tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Solar Orbiter

Solar Orbiter ("SolO") on ESAn Aurinkoa tutkiva avaruusluotain. Se laukaistiin matkaan 10. helmikuuta 2020. Lennon on tarkoitus kestää 7 vuotta.
Solo lentää 0,21 AU:n eli 30 miljoonan kilometrin etäisyydeltä Auringosta. 1970-luvulla Saksan kansalliset Helios-aurinkoluotaimet tutkivat Aurinkoa etäisyydeltä, joka oli samaa kertaluokkaa Solon kanssa. Auringon säteily (pinta-alayksikköä kohden) on siellä 25-kertainen Maan etäisyydellä vaikuttavaan tasoon.
Solar Orbiter -luotaimeen on asennettu kuusi teleskooppia, jotka kuvaavat Aurinkoa ja sen ympäristöä, sekä neljä muuta mittalaitetta, jotka monitoroivat luotaimen ympäristöä. Mittalaitteiden dataa vertailemalla tutkijat voivat tehdä päätelmiä aurinkotuulen synnystä, magneettikentistä ja hiukkasten käyttäytymisestä.
Solon massa on noin 1 600 kg. Sen rakensi EADS Astrium Ltd, jonka tehdas on Englannissa. Luotaimen tekniikka perustuu ESAn BepiColombo-nimiseen Merkurius-luotaimeen. Tilauksen arvo on noin 300 miljoonaa euroa.
Historia.
Solo oli tarkoitus laukaista Sojuz-LV Fregat -kantoraketilla Baikonurin kosmodromilta tai Kourousta. Lopulta Solo laukaistiin matkaan 10. helmikuuta 2020 Atlas V 411-raketilla Floridan Cape Canaveral AFS SLC-41:stä.
Heinäkuussa 2020 julkaistiin ensimmäiset Solar Orbiter -luotaimen ottamat kuvat Auringosta. Luotain oli tuolloin päässyt noin 77 miljoonan kilometrin päähän Auringosta. Kuvat on paljastaneet aiemmin tuntemattomat pienoisauringonpurkaukset Auringon uloimmassa kaasukehässä eli koronassa.
SWARM

SWARM on ESAn kolmen satelliitin kaukokartoitusmissio, jossa aiotusti vuonna 2012 mutta todellisuudessa 22. marraskuuta 2013 laukaistut satelliitit mittaavat maapallon geomagneettisen kentän vaihtelua ajan mukana. 
Tehtävä.
SWARM tutkii Maan sisustaa ja maan avaruusympäristöä samalla auttaen ilmastotutkimusta. Tutkimus liittyy myös avaruussäähän, ts. miten Auringon aktiivisuus vaikuttaa maahan ja sen lähiavaruuteen. Se on ESAn kaukokartoitusohjelman nk. Earth Explorer Oppoturnity Mission eli pienehkö missio. Se on myös jatko Saksan DLR:n kansalliselle CHAMP-satelliittimissiolle. Sen edeltäjiä ovat myös Tanskan Ørsted ja SAC-C, joka oli Argentiinan ja Tanskan yhteinen missio.
Tekniikkaa.
Satelliitit piti alun perin laukaista ESAn uusilla Vega-kantoraketeilla vuonna 2009, mutta missio viivästyi tästä tavoitteestaan. Laukaisu tehtiin Rockot-raketilla vuonna 2013.
Kaksi satelliiteista lentää 450 km korkeilla radoilla ja yksi 530 km korkealla kiertoradalla. Satelliitit painavat kukin 200-400 kg. 
Satelliitit rakensi 86 miljoonan euron hintaan Astrium GmbH, jossa projektipäällikkönä toimi Albert Zaglauer. ESAssa mission projektipäällikkö oli Yvon Menard. Satelliitit koottiin Saksan Friedrichshafenissa. EADS-Astrium Ltd. Stevenagessa, Englannissa, rakensi satelliittien propulsiojärjestelmän ja satelliittien runkorakenteet. Tamperelainen Patria suunnitteli ja valmisti satelliittien yhden elektroniikkayksikön. 
Satelliitin mittalaitteet.
Satelliitissa on viisi mittalaitetta
Tiia

Tiia ja Tia ovat naisten etunimiä. Muodossa Tia nimi on yleinen monissa maissa, Suomessa ja Virossa se esiintyy myös muodossa Tiia. Suomalaisessa kalenterissa Tiian nimipäivä on ollut vuodesta 1984 lähtien ja se on 6. helmikuuta. Ortodoksisessa kalenterissa Tiian nimipäivä on marttyyri Concordian muistopäivä 13. elokuuta.
Suomessa nimi Tiia on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 9 245 henkilölle, jotka kaikki ovat naisia. Nimi Tia on annettu noin 1 440 naiselle ja muutamalle miehelle. Sekä Tiia- että Tia-nimisistä yli puolet on syntynyt 1980- ja 1990-luvuilla.
Nimen alkuperä.
Nimi on lyhennelmä nimestä Dorotea, kuten myös Tea, Teea ja Tia. Dorotea tarkoittaa kreikaksi Jumalan lahjaa. Tiia tarkoittaa hepreaksi sanottuna heprealaista asua.
Tunnettuja Tiioja.
Tiiat ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Katso myös.
Leevi and the Leavingsin kappaleessa "Samoissa kengissä" lauletaan Tiiasta
ja Yö-nimisellä yhtyeellä on Tia Maria -niminen kappale
Michael Jackson (olutasiantuntija)

Michael Jackson (27. maaliskuuta 1942 Leeds – 30. elokuuta 2007 Lontoo), lempinimeltään "Beer Hunter", oli tunnettu brittiläinen olutasiantuntija ja olutkulttuurin puolestapuhuja. Jackson kirjoitti monia olut- ja viskikirjoja sekä teki televisioon oluesta kertovaa "Beer Hunter" -sarjaa. Hän loi 1970- ja 1980-luvuilla kirjoissaan kuten "The World Guide to Beer" (1977) käsitteen "oluttyyli" (engl. beer style) ja sen modernin luokituksen, jossa usein paikalliset oluttyylit jaetaan kahden pääluokan: pohjahiiva- (lager) ja pintahiivaoluiden (ale) alle. Jackson oli erityisesti ihastunut belgialaisiin oluisiin, kuten lambiciin.
Jackson kärsi vuosia Parkinsonin taudista. Hän kuoli sydänkohtaukseen kotonaan varhain aamulla 30. elokuuta 2007.
Jackson ja Suomi.
Jackson vieraili Suomessa monia kertoja olutfestivaaleilla. Paikallisten erikoisuuksien ystävänä hän levitti tietoutta kansainvälisesti vähän tunnetusta sahdista. Hänen mielestään sahti oli "oluenteon historian puuttuva rengas Mesopotamian ja nykypäivän välillä", kuin "lasillinen antropologiaa."
Chdir

Unix ja DOS -käyttöjärjestelmien chdir tai cd -komentoa (englannin kielen sanoista change directory) käytetään senhetkisen työskentelyhakemiston vaihtamiseen. Sitä kutsutaan komentorivillä tai komentosarjakielillä. cd on usein myös sisällytetty komentotulkkeihin, kuten UNIX:n Bourne shell, tcsh, bash (Bourne again shell) ja DOS:n command.com.
Kansio tai hakemisto on osion looginen osa, jossa pidetään tiedostoja. Hakemisto voi sisältää myös hakemiston. CD-komentoa voidaan käyttää siirtymisessä alihakemistoon, takaisin ylähakemistoon ja siirtymään takaisin juurihakemistoon (/ UNIX:ssa, \ DOS:ssa) tai liikkumaan mihin tahansa annettuun (ja käypään) hakemistonimeen.
Havainnon esimerkkinä UNIX:ssa:
Käyttäjä on nyt "pelit" -hakemistossa.
Sama asia näyttäisi DOS:ssa tältä:
Huomaa että cd:lla on erilaisia vaikutuksia eri käyttöjärjestelmissä, jos muuttujia ei anneta. Esimerkiksi suorittaessa DOS:ssa, senhetkinen työskentelyhakemisto tulostetaan ruudulle. Jos vastaava tilanne toistetaan UNIX-järjestelmässä, käyttäjä palautetaan kotihakemistoonsa. Vaikutukset cd-komennon kutsumisessa komentosarjakielellä vaihtelevat myös.
DOS:ssa kutsujan nykyistä hakemistoa voidaan suoraan muuttaa komennon käyttämisellä komentojonotiedostossa. UNIX:ssa kutsujan nykyistä hakemistoa ei muuteta komentosarjan cd-komennon kutsumisella.
codice_1 on myös POSIX C-funktio, joka vaihtaa työskentelyhakemistoa.
codice_2 on myös Visual Basic -funktio, joka vaihtaa työskentelyhakemistoa.
Akershusin linna

Akershusin linna (norj. "Akershus slott og festning" tai "Akershus festning") on yksi Norjan historian merkittävimmistä linnoituksista. Se sijaitsee strategisella niemellä Oslossa. Linna on kokenut monia piirityksiä, mutta ulkomaiset valloittajat eivät ole koskaan onnistuneet valloittamaan sitä yhdeksästä yrityksestään huolimatta.
Historia.
Akershusin linnaa alettiin rakentaa vuoden 1290 tienoilla. Rakennustyöt käynnisti kuningas Håkon V Magnusson. Linna mainitaan ensimmäisen kertaa Håkonin kirjeessä vuodelta 1300. Kirjeessä ei mainita, kuinka pitkälle rakennustyöt olivat edistyneet.
Akershusin linna muistuttaa monessa mielessä Turun linnaa, mikä kertoo maiden samankaltaisesta historiasta. Ne molemmat ajoittuvat samalle ajalle ja molempien linnojen yhteydessä on kirkko keskeisellä paikalla. Molempien linnojen suhteellisen karu sisustus ja vaatimattomuus kertovat myös siitä, että ne ovat sijainneet valtakunnan rajamailla, josta vauraus on virrannut todellisiin pääkaupunkeihin (Tukholmaan ja Kööpenhaminaan).
Nykyään Akershusin linna ja linnan alueella olevat kohteet muodostavat Oslon tärkeimmän turistikohteen. Linnoituksessa järjestetään kaupungin ja valtion juhlatilaisuuksia. Linnan alueella toimivat myös Norjan toisen maailmansodan aikaisen vastarintaliikkeen museo ja sotamuseo. Vastarintaliikkeen museossa on kuvattuna lehtileikkein ja kuvin sekä muutamin vastarintaliikkeen toimintaan liittyvin esinein kehitys vuodesta 1940 Norjan miehityksen loppuun 1945 saakka. 
Sotamuseossa esineistöä ei ole paljoa varsinkaan Tanskan vallan ajalta. Unioniaikaa Ruotsin kanssa havainnollistetaan univormuun puetuin nukein, mistä saa kuvan norjalaisen armeijan 1800-luvun kenttäelämästä.
Linnan alueella toimii itse linnoitusta myöhemmin rakennetussa kauppiastalossa myös Norjan puolustusvoimien kansainvälinen keskus Fokiv (Forsvarets kompetansesenter for internasjonal virksomhet, englanniksi NODEFIC, the Norwegian Defence International Centre), huoltokoulu (Forsvarets forvaltningsskole) ja esikuntakoulu (Forsvarets stabsskole), missä opetetaan myös ulkomaalaisia.
Aiheesta muualla.
Turistikohteet.
Museoalueelle kuljetaan samasta portista Oslon keskustassa olevan sataman suunnasta. Sen sisäpuolella oleva alue katsotaan sotilasalueeksi, jonne siviileille on kuitenkin sallittu pääsy päiväsaikaan.
Yit

Yit (yin kielellä Nosu, , länsimaisessa kirjallisuudessa toisinaan myös nimellä lolot) ovat yksi Kiinan 55 virallisesti tunnustetusta vähemmistökansasta. Kiinassa heitä on noin 7 762 000 ja heitä asuu Sichuanissa, Yunnanissa, Guizhoussa ja Guangxissa. Yillä on autonominen prefektuuri Sichuanissa ja useita autonomisia kuntia Yunnanissa. Yit jakautuvat useisiin eri alaryhmiin.
Historia.
Yiden arvellaan polveutuvat historiallisesta tusanien kansasta, joka asutti nykyisen Kunmingin aluetta Yunnanissa ja Chengdun aluetta Sichuanissa. heistä polveutuvat myös esimerkiksi bait, naxit, lahut ja lisut. 600-luvulla kuusi yi-heimoa yhdistyi muodostaen Nanchaon kuningaskunnan. Mongoliarmeija kukisti yit vuonna 1253 ja monet mongolisotilaista asettuivat yiden alueille naiden yi-naisia. Sittemmin han-kiinalainen Ming-dynastia kukisti puolestaan mongolit. Kiinalaiset hallitsivat yitä paikallisten yi-päällikköjen kautta. Mongolien tapaan myös kiinalaisia asettui yiden alueille ja he sekoittuivat samaan tapaan näiden kanssa.
Xinhai-vallankumouksen jälkeen vuonna 1911 Kiinan keskusvalta heikkeni merkittävästi kun taas yiden valta kasvoi. Yiden alueilla nousivat valtaan klaanit, jotka saivat rahoituksensa oopiumikaupan myötä. Rahalla taas ostettiin nykyaikaisia aseita, joiden tuella tehtiin ryöstöretkiä han-kiinalaisten asutuksiin. Kiinalaisia otettiin myös orjiksi. 1930-luvulla ja vielä toisen maailmansodan aikana aseistautuneet yijoukot hallitsivat suuria alueita eteläisessä Sichuanissa. Kiinan sisällissodan myötä valtaan nousivat kommunistit ja heidän toteuttamiinsa uudistuksiin kuului muun muassa maan haltuunotto valtiolle ja kolhoosit. Yihin tämä vaikutti vain rajoitetusti, sillä vain pieni osa oli omistanut maata aiemminkaan useimpien ollessa vuokraviljelijöitä.
Kulttuuri.
Yillä oli aikanaan käytössä eräänlainen kastijärjestelmä, jonka huippu koostui yiden eliitistä eli mustista yistä, keskiluokka valkoisista yistä eli orjien jälkeläisistä ja alin luokka hiljattain orjiksi otetuista. Kommunistit kielsivät orjuuden jo vuonna 1949, mutta suuri osa yistä on silti edelleen tietoinen tästä kastitaustastaan. Yit ovat perinteisesti olleet pääasiassa maanviljelijöitä ja he kasvattavat esimerkiksi maissia, perunaa ja tattaria. Kotieläiminä pidetään esimerkiksi karjaa, lampaita, vuohia ja hevosia. Oopiumi oli aikanaan tärkeä rahakasvi.
Yin kieli on tiibetiläis-burmalainen kieli, joka jakautuu useisiin eri murteisiin tai omiin kieliinsä, joiden puhujat eivät täysin ymmärrä toisiaan. Yit itse yhdistävät itsensä murreryhmiin tai alueellisiin ryhmiin pikemminkin kuin yiden yläryhmään.
Yiden uskonto on sekoitus taolaisuutta, buddhalaisuutta ja esi-isien palvontaa. Lisäksi Liangshanin alueella yit harjoittavat edelleen perinteistä animistista uskoaan, johon kuuluvat erilaiset henget. Yiden šamaaneista käytetään nimityksiä "bimo" ja "suya". He ovat vastuussa uskonnollisista rituaaleista, joihin kuuluu esimerkiksi eläinten uhraaminen. Lähetyssaarnaajien myötä useammat tuhannet yit harjoittavat nykyisin myös kristinuskoa.
Näkymätön vaaleanpunainen yksisarvinen

Näkymätön vaaleanpunainen yksisarvinen (, IPU) on jumalauskoisia uskontoja vastaan suunnattu satiiri internetissä. Se sai alkunsa Usenetistä 1990-luvun alkupuolella. 
Vaaleanpunainen näkymätön yksisarvinen on Usenetissä ”todistettu” perinteisiä jumalatodistuksia parodioiden olevaksi seuraavalla tavalla: 
"”Hän on jumalatar joka on samaan aikaan paradoksaalisesti näkymätön ja vaaleanpunainen. Koska jumalatarta ei voida nähdä, on hänen oltava näkymätön. Näkymättömyydestä johtuen ei näkymättömään yksisarviseen uskovien mielestä voida myöskään todistaa että häntä ei olisi olemassa, ja koska Vaaleanpunaista näkymätöntä yksisarvista ei voida todistaa olemattomaksi, hänen on siis kyseiseen olentoon uskovien mielestä oltava olemassa. Vaikka jumalatarta ei voida nähdä, hänen uskotaan olevan vaaleanpunainen. Vaaleanpunaista väriäkään ei voida ajatuksen kannattajien mielestä todistaa vääräksi koska häntä ei voida nähdä.”"
Tällä tavoin todistelevat myöntävät, ettei esitetty perustelu Näkymättömän vaaleanpunaisen yksisarvisen olemassaololle ole todellisuudessa loogisesti aukoton. Heidän tarkoituksenaan on pikemminkin osoittaa parodian avulla, että usko yksisarvisen olemassaoloon olisi yhtä järkevää tai järjetöntä kuin uskominen perinteisiinkin jumaliin.
ERS

ERS ("European Remote Sensing Satellite") on kaksi Euroopan avaruusjärjestön (ESA) toteuttamaa kaukokartoitussatelliittia. Niiden toteutusperiaatteet on lainattu Ranskan SPOT-kaukokartoitussatelliittiohjelmasta. Satelliittien tarkoituksena on merien (muun muassa aallot, veden syvyys), napajäiden, maaekologian, geologian, metsien ja ilmakehän tutkimus.
ERS-1.
ERS-1 laukaistiin heinäkuussa 1991. Se kiersi 780 km:n korkeudella 98,52 asteen inklinaatiolla ja käytti kierrokseen aikaa 100 minuuttia. ERS 1:n toiminta päättyi marraskuussa 2000. Vielä vuonna 2024 se kiersi maapalloa yli 700 kilometrin korkeudella ja sen putoamisessa Maahan saattaa mennä jopa sata vuotta.
Satelliitin instrumentit.
Satelliitissa on instrumentteina 
ERS-2.
ERS-2 laukaistiin huhtikuussa 1995. Se kiersi samalla radalla kuin ERS-1. Satelliitin instrumentit olivat samat kuin ERS-1:ssä. Uusia instrumentteja oli GOME (Global Ozone Monitoring Experiment), joka on optisen alueen spektrometri jonka aallonpituusalue on 0,24–0,79 µm. GOME:lla havainnoitiin Maan ilmakehästä ja pinnalta heijastunutta ja sironnutta UV-säteilyä. Havaintojen perusteella voitiin määrittää otsonin määrä. 
ERS-2 otettiin pois käytöstä 5. syyskuuta 2011 ja se tuhoutui ilmakehässä 21.2.2024.
Geneven sopimukset

Geneven sopimukset ovat joukko sodassa haavoittuneiden, sotavankien ja siviiliväestön kohtelua sääteleviä kansainvälisiä sopimuksia. Vuonna 1864 solmittiin Punaisen Ristin perustajan Henri Dunantin aloitteesta Genevessä sopimus, joka koski haavoittuneiden ja sairaiden sotilaiden huoltoa. Sitä on täydennetty ja laajennettu uusilla sopimuksilla vuosina 1906, 1929 ja 1949. Toisen maailmansodan jälkeen sopimukset koottiin neljäksi yleissopimukseksi.
Nykyisin voimassa olevat Geneven sopimukset ovat vuodelta 1949 ja niihin ovat sitoutuneet kaikki maailman valtiot. Geneven sopimukset sisältävät määräyksiä siitä, miten haavoittuneita kohdellaan niin maalla kuin merellä, mitkä ovat sotavankien oikeudet sekä määräyksiä siviiliväestön suojelusta sodan aikana. Vuonna 1977 allekirjoitettiin vielä kaksi ns. lisäpöytäkirjaa, jotka koskevat muun muassa väestönsuojelua ja valtioiden sisäisiä aseellisia konflikteja. Geneven sopimuksissa määritellään myös punaisen ristin, punaisen puolikuun ja punaisen kristallin tunnukset, jotka ovat kansainvälisiä suojamerkkejä.
Sisältö.
Geneven sopimukset muodostuvat neljästä konventiosta. Ensimmäinen konventio käsittelee loukkaantuneiden ja sairaiden asemaa. Toinen konventio käsittelee laivaston loukkaantuneita ja sairaita sekä haaksirikkoutuneita. Kolmas konventio käsittelee sotavankien asemaa ja luettelee heidän oikeutensa. Neljäs konventio käsittelee siviilien suojelua sodan aikana.
Geneven sopimuksissa on lisäksi kolme protokollaa. Ensimmäinen protokolla käsittelee aseellisten konfliktien uhrien asemaa ja laajentaa suojaa rasistisia hallintoja vastaan. Toinen protokolla käsittelee ei-kansainvälisiä asellisia konflikteja. Kolmas protokolla sisältää eräitä lisämääräyksiä.
Periaatteet.
Geneven sopimusten yleiset periaatteet ovat seuraavat:
Geneven sopimuksissa määritellyt tunnukset.
Seuraavat merkit on tunnustettu kansainvälisesti suojeltaviksi lääkintähuollon suojamerkeiksi Geneven sopimuksissa:
Törkeät rikkomukset.
Geneven sopimuksien törkeä rikkominen määritellään sotarikokseksi (P1/85/5). Yksinkertaistettuna näitä ovat:
Sopimukset.
Suomi on hyväksynyt Geneven sopimukset (yhdellä varaumalla), ja ne löytyvät valtiosopimustietokannassa (FINLEX):
Sopimusten kunniaksi julkaistuja postimerkkejä.
Geneven sopimukset - Suomen postilaitoksen vuonna 1964 julkaisemat merkit:
Battlefield 1942

Battlefield 1942 on Digital Illusions CE:n kehittämä ja EA Gamesin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu vuonna 2002 Windowsille ja vuonna 2004 Mac OS X:lle. 
"Battlefield 1942" sijoittuu toiseen maailmansotaan. Pelin kenttinä toimivat laajat ja realistisesti mallinnetut toisen maailmansodan taistelukentät. Pelaaja voi käyttää erilaisia kulkuneuvoja, kuten panssarivaunuja, lentokoneita ja sukellusveneitä.
Marraskuussa 2012 pelin kymmenvuotisjuhlan kunniaksi "Battlefield 1942" julkaistiin ilmaiseksi Originissa. Keväällä 2014 peli kuitenkin poistettiin palvelusta. Pelin viralliset palvelimet suljettiin 30. kesäkuuta 2014.
Kehitys.
"Battlefield 1942" kehitettiin Digital Illusions CE:n ostaman Refraction Gamesin "Codename Eagle" -nimisen ensimmäisen persoonan ammuntapelin pohjalta. "Codename Eaglessa" käytetty arcademainen Refractor 1 -pelimoottori päivitettiin entistä nykyaikaisemmaksi ja realistisemmaksi.
Aspyr Media julkaisi "Battlefield 1942":n Mac OS X -käyttöjärjestelmälle vuoden 2004 kesällä.
Pelin virallinen verkkopelaaminen loppui 30. kesäkuuta 2014.
Lisälevyt.
"Battlefield 1942":n kehittäjät julkaisivat pelille lisälevyt "The Road to Rome" ja "Secret Weapons of WWII". Molemmat sisältävät muun muassa uusia pelimoodeja. "Deluxe Edition" sisältää "The Road to Rome" -lisäosan.
The Road to Rome.
"Battlefield 1942: The Road to Rome" julkaistiin 2. tammikuuta 2003. Lisälevy sisältää Italian maihinnousun taisteluja. 
Secret Weapons of WWII.
"Battlefield 1942: Secret Weapons of WWII" julkaistiin 4. syyskuuta 2003. Lisälevy esittelee erikoisia aseita, joita liittoutuneet ja akselivallat kehittelivät toisen maailmansodan aikana.
Modit.
"Battlefield 1942":lle on ilmestynyt paljon modifikaatioita. Modeista tunnetuimpia on "Desert Combat", joka sijoittuu Persianlahden sotaan. "Desert Combatissa" pelaaja voi pelata Yhdysvaltojen ja Irakin joukkojen puolella. 
Muita modeja ovat esimerkiksi suomalaisten toisen maailmansodan taisteluihin sijoittuva "FinnWars", "Battlefield 1942":n toista maailmansotaa laajentava "Forgotten Hope" sekä "Star Wars" -aiheinen "Galactic Conquest".
Vastaanotto.
Battlefield 1942 oli DICE:n täydellinen läpimurto. Gamerankings on laskenut arvosteluiden keskiarvoksi 89 %, pohjautuen 46 arvosteluun. Gamespotin Scott Osborne antoi pelille 8.8/10, kutsuen peliä toisen maailmansodan sarjakuvaversioksi. IGN:n Steve Butts antoi pelille 9.3/10, ylistäen moninpeliä mutta yksinpeli antaa paljon toivomisen varaa. Peli voitti useita palkintoja kuten tietokonepelaamisen innovaatio, verkkopeli, vuoden tietokonepeli, vuoden peli ja Ruotsin vuosikymmenen peli.
Postal²

Postal² on Running with Scissorsin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin alun perin vuonna 2003, ja se on julkaistu usealle alustalle. Peli on jatko-osa vuonna 1997 julkaistulle "Postal"-pelille. Pelille on julkaistu lisäosat ' ja '.
"Postal²" perustuu Unreal Engine 2 -pelimoottoriin.
Peli on saanut kiistanalaista mainetta tarkoituksellisesta väkivaltaisuudestaan. Pelin päähenkilö ”Postal Dude” asuu muutaman tuhannen asukkaan Paradisessa Arizonassa, ja hänen pitää tehdä joka päivä normaalilta kuulostavia tehtäviä, kuten käydä pankissa tai kaupassa hakemassa maitoa, tunnustaa syntinsä tai hakea Gary Colemanin nimikirjoitus ostoskeskuksesta. Tehtävät päättyvät miltei aina hyvin verisesti. Viikon kuluessa kaupunkiin tulee SWAT-joukkoja, ATF:n ja kansalliskaartin joukkoja hillitsemään murha-aaltoa. Perjantaina alkaa maailmanloppu ja taivaalta sataa kissoja.
Pelin kehittäjien mukaan peli on ”vain niin väkivaltainen kuin itsekin olet” ja pelin voi läpäistä tappamatta ketään.
Postal² oli toinen videopeli, joka kiellettiin Uudessa-Seelannissa (ensimmäinen oli "Manhunt").
"Postal²: Apocalypse Weekend" on "Postal²"-pelin lisäosa. Se julkaistiin 12. toukokuuta 2005. Lisäosa lisää peliin uusia karttoja, aseita ja väkivalta-efektejä. Lisäksi se muuntaa osaa alkuperäistä materiaalia uudenlaiseksi. Uusia aseita ovat muun muassa viikate, leka ja bumerangi-machete.
Ceterum censeo

Cēterum cēnseō on alkuosa Cato vanhemman käyttämästä latinankielisestä lauseesta "Ceterum censeo Carthaginem esse delendam". Kerrotaan, että Marcus Porcius Catolla oli tapana päättää jokainen julkinen puheensa tällä lauseella, joka tarkoittaa ”Muutoin olen sitä mieltä, että Karthago on tuhottava”. Hän oli vakuuttunut siitä, että Rooman oli hyökättävä Karthagoa vastaan ja tuhottava se, kuten lopulta kävikin. 
Nykymuodossaan tätä lentävää lausetta ei löydy antiikin lähteistä. Plutarkhos kuitenkin mainitsee Caton liittäneen senaatissa pitämiensä puheiden loppuun mielipiteen Karthagon hävittämisestä.
Nykymaailmassa lauseen opetus viittaa siihen, miten toiston avulla voidaan parantaa sanoman läpimenoa. Sanontaa voi myös käyttää — jos kuulijakunta sen tuntee — puheen lopuksi, kun haluaa puhua aiheen ohi itselleen tärkeästä asiasta.
Celestinus II

Celestinus II (k. 8. maaliskuuta 1144) oli paavina 26. syyskuuta 1143 – 8. maaliskuuta 1144. Hänen oikea nimensä oli Guido di Castello. Hän opiskeli Pierre Abélardin alaisuudessa.
Celestinus II oli paavina kaoottisessa tilanteessa, kun Rooma oli juuri julistettu tasavallaksi (Rooman kommuuni), ja hänen oli lähes mahdotonta toimittaa tehtäviään. Hänen lyhyeksi jääneen virkakautensa merkittävin päätös oli päästää Ranskan kuningas Ludvig VII pannasta ja poistaa kirkonkirous Ranskan yltä.
Celestinus on haudattu Lateraaniin, Vatikaanivaltioon.
Juha Seppälä

Juha Seppälä (s. 9. tammikuuta 1956 Karvia) on Porissa asuva suomalainen kirjailija. Hänen tuotantoonsa kuuluu romaaneja, novelleja ja kuunnelmia. Seppälän teokset sisältävät usein arjen ja niin sanotun tavallisen ihmisen kuvausta. Mukana voi olla ajankohtaisia yhteiskuntakriittisiä elementtejä tai esimerkiksi yksilön kokemuksia sodassa. Etenkin romaanit ovat usein rakenteellisesti kokeilevia. Seppälän kieli on modernismin perinteitä seuraten hyvin taloudellista; hän pyrkii välttämään kuvailevuutta ja metaforia. Seppälän teksteissä on lähes säännönmukaisesti synkähkö pohjavire. Osassa tuotantoa tyylilajina on musta huumori tai satiiri.
Seppälä sai J. H. Erkon palkinnon 1986 esikoisteoksestaan "Torni". Hänen teoksensa "Hyppynaru" (1990), "Super Market" (1991), "Paholaisen haarukka" (2008) ja "Mr. Smith." (2012) olivat Finlandia-palkintoehdokkaina. Seppälä on palkittu muun muassa Kalevi Jäntin palkinnolla 1988, kirjallisuuden valtionpalkinnolla 2000 ja Runeberg-palkinnolla 2001.
Seppälä kirjoitti vuoden 2007 loppuun saakka blogia "Satakunnan Kansa" -lehden verkkosivuilla. Hän on myös pitänyt kolumnia "Aamulehdessä". Seppälä toimi kustannustoimittajana vuonna 2008 julkaistussa Janne Toivosen ja Heikki Westergårdin Pori-kirjassa.
Ediili

Ediili () oli virkamies Rooman valtakunnassa. Ediilien tehtävänä oli huolehtia julkisista rakennuksista, järjestää yleisiä uskonnollisia juhlia ja huolehtia vedenjakelusta. 
Vuodesta 493 eaa. alkaen plebeijit valitsivat plebeijien kokouksessa keskuudestaan kansanediilejä. Vuodesta 367 eaa. alkoivat patriisit valita kuruulisia ediilejä. Ediilien valta heikkeni keisariajalla, kun keisari Augustus perusti uuden viran nimeltä "curatores aedium sacrarum et operum locorumque publicorum" (pyhien rakennusten, julkisten töiden ja julkisten tilojen hoitaja), jonka työtehtävät menivät päällekkäin ediilien kanssa.
Ediilin virka ei suoranaisesti kuulunut roomalaiseen virkauraan, Cursus honorumiin, mutta koska ediilit järjestivät yleisiä juhlia oli heidän helppo päästä kansan suosioon, josta saattoi olla apua myöhemmin. Ediiliksi haluavan täytyi kuitenkin olla yli 36-vuotias ja olla palvellut kvestorina.
Ediilien tehtäviin kuului myös laajan roomalaisen torikaupan valvominen. Ediilien työnkuvaan kuului muun muassa torikauppiaiden sekä ostajien kansalaisuuden tai liittolaisuuden ("ius commercii") tarkastaminen. Ediilit sekä heidän alaisensa tarkastivat myös myytävien tuotteiden sallittavia ominaisuuksia kuten painoja ja mittoja.
Christoffer Taxell

Lars Evald Christoffer Taxell (s. 14. helmikuuta 1948 Turku) on suomenruotsalainen yritysjohtaja, poliitikko ja Åbo Akademin entinen kansleri. Suomessa hänet tunnetaan ruotsinkielisen politiikan, talouden ja kulttuurin harmaana eminenssinä.
"Iltalehti" valitsi Taxellin loppuvuodesta 2009 Suomen talouselämän kolmanneksi vaikutusvaltaisimmaksi päättäjäksi Björn Wahlroosin ja Antti Herlinin jälkeen.
Tausta.
Taxellin isä Lars Erik Taxell on toiminut myös RKP:n puheenjohtajana. Taxell valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta 1972. 
Poliittinen ura.
Taxell toimi yhtäjaksoisesti RKP:n kansanedustajana 1975–1991 ja puolueen puheenjohtajana vuosina 1985–1990. Taxell toimi oikeusministerinä 1979–1987 Mauno Koiviston ja Kalevi Sorsan hallituksissa, minkä jälkeen hän oli vielä Holkerin hallituksen opetusministerinä 1987–1990. Taxellin ministerikausi kesti yhtäjaksoisesti 4 037 päivää, eli 11 vuotta. Taxell oli Suomen pitkäaikaisin oikeusministeri kesäkuun 2023 alkuun saakka, jolloin Anna-Maja Henriksson ohitti hänet.
Lokakuusta 2008 Taxell johti komiteaa, joka valmisteli Suomen perustuslain uudistusta.
Elinkeino- ja kulttuurielämässä.
Vuosina 1990–2002 Taxell oli Partekin toimitusjohtaja ja vuosina 2005–2006 Elinkeinoelämän keskusliiton puheenjohtaja. Taxell on istunut myös Finnairin hallituksen puheenjohtajana sekä Elinkeinoelämän valtuuskunnan, Boliden Borgsöe AB:n, Sampon, Luvata International Oy:n ja Nordkalkin hallitusten jäsenenä.
Yritysmaailman ulkopuolella Taxell on toiminut muun muassa Åbo Akademin kanslerina. Lisäksi hän on Stiftelsen för Åbo Akademi ja Föreningen Konstsamfundet rf:n hallitusten puheenjohtaja. Taxell toimii Yliopistoallianssin hallituksen puheenjohtajana ja johti Euroopan kulttuuripääkaupunkihanketta hallinnoivaa Turku 2011 -säätiötä.
Vuoden 2012 kevätkaudella Taxellin nimi on tullut julkisuudessa esiin useiden niin sanottujen hyvä veli -asuntojärjestelyiden yhteydessä. Taxell on ollut mukana Finnairin Mika Vehviläisen, puolustusministeri Stefan Wallinin ja Veritasin Kjell Sundströmin asuntojärjestelyissä.
Yksityiselämä.
Taxell on ollut naimisissa Rachel Nygård-Taxellin kanssa vuodesta 1974, ja heillä on kaksi lasta.
Lucius II

Paavi Lucius II (k. 15. helmikuuta 1145 Rooma) oli paavina 12. maaliskuuta 1144 – 15. helmikuuta 1145. Hänen oikea nimensä oli Gherardo Caccianemici dal Orso ja hän syntyi Bolognassa. Bolognassa hänestä tuli kaniikki, minkä jälkeen hän oli kardinaali-pappi Gerusalemmessa. Hän toimi myös katolisen kirkon rahastonhoitajan sekä paavi Honorius II:n että Innocentius II:n lähettiläänä Saksassa. Huomionarvoista on, että Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Lothar III teki kaksi sotaretkeä Italiaan puolustaakseen Innocentius II:ta vastapaavi Anacletus II:ta vastaan. Innocentius II nimitti Luciuksen paavin kansleriksi ja kirjastonhoitajaksi.
Lucius II:n kausi paavina oli myrskyisä. Roomaan syntyi vallankumouksessa tasavalta, joka pyrki poistamaan paavilta tämän maallisen vallan. Portugali saavutti itsenäisyyden kirkon tuella.
Vuonna 1144 paavi tapasi Sisilian Roger II:n Ceperanossa selventääkseen Rogerille tämän velvollisuuksia paavin vasallina. Lucius ei ollut valmis hyväksymään Rogerin vaatimuksia, mutta Roger pakotti sotavoimallaan hänet hyväksymään ehdot.
Rooman senaatti, joka oli vienyt kaiken maallisen vallan Innocentius II:lta ja jonka Lucius oli aiemmin hajottanut, elpyi Luciuksen tappion rohkaisemana. Lucius pyysi turhaan apua keisari Konrad III:lta senaattia vastaan.
Lopulta hän kävi itse taisteluun pienen armeijan kanssa ja hyökkäsi senaatin kokouspaikkana käyttämälle Capitolium-kukkulalle. Lucius hävisi tämänkin taistelun. Godfredo di Viterbon mukaan Lucius loukkaantui taistelussa vakavasti vastapuolelta hänen päähänsä heitetystä kivestä ja hän kuoli muutamaa päivää myöhemmin saamiinsa vammoihinsa.
Sensuuri

Sensuuri on valtion viranomaisten tai muun tahon suorittama suullisten, kirjallisten tai kuvallisten esitysten tarkastus, jonka läpäisy on edellytys julkaisun levitykselle tai julkiselle esittämiselle. Sensuurilla voidaan tarkoittaa myös jonkin tietyn tekstin, kuvan tai vastaavan jättämistä julkaisematta.
Historia.
Rooman keisarit käyttivät 100-luvulla jaa. vastustajiensa vaientamiseen sensuuria. Tiberiuksen aikana kirjailija Cremutius Cordus joutui oikeuteen kirjoitettuaan, että Julius Caesarin murhaajat Marcus Junius Brutus ja Gaius Cassius olivat viimeiset todelliset roomalaiset. Kaikki tämän kirjailijan teokset määrättiin hävitettäviksi. Tosin kirjailijan tytär onnistui piilottamaan ja säilyttämään yhden teoksen. Diocletianuksen aikana 300-luvun alussa pyrittiin nitistämään kristinusko tuhoamalla kristillisiä tekstejä ja teloittamalla ihmisiä, jotka piilottelivat niitä. Melko pian tämän jälkeen kristinuskosta tuli valtauskonto, jolloin sensuuri iski käänteisesti kyntensä entisten valtauskontojen teksteihin. Vallanpitäjien ja uskontojen vaihtumisesta huolimatta sensuuri pyrki jatkuvasti tuhoamaan Ovidiuksen eroottisen runoelman "Rakastamisen taito", mutta silti se säilyi nykyaikaan saakka.
Euroopassa sensuuri voimistui 1500-luvulla kirjapainotaidon yleistyessä, ja sen otti käyttöön myös katolinen kirkko. Pian sen jälkeen valtiovalta otti käyttöön ennakkotarkastusjärjestelmän hallitsijoiden kannalta epämieluisten ajatusten ilmaisun estämiseksi. Sensuuria myös vastustettiin valistuneissa piireissä. Englannissa ennakkosensuuri poistettiin jo vuonna 1695. Valistuksen ajan Euroopassa kirkko ja valtio pyrkivät estämään valistusideologian leviämistä kirjapainoja valvomalla, koska uusien aatteiden pelättiin järkyttävän vallitsevan järjestelmän perusteita.
Neuvostoliitossa vuoden 1936 perustuslaki kielsi puhelin- , lennätin- ja postisensuurin, mutta käytäntö oli toinen. Kirjeposti avattiin ja kirjeeseen lyötiin sensuuriviranomaisen leima, ennen kuin se toimitettiin vastaanottajalle. Sensuuri ulottui myös kaunokirjallisuuteen, vaikka perustuslaki takasi kansalaisille painovapauden. Ennakkosensuuri Neuvostoliitossa poistettiin vuonna 1961, mikä oli helpotus ulkomaankirjeenvaihtajille, koska heidän ei enää tarvinnut odottaa uutiselleen tarkastajan julkaisulupaa.
Internet-sensuuri voi kohdistua esimerkiksi pornografiaan, torrenteihin, sosiaaliseen mediaan, uutismediaan tai ulkomaisiin verkkosivustoihin. Esimerkiksi Yhdysvalloissa on Trumpin ja Bidenin presidenttikausien aikana määrätty sosiaalisen median palveluja rajoittamaan koronaviruspandemiaan ja vaalien rehellisyyteen liittyviä viestejä.
Itsesensuuri.
Itsesensuurissa kustantamot rajoittavat itse toimintaansa. Sanalla viitataan myös pidättymiseen sellaisten ajatusten ilmaisemisesta, joita pidetään valtion kannalta arkaluonteisina. Laajempi itsesensuurin määritelmä on omien tekojen tai lausuntojen rajoittaminen välttyäkseen muiden loukkaamiselta tai ärsyttämiseltä ilman, että tätä olisi virallisesti ilmoitettu välttämättömäksi.
Preettori

Preettori () oli Rooman valtakunnan virkamies. Preettorien tehtäviin kuului oikeuden jakaminen ja provinssien hallinta. Preettorit saattoivat myös komentaa armeijoita silloin kun johtajana ei ollut konsuli. 
Kuten konsuleilla myös preettoreilla oli "imperium", käskyvalta jolla he saattoivat päättää alaistensa hengestä. Preettoria seurasi aina kaksi liktoria (Rooman kaupungin ulkopuolella kuusi).
Preettoriksi valittavan täytyi olla 39-vuotias tai vanhempi. Roomalaisen virkamiesuran cursus honorumin mukaisesti hänen oli myös täytynyt toimia kvestorina.
Ensimmäinen preettori valittiin 356 eaa. Vuonna 246 eaa. valittiin myös toinen preettori, "praetor peregrinus", joka tuomitsi Rooman kansalaisten ja "peregrinien" väliset kiistat. Vuonna 227 eaa. alettiin valita kaksi uutta preettoria hallitsemaan uusia Sisilian ja Sardinian provinsseja. Vuonna 197 eaa. valittiin kaksi lisää hallitsemaan Espanjaan muodostettuja provinsseja. Sulla lisäsi preettorien määrän kahdeksaan ja Julius Caesar vuorostaan lisäsi heidän määränsä ensin kymmeneen, sitten kahteentoista, neljääntoista ja lopulta kuuteentoista. Augustus vakiinnutti määrän kahteentoista.
Teodoliitti

Teodoliitti (uuslat. "theodolitus") on kääntyvällä kaukoputkella varustettu kulmanmittauslaite, jolla voidaan tähdätä etäällä olevia kohteita ja mitata niiden välisiä vaaka- ja pystykulmia. Teodoliittia käytetään erityisesti maanmittauksessa ja rakennustöissä.
Teodoliitin keksijänä pidetään englantilaista "Leonard Diggesiä", jonka poika julkaisi keksinnön vuonna 1571. Teodoliitin kiikariosan patentoi kuitenkin vasta vuonna 1608 hollantilainen Hans Lippershey.
Teodoliittityypit.
Teodoliittityypit voidaan jakaa kolmeen eri ryhmään:
Optiset teodoliitit jaetaan erilaisten käyttöominaisuuksiensa sekä pienimmän lukemayksikön ja tarkkuuden puolesta neljään pääryhmään, jotka ovat:
Rakenne.
Teodoliitti koostuu kolmesta toisensa leikkaavasta ja keskenään kohtisuorassa olevasta erilaisesta akselista, joita ovat pysty-, vaaka- sekä tähtäysakselit. Kehiä teodoliitissa on vaaka- sekä pystykehä. Varsinaisia kiinteitä osia teodoliitissa ovat "mittauskaukoputki", "alhidadi" sekä "runko". Näistä ensimmäinen eli mittauskaukoputki koostuu useista prismoista, peileistä sekä linsseistä. Mittauskaukoputki kääntyy vaaka-akselin ympäri, kun puolestaan alhidadi kiertyy pysty-akselin ympäri ja näin ollen se myös kuljettaa mukanaan kaukoputkea. Alhidadin osia ovat: putkitasain sekä pysty- ja vaakakehien lukemalaitteet. Alhidadi osaltaan laakeroituu runkoon, joka on teodoliitin kiinteä osa ja siihen kiinnittyy alhidadin ohella myös vaakakehä. Rungon kiinnitys hoidetaan pakkokeskisesti ja runko sisältää jalkaruuvilaitteen, jota kutsutaan myös pakkokeskistysalustaksi. Jalkaruuvilaite kiinnitetään jalustaan ja sen ruuvit ovat olemassa teodoliitin tasaamista varten. Likimääräistä tasausta varten sen sijaan käytetään rasiatasainta ja alhidaditasainta käytetään tarkkaa tasausta varten.
Käyttö.
Teodoliitilla tehtävät mittaukset tehdään aina maan painovoimakentässä ja teodoliitin pystyakseli tasataan paikallisen luotiviivan kanssa. Vaakakulmamittauksissa teodoliitin kaukoputki suunnataan ensimmäiseen pisteeseen, jossa vaakakehältä luetaan tai vaihtoehtoisesti sille asetetaan alkulukema, formula_1. Seuraavassa pisteessä saadaan suuntalukema formula_2. Vaakakulma formula_3 saadaan laskemalla kahden ensimmäisen kulman erotuksen eli formula_4 . Samalla tavalla jatketaan niin kauan, kunnes kaikki pisteet on käyty läpi. Korkeuskulmia mitattaessa tulee vaakasuoralle tähtäykselle saada lukemaksi formula_1 pystykehän tasaimella tasaamalla tai automaattitasainta käyttäen. Pystykehälukema formula_6 saadaan seuraavaksi ja lukemien erotuksen avulla saadaan korkeuskulma vaakatason suhteen, 
formula_7.
Killer Instinct

Killer Instinct on Raren kehittämä tappelupelisarja. Sarja alkoi vuonna 1994, kun Rare julkaisi "Killer Instinct" -pelin pelihalleissa ja Nintendon Super Nintendo Entertainment System -konsolilla. Peli aiheutti paljon ennakkokohua, mutta ei lopulta menestynyt suuremmin. Peliin tehtiin vuotta myöhemmin jatko-osa "Killer Instinct 2", joka julkaistiin seuraavana vuonna nimellä "Killer Instinct Gold" Nintendo 64:lle. Ensimmäisestä "Killer Instinct" -pelistä julkaistiin myös vähemmän tunnettu Game Boy -versio.
Ensimmäinen peli oli "Donkey Kong Countryn" grafiikkateknologiaa hyödyntävä 2D-peli. "Killer Instinct 2" oli puolestaan käytännössä kolmiulotteinen, mutta sen hahmot olivat edelleen 2D-spritejä.
Erot pelien välillä.
Tulevaisuuden maailmaan sijouttuva synkkä peli pyörii mysteerisen Ultra Tech -yhtiön ympärillä. Alkuperäinen "Killer Instinct" lainasi paljon elementtejä yhdestä aikansa maineikkaammasta tappelupelisarjasta, "Mortal Kombatista". Ensimmäinen peli toteutettiin huolella ja se kuulunee aikansa parhaimpiin tappelupeleihin. Sen sijaan "Killer Instinct 2" kärsi lukuisista bugeista grafiikassa ja muuallakin.
"Killer Instinct" -pelien spritet tehtiin hyödyntämällä samaa tekniikkaa kuin "Donkey Kong Countryssa". Hahmot 3D-mallinnettiin ja renderöitiin 2D-spriteiksi. Ensimmäisessä pelissä tämä antoi hahmoille syvyyttä, mutta "Killer Instinct 2:ssa" spritejen käyttö osoittautui huonoksi ideaksi.
Ensimmäisessä "Killer Instinct" -pelissä hahmojen veri vaihteli sen mukaan millainen hahmo oli kyseessä. "Killer Instinct 2:ssa" tämä idea ilmeisesti hukattiin sillä pelissä kaikki hahmot vuotavat samalla tavalla, jopa Spinal joka on luuranko.
Midway Games julkaisi "Killer Instinct" -pelien hallipeliversiot, mikä oli merkittävää koska Midway julkaisi myös kilpailevaa "Mortal Kombat" -sarjaa samanaikaisesti. Arcade-peli mainosti omalta osaltaan Nintendon Ultra 64 -laitealustaa, ja Nintendo antoi ymmärtää että Ultra 64 oli käytännössä sama laite kuin myöhemmin julkaistava Nintendo 64 -kotikonsoli. "Killer Instinct" -pelissä oli kuitenkin huomattaviakin teknisiä eroja N64:ään, esimerkiksi pelidata oli tallennettu kiintolevylle ROM-moduulien sijaan.
Luettelo "Killer Instinct" -hahmoista.
Seuraavissa kuvaelmissa on otettu huomioon vain hahmojen taustakertomukset. Ainoa poikkeus on Orchid. "Killer Instinct 2:ssa" Orchidin ja Combon taustakertomukset ovat ristiriidassa keskenään. Oletettavasti Orchidin loppukertomus on oikea koska Rare on päättänyt että Orchid voitti Eyedolin ensimmäisessä pelissä. Tämä tarkoittaa käytännössä että Orchidin taustatarina "Killer Instinct 2':ssa" on todennäköisesti virheellinen.
Molemmat pelit.
Seuraavat hahmot ovat esiintyneet molemmissa peleissä.
Vain "Killer Instinct".
Seuraavia hahmoja ei nähty "Killer Instinct 2":ssa
Vaaitus

Vaaitus on maaston korkeussuhteiden mittaukseen kehitetty menetelmä, johon käytetään vaaituskojetta ja -lattaa. Vaaituksen suorittaja mittaa vaakasuorin tähtäyksin kahden pisteen välinen korkeuseron pystysuoriin lattoihin, joiden asteikko kasvaa alhaalta ylöspäin. Korkeuseron laskemiseksi mittaaja tekee lattaan yleensä kaksi havaintoa, joista ensimmäinen on taaksehavainto ja toinen eteenhavainto. Taaksehavainto tehdään pisteeseen, jonka todellinen korkeus merenpinnan yläpuolelta on jo tunnettu. Tunnettu piste kertoo kojeen vaakatason korkeuden, ja se voi olla esimerkiksi valtakunnallinen, kunnallinen tai paikalle siirretty korkeuspiste. Eteenhavainto mitataan vastaavasti tuntemattomasta tai ennen mittaamattomasta pisteestä. Perinteisessä vaaituksessa vaaituksen suorittaja laskee lopuksi taaksehavainnon ja eteenhavainnon erotuksen, josta selviää pisteiden korkeuksien erotus. 
Vaaitusmenetelmät.
Pintavaaitus.
Pintavaaituksessa vaaituksen suorittaja ei joudu laskemaan yhtä paljon korkoja käsin. Pintavaaituksessa käytetään erityistä pintavaaituslattaa, jonka asteikko kasvaa ylhäältä alaspäin, siis päinvastaisessa suunnassa kuin perinteisessä vaaituksessa.
Jonovaaitus.
Jonovaaitusta käytetään, kun työskentelyalueen läheisyydessä ei ole valmista pistettä, jonka korkeus on jo tunnettu. Jonovaaituksessa pidemmän matkan päässä työskentelyalueesta etsitään piste, jonka korkeus jo tunnetaan, ja korkeus siirretään lähempänä olevaan pisteeseen. Latta viedään tunnetun korkeuspisteen pälle, ja vaaituskoje asetetaan siten, että vaaituksen suorittaja näkee siitä latan ja mahdollisimman pitkälle kohti aluetta, jonne piste on tarkoitus siirtää. Vaaituskoje mittaa latasta pisteen korkeuden, latta siirretään uuteen paikkaan lähemmäs kohdealuetta, vaaituskoje käännetään ja se mittaa jälleen latasta pisteen korkeuden. Sen jälkeen vaaituskoje siirretään lähemmäs kohdealuetta, mutta latta pysyy paikallaan. Lattaa ja kojetta siis siirretään aluetta kohti vuorotellen ja vähitellen siten, että vaaituskoje mittaa korkeuspisteiden arvot pareittain . Vaaitusjonon viimeisen pisteen on oltava myös tunnettu korkeuspiste. Jono voi sulkeutua esimerkiksi lähtöpisteeseen.
Tarkkavaaitus.
Kun vaaituksen keskivirhe on 0,2...0,5 mm/km, puhutaan tarkkavaaituksesta. Suomessa on tehty vuosikymmenten kuluessa kolme valtakunnallista tarkkavaaitusta. Niiden tarkoituksena oli antaa pohja Suomen korkeusjärjestelmille. Suomen ensimmäinen tarkkavaaitus suoritettiin vuosina 1892 - 1910, toinen vuosina 1935 - 1955 ja kolmas vuosina 1978 - 2004.
Vaaituslatta

Vaaituslatta on vaaituksessa apuvälineenä käytettävä pystyasennossa pidettävä pituusasteikko, jonka asteikko on joko 1 tai 0,5 cm:n jaotuksella toteutettu. Vaaituksessa tähdätään vaakasuorasti vaaituslattaan ja luetaan tästä lukema. Lattoja jaotellaan erilaisilla perusteilla, materiaalin, jaotuksen ja käyttötarkoituksen mukaan.
Materiaalin perusteella jaoteltavia lattoja ovat nauhalatat, puulatat ja metallilatat. Ensimmäinen edellä mainituista on aivan normaali kangas- tai muovinauha, jolle jaotus on painettu. Puulatat ovat yleisimpiä ja ne ovat pituudeltaan 3 tai 4 metriä ja leveydeltään 8–10 cm. Metallilatat, joita kutsutaan myös invarlatoiksi, on valmistettu invarnauhasta, joka on pituudeltaan 3–5 metriä, leveydeltään 25 mm ja paksuudeltaan noin millimetrin. Latassa voi olla jaotuksen puolesta kolme erilaista jaotusta, E-, shakki- tai viivajaotus. Käyttötarkoituksen puolesta lattoja jaetaan itselaskeviin, yksinkertaisiin, runkomittaus-, tarkkavaaitus- ja teollisuuslattoihin.
Nykyisten digitaalivaaituskojeiden kanssa käytetään "digitaali-" eli "viivakoodilattaa". Niiden lukeminen tapahtuu automaattisesti vaaituskojeen polttotasossa olevan CCD-ilmaisimen avulla.
Digitaalinen maastomalli

Digitaalinen maastomalli on mallinnus maanpinnasta, joka sisältää pistemäistä geometriatietoa x-, y- ja z-koordinaattien muodossa pisteruudukon läpi. Maastomallista saadaan tyypillisesti esimerkiksi tietoja maaston korkeuksien vaihteluista ja maaston muodoista. Maastomallien erityismalleja ovat korkeusmallit ja pintamallit. Korkeusmalleissa maaston muotoja esitetään korkeuspisteiden avulla. Siinä missä tavallinen maastomalli sisältää informaatiota maan eri kerroksista, antaa korkeusmalli (DEM, Digital Elevation Model) tietoa pelkästään maan korkeuseroista maaston muotojen esityksenä. Korkeusmalli korvaa korkeuskäyrien mittaamisen, koska korkeusmallin avulla mallinnetaan maaston korkeuden vaihteluita. Ulottuvuuksina korkeusmallissa käytetään x-, y- ja z-koordinaatteja, joita yhdistetään säännöllisesti ruutu- tai kolmioverkolla. Korkeusmallin avulla voidaan maastosta saada uusia tietoja esimerkiksi kaltevuuksien ja kaarevuuksien muodossa. Pintamalleista puhutaan tavallisesti laserkeilauksen yhteydessä. Maastomallit sisältävät useita päällekkäisiä ja virtuaalisia rakenteita, joista esimerkkejä ovat maalajit tai metsäluokitukset. Niitä voidaan käyttää muun muassa 3D-esityksiin ja apuna geologiassa, biologiassa ja hydrologiassa.
Nykyään maastomaalit ovat digitaalisia maastomalleja ("DTM", "Digital Terrain Model"). Tällainen maaston ominaisuuksia kuvaava ja käsittelevä malli perustuu siihen, että tietokoneen muistissa olevia, esimerkiksi fotogrammetrisestä aineistosta tuotuja, eli valokuvien perusteella luoduista kolmiulotteisista malleista. Tasokoordinaattien pisteitä järjestellään tietyllä tavalla, jotta malli saadaan aikaiseksi. Koordinaatit järjestetään kolmioverrkon avulla siten, että se vastaa vaihtelevia maaston muotoja. 
Maastomallin avulla voidaan kuvata maastoa sellaisenaan kuin tämä luonnossa esittäytyy, joten sen takia mallissa voi olla mukana erilaisia kohteita, joita luonnossa esiintyy, kuten taloja tai puita. Vaikka malli kuvaakin luontoa, on se varsin pelkistetty esitys luonnosta, koska se perustuu pelkkiin viivoihin sen sijaan, että se kuvaisi luontoa pintojen avulla.
Kryptozoologia

Kryptozoologia eli kryptoeläintiede eli näennäiseläintiede on näennäistiede, jonka tutkimuskohteita ovat eläimet, joista on erilaisia tarinoita ja silminnäkijähavaintoja, mutta ei tieteen kannalta luotettaviksi katsottavia todisteita. 
Kryptidit.
Kryptozoologiset eläimet eli "kryptidit" voidaan jakaa kolmeen ryhmään:
Kuuluisimpia kryptidejä ovat merihirviöt ja järvihirviöt, kuten Nessie, ja Mokele mbemben tapaiset tunnistamatonta lajia edustavat eläimet sekä lumimiehet, isojalat ja muut todellisiksi väitetyt kädelliset. Kryptozoologian harjoittajia eli kryptozoologeja kiinnostavat lähinnä suuret ja keskikokoiset eläimet.
Machiavellismi

Machiavellismi on italialaisen, tarkemmin firenzeläisen, renessanssipoliitikon Niccolò Machiavellin mukaan nimetty oppisuunta, jossa hallitsijan ainoana moraalina on pyrkiä päämääräänsä välittämättä kansansuosiosta. Machiavellin teoksessa "Ruhtinas" (1532) on syvällinen kuvaus asiasta.
Machiavellismilla tarkoitetaan usein ajattelu­tapaa, jossa vallankäytön tarkoituksena on keinoja kaihtamatta säilyttää status quo. Sillä tarkoitetaan myös voimapolitiikkaa, joka ei menestystä tavoitellessaan kunnioita minkäänlaisia moraaliperiaatteita ja jolle tarkoitus pyhittää kaikki keinot. Machiavellismi on vallan hankkimiseen ja säilyttämiseen suuntautuvaa politiikan teoriaa. 
Ajattelutapa perustuu hyvin kapeaan ja tarkoitushakuiseen tulkintaan "Ruhtinas"-teoksesta. Esimerkiksi Jean-Jacques Rousseau ja Antonio Gramsci pitivät Machiavellia kansanvallan eli tasavaltalaisuuden edelläkävijänä. Tästä kielii esimerkiksi teoksen julkaiseminen ainoastaan ”tavallisen kansan” käyttämällä italian kielellä latinan sijaan, mikä oli erittäin harvinaista vielä satoihin vuosiin.
X-lentokoneet

X-lentokoneet ovat Yhdysvaltojen ilmavoimien toisen maailmansodan jälkeisiä kokeellisia lentokonetyyppejä, joita alettiin nimetä X-tunnuksella ("X-Planes"). Nämä koneet tekivät 1960-lukuun mennessä monta amerikkalaista koelentäjää kuuluisiksi.
Koneilla tutkittiin ilma-alusten konsepteja kuten yliäänilentoa, nuolisiipeä, pyrstötöntä lentokonetta, muuttuvageometrista siipeä ja muita ratkaisuja.
Osa 1950- ja 1960-luvun X-lentokoneista on saanut legendaarisen maineen ilmailun piirissä ja osa niiden lentäjistä sai astronautteja vastaavan julkisuuden. 1950-luvun jälkipuolelle asti X-koekoneet ja niiden lentäjät olivat piilossa julkisuudelta. 1990-luvulla avaruuslentokoneita kehitettiin NASA:n ja Yhdysvaltain ilmavoimien yhteistyönä s.e. projekteilla oli X-tunnus. Useimmat näistä suunnitelmista eivät lentäneet toisin kuin perinteiset X-koneet ja X-koodi oli ilmeisesti tällöin keino rahoituksen turvaamiseen. 2000-luvulla uudet X-koneet ovat tehneet koelentoja.
Bell X-1

Bell X-1 alkujaan XS-1 ("Experimental, Supersonic", kokeellinen, yli äänennopeuden yliäänikone, tehdastyypiltään Bell Model 44) oli ensimmäinen lentokone, joka ylitti äänen nopeuden vaakalennossa. Se oli ensimmäinen X-koekoneista.
Ennätyslennon suoritus.
14. lokakuuta 1947 kapteeni Chuck Yeager Yhdysvaltain ilmavoimista lensi ensimmäisen ääntä nopeamman lennon "Glamorous Glennis" -koekoneella. Nimensä kone oli saanut Yeagerilta joka oli nimennyt sen vaimonsa mukaan. Kone saavutti tuollon 1 127 km/h nopeuden 13 000 metrin korkeudessa. Koska tuollon ei ollut vielä riittävän tehokkaita suihkumoottoreita niin koneessa käytettiin nelikammioista XLR-11 -rakettimoottoria. Rakettimoottorilla varustettu lentokone laukaistiin B-29-pommikoneen rungon alta ja se laskeutui liitolennossa. Yeagerilta oli ennen lentoa murtunut kylkiluita ja hän joutui käyttämään katkaistua luudan vartta saadakseen suljettua koneen luukun joka lukittiin kahvalla sisäpuolelta.
Tekniset tiedot.
Lentokoneessa oli huomattavan ohuet siivet, joilla vähennettiin iskuaaltojen esiintymistä ja niistä aiheutuvaa ilmanvastusta.
Henrik V (Saksa)

Henrik V (11. elokuuta 1086 – 23. toukokuuta 1125) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuosina 1111–1125. Hän pakotti isänsä Henrik IV:n luopumaan vallasta ja varmisti oman valintansa kuninkaaksi. Hänet kruunattiin keisariksi vuonna 1111.
Vaikka paavi aluksi tuki Henrikin valtaanpääsyä, tämä jatkoi investituurariitaa paavia vastaan. Henrik miehitti Italian kahdesti vuosina 1110 ja 1116 sekä asetti vuonna 1118 vastapaaviksi Gregorius VIII:n. Henrik onnistui lopulta turvaamaan kompromissin vuoden 1122 Wormsin konkordaatilla, jonka mukaan paavi antoi piispoille näiden hengellisen ja keisari maallisen vallan.
Vuonna 1114 Henrik V nai 13-vuotiaan Matilden, Englannin kuninkaan Henrik I:n ja Matilda Skotlantilaisen tyttären. Avioliitossa ei syntynyt lapsia.