tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kolumbian koripallomaajoukkue

Kolumbian koripallomaajoukkue edustaa Kolumbiaa miesten koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Historia.
Maa esiintyi ensimmäistä kertaa Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa vuonna 1945, jolloin Kolumbia sijoittui kisojen kuudenneksi. Parhaimmillaan maa on sijoittunut turnauksen viidenneksi, viimeksi vuonna 2008. Ainoan kerran maa on selviytynyt MM-kilpailuihin vuonna 1982, jolloin maa osallistui kisoihin kisaisäntänä. Kolumbia sijoittui turnauksessa seitsemänneksi.
Lapinsiilikäs

Lapinsiilikäs ("Pararctia lapponica") on siilikkäisiin kuuluva, pohjoisten tunturiseutujen perhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Lapinsiilikäs on keskikokoinen perhoslaji. Etusiivet ovat pohjaväriltään violetinruskeat, ja niissä on epäsäännöllisen muotoisia vaaleankeltaisia, tummareunaisia laikkuja. Takasiipien väri vaihtelee kirkkaankeltaisesta lämpimän oranssiin, ja niissä on laajoja ruskeanharmaita laikkuja. Ruumis on tuuhean karvainen, väriltään punaruskea. Koiraan takaruumiin selkäpuolella on keltainen selkäjuova ja takaruumis päättyy keltaiseen kärkitupsuun. Naaraan takaruumiin sekäjuova on punainen. Siipiväli on 37–45 mm.
Toukka on tumma, kauttaaltaan punaruskeiden karvojen peittämä.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lapinsiilikästä tavataan Pohjois-Skandinaviasta Siperian poikki Alaskaan ja Quebeciin saakka. Suomessa lajia esiintyy vain Lapissa, pääasiassa Inarin, Utsjoen ja Enontekiön alueilla ja eteläisimmät havainnot on tehty Torniosta ja Kuusamosta. Lentoaika on varsin lyhyt, yksittäisellä esiintymispaikalla vain viikon-parin pituinen ja sijoittuu kesäkuun loppupuoliskolta heinäkuun alkupuolelle.
Suomessa lapinsiilikäs on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT)
Elinympäristö ja elintavat.
Lapinsiilikkään tyypillinen ympäristö on tunturiseudulla sijaitseva kostea notko tai suo. Perhosen elinpaikoilla kasvaa tavallisesti vaivaiskoivua sekä hillaa ja muita esiintymispaikan tyypillisiä perhoslajeja ovat suokeltaperhonen, suohopeatäplä sekä tunturisiilikäs. Aikuiset perhoset ovat päiväaktiivisia. Ne lentävät vain aurinkoisina päivinä ja vain lämpimimpien tuntien aikana. Lento tapahtuu nopeasti, lähellä maanpintaa ja muutamia kymmeniä metrejä kerrallaan. Naaraita tavataan koiraita useammin. Aikuinen perhonen ei nauti ravintoa.
Naaras munii noin 150–200 munaa. Toukkakehitys kestää kaksi vuotta. Ensimmäisen kerran laji talvehtii pienenä toukkana ja toisen täysikasvuisena toukkana. Toukat ovat aktiivisia ympäri vuorokauden ja toisen talven jälkeen täysikasvuiset toukat lähtevät etsimään koteloitumispaikkaa jo varhain keväällä. Koteloituminen tapahtuu maanpinnalle, silkkisen kotelokopan sisään. Kotelovaihe kestää kolmesta neljään viikkoa.
Ravintokasvi.
Toukka on polyfagi, mutta elää erityisesti vaivaiskoivulla ("Betula nana"), hillalla ("Rubus chamaemorus") sekä juolukalla ("Vaccinium uliginosum").
Vesannon yhtenäiskoulu

Vesannon yhtenäiskoulu on Vesannon kunnan kirkonkylässä toimiva yhtenäiskoulu (luokka-asteet 1–9 ja lukio). 
Yhtenäiskoulun alakoulu, yläkoulu ja lukio toimivat vuosina 2017–2021 väistötiloissa, kukin fyysisesti eri kiinteistöissä. Vuonna 2020 käynnistyi uudisrakennushanke. Vesannon yhtenäiskoulun ja lukion uusi hirsirunkoinen rakennus otettiin käyttöön lokakuussa 2021. 
Vuonna 2016 yhtenäiskoulun peruskoululuokilla oli yhteensä 174 oppilasta. 
Vesannon yhtenäiskoulun ja siihen kuuluvan Vesannon yhtenäiskoulun lukion (aiemmin: Keskustie 13) oppilaisiin lukeutuu muun muassa kirjailija Asko Sahlberg.
Naskalihietahait

Naskalihietahait (Odontaspididae) tai aiemmin hietahait on valtamerissä tavattava sillihaikaloihin kuuluva kalaheimo.
Lajit.
Naskalihietahailajien fossiileista vanhimmat on ajoitettu myöhäisliitukaudelle. Yksi tällainen suku on "Eugomphodus". Nykyään heimossa elää kaksi lajia, jotka jaetaan yhteen sukuun "Odontaspis" ja lajit ovat:
Aiemmin samaan heimoon on kuulunut myös hietahai.
Anatomia.
Naskalihietahait ovat suurehkoja ja tukevarakenteisia haita. Suurin laji on mustahietahai, joka voi kasvaa 4,1 metriä pitkäksi. Muutkin lajit saavuttavat yli kolmen metrin pituuden. Lajeilla on kaksi samankokoista selkäevää ja pyrstöevä on melko pitkä ja epäsymmetrinen. Naskalihietahailajien peräevä on selkäevien kokoinen. Naskaliietahaiden silmät ovat melko pienet ja suu suuri ja hampaat pitkät. Hammasrivejä on molemmissa leuoissa alle 60.
Naskalihietahait ovat ovovivipaarisia ja poikaset voivat syödä hedelmöittymättömiä munasoluja tai hitaammin kehittyneitä sisaruksiaan ollessaan naaraan kohdussa. Yleensä poikasia syntyy kaksi. 
Levinneisyys ja elintavat.
Naskalihietahaiden heimon lajeja tavataan laikuttaisesti Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren lämpimillä ja lauhkeilla alueilta. Ne elävät rannikkoseuduilla ja erityisesti ruskohietahai myös avomerellä. Niitä on tavattu pintavesistä aina 1 600 metrin syvyyteen. 
Naskalihietahait ovat melko hitaita, mutta aktiivisia uimareita. Niiden ravintoa ovat luukalat, nilviäiset ja pohjien äyriäiset.
Hietahait ja ihmiset.
Naskalihietahaiden lajit ovat melko rauhallisia, mutta hietahain tiedetään hyökänneen myös uimareiden kimppuun, kun se on tuntenut olonsa uhatuksi. Hietahait ja mustahietahait ovat suosittuja urheilukalastuksen kohteita ja niitä kalastetaan myös ravinnoksi, mutta ne eivät ole yhtä tärkeitä kuin monet muut hait. Hietahaita pidetään myös yleisöakvaarioissa.
Simona La Mantia

Simona La Mantia (s. 14. huhtikuuta 1983 Palermo) on italialainen kolmiloikkaaja.
La Mantia oli kahdeksas alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2002. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa, mutta karsiutui Pariisin MM-kisoissa. Vuonna 2004 hän oli yhdestoista Budapestin sisäratojen MM-kisoissa, mutta karsiutui Ateenan olympialaisissa. Seuraavana vuonna hän oli kahdeksas Madridin sisäratojen EM-kisoissa ja voitti kultaa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa, mutta karsiutui Helsingin MM-kisoissa, kuten kävi myös Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006. Göteborgin EM-kilpailuissa hän jäi karsinnassa ilman tulosta.
Vuonna 2010 La Mantia teki paluun arvokisoihin voittaen hopeaa Barcelonan EM-kisoissa 2010 tuloksella 14,56 m. Ensimmäisen aikuisten arvokisavoittonsa hän saavutti Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011 tuloksella 14,60 m. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui. Vuonna 2012 hän sijoittui neljänneksi Helsingin EM-kilpailuissa tuloksella 14,25, mutta karsiutui loppukilpailusta Lontoon olympialaisissa. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän sai pronssia tuloksella 14,26. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui loppukilpailusta.
La Mantian ennätys on 14,69 m, jonka hän hyppäsi Palermossa 22. toukokuuta 2005. Sisäradoilla hän on hypännyt 14,60 m Pariisissa 5. maaliskuuta 2011 voittaessaan EM-kultaa. Pituushypyssä hänen ennätyksensä on Palermossa 21. toukokuuta 2005 hypätty 648 cm.
Pete Way

Peter "Pete" Frederick Way (7. elokuuta 1951 – 14. elokuuta 2020) oli brittiläinen basisti. Hänet tunnettiin parhaiten UFOn entisenä basistina sekä Waysted-yhtyeestä. Hän on soittanut myös perustamassaan Fastway-yhtyeessä sekä Ozzy Osbournen yhtyeessä.
Masked and Anonymous

 
Masked and Anonymous on Larry Charlesin ohjaama ja yhdessä Bob Dylanin kanssa käsikirjoittama yhdysvaltalainen komedia- ja draamaelokuva vuodelta 2003. Dylan myös näytteli yhtä elokuvan päärooleista. Hänen lisäkseen elokuvassa esiintyvät muun muassa Jeff Bridges, Jessica Lange, Angela Bassett, Luke Wilson, Penélope Cruz ja John Goodman.
Juoni.
Huonomaineinen musiikkipromoottori ehdottaa TV-tuottaja Nina Veronivealle hyväntekeväisyyskonsertin järjestämistä. Vankilasta vapautettu musiikki-ikoni yritetään saada mukaan konserttiin.
Füzuli

Məhəmməd Süleyman oğlu Füzuli (1494 Kerbela – 1556 Kerbela) oli azerbaidžanilainen runoilija.
Füzuli kuului Azerbaidžanista Irakiin siirtyneeseen bajat-heimoon. Hänen isänsä toimi muftina Kerbelan lähellä Hillassa. Tuleva runoilija sai monipuolisen koulutuksen. Arabian ja persian kielten lisäksi hän opiskeli matematiikkaa, tähtitiedettä, lääketiedettä ja logiikkaa sekä tunsi erinomaisesti aikansa runoutta. Suurimman osan elämäänsä hän asui Bagdadissa toimien opettajana ja pyhien paikkojen valvojana.
Runoilija laati teoksensa azerin, persian ja arabian kielillä. Hänen tuotannostaan suuri osa on gaseeli- ja kasidamuotoista rakkauslyriikkaa. Hän ylistää kauneutta ja inhimillisyyttä, kuvaa rakkauteen liittyvää kärsimystä ja surua, kehottaa vallanpitäjiä oikeudenmukaisuuteen ja huolenpitoon alamaisistaan. Hän uudisti gaseelia tekemällä siitä sisällöltään ja muodoltaan helpommin ymmärrettävän. Füzulin teoksissa on runsaasti myös sufilaisia aineksia, vaikka hän ei kuulunutkaan mihinkään sufilaisveljeskuntaan. Runoilijan filosofisista teoksista merkittävimpiä on kasidamuotoinen "Ənisül-qəlb" (”Sydänystävä”), joka on luonteeltaan yhteiskuntakriittinen ja feodalismin vastainen.
Füzuli kirjoitti myös proosaa. Hänen ”Valitusten kirjansa” ("Şikəyet-nəme") on yksi azerinkielisen taideproosan varhaisimmista muistomerkeistä. Se kuvaa satiirisesti Turkin sulttaanin Suleiman Suuren hovissa vallinnutta mielivaltaa ja ahneutta.
Runoilijan merkittävin luomus on suulliseen kansanperinteeseen perustuva lyyrinen runoelma "Leyli və Məcnun" (”Leili ja Mädžnun”, 1536–1537). Nizamin ja muiden edeltäjiensä tavoin Füzuli muokkasi Leilin ja Mädžnunin traagisesta rakkaustarinasta itsenäisen taideteoksen.
Füzulin tuotannolla oli suuri vaikutus azerbaidžanilaisen kirjallisuuden kehitykseen. Hänen merkittävin ansionsa oli azerien kansankielen muokkaaminen kaunokirjallisuuden välineeksi.
Kaliumperkloraatti

Kaliumperkloraatti (KClO4) on perkloraattisuola, jota voidaan valmistaa esimerkiksi perkloorihapon (HClO4) ja kaliumhydroksidin (KOH) neutraloitumisreaktiossa. Neutraloinnissa syntyvän suolaliuoksen pH on suurin piirtein neutraali, kun aineilla on samat konsentraatiot, sillä perkloorihappo on vahva happo ja kaliumhydroksidi on vahva emäs. Kaliumperkloraatti esiintyy värittöminä kiteinä tai valkoisena kiteisenä jauheena. 
HClO4 ("aq") + KOH ("aq") → H2O ("l") + KClO4 ("aq")
Kaliumperkloraatti on erittäin vahva hapetin. Tähän perustuukin sen käyttö ilotulitteisessa ja kiinteissä polttoaineseoksissa.
Aine on veteen niukkaliukoista; se liukenee veteen 20 °C:n lämpötilassa 1,8 g/100 ml. Kaliumperkloraatista käytetään myös nimiä "kaliumhyperkloraatti" ja "peroidiini".
Kaliumperkloraattia voidaan käyttää kilpirauhasen ja sylkirauhasten suojaamisessa suoritettaessa aivojen dopamiinireseptoreiden gammakuvausta Parkinsonin taudin erotusdiagnostiikassa.
Pöllönkankaan koulu

Pöllönkankaan koulu on Oulun kaupungin yhtenäisperuskoulu. Oppilaat tulevat lähinnä Kuivasjärven, Oinaansuon, Kaijonrannan, Kaijonharjun ja Jylkynkankaan asuinalueilta. 
Pöllönkankaan ala-aste aloitti toimintansa syksyllä 1987. Aloittaessaan koulussa oli oppilaita 293, perusopetusryhmiä 12 ja opettajia 18. 
Syksyllä 2004 Pöllönkankaan ala-aste ja yläaste yhdistyivät 1–9-luokkien yhtenäisperuskouluksi, Pöllönkankaan kouluksi.
Lukuvuonna 2015–2016 Pöllönkankaan koulussa oli 509 oppilasta: 318 alaluokkalaista ja 191 yläluokkalaista.
Pussikkaat

Pussikkaat, aikaisemmalta nimeltään pussikehrääjät, (Psychidae) on maailmanlaajuisesti 1000–3000 lajia käsittävä perhosheimo. Euroopasta lajeja tunnetaan 130 ja Pohjoismaista 26. Heimon lajit ovat pienikokoisia, yleensä yöaktiivisia ja niiden keskeisenä tuntomerkkinä on toukan suojakseen rakentama pussi, josta se ei joissakin tapauksissa poistu edes aikuistuttuaan. Monien lajien tunnistaminen on vaikeaa ja ryhmän sisäinen taksonomia tunnetaan huonosti. Sukupuolidimorfismi on pussikkailla varsin yleistä.
Piirteitä.
Aikuiset pussikaskoiraat ovat leveäsiipisiä, pieniä perhosia. Siivet ovat usein lähes yksivärisen harmaanruskeat, mutta joillakin lajeilla kirjavat. Harvan siipisuomutuksen takia siivet ovat läpikuultavat. Useiden lajien koirailla on kaksoiskampamaiset tuntosarvet, joiden avulla ne haistavat ilmasta naaraan erittämät feromonit. Siipiväli vaihtelee lajista riippuen 8–56 mm.
Yli puolella pussikaslajeista naaraat ovat täysin siivettömiä, ja niiden muukin elimistö on huomattavan surkastunut. Naaraan takaruumiin kärjessä on karvatupsu, joka on usein tärkeä lajinmäärityksessä ja takaruumiin kärki päättyy yleensä kartiomaiseen munanasettimeen. Suomalaisista lajeista vain kirjopussikkaan ("Diplodoma laichartingellum") naarailla on siivet. Äärimmäisyytenä alaheimojen Oiketicinae ja Epichnopteryginae lajien naaraat ovat neoteenisia: aikuinen naaras on raajaton, ulkoasultaan toukkamainen eikä se poistu lainkaan kotelosta. Näiden lajien parittelussa koiras työntää erittäin venyvän takaruumiinsa naaraan toukkapussiin ja naaras munii pussin sisälle.
Joidenkin lajien naarailla on kuitenkin tynkämäiset tai jopa täysin kehittyneet siivet. Kyky neitseelliseen lisääntymiseen on kehittynyt heimossa itsenäisesti useita kertoja. Osalla lajeista ei esiinny koiraita lainkaan, mutta osa lajeista lisääntyy neitseellisesti vain osassa esiintymisaluettaan. Esimerkiksi Suomessa ja muissa pohjoismaissa särmäpussikas ("Dahlica triquetrella") lisääntyy neitseellisesti, mutta Keski-Euroopassa lisääntyminen on suvullista.
Elintavat.
Aikuiset pussikkaat ovat lyhytikäisiä eivätkä ne nauti ravintoa. Suvullisesti lisääntyvillä lajeilla naaraat ovat koiraita pitkäikäisempiä eläen tavallisesti muutaman viikon, kun koiraiden elinaika jää pariin päivään. Koska aikuiset perhoset ovat yleensä yöaktiivisia, pussikkaita tapaa yleisimmin toukkina.
Pussikkaiden toukat liikkuvat vapaasti etsimässä ravintoa. Heti munasta kuoriuduttuaan ne rakentavat erittämästään silkistä suojapussin, jonka ne naamioivat maa-aineksella, hyönteisten jäänteillä tai kasvinosilla. Pussin koko ja ulkonäkö vaihtelevat, mutta ovat tiukasti lajityypillisiä ja monet lajit on helpompaa tunnistaa toukan pussista kuin aikuisen perhosen ulkoasusta. Sukujen "Canephora" ja "Pachytelia" lajeilla koiras- ja naarastoukkien pussit ovat erinäköisiä. Toukka kuljettaa pussia mukanaan koteloitumiseensa saakka ja tekee myös kotelon pussin sisään. Pussikkaiden toukat kelpuuttavat ravinnokseen laajan kirjon kasveja, sammalia, puissa kasvavia leviä ja jäkäliä. Muutamien lajien toukat ovat muita hyönteisiä saalistavia petoja.
Lajit Suomessa.
Suomesta tunnetaan toistaiseksi 21 pussikaslajia
Yan Zi

Yan Zi () (s. 12. marraskuuta 1984, Chengdu) on kiinalainen tennispelaaja. Hän voitti pronssia naisten nelinpelissä vuoden 2008 kesäolympialaisissa, Pekingissä. Vuoden 2006 Aasian kisoissa hän voitti kultaa.
Hän voitti Australian avointen tennisturnauksen nelinpelin yhdessä Zheng Jien kanssa vuonna 2006. Samana vuonna pari voitti myös Wimbledon-turnauksen nelinpelin.
Kontiolahden Urheilijat

Kontiolahden Urheilijat ry (vuosina 1956–1981 "Niemen Veto r.y.", vuosina 1981–1986 "Kontiorannan Urheilijat r.y.") on kontiolahtelainen, vuonna 1956 perustettu urheiluseura, jolla on toimintaa muun muassa hiihdossa, ampumahiihdossa, suunnistuksessa ja eri ampumalajeissa. Seuran tunnetuin urheilija on ampumahiihtäjä Kaisa Mäkäräinen. 
Seuran toimisto sijaitsee Kontiolahden ampumahiihtokeskuksessa. Seura on järjestänyt useita ampumahiihdon kansainvälisiä arvokilpailuja ja hiihdon SM-kilpailuja.
Kosto rajan takaa

Kosto rajan takaa () on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Mike Marvin. Pääosissa näyttelivät Charlie Sheen, Nick Cassavetes ja Sherilyn Fenn.
Suomessa elokuvan ensi-ilta esiteltiin MTV3:lle 20. huhtikuuta 1993.
Juoni.
Packard ja hänen jenginsä hallitsevat ja samalla myös terrorisoivat Arizonan aavikkokaupunkia, jossa he pakottavat ihmisiä kilpailemaan heitä vastaan "voittaakseen" autot itselleen. Yksi kilpailijoista, Jamie, kokee kuitenkin karun kohtalon, kun hän on viettämässä aikaa tyttöystävänsä Kerin kanssa. Packard haastaa Jamien kisaan, jonka hän myös voittaa epärehellisen keinoin. Packard vie auton ja antaa nuorukaisen kävellä tyttöystävänsä kanssa takaisin kotiin. Myöhemmin samana iltana Packard käy kuitenkin murhaamassa Jamien ja vie naisen itselleen. Kaksi päivää myöhemmin kaupunkiin ilmestyy nuorikainen nimeltä Jake Kesey. Hän ystävystyy Kerin ja Jamien veljen Billin kanssa. Samalla kaupunkiin on ilmestynyt salaperäinen henkilö, joka haastaa autollaan Packardin jengin yksitelleen kisoihin, joista vain toinen selviää hengissä.
Nobu Naruse

Nobu Naruse ( s. 8. heinäkuuta 1984 Hakuba) on japanilainen uransa lopettanut hiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla Gifu Hino Motors Ski Clubia.
Naruse on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2004 lähtien. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 23. tila Falunin 40 kilometrin kilpailusta 2009.
Naruse osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 2006. Tuolloin hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa 58:nneksi, oli 41:s 15 kilometrin matkalla ja keskeytti 50 kilometrillä. Naruse voitti seuraavana vuonna Aasian kisoissa hopeaa viestissä ja sijoittui Sapporon MM-kisoissa 15 kilometrillä 52:nneksi. Hän oli vuoden 2010 olympialaisissa mukana neljällä matkalla ja sai parhaan sijoituksensa parisprintistä, jossa hän hiihti Yuichi Ondan kanssa sijalle 13. Naruse voitti vuoden 2011 Aasian kisoissa kolme hopeamitalia ja osallistui MM-kisoihin, joissa hän oli maansa kuudenneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa ja kilpaili kolmella henkilökohtaisella matkalla.
Lähteet.
Miesten 15 kilometrin hiihto hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 2011

Miesten 15 kilometrin hiihto hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 2011 järjestettiin 23. helmikuuta ja 1. maaliskuuta. Perinteisellä tavalla hiihdetyn kilpailun voitti Suomen Matti Heikkinen 13,3 sekunnin erolla norjalaiseen Eldar Rønningiin.
Tulokset.
Karsinta.
10 kilometrin karsintakilpailu järjestettiin 23. helmikuuta. 
Q = Hiihtäjä jatkoi varsinaiseen kilpailuun
Keltatuoksuinkivääri

Keltatuoksuinkivääri eli tuoksuinkivääri ("Hedychium gardnerianum") on Himalajalla, Intiassa ja Indokiinassa luonnonvaraisena kasvava inkiväärikasvien heimoon kuuluva kasvi. Luonnollisen levinneisyysalueensa ulkopuolella se on maailmanlaajuisesti yksi haitallisimmista vieraslajeista. Se muodostaa laajoja kasvustoja ja tukahduttaa muun kasvillisuuden. Siitä on tullut ongelma muun muassa Azoreilla.
Katariina Saksi-Lauenburgilainen

Katariina Saksi-Lauenburgilainen (myös Katariina Saksilainen, 24. syyskuuta 1513 Ratzeburg – 23. syyskuuta 1535 Tukholma) oli Ruotsin kuningatar vuosina 1531–1535. Häntä pidetään uudenaikaisen Ruotsin ensimmäisenä kuningattarena. Hän oli ensimmäinen Kustaa Vaasan kolmesta puolisosta.
Elämä.
Katariinan vanhemmat olivat herttua Magnus I Saksi-Lauenburgilainen (k. 1543) ja Katarina Braunschweig-Wolfenbütteliläinen. Hän sai protestanttisen kasvatuksen ja avioitui 18-vuotispäivänään 24. syyskuuta 1531 Tukholmassa Ruotsin kuninkaan Kustaa Vaasan kanssa. Huomenlahjaksi Katariinalle luvattiin Korsholman, Kalmarin ja Öölannin läänit. Avioliiton taustalla oli poliittisia syitä: Saksi-Lauenburgin herttuakunta sijaitsi strategisesti tärkeässä paikassa. Avioliiton avulla Kustaa Vaasa loi myös yhteyden vanhaan Bjälbo-sukuun, josta Katariina polveutui äidinäitinsä Katarina Pommerilaisen kautta,ja hän sai tärkeitä kontakteja saksalaisiin ruhtinaisiin. Kaiken lisäksi Katariinan sisar Dorothea Saksi-Lauenburgilainen oli avioitunut Tanskan kruununprinssin Kristianin kanssa, joten Kustaa pystyisi vahvistamaan Ruotsin siteitä sekä Tanskaan että Saksaan. 
Vanha ruotsalainen kirjallisuus kuvailee Katariinaa oikulliseksi, kylmäkiskoiseksi ja alati kriittiseksi kaikkea ruotsalaista kohtaan. Avioliittoa on kuvailtu onnettomaksi, mutta asiakirjoista on toisaalta päätelty aivan päinvastaista. Väitettä surkeasta liitosta on sanottu Kustaan vihollisten Lyypekin ja Rostockin valheelliseksi propagandaksi.
Kuolema.
Eräissä tanssiaisissa Tukholmassa vuonna 1535 Katariina sai pahoinvointikohtauksen tanssiessaan Tanskan kuninkaan Kristian III:n kanssa, ja ilmeisesti kompastui ja kaatui. Katariinan oletetaan olleen raskaana, ja hän sai onnettomuuden takia komplikaatioita. Katariina menehtyi lapsivuoteessa vuorokautta ennen 22-vuotispäiväänsä yhdessä syntymättömän lapsensa kanssa. Hänet haudattiin väliaikaisesti Tukholman Suurkirkkoon 1. lokakuuta 1535. Lopullisesti Katariina laskettiin haudan lepoon 21. joulukuuta 1560 Uppsalan tuomiokirkossa yhdessä Kustaan ja tämän toisen aviopuolison Margareeta Leijonhufvudin kanssa. Hänen hautapatsaansa sijaitsee niin kutsutussa kustavilaisessa kuorissa alttarin takana.
Kustaan viholliset levittivät huhua, että tämä olisi myötävaikuttanut vaimonsa kuolemaan lyömällä häntä vasaralla. Tutkijat eivät ole löytäneet Katariinan pääkallosta tai luurangosta mitään väkivaltaan viittaavaa.
Katariina, samoin kuin Kustaa Vaasan myöhemmät puolisot Margareeta Leijonhufvud ja Katariina Stenbock, otettiin Helsingin paikannimistöön vuonna 2003.
Lapset.
Katariina Saksi-Lauenburgilaiselle ja Kustaa Vaasalle syntyi yksi poika:
Stig Häggblom

Stig Thuresson Häggblom (5. heinäkuuta 1926 Kotka – 17. elokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen urheilutoimittaja.
Häggblom, joka oli koulutukseltaan voimistelunopettaja (valmistui vuonna 1950), työskenteli vuodesta 1951 alkaen toimittajana "Hufvudstadsbladetin" palveluksessa, kunnes hän jäi eläkkeelle vuonna 1986. Vuosina 1953–1980 hän toimi lehden urheiluosaston päällikkönä. Häggblom oli "Hufvudstadsbladet"-vuosinaan aktiivisesti mukana urheilutoimittajien järjestötoiminnassa. Hän toimi vuosina 1963–1968 Urheilutoimittajain liiton puheenjohtajana ja vuosina 1964–1973 kansainvälisen urheilutoimittajajärjestön AIPS:n (Association Internationale de la Presse Sportive) varapuheenjohtajana. Hänet on nimetty Urheilutoimittajain liiton kunniapuheenjohtajaksi ja AIPS:n kunniajäseneksi.
Häggblom oli toimittamassa monia kirjoja. Näihin kuuluu muun muassa moni "Hufvudstadsbladetin" julkaiseman "Idrottsboken/Urheiluvuosi"-sarjan kirja sekä vuonna 1999 ilmestynyt "Paavo Nurmi, Viljo Heino och Urho Kekkonen" (ilmestynyt myös suomeksi Rauno Seppäsen suomentamana). 
Häggblom oli vuodesta 1984 naimisissa japanilaissyntyisen Noriko Oshima Häggblomin kanssa. Hänen vaimonsa kuoli 60-vuotiaana keuhkosyöpään vuonna 2001. Häggblom asui eläköitymisensä jälkeen Massachusettsissa, Yhdysvalloissa. Siellä asuessaan hän muun muassa avusti suomalaisia ja japanilaisia lehtiä sekä piti omaa viikkopalstaansa "Raivaajassa".
Häggblom palkittiin urastaan Pro Urheilu -mitalilla vuonna 2006.
Esko Karhunen

Esko Ensio Karhunen (4. tammikuuta 1928 Helsinki – 8. maaliskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen koripalloilija ja koripallovaikuttaja. Hänet nimettiin 
Suomen koripallon Hall of Fameen vuonna 2012.
Karhunen edusti pelaajana koko pääsarjauransa Panttereita, joka hänen aikanaan tunnettiin myös nimillä Kiri-Veikot ja HOK-Veikot. Hän voitti 13 Suomen mestaruutta, mikä on enemmän kuin kenelläkään toisella pelaajalla. Suomen miesten koripallomaajoukkueessa Karhunen pelasi vuosina 1950–1952 osallistuen vuonna 1950 MM-karsintoihin ja vuonna 1952 Helsingin kesäolympialaisiin. Pelaajauransa jälkeen Karhunen toimi Panttereissa seuravaikuttajana ja Suomen maajoukkueen joukkueenjohtajana. Hän oli mukana tuomassa Harlem Globetrottersia Suomeen ja perusti Emal-cup-harjoitusturnauksen, jota pelattiin vuosina 1971–2000.
Elämä.
Pelaajaura.
Karhunen syntyi Helsingissä 4. tammikuuta 1928. Hän oli kotoisin ”ensimmäisestä talosta Pitkänsillan jälkeen” ja oli kaupunginosamaisen pääkaupungin koripalloseuratoiminnan aikaan ainoa Panttereiden pelaaja sillan pohjoispuolelta. Karhunen edusti Panttereita ja sen edeltäjiä Kiri-Veikkoja ja HOK-Veikkoja, koko pääsarjauransa.
Karhunen voitti ennätyksellisen monta koripallon Suomen mestaruutta, yhteensä 13, vuosina 1944–1945, 1948–1957 ja 1959. Karhunen pelasi myös kahdeksan ottelua Suomen koripallomaajoukkueessa vuosien 1950 ja 1952 välillä. Hän kuului Suomen joukkueeseen muun muassa Helsingin olympialaisissa.
Koripallovaikuttajana.
Pelaajauransa jälkeen Karhunen toimi pitkään, toistakymmentä vuotta, Panttereiden puheenjohtajana. Hän toimi myös miesten koripallomaajoukkueen johtajana 1970- ja 1980-luvuilla. Lempinimen Sir Emal saanut Karhunen perusti vuonna 1971 koripallon harjoitusturnauksen nimeltä Emal-cup, joka järjestettiin kolmekymmentä kertaa, vuoteen 2000 asti. Turnauksen voittopalkinto, kuparinen lautanen, on lahjoitettu Suomen Koripalloliitolle. Karhunen oli myös järjestämässä näytösotteluita pelaavan Harlem Globetrottersin tuloa Suomeen 1990-luvun alussa.
Karhunen palkittiin urastaan koripallon parissa muun muassa Pro Urheilu -mitalilla vuonna 2002. Vuonna 2012 hänet valittiin Suomen koripallon Hall of Fameen.
Muuta.
Karhunen oli koulutukseltaan merkonomi, joksi hän valmistui vuonna 1952. Hän perusti vuonna 1972 Superkiinteistöt-nimisen yrityksen Veikko Pajusen kanssa ja vuonna 1976 oman kiinteistönvälitystoimiston. Hän oli aktiivisesti mukana työelämässä vuoteen 1995 asti.
Karhunen kirjoitti kaksi koripalloaiheista kirjaa, "Korintekijät" (1976) ja "Sir Emalin 500 koripallokysymystä" (1992).
Karhunen kuoli Helsingissä 8. maaliskuuta 2016 88-vuotiaana. Hänen kuoltuaan viimeinen Helsingin olympialaisten Suomen koripallojoukkueen elossa oleva jäsen on Raimo Lindholm.
Australian Grand Prix 2011

Australian Grand Prix 2011 (virallisesti 2011 Formula 1 Qantas Australian Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2011 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 27. maaliskuuta 2011 Albert Parkin radalla Melbournessa. Alkuperäisten suunnitelmien mukaan kauden piti alkaa jo kaksi viikkoa aiemmin Bahrainissa, mutta maan levottomuuksien vuoksi kauden aloitus siirtyi Australiaan. Kausi aloitettiin Melbournessa edellisen kerran kaudella .
Paalupaikan otti Sebastian Vettel, joka teki radan kaikkien aikojen nopeimman kierrosajan. Hispania-tallin autot karsiutuivat kilpailusta 107 prosentin säännön johdosta.
Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt Vettel, joka karkasi muilta jo avauskierrosten aikana. Toiseksi sijoittui Lewis Hamilton ja kolmanneksi Vitali Petrov. Kilpailun jälkeen Sauber -kuljettajat Sergio Pérez ja Kamui Kobayashi hylättiin sääntöjenvastaisen takasiiven yläosan takia. Myöhemmin tämän syy paljastui valmistusvirheeksi.
Monna Kamu

Monna Sylvia Kamu (s. 30. toukokuuta 1949) on suomalainen mezzosopraano ja pianonsoiton opettaja. Hänet tunnetaan erityisesti lukuisista Kaj Chydenius -tulkinnoistaan sekä Agit Prop -kvartetista. Kamu kirjoitti ylioppilaaksi Alppilan yhteislyseosta vuonna 1968 ja opiskeli Sibelius-Akatemiassa 1968–1974, jolloin taistolaisuus oli vahvasti läsnä opiskelijapiireissä. Opiskeluaikanaan Kamu liittyi Koiton Laulu -kuoroon, jota hän myöhemmin johti vuosina 1976–1977. Agit Prop -yhtyeeseen Kamu liittyi vuonna 1972.
Monna Kamu on esiintynyt yhdessä toimittaja Iiris Mattilan kanssa Sohvaperunat-ohjelmassa 5. kaudelta lähtien.
Monna Kamun isä Väinö Kamu oli taiteilija, äiti Eine Syrjänen laulaja, kontrabasisti ja viulunrakentaja, veli Okko Kamu kapellimestari ja toinen veli Esa Kamu alttoviulisti.
RedTube

RedTube on pornografista materiaalia sisältävä verkkosivusto, jossa käyttäjät voivat jakaa videoitaan toisten katsottaviksi. Sivuston palvelimet sijaitsevat Houstonissa, San Franciscossa ja New Orleansissa.
Redtube sijoittui heinäkuussa 2022 Similarweb -yhtiön listauksessa kolmensadan parhaan nettisivuston joukkoon.
Historia.
"Wired"-lehti kirjoitti joulukuussa 2007 Redtube.comin olevan yksi nopeimmin kasvavista Internet-sivustoista.
Lokakuussa 2008 turkkilainen hakkeriryhmä "Hacked Netdevilz" esti pääsyn sivustolle.
Nykyään MindGeek omistaa RedTube-, YouPorn-, PornMD- ja Pornhub -sivustot.
Deepa Bhatia

Deepa Bhatia on intialainen elokuvaohjaaja ja elokuvaleikkaaja. Hänen ohjauksensa "Neron vieraat" ("Nero’s Guests") on osa Yleisradion Dokumenttiprojektin kolmasulottuvuus.fi-ohjelmistoa. Bhatia on naimisissa myös elokuva-alalla työskentelevän Amole Gupten kanssa.
Uuttuminen

Uuttuminen on maaperässä tapahtuva geologinen ilmiö. Uuttumisessa maanpinnalta pohjavettä kohti valuva vajovesi kuljettaa mukanaan liukoisia aineita maan pintakerroksesta alempiin maakerroksiin.
"Uuttumiskerros" eli "huuhtoutumiskerros" on karikkeen ja humuksen alapuolinen maaperän osa, josta vajovesi on huuhtonut rautaa, alumiinia, alkaleita ja maa-alkaleita.
"Uutemaa" on maannostyyppi, jossa on tapahtunut runsaasti kolloidien, raudan ja saven uuttumista. Uutemaat ovat tyypillisiä lauhkean ilmaston runsassateisilla alueilla.
Verikännykät

Verikännykät ("Blood in the Mobile") on tanskalaisen Frank Poulsenin ohjaama dokumenttielokuva, joka sai ensi-iltansa Tanskassa 1. syyskuuta 2010. Elokuvan perusviesti on, että matkapuhelinten valmistus rahoittaa Kongon demokraattisessa tasavallassa käytävää sotaa. Se on esitetty muun muassa Ylellä Dokumenttiprojektin kolmasulottuvuus.fi-ohjelmistossa.
Matkapuhelimiin tarvitaan muun muassa Kongon demokraattisen tasavallan itäisten osien kaivoksista saatavia mineraaleja kuten tinaa ja kobolttia. Sisällissotaa käyvät aseistetut ryhmät rahoittavat taisteluaan mineraalien myynnillä. Kaivoksissa käytetään myös lapsityövoimaa.
"Verikännykät"-elokuva keskittyy Nokiaan, joka tuolloin oli johtava matkapuhelinvalmistaja. Ohjaaja Poulsen yritti saada tietoa, että käyttääkö Nokia tuotteissaan ns. konfliktimineraaleja, muttei saanut vastauksia. Elokuvan tekijät haluavat herättää keskustelua eettisestä ostamisesta ja yhtiöiden yhteiskuntavastuusta.
Elokuva esitettiin Amsterdamin kansainvälisillä dokumenttielokuvafestivaaleilla 23. marraskuuta 2010.
Thomas De Gendt

Thomas De Gendt (s. 6. marraskuuta 1986 Sint-Niklaas) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Topsport Vlaanderen-Mercator -joukkueessa 2009, edusti Vacansoleil-DCM-tallia 2011–2013, Omega Pharma-Quick Stepiä 2014 ja ajoi vuodesta 2015 alkaen Lotto Soudal / Lotto Dstny -joukkueessa uransa loppuun, vuoteen 2024 saakka.
De Gendt voitti Italian ympäriajossa 2012 vuoristossa ajetun 20. etapin, ja nousi kokonaiskilpailussa kahdeksannelta sijalta neljänneksi. Seuraavan päivän viimeisellä etapilla, aika-ajossa, hän nousi Michele Scarponin ohi lopputuloksissa kolmanneksi. Ranskan ympäriajossa 2016 hän voitti Mont Ventoux'lle päättyneen 12. etapin. Vuoden 2017 Espanjan ympäriajossa hän voitti Gijoniin päättyneen 19. osuuden. Seuraavana vuonna hän voitti Espanjan ympäriajon mäkikirikilpailun. Hän voitti Saint-Étienneen päättyneen kahdeksannen etapin Ranskan ympäriajossa 2019. Vuoden 2022 Italian ympäriajossa hän voitti Napoliin päättyneen kahdeksannen osuuden.
Saavutuksia.
Lähde: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Thüringen-Rundfahrt, alle 23-v., 3. etapin voitto
GP stad Waregem, voitto
Le Triptyque des Monts et Châteaux, alle 23-v., 1. etapin voitto
Vuelta Ciclista a Navarra, 4. etapin voitto
Trofee Jong Maar Moedig I.W.T., voitto 
Tour de la Région Wallonne, 4. etapin voitto
Brabantse Pijl, toinen
Pariisi–Nizza-ajo, 1. etapin voitto
Circuit de Lorraine, 3. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, 7. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 20. etapilla (aika-ajo) kolmas
Pariisi–Nizza-ajo, 7. etapin voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 20. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 16. etapilla toinen
Katalonian ympäriajo, 7. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 11. etapilla (aika-ajo) kolmas
Pariisi–Nizza-ajo, mäkikirikilpailun voitto
Katalonian ympäriajo, mäkikirikilpailun ja 4. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, mäkikirikilpailussa toinen, 12. etapin voitto, 5. etapilla toinen
Tour Down Under, mäkikirikilpailun voitto
Critérium du Dauphiné, 1. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, mäkikirikilpailussa kolmas
Espanjan ympäriajo, 19. etapin voitto
Pariisi–Nizza-ajo, mäkikirikilpailun voitto
Katalonian ympäriajo, 3. etapin voitto
Tour de Romandie, piste- ja mäkikirikilpailun sekä 2. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Pariisi−Nizza, mäkikirikilpailun voitto
Katalonian ympäriajo, mäkikirikilpailun ja 1. etapin voitto
Italian ympäriajo, 21. etapilla (aika-ajo) kolmas
Ranskan ympäriajo, 8. etapin voitto, 13. etapilla (aika-ajo) kolmas
Italian ympäriajo, mäkikirikilpailussa ja 17. etapilla kolmas
Katalonian ympäriajo, 7. etapin voitto
Italian ympäriajo, 8. etapin voitto
Kari Vikhagen Gjeitnes

Kari Vikhagen Gjeitnes (s. 13. tammikuuta 1985 Molde) on norjalainen maastohiihtäjä, joka on erikoistunut sprintteihin. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden sprintissä vuonna 2005. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä viides.
Maastohiihdon maailmancupissa Gjeitnes kilpaili ensimmäisen kerran Drammenissa maaliskuussa 2005. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai vuotta myöhemmin Drammenin sprintissä sijoituttuaan viidenneksitoista. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisessa osakilpailussa neljänneksi Östersundin perinteisen hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2015. Parisprintissä hän oli kolmas Celine Brun-Lien kanssa Liberecissä tammikuussa 2011.
Gjeitnes voitti Skandinavia Cupin kokonaiskilpailun kaudella 2012–2013.
Pia Lamberg

Pia Marjatta Lamberg ("ent". Pakarinen, s. 5. lokakuuta 1990 Juuka) on suomalainen malli. Hän oli puolen vuoden ajan vuoden 2011 Miss Suomi ennen kuin luopui kruunustaan. Miss Suomeksi hänet valittiin 5. maaliskuuta 2011. Pakarisen pituus missikisoissa oli 170 senttimetriä ja paino 52 kiloa.
Lamberg asui Miss Suomi -kisan aikana Joensuussa, jonne hän muutti vuonna 2009.
Syyskuussa 2011 Lamberg edusti Suomea Miss Universum -kilpailuissa Brasiliassa, mutta ei yltänyt 16 finalistin joukkoon. Kilpailun aikana Pakarinen herätti kohua Suomessa hänen managerinsa ilmoitettua iltapäivälehdelle, ettei Pakarinen anna lausuntoja suomalaislehdistölle ilman palkkiota. Eino Makunen paheksui Pakarisen päätöstä, ja piti tätä ennenkuulumattomana.
Lamberg luopui Miss Suomi -kruunustaan suorassa "Korkojen kera" -ohjelmassa syyskuussa 2011. Hän kritisoi missiorganisaatiota, joka hänen mukaansa on välinpitämätön ja jättää tuoreen missin oman onnensa nojaan eikä hänen moraalinsa kestä lähteä kruunaamaan uutta tyttöä Miss Suomeksi. Samalla hän kertoi Miss Universum -matkallaan pyytäneensä mediaa korvaamaan ainoastaan puhelinkulunsa, ei maksamaan haastattelupalkkiota. Hän kertoi pohtineensa ratkaisua kesästä asti. Miss Suomen kruunun peri ensimmäinen perintöprinsessa Sara Sieppi.
Kruunusta luopumisen jälkeen Lamberg lähti Yhdysvaltoihin luomaan mallin ja näyttelijän uraa ja vaihtoi sukunimensä Pakarisesta Lambergiksi, äitinsä tyttönimen mukaan.
"Hymy"-lehti kirjoitti vuonna 2015, että kruunusta luopuminen oli suunniteltu mediatempaus.
Mallin töiden lisäksi Lamberg on työskennellyt muun muassa personal trainerina.
Yksityiselämä.
Lamberg asuu perheineen Yhdysvalloissa, Santa Monicassa Kaliforniassa. Hän on ollut naimisissa Keith-nimisen miehen kanssa vuodesta 2011. Parin esikoispoika syntyi vuonna 2023 ja toinen lapsi, tyttö, vuoden 2025 heinäkuussa.
Olesja Povh’

Olesja Ivanivna Povh’ (, s. 18. lokakuuta 1987) on ukrainalainen pikajuoksija.
Vuonna 2010 hän karsiutui 60 metrin välierissä Dohan sisäratojen MM-kisoissa ja 100 metrin välierissä Barcelonan EM-kisoissa, mutta oli aloitusosuuden juoksijana 4 × 100 metrin viestissä EM-kultaa voittaneessa Ukrainan joukkueessa, jonka muut juoksijat olivat Natalija Pohrebnjak, Marija Rjemjen ja Jelizaveta Bryzhina. Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011 hän voitti 60 metrin kultaa ennätystään sivuavalla ajalla 7,13 s ennen maannaistaan Marija Rjemjeniä, joka jäi hänestä kaksi sadasosaa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän selviytyi 100 metrin juoksussa välieriin. Pikaviestissä hän juoksi aloitusosuuden kolmanneksi sijoittuneessa Ukrainan joukkueessa. 
Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Povh’ sai hopeaa 100 metrillä ajalla 11,32. Hän juoksi Lontoon olympialaisissa avausosuuden Ukrainan pikaviestijoukkueessa, joka sai pronssia maansa ennätysajalla 42,04. Sadalla metrillä hän karsiutui välierissä.
Povh’ saavutti pikaviestikultaa kesäuniversiadeissa 2013. Hän karsiutui 100 metrin välierissä Moskovan MM-kilpailuissa 2013 ja Zürichin EM-kilpailuissa 2014. Hän sijoittui 60 metrillä kuudenneksi Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015. Saman vuoden Pekingin MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin alkuerissä. Hän karsiutui 2016 välierissä 60 metrillä Portlandin MM-hallikilpailuissa.
Kesällä 2016 Povh’ karsiutui 100 metrillä Amsterdamin EM-kilpailuissa ja Rio de Janeiron olympialaisissa. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän juoksi 60 metrillä toiseksi ennätysajallaan 7,10. Hän kuitenkin menetti tämän mitalin myöhemmin dopingin takia. Kesällä 2016 otetuissa dopingnäytteissä oli merkkejä dopingin käytöstä ja Povh’ sai maaliskuussa 2019 neljän vuoden kilpailukiellon alkaen 15.6.2016 ja kaikki hänen tuloksensa tuosta päivämäärästä lähtien hylättiin.
100 metriä Povh’ on juossut parhaimmillaan aikaan 11,08 s Jaltalla 4. kesäkuuta 2012 ja 200 metriä aikaan 22,58 s Jaltalla 31. toukokuuta 2011.
Marija Rjemjen

Marija Vitalijivna Rjemjen (, s. 2. elokuuta 1987) on ukrainalainen pikajuoksija.
Vuonna 2010 hän karsiutui 60 metrin välierissä Dohan sisäratojen MM-kisoissa, mutta oli 100 metrin viides Barcelonan EM-kisoissa ajalla 11,31 s ja lisäksi mukana 4 × 100 metrin viestissä EM-kultaa voittaneessa Ukrainan joukkueessa, jonka muut juoksijat olivat Olesja Povh’, Natalija Pohrebnjak ja Jelizaveta Bryzhina. Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011 hän voitti 60 metrin hopeaa ennätystään sivuavalla ajalla 7,15 s jääden maannaisestaan Olesja Povh’sta kaksi sadasosaa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän selviytyi 200 metrillä välieriin ja juoksi pikaviestissä kolmannen osuuden kolmanneksi sijoittuneessa Ukrainan joukkueessa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän voitti kultaa 200 metrillä ajalla 23,05 s. Lontoon olympialaisissa hän selviytyi 200 metrillä välieriin ja juoksi pikaviestissä kolmanneksi sijoittuneessa Ukrainan joukkueessa. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän sai alun perin 60 metrillä hopeaa ajalla 7,10, mutta mitali kirkastui kultaiseksi voittaja Tezdżan Naimovan positiiviseksi osoittautuneen dopingnäytteen jälkeen.
Rjemjen jäi vuonna 2014 kiinni dopingin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Rjemjenin 60 metrin ennätys on 7,10 s, jonka hän juoksi Göteborgissa 3.maaliskuuta 2013. 100 metriä hän on juossut aikaan 11,06 s Jaltalla 5. kesäkuuta 2013 ja 200 metriä aikaan 22,58 s Lontoossa 6. elokuuta 2012.
Pariisi–Nizza-ajo 2011

Pariisi–Nizza-ajo 2011 oli järjestyksessään 69. maantiepyöräilyn Pariisi–Nizza-ajo. Kilpailu alkoi 6. maaliskuuta Houdanista ja päättyi Nizzaan 13. maaliskuuta. Kilpailussa ajettiin seitsemän yhteislähtöetappia ja yksi aika-ajo. Kokonaispituus oli 1 307 kilometriä. Kilpailun järjestelyistä vastasi Amaury Sport Organisation.
Tony Martin voitti kokonaiskilpailun 36 sekunnin erolla Andreas Klödeniin, Bradley Wiggins sijoittui kolmanneksi. Martin nousi kilpailun johtoon voitettuaan kuudentena etappina ajetun aika-ajon. Pistekilpailun voitti Heinrich Haussler, mäkikirikilpailun Rémi Pauriol, nuorten kilpailun Rein Taaramäe ja joukkuekilpailun Team RadioShack. 
Osallistuvat joukkueet.
Kilpailussa olivat mukana seuraavat joukkueet:
Ag2r-La Mondiale, Astana Team, BMC Racing Team, Bretagne-Schuller, Cofidis, Team Europcar, Euskaltel-Euskadi, FDJ, Garmin-Cervélo, Team HTC-High Road, Katjuša, Lampre-ISD, Team Leopard-Trek, Liquigas-Cannondale, Team Movistar, Omega Pharma-Lotto, Quick Step, Rabobank, Team RadioShack, Team Saxo Bank-Sungard, Sky Team, Vacansoleil-DCM.
Etapit.
Lähde: letour
Kilpailujen kehittyminen.
Lähde:letour
Eva &amp; The Heartmaker

Eva &amp; The Heartmaker on norjalainen popyhtye, joka on perustettu vuonna 2005 Oslossa. Yhtyeen muodostavat aviopari, laulaja Eva Weel Scram ja kitaristi/tuottaja Thomas Stenersen. Yhtyeen ensimmäinen albumi, "Behind Golden Frames", julkaistiin vuonna 2006. Albumin julkaisun jälkeen yhtye teki levytyssopimuksen Sony/Columbia Recordsin kanssa ja julkaisi toisen albuminsa "Let's Keep This Up Forever" vuonna 2009. Albumi oli parhaimmillaan Norjan albumilistan sijalla 12. Yhtyeen kolmas albumi julkaistiin alkuvuodesta 2011.
Marko Lampisuo

Marko Juhani Lampisuo (s. 8. huhtikuuta 1970 Turku) on suomalainen kuvataiteilija, joka tekee videotaidetta, taidegrafiikkaa ja tilateoksia. 
Lampisuon teokset käsittelevät ympäristöä ja estetiikkaa, miehen ja perheen elämää sekä rock-maailman kliseitä. Videoteokset "Stereo-Ateena" (2005), "Poriutuminen" (2006) ja "Eräänlainen puutarha" (2009) pohjautuivat päiväkirjateksteihin. Videoiden aiheet ovat toistuneet myös grafiikantöissä, joissa Lampisuo käyttää valokuvapohjaista heliogravyyritekniikkaa, ja muokkaa kuparisia painolaattoja mekaanisesti.
Marko Lampisuo valmistui Tampereen ammattikorkeakoulun Taiteen ja viestinnän osastolta kuvataiteilijaksi (AMK) vuonna 2003. Aiemmin hän on suorittanut kuvataiteilijan opinnot Tampereen taiteen ja viestinnän oppilaitoksessa (1996) ja piirtäjä-artesaanin opinnot Pirkanmaan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa (1992).
Lampisuon ensiesiintyminen kuvataiteilijana tapahtui vuonna 1995 Helsingin Taidehallin Nuorten näyttelyssä. Yksityisnäyttelyitä Lampisuo on pitänyt Galleria Rajatilassa Tampereella, Titanik-galleriassa Turussa, Galleria 3h+k:ssa, Galleria K:ssa Huittisissa ja Galleria Huudossa Helsingissä.
Lampisuo on toiminut taidevedostajana Grafiikanpaja Himmelblaussa. Hän on Muu ry:n ja AV-arkki ry:n jäsen ja Rajataide ry:n ja Galleria Rajatilan perustajajäsen.
O-Nitroaniliini

o-Nitroaniliini eli 2-nitroaniliini (C6H6N2O2) on nitroryhmän sisältävä orgaaninen yhdiste ja aniliinin johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä valmistettaessa väriaineita ja muita kemikaaleja. o-Nitroaniliinista käytetään myös nimiä "2-nitroaminobentseeni" ja "1-amino-2-nitrobentseeni". Kiinteänä aine on väriltään oranssia. o-Nitroaniliini on m-nitroaniliinin ja p-nitroaniliinin isomeeri.
Valmistus.
o-Nitroaniliinia valmistetaan yleensä teollisesti o-kloorinitrobentseenin ammonolyysillä eli reaktiolla väkevän ammoniakkiliuoksen kanssa. Reaktio tapahtuu 4MPa:n paineessa ja lämpötila kohotetaan vähitellen 180 °C asti. Reaktio on hyvin eksoterminen ja liiallinen lämmitys voi johtaa hallitsemattomaan reaktioon.
Yhdistettä voidaan valmistaa myös lähtemällä asetanilidista, jolloin muodostuu myös p-nitroaniliinia, tai 2-nitroaniliini-4-sulfonihaposta.
Käyttö.
Suurin osa o-nitroaniliinista käytetään o-fenyleenidiamiinin valmistukseen raudan tai vedyn avulla pelkistämällä. Ainetta käytetään myös atsovärien ja vat-väriaineiden sekä 2-aminoasetanilidin valmistamiseen.
Remona Fransen

Remona Fransen (s. 25. marraskuuta 1985 Dordrecht) on alankomaalainen moniottelija.
Fransen sai pronssia viisiottelussa Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 uusin ennätyspistein 4665. Seitsenottelussa hänen ennätyspisteensä ovat 6198, jotka hän saavutti Ratingenissa heinäkuussa 2011. Daegun MM-kilpailuissa 2011 Fransen sijoittui seitsenottelussa 19:nneksi kerättyään 6027 pistettä.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Ebba Jungmark

Ebba Jungmark (s. 10. maaliskuuta 1987) on ruotsalainen korkeushyppääjä.
Jungmark sijoittui 12:nneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2005 ja viidenneksi saman ikäluokan MM-kilpailuissa 2006. Hän sai pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 tuloksella 189. Saman vuoden Osakan MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 hän oli viides. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui loppukilpailusta. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän sai pronssia ennätyksellään 196. Daegun MM-kilpailuissa 2011 Jungmark karsiutui loppukilpailusta. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän sai hopeaa tuloksella 195. Helsingin EM-kilpailuissa hän oli kymmenes, mutta karsiutui loppukilpailusta Lontoon olympialaisissa. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän sai hopeaa tuloksella 196.
Ulkoradoilla hän on hypännyt parhaimmillaan 194 Zagrebissa 2011.
Jurjevin linnoitus

Jurjevin linnoitus oli Kiovan suuriruhtinas Jaroslav Viisaan vuonna 1030 rakentama linnoitus nykyisessä Tartossa. Linnoitus on nykyisin jo hävinnyt, mutta paikalta on kaivauksissa löydetty siihen liittyvää esineistöä. Linnan rakentaminen liittyi lyhyeen Kaakkois-Viron venäläisen vallan kauteen, joka päättyi vuonna 1061.
Nimi Jurjev juontuu ruhtinaan alkuperäisestä nimestä Juri, jonka nimen hän oli saanut kasteessa.
Historia.
Paikalla oli jo ennen Jurjevin linnoitusta sen rakennuspaikan läheisyydessä muinaislinna ja asutusta. Alue sijaitsi Emajoen ylittämiseen sopivassa kohdassa, ja sieltä kulkeva tie yhdisti Pohjois-Viron Kaakkois-Viroon ja edelleen Pihkovaan ja latgallien alueisiin. Sijaintinsa vuoksi paikka oli maantieteellisesti tärkeä. Nestorin kronikan mukaan Vladimir Pyhän poika Jaroslav Viisas lähti sotaretkelle Viroon, voitti tsuudit ja perusti Jurjevin linnoituksen Toomemäelle. Linnan juurelle syntyi asutusta, jossa asui sotilaita, kauppiaita ja käsityöläisiä. Asuttu alue linnavuoren ja Emajoen välissä oli noin 800 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lisäksi Toomemäen linnan länsipuoliset osat oli asutettu, ja joitakin taloja oli myös linnan eteläpuolella. Jurjevin linnoituksen loppu tuli keväällä 1061, kun sossoleiksi kutsutut sotajoukot valloittivat linnoituksen ympäristön kylät ja lopulta polttivat linnoituksen ja sen lähiympäristön talot. Sossolit olivat luultavasti Harjumaalta tulleita virolaisia, ja he hyökkäsivät myöhemmin Pihkovaankin.
Arkeologia.
Tartossa tehdyissä kaivauksissa on löydetty runsaasti luoteisvenäläistä vääntöpyöräkeramiikkaa. Slaavilaisperäisten saviesineiden sirpaleiden lisäksi linnan ja sen lähiympäristön asutuksen alueelta on löydetty monia esineitä, jotka oli selvästi tuotu paikalle Kiovan Venäjältä. Vastaavia esineitä ei ole löydetty muualta Virosta. Näihin esineisiin kuuluvat muun muassa savesta tehdyt lasitetut pääsiäismunat ja vaaleanpunaisesta liuskeesta tehdyt värttinänpyörät ja veistetty risti. Linnan alueelta on löydetty skandinaavismallisia nuolenkärkiä, jollaisia käyttivät tuon ajan venäläisten ruhtinaiden eliittisoturit.
Faces &amp; Names

Faces &amp; Names on yhdysvaltalaisen Soul Asylum -yhtyeestä tunnetun muusikon Dave Pirnerin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa sooloalbumi. Albumi julkaistiin 30. heinäkuuta 2002.
Islands in the Stream

Islands in the Stream on hittisingle vuodelta 1983. Sen kirjoitti Bee Geesin Robin Gibb ja sen lauloivat Kenny Rogers ja Dolly Parton.
Maaliskuussa 2009 näyttelijät Ruth Jones ja Rob Brydon BBC:n hittisarjasta Gavin ja Stacey julkaisivat oman versionsa kappaleesta hyväntekävisyysjärjestö Comic Reliefin hyväksi, mukana levyllä olivat myös Tom Jones ja Robin Gibb. Kappale nousi listaykköseksi monissa listoissa, mm. UK Single listalla.
Jan Ijäs

Jan Ijäs (s. 1975) on suomalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. 
Hän on voittanut Risto Jarva -palkinnon Tampereen elokuvajuhlilla elokuvallaan "Sweet Mov(i)e" (2010).
Ijäksen käsikirjoittama ja ohjaama "Ghosts" (2008) kuuluu Yleisradion Dokumenttiprojektin kolmasulottuvuus.fi-ohjelmistoon.
Ijäkselle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha 2021.