleyhtiöiden työntekijöitä. MTD-verkko oli käytössä myös Tanskassa ja Norjassa vuodesta 1976.
Ruotsin ensimmäinen matkapuhelinverkko oli MTA ("Mobiltelefonisystem A") joka esiteltiin 1956 ja lakkautettiin 1967. Se toimi 160 MHz:n taajuusalueella Tukholmassa ja Göteborgissa. Asiakkaita sillä oli 125. Tämän jälkeen tuli vuonna 1962 MTB ("Mobiltelefonisystem B"), jonka tekniikka perustui transistoreihin. Se lakkautettiin 1983. Se toimi 76–82,5 MHz:n taajuusalueella ja sillä oli 600 asiakasta. Sen verkko kattoi myös Malmön.
Suomessa oli MTD:tä vastaava Autoradiopuhelin (ARP) -verkko vuosina 1971–2000.
National Portrait Gallery (Lontoo)

National Portrait Gallery on lontoolainen taidemuseo, jonka kokoelmissa on noin kymmenentuhatta muotokuvaa historiallisesti merkittävistä ja kuuluisista englantilaisista. Se oli avautuessaan vuonna 1856 maailman ensimmäinen muotokuvamuseo.
Museo sai nykyiset tilansa vuonna 1896 Trafalgar Squaren, National Galleryn ja Charing Crossin metroaseman lähellä. Tiloja on laajennettu kahdesti, ja museolla on myös alaosastoja muualla Englannissa. Edinburghissa sijaitseva Scottish National Portrait Gallery on kuitenkin oma museonsa.
Kokoelmat.
Kokoelman maalaukset on valittu enemmänkin kohteen kuin taiteilijan tai maalauksen merkityksen vuoksi. Kokoelmiin kuuluu maalausten, piirustusten ja veistosten ohella myös valokuvia ja karikatyyrejä.
Museon tunnetuimpia teoksia on William Shakespearen muotokuva, vaikka ei olekaan varmaa, esittääkö maalaus todella Shakespearea.
Kaikki kokoelman muotokuvat eivät ole taiteellisesti kiinnostavia, joskin mukana on omakuvia muun muassa William Hogarthilta, Joshua Reynoldsilta ja muilta tunnetuilta englantilaisilta taiteilijoilta. Monilla muotokuvilla on merkitystä historiallisina dokumentteina tai kuriositeetteina, kuten Branwell Brontën maalauksilla sisaristaan Charlottesta, Emilystä ja Annesta.
Elävien aikalaisten muotokuvia alettiin hyväksyä kokoelmaan vuodesta 1969 lähtien. Museo järjestää myös eri taiteilijoiden muotokuvien näyttelyitä ja vuosittaista muotokuvakilpailua.
Vuonna 2009 National Portrait Gallery valitti Wikimedia Foundationille, koska Wikimedia Commonsiin oli siirretty tuhansia korkean resoluution kuvia museon verkkosivuilta.
Barney Kessel

Barney Kessel (17. lokakuuta 1923 Muskogee, Oklahoma, Yhdysvallat – 6. toukokuuta 2004 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzkitaristi. Hän aloitti keikkailun paikallisten yhtyeiden kanssa teini-ikäisenä. Vuonna 1947 Kessel levytti Charlie Parkerin kanssa Relaxin at Camarillo -sessioissa Dial Recordsille. 1950-luvun alussa Kessel sai kuuluisuutta Oscar Petersonin trion kitaristina. Oscar Peterson Trio teki menestyksekkäitä kiertueita myös Yhdysvaltain ulkopuolella, minkä ansiosta Kessel sai myös kansainvälistä kuuluisuutta.
1960-luvulla Kessel oli paljon käytetty sessiokitaristi yhdysvaltalaisissa studioissa ja hän oli mukana studiomuusikoiden The Wrecking Crew -ryhmässä. Kesselin kitaransoittoa voi kuulla muun muassa Julie Londonin tunnetuksi tekemällä kappaleella "Cry Me a River". Studiomuusikkona hän soitti muun muassa Phil Spectorin, Beach Boysin ja Monkeesin levytyksissä.
Kessel on kitaristien keskuudessa arvostettu muusikko harmonisen ja hienostuneen tyylinsä ansiosta. Kessel voitti parhaan kitaristin tittelin useissa "Esquiren", "Down Beatin" ja "Playboyn" muusikkoäänestyksissä vuosien 1947 ja 1960 välillä. The Who -yhtyeen johtaja ja kitaristi Pete Townshend levytti vuonna 1983 julkaistulle "Scoop"-albumilleen kunnianosoituksena Kesselille instrumentaalikappaleen "To Barney Kessel". Kessel itse oli levyttänyt ensilevylleen kunnianosoituksen omalle kitaristiesikuvalleen, "Salute to Charlie Christian".
Vuonna 1961 Gibson toi markkinoille Barney Kessel -kitaramallin. Sen valmistus jatkui vuoteen 1973 asti. Levytysten lisäksi Kessel julkaisi useita kitaransoitonoppaita. Maurice Summerfield on kirjoittanut Kesselistä kirjan "Barney Kessel Jazz Legend".
Kessel halvaantui vuonna 1992, minkä jälkeen hänen terveytensä heikkeni. Hän kuoli 80 vuoden ikäisenä aivokasvaimeen kotonaan San Diegossa Kaliforniassa.
St. Peter Line

St. Peter Line oli venäläinen varustamo, joka liikennöi Helsinki–Pietari väliä. Varustamon omisti vuodesta 2016 lähtien italialainen Moby Line -varustamo, joka pääosin operoi Italian vesillä. Varustamo aloitti Helsinki–Pietari-liikennöinnin huhtikuussa 2010 M/S "Princess Marialla". Yritys lopetti toimintansa vuonna 2022, ja Princess Anastasia -alus purjehtii Italian vesillä uudella nimellä M/S Moby Orli. 
Helsingissä varustamon satamapaikka oli Länsiterminaali 1, Pietarissa Morskoi Vokzal., Tukholmassa Frihamnsterminalen ja Tallinnassa A-terminaali.
Huhtikuussa 2011 St. Peter Line aloitti risteilyt Pietarista Tukholmaan.
Lisäksi varustamo aikoi aloittaa risteilyt Pietarista Saksan Rostockiin vuonna 2012. Joulukuun lopulla 2011 St. Peter Line ilmoitti aloittavansa myös risteilyjen järjestämisen Pietarin, Tukholman, Helsingin ja Tallinnan välillä helmikuussa 2012.
Julkisuudessa.
Varustamon "M/S Princess Maria" -aluksella kuvattiin vuonna 2012 suomalainen trillerielokuva "Nightmare – painajainen merellä".
Helsinki–Pietari-välin vaikea historia.
Silja Line ja Tallink ovat kokeilleet kulkea reitillä mutta huonolla menestyksellä. Vuonna 2008 elokuussa aloittanut varustamo Stella Lines liikennöi vain kaksi kuukautta ja ajautui sen jälkeen konkurssiin. St. Peter Linellä on mennyt hyvin alusta alkaen, osittain siksi, että Venäjä hyväksyi viisumivapauden niille laivamatkustajille, jotka oleskelevat Pietarissa enintään kolme vuorokautta.
Pikkulohko

Pikkulohko on nimitys jota käytetään amerikkalaisvalmisteisten V8-moottorien tilavuuksien vertailun yhteydessä. Eri valmistajilla pikkulohkon (pienitilavuuksinen moottori) ja isolohkon (suuritilavuuksinen moottori) rajat ovat erilaiset. Esimerkiksi Chryslerin pikkulohkot 318 (5,2 l) ja 360 (5,9 l) ja isolohkot 383 (6,2 l), 400 (6,6 l), 426 (6,9 l) ja 440 (7,2 l), kun taas Chevroletilla jopa seitsemänlitrainen kone voi olla pikkulohko, mikä johtuu iskunpituuden vaihtelusta.
Laiva lasipullossa

Laiva lasipullossa on rap/funk -yhtye Olli-PA &amp; Funksonsin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin Joku Roti Recordsin kautta 26. toukokuuta 2010. Kappaleesta "Kaamos" on kuvattu musiikkivideo.
Amerikanhippiäinen

Amerikanhippiäinen ("Regulus satrapa") on pohjoisamerikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Kanadan, Alaskan, Yhdysvaltain koillis- ja länsiosat, sekä Meksikon ja Guatemalan. Martin Lichtenstein kuvaili lajin holotyypin Pohjois-Amerikasta 1823. Amerikanhippiäinen kasvaa vain 9 cm:n pituiseksi. Lintua on vaikea havaita sen etsiessä hyönteisiä havupuiden yläosista. Laji syö pääosin hyönteisiä kuten pieniä kuoriaisia, sääskiä, toukkia, kirvoja, hämähäkkejä sekä hyönteisten munia. Se rakentaa kuppimaisen pesänsä havupuun oksaan roikkumaan. Pesä on tehty sammalesta ja ruohosta ja vuorattu höyhenillä. Amerikanhippiäinen on osaksi muuttolintu, sillä pohjoiset linnut muuttavat talveksi etelämmäs.
Ralph Towner

Ralph Towner (s. 1. maaliskuuta 1940 Chehalis, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi, multi-instrumentalisti, säveltäjä ja sovittaja. Towner on tullut tunnetuksi johtamastaan Oregon-yhtyeestä ja lukuisista saksalaiselle ECM-levymerkille tekemistään levytyksistä. Levyillä ja konserteissa Towner soittaa 12-kielistä ja klassista kitaraa, pianoa, syntetisaattoria, lyömäsoittimia ja trumpettia. Towner soittaa vain akustista kitaraa.
Vuonna 1970 Towner perusti Oregon-yhtyeen yhdessä Paul McCandlessin, Glen Mooren ja Collin Walcottin kanssa. Yhtye teki 1970-luvulla useita levytyksiä, joilla se yhdisti kansanmusiikkia, intialaista klassista musiikkia, avant-garde jazzia ja vapaata improvisaatiota. Yhtyettä voi hyvin pitää yhtenä maailmanmusiikin edelläkävijänä. 
Towner on levyttänyt muun muassa Gary Burtonin, John Abercrombien, Keith Jarrettin ja Jan Garbarekin kanssa. Towner soitti Weather Reportin vuonna 1972 ilmestyneellä albumilla "I Sing the Body Electric".
Towner asuu Roomassa, Italiassa.
Hän on esiintynyt useita kertoja Suomessa Oregonin riveissä sekä soolona. 1976 Towner vieraili Helsingin Juhlaviikoilla John Abercrombien kanssa duona esiintyen sekä Kaivopuistossa, että Vanhalla ylioppilastalolla. Viimeisin Suomen vierailu oli soolona helmikuussa 2019 Validi Karkia -klubilla Porissa. Konsertti oli ensimmäinen esiintyminen vain kaksi kuukautta aiemmin Townerille suoritetun kolminkertaisen ohitusleikkauksen jälkeen.
Rubiinihippiäinen

Rubiinihippiäinen ("Regulus calendula") on hippiäisten heimoon kuuluva pohjoisamerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Kanadan, Alaskan, Yhdysvaltojen koillis- ja länsiosat sekä Guadalupen saaren Meksikon Baja Californian edustalla. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Philadelphiasta vuonna 1766. Se syö hyönteisiä ja hyönteisten munia sekä marjoja, siemeniä ja mahlaa.
Tähkiöt

Tähkiöt ("Phleum") on heinäkasvisuku, johon kuuluu 15 pohjoisen pallonpuolen lajia, joista Euroopassa 11. Tähkiöiden tunnuspiirre on lieriö- tai palleromainen, tiheä, tähkämäinen röyhy. Tähkiölajeista erityisesti nurmitähkiö eli timotei ("Phleum pratense") on merkittävä viljelykasvi.
Lajeja.
Suomessa tavataan neljä tai viisi tähkiölajia:
.gg

.gg on Guernseyn Internet-maatunnus. Sitä ylläpitää Island Networks. Tunnukset on vuodesta 2000 voitu rekisteröidä suoraan toiselle asteelle sekä päätteille .co.gg, .net.gg ja .org.gg. Tunnusta käytetään Guernseyssä jonkin verran ja sille ei ole rekisteröintirajoituksia. Se otettiin käyttöön 1996.
.gg-tunnusta käytetään erityisesti e-urheiluun ja videopeleihin liittyvissä sivustoissa. Tämä johtuu siitä, että "gg" on kirjainlyhenne, jota käytetään usein merkitsemään "hyvää peliä" ().
.gh

.gh on Ghanan Internet-maatunnus, jonka rekisteröinnistä vastaa "Ghana Network Information Center" ja sponsoroinnista "Network Computer Systems". Ne on rajoitettu ghanalaisille yrityksille, ja verkkotunnuksen ylläpitäjän on asuttava Ghanassa. Rekisteröinnit tehdään nykyisin kolmannelle asteelle, aikaisemmin oli mahdollisuus myös toiselle asteelle. Tunnus otettiin käyttöön 1995.
Mansour Boutabout

Mansour Boutabout (, s. 20. syyskuuta 1978 Le Creusot, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Boutabout edustaa Algerian pääsarjassa Blidaa.
Boutabout on pääosin pelannut Ranskassa edustaessaan muun muassa Gueugnonia, Sètea ja Le Mansia. Lisäksi hän pelasi hetken aikaa Kreikassa Ionikosissa ja Belgiassa Kortrijkissa.
Maajoukkueura.
Boutabout pelasi Algerian maajoukkueessa yhteensä 22 ottelua ja onnistui maalinteossa seitsemän kertaa vuosien 2003-2008 aikana. Hän edusti maataan yksissä arvokisoissa vuoden 2004 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa Algeria selvisi puolivälieriin.
Ricardo Clark

Ricardo Anthony Clark (s. 10. helmikuuta 1983 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustavana keskikenttäpelaajana Bundesliigan Eintracht Frankfurtissa. Hän on kuulunut myös Yhdysvaltain maajoukkueeseen.
Seurajoukkueura.
Clark pelasi kaksi vuotta yliopistojalkapalloa Furman Universityn joukkueessa Paladinsissa vuosina 2001–2002 ja oli voittamassa kahta NCAA:n Southern Conferencen mestaruutta. Jälkimmäisenä vuonna hänet valittiin jalkapallovalmentajaliitto NSCAA:n maanlaajuiseen tähdistöjoukkueeseen.
Toisen yliopistovuotensa jälkeen Clark teki Project-40-kehityssopimuksen ammattilaisliiga Major League Soccerin kanssa ja osallistui vuoden 2003 MLS SuperDraft -varaustilaisuuteen, jossa MetroStars valitsi hänet numerolla kaksi. Hän nousi MetroStarsin avauskokoonpanoon heti esikoiskaudellaan 2003 ja oli lopulta joukkueen eniten minuutteja pelannut pelaaja MLS:ssä. Hän oli ehdolla myös liigan vuoden tulokkaaksi. Lamar Hunt U.S. Open Cupissa Clark joukkueineen ylsi loppuotteluun, jossa Chicago Fire kuitenkin oli vahvempi.
Kaudeksi 2005 Clark siirtyi San Jose Earthquakesiin, joka muutti kauden jälkeen Houstoniin ja vaihtoi nimekseen Houston Dynamo. Dynamossa hän nousi liigan parhaimmistoon pelipaikallaan ja oli voittamassa kahta peräkkäistä MLS Cupia kausina 2006–2007. Neljän Dynamossa pelaamansa kauden aikana Clark valittiin kolmesti MLS:n tähdistöotteluun. Kauden 2007 lopulla hän sai myös kyseenalaista mainetta potkaistuaan maassa maannutta Dallasin Carlos Ruizia, mistä seurauksena oli ulosajo ja yhdeksän ottelun pelikielto.
Clarkin MLS-sopimuksen päätyttyä hän siirtyi tammikuussa 2010 saksalaiseen Eintracht Frankfurtiin. Sopimus hesseniläisseuran kanssa oli alun perin voimassa vain kauden 2009–2010 loppuun asti, mutta toukokuussa 2010 sitä jatkettiin kolmella vuodella.
Maajoukkueura.
Clark edusti Yhdysvaltoja nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2003.
Yhdysvaltain A-maajoukkueessa Clark debytoi MM-karsintaottelussa Panamaa vastaan 12. lokakuuta 2005. Hän on kuulunut maajoukkueen kokoonpanoon vuoden 2007 Gold Cupissa, vuoden 2007 Copa Américassa, vuoden 2009 Maanosaliittojen cupissa ja vuoden 2010 MM-kilpailuissa. Vuoden 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa hän teki voittomaalin isänsä synnyinmaata Trinidad ja Tobagoa vastaan.
Clark on pelannut kaikkiaan 34 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia vuosina 2005–2012.
Vastaparit

Vastaparit on suomalainen draamasarja, jonka esittäminen alkoi MTV3-kanavalla syyskuussa 2010. Sarja kattaa yhteensä kymmenen jaksoa, jotka on kuvattu kesä–lokakuussa 2009. Ohjelman on tuottanut Helsinki-filmi Oy.
Juoni.
Nuori elämysfirman johtaja, Roni, joutuu onnettomuuteen. Onnettomuuden myötä niin Ronin kuin hänen tyttöystävänsä Elenan elämät muuttuvat – kuin myös Ronin yhtiökumppani Kallen, jonka vastuu firmassa lisääntyy. Kallen vaimo taas syyttää itseään onnettomuudesta. Ja muutkin reagoivat, kukin tavallaan.
Risto Rinne (professori)

Risto Rinne (s. 16. kesäkuuta 1952 Helsinki) toimii kasvatustieteen professorina sekä kasvatustieteen laitoksen johtajana Turun yliopistossa. Häntä on useasti haastateltu tiedotusvälineissä esimerkiksi koulutuspolitiikkaan ja koulun yhteiskunnalliseen asemaan liittyen.
Rinne kirjoitti ylioppilaaksi Turun Kupittaan yhteiskoulusta (1971). Hän valmistui Turun yliopistosta peruskoulun luokanopettajaksi (1974), kasvatustieteiden kandidaatiksi (1977), filosofian kandidaatiksi (1979), kasvatustieteiden lisensiaatiksi (1982) ja tohtoriksi (1984). Hänen suomenkielinen väitöskirjansa (1984) oli otsikoitu "Suomen oppivelvollisuuskoulun opetussuunnitelman muutokset vuosina 1916-1970 : opetussuunnitelman intentioiden ja lähtökohtien teoreettis-historiallinen tarkastelu".
Rinne toimi kasvatustieteen apulaisprosessorina Turun yliopistossa vuosina 1987-1992 ja kasvatustieteen professorina Tampereen yliopistossa vuosina 1993-1996. Hän on toiminut myös vierailevana professorina Sheffieldin yliopistossa Isossa-Britannissa ja Aalborgin yliopistossa Tanskassa.
Rinteen tutkimusaloja ovat kasvatussosiologia ja koulutussosiologia, koulutuspolitiikka, kansainvälinen vertaileva koulutustutkimus, ylempi koulututus ja kasvatuksen historia.
Rinne on julkaissut yli 500 tieteellistä julkaisua.
Keväällä 2021 Rinne valittiin Turun vasemmistoliiton puheenjohtajaksi.
Matjessilli

Matjessilli on nuoren kutemattoman sillin kauppanimi. Matjessilliä säilytetään tynnyrissä ennen kuin se perataan ja pakataan säilykepurkkiin erityisten mausteiden kanssa, joihin kuuluvat muun muassa sokeri, kaneli, maustepippuri ja neilikka. Joskus mausteisiin kuuluu myös santelipuu. 
Matjessillin valmistustapa on alkujaan peräisin Hollannista ja sana hollantilaisesta ruokalajista "maatjesharing", joka tarkoittaa "neitsytsilliä". Mannermaalla Keski-Euroopassa matjessilli eroaa kuitenkin pohjoismaisesta versiosta maultaan, ja siinä on terävämpi kalanmaku ja vähemmän mausteita.
Pisajärvi

Pisajärvi on järvi Rovaniemen lounaisosassa. Pisajärvellä on asutusta ja kesämökkejä.
Järven pinta-ala on 84,4 hehtaaria ja rantaviivan pituus on 5,6 kilometriä. Suurin syvyys on 2 metriä. Järveen on istutettu planktonsiikaa, vaellussiikaa ja pohjasiikaa, ja sen kalakanta on runsas.
Jong Tae-se

Jong Tae-se (, s. 2. maaliskuuta 1984 Nagoya, Aichi, Japani) on korealainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Jong edustaa Japanin J1 Leaguessa Shimizu S-Pulsea.
Hän pelasi Pohjois-Korean maajoukkueessa vuodesta 2006 vuoteen 2011. Jongilla on myös Etelä-Korean kansalaisuus.
Ura.
Jong aloitti ammattilaisuransa varsin myöhään 22-vuotiaana siirryttyään Korea-yliopistosta Japanin pääsarjassa pelaavaan Kawasaki Frontaleen. Hän onnistui kuitenkin tekemään toisella kaudellaan varsin tehokkaalla pronsentilla maalia tehtyään 12 maalia 24 ottelussa kaudella 2007. Sittemmin Jong lukeutui Japanin sarjan parhaimpiin maalintekijöihin.
Kesän 2010 MM-kilpailujen jälkeen Jong solmi sopimuksen saksalaisen VfL Bochumin kanssa. Vuonna 2013 hän solmi pelaajasopimuksen Suwon Bluewingsin kanssa.
Maajoukkueura.
Jong syntyi Japanissa korealaiseen vähemmistöön kuuluville vanhemmille käyden Pohjois-Korean tukemaa koulua ja pelaten niiden jalkapallojoukkueissa. Jong pelasi ensimmäisen maaottelunsa Pohjois-Korean maajoukkueessa Mongoliaa vastaan vuoden 2008 Itä-Aasian mestaruuskarsinnoissa. Ottelu päättyi 7-0, joista Jong teki neljä maalia. Jong edusti Pohjois-Koreaa kesän 2010 MM-kilpailuissa.
Mihail Golitsyn

Ruhtinas Mihail Mihailovitš Golitsyn vanhempi (); (1. marraskuuta 1675 Moskova – 10. lokakuuta 1730) oli venäläinen sotapäällikkö.
Hänen samanniminen, nuorempi veljensä Mihail Mihailovitš Golitsyn nuorempi (1684–1764) oli amiraali, diplomaatti ja korkeimman salaneuvoston jäsen.
Hän komensi suuren Pohjan sodan aikana vuosina 1713–1714 Suomen miehittänyttä venäläisarmeijaa isovihan aikana. Hän toimi Suomessa olleiden venäläisten joukkojen ylipäällikkönä vuoteen 1721 saakka, jolloin sota päättyi Uudenkaupungin rauhaan.
Golitsyn kohteli miehitettyä Suomea asiallisesti ja yritti ehkäistä sotaväkensä tekemiä vääryyksiä. Tämä siitäkin huolimatta, että hän oli keisari Pietari I Suuren sotapäällikkö. Pietari Suuri käski käyttää poltetun maan taktiikkaa suuren Pohjan sodan aikana.
Vuonna 1721 Golitsyn nimitettiin Pietarin kuvernööriksi ja vuonna 1725 hän sai sotamarsalkan arvon. Hänet nimettiin vuonna 1730 Venäjän sotakollegion johtajaksi.
Helsingin Eirassa sijaitsi vuosina 1908–1928 Golitsynin mukaan nimetty katu Galitzintie ("Galitzinvägen"). Sen nykyinen nimi on Juhani Ahon tie.
Saara Cantell

Saara Susanna Cantell (s. 27. huhtikuuta 1968) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Cantell väitteli taiteen tohtoriksi Aalto-yliopiston taideteollisesta korkeakoulusta toukokuussa 2011 aiheenaan lyhytelokuvan kerrontakeinot.
Cantellin elokuvia on palkittu sekä kotimaisilla että kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla. Vuonna 2010 Cantell ja kuvaaja Marita Hällfors saivat elokuvataiteen valtionpalkinnon elokuvasta "Kohtaamisia". Cantell oli elokuvasta ehdolla myös parhaan ohjauksen Jussin saajaksi. Tammikuussa 2014 Cantell teki suomalaista elokuvahistoriaa, kun elokuvateattereissa oli yhtä aikaa kaksi hänen ohjaamaansa pitkää elokuvaa, "Ainoat oikeat" ja "Onneli ja Anneli", joista molemmat ylittivät 100 000 katsojan rajan.
Vuosina 1999–2004 Cantell toimi "Voima"-lehden kolumnistina. Vuosina 2012–2014 hän teki radiokolumneja Yle Radio 1:n "Kultakuume"-ohjelmaan. Vuosina 2008–2011 Cantell oli Suomen elokuvaohjaajaliitto SELO ry:n hallituksen puheenjohtaja. Hän on Suomen elokuvasäätiön hallituksen jäsen kaudella 2013–2015.
Cantell oli toinen "Salattujen elämien" alkuperäisroolittajista.
Grammatica Grandonica

Grammatica Grandonica on sanskritin kieliopin käsikirjoitus, jonka on laatinut saksalainen jesuiittalähestyssaarnaaja Johann Ernst von Hanxleden. Käsikirjoitus on ollut kadoksissa vuosikymmeniä, ja se löytyi Italiasta Rooman lähellä olevasta luostarista 2010. Käsikirjoitusta pidetään merkittävänä, koska sillä oli huomattava vaikutus siihen, että ensimmäinen Euroopassa painettu, Sidharubamin laatima sanskritin kielioppi ilmestyi 1790.
Hanxleden työskenteli 1700-luvun alussa lähetyssaarnaajana Intian Keralassa.
Iivana Vasleinpoika

Ivan Vasiljevitš Patrikejev eli "Ivan Bulgak" (, n. 1440–1498) oli keskiaikainen venäläinen ruhtinas ja Pihkovan ja Novgorodin namestnik eli korkein käskynhaltija.
Perhe.
Ivan Patrikejevin suku kuuluu gediminideihin ja polveutuu siis Liettuan pakanakuninkaasta Gediminasista. Patrikejevin sukuhaaralla, Golitsyneillä, oli sukupolvien ajan korkeita asemia Novgorodin ja Pihkovan myöhäiskeskiaikaisissa tasavalloissa, sekä kartanoita, linnoituksia ja maita Karjalassa, Inkerissä ja Vatjanmailla. Erään perimätiedon mukaan Golitsyn-suku sai nimensä nahkahansikkaasta (), jota Ivan käytti.
Ivan Vasiljevitšin isä oli ruhtinas Vasili Jurjevitš (k. 1450), ja tämän puolestaan ruhtinas Juri Patrikejevitš. Ruhtinas Mihail Bulgakov oli Ivan Vasiljevitšin poika.
Ura.
Iivana toimi Moskovan suuriruhtinas Vasili II:n ja Iivana Suuren aikana. Hän lahjoitti maita veljensä ruhtinas Daniil Štšenjan ja setänsä ruhtinas Ivan Yuryevitš Patrikeevin kanssa Moskovan metropolialueelle. Hänet ylennettiin pajariksi Moskovan pajariduumaan vuonna 1475. 
Hän oli mukana suuriruhtinas Iivana Suuren seurueessa Novgorodiin vuonna 1478. Matkan tuloksena Novgorod alistui Moskovan suuriruhtinaskunnan vallan alle. Iivana ylennettiin Novgorodin kuvernööriksi. 
Vuonna 1481 hän osallistui Viljandin linnan ja kaupungin piiritykseen yhdessä ruhtinas Jaroslav Vasilyevitš Obolenskyn kanssa, joka kuului Liettualle. Venäläisten armeija onnistui valtaamaan linnan ja kaupungin, jotka kokivat mittavia tuhoja. 
Vuonna 1493 hän osallistui Vjazman kaupungin taisteluihin joukkojen komentajana. 
Hän osallistui Iivana Suuren johtamaan sotakampanjaan Novgorodissa vuonna 1495.
Vaišvilkas

Vaišvilkas tai Vaišelga (myös "Vojszalak, Vojšalk, Vaišalgas", , , ; s. ? - k. 9. joulukuuta 1268) oli Liettuan suuriruhtinas vuosina 1264–1267. Hän oli Mindaugasin poika. 
Vaišvilkasin nuoruudesta ei ole kirjallisia lähteitä. Ainoastaan vuonna 1254 hänen mainitaan isänsä Mindaugasin nimissä tehneen sopimuksen Galitsian kuninkaan Danielin kanssa. Sopimuksessa Galitsia luovutti Mustan Rutenian alueen ja sen keskuksen Navahrudakin Liettualle. Sopimuksen lujittamiseksi Danielin poika Shvarn meni naimisiin Vaišvilkasin siskon kanssa. Vaišvilkasista tuli Mustan Rutenian herttua.
Vaišvilkas sai ortodoksisen kasteen ja eli hyvin uskonnollista elämää. Hän muun muassa perusti Lavrashevin luostarin, ryhtyi munkiksi ja lähti pyhiinvaellusmatkalle Athokseen, Kreikkaan. Hän kuitenkin joutui keskeyttämään matkan Balkanin sotien takia ja palasi Navahrudakiin.
Vuonna 1264 hän pakeni Treniotan ja Daumantasin järjestämää murhayritystä, jossa hänen isänsä Mindaugas ja kaksi veljeä saivat surmansa. Myöhemmin Mindaugasin entiset tukijat murhasivat Treniotan. Vaišvilkas liittoutui lankonsa Shvarnin kanssa saadakseen vallan takaisin Mustassa Ruteniassa ja Liettuan suuriruhtinaskunnassa. Seurauksena oli sota Nalšiaa ja Deltuvaa vastaan. Nalšian herttuat Daumantas ja Suksė pakenivat Pskoviin ja Liivinmaalle. Vaišvilkasista tuli Liettuan suuriruhtinas. Kristittynä hän piti yllä hyviä suhteita Saksalaiseen ritarikuntaan ja liiviläisiin. Vuonna 1265 hän hyökkäsi Shvarnin kanssa Puolaan.
Vuonna 1267 Vaišvilkas päätti palata elämään munkkina ja luovutti valtansa Shvarnille. Vuotta myöhemmin Shvarnin veli Lev I murhasi Vaišvilkasin, koska tämä ei ollut jakanut valtaa veljesten kesken. Hänet haudattiin lähelle Neitsyt Marian taivaaseenastumisen kirkkoa Volodymyr-Volynskyissa.
Rääkkylän vaakuna

Rääkkylän vaakuna on Rääkkylän kunnan tunnus. Sen aihe viittaa kaskenpolttoon mutta myös epäsuorasti kunnan nimeen. 
"Rääkkyrauta" tai "rääkyrauta", joka yleisemmin tunnetaan takkirautana, on hyvin hiilipitoinen rautaseos, joka rakenteensa vuoksi on ominaisuuksiltaan kovaa mutta haurasta. Käyttökelpoiseksi se saadaan polttamalla siitä ylimääräinen hiili pois.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kaksi mustaa kekälettä ristikkäin, liekit hopeaa”. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Rääkkylän kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 22. joulukuuta 1955. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. toukokuuta 1956.
Grandma Moses

Grandma Moses eli Anna Mary Moses (7. syyskuuta 1860 – 13. joulukuuta 1961) oli yhdysvaltalainen naivistisia maalauksia tehnyt taidemaalari.
Moses oli maalannut 76-vuotiaasta alkaen. Itseoppineen Moseksen tuotanto tuli julkisuuteen, kun taiteen keräilijä Louis Calder näki niitä 1938. Moseksen teoksista pidettiin New Yorkissa vuonna 1940 näyttely, joka oli menestys. Värikkäät ja kirkasväriset maalaukset kuvaavat lapsuutta, maalaisnäkymiä joissa on teitä ja taloja, puutarhoja sekä ihmisiä.
Maisemat nähdään usein lintuperspektiivistä ja niissä on paljon yksityiskohtia hieman Pieter Brueghelin tapaan. Maalausten lapsenomaisen ongelmatonta henkeä on kuvattu ikuisen jouluaaton tunnelmaksi. Yli satavuotiaaksi elänyt Moses kirjoitti muistelmansa 92-vuotiaana.
Youssef el-Mokhtari

Youssef el-Mokhtari ("myös Youssef Mokhtari", , s. 5. maaliskuuta 1979 Beni Sidel) on marokkolainen jalkapalloilija. Keskikenttällä pelaava Mokhtari edustaa Ligue 2:ssa Metzia.
Ura.
El-Mokhtari on pelannut suurimman osan urastaan Saksassa juniori vuosista lähtien. Hän kävi pelaamassa hetkellisesti vuosina 2007-2008 Qatarissa Al-Rayyanissa.
Hän saavutti urallaan Marokon maajoukkueessa Afrikan mestaruus hopeaa vuoden 2004 Afrikan kisoissa, jossa el-Mokhtari myös voitti maalikuninkuuden neljällä osumalla.
Harrastajataide

Harrastajataide on taidetta harrastavien eli yleensä muiden kuin taiteen ammattikoulutuksen saaneiden taiteilijoiden tekemää taidetta. Useimmiten harrastajataidetta tehdään vapaa-aikana ei-ammattimaisesti varsinaisen päivätyön ohella. 
Harrastajataidetta verrataan esimerkiksi ammattitaiteeseen ja outsider-taiteeseen. Helena Sederholmin mukaan näitä kahta yhdistää omaperäisyys tai pyrkimys omaperäisyyteen. Hänen mukaansa harrastajataiteilijat taas ihailevat ja jäljittelevät taiteen perintöä ja korkeakulttuurista taidetta. He pyrkivät tekemään taiteen kaltaisia töitä ja kehittämään taitoaan. Harrastajataiteen katsotaan eroavan outsider- ja nykykansantaiteesta myös siksi, että viimemainitut ovat itseohjautuvia. Harrastajataidetta taas tehdään useimmiten kursseilla ja kerhoissa.
Taiteen sanominen harrastajataiteeksi saattaa olla myös vähemmän positiivista. Taiteilijat nähtiin 1970-luvulla ammattimaisina kulttuurityöntekijöinä, jolloin taiteen harrastamiseen ei suhtauduttu vakavasti.
1786 Raahe

1786 Raahe on päävyöhykkeen asteroidi, jonka Heikki Alikoski löysi 9. lokakuuta 1948 Iso-Heikkilän tähtitornissa Turussa. Ennen kuin asteroidi nimettiin Raahen kaupungin mukaan, se tunnettiin väliaikaisella tunnisteella 1948 TL.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin ja pyörähdysaika akselin ympäri on .
Søren Larsen

Søren Larsen (s. 6. syyskuuta 1981 Køge, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä ranskalaista Toulousea ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Seurajoukkue.
Larsen aloitti ammattilaisuransa tanskalaisseura Køgesta. Vuonna 2001 hän siirtyi Tanskan mestarijoukkue Brøndbyyhyn, mutta ei saanut juurikaan peliaikaa ensimmäisellä kaudellaan pelaten vain yhdessä ottelussa. Seuraavaksi kaudeksi 2002–2003 hänet lainattiin Fremiin. Vuonna 2004 hänet myytiin ruotsalaisseura Djurgårdeniin. Hän ehti pelata joukkueessa kaksi ottelua, ennen kuin loukkasi nivusensa. Djurgårdenin voittaessa kaudella 2005 pääsarjamestaruuden sekä cupin, hän oli yksi joukkueen avainpelaajista.
31. heinäkuuta 2005 Larsen teki nelivuotisen sopimuksen saksalaisseura Schalken kanssa. Joukkueessa pelatessaan hän sai lempinimikseen muun muassa "Der Dänische Joker" () ja "Die Waffe" (), jotka johdettiin hänen tyylistään tulla vaihdosta kentälle ja iskeä ottelun tasoitus-tai voittomaali. Hän ei onnistunut kuitenkaan pitämään hyvää tasoa yllä loukkaantumistensa takia ja lopulta hän menetti paikkansa joukkueessa.
18. heinäkuuta 2008 hän siirtyi ranskalaisseura Toulouseen korvaamaan Boltoniin siirtynyttä Johan Elmanderia. 24. tammikuuta 2009 hän teki ensimmäiset neljä maaliaan, kun joukkue voitti cupin ottelussa amatööriseura Schirrheinin murskaluvuin 8–0. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi lainasopimuksella MSV Duisburgiin. Lainakauden jälkeen hän palasi takaisin Toulouseen.
Maajoukkue.
Larsen teki ensiesiintymisensä Tanskan maajoukkueessa 2. kesäkuuta 2005 pelatussa ottelussa Suomea vastaan. Hän jatkoi hyviä otteitaan maajoukkuepaidassa ja teki viidessä ensimmäisessä pelaamassaan maaottelussa kuusi maalia. Hänet valittiin Tanskan joukkueeseen vuoden 2010 MM-kilpailuihin.
Plano (Illinois)

Plano on kaupunki Kendallin piirikunnassa Illinoisissa Yhdysvalloissa ja se on Chicagon lounainen esikaupunki. Kaupungin asukasluku oli 5 633 vuoden väestönlaskennassa ja se kasvaa nopeasti; vuonna 2009 asukasluku oli jo 12 674.
Väestö.
Asukkaista on 82,34 % on valkoihoisia, 0,25 % mustia, 0,30 % intiaaneja, 0,02 % Tyynenmeren saarilta, 14,59 % muita ja 2,13 % sekoittuneita. Asukkaista 25,79 % on latinoita (2000).
Sirppihuulikala

Sirppihuulikala ("Thalassoma lunare") on koralliriuttojen huulikala.
Koko ja ulkonäkö.
Sirppihuulikala on pitkulainen kala. Se voi kasvaa 25 cm pitkäksi. Vartalo on sinivihreä, päässä on korallinpunaisia kuvioita. Evien tyvessä on violetinsävyinen raita. Pyrstö muistuttaa muodoltaan sirppiä, mistä kala on saanut suomenkielisen nimenstä.
Alkuperä ja elintavat.
Sirppihuulikala on kotoisin indopasifiselta merialueelta. Se elää koralliriuttojen lähellä 1–20 metrin syvyydessä. Sirppihuulikalat elävät parvissa, joissa on yksi aikuinen koiras ja useita naaraita ja nuoria yksilöitä.
Akvaariossa.
Sirppihuulikala on sukunsa suosituin akvaariokala. Se tarvitsee melko suuren merivesiakvaarion. Sirppihuuikala on rauhallinen ja sopeutuu seura-akvaarioon, se ei vahingoita koralleja mutta syö äyriäisiä ja muita selkärangattomia.
Sigmar Polke

Sigmar Polke (13. helmikuuta 1941 entinen Sleesia, Saksa – 11. kesäkuuta 2010 Köln) oli saksalainen taidemaalari ja valokuvaaja.
Polken kotiseutu kuului hänen syntyessään Saksaan. Perhe siirtyi sieltä sodan päätyttyä Thüringeniin ja edelleen 1953 Länsi-Saksaan. Hän opiskeli ensin lasimaalausta mutta siirtyi jatkamaan opintoja Düsseldorfin taideakatemiassa, jossa hänen opettajinaan oli muun muassa Joseph Beuys.
Polke oli Saksan merkittävimpiä nykytaiteilijoita. Häntä on luonnehdittu taiteen alkemistiksi ja Saksan ensimmäiseksi poptaiteen edustajaksi. Hän teki myös grafiikkaa ja oli taidevalokuvaaja. Hän keksi 1960-luvulla kollegojensa, muun muassa Gerhard Richterin kanssa ”kapitalistisen realismin”, joka oli tarkoitettu DDR:n sosialistisen realismin ja lännen abstraktin tyylin ironiseksi kommentiksi. Syksyllä 2009 Polke sai valmiiksi Sveitsiin Zürichin evankeliseen Grossmünster-kirkkoon suuren lasi-ikkunan.
Juvan vaakuna

Juvan vaakuna on Juvan kunnan tunnus. Sen aiheen risti viittaa nimikkopitäjän keskiaikaiseen ja nyt jo hävinneeseen Pyhän Ristin -kirkkoon. Apilanlehti on puolestaan maatalouden tunnus. Vaakunassa käytetyt koristeelliset kuviot ovat esimerkki damaskoinnista, jota on käytetty vaakunoiden tyhjien kenttien täyttämisessä, eivätkä ne varsinaisesti kuulu osaksi vaakunan heraldista selitystä.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä risti, saatteena oikeassa ylänurkassa apilanlehti, kaikki kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Tapio Vallioja, ja Juvan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 19. kesäkuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 23. elokuuta samana vuonna.
Allan Palmgren

Allan Palmgren (5. tammikuuta 1860 Mouhijärvi – 28. toukokuuta 1928 Pori) oli suomalainen säveltäjä ja musiikkiarvostelija. 
Palmgrenin vanhemmat olivat kauppias Karl Fredrik Palmgren ja Emma Kristina Jahnsson. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lyseosta 1878 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Palmgren toimi konttoristina ja kirjanpitäjänä Porissa ja vuodesta 1918 hän oli Porin Konepajan pääkirjanpitäjä.
Palmgrenin sävelsi "Satakunnan marssin", jonka sanoitti Hj. Nortamo, sekä sävelsi ja sanoitti "Porin suojeluskunnan marssin". Hän on säveltänyt myös Nortamon sanoittaman kupletin "Tilta Tuohimaa”".
Allan Palmgren oli naimisissa vuodesta 1897 Naema Matilda Björkmanin kanssa. Hänen veljensä oli säveltäjä Selim Palmgren.
Elis Oskar Stenberg

Elis Oskar Stenberg (13. heinäkuuta 1843 Turku – 13. toukokuuta 1875 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja lehtimies. Hän käytti nimimerkkiä "Eos".
Stenbergin vanhemmat olivat linnansaarnaaja, varapastori Ernst Oskar Stenberg ja Gustava Charlotta Sofia Ekbom. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1865 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa.
17 Thetis

17 Thetis (symboli: ) on päävyöhykkeen asteroidi eli pikkuplaneetta, joka kiertää Aurinkoa Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä. Thetisin löysi R. Luther vuonna 1852. Nimensä pikkuplaneetta sai kreikkalaisen mytologian Thetisin mukaan.
Luettelo Kalifornian kuvernööreistä

Tämä on luettelo Kalifornian kuvernööreistä.
Kalifornian kuvernööri on Kalifornian hallinnon päämies ja Kalifornian asevoimien ylipäällikkö. Kuvernöörillä on velvollisuus valvoa osavaltion lakeja ja valta vahvistaa uudet lait. Lisäksi kuvernöörillä on veto-oikeus Kalifornian uusiin lakiesityksiin. Kuvernööri valitaan neljän vuoden välein kansanäänestyksellä. Vuonna 1990 hyväksytyn lakiehdotuksen mukaisesti kuvernööri voi olla virassaan korkeintaan kaksi kautta. Kuvernöörit astuvat virkaan ensimmäisenä maanantaina tammikuun 1. päivän jälkeen. Kuvernöörin on oltava Yhdysvaltain kansalainen sekä äänioikeutettu.
Kalifornian ensimmäinen kuvernööri oli 20. joulukuuta 1849 työnsä aloittanut demokraattisen puolueen jäsen Peter Hardeman Burnett. Hän oli virassa hieman yli vuoden, 9. tammikuuta 1851 asti. Ensimmäinen republikaanisen puolueen kuvernööri Kaliforniassa oli Leland Stanford, joka toimi virassa tammikuusta 1862 joulukuuhun 1863. Lyhyin kausi oli Milton Lathamilla, joka oli virassa vain viisi päivää tammikuussa 1860. Pisimpään kuvernöörinä taas toimi Earl Warren, joka oli virassa lähes kymmenen vuotta.
Kalifornian kuvernööreistä ainoastaan Ronald Reagan on toiminut myös Yhdysvaltain presidenttinä. Nykyinen kuvernööri on Gavin Newsom.
Kuvernöörit.
Kalifornian kuvernööreistä 22 on edustanut republikaaneja, 15 demokraatteja, yksi American- (myöhemmin Know Nothing) ja yksi progressiivista puoluetta.
Elossa olevat aiemmat kuvernöörit.
Kalifornian aiemmista kuvernööreistä neljä on vielä elossa.
Sarah Richardson

Sarah Richardson on kanadalainen sisustusarkkitehti ja tv-persoona, joka tunnetaan parhaiten HGTV:n ohjelmistaan "Room Service", "Design Inc.", "Sarah'n talo" ja "Sarah's cottage". Richardson aloitti uransa vuonna 1994 assistenttina ja lavastajana, mutta eteni urallaan nopeasti ja sai pian ensimmäisen tv-ohjelmansa. Richardson asuu Torontossa aviomiehensä ja kahden tyttärensä kanssa.