tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fréjus

Fréjus () on kunta Varin departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella Ranskan kaakkoisosassa. Se on Saint-Raphaëlin kunnan naapuri ja niiden keskustat muodostavat käytännössä yhtenäisen kaupungin. Kunnasta pohjoiseen on Massif de l'Esterel. Vuonna 2006 kunnassa asui 52 389 asukasta.
Historia.
Antiikki.
Kaupunki perustettiin roomalaisella ajalla nimellä "Forum Julii". Sen perustamisajankohtaa ei tunneta tarkasti, mutta yleensä arvellaan, että sen olisi perustanut Julius Caesar vuonna 49 eaa. Augustuksen aikana ja myöhemminkin kaupunki toimi merkittävänä laivastotukikohtana.
Myöhempi historia.
Kaupunki menetti merkitystään keskiajalla ja merovingilaiselta tai karolingilaiselta ajalta kaupungista ei ole juurikaan säilyneitä tietoja. Saraseenit tuhosivat kaupungin vuonna 940 ja sen asukkaat pakenivat. Asukkaat tulivat kuitenkin myöhemmin takaisin ja kaupungin ympärille rakennettiin muuri. Riculfe-niminen piispa avusti kaupunkia uuden katedraalin rakentamisessa ja kun satamakin korjattiin kaupunki kehittyi merkittäväksi kauppakaupungiksi. Kauppa kuitenkin hiljeni jo 1300-luvulla. Taantumiseen vaikutti yhtenä tekijänä rutto. Fréjusissa oli piispanistuin vuodesta 374 vuoteen 1957, jolloin se siirrettiin Touloniin.
Daniel Gimeno-Traver

Daniel Gimeno-Traver (s. 7. elokuuta 1985 Valencia) on espanjalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 52 toukokuussa 2011.
Junioriurallaan Gimeno-Traver voitti vuonna 2003 Euroopan mestaruuden. Samana vuonna hän oli parhaimmillaan junioreiden rankinglistalla neljäntenä.
Grand Slam -turnauksissa Gimeno-Traver on päässyt parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle Yhdysvaltain avoimissa 2010. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Jarkko Niemisen ja toisella kierroksella Jérémy Chardyn. Kolmannella kierroksella hän hävisi David Ferrerille.
Vietnamin pääministeri

Vietnamin pääministeri () johtaa Vietnamin hallitusta. Pääministerin nimittää presidentti kansalliskokouksen edustajista. Nykyinen pääministeri on Phạm Minh Chính vuodesta 2021 lähtien.
Vietnamin sodan jälkeen Vietnamin sosialistisen tasavallan pääministereinä ovat olleet:
Tampereen akateeminen sinfoniaorkesteri

Tampereen akateeminen sinfoniaorkesteri (TASO) on keväällä 2003 perustettu Tampereen ensimmäinen opiskelijasinfoniaorkesteri. TASO on esiintynyt kotikaupunkinsa lisäksi mm. Helsingissä, Turussa, Tallinnassa, Jyväskylässä ja Seinäjoella. Orkesteri järjestää vuosittain vähintään kaksi sinfoniaorkesterikonserttia, joiden lisäksi toimintaan kuuluvat mm. viihde- ja joulukonsertit, tilausesiintymiset ja juhlatanssiaiset. TASO esiintyy myös kamariorkesterina, ja orkesterin jäsenten perustamat kamarimusiikkiyhtyeet konsertoivat aktiivisesti.
Vuonna 2009 Tampereen yliopiston ylioppilaskunta myönsi orkesterille Vappulakki-palkinnon tunnustuksena monivuotisesta työstä opiskelijakulttuurin hyväksi. TASO on tehnyt yhteistyötä taiteilijoiden kanssa, joista mainittakoon pianisti Antti Siirala, sellisti Samuli Peltonen, viihdetaiteilija Simo Frangén ja näyttelijä Eila Roine.
Historia.
Orkesteri syntyi jatkumona vuonna 1998 perustetulle jousiorkesteri TYVI:lle (Tampereen yliopiston viulistit), ja vuoteen 2008 asti orkesteri toimi nimellä Tampereen yliopiston sinfoniaorkesteri. Ensimmäisen konserttinsa nykyinen sinfoniaorkesteri TASO piti 7.5.2003 Tampereen yliopiston juhlasalissa.
Kapellimestari.
TASOn perustamisesta lähtien orkesterin taiteellisena johtajana on toiminut kapellimestari Kimmo Tullila, jonka johdolla orkesteri on esittänyt useita orkesterikirjallisuuden suurteoksia. Tullila oli perustamassa TASOa vuonna 2003.
Festivals of Atonement

Festivals of Atonement on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Nilen vuonna 1995 julkaistu EP-levy.
Italian kroaatit

Italian kroaatit ovat Italiassa asuvia kroaatteja. Historiallista kroaattiasutusta on Campobasson provinsissa Molisen alueella Etelä-Italiassa. Alueella asuu 2 000–2 400 kroaatin puhujaa, mutta etnisiä kroaatteja arvioidaan olevan vähintään 25 000. Kroaatit ovat Italian pienimpiä kielivähemmistöjä. Kroaatteja asuu yhteensä yhdeksässä yhteisössä, mutta kieltä puhutaan vain kolmessa. 
Historia.
Kroaatit tulivat alueelle ilmeisesti 1400- tai 1500-luvulla pakoon ottomaaneja. Joidenkin tutkijoiden mukaan he tulivat Istriasta ja joidenkin toisten mukaan taas Hertsegovinasta. Kroaattien puhuma kieli säilyi eristyksissä muista slaavilaisista kielistä lähes 500 vuoden ajan. Kirjallisuutta alettiin tuottaa paikallisella murteella 1800-luvulla. Seuraavalla vuosisadalla alkoi joukkomuutto Yhdysvaltoihin ja Etelä-Amerikkaan. Toinen muuttoaalto tapahtui 1950-luvulla, kun suuri joukko kroaatteja muutti muualle Eurooppaan sekä Australiaan. Samalla vuosikymmenellä alkoi myös kiihtynyt sulautuminen italialaisiin. Kielivähemmistöt saivat suojan vuoden 1947 perustuslaissa, ja Molisen alueesta tuli autonominen vuonna 1963. Vähemmistöjen suojelemiseksi vuonna 1999 säädetyssä laissa mainitaan kroaatit. Italia ja Kroatia sopivat kroaattivähemmistön tukemisesta, ja Kroatia avasi konsulaatin Montemitroon vuonna 2004.
Nykypäivä.
Kroaatin kieltä voi opiskella valinnaisena aineena muutamissa alueen peruskouluista. Kroaattien asuma-alueen kunnissa ei ole velvoitetta julkaista asiakirjoja kroaatiksi, mutta kieltä käytetään kunnanvaltuustojen kokouksissa. Kroaattien asuma-alueella on myös paikoittain kroaatin- ja italiankielisiä tienviittoja. Paikallisia kroaatinkielisiä TV- ja radiolähetyksiä tai sanomalehtiä ei ole, mutta Kroatian yleisradioyhtiö HRT:n radio- ja televisiolähetyksiä voi seurata lautasantennin välityksellä ja lukea kroaatinkielisiä sanoma- ja aikakauslehtiä netin kautta. "Fondazione Agostina Piccoli" -säätiö julkaisee kroaatin- ja italiankielistä kulttuurilehteä nimeltään "Rica Ziva/Parola Viva", jakaa vuosittain runouspalkinnon ja järjestää kroaatin kielen kursseja. Molisen alueen kroaatti- ja albaanivähemmistöjä varten julkaistaan kaksikielistä "Komostre/Kamastra"-aikakauslehteä. On olemassa jonkin verran myös kroaatinkielistä julkaisutoimintaa. Lähes 90 % kroaateista käy säännöllisesti kirkossa. Kroaattiyhteisön pitkä eristäytyneisyys on herättänyt geenitutkijoiden kiinnostuksen. Tutkimuksia, joiden tavoite on löytää uusia hoitomenetelmiä, on koordinoinut Rooman yliopisto.
K.O.

K.O. on Radiopuhelimet-yhtyeen albumi vuodelta 1990. Albumi julkaistiin LP-, CD- ja C-kasettimuodoissa. Levyn äänimaailmaa ja sanoituksia voisi luonnehtia aggressiivisiksi ja tiiviiksi, jopa kiihkeiksi. Levy on yhtyeen arvostetuimpia, ja siitä on muodostunut pieni harvinaisuus.
Albumin tuotti ja äänitti Riku Mattila.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Jarno Mällinen, ellei toisin mainittu.
Koskisenkylä

Koskisenkylä (, ) on kylä Venäjällä Leningradin alueen Jaaman piirin Viistinän kunnassa. Se sijaitsee Soikkolan niemen läntisessä tyviosassa Suomenlahden Laukaanlahteen laskevan Haapalanjoen alajuoksulla. Kylästä on maantieyhteys Viistinään, Jaamaan sekä Kattilan kautta Pietarin ja Tallinnan väliselle valtatielle. Kylän vieressä sijaitsee Laukaansuun satama. Vuonna 2007 Koskisenkylässä oli yhdeksän vakituista asukasta.
Seudun kylät mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Koskisenkylä esiintyy ensimmäisen kerran muodossa "Koschola" vuosina 1618–1623 laaditussa ruotsalaisessa verokirjassa. Vuonna 1848 kylässä asui 291 inkerikkoa ja 68 saksalaista. Jälkimmäiset olivat Venäjälle muuttaneita uskonnoltaan luterilaisia siirtolaisia, jotka työskentelivät Haapalanjoen suuhun 1700-luvun lopulla perustetussa lasitehtaassa. Vuonna 1862 kylä jakautui kahteen osaan, joista toinen kuului hoville ja toinen tilanomistajalle. Lisäksi oli tilanomistajan kartano. 
1800-luvun lopussa Koskisenkylään perustettiin zemstvolaitoksen ylläpitämä koulu. 1900-luvun alussa toinen kylänosista toimi Jaaman kihlakunnan Laukaan volostin sekä poliisipiirin keskuksena. Ilmeisesti näihin aikoihin Soikkolan ortodoksiseen seurakuntaan kuuluneeseen kylään rakennettiin oma tšasouna.
Vuonna 1926 Koskisenkylän kyläneuvostoalue käsitti 119 taloutta ja 497 asukasta. Siihen kuului kolme kylänosaa, kaksi pienempää asutusta, saha, mylly sekä neljä huuttoria. Väestönlaskennan mukaan alueen asukkaista 381 oli inkerikkoja, 82 venäläisiä, 7 virolaisia, 3 suomalaisia ja 2 lättejä. Vuonna 1936 Koskisenkylä sai kansallisen inkeroisen kyläneuvoston statuksen. Vuonna 1939 se lakkautettiin ja liitettiin Soikkolan kyläneuvostoon.
Vuonna 1934 Koskisenkylän pohjoispuolelle Ruutsiaan alettiin rakentaa laivastotukikohtaa, joka tunnettiin myös nimillä "Stroitelstvo-200" ja "Komsomolsk-na-Baltike". Koskisenkylän tienoilla toimi vuosina 1937–1941 "Lužlagin" vankileiri. Vangit ja palkattu työvoima rakensivat Laukaanlahden rantoja myöten kulkeneen rautatien, jonka varrelle perustettiin Koskisenkylän asema. Haapalanjoelle rakennettiin sähkövoimala ja kylän eteläpuolelle tiilitehdas. Rakennelmat tuhottiin puna-armeijan vetäytyessä elokuussa 1941. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset siirsivät Koskisenkylän asukkaat Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen heidät palautettiin Neuvostoliittoon, mutta vain osa onnistui palaamaan kotikyläänsä.
Sodan jälkeen Koskisenkylän väkiluku väheni, mutta samalla siitä muodostui suosittu lomanviettopaikka. Vakituisia asukkaita oli 101 vuonna 1966, 78 vuonna 1975, 33 vuonna 1989 ja 27 vuonna 2002. 1990-luvun alussa kylään rakennettiin kymmeniä uusia huviloita. Laukaansuun sataman perustaminen kylän viereen on muuttanut voimakkaasti ympäristöä ja pakottanut monet kesäasukkaat siirtymään muualle. Kylän tulevaisuus riippuu sataman kehityksestä. Toistaiseksi ei tiedetä, nielaiseeko sen sataman laajeneva teollisuusalue, tuleeko siitä sataman henkilökunnan asuinpaikka tai missä määrin se voi säilyä perinteisenä maalaiskylänä.
Pärspäänjärvi

Pärspäänjärvi (, myös Липово, "Lipovo" ja Липовое, "Lipovoje") on järvi Venäjällä Leningradin alueen Jaaman piirin Laukaansuun kunnassa. Se sijaitsee Kurkolanniemen pohjoisosassa. Vedeltään suolapitoinen järvi on yhteydessä Suomenlahteen "Lipovka" (ven. Липовка) -nimisen kanavan kautta. Niemimaan keskiosassa sijaitseva Valkeajärvi laskee Pärspäänjärveen pienen puron kautta. Järven pinta-ala on 5,3 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 44,6 neliökilometriä.
Järven pohjoispäässä on aikaisemmin inkerinsuomalaisten asuttama Kurkulan kylä. Hävinneitä kyliä ovat länsirannalla sijainnut Vena ja etelärannalla sijainnut Peräkylä (ven. Перкале, "Perkale"). Inkerikkojen asuttama Pärspää on kauempana Suomenlahden rannalla. Alue kuuluu Kurkolanniemen rauhoitusalueeseen. Pärspäänjärven rannoilla on runsaasti ennen toista maailmansotaa rakennetun sotilastukikohdan jäänteitä. Kurkulassa toimii rajavartiosto.
Valkeajärvi (Jaaman piiri)

Valkeajärvi () on järvi Venäjällä Leningradin alueen Jaaman piirin Laukaansuun kunnassa. Se sijaitsee Kurkolanniemen keskiosassa. Matala ja hiekkapohjainen, vedeltään kirkas Valkeajärvi laskee Pärspäänjärveen pienen puron kautta. Järven pinta-ala on 3,2 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 9,2 neliökilometriä.
Järven länsipäässä on aikoinaan sijainnut inkerikkojen asuttama Hamalan kylä. Nykyään alue kuuluu Kurkolanniemen rauhoitusalueeseen.
Reginaldo Ndong

Reginaldo Micha Ndong (s. 14. lokakuuta 1986) on päiväntasaajanguinealainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän on osallistunut 100 metrin matkalla MM-kisoihin kolmesti vuosina 2003–2007, muttei ole päässyt kertaakaan alkueristä jatkoon. Ndong osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Pekingissä 2008, jossa hän putosi ensimmäisellä kierroksella oltuaan eränsä kahdeksas eli viimeinen. Hän on juossut ennätyksensä 10,96 sekuntia Malabossa 2005.
Lähteet.
Tamara Drewe

Tamara Drewe on brittiläisen kirjailija Posy Simmondsin viikoittain ilmestyvä sarjakuvastrippi. Sitä julkaistaan "The Guardian" -sanomalehdessä.
Sarjakuvan tarinasta on tehty samanniminen elokuva, jossa pääosaa näyttelee Gemma Arterton.
Palkinnot.
Vuonna 2009 Tamara Drewe voitti ranskalaisen "Prix de la critique" -palkinnon parhaasta sarjakuva-albumista Ranskassa.
Varmaa hapuilua 1987–2002

Varmaa hapuilua 1987–2002 on Radiopuhelimet-yhtyeen kahden CD:n kokoelmalevy vuodelta 2006.
Kappaleet.
Levyn kansilehden mukaan kappalelista on muodostettu eräällä Radiopuhelimien keikkareissulla helmikuussa 2006 yhtyeen jäsenten välisellä avoimella huutoäänestyksellä.
Tamara Drewe (elokuva)

Tamara Drewe on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut romanttinen komedia, jonka on ohjannut Stephen Frears.
Käsikirjoituksen elokuvaan teki Moira Buffini brittikirjailija Posy Simmondsin samannimisen sarjakuvastripin pohjalta (joka on julkaistu myös sarjakuvaromaanina).
Elokuvan ensi-esitys oli Cannesin elokuvajuhlilla toukokuussa 2010.
Arvioita.
Iltalehden Tuomas Riskalan mukaan "Frearsin elokuva on parhaimmillaan nokkela ja särmikäs kolmiodraamafarssi. Heikoimmillaan se tuo mieleen Emmerdalen kaltaisen, kuivahkon brittiläisen maaseutusaippuasarjan".
Nyt-liitteessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle pistekeskiarvon 2,3.
Stuart Christie

Stuart Christie (10. heinäkuuta 1946 Glasgow – 15. elokuuta 2020) oli skotlantilainen anarkisti, joka tunnetaan suunnitelmastaan salamurhata Espanjan diktaattori Francisco Franco vuonna 1964. Tarkoituksena oli räjäyttää pommi Santiago Bernabeu -stadionilla, jossa Franco oli seuraamassa jalkapalloa. Christie pidätettiin ennen kuin hän ehti toteuttaa suunnitelmaa ja tuomittiin 20 vuoden vankeusrangaistukseen. Julkisen painostuksen vuoksi Christie vapautettiin jo kolme vuotta myöhemmin. 
Vapautumisensa jälkeen Christie jatkoi toimintaansa muun muassa brittiläisessä anarkistiryhmässä Angry Brigade ja oli uudelleen vankilassa 1970-luvulla. Hän pyöritti myös anarkistista kustantamoa ja toimitti lehtiä muun muassa Orkneyn saarella ja Lontoossa. Christien oma tuotanto käsittää omaelämäkerran "Granny Made me an Anarchist" sekä fiktiivisen romaanitrilogian "¡Pistoleros! The Chronicles of Farquar McHarg", joka kertoo Espanjan sisällissodassa taistelevasta skottilaisesta anarkistista.
Christie kuoli syöpään 74-vuotiaana elokuussa 2020.
Gaseeli

Gaseeli () on persialainen runomuoto. Siihen kuuluu kaksisäkeisiä säkeistöjä. Ensimmäisen säeparin loppusointukaava toistuu myöhemmin parillisissa säkeissä. Persian runouden hallitsevaa muotoa on käyttänyt muun muassa Hafez. Eurooppalaisessa kirjallisuudessa se oli suosittu romantiikan aikana. 
Suomessa runomuotoa on käyttänyt Otto Manninen. Ruotsissa Gustaf Frödingillä on runo nimeltään "En ghasel".
Gabrieli Qoro

Gabrieli Qoro (s. 22. marraskuuta 1970 Serua) on fidžiläinen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa ja pituushypyssä. Hän osallistui olympialaisiin kerran, Barcelonassa 1992. Qoro ei päässyt kisoissa 100 metrillä ensimmäistä kierrosta pidemmälle ja karsiutui finaalista myös pituushypyssä, jossa hän sijoittui 41:seksi jättäen taakseen viisi tuloksen saanutta hyppääjää.
Qoro toiminut urheilu-uransa jälkeen HIV:n leviämisen estämiseksi.
Lähteet.
Nigahiga

Nigahiga on amerikanjapanilaisten Ryan Higan ja Sean Fujiyoshin sekä Tim Enosin ja Tarynn Nagon (tunnetaan kollektiivisesti nimellä ”The Yabo Crew”) luoma suosittu YouTube-kanava.
Huhtikuussa 2019 kanavan videoita oli katsottu yli neljä miljardia kertaa ja se oli YouTuben 80. tilatuin kanava yli 21 miljoonalla tilaajallaan.
Nigahigan tunnetuimpia videoita ovat "How to be" ja "Movies in Minutes" -sarjat sekä lyhytelokuvat "Ninja Melk" ja "Agents of Secret Stuff". Vuonna 2015 hänen musikaalityylinen lukioteemainen video "Nice Guys" sai lähes 60 miljoonaa katsojaa.
Vuonna 2018 Nigahiga alkoi tuottaa viikoittaista Podcastia "Off the Pill", jossa on vieraillut useita YouTuben sisällöntuottajia sekä K-pop -tähtiä.
The Birthday Party (video)

The Birthday Party on Motörheadin julkaisema livevideo vuodelta 1985. Materiaali on kuvattu yhtyeen kymmenvuotispäivillä Hammersmith Odeonissa, Lontoossa.
Juhlissa olivat paikalla kaikki Motörheadissa soittaneet siihenastiset jäsenet, jotka soittivat keikalla yhdessä yhtyeen nimikkokappaleen. Vierailevana esiintyjänä tässä esityksessä oli Phil Lynott. Motörheadin ensimmäinen rumpali Lucas Fox soitti kitaraa, koska yhtye ei saanut mahtumaan lavalle tarpeeksi montaa rumpusettiä. Lucasin kitara ei pitänyt olla kytkettynä vahvistimeen, mutta se oli, kun taas Brian Robertsonin kitara ei ollut. Juhlissa olivat myös Girlschool ja Wendy O. Williams, joka esitti yhtyeen kanssa kappaleen No Class.
Yhtyeen toiveiden vastaisesti Motörheadin silloinen manageri julkaisi keikan vuonna 1990 myös samannimisenä levynä. Lemmy oli sitä mieltä että levy olisi rahastuskeino, ja vähentäisi videon myyntiä. Keikka ei myöskään ollut hänen mielestään riittävän hyvä julkaistavaksi livealbumina.
Henkilöt.
Yhtye.
Vierailijat
MOTOmed

MOTOmed on liikuntarajoitteisen henkilön kuntoutukseen tarkoitettu restoraattori, jonka avulla mobilisoidaan raajoja esimerkiksi fysioterapian yhteydessä. Mallista riippuen laitteella voi harjoittaa joko ala- tai yläraajoja tai molempia. Laite vahvistaa lihaksia, ylläpitää nivelliikkuuvuutta ja rentouttaa. Laitetta käyttävät esimerkiksi MS-tautia sairastavat, halvauksen saaneet, neurologiset kuntoutujat ja vuodepotilaat. 
MOTOmed-malleja ovat viva1, viva2, gracile ja letto. Näiden variantteja on yhteensä 12 kappaletta. Kaikkia muita malleja paitsi MOTOmed lettoa käytetään istualtaan tuolista tai pyörätuolista. MOTOmed letto on suunniteltu käytettäväksi vuoteessa, makuuasennosta.
Alaraajaharjoituksessa poljetaan, kuten kuntopyörällä. Yläraajaharjoituksessa pyöritetään kampia, kuten käsipolkupyörällä. Käyttäjä voi harjoittaa raajojaan joko itse tai moottorin avustamana. Liikkeen vastusta voi säätää, sekä nopeutta muuttaa passiivisessa, moottorin avustamana tapahtuvassa harjoituksessa. Alaraajaharjoitusta voi tehdä eteen- tai taaksepäin. Mikäli laite havaitsee alaraajaharjoituksen aikana spasmin, pyörimisliikkeen suunta vaihtuu päinvastaiseksi. 
Laite mittaa nopeutta (kierrosta minuutissa), harjoituksen kestoa (itse poljettu, moottorin avustamana), matkaa (itse poljettu, moottorin avustamana) poljentatehoa (W), alaraajojen voimankäytön symmetriaa ja spastisuutta. Harjoituksen loputtua näytöltä voi lukea laitteen mittaamat arvot. Harjoitustiedot eivät ole diagnostisia arvoja. Harjoitustiedot ovat yksityiskohtaisesti seuraavat:
MOTOmed-laitteita valmistaa saksalainen Reck Technik GmbH &amp; Co. KG. Yrityksen perusti Anton Reck vuonna 1957. Aluksi yritys keskittyi maatalousteknologioiden kehittämiseen. Vuonna 1981 yritys valmisti ensimmäisen MOTOmed-laitteen. Yrityksestä on kehkeytynyt passiivi-aktiiviliiketerapialaitevalmistajien markkinajohtaja. Yrityksellä on 171 kansainvälistä yhteistyökumppania 68 maassa. Suomen maahantuoja on Kuntoväline oy.
Laukaanlahti

Laukaanlahti eli Luganlahti () on Suomenlahden etelärannalla Kurkolanniemen ja Soikkolanniemen välissä sijaitseva noin 20 kilometrin pituinen ja lähes samanlevyinen lahti. Sen syvyys vaihtelee kahdeksasta 38 metriin. Lahden pohjukkaan laskee Laukaanjoki. Muita huomattavampia jokia ovat Laukaanjoen sivuhaara Vipiä (ven. Выбья, "Vybja"), Luutsanjoki (ven. Лужица, "Lužitsa") ja Haapalanjoki. 
Lahden kaakkoisosassa sijaitsee Laukaansuun satama. Huomattavampia rantakyliä ovat Laukaansuu ja Viistinä. Seudun kanta-asukkaita ovat vatjalaiset, inkerikot ja inkerinsuomalaiset.
Tippu Tip

Tippu Tip tai Tippu Tib (oikealta nimeltään Hamad bin Muhammad bin Juma bin Rajab el Murjebi) (arab. حمد بن محمد بن جمعة بن رجب بن محمد بن سعيد المرجبي), n. 1838 – 14. kesäkuuta 1905) oli afrikkalais-arabialainen orjakauppias. Hän rakensi mahtavan kauppaverkoston Itä-Afrikkaan. Tippu Tip kävi kauppaa myös muilla artikkeleilla ja omisti suuria plantaaseja Sansibarissa, jonka sulttaanin suojeluksessa hän oli.
Elämäkerta.
Tippu Tip syntyi lähellä Sansibaria vuoden 1840 paikkeilla. Tipin äiti Bint Habib bin Bashir oli Muscatin arabeja ja hänen isänsä Mohammed ben Juma oli rikas ja vaikutusvaltainen swahilikauppias, jonka poliittiset kytkökset ulottuivat nykyisen Tansanian mannermaalle saakka. Tippu Tip itse alkoi osallistua isänsä kauppatoimintaan jo 12-vuotiaana. 20-vuotiaana hän puolestaan lähti omille kaupparetkilleen, jotka ulottuivat Tanganjikajärven etelärannikolle. Hän matkusti myös mahdollisesti Kongongin alueelle jo ennen 1860-lukua. Kauppamatkat sujuivat yleensä rauhallisesti, mutta Tippu Tip oli valmis ajamaan etujaan myös väkivaltaisesti. Hänen lempinimensä Tippu Tip tuleekin hänen aseidensa pitämästä äänestä, ”tip-tip”.
Saavutettuaan mainetta kauppatoiminnallaan Tippu Tip alkoi saada tukea Tarya Topanilta, joka johti rikkaita intialaisia sijoittajia Sansibarissa. Vuonna 1870 Tippu Tip lähti matkalle Kongoon, jossa hänen vaikutusvaltansa kasvoi kauppiaasta paikalliseksi hallitsijaksi. Kasongosta tuli vuonna 1875 hänen toimintansa keskus. Sieltä käsin hän hallitsi alaisiaan, jotka kuljettivat norsunluuta hänelle ja suoraan Tarya Topanille Sansibariin. Norsunluuta saatiin paitsi kaupalla ja metsästyksellä, myös hyökkäämällä paikallisiin kyliin ja ottamalla norsunluuta pantiksi. Norsunluun kuljettamiseen käytettiin orjia.
Tippu Tipin hallitsema Kasongo alkoi saada valtion piirteitä. Henry Morton Stanleyn saapuessa alueelle lokakuussa 1876 Tippu Tip antoi tämän käyttöön joukkojaan, joiden avulla tämä pääsi matkaamaan alavirtaan Lualabajokea. Tippu Tip hyötyi siitä siten, että hänen vaikutusvaltansa levisi retkikunnan mukana pohjoiseen. Hän asetti paikallisten johtoon päälliköitä, piti yllä teitä, sääteli norsunmetsästystä ja tuki islamin levitystä. Vuonna 1882 käydessään Sansibarissa hän suostui hallitsemaan alueitaan Sansibarin sulttaanin edustajana.
Tippu Tipin johtamat swahilikauppiaat päätyivät lopulta yhteenottoihin eurooppalaisten kilpailijoidensa kanssa. Swahilit voittivat nämä Boyomaputouksella käydyssä taistelussa vuonna 1886, mutta Tippu Tip piti kuitenkin eurooppalaisten voittamista kokonaan mahdottomana. Hän liittoutuikin Stanleyn välityksellä Kongon vapaavaltion kanssa, ja hänestä tuli Boyomaputouksien alueen kuvernööri Leopold II:n alaisuudessa. Leopold II:ta alettiin kuitenkin painostaa hylkäämään orjakauppiasliittolaisensa. Belgialaiset kävivätkin sotaan ”arabi”-kauppiaita vastaan vuosina 1892–1895. Belgialaiset valtasivat Tippu Tipin hallitsemat alueet, ja sodan uhreihin kuului muiden mukana Tippu Tipin poika Sefu. Tippu Tip asui sittemmin Sansibarissa, jossa hän kirjoitti muistelmansa. Hän kuoli malariaan vuonna 1905.
Elämäni seinäruusuna (elokuva)

Elämäni seinäruusuna ("The Perks of Being a Wallflower") on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Stephen Chbosky. Elokuva perustuu hänen samannimiseen romaaniinsa vuodelta 1999. Sen pääosissa esiintyvät Logan Lerman, Emma Watson ja Ezra Miller. Sivuhahmoja esittävät muun muassa Mae Whitman, Kate Walsh, Dylan McDermott, Melanie Lynskey, Nina Dobrev, Johnny Simmons, Joan Cusack ja Paul Rudd. Elokuvan tuotti Mr. Mudd -tuotantoyhtiön John Malkovich yhdessä Lianne Halfonin ja Russell Smithin kanssa. 
"Elämäni seinäruusuna" sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 8. syyskuuta 2012. Yhdysvalloissa se saapui elokuvateattereihin 21. syyskuuta 2012. Suomessa elokuvaa ei esitetty teattereissa vaan se julkaistiin suoraan DVD:llä helmikuussa 2013.
1916 Live...Everything Louder than Everything Else

1916 Live...Everything Louder than Everything Else on Motörheadin livevideo vuodelta 1991. Video on kuvattu yhtyeen keikalta Münchenissä Saksassa. Se sisältää esiintymisen lisäksi haastatteluja ja muuta videomateriaalia yhtyeestä. Suurin osa materiaalista on mustavalkoista, mutta osassa on värikuvaa tai ainakin värillisiä kohtia.
Värikalibrointi

Värikalibrointi tarkoittaa sitä, että kalibroidulla näytöllä esitetään testivärejä, joita mittalaite sitten mittaa ja näin selvittää, onko värien esittämisessä virheitä ja mitkä ovat rajat valoisuuksien ja värien toteuttamisessa. Samaan tiedostoon tallennetaan myös kalibroinnin yhteydessä valitut arvot gammakorjauksen ohella.
Kalibroinnilla tuotetun näyttöprofiilin avulla haluttu voidaan muuttaa näytön RGB-väriksi, jolloin se voidaan esittää ruudulla sellaisena kuin pitäisikin olla. 
Kalibroinnin avulla saadulla profiililla voidaan kompensoida näytön puutteellisia ominaisuuksia - esimerkiksi nestekidenäyttö ei osaa näyttää mustan tumminta sävyä. Profiilin avulla kyseistä näyttöä käyttävä henkilö saa selville, miksei näyttö toista väriä. Käyttäjälle voidaan kertoa, että kuvassa on mustempaakin mutta se ei näy, ja käyttäjä voi säätää muita mustan sävyjä jyrkän sävyportaikon välttämiseksi.
Azovmaš Mariupol

Azovmaš Mariupol () on ukrainalainen koripalloseura Mariupolista.
Historia.
Seuran toiminta alkoi vuonna 1990 ja se rekisteröitiin elokuussa 1991. Kaudella 1998–1999 seura pelasi ensimmäistä kertaa Superliigassa. Vuonna 2002 Azovmaš voitti ensimmäistä kertaa Ukrainan cupin. Kaudella 2002–2003 Azovmaš voitti ensimmäisen Ukrainan mestaruutensa. Kaudella 2006–2007 seura eteni FIBA EuroCupissa loppuotteluun asti, jonka se hävisi Akasvayu Gironalle. Vuosina 2006–2010 Azovmaš voitti maansa mestaruuden viisi kertaa perättäin.
Bastian Kaltenböck

Bastian Kaltenböck (s. 23. heinäkuuta 1983 Hallein, Itävalta) on itävaltalainen mäkihyppääjä ja yhdistetyn urheilija.
Kaltenböck kilpaili ensimmäisen kerran mäkihypyn Continental Cupissa tammikuussa 2002 sijoittumalla 30:nneksi. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti saman vuoden joulukuussa Sveitsin St. Moritzissa. Hän on uransa aikana voittanut yksitoista Continental Cupin kisaa ja sijoittunut parhaimmillaan kokonaistilastoissa toiseksi kaudella 2007–2008. Kaltenböck hyppäsi ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa Innsbruckissa tammikuussa 2003. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin osakilpailussa on 19. 
Vuoden 2007 Universiadeissa Italiassa Kaltenböck saavutti joukkuemäen kultaa yhdessä Manuel Fettnerin ja Florian Lieglin kanssa. Vuonna 2009 Kiinassa järjestetyissä Universiadeissa hän voitti joukkuemäen hopeaa ja sai henkilökohtaisessa normaalimäen kilpailussa pronssia.
Syksyllä 2009 Kaltenböck sai kantapäähänsä tulehduksen. Tulehduksesta johtuvan kivun vuoksi harjoittelu oli mahdotonta, ja Kaltenböck oli harjoittelutauolla joulukuuhun 2009 asti. Helmikuussa 2010 Kaltenböck oli koehyppääjänä Vancouverin olympialaisissa ja lopetti mäkihyppyuransa olympialaisten jälkeen.
Hymne à l’amour

Hymne à l’amour, (suom. 'Hymni rakkaudelle') on ranskalainen laulu vuodelta 1949. Sen sävelsi Marguerite Monnot ja sanoitti Edith Piaf. Piaf lauloi tämän laulun ensimmäisen kerran New Yorkissa 14. syyskuuta 1949. Englanniksi kappale tunnetaan nimellä "If You Love Me (Really Love Me)", jonka on levyttänyt muun muassa Vera Lynn, Kay Starr ja Shirley Bassey.
Suomeksi kappaleen on levyttänyt ainakin Irmeli Mäkelä, Vera Telenius, Ragni Malmsten, Lea Laven, Anneli Sari ja Susanna Haavisto. Harmonikkaesityksenä sen ovat levyttäneet Erkki Friman, Unto Jutila ja Esko Könönen.
Abdullah Ali

Abdullah Ali (ent. "Alejeff", Алеев; 9. joulukuuta 1925 Helsinki – 23. maaliskuuta 2011 Helsinki) oli tataaritaustainen suomalainen liikemies, joka toimi vuosikymmeniä perustamansa turkisliikkeen toimitusjohtajana. Ali kuului tataariyhteisön Islam-seurakunnan johtoon. Hänelle myönnettiin Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki.
Elämä ja ura.
Abdullah Abdul-Kayuminpoika Ali valmistui vuonna 1947 diplomimerkonomiksi ja opiskeli sen jälkeen kaupallisia aineita Lontoossa. Vuonna 1949 hän perusti Turkis Oy N. Alin ja oli sen toimitusjohtaja vuoteen 2001. Mattojen maahantuontia varten hän perusti Oy Mattokomppania Ab:n. 
Ali toimi Islam-seurakunnan puheenjohtajana 1982–1988 ja oli sen kunniapuheenjohtaja vuodesta 1995. Seurakunnan hallituksessa hän oli 1950-luvulta alkaen ja vastasi isännöitsijänä sen omaisuudesta. Hän vastasi rakennuttajan tehtävissä seurakunnan Islam-talon rakentamisesta vuonna 1960. Hän oli myös tataarien jalkapalloseuran Yolduzin puheenjohtaja. Ali teki Mekkaan kaksi pyhiinvaellusmatkaa, vuosina 1968 ja 1975.
Vuonna 1977 Alille myönnettiin tammenlehvätunnus, jatkosodan muistomitali ja rannikkojoukkojen muistoristi sekä Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki.
Abdullah Alin puoliso oli Ölken Baibulat (vih. 1957).
Muuta.
Nimi on tataarin kirjakielellä Габдулла Гали; "Ğabdulla Ğali," arabialaisella kirjaimistolla عبدالله على (İske imlâ). Sukunimi alun perin venäjän kyrillisestä Алеев ("Alejev")"."
Copa América 1987

Copa América 1987 oli järjestyksessään 33. Copa América, Etelä-Amerikan jalkapallon mestaruusturnaus. Turnaus pelattiin Argentiinassa 27. kesäkuuta – 12. heinäkuuta 1987. Turnauksen voitti Uruguay, toiseksi sijoittui Chile ja kolmanneksi Kolumbia.
Alkulohkot.
Uruguay eteni suoraan pudotuspeleihin hallitsevana mestarina.
Merja Pöyhönen

Merja Pöyhönen (s. 1980 Helsinki) on suomalainen nukketeatteriohjaaja ja näyttelijä. 
Pöyhönen valmistui Turun taideakatemian nukketeatterilinjalta vuonna 2005. Oltuaan kaksi vuotta näyttelijäkiinnityksellä tamperelaisessa teatteri Mukamaksessa Pöyhönen opiskeli vuoden fyysistä teatteria Pariisissa École Internationale de Théâtre Jacques Lecoqissa ja siirtyi sitten freelancer-nukketeatteritaiteilijaksi Turkuun. Työstään Pöyhönen on palkittu kaksi kertaa Valtakunnallisen nukketeatterikilpailun pääpalkinnoilla (Kullervo 2005, Kiiltokuva ja Yhteenveto planeettojen välisistä etäisyyksistä 2010) ja vuonna 2011 hänet palkittiin Kritiikin Kannuksilla erityismainintana Turussa helmikuussa 2011 ensi-iltansa saanut aikuisten nukketeatteriesitys "John-Eleanor".
Alexandre Burrows

Alexandre Ménard-Burrows (s. 11. huhtikuuta 1981 Pincourt, Quebec, Kanada) on pelaajauransa lopettanut kanadanranskalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edusti NHL-urallaan Vancouver Canucksia ja Ottawa Senatorsia. 
Ura.
Burrows aloitti uransa QMJHL-junioriliigassa Shawinigan Cataractesissa, jossa hän pelasi kaksi kautta ja teki jälkimmäisellä 64 ottelussa tehot 35+35=70. Vaaramattomana pelaajana Burrows siirtyi ECHL-seura Greenville Grrrowliin kaudella 2002–2003. Hän siirtyi kesken kauden Baton Rouge Kingfishiin. Kaudella 2003–2004 hän pelasi Columbia Infernossa ja myös kaksi ottelua AHL:ssä Manitoba Moosessa. Myös seuraava kausi meni samojen seurojen välillä.
Marraskuussa 2005 Burrows sai kahden vuoden sopimuksen Vancouver Canucksin farmiseura Manitoba Moosen kanssa. Hän osallistui Canucksin harjoitusleirille, mutta ei saanut paikkaa joukkueessa ja aloitti kauden AHL:ssä. Burrows kutsuttiin tammikuussa 2006 NHL:ään ja hän teki ensimmäisen maalinsa Toronto Maple Leafsia vastaan. Hän teki kaudella 12 tehopistettä 43 ottelussa tulokaskaudellaan. Burrows pelasi koko kauden Canucksissa ja tappoi alivoimaa. Hän ei kuitenkaan pärjännyt tehopisteiden muodossa ja teki 81 ottelussa vain yhdeksän tehopistettä. Kaudella Burrows muodosti toimivan kaksikon Ryan Keslerin kanssa kolmosketjussa, joka pelasi vastustajien ykkösketjua vastaan. Hän teki kaudella 31 pistettä.
Kauden Burrows aloitti jälleen Keslerin vierellä, mutta Canucksin päävalmentaja Alain Vigneault erotti parivaljakon ja siirti Burrowsin ykkösketjuun Danielin ja Henrik Sedinin viereen. Pian tämän jälkeen Burrows teki seuran kanssa nelivuotisen ja 8 miljoonan dollarin jatkosopimuksen helmikuussa 2009. Hän teki kaudella 28 maalia ja 51 tehopistettä. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella hän teki jatkoajalla ratkaisuosuman St. Louis Bluesia vastaan sarjan ratkaiseessa ottelussa.
Kaudella Canucks voitti NHL:än runkosarjan ja pudotuspeleissä ensimmäisellä kierroksella Burrows teki ratkaisevassa seitsemännen pelin jatkoajalla maalin Chicago Blackhawksia vastaan. Canucks eteni aina finaaleihin asti ja oli lopulta voiton päässä Stanley Cupista, kun Boston Bruins vei ratkaisevan seitsemännen pelin ja juhli mestaruutta.
Kausi jäi Burrowsin viimeiseksi. Hän ilmoitti lopettavansa pelaajauransa ja siirtyvänsä valmentajaksi QMJHL-juniorisarjaan.
Maajoukkuetasolla hän pelasi MM-kisat Kanadan joukkueessa 2012 ja 2016.
This Is Happening

This Is Happening on LCD Soundsystemin kolmas studioalbumi. Kappaleista ”Drunk Girls” ja ”I Can Change” julkaistiin singlet. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 41.
Rolling Stone -musiikkilehti valitsi albumin vuoden 2010 parhaiden albumien listalla sijalle 10.
Haminan kaupunginvaltuusto

Haminan kaupunginvaltuusto on Haminan kaupungin ylintä hallintoa toteuttava elin. Haminan valtuustossa on 37 valtuutettua.
Vehkalahden kunnan liittyessä Haminaan vuonna 2003 Haminassa oli vuosina 2003–2004 yhdistetty 70-jäseninen valtuusto. Vuoden 2004 kunnallisvaaleissa valittiin yhdistymissopimuksessa mainittu, kuntalain määrityksistä poikkeava 47-jäseninen valtuusto. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa valittiin kuntalain mukainen 43-jäseninen valtuusto. Vuoden 2025 kuntavaaleissa valittiin 37 jäsentä.
Tyttö joka kävi intin

Tyttö joka kävi intin (alkuperäiseltä nimeltä "Private Benjamin") on yhdysvaltalainen vuonna 1980 valmistunut elokuva, jonka ohjasi Howard Zieff. Elokuvan pääosassa on Goldie Hawn. Elokuva oli yksi vuoden 1980 taloudellisesti menestyneimmistä elokuvista. Se sai kolme Oscar-ehdokkuutta, mukaan lukien Paras naispääosa.
Juoni.
Elokuva kertoo Judy Benjaminista (Goldie Hawn), joka liittyy armeijaan aviomiehensä kuoltua yllättäen heidän hääyönsä aikana. Tajutessaan ettei armeija olekaan niin hohdokasta, kuin ovela kersantti Jim Ballard (Harry Dean Stanton) on väittänyt, Benjamin haluaa lopettaa. Kaikesta huolimatta hän lopulta jatkaa palvelustaan. Lopulta hänet ylennetään.
Palveluksensa edetessä Benjamin tapaa ranskalaisen lääkärin Henri Tremontin (Armand Assante) ja päättää jättää armeijan hänen takiaan. Häiden lähestyessä Benjamin huomaa Tremontin halun hallita hänen elämäänsä. Lisäksi paljastuu, että Tremont on vielä rakastunut entiseen tyttöystäväänsä ja hänellä on suhde pariskunnan siivojan kanssa. Tuolloin Benjamin tajuaa, ettei hän tarvitse miestä pärjätäkseen ja karkaa omista häistään.
Jussi Arhinmäki

Jussi "Käkkis" Arhinmäki on suomalainen dokumenttielokuvien tekijä. Hän on tehnyt kuvaajana yhteistyötä John Hakalaxin kanssa.
Arhinmäen vuonna 2011 valmistunut puolituntinen dokumentti "Pohjolan painajainen" seuraa ammattilaisnyrkkeilijä Robert Heleniuksen elämää vuoden ajan. Arhinmäen Somalian merirosvoista kuvaamaa materiaalia on esitetty yhdysvaltalaisella ABC-tv-kanavalla.
Arhinmäen veli on vasemmistoliiton poliitikko Paavo Arhinmäki.
Sosiaali- ja terveydenhuollon tuotevalvontakeskus

Sosiaali- ja terveydenhuollon tuotevalvontakeskus (lyhenne STTV) oli sosiaali- ja terveysministeriön hallinnonalalla toiminut viranomainen. 1. tammikuuta 2009 STTV ja Terveydenhuollon oikeusturvakeskus (lyhenne TEO) yhdistyivät muodostaen uuden Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontaviraston (lyhenne Valvira).
RN Leonardo da Vinci (1911)

RN Leonardo da Vinci () oli Regia Marinan eli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1914 valmistunut Conte di Cavour -luokan taistelulaiva ensimmäisessä maailmansodassa. Se ei kuitenkaan osallistunut sotatoimiin ja tuhoutui räjähdyksessä 2. elokuuta 1916.
Valmistus.
Alus tilattiin Genovasta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 18. heinäkuuta 1910. Alus laskettiin vesille 14. lokakuuta 1911 ja liitettiin laivastoon 17. toukokuuta 1914.
Palvelus.
Alus ei osallistunut ensimmäisessä maailmansodassa sotatoimiin. Siihen kuormattiin Tarantossa Mar Piccolossa 2. elokuuta 1916 ammuksia seuraavaksi päiväksi suunniteltuja ammuntoja varten. Seuraavana yönä noin kello 23 tapahtui aluksen takaosassa räjähdys, joka sai aikaan hallitsemattoman tulipalon. Vaikka ammusvarastot täytettiin vedellä, alus räjähti ja sen jälkeen kaatui upoten matalaan veteen. Onnettomuudessa sai surmansa 21 aluksen 34 upseerista ja 227 miehistönjäsentä.
Sotaoikeus ei päässyt yksimielisyyteen, oliko tapahtuman syynä huolimattomuus vai sabotaasi. Asia selvisi Italian vastavakoilun ryöstettyä Itävallan Zürichin lähetystön, josta saatiin tietoa Itävallan Italiassa toimineista agenteista. Saatuja tietoja ei kuitenkaan julkistettu, mutta niiden seurauksena useita ihmisiä pidätettiin, asetettiin sotaoikeuteen ja tuomittiin vakoilusta ja vahingonteosta kuolemaan. Marraskuussa 1916 perustettiin pelastusryhmä nostamaan alus. Sen työ keskeytyi huhtikuussa 1917, ja nostoa jatkettiin vasta sodan päätyttyä. Aluksen torneja ja kansirakenteita poistettiin huhtikuusta elokuuhun 1919 ja hylky nostettiin 17. syyskuuta. Se siirrettiin Tarantossa telakalle.
Aluksen runko oli saatu 24. tammikuuta 1921 mennessä vesitiiviiksi, ja se kellui oikeinpäin. Seuraavien vuosien aikana tehtiin suunnitelmia aluksen kunnostamisesta ja modernisoinnista, minkä vuoksi sen tonnisto laskettiin Washingtonin laivastosopimukseen. Työstä luovuttiin 1923, se poistettiin alusluettelosta 22. maaliskuuta ja hylky myytiin 26. maaliskuuta romutettavaksi Mar Piccoloon.
Tiatsoli

Tiatsoli eli 1,3-tiatsoli on (C3H3NS) on typpi- ja rikkiatomin sisältävä heterosyklinen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä. Tiatsolirengas esiintyy eräissä luonnonyhdisteissä, kuten tiamiinissa.
Ominaisuudet.
Tiatsoli on huoneenlämmössä väritöntä nestettä. Se liukenee huonosti veteen, mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin tai asetoniin. Tiatsoli on aromaattinen ja sisältää siis delokalisoituneen π-elektronisysteemin. Typpi on elektronegatiivinen atomi, minkä vuoksi C2-hiili on hieman elektropositiivinen ja sen vuoksi nukleofiilit reagoivat kyseiseen asemaan. C5-hiilellä sen sijaan on elektronegatiivista luonnetta ja reagoi täten elektrofiilisellä substituutioreaktiolla.
Valmistus.
Tiatsolia tuotetaan klooriasetaldehydin ja tioformamidin eli tiometaaniamidin välisellä reaktiolla. Myös tiatsolin johdannaisia valmistetaan yleensä tioamidin ja halogenoidun aldehydin tai ketonin välisellä reaktiolla.
Käyttö.
Tiatsolin käyttö ei ole erityisen suurta. Siitä valmistetaan johdannaisia, joilla on käyttöä kumin vulkanoinnissa, väriaineina ja sienimyrkkyinä.
Samuli Toivio

Samuli Tuure Taneli Toivio (8. huhtikuuta 1923 Antrea – 30. maaliskuuta 2011 Helsinki) oli rovasti ja kanslianeuvos, joka muistetaan Suomen kirkollisen väestökirjanpidon kehittäjänä ja Helsingin seurakuntien keskusrekisterin pitkäaikaisena johtajana.
Ura.
Toivio valmistui teologian kandidaatiksi 1950] ja työskenteli seurakuntapappina Metsämaalla, Siikaisissa ja Tuusulassa. Vuosina 1953–1963 hän työskenteli Helsingissä Malmin seurakunnassa, muun muassa vt. kirkkoherrana 1961–1963.
Hänet nimitettiin Helsingin seurakuntien keskusrekisterin apulaisjohtajaksi 1963 ja johtajaksi 1971. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1989. Keskusrekisteri oli perustettu vuonna 1950 tarkoituksella koota Helsingin seurakuntien väestökirjanpito yhteen paikkaan. Sidotut kirkonkirjat säilytettiin keskusrekisterissä, ja päivittäiseen työskentelyyn kehitettiin aakkosellinen kortisto, jolloin jokaisesta seurakuntalaisesta oli kortti sekä keskusrekisterissä että omassa kirkkoherranvirastossa.
Toivio sai rovastin arvonimen 1973 ja kanslianeuvoksen arvonimen 1990.
Perhelehtijärjestelmä väestökirjanpidossa.
Toivio kehitti kirkonkirjoihin perustuvasta väestökirjanpidosta perhelehtijärjestelmän, jossa yhdellä A4-kokoisella kortilla on yhden perheen tiedot. Perhelehden perusmuotona oli isä, äiti ja lapset. Lapset pysyivät perhelehdellä myös täysi-ikäisinä niin kauan kuin he olivat naimattomia ja kirjoilla jossakin keskusrekisterin kirjanpitoon kuuluvassa seurakunnassa. Lehdelle merkittiin kirkonkirjan sivunumero, josta tieto oli peräisin. Perhetietojen muutokset merkittiin perhelehdelle ja tarvittaessa tehtiin uusi perhelehti. Näin tehtiin avioliiton solmimisen yhteydessä tai jos perhelehdellä ollut lapsi oli synnyttänyt avioliiton ulkopuolisen lapsen. Uuteen perhelehteen tehtiin viitemerkintä, miltä lehdeltä tiedot oli siirretty. Vanhan perhelehden tiedot jäivät tältä osin niin sanotuiksi passiivitiedoiksi. Jokainen merkintä tai siirto uudelle lehdelle perustui luotettavaan tositteeseen, joita olivat muun muassa syntymätodistus, kuolintodistus tai tuomioistuimen päätös avioerosta.
Järjestelmä otettiin käyttöön koko maassa 1961. Suomessa oli kaksi rinnakkaista väestökirjanpitoa: toisaalta seurakuntien (ja kirkkoon kuulumattomien osalta siviilirekisteritoimistojen) ylläpitämä perhekohtainen ja toisaalta henkikirjoittajien ylläpitämä asuinkuntaan ja kotiosoitteeseen perustuva kirjanpito. Toivion kehittämä järjestelmä otettiin 1960-luvulla käyttöön myös henkikirjoituksessa ja se oli käytössä vuosituhannen vaihteeseen saakka. Sitä ei enää päivitetä, mutta historiatietojen osalta se on käytössä edelleen. Tietoja tarvitaan muun muassa sukututkimuksessa ja perunkirjoituksissa.
Herttoniemen Toverit

Herttoniemen Toverit (HerTo) on helsinkiläinen vuonna 1921 perustettu jalkapalloseura.
HerTon naisten edustusjoukkue pelasi SM-sarjassa vuosina 1985–1992. Se voitti pääsarjaurallaan kolme hopeaa ja kaksi pronssia. Suomen Cupin Herttoniemen Toverit voitti kolmesti peräkkäin vuosina 1987–1989. Kauden 1992 päätteeksi HerTo luopui sarjapaikastaan talousvaikeuksien vuoksi.
Miehissä HerTo ei ole pelannut kolmella korkeimmalla sarjatasolla. Kaudella 2018 seuran sarjataso on Suomen Palloliiton Uudenmaan piirin Kolmonen, jossa HerTo pelannee pääosan kotiotteluistaan Myllypuron nurmikentällä. Seuran pieni, mutta uskollinen faniryhmä tunnetaan nimellä Hertonomit.
RN Littorio (1937)

RN Littorio () oli Italian kuninkaallisen laivaston Vittorio Veneto -luokan taistelulaiva toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Italian hallitus vahvisti aluksen hankinnan 1934. Se tilattiin Ansaldolta Genovasta, missä köli laskettiin 28. lokakuuta 1934. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1937 ja valmistui 14. toukokuuta 1939.
Palvelus.
Regia Marinalle alus luovutettiin 6. toukokuuta 1940 Genovassa aluksen ollessa kiinnittyneenä Ansaldon tytäryhtiön Officine Allestimento Riparazione Navin laituriin. Alukselle tehtiin pieni huolto, minkä jälkeen se aloitti 15. toukokuuta koeajot La Speziasta saapuneen "RN Vegan" saattamana. Koeajojen tulosten tyydyttäessä alus lähti 20. toukokuuta La Speziaan kahden hävittäjän ja kahden lentokoneen saattamana. Seuraavien päivien aikana alukselle asennettiin laitteistoja, jotka samalla säädettiin.
Varhain aamulla 23. toukokuuta alus lähti Tarantoon "RN Lancieren" ja "RN Corazzieren" Messinaan saattamana. Messinasta aluksen saattoivat edelleen Tarantoon "RN Freccia" ja "RN Saetta". Osasto saapui Puglian tukikohtaan 24. toukokuuta ankkuroituen Mar Grandeen. Alus muodosti sisaraluksensa "RN Vittorio Veneton" kanssa kontra-amiraali Carlo Bergaminin komentaman 9. viirikön, joka oli muodostettu 16. toukokuuta osaksi 1. laivuetta.
Alus nimettiin 30. kesäkuuta 1943 "Italiaksi". Italian antauduttua alus purjehti 9. syyskuuta laivaston mukana Maltalle, jolloin siihen osui Saksan ilmavoimien lentokoneesta laukaistu radio-ohjattu liitopommi. Pommi läpäisi aluksen kannen ja pohjan räjähtäen meressä aiheuttaen suurta tuhoa keulassa etummaisen tornin etupuolella. Alus jatkoi matkaansa Maltalle, josta se 14. syyskuuta lähti Aleksandriaan. Alus makasi ankkurissa 5. helmikuuta 1947 saakka, jolloin se lähti Italiaan saapuen Augustaan 9. helmikuuta. Rauhansopimuksen allekirjoittamisen jälkeen alus siirrettiin sotakorvauksena Yhdysvalloille. Alus poistettiin laivastoluettelosta 1. kesäkuuta 1948 ja romutettiin La Speziassa.
RN Vittorio Veneto (1937)

RN Vittorio Veneto () oli Italian kuninkaallisen laivaston Vittorio Veneto -luokan taistelulaiva toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Cantieri Riuniti dell'Adriaticolta (CRDA) Triestestä, missä köli laskettiin 28. lokakuuta 1934. Alus laskettiin vesille 22. heinäkuuta 1937 ja valmistui 28. huhtikuuta 1940.
Palvelus.
Alukseen osui maaliskuussa 1941 Y-tornin kohdalle lentokoneesta laukaistu torpedo Matapanin taistelussa, minkä seurauksena se oli telakalle korjattavana elokuuhun. Vain pari kuukautta myöhemmin Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusveneen "HMS Urgen" laukaisemat kaksi torpedoa osuivat lähes samaan kohtaan. Alus oli telakalla maaliskuuhun 1942. Kesäkuussa 1943 alus vaurioitui lievästi ilmahyökkäyksessä La Speziaan. Italian antauduttua alus siirtyi Maltalle, mistä se palautettiin Italialle 1946. Seuraavana vuonna se luovutettiin sotakorvauksena Yhdistyneelle kuningaskunnalle ja romutettiin 1948-1950.
Maija Haavisto

Maija Haavisto (s. 3. huhtikuuta 1984) on suomalainen kirjailija, joka asuu nykyisin Amsterdamissa. Hän on erikoistunut kirjoittamaan lääketieteestä, mutta kirjoittaa myös kaunokirjallisuutta.
Kirjat.
Runot.
Haaviston runoja on julkaistu lisäksi kokoelmissa "Kuusiraajainen purppuratähti" (2006) ja "Creative For a Second" (2009).
Charlie Williams

Charles ”Charlie” Williams (1872–1952) oli englantilainen jalkapallomaalivahti ja valmentaja. Williams on ensimmäinen maalivahti, jonka tiedetään tehneen maalin jalkapallo-ottelussa.
Pelaajaurallaan Williams edusti vuosina 1891–1894 Arsenalia, jossa hän oli maalivahtina seuran historian ensimmäisessä liigaottelussa 1893. Williams siirtyi Arsenalista Manchester Cityyn, jossa hän pelasi 1894–1902. Tämän jälkeen hän pelasi vielä Tottenham Hotspurissa, Norwich Cityssä ja Brentfordissa. Williams on ensimmäinen virallisessa ottelussa maalin tehnyt maalivahti. Hän teki sen maalipotkusta ottelussa Sunderlandia vastaan huhtikuussa 1900.
Williams toimi pelaajauran jälkeen muun muassa Tanskan maajoukkueen, tanskalaisen B93:n, ranskalaisen Lillen sekä brasilialaisten Fluminesen ja Corinthiansin päävalmentajana.
Adrian Mannarino

Adrian Mannarino (s. 29. kesäkuuta 1988 Soizy-sous-Montmorency) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 17 tammikuussa 2024.
Grand Slam -turnauksissa Mannarino on päässyt parhaimmillaan neljännelle kierrokselle Wimbledonissa 2013, 2017 ja 2018.
Yhdysvaltain avoimissa 2010 Mannarino voitti Pere Riban, mutta hävisi toisella kierroksella Fernando Verdascolle.
Vuoden 2011 Australian avoimissa Mannarino voitti ensimmäisellä kierroksella Ryan Harrisonin, mutta hävisi toisella kierroksella Richard Gasquetille. Mannarino selviytyi puolivälieriin Aucklandin ATP World Tour 250 -sarjan turnauksessa. Puolivälierässä hän hävisi Nicolás Almagrolle luvuin 6–7(3), 7–6(1), 2–6. Australian avointen toisen kierroksen jälkeen hän pääsi välieriin Johannesburgissa, jossa hävisi isäntämaan Kevin Andersonille. Ranskan avoimissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Guillaume Rufinille. Wimbledonissa Mannarino voitti Conor Nilandin, mutta hävisi toisella kierroksella Roger Federerille.
Igor Netto

Igor Aleksandrovitš Netto (, 9. tammikuuta 1930 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 30. maaliskuuta 1999 Moskova, Venäjä) oli venäläinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Netto voitti kapteenina Neuvostoliitolle Euroopan-mestaruuden vuonna 1960. Hän sai Leninin kunniamerkin vuonna 1957.
Netto pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1952–1965 54 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Hän edusti Neuvostoliittoa MM-kilpailuissa vuosina 1958 ja 1962. Seuratasolla Netto edusti koko uransa Spartak Moskovaa. Hän voitti seuran riveissä muun muassa viisi Neuvostoliiton-mestaruutta.
Netto oli rehellinen paitsi siviilissä, niin myös jalkapallokentillä. 1962 MM-kisoissa Uruguayta vastaan Neuvostoliitto teki sääntöjen vastaisen maalin, jonka tuomari kuitenkin hyväksyi. Saatuaan tietää väärästä maalista, Netto pyysi Neuvostoliiton kapteenina tuomaria hylkäämään maalin, minkä tuomari tekikin. Neuvostoliitto voitti lopulta kuitenkin ottelun. (Lähde? kts. enkkuwikipedia)
Raspipallokaktus

Raspipallokaktus eli vanhapoika ("Echinopsis eyriesii") kuuluu pallokaktusten ("Echinopsis") sukuun ja on yksi suvun noin 40 lajista. Suvussa on myös suuri määrä muunnoksia. Kaikki raspipallokaktukset ovat alun perin kotoisin Etelä-Amerikasta.
Ulkonäkö.
Vanhat yksilöt muodostuvat mataliksi pylväiksi: noin 30–40 cm korkeiksi. Raspipallokaktus voi olla halkaisijaltaan 15 cm. Varsi on kiiltävän vihreä ja siinä on 20 harjua. Jokaisessa areolissa on neljästä kuuteen kappaletta 2,5 cm:n mittaisia keskuspiikkejä ja niitä ympäröi 15 pienempää piikkiä. Kaikki piikit ovat kellanruskeita. 
Kukinta.
Raspipallokaktuksen kukinta-aikaa on kesä. Kukat ovat suuret ja suppilomaiset. Väreiltään ne ovat valkoiset tai vaaleanpunaiset. Kukat kestävät vain hieman päälle päivän, ja tuoksuvat voimakkaasti. Usein vanhatpojat kukkivat öisin. Hyvin viihtyvät yksilöt voivat kukkia jo nuorina, 2–3-vuotiaina.