Unkarin historia

Unkarin historia alkaa antiikin ajalta, jolloin sen alueella oli kaksi Rooman valtakunnan provinssia, Pannonia ja Daakia. Rooma menetti Pannonian 300-luvun lopulla, minkä jälkeen sen valtasivat ensin germaaniheimot, sitten slaavit ja eri paimentolaiskansat. Kaarle Suuren johtamat frankit ottivat vuoden 800 tienoilla haltuunsa alueen länsiosan etelä- ja itäosien ollessa löyhästi Bysantin ja Bulgarian vallassa. Unkarilaisten kielelliset esi-isät saapuivat nykyisen Unkarin alueelle 800-luvun lopulla.
Unkarin valtion perustajana pidetään Tapani Pyhää, joka kruunattiin Unkarin ensimmäiseksi kuninkaaksi vuonna 1000. Hän loi maahan vahvan valtiojärjestelmän ja teki kristinuskosta valtionuskonnon. Tapanin kuoltua maa joutui valtataisteluiden riivaamaksi ja joutui melkein Saksan ja Bysantinkin valloittamaksi, kunnes vuonna 1077 valtaan noussut László I Pyhä palautti järjestyksen maahan. Tämän jälkeen Unkari pysyi itsenäisenä kuningaskuntana 1500-luvulle saakka, kunnes se joutui 150 vuodeksi osmanivallan alle. Tämän jälkeen maasta tuli osa suurta Habsburgien monarkiaa. Vuonna 1867 Habsburgien imperiumista muodostettiin Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia, jonka osana Unkarilla oli laaja itsehallinto. Maailmansotien välisenä aikana maa oli jälleen itsenäinen kuningaskunta, hallintojärjestelmältään varsin vanhoillinen. Maa päätyi yhteistyöhön Natsi-Saksan kanssa ja kuului toisen maailmansodan häviäjiin. Neuvostoliiton miehittämänä Unkarista muodostui Varsovan liittoon kuuluva kansandemokratia, Unkarin kansantasavalta. Länsimaiseen demokratiaan siirryttiin vuonna 1989. Vuodesta 1999 Unkari on kuulunut Natoon ja vuodesta 2004 Euroopan unioniin. Vuodesta 2010 lähtien pääministeri Viktor Orbán ja Fidesz-puolue ovat ajaneet maan demokraattisia instituutioita alas tehden muutoksia muun muassa perustuslakiin. Freedom House kuvailee Unkarin nykyistä hallintomuotoa osittain itsevaltaiseksi.
Kansainvaellukset ja unkarilaisten maahantulo.
Antiikin aikana nykyisen Unkarin tienoilla oli kaksi Rooman provinssia, Pannonia ja Daakia. Rooma menetti Pannonian 300-luvun lopulla, minkä jälkeen sen valtasivat ensin germaaniheimot, sitten slaavit. Suurelle alangolle levittäytyi paimentolaiskansoja, kuten hunnit, bulgaarit ja avaarit. Avaarit hallitsivat Karpaattien altaan aluetta 500-luvulta 700-luvulle, kunnes Kaarle Suuren johtamat frankit voittivat heidät vuoden 800 tienoilla. Frankit ottivat haltuunsa alueen länsiosan, jonne syntyi slaavilaisten vasallien ruhtinaskuntia, kuten Kroatia ja Määri. Etelä- ja itäosat olivat löyhästi Bysantin ja Bulgarian vallassa. 
Unkarilaiset elivät 800-luvulla vielä nykyisen Ukrainan lounaisosissa, mutta he oppivat tuntemaan tulevan kotimaansa sotaretkillä. Kun petsenegit hyökkäsivät unkarilaisten kimppuun, nämä ylittivät Karpaatit päällikköjensä Árpádin ja Kurszánin johdolla, todennäköisesti keväällä 895, ja ottivat valtaansa harvaan asutetun Suuren alangon. Kun Kurszan kuoli 904, Árpád pääsi yksin johtoasemaan. Unkarilaiset tuhosivat Määrin valtakunnan, voittivat Baijerin rajakreivin vuonna 907 ja valtasivat myös Transdanubian. 
Seuraavan puolen vuosisadan aikana unkarilaiset tulivat tunnetuksi ryöstöretkistään, jota he tekivät pitkin Länsi-Eurooppaa. He kärsivät kuitenkin ratkaisevan tappion Saksan kuninkaalle Otto I:lle vuonna 955, ja ryöstöretket lakkasivat vähitellen. Vuonna 973 ruhtinas Géza lähetti lähetystön keisari Otto IIn luo, ja seuraavana vuonna hän kääntyi perheineen kristinuskoon. Hänen poikansa Vajk kastettiin Tapaniksi ().
Unkarin valtion synty ja keskiaika.
Vuosina 997–1038 hallinnut Tapani Pyhä I (István) kruunattiin Unkarin ensimmäiseksi kuninkaaksi legendan mukaan joulupäivänä 1000 yöllä. Samaan aikaan valtion ensimmäiset rajat astuivat voimaan, pääkaupungiksi nimettiin Esztergom ja kristinusko tuli maan viralliseksi uskonnoksi. Uskonpuhdistuksia jatkettiin vielä pitkälle Pyhä Tapanin valtakauden aikana. Tapani loi vakaan ja vahvan valtiojärjestelmän frankkilaiseen malliin. Häntä pidetään Unkarin valtion perustajana. Italialaissyntyinen Pyhä Gellért (Gerardus) saapui maahan Tapani Pyhän käännyttäessä maata kristinuskoon. Gellért kirjoitti Unkarin ensimmäiset teologiset teokset, hänestä tuli piispa ja hän perusti katedraalin ja luostarin. Näiltä ajoilta on myös varhaisin säilynyt unkarinkielinen kirjoitus, vuonna 1055 Balaton-järven pohjoisrannalle perustetun luostarin perustuskirja. Kuningas Tapanin kuoltua maa joutui valtataisteluiden riivaamaksi ja joutui melkein Saksan ja Bysantinkin valloittamaksi, kunnes vuonna 1077 valtaan noussut László I Pyhä palautti järjestyksen maahan. Piispa Gellért julistettiin pyhimykseksi kuningas Tapanin kanssa 20. elokuuta vuonna 1083 kuningas Pyhä Lászlón aloitteesta. Nykyään elokuun 20. on Unkarin valtion juhlapäivä.
Kuningas Andreas II oli yksi viidennen ristiretken johtavista hahmoista vuosina 1217–1218. Vaikka itse ristiretki oli sotilaallisesti tappiollinen, ulkopoliittisesti se oli Unkarille ja kuninkaalle kannattava. Menestyksekkäästi ja itsevarmasti hallinneen László I Pyhän valtakauden jälkeen, 1200-luvun alussa Unkarin taloudellinen ja sisäpoliittinen tila kuitenkin heikkeni sen verran, että kuningas Andreas II joutui tekemään vuonna 1222 "kultaisen bullan", joka määritteli aatelisten ja aatelittomien oikeudet. Oikeudet saivat kuitenkin pian väistyä, sillä mongolit (tataarit) hyökkäsivät vuosien 1241–1242 aikana Unkariin. Kyliä ja kaupunkeja – niiden joukossa Buda ja Pest – joutui ryöstelyn ja tuhoamisen kohteeksi. Kuningas Béla IV itsekin joutui pakenemaan Muhin taistelusta ja elämään lyhyen ajan piiloutuneena, kunnes mongolien ylikaani Ögödei yllättäen kuoli ja Unkarissa sotatoimia johtanut Batu-kaani veti joukkojaan maasta palaten Mongoliaan. Kuningas Béla IV palasi Budaan ja ryhtyi elvyttämään runneltua maata. Tällöin alettiin rakentaa laajaa, kivilinnoja käsittävää puolustusjärjestelmää, joka nykyään ulottuu Unkarin naapurimaiden puolelle. 1200-luvun toisella puoliskolla Budasta tehtiin valtakunnan pääkaupunki.
Árpád-dynastian sammuttua 1301 maan hallitsijaksi tuli ranskalainen Anjou-suvun Kaarle Robert. 1300-luvun alussa Unkarin sisäpoliittiset sekä taloudelliset kriisit uusiutuivat ja ainoastaan Kaarle Robert sai tilanteen hallintaansa. Häntä seurasi hänen poikansa Ludvig I Suuri, joka laajensi sotatoimillaan isänsä vakauttamaa Unkarin valtakuntaa. Sigismund Luxemburgilainen noustuaan Unkarin kuninkaaksi onnistui myös saamaan Böömin ja myöhemmin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan valtaistuimen. Hän yritti estää kirkon kahtiajakautumisen ja rauhoittaa Ranskan ja Englannin kuninkaiden välejä sekä kävi osittain onnistuneita puolustustaisteluita Unkarin rajoja uhkaavien osmanien kanssa.
1400-luvun puolivälissä jälleen uusiutuvien hallitsijakiistojen vuoksi valtionhoitajaksi nimetty ritari János Hunyadi löi armeijallaan Osmanien valtakunnan hyökkäyksen Nándorfehérvárin (nyk. Belgradin) taistelussa vuonna 1456. Hänen pojastaan Matias (Mátyás) Corvinuksesta tuli kuningas vuonna 1458, ja hänen aikanaan Unkari oli poliittisen ja kulttuurisen vaikutuksensa huipulla. Buda oli tällöin renessanssikulttuurin johtava keskus. Matiaksen hallituskaudella Unkariin kuului muun muassa Ala-Itävalta, Steiermark, Määri ja Sleesia.
Matiaksen aika on unkarilaisten historiallisessa muistissa myöhemmin kultautunut ja Matiaksesta, osin aiheettomastikin, tehty kansallisessa tarustossa oikeudenmukainen kuningas, jonka jälkeen maan olot alkoivat kurjistua. Syntyi sisäisiä kiistoja ja aatelisto alisti talonpoikia kovin ottein. Vuonna 1514 kansa nousi György Dózsan johdolla kapinaan, mutta se kukistettiin. 
Osmanien valtakunta valmistautui uuteen sotaan. Vuoden 1526 Mohácsin taistelussa unkarilaiset kärsivät ankaran tappion. Nuori kuningas Ludvig II sai surmansa taistelun jälkeen, ja maa joutui sekasorron valtaan. Buda jätettiin täysin suojaamattomaksi, ja näin osmanit tekivät ryöstelyrynnäkön kaupunkiin. Kuningatar ja hovi ehdittiin viime hetkessä evakuoida Pozsonyn (nyk. Bratislava) kaupunkiin. Turkkilaiset valtasivat Budan pysyvästi vasta 1541. Unkari pirstoutui kolmeen osaan: länsiosat joutuivat Habsburgien hallintaan, Transilvaniasta tuli osmaneille veroja maksava autonominen ruhtinaskunta ja muut osat siirtyivät turkkilaisten valtaan, jossa taas unkarilaiset ja turkkilaiset ottivat jatkuvasti yhteen valloittelemalla pienempiä ja suurempia linnoja toisiltaan noin 150 vuoden ajan. Pirstoutumista edesauttoi myös unkarilaisten aatelisten eripuraisuus. Unkarilla oli pitkään (sulttaanin lisäksi) kaksi yhtäaikaista, kiistelevää kuningasta, Transilvanian ruhtinas János Szapolyai sekä Ferdinand I Habsburg, myöhempi saksalais-roomalainen keisari. (Myös 1130-, 1310- sekä 1440-luvulla Unkarilla oli lyhyen ajan ollut kaksi yhtäaikaista kuningasta.)
Turkkilaisten mukana Unkariin kantautui kuitenkin monia hyviäkin asioita, esimerkiksi kahvi, paprika ja maissi. Lisäksi suurin osa Unkarin nykyisistä kylpylöistä on rakennettu turkkilaisten aikana.
Habsburgien valta.
1686 länsivaltojen yhtyneet armeijat ajoivat turkkilaiset Budasta ja 1699 koko Unkarista. Habsburgit tulivat valtaan ja ottivat myös Unkarin kuninkaan arvonimen. Kuitenkaan Unkari ei muodollisesti missään vaiheessa kuulunut heidän hallitsemaansa Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan. Habsburgit asuttivat turkkilaisvallan jäljiltä osittain tyhjentyneeseen maahan uudisasukkaita etenkin Saksasta (ns. Tonavan švaabit). Tämä ei lujittanut keisarien valtaa, ja jo 1703–1711 käytiin Ferenc Rákóczi II:n johtama itsenäisyyssota. Vähälukuisemmat ja ranskalaisten liittolaistensa jättämät unkarilaiset kuitenkin hävisivät sen.
Kapinan jälkeen seurasi poikkeuksellisen pitkä rauhan aika, jolloin Unkarin talous kehittyi pitkin harppauksin. Perustettiin tehtaita, teattereita ja sanomalehtiä. Pestin merkitys kansainvälisessä kaupassa kasvoi. Buda sai takaisin asemansa Unkarin hallinnon keskuksena. 15. heinäkuuta 1846 avattiin Unkarin ensimmäinen rautatieyhteys Pestin ja Vácin välille. Ensimmäinen höyrylaiva laskettiin Tonavalle – hanketta rahoittaneen kreivi István Széchenyin ansiosta – 16. maaliskuuta 1831. Pian niitä tuli muillekin Unkarin merkittävimmille sisävesistöille (Tisza-joki 3. syyskuuta 1833, Balaton-järvi 21. syyskuuta 1846.) sekä Välimerelle (Unkarin Adrianmeren kaupunkeihin). Samoihin aikoihin aloitettiin Tonavan ja Tiszan säännöstely jatkuvien tulvien estämiseksi. Budapestin edustavin ja vanhin pysyvä silta, Ketjusilta, otettiin käyttöön vuonna 1849. Hanke oli niin myös Széchenyin ansiota ja toteutuksesta vastasivat englantilainen William Tierney Clark sekä skottilainen Adam Clark.
1800-luvun Unkarin hyvinvointi kuitenkin aiheutti sen, että rikkaat rikastuivat ja köyhät köyhtyivät. Yhteiskunnan ylimmissä kerroksissa voimistui Itävallan saksankielinen vaikutus, ja kansallismielinen älymystö pelkäsi unkarin kielen ja unkarilaisen identiteetin syrjäytyvän. Kansallisen sivistyksen ja kielenviljelyn kehittämiseksi perustettiin Unkarin tiedeakatemia, joka aloitti toimintansa 1830.
15.3.1848 unkarilaiset kävivät jälleen kapinoimaan vaatien itselleen itsehallintoa. Unkari julistettiin tasavallaksi ja valtionhoitajaksi valittiin Lajos Kossuth. Itävallan keisari Frans Joosef I kukisti kuitenkin kapinan Venäjän avulla ja teloitutti johtajat. Unkarilaiset käyttivät kapinassa ensimmäistä kertaa punavihervalkoista lippuaan.
Suomalais-ugrilaisuus ja suomalais-unkarilaiset kulttuurisuhteet.
Vuonna 1770 János Sajnovicsin teos "Demonstratio idioma Ungarorum et Lapponum idem esse" todisti ensi kertaa tieteellisesti pitävästi unkarin ja saamen sukulaisuuden. Tästä käynnistyi suomalais-ugrilaisten kielten vertaileva tutkimus ja sen vanavedessä myös suomalais-ugrilaisten kansojen kulttuurien tutkimus ja harrastus, johon osallistuivat innokkaasti monet unkarilaiset. Kenttätyön pioneeri Antal Reguly vieraili Suomessa 1839 ja jatkoi tutkimusmatkojaan Venäjälle. Kielisukulaisuuden inspiroima ajatus yhteisestä menneisyydestä ja kulttuurien sukulaisuudesta innoitti unkarilaisia ja suomalaisia tieteen- ja taiteentekijöitä yhteistyöhön, ja myös henkilökohtaisia ystävyyssuhteita solmittiin. Eräiden lähteiden mukaan J. L. Runebergin Maamme laulun tekstiä olisi innoittanut Mihály Vörösmartyn 1836 isänmaallinen runo "Szózat". 1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alussa lukuisat suomalaiset taiteilijat, kuten esimerkiksi Eliel Saarinen (joka suunnitteli ensimmäiset kaarikadut Budapestiin), Akseli Gallen-Kallela, Yrjö Liipola, Ilmari Krohn, viettivät pitkiäkin aikoja Budapestissa ja muualla Unkarissa. "Kalevala" käännettiin unkariksi ensimmäisen kerran vuonna 1872, ja sitä on luettu Unkarin kouluissa näihin aikoihin asti.
Kaksoismonarkia.
Kärsittyään tappion Preussia vastaan vuoden 1866 sodassa Itävalta oli valmis sovintoon unkarilaisten kanssa. Seuraavana vuonna 1867 muodostettiin Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia, jossa Unkari sai laajoja vapauksia ja oli tasavertainen Itävallan kanssa. Tarkoituksena oli vähentää unkarilaisten itsenäisyysintoa. Yhteistä oli ulko- ja puolustuspolitiikka ja rahalaitos. Lippuna oli Itävallan ja Unkarin värien yhdistelmä. Lisäksi vaakunassa oli kummankin maan vaakunat. Itävallan omat ehdot taas olivat muun muassa Unkarin siviililain uudistaminen. Etenkin talonpoikien sekä erilaisten vähemmistöjen asemaa parannettiin, mihin unkarilaiset aateliset aiemmin eivät olleet suostuneet etujensa menettämisen pelossa.
Marraskuun 17. vuonna 1872 Budan, Óbudan ja Pestin kaupungit yhdistyivät yhdeksi Budapestiksi, josta tuli Unkarin hallinnon keskus. Kaksoismonarkian alkamisesta noin 50 vuoden ajan Unkari ja erityisesti sen pääkaupunki vaurastuivat merkittävästi. Kaupungin keskustaa ja sen muita asuinalueita suunniteltaessa pyrittiin usein ottamaan esimerkkiä pariisilaisesta kaupunginsuunnittelusta. 28. lokakuuta 1877 otettiin käyttöön Läntinen Rautatieasema ("Nyugati pályaudvar"). Budapestin kuuluisa oopperatalo sekä Itäinen Rautatieasema ("Keleti pályaudvar") valmistuivat vuonna 1884. Kaupungin ensimmäinen – ja Lontoon jälkeen maailman toiseksi vanhin – metro avattiin vuonna 1896 sekä Imre Steindlin suunnittelema Parlamenttitalo, jonka rakentamiseen käytettiin yli 40 kg puhdasta kultaa, valmistui vuonna 1904.
Akseli Gallen-Kallela matkusteli Unkarissa vuosina 1907–1908. Ketjusillan molemmissa päässä makaavat leijonapatsasparit ihastuttivat suomalaistaidemaalaria niin, että hän kiipesi yhtenä yönä leijonan selkään ja maalasi sillalta avautuvan Linnavuoren kuutamomaiseman. Siltavahti kutsui santarmit, jotka alkoivat kirjoittaa Gallen-Kallelalle sakkoa, kun hän veti povitaskustaan lapun ja ojensi sen vahdille. Lapussa luki unkariksi: "Täten sallin suomalaisen Akseli Gallen-Kallelan harjoittaa vapaasti taidettaan Unkarin Kuningaskunnan pääkaupungin kaikilla mahdollisilla yleisillä paikoilla. Fyysisen estämisen tai muun hänen työtään haittaavan seikan sattuessa Gallen-Kallela on oikeutettu pyytämään lähimmän santarmipartion suojelu- tai virka-apua. Budapestin poliisin ylipäällikkö." Gallen-Kallelan suomalaiset sekä Unkariin liittyvät maalaukset olivat unkarilaisten mielestä niin lumoavia, että vuonna 1908 Budapestissa pidettiin Gallen-Kallelan taidenäyttely, jossa oli esillä lähes 500 hänen teostaan. Näyttelyssä kävi noin 100 000 vierailijaa. Ketjusillan leijonapatsaan jalustaan - jonka selässä Gallen-Kallela oli istunut - kaiverrettiin kullanvärisellä tekstillä unkariksi ja suomeksi lyhyesti Gallen-Kallelan tarina. Kyseinen leijona kuitenkin murtui toisen maailmansodan pommitusten aikana, ja se siirrettiin Budapestin historian museoon. Kaiverrusta korvaamaan Budapestiin pystytettiin Gallen-Kallelan muistomerkki Tonavan rantakadun lähellä sijaitsevaan puistoon, Budan puolella ("Budapest I. ker. Lánchíd utca 17, .")
Itsenäistymisestä toiseen maailmansotaan.
Neuvostotasavalta.
Ensimmäisessä maailmansodassa Habsburgien valtakunta luhistui, ja Unkarista tuli itsenäinen. Se oli kuitenkin joutunut häviäjien puolelle ja menetti alueistaan kaksi kolmasosaa: Slovakian Tšekkoslovakialle, maan itäosat kuten Transilvanian Romanialle ja maan eteläosat Jugoslavialle. Näihin sisältyivät kaikki Unkariin Itävalta-Unkarin osana kuuluneet alueet, joilla unkarilaiset eivät olleet enemmistönä, mutta samalla kolme miljoonaa unkarilaistakin jäi Unkarin rajojen ulkopuolelle. Uudet rajat vahvistettiin Trianonin rauhansopimuksella 1920.
Unkarin viimeinen kuningas Kaarle IV (Károly) luopui vallasta, ja sosialistien sekä tasavaltalaisten radikaalien hallitus julisti maan demokraattiseksi tasavallaksi 16. marraskuuta 1918. Mihály Károlyin johtama sosiaalidemokraattis-tasavaltalainen hallitus jäi kuitenkin lyhytikäiseksi.
Työläisten liikehdinnän ja maailmansodan voittajavaltojen paineessa sosiaalidemokraatit päättivät liittoutua vastaperustetun kommunistipuolueen kanssa. Hallitusta johti virallisesti sosiaalidemokraatti Sándor Garbai, mutta sen tosiasialliseksi johtohahmoksi mielletään yleensä neuvostotasavallan ulko- ja sotaministeri (kansankomissaari), kommunisti Béla Kun. Yhdistyneet sosiaalidemokraatit ja kommunistit julistivat Unkarin neuvostotasavallaksi 21. maaliskuuta 1919. Tuore neuvostotasavalta joutui kuitenkin pian sotaan Romanian, Serbian, Tšekkoslovakian ja amiraali Horthyn johtamien porvarillisten voimien kanssa. Romanialaiset ja Horthyn joukot marssivat lopulta Budapestiin ja kukistivat neuvostotasavallan 6. elokuuta 1919. Valtionhoitajaksi noussut konservatiivis-aristokraattinen Miklós Horthy hallitsi Unkaria vuoteen 1944.
Horthyn aikakausi.
Amiraali Miklós Horthyn aikana Unkari oli virallisesti monarkia, mutta todellisuudessa sitä hallitsi valtionhoitaja. Horthy oli palvellut keisarillisessa laivastossa, mutta keisarikunnasta itsenäistynyt Unkari oli sisämaavaltio. Unkarilaiset sanoivat leikillään: "Unkari on kuningaskunta ilman kuningasta ja sitä johtaa amiraali, vaikka sillä ei ole rannikkoa."
Vuosina 1938–1940 Unkari onnistui saamaan takaisin osan Trianonin rauhassa menettämistään alueista. Sudeettikriisin yhteydessä Saksa ja Italia saivat aikaan marraskuun alussa 1938 Wienin ensimmäisen välitystuomion, jolla Unkariin liitettiin osa Etelä-Slovakiasta. Kun Saksa seuraavana vuonna valtasi Tšekkoslovakian, Unkari miehitti maan itäisimmän osan eli Karpatorutenian. Wienin toisessa välitystuomiossa elokuussa 1940 Unkari sai vielä Romanialta Pohjois-Transsilvanian.
Unkari pysytteli jonkin aikaa toisen maailmansodan ulkopuolella, mutta liittyi siihen vuonna 1941, kun Kassa eli nykyinen Košice joutui yllättäen 26. kesäkuuta neuvostokoneiden pommitusten kohteeksi. Hyökkäyksen tekijästä ei ollut täyttä varmuutta, epäiltiin myös Saksan tai jonkin muun valtion valehyökkäystä. Luultavimmin taustalla oli Neuvostoliitto, mutta pommihyökkäys Kassaan oli erehdys ja kohteena olisi pitänyt olla Slovakian Prešovissa (unk. Eperjes) sijainnut saksalaisten tukikohta.
Toinen maailmansota.
Toisessa maailmansodassa Unkari solmi Adolf Hitlerin Saksan kanssa keväällä 1941 kauttakulkusopimuksen. Se mahdollisti osaltaan Saksan hyökkäyksen Jugoslaviaan maaliskuussa 1941. Samalla Unkari pääsi valloittamaan takaisin saksalaishyökkäyksen tuella vielä osan Trianonin rauhassa Jugoslavialle menettämistään alueista eli Baranjan ja Bačkan alueet nykyisestä Serbiasta sekä Međimurjen ja Prekmurjen alueet nykyisestä Sloveniasta ja Kroatiasta.
Unkarin 2. armeija tuhoutui tammikuussa 1943 Don-joen seudulla. 200 000 miehestä liki 137 000 kuoli joko taistelussa neuvostojoukkoja vastaan tai erityisen koviin pakkasiin. Unkarille jäi enää kotirantaman lisäksi 1. ja 3. armeija, joista toinen oli Nuoliristi-nimisen fasistipuolueen vaikutteiden alainen. Valtionhoitaja Horthy yritti salaa käynnistellä irrottautumista sodasta ja neuvotella liittoutuneiden kanssa, mutta häntä pyydettiin kääntymään Moskovan puoleen. Todellisuudessa länsiliittoutuneet ja Neuvostoliitto olivat jo sopineet Euroopan jakamisesta vuonna 1943 Teheranissa. Horthy yritti irtautua Hitlerin otteesta julistamalla Unkarin puolueettomaksi 1944. Saksa kuitenkin miehitti Unkarin maaliskuussa 1944 (operaatio Margareetta). Horthy ja valtion virkakoneisto jäivät silti vielä paikoilleen. Yli 400 000 Unkarin juutalaista lähetettiin keskitysleireille, lähinnä Auschwitziin, missä suurin osa heistä surmattiin. Operaatiota johti Adolf Eichmann, mutta se ei olisi onnistunut ilman Unkarin viranomaisten aktiivista yhteistyötä. Kansainvälisen painostuksen johdosta Horthy lopulta määräsi kyyditykset keskeytettäväksi heinäkuun alussa.
Kun neuvostojoukot vyöryivät kohti Budapestiä vuoden 1944 lopulla, Horthy yritti vielä salaa neuvotella aselepoa Neuvostoliiton kanssa. Natsit vastasivat nostamalla valtaan Ferenc Szálasin Nuoliristi-puolueen. Tämä hallitus jatkoi taistelua puna-armeijaa vastaan ja se moninkertaisti Budapestin tuhot. Kun neuvostoliittolaiset lopulta saivat kaupungin haltuunsa 13. helmikuuta 1945, kolme neljäsosaa sen rakennuksista oli raunioina.
Sodan jälkeen Unkari joutui luopumaan kaikista vuosina 1938–1941 takaisin valtaamistaan lisäalueista. Näistä Karpatorutenia liitettiin nyt Neuvostoliittoon, muut samoihin valtioihin, joihin ne olivat kuuluneet ennen vuotta 1938. Unkarin rajat vahvistettiin vuonna 1947 Pariisin rauhansopimuksella. Ne olivat muutoin samat kuin Trianonin rauhassa määrätyt paitsi että Unkari joutui luovuttamaan Tšekkoslovakialle vielä pienen alueen Bratislavan läheisyydestä (Jarovcen, Rusovcen ja Čunovon kylät).
Inflaatio.
Maailmansodan jälkeen Unkaria koetteli tähän asti maailman pahin inflaatio. Jokaista maailmansotaa edeltänyttä pengőtä (rahayksikkö ennen forinttia) vastaan tarvittiin 1,4 biljoonaa pengőtä. Vuonna 1946 liikkeellä oli seteleitä, joiden arvo oli 100 triljoonaa pengőtä. 1. elokuuta 1946 vaihdettiin rahayksiköksi forintti, jonka arvoksi tuli 400 000 kvadriljoonaa (4×1029) pengőtä.
Kansandemokratiasta Natoon.
Marraskuussa 1945 pidetyissä vapaissa parlamenttivaaleissa Pientilallisten puolue sai 57 % äänistä ja vaalivoittoa toteuttamansa maareformin jälkeen odottanut Unkarin kommunistinen puolue vain 17 %. Hallituksen paikkajako toteutettiin kuitenkin vaaleja edeltäneen sopimuksen perusteella, ja pientilalliset myöntyivät lisäksi antamaan kommunisteille keskeisen sisäministerin paikan. Sisäministeriön avulla kommunistien johtama turvallisuuspoliisi alkoi pidättää kilpailevien puolueiden toimijoita, ja monet pakenivat länteen. 1947 pidetyissä uusissa vaaleissa kommunistipuolue nousikin jo suurimmaksi ja Sosiaalidemokraattinen puolue sulautettiin siihen. Vuonna 1949 Unkari julistettiin sosialistiseksi kansantasavallaksi. Sitä juhlistettiin lisäämällä lippuun uusi kommunistinen vaakuna ja lipun väreille annettiin uusi merkitys. Mátyás Rákosin johtamassa diktatuurissa kansan kuuliaisuuden varmisti pahamaineinen turvallisuuspoliisi ÁVO, jonka avulla järjestelmän vihollisia kuulusteltiin (usein kiduttaen ja nöyryyttäen) ja pakotettiin näytösoikeudenkäynneissä tunnustamaan esimerkiksi syyllistyneensä vakoiluun länsimaiden hyväksi. Tämän kokivat muun muassa sisäministeri László Rajk ja Unkarin katolisen kirkon johtaja, kardinaali Mindszenty.
Stalinin kuoleman (1953) jälkeen pääministeriksi nousi vähäksi aikaa uudistusmielinen Imre Nagy. 23. lokakuuta vuonna 1956 opiskelijat ja työläiset marssivat parlamenttitalolle tuomaan julki maan epäkohtia, ja Imre Nagy nostettiin jälleen pääministeriksi. Vastustus paisui kansannousuksi ja pääministeri ilmoitti Unkarin eroavan Varsovan liitosta. Imre Nagy pyysi kansainvälistä apua. Läntiset suurvallat eivät kuitenkaan uskaltaneet puuttua asiaan (humanitaarista apua lukuun ottamatta), joten Neuvostoliiton armeija kukisti kansannousun panssarivaunuin. Nagy lähimpine työtovereineen tuomittiin kuolemaan. Kaikkiaan kansannousuun osallistuneita teloitettiin yli kolmesataa, noin 2700 sai surmansa taisteluissa ja väkivaltaisuuksissa, kymmeniä tuhansia vangittiin tai internoitiin, ja länteen pakeni kansannousun aikana tai sen jälkeen lähes 200 000 unkarilaista.
János Kádárin aika 1956-1988.
Kansannousun kukistamisen yhteydessä 1956 valtaan nousi János Kádár, joka raivasi hallinnosta Rákosin vanhat stalinistitukijat, lakkautti turvallisuuspoliisin julmuudet ja vapautti osan poliittisista vangeista 1960-luvun alkuun mennessä. Unkarissa kehittyi ns. ”gulassikommunismi”: kansalaisten arkielämää helpotettiin, elintasoa nostettiin (joskin velaksi), pienyrittäjyys sallittiin ja suhteet länsimaihin lähenivät asteittain. Tosin vielä vuonna 1968 Unkarin joukot osallistuivat Tšekkoslovakian demokratialiikkeen (Prahan kevät) kukistamiseen. Suomen ja Unkarin välinen viisumipakko purettiin vuonna 1968. 
1980-luvun lopulla Neuvostoliiton ja sen valtapiirin murtuminen alkoi näyttää mahdolliselta, ja Unkarissakin ruvettiin vaatimaan monipuoluejärjestelmään siirtymistä. Vanheneva János Kádár syrjäytettiin hallitsevan kommunistisen Unkarin sosialistisen työväenpuolueen johdosta vuonna 1988, ja hänen tilalleen uudeksi puoluejohtajaksi tuli Károly Grósz. Oppositiopuolueiden perustaminen sallittiin lailla. Syksyllä 1989 päästettiin itäsaksalaisia pakolaisia Unkarin kautta länteen, mikä johti lopulta Berliinin muurin murtamiseen ja kylmän sodan päättymiseen. 23. lokakuuta 1989 – kansannousun vuosipäivänä – julistettiin uusi Unkarin tasavalta perustetuksi. Unkari siirtyi markkinatalouteen. Puna-armeija poistui Unkarista lopullisesti vuonna 1990.
Kommunismin jälkeen.
Ensimmäiset vapaat vaalit, joissa oli mukana useita puolueita, järjestettiin Unkarissa 25.3.-8.4.1990.
Unkari liittyi Natoon 1999 ja Euroopan unioniin vuonna 2004. Naton tehtävissä ja YK:n rauhanturvaajatehtävissä maa on ollut mukana useimmissa paikoissa. Tällä hetkellä Unkarin asevoimat ovat läsnä seuraavissa maissa: Serbia (Kosovo) 312+159 miestä, Afganistan 191 miestä, Bosnia ja Hertsegovina 158 miestä, Kypros 84 miestä, Egypti 41 miestä, Irak 20 miestä. Sekä Afganistanissa että Irakissa on kuollut yksi unkarilainen kansainvälistä asepalvelusta suorittaessa. Vuoden 2006 syksyllä Unkarin parlamentti oli päättänyt 18 miehen lähettämisestä Libanoniin.
Konservatismin nousu.
Viktor Orbánin kansallis-konservatiivinen populistipuolue Fidesz nousi vuoden 2010 vaaleissa hallitusvastuuseen. Orbánin hallitus pyrki keskittämään valtaa pääpuolueelle. Lisäksi se pyrki valvomaan tiedotusvälineitä. Vuoden alussa säädettiin uusi medialaki, jonka perusteella hallitus valvoi olennaisia joukkoviestimiä. Huhtikuussa parlamentti hyväksyi perustuslain muutoksia. Joulukuussa muutettiin vaalilakia valtapuoluetta suosivaksi. EU ilmaisi huolestumisensa lakien johdosta.. Fideszin vastustajat syyttivät puolueen johtajia taloudellisista väärinkäytöksistä. Fideszin kannattajatkin arvostelivat joitain Orbánin hallituksen jyrkkiä toimia. Hallituksen kannatuspohjaa kuitenkin varmisti jyrkkä pakolaispolitiikka, jolla oli puoluerajat ylittävä kannatus. Kansan mieleen olivat myös alhainen, tasainen tuloverotus sekä pienet sähkö- ja kaasulaskut. Lisäksi EU-tukien pohjalta kukoistanut teollisuus piti työttömyyden alhaisena. Fidesz nojasi kristillisiin perhearvoihin. Jyrkän kansallismielinen Jobbik nosti 2010-luvulla kannatustaan. Fidesz lisäsi nationalismia retoriikkaansa vuoden 2014 vaaleissa. Vuonna 2015 Unkarin hallitus sulki rajansa maahan pyrkiviltä pakolaisilta. Fidesz etsi vihollisensa mm EU:sta ja George Sorosista. Puolue piti EU:ta vihollisenaan, koska sen politiikka haittasi Unkarin talouselämää. Toisaalta Unkari sai EU-tukea. Ongelmallisia olivat vanhanaikaiset terveydenhuolto ja koulutus. Unkari lähentyi ulkopolitiikassa Putinin Venäjää ja Erdoğanin Turkkia, maita joita Orbán pitikin esikuvallisina.
Vuonna 2019 Freedom house pudotti Unkarin statuksen vapaasta maasta rajallisesti vapaaksi maaksi, muun muassa pääministeri Orbánin maan demokraattisiin instituutioihin kohdistamien hyökkäyksien vuoksi.
Huhtikuun 2018 parlamenttivaaleissa Fidesz-puolue sai taas murskavoiton. Fidesz ja sen kanssa koalition muodostanut kristillisdemokraattinen kansanpuolue saivat 134 paikkaa, äärioikeistolainen Jobbik sai 26 paikkaa ja sosialistit 20 paikkaa. Loput yhdeksän paikkaa menivät pienemmille ryhmille. Pääministerinä yhtäjaksoisesti vuodesta 2010 toiminut ja kiihkeänä maahanmuuton ja islamin vastustajana sekä EU-kriittisenä profiloitunut Viktor Orbán jatkoi edelleen.
Lokakuussa 2019 paikallisvaaleissa opposition ehdokas valittiin Budapestin pormestariksi ja tämä oli ensimmäinen vaaleissa koettu tappio Orbánille sen jälkeen, kun hän nousi valtaan vuonna 2010.
Unkarin parlamentti antoi 30. maaliskuuta 2020 pääministeri Orbánille poikkeusvaltuudet määräämättömäksi ajaksi äänin 137-53. Presidentti hallitsi nyt maata asetuksin, eikä parlamenttivaaleja järjestetä ennen poikkeustilan loppua. Syynä oli maailmalla riehuva koronaviruspandemia. Laki salli poikkeustilan syyksi minkä tahansa vaaratilanteeksi katsotun. Opposition ja EU:n mielestä tämä rajoitti lehdistön vapautta ja antoi Orbánille koronaviruskriisin varjolla yksinvaltiaan aseman.
Unkarin parlamentti teki päätöksen poikkeustilan lopettamisesta 16. kesäkuuta 2020.
Unkarin parlamentti muutti perustuslakia 18. joulukuuta 2020. Merkittäviä muutoksia oli lupa käyttää asetta omaa kansaa vastaan poikkeustilan aikana ja se, etteivät valtiolliset säätiöt ole tilivelvollisia rahankäytöstään valtiolle. Tarkkailijoiden mukaan tämä oli vastaus EU:n oikeusvaltioperiaatteelle, joka vaatii valvomaan korruptiota. Arvostelijoiden mukaan säätiölain muutos mahdollistaa julkisten varojen kavaltamisen. Avioliitto rajattiin miehen ja naisen välille, seksuaalivähemmistöparien adoptio-oikeus poistettiin. Eri poikkeustilalajeja koskevia määrityksiä yksinkertaistettiin.
Muutosten oli määrä tulla voimaan vuonna 2023.