tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Şäken Aymanov

Şäken Kenjetayulı Aymanov (, ; 15. helmikuuta 1914 nykyisen Pavlodarin alueen Bayanawılin piiri – 24. joulukuuta 1970 Moskova) oli kazakstanilainen näyttelijä ja ohjaaja.
Aymanov opiskeli Kazakstanin valistusinstituutissa Semipalatinskissa ja työskenteli vuodesta 1933 lähtien Kazakstanin draamateatterin näyttelijänä ja ohjaajana. Hänen ohjaamansa Muxtar Äwezovin näytelmä "Abay" (1949) sai Stalin-palkinnon vuonna 1952. Hän näytteli myös elokuvissa kuten "Abay änderi" (ven. "Pesni Abaja", 1946) ja "Jambıl" ("Džambul", 1953). 
Vuodesta 1953 lähtien Aymanov työskenteli Kazakstanin elokuvastudion Qazaqfïlmin taiteellisena johtajana. Hänen Karl Gakkelin kanssa ohjaamastaan elokuvasta "Maxabbat turalı añız" ("Poema o ljubvi", 1954) alkoi näytelmäelokuvien säännöllinen tuotanto tasavallassa. Aymanovin muita elokuvia ovat naiskuvaus "Dala qızı" ("Dotš stepei", 1955), maaseutukuvaukset "Biz osında turamız" ("My zdes živjom", 1957) ja "Bir awdanda" ("V odnom raione", 1961), musiikkielokuva "Bizdiñ süyikti däriger" ("Naš milyi doktor", 1958), "Atameken" ("Zemlja otsov", 1967) ja vallankumoushistoriallinen "Kasakkapäällikön loppu" ("Atamannıñ aqırı", ven. "Konets atamana", 1971). Aymanov oli perustamassa Kazakstanin elokuvatyöntekijöiden liittoa vuonna 1958 ja työskenteli vuodesta 1963 lähtien sen pääsihteerinä.
Aymanov liittyi NKP:hen vuonna 1940. Vuonna 1964 hänelle myönnettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimi ja vuonna 1968 Kazakstanin valtionpalkinto. Hänet on palkittu Leninin ja työn punaisen lipun kunniamerkeillä. Qazaqfïlm-studio nimettiin Aymanovin mukaan vuonna 1984.
Rikkasinappi

Rikkasinappi ("Sinapis arvensis") on yksivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kuuluu ristikukkaiskasvien heimoon.
Ulkonäkö ja koko.
Rikkasinappi kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat karheita ja kasvavat kierteisesti. Alimmissa lehdissä on ruoti, ylimmät ovat ruodittomia. Kukat ovat keltaisia. Suomessa tavataan rikkasinapin muunnoksina sekä kaljulituista kaljurikkasinappia (var. "arvensis") että karvalituista karvarikkasinappia (var. "orientalis").
Levinneisyys.
Rikkasinappia kasvaa koko Euroopassa ja laajoissa osissa Pohjois-Amerikkaa, mihin se on levinnyt ihmisen mukana. Myös Suomessa se on muinaistulokas, ja yleisin Ahvenanmaalla.
Käyttö.
Rikkasinappi tuottaa paljon siemeniä, joista voisi tehdä sinappia, mutta nykyisin ruoanvalmistusta varten viljellään muita lajeja.
Rikkasinappia käytetään usein kiinalaisessa lääketieteessä.
Jättikurpitsa

Jättikurpitsa eli talvisquash ("Cucurbita maxima") on kurkkukasvien heimoon kuuluva köynnös, josta on jalostettu lukuisia erinäköisiä lajikkeita ja muotoja.
Ulkonäkö ja koko.
Jättikurpitsa on maassa kiemurteleva köynnös, joka kasvaa viisi metriä pitkäksi varsin nopeasti. Sen kukat ovat yksineuvoisia, mutta samassa yksilössä on sekä hede- että emikukkia. Hyönteiset hoitavat pölytyksen, ja saman yksilön eri kukat voivat pölyttää toisensa. Kukat ovat keltaisia, ja niiden viisi terälehteä ovat kasvaneet kiinni toisiinsa tötteröksi. Heteitä on kolme. Lehdet ovat yksinkertaiset (eivät siis koostu lehdyköistä) ja voivat olla ehjä- tai lovilaitaiset.
Levinneisyys.
Jättikurpitsa on alkujaan kotoisin Etelä-Amerikasta, mutta se on levinnyt ihmisen mukana lähes kaikkialle maailmaan. Se leviää toisinaan luontoon viljelykarkulaisena.
Luxemburgin pääministeri

Luxemburgin pääministeri (, , ) on Luxemburgin hallituksen päämies. "Pääministeri"-nimike on ollut virallinen vuodesta 1989 lähtien, tosin epävirallisesti se on ollut käytössä pidempään. Vuosien 1857–1989 aikana hallituksen päämiehen virallinen nimitys oli "hallituksen presidentti". Ennen vuotta 1857 puhuttiin "neuvoston presidentistä".
Vuonna 2023 pääministerin kuukausipalkka oli 21 400 €, minkä lisäksi tämä sai 8600 euroa kuukaudessa edustuskuluihin.
Nykyisenä pääministerinä toimii Luc Frieden, joka nimitettiin virkaansa 17. marraskuuta 2023.
Luettelo pääministereistä.
Sitoutumattomat pääministerit.
Luxemburgin ensimmäisen perustuslain voimaantulosta vuodesta 1848 aina 1900-luvun alkuun saakka Luxemburgin politiikkaa hallitsivat sitoutumattomat poliitikot ja valtiomiehet. Suurherttua osallistui aktiivisesti pääministerin valintaan ja henkilökohtaisesti nimitti heidät tehtäväänsä.
Vuodesta 1918.
Luxemburgin puoluejärjestelmän luominen tapahtui vuoden 1915 jälkeen pääministeri Paul Eyschenin kuoltua virassa ollessaan. Eyschenin kuolema synnytti eri liikkeiden välillä valtataistelun, joka johti puoluejärjestelmän vakinaistumiseen.
Mathew Ryan

Mathew David Ryan (s. 8. huhtikuuta 1992 Plumpton) on australialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Levantea. Hän kuuluu myös Australian jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Blacktown Cityssä ammattilaisuransa vuonna 2010 aloittanut Ryan siirtyi vain 11 ottelun jälkeen maan pääsarjan Central Coast Marinersiin, jossa hän pelasi neljä kautta. Ryan pelasi yhteensä Marinersin riveissä 80 ottelua ja voitti maan mestaruuden kaksi kertaa. Kesällä 2013 hän siirtyi Belgian pääsarjassa pelaavaan Club Bruggeen. Hän pelasi loistavan kauden 2013–2014, torjuttuaan muun muassa viisi nollapeliä putkeen ja näin hänet valittiinkin sarjan parhaaksi maalivahdiksi kauden päätyttyä. Hän voitti Belgian Cupin 2015. 
Ryan pelasi espanjalaisseura Valenciassa kymmenen Primera Divisiónin ottelua 2015–2016. Kevätkauden 2017 hän oli lainalla KRC Genkissä. Hän siirtyi Englannin Valioliigan Brightoniin kuudella miljoonalla eurolla kesällä 2017. Hän pelasi Brightonissa 121 valioliigaottelua. Kevätkauden 2021 hän oli lainalla Arsenalissa, jossa hän pelasi kolme valioliigaottelua. Kaudella 2021–2022 Ryan pelasi espanjalaisessa Real Sociedadissa kolme Espanjan liigan, kolme Espanjan cupin ottelua ja kolme Eurooppa-liigan ottelua. Elokuussa 2022 hän siirtyi tanskalaisseura FC Kööpenhaminaan.
Ryanin aika FC Kööpenhaminassa jäi vain viiden kuukauden mittaiseksi ja tammikuussa 2023 hän siirtyi 1,5-vuotisella sopimuksella alankomaalaiseen AZ Alkmaariin. Ryan pelasi AZ Alkmaarissa 47 Eredivisien ottelua sekä 11 Konferenssiliigan ottelua.
Heinäkuussa 2024 Ryan allekirjoitti yksivuotisen sopimuksen italialaisseura AS Roman kanssa. Ryan pelasi Romassa vain yhden Italian cupin ottelun ja tammikuussa 2025 hän siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella ranskalaiseen RC Lensiin. Kevätkaudella 2025 Ryan pelasi Lensissä 14 Ligue 1:n ottelua, joissa hän päästi 17 maalia. Nollapelejä hän pelasi kuusi.
Elokuussa 2025 Ryan solmi yksivuotisen sopimuksen espanjalaisseura Levanten kanssa. Sopimukseen sisältyy myös optio yhdestä lisävuodesta.
Maajoukkueura.
Nuorten maajoukkueissa pelannut Ryan teki debyyttinsä A-maajoukkueessa vuonna 2012 Pohjois-Koreaa vastaan. Maajoukkueen päävalmentaja Ange Postecoglou valitsi hänet mukaan vuoden 2014 MM-kilpailuihin, jossa hän pelasi Australian jokaisessa kolmessa ottelussa. Australia hävisi nuo kaikki ja putosi jatkosta. Ryan oli Australian ykkösmaalivahti myös mestaruuteen päättyneissä Aasian-mestaruuskilpailuissa alkuvuodesta 2015. Maanosaliittojen cupissa 2017 kuten myös vuoden 2018 MM-kilpailuissa hän pelasi Australian kaikki kolme ottelua. Myös Aasian-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi Australian kaikki viisi ottelua. MM-kilpailujen 2022 karsinnoissa hän oli maajoukkueen kapteeni. Hän on pelannut elokuun loppuun 2025 mennessä 99 maaottelua.
Hennan rautatieasema

Hennan rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Orimattilassa Lahden oikoradalla, noin 20 kilometriä Mäntsälästä pohjoiseen.
Liikennepaikka otettiin käyttöön syyskuussa 2006, ja se käsittää pääraiteiden lisäksi kaksi sivuraidetta (yksi kumpaankin suuntaan) ohituksia varten. Liikennepaikan nimi muutettiin Lähdemäestä Hennaksi 26. maaliskuuta 2017, ja asemalaiturien rakennustyöt alkoivat samana keväänä. Henkilöliikenteen pysähdykset alkoivat 10. joulukuuta 2017, ja asema palvelee rakenteilla olevaa Hennan asuinaluetta. Raiteelta 1 liikennöidään Helsinkiin ja raiteelta 4 Lahteen.
Rantapunalatva

Rantapunalatva ("Eupatorium cannabinum"), tunnetaan myös nimellä punalatva, on asterikasvien heimoon kuuluva monivuotinen ruoho. Sen lehdet muistuttavat ulkonäöltään hampun lehtiä, mistä laji on saanut tieteellisen nimensä "cannabinum". Ulkonäköä lukuun ottamatta kasveilla ei ole muuta yhteistä.
Ulkonäkö ja koko.
Rantapunalatva on noin 40–150 cm korkea. Varsi haaraton, ruskeanpunainen, yläosastaan haarova ja ainakin latvasta tiheäkarvainen. Lehdet ovat vastakkain ja lyhytruotisia, 3–(5)-lehdykkäisiä, liuskat-lehdykät ovat suikeita ja isohampaisia.
Mykerö on n. 7 mm pitkä, kehtosuomut kahdessa rivissä ovat pyöreäkärkisiä, kalvolaitaisia ja punaisia. Laitakukkia ei ole, kehräkukat joita on vain 5–6 kappaletta, ovat torvimaisia ja punertavia. Heteitä 5. Emiö yhdislehtinen, 1-vartaloinen, 2-luottinen. Kehto lieriömäinen, kehtosuomuja 2 riviä, pyöreäkärkisiä, kalvolaitaisia, punertavia. Mykeröt huiskilomaisena latvamykeröstönä. Kukkii heinä-syyskuussa.
Hedelmä on 5-särmäinen pähkylä, harmaanruskea–musta, noin 3 mm pitkä. Pappus on hapsihaiveninen.
Levinneisyys.
Sitä esiintyy harvinaisena Etelä- ja Itä-Suomessa.
Elinympäristö.
Rantapunalatva kasvaa muutamin paikoin Etelä- ja Kaakkois-Suomen rannoilla ja tulvarannoilla, kosteissa lehdoissa, puronvarsilla ja rehevissä pensastoissa, mutta se on Suomessa hyvin harvinainen.
Paremmat päivät

Paremmat päivät on suomalaisartisti Juha Tapion kappale hänen yhdeksänneltä, Lapislatsulia-studioalbumiltaan. Sen julkaisi Kaiku Recordings albumin toisena singlenä 17. lokakuuta 2013. Artisti itse on paljastanut kappaleen nimen "Paremmat päivät" valikoituneen nimeksi, koska monet ulkomaalaiset olivat tehneet omalla kielellään samannimisen kappaleen, mutta yksikään suomalainen artisti ei ollut aiemmin tehnyt sen nimistä kappaletta. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 19. lokakuuta 2013. Kappale ei saavuttanut yhtä suurta menestystä kuin "Lapislatsulia"-albumin ensimmäinen single vaan sen ainoaksi listamerkinnäksi jäi radiolistan 12. sija.
Tohtorinkukat

Tohtorinkukat ("Brunfelsia") on koisokasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu noin 50 lajia, jotka kasvavat luonnonvaraisina Panaman ja Uruguayn välisellä alueella sekä Antillien saarilla. Ne ovat ikivihreitä pensaita tai pieniä puita, joilla on usein näyttävät kukat. Joidenkin lajien kukat ovat myös tuoksuvia.
Sukuun kuuluvaa tohtorinkukkaa ("Brunfelsia pauciflora" var. "calycina") viljellään huonekasvina.
Tohtorinkukan kukat vaihtavat väriä: ne puhkeavat tummanvioletteina, muuttuvat päivässä tai kahdessa vaaleanvioletiksi ja seuraavana päivänä valkoisiksi. Samassa kasvissa on siis yleensä kolmen värisiä kukkia yhtaikaa.
Kaliforniantötterö

Kaliforniantötterö ("Darlingtonia californica") on tötterökasvien heimoon kuuluva lihansyöjäkasvi. Se saattaa olla sukunsa ainoa laji.
Ulkonäkö ja koko.
Kaliforniantötterön lehdet muodostavat tötterön, jonka pohjalla oleva neste sulattaa sinne pudonneet hyönteiset ravinnoksi. Tötterön korkeus on tyypillisesti 20–60 cm, mutta pienimmät voivat olla 1 cm ja suurimmat 1 m.
Levinneisyys.
Kaliforniantötterö on endeeminen Oregonin ja Kalifornian vuoristojen laji.
Kyrönniemen rautatietunneli

Kyrönniemen rautatietunneli sijaitsee Savonlinnassa -rataosalla. Tunneli louhittiin vuonna 1965 ja avattiin liikenteelle 13. kesäkuuta 1969. Tunneli on 336 metriä pitkä, josta kaakkoispuolelta betonielementeillä katettuna on 163 metriä. Tunneli rakennettiin osana 1965–1969 toteutettua 2,5 kilometrin rataoikaisua, jossa rata oikaistiin suoraksi nykyiseltä Kyrönniemenkujalta. Tunnelissa on 90 km/h nopeusrajoitus.
Alina Eremia

Alina Eremia (s. 15. joulukuuta 1993) on romanialainen laulaja ja näyttelijä.
Eremia osallistui vuonna 2005 lasten Eurovision laulukilpailuun kappaleella ”Turai!” ja sijoittui viidenneksi. Sen jälkeen hän on toiminut LaLa band -yhtyeessä sekä tehnyt soolouraa.
Banksia brownii

Banksia brownii on proteakasvien heimoon ja banksioiden sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa Australiassa. Laji kasvaa pensaaksi tai pieneksi puuksi. Sen korkeus voi olla jopa kuusi metriä.
Lajia tunnetaan muutamasta esiintymässä Lounais-Australiassa. Esiintymät ovat pieniä ja erillään toisistaan. Lajia uhkaavat tuholaiset, kuten "Phytophthora cinnamomi" -laji, ja elinympäristöjen tuhoutuminen. Laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Australian hallitus teki vuonna 2008 laajan suojeluohjelman sukupuuton estämiseksi.
Ludwig Czaczkes

Ludwig Czaczkes (12. syyskuuta 1898 Wien – 4. elokuuta 1992 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä, musiikkitieteilijä ja pianisti. Hänet tunnetaan erityisesti Bach-tutkimuksistaan.
Ludwig Czaczkes opiskeli Wienin musiikkiakatemiassa (Akademie für Musik und darstellende Kunst) vuosina 1912–1916. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa reservin vänrikkinä vuodet 1916–1918 ja jatkoi opintojaan sodan jälkeen. Hänen opettajiinsa kuuluivat Emil Sauer (piano), Ferdinand Löwe (orkesterinjohto) ja Josef Marx (sävellys). Hän opiskeli myös musiikintutkimusta Wienin yliopistossa Guido Adlerin johdolla vuodesta 1921 alkaen ja esiintyi konserttipianistina. Hän opetti musiikkiakatemiassa pianonsoittoa vuosina 1923–1931. Professuuri hänelle myönnettiin vuonna 1927.
Juutalaisen syntyperänsä vuoksi Czaczkes joutui lähtemään Itävallasta Turkkiin vuonna 1937. Hän opetti pianonsoittoa Ankaran konservatoriossa vuosina 1937–1949 ja palasi sitten Itävaltaan professoriksi entiseen oppilaitokseensa (1949–1968). Hänet kutsuttiin vuonna 1968 Japaniin hoitamaan professuuria.
Czaczkesin tunnetuin musiikkitieteellinen tutkimus lienee J. S. Bachin kokoelmaa "Das wohltemperierte Klavier" käsittelevä teos "Analyse des Wohltemperierten Klaviers: Form und Aufbau der Fuge bei Bach".
Czaczkesin puoliso oli oopperalaulaja Dolly Lorenz.
Ken Lo

Kenneth Low Wai-kwong (s. 17. maaliskuuta 1959 Laosin kuningaskunta) on hongkongilainen elokuvanäyttelijä, sijaisnäyttelijä ja entinen thainyrkkeilijä. Hän oli yksi Jackie Chan Stunt Teamin jäsenistä.
Varhaisvuodet.
Ken Lo syntyi Laosin kuningaskunnassa, josta hän muutti perheensä mukana Kambodžaan, mutta pakeni Thaimaahan vuonna 1975, kun punaiset khmerit valloittivat Kambodžan. Thaimaassa Lo alkoi harjoitella thainyrkkeilyä ja taekwondoa idolinsa Bruce Leen innoittamana ja voitti vuonna 1978 Thaimaan amatöörien mestaruuden. Lo tappeli myös koulussa luokkakavereidensa kanssa välillä leikillä ja toisinaan tosissaan. Vuonna 1980 Lo muutti Hongkongiin ja oli muuttaa Ranskaan etsiessään uutta elämää. Hänen äitinsä oli kuitenkin huolissaan poikansa muutosta ja Lo päätti jäädä Hongkongiin. Hän työskenli oppaana hongkongilaisessa hotellissa thaimaalaisille turisteille. Samoihin aikoihin Lo otteli myös Hongkongissa thainyrkkeilyn parissa vuosina 1982–1984. Tuona aikana Lo otteli eri thainyrkkeilyturnauksissa, myös joukkueturnauksissa. Hän saavutti lopulta seitsemän mestaruutta thainyrkkeilyuransa aikana.
Näyttelijänä.
Lon ensimmäinen elokuvarooli oli Tsui Harkin ohjaamassa komediassa "Working Class" (1985). Tuottajat halusivat pääosassa esiintyneen Sam Huin tappelevan elokuvassa kilpaottelijaa vastaan, minkä myötä Lo sai mahdollisuuden rooliin. Kuvaukset kestivät kolme päivää ja Ken Lo esiintyi elokuvassa kahden minuuten verran. Tämän jälkeen Lo innostui elokuvaurasta ja päätti työskennellä aluksi osa-aikaisena elokuvissa. Samalla hän työskenteli järjestyksenvalvojana eräässä yökerhossa, jossa hän tapasi Jackie Chanin. Chan pyysi Lota työskentelemään hänen stunttiryhmässään elokuvassa "Project A II – Iskuryhmä A" (1987). Elokuvan myötä Lo esiintyi pitkään pienissä sivurooleissa Jackie Chanin elokuvissa, useimmiten toimintaosuuksissa. Lo nousi suuremman yleisön tietoisuuteen "The Legend of Drunken Master" (1994) elokuvan myötä. Sittemmin Lo on tunnettu roiston rooleista ja on uransa aikana tehnyt toimintaosuuksia tunnettujen hongkongilaisten näyttelijöiden kanssa, kuten Yuen Biao ("Circus Kid"), Jet Li ("Enforcer"), Vincent Zhao ("Mahjong Dragon") ja Donnie Yen ("Special ID").
Muurahaispuut

Muurahaispuut ("Cecropia") on nokkoskasvien heimoon kuuluva lehtipuiden suku. Siihen arvioitiin vuonna 1987 kuuluvan 75 lajia, mutta luokittelu muuttuu jatkuvasti. Lajeista suomenkielinen nimi on muurahaispuulla ("Cecropia peltata").
Suku on nimetty Ateenan tarunomaisen kuninkaan Kekrops I:n mukaan.
Ulkonäkö ja koko.
Muurahaispuilla on tunnusomainen hoikka, suora runko ja sateenvarjomaisesti oksien päihin levittäytyvät isot lehdet. Puut jäävät yleensä alle 18 m korkeiksi ja elävät noin 30 vuotta. Niiden puuaines on pehmeää ja huokoista. Kukat ovat hyvin pieniä ja kasvavat norkoissa. Hede- ja eminorkot muodostuvat eri kasveihin. Emikasvi voi tuottaa kerralla lähes miljoona siementä.
Levinneisyys.
Muurahaispuut ovat kotoisin Keski- ja Etelä-Amerikasta. Ne ovat levinneet osaan Afrikkaa, Malesiaan ja joillekin Tyynenmeren saarille.
Kasvutapa.
Muurahaispuut ovat erittäin nopeakasvuisia ja leviävät nopeasti metsäaukkoihin.
Muurahaispuut ja eläimet.
Muurahaispuut tunnetaan yhteistyöstään muurahaisten kanssa. "Azteca"-suvun muurahaiset tekevät pesänsä muurahaispuun huokoiseen puuainekseen. Ne saavat myös ravintoa puusta. Muurahaiset puolestaan suojelevat puun lehtiä niitä syöviltä hyönteisiltä.
Laiskiaiset syövät mielellään muurahaispuiden lehtiä.
Trinidadilla lepakot syövät suuria määriä muurahaispuun hedelmiä ja levittävät niiden siemeniä. Costa Ricalla samaa tehtävää hoitavat apinat. Kaikkialla monet lintulajit syövät muurahaispuiden hedelmiä ja levittävät näin niiden siemeniä.
Kyröskosken voimalaitos

Kyröskosken voimalaitos on Hämeenkyrössä Pappilanjoen Kyröskoskessa sijaitseva voimalaitos, jonka omistaa Metsä Board Kyro. Vanhempi voimalaitos on valmistunut 1912, ja sitä on laajennettu 1926. Sen putous on 22 metriä. Uudempi, tunnelivoimalaitos, otettiin käyttöön 1998.
The Vixen

The Vixen (myös "The Love Pirate") on vuonna 1916 ensi-iltansa saanut J. Gordon Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Theda Bara ja Herbert Heyes. "The Vixen" kertoo hemmotellusta amiraalin tyttärestä, joka viettelee sisarensa jokaisen miesystävän.
Mary Murillo laati elokuvan käsikirjoituksen, ja William Fox toimi elokuvan tuottajana. Fox Film Corporation oli elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä. "The Vixen" kuvattiin Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä, ja elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 3. joulukuuta vuonna 1916. "The Vixen" on nykyisin listattu kadonneeksi elokuvaksi.
Kevytmielistä elämää ja luvatonta rakkautta (vuoden 1925 elokuva)

Kevytmielistä elämää ja luvatonta rakkautta () on vuonna 1925 ensi-iltansa saanut James Youngin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosassa on Theda Bara. Elokuva oli Baran ensimmäinen elokuva kuuteen vuoteen ja viimeinen pitkä elokuva. Bara esiintyi vuonna 1926 kahdessa lyhytelokuvassa, jotka jäivät hänen viimeisiksi roolitöikseen. Chadwick Pictures Corporation toimi elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä.
"Kevytmielistä elämää ja luvatonta rakkautta" perustuu vuosina 1915–1916 esitettyyn Louis K. Anspacherin samannimiseen Broadway-näytelmään "Kevytmielistä elämää ja luvatonta rakkautta", jonka pääosassa oli Emily Stevens. Näytelmän pohjalta Douglas Z. Doty laati elokuvan käsikirjoituksen. Vuonna 1918 näytelmästä oli filmatisoitu samanniminen elokuva "Kevytmielistä elämää ja luvatonta rakkautta", jonka pääosassa on Grace Valentine.
"Kevytmielistä elämää ja luvatonta rakkautta" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 16. marraskuuta vuonna 1925. Elokuva on säilynyt nykypäivään asti, ja se onkin harvoja Baran nykyaikaan säilyneitä elokuvia. "Kevytmielistä elämää ja luvatonta rakkautta" -elokuvaa säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjastossa, ja se on julkaistu VHS:lle ja DVD:lle. Elokuva on 59 minuuttia pitkä DVD-versiossa, joka julkaistiin vuonna 2007.
Juoni.
Caroline Knollys (Theda Bara) on aikomassa mennä kertomaan aviomiehelleen Hubertille (Wyndham Standing) olevansa raskaana, kunnes hän löytää hänet sihteerinsä Emily Maddenin (Eileen Percy) sylistä. Caroline päättää antaa miehelleen opetuksen ja jättää kertomatta, että hän on raskaana. Caroline jättää aviomiehensä Emilyn huomaan ja lähtee Eurooppaan. Caroline synnyttää lapsensa Euroopassa, jossa Carolinesta tulee paljon puhuttu seurapiirihenkilö. Hubertista tulee kateellinen ja mustasukkainen etenkin silloin, kun Caroline palaa kotiin nuoren arkkitehdin, Lawrence Sanburyn (John Miljan), seurassa. Caroline sponsoroi Sanburya. Hubertia kaduttaa Emilyyn sekaantuminen, mutta Caroline on liian itsepäinen antaakseen anteeksi. Kun Hubert menee yllätyksellisesti vierailemaan Carolinelle, hän luulee löytävänsä todisteita avioeropapereista. Avioeroepäilyjen sijaan Hubertille esitellään hänen poikansa, ja Knollysit palaavat yhteen.
Emily Davison

Emily Wilding Davison (11. lokakuuta 1872 Lontoo – 8. kesäkuuta 1913 Epsom) oli brittiläinen militantti suffragetti, joka tuli tunnetuksi törmättyään kuningas Yrjö V:n omistaman hevosen kanssa Epsomin Derbyssä vuonna 1913. Hän kuoli saamiinsa vammoihin neljä päivää myöhemmin.
Elämä.
Lontoon Blackheathissä syntynyt Davison opiskeli 1890-luvulla Lontoon ja Oxfordin yliopistoissa kirjallisuutta sekä kieli- ja luonnontieteitä. Opintojensa jälkeen hän työskenteli kotiopettajana. Vuonna 1906 Davison liittyi naisten äänioikeutta ajaneeseen Women's Social and Political Union (WSPU) -järjestöön, jonka Emmeline Pankhurst oli perustanut muutamaa vuotta aikaisemmin. Hän lopetti opettajantyönsä vuonna 1908 ja omistautui lähes kokonaan WSPU:n toiminnalle jatkaen samalla kielenopintojaan Lontoon yliopistossa. Davison joutui aktivisminsa vuoksi pidätetyksi kaikkiaan yhdeksän kertaa. Vankeusaikoinaan hän oli useasti nälkälakkossa ja joutui pakkoruokittavaksi.
Epsomin välikohtaus.
Kesäkuun 4. päivänä 1913 Davison matkusti junalla Lontoosta Epsomin kaupunkiin, jossa järjestettiin suuri laukkaurheilutapahtuma Epsomin Derby. Kilpailun aikana hän ryntäsi radalle ja yritti tarttua kuningas Yrjö V:n omistaman Anmer-nimisen hevosen suitsiin. Se kuitenkin törmasi Davisoniin, joka jäi voltin tehneen hevosen jalkoihin menettäen tajuntansa. Davison sai kallonmurtuman sekä sisäisiä vammoja ja kuoli sairaalassa neljää päivää myöhemmin tajuihinsa tulematta. Anmeriä ohjastanut jockey Herbert Jones jäi jalastaan roikkumaan jalustimeen ja raahautui matkaa jatkaneen hevosen perässä niin ikään tajuttomana. Pathé-yhtiön uutiskuvaajat onnistuivat tallentamaan koko välikohtauksen filmille. 
Davisonin tarkoituksena oli ilmeisesti kiinnittää kuninkaan hevoseen WSPU:n lippu, niin että se olisi näkynyt maaliin tultaessa. Toisen teorian mukaan hän yritti pujottaa Anmerin kaulaan "Votes for Women" -tekstillä varustettua nauhaa, jollainen Davisonin hallusta myös löydettiin. Joidenkin tapausta myöhemmin tutkineiden historioitsijoiden mukaan törmäys kuninkaan hevosen kanssa oli pelkkää sattumaa. Hevosten vauhti oli niin kova, ettei Davison olisi millään kyennyt tunnistamaan kohti tulleita hevosia.
Epsomin välikohtaus johti toiseen, kun WSPU:n jäsenet Kitty Marion ja Clara Giveen suorittivat kostoiskun Emily Davisonin kuoleman johdosta. Naiset tuhopolttivat Hurst Park Racecourse -laukkaradan katsomon 8. kesäkuuta 1913 Moulsey Hurstissä Surreyssä. Teon tarkoituksena oli kostaa neljä päivää aiemmin tapahtunut Emily Davisonin kuolema Epsomin Derbyssä.
Muistaminen.
Davisonista tuli kuolemansa myötä naisten äänioikeutta ajaneen liikkeen ensimmäinen varsinainen marttyyri. Hänen hautajaissaattuettaan seurasi katujen varsilla arviolta 200 000 ihmistä. Vuonna 2013 tapauksen satavuotismuiston kunniaksi paljastettiin Epsomin laukkaradalla muistolaatta. Toinen Davisonin muistolaatta on Ison-Britannian parlamenttitalossa Westminsterin palatsissa.
Mustasuohaukka

Mustasuohaukka ("Circus maurus") on haukkojen heimon suohaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Lesothossa, Namibiassa ja Etelä-Afrikassa. Vaeltavana sitä tavataan myös Botswanassa ja Swazimaassa.
Kannan kooksi arvioitiin vuonna 2015 alle tuhat yksilöä, ja aikuisten yksilöiden määrä on noin 670 yksilöä. Kanta on myös vähenemään. Sen pääaluetta on läntinen Kapmaa. Se ei pesi Lesothossa, ja Pohjois-Namibiassa sitä on pieni erillinen alle 50 linnun kanta.
Sen elinpiiriä ovat viileät kuivat fynbos-vyöhykkeen alueet, ylävät heinäarot, Karoon pensastot ja avoimet tasangot, joilla kasvaa pensaita, sekä viljellyt alueet. Se pesii usein lähellä rannikon tai ylänköjen soita.
Ulkonäkö.
Lintu on kooltaan 48–53 cm, eli se on keskikokoinen suohaukka. Aikuisen ulkonäkö on hyvin silmiinpistävä. Se on musta, ja pyrstössä on mustavalkoinen raidoitus, perä on valkoinen, ja jalat, silmät ja vahanahka. Sen lentosulat ja kyynärsulat ovat alapuolelta valkoiset ja ovat näin jyrkkä vastakohta mustille peitinsulille ja vartalolle. Nuoret linnut ovat tummanruskeita ja runsaasti täplikkäitä ja raidallisia, mutta niilläkin on selvä valkoinen perä ja raidallinen pyrstö.
Roman Rozen

Roman Romanovitš Rozen (; 24. helmikuuta 1847 Tallinna – 1921 tai 1922 New York) oli venäläinen paroni ja diplomaatti. Hän oli Viktor Rozenin veli.
Rozen oli Venäjän lähettiläänä Tokiossa 1902–1904 ja Washington D.C.:ssä 1905–1911, sekä vuonna 1905 yhdessä Sergei Witten kanssa Venäjän edustajana Venäjän ja Japanin välisissä rauhanneuvotteluissa Portsmouthissa.
Kaliumsyanaatti

Kaliumsyanaatti (KOCN) on kalium- ja syanaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta käytetään kemianteollisuudessa muun muassa orgaanisissa [[orgaaninen synteesi|synteeseissä ja [[metallurgia]]ssa.
Ominaisuudet.
Kaliumsyanaatti on huoneenlämpötilassa valkoisina, voimakkaasti [[hygroskooppisuus|hygroskooppisina]] kiteinä. Yhdiste liukenee runsaasti veteen, mutta sen vesiliuokset [[hydrolyysi|hydrolysoituvat]] helposti muodostaen [[kaliumvetykarbonaatti]]a ja [[ammoniakki]]a. Hydrolyysi tapahtuu nopeasti erityisesti happamissa olosuhteissa. Kuumennettaessa 700–900 °C:n lämpötilaan kaliumsyanaatti hajoaa.
Valmistus ja käyttö.
Kaliumsyanaattia valmistetaan kuumentamalla [[kaliumkarbonaatti|kaliumkarbonaatin]] ja [[urea]]n seosta noin 400 °C:n lämpötilaan. Sivutuotteena reaktiossa muodostuu ammoniakkia. Muodostuva kaliumsyanaatti on tässä lämpötilassa neste, joten se jäähdytetään ja jauhetaan. Näin valmistettava kaliumsyanaatti on 95–99 % puhdasta. Epäpuhtauksina voi olla [[kaliumkarbonaatti]]a, [[syanuurihappo]]a ja [[biureetti]]a.
Tärkein kaliumsyanaatin käyttökohde on orgaanisten yhdisteiden [[semikarbatsidi]]n, [[dulsiini]]n, [[hydantoiini]]n ja [[karbidopa]]n valmistus. Kaliumsyanaatin etuna [[natriumsyanaatti]]in on sen helpompi valmistus korkeamman puhtauden omaavana ja parempi vesiliukoisuus. Muita kaliumsyanaatin käyttökohteita ovat [[teräs|teräksen]] kovettaminen ja rikkaruohomyrkkynä sipuliviljelmillä ja nurmikoilla.
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Kaliumyhdisteet]]
[[Luokka:Syanaatit]]
Dmitri Tolstoi

Dmitri Andrejevitš Tolstoi (13. maaliskuuta 1823 Moskova – 7. toukokuuta 1889 Pietari) oli venäläinen kreivi ja taantumuksellisena tunnettu poliitikko. Hän toimi kansanvalistusministerinä Aleksanteri II:n aikana ja sisäministerinä Aleksanteri III:n valtakaudella. Hän kuului Tolstoin sukuun.
Tolstoi kirjoitti nuorempana eräitä tutkimuksia Venäjän historiasta. Hänet nimitettiin vuonna 1865 Pyhän synodin yliprokuraattoriksi. Vuosina 1866–1880 hän toimi opetusministeriössä kansanvalistusministerinä. Hän pyrki tiukalla kurilla estämään vallankumousaatteiden leviämisen opiskelijoiden tai opettajien keskuuteen, ja kumosi monia aiemmin tehtyjä opetuksen uudistuksia. Tolstoin aloitteesta perustettiin vuonna 1869 erityinen virasto valvomaan ja ohjailemaan yleisten koulujen oppilaiden ja opettajien mielialoja. Lisäksi oppikirjoja sensuroitiin ja epäilyttävinä pidettyjä opettajia erotettiin. Vuonna 1871 Tolstoi toteutti uudistuksen, jossa klassisen kreikan ja latinan asemaa lukioiden oppiaineina vahvistettiin huomattavasti ja niistä tehtiin pakollisia aineita ylioppilastutkintoihin. Tämä vaikeutti yliopistoihin pääsyä niille, joilla ei ollut varaa perehtyä näihin kieliin valmistavissa kouluissa. Tolstoin myönteisiä saavutuksia ministerinä olivat historiallis-filologisen instituutin perustaminen Pietariin vuonna 1867, Varsovan yliopiston uudelleenperustaminen, maatalousinstituutin perustaminen Puolan Nova Aleksandriaan sekä pappisseminaarien uudelleenjärjestäminen.
Vuonna 1882 Tolstoi nimitettiin sisäministeriksi ja santarmilaitoksen johtajaksi. Samana vuonna hänestä tuli myös Venäjän tiedeakatemian puheenjohtaja. Sisäministerinä hän peruutti monia aiemmin Aleksanteri II:n kaudella toteutettuja liberaaleja reformeja. Lehdistön sensuuria tiukennettiin elokuusta 1882 alkaen. Vuonna 1889 jokaisen maalaiskaupungin johtoon määrättiin maanomistaja-aateliin kuuluva ja sisäministeriön valitsema maakapteeni, joka sai nimittää kaupunginvanhimmat. Tolstoi jatkoi sisäministerinä vuonna 1889 tapahtuneeseen kuolemaansa asti.
Stefan de Vrij

Stefan de Vrij (s. 5. helmikuuta 1992 Ouderkerk aan den IJssel) on hollantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian pääsarjassa pelaavaa Interiä. Pelipaikaltaan de Vrij on keskuspuolustaja.
Ammattilaisura.
Ensimmäisen ammattilaissopimuksensa Feyenoordin kanssa de Vrij solmi kesällä 2009, ja teki samana syksynä debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa. Hän toimi Feyenoordin kapteenina kaudesta 2012–2013 lähtien, edellisen kapteenin Ron Vlaarin siirryttyä Englannin Valioliigassa pelaavaan Aston Villaan.
30. heinäkuuta 2014 de Vrij siirtyi italialaisseura Lazioon 8,5 miljoonan euron siirtosummalla ja allekirjoitti viiden vuoden sopimuksen seuran kanssa. Hän pelasi neljän kauden aikana Serie A:ssa 95 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Kaudella 2015–2016 hän pelasi polvivamman vuoksi vain kaksi liigaottelua.
Kesällä 2018 de Vrij siirtyi Interiin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Serie A:ssa 28 ottelua ja teki kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 34 liigaottelua ja teki neljä maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 32 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Tuolla kaudella Inter voitti liigamestaruuden. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 30 liigaottelua tekemättä maaleja. Inter voitti Italian cupin, ja loppuottelussa joukkue siirtyi jatkoajalla johtoon rangaistuspotkusta, joka tuomittiin de Vrij’hin kohdistuneen rikkeen vuoksi. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Serie A:ssa 27 ottelua ja teki yhden maalin. Interin voittamassa Italian cupissa hän pelasi kolme ottelua. Kaudella 2023–2024 Inter voitti Serie A:n mestaruuden ja de Vrij pelasi liigassa 25 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Näiden kuuden kauden aikana de Vrij on pelannut Mestarien liigassa 36 ottelua ja Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua. Hän teki Mestarien liigassa maalin lokakuussa 2021 Sheriff Tiraspolia vastaan.
Maajoukkueura.
De Vrij pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen kerran elokuussa 2012 ystävyysottelussa Belgiaa vastaan. Hän pelasi vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuissa joukkueensa kaikki ottelut ja teki yhden maalin avausottelussa Espanjaa vastaan. Alankomaat sijoittui kisoissa kolmanneksi. Kesällä 2021 pelatuissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua ja istui vaihdossa vain jatkopaikan kannalta merkityksettömän viimeisen alkulohko-ottelun toisen jakson. MM-kilpailuissa 2022 hän kuului Alankomaiden joukkueeseen mutta ei päässyt pelaamaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi täydet minuutit välieriin yltäneen joukkueensa kaikissa kuudessa ottelussa ja teki maalin puolivälieräottelussa Turkkia vastaan..
De Vrij on huhtikuun 2024 loppuun mennessä pelannut 72 A-maaottelua, joista 63 ottelua avauskokoonpanossa. Hän on maaotteluissaan tehnyt neljä maalia: kesäkuussa 2014 MM-kilpailuissa Espanjaa vastaan, syyskuussa 2014 EM-karsinnoissa Tšekkiä vastaan, maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa Espanjaa vastaan ja heinäkuussa 2024 EM-kilpailuissa Turkkia vastaan..
Madame Mystery

Madame Mystery on vuonna 1926 ensi-iltansa saanut Richard Wallacen ja Stan Laurelin ohjaama yhdysvaltalainen lyhytelokuva, jonka pääosassa on Theda Bara. "Madame Mystery" on genreltään komedia, ja sen tuotti Hal Roach Studios.
"Madame Mysteryn" kuvaukset alkoivat joulukuussa vuonna 1925 ja päättyivät seuraavan vuoden tammikuussa. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 12. maaliskuuta 1926, ja sen levittäjänä oli Pathé Exchange. "Madame Mystery" jäi Theda Baran viimeiseksi roolityöksi elokuvissa. Hän jäi samana vuonna 1926 eläkkeelle näyttelijänurastaan. Alun perin Baran oli tarkoitus tehdä Hal Roach Studiosille monta komediaelokuvaa, mutta "Madame Mystery" jäi ainoaksi. Elokuvan materiaalia käytettiin uudelleen Hal Roach Studiosin samana vuonna ilmestyneessä lyhytkomediaelokuvassa "45 Minutes from Hollywood".
"Madame Mystery" on yksi harvoista Baran elokuvista, jotka ovat säilyneet nykypäivään asti. "Madame Mystery" on julkaistu VHS:lle ja DVD:lle. DVD-versio julkaistiin vuonna 2005.
Juoni.
Hallitus palkkaa madame Mysterieux’n tehtävään, jossa hänen pitää toimittaa vastikään löydettyä räjähdettä, heliumnitraattia, New Yorkiin. Toimitusmatkaan tulee monta mutkaa, kun juoneen sekaantuvat vihollismaan salaisista agenteista aina kahteen nälkäiseen taiteilijaan.
Austin Madaisky

Austin Madaisky (s. 30. tammikuuta 1992 Surrey, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, joka pelaa tällä hetkellä AHL-seura Springfield Falconsissa, Columbus Blue Jacketsin farmijoukkueessa. Madaisky on Blue Jacketsin vuoden viidennen kierroksen varaus, numerolla 124.
Ura.
Madaisky pelasi vuosina 2008–2012 junioriliiga WHL:ssä. Calgary Hitmen varasi hänet vuonna 2007 numerolla 14. Toisena kautenaan Hitmenissä hänet vaihdettiin Kamloops Blazersiin, jossa hän pelasi vuoteen 2012 asti. Madaisky pelasi vuoden 2010 varaustilaisuutta edeltävässä huippulupausottelussa. WHL-vuosinaan Madaisky teki 238:ssa ottelussa tehot 29+84=113.
Blue Jackets kiinnitti Madaiskyn kolmen vuoden tulokassopimuksella vuonna 2012. Hän on siitä lähtien pelannut Columbuksen farmijoukkueissa, Springfield Falconsissa ja ECHL-liigan Evansville Icemenissä, tekemättä vielä NHL-debyyttiään.
Ranskan 2. armeija

 
Ranskan 2. armeija () oli Ranskan maavoimien yhtymä, joka osallistui ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan. Se tuli tunnetuksi Verdunin taistelussa vuonna 1916, jolloin sen komentajana oli Philippe Pétain.
Toinen maailmansota.
Armeija perustettiin 27. elokuuta 1939, jolloin se alistettiin suoraan yleisesikunnalle. Armeija liitettiin 1. lokakuuta Ranskan 1. armeijaryhmään. Se liitettiin 14. toukokuuta 1940 koillisen rintaman yliesikunnalle ja edelleen 17. toukokuuta Ranskan 2. armeijaryhmään. Armeija liitettiin 6. kesäkuuta 4. armeijaryhmään, mistä se palasi 15. kesäkuuta 2. armeijaryhmään.
Komentajat.
Armeijankomentajina olivat:
Ranskan 3. armeija

Ranskan 3. armeija () oli Ranskan maavoimien yhtymä, joka osallistui ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan.
Toinen maailmansota.
Armeija perustettiin 27. elokuuta 1939, se alistettiin Ranskan 2. armeijaryhmään.
Komentajat.
Armeijankomentajina olivat:
Ranskan 4. armeija

Ranskan 4. armeija () oli Ranskan maavoimien yhtymä, joka osallistui ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan.
Toinen maailmansota.
Armeija perustettiin 27. elokuuta 1939, jolloin se alistettiin Ranskan 2. armeijaryhmälle ja 6. kesäkuuta armeija siirrettiin osaksi 4. armeijaryhmää.
Komentajat.
Armeijankomentajina olivat:
Ranskan 5. armeija

Ranskan 5. armeija () oli Ranskan maavoimien yhtymä, joka osallistui ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan. Louis Franchet d’Espèreyn alaisuudessa armeijan hyökkäys mahdollisti Marnen taistelun voiton 1914.
Toinen maailmansota.
Armeija perustettiin 27. elokuuta 1939, jolloin se alistettiin Ranskan 2. armeijaryhmälle.
Komentajat.
Armeijankomentajina olivat:
Ranskan 6. armeija

Ranskan 6. armeija () oli Ranskan maavoimien yhtymä, joka osallistui ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan.
Ensimmäinen maailmansota.
Armeija muodostettiin 26. elokuuta 1914, jolloin siihen liitettiin yksiköitä eri hajallelyödyistä Ranskan armeijoista muun muassa IV ja VII armeijakunta 3. ja 1. armeijoista sekä 5. ja 6. divisioonien reserviosastot, 45. ja 37. jalkaväkidivisioonat, prikaati ja ratsuväkiarmeijakunta.
Sommen taistelun alussa 6. armeijan joukoista osallistuivat taisteluun XX, I siirtomaa ja XXXV armeijakunnat.
Toinen maailmansota.
Armeija perustettiin 2. syyskuuta 1939, se alistettiin suoraan yleisesikunnalle. Armeija siirrettiin 5. joulukuuta reserviin, kunnes se liitettiin 20. toukokuuta Ranskan 3. armeijaryhmään. Armeija siirrettiin 11. kesäkuuta 4. armeijaryhmään, mistä se palasi 3. armeijaryhmään 15. kesäkuuta.
Komentajat.
Armeijankomentajina olivat:
Siriuksen vieraat

Siriuksen vieraat on suomalainen televisioelokuva vuodelta 1987. Sen on Yleisradiolle ohjannut Matti Ijäs, ja se perustuu Arto Mellerin samannimiseen näytelmään, jonka Ryhmäteatteri kantaesitti Suomenlinnassa kesällä 1984. Näytelmän alaotsikko on "Balladi loismadoista ja tunnistamattomista lentävistä esineistä Suomen kesässä; ihmisistä niiden armoilla". Televisioelokuva "Siriuksen vieraat" sai ensiesityksensä Yle TV1:ssä 9. huhtikuuta 1987.
Juoni.
Huumekauppias Anders pakenee velkojiaan Kööpenhaminasta lapsuutensa rapistuneeseen kotikylään jossakin Etelä-Pohjanmaalla. Vanhan ystävänsä Matin kanssa hän piilottaa rahat heidän entiseen majaansa. Paikallisessa Siriuksen lomakylässä pidetään Andersin isän, näyttelijä Orvo Pruunin syntymäpäiväjuhlat, joissa Anders törmää uudelleen moniin menneisyytensä hahmoihin.
Janna (albumi)

Janna on suomalaislaulaja Jannan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 6. kesäkuuta 2014. Vaikka albumi on artistin kolmas albumi, se on kuitenkin vasta hänen ensimmäinen suomenkielinen albuminsa. Albumin tuottajina toimivat MGI ja Simo Reunamäki. Albumi nousi heti ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiseksi. Marraskuussa 2014 albumi myi kultaa.
Singlet.
Albumin ensimmäinen single, ”Sä et ole hullu” julkaistiin 18. lokakuuta 2013. Kappale nousi singlelistan 11:nneksi sekä latauslistan toiseksi ja se oli parhaimmillaan myös kolmanneksi soitetuin radiokappale. Helmikuussa 2014 single ylitti kultalevyrajan, yli 5000 kappaleen myynnillään. Sittemmin single on myynyt myös platinaa.
Maaliskuussa 2014 julkaistu toinen singlejulkaisu ”Läpinäkyvä” nousi latauslistan 22:nneksi ja 9:nneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Kolmas single ”Tytöt lähtee tanssimaan” julkaistiin 6. kesäkuuta 2014. Kappaleen toistaiseksi korkein radiolistasijoitus on 12. sija.
Koomikko (elokuva)

Koomikko on suomalainen komediaelokuva vuodelta 1983. Sen on ohjannut Matti Ijäs, ja pääosaa esittää Aake Kalliala.
"Koomikko" oli Matti Ijäksen ensimmäinen teatterilevityksen saanut elokuva. Ijäs kertoo saaneensa idean 1980-luvun alun viihdeohjelmasta "Valehtelijoiden klubi", ja elokuvassa näyttelee monia siitä tuttuja näyttelijöitä kuten Helge Herala, Leo Lastumäki, Olavi Ahonen ja Maija-Leena Soinne. Myös käsikirjoittajina Ijäksen lisäksi olivat "Valehtelijoiden klubin" kirjoittajat Heikki Kinnunen ja Pertti Reponen.
Juoni.
Tarinassa nuori koomikon urasta haaveileva Hepi hakeutuu kokeneen mutta väsähtäneen koomikkoryhmän tuttavaksi. Hepi nukkuu yönsä kaverinsa korjaamolle yöksi jätetyissä autoissa ja hurmaa lintuimitaatioillaan Eläinmuseossa työskentelevän nuoren naisen.
Tuotanto.
"Koomikko" oli "Valehtelijoiden klubin" Kinnusen ja Reposen idea, johon he pyysivät ohjaajaksi Matti Ijäksen. Ijäs muistelee, että tuotantovaihe oli hyvin lyhyt ja kiireinen. "Koomikko" oli viimeinen Fennada-Filmin Kulosaaren studioilla kuvattu elokuva ennen rakennuksen purkamista.
Vastaanotto.
"Koomikon" ensi-illan aikoihin kriitikot olivat hieman hämmentyneitä siitä, yrittääkö elokuva olla komedia vai pikemminkin tragedia. Helena Ylänen kiitti Helsingin Sanomissa Leo Lastumäen roolia yhdeksi tämän uran parhaista, mutta toisaalta Ijäksen henkilöohjauksessa nähtiin ongelmia. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kaksi antoi elokuvalle kaksi tähteä, kolme yhden tähden, kolme muuta ei sitäkään ja kaksi ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli "Projektio"-lehden laskukaavalla 0,88 tähteä neljästä.
Ranskan 7. armeija

Ranskan 7. armeija () oli Ranskan maavoimien yhtymä, joka osallistui ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan.
Toinen maailmansota.
Armeija perustettiin 2. syyskuuta 1939 yleisesikunnan reservinä. Armeija siirrettiin 11. marraskuuta Ranskan 1. armeijaryhmään, mistä se palasi reserviksi 15. toukokuuta 1940. se liitettiin 20. toukokuuta 3. armeijaryhmään.
Komentajat.
Armeijankomentajina olivat:
Ranskan 9. armeija

Ranskan 9. armeija () oli Ranskan maavoimien yhtymä, joka osallistui ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan.
Ensimmäinen maailmansota.
Ranskan 9. armeija perustettiin sodan alussa käytyjen tappiollisten taistelujen jälkeen elokuun lopussa vuonna 1914. Sen ensimmäinen komentaja oli Ferdinand Foch. Sillä oli keskeinen merkitys voittoisassa Marnen taistelussa.
Toinen maailmansota.
Armeija perustettiin 5. marraskuuta 1939, jolloin se liitettiin Ranskan 1. armeijaryhmään.
Armeija oli ainoa yhtymä, joka oli alkuvaiheessa Ardennit läpäisseiden saksalaisjoukkojen tiellä toisessa maailmansodassa. Seuranneessa Sedanin taistelussa armeija lyötiin hajalle.
Komentajat.
Armeijankomentajina olivat:
Ranskan 10. armeija

Ranskan 10. armeija () oli Ranskan maavoimien yhtymä, joka osallistui ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan. Ensimmäisessä maailmansodassa yhtymä taisteli Sommessa 1916.
Ensimmäinen maailmansota.
10. armeija, jota aluksi kutsuttiin détachment d'armée Maud'huy, perustettiin 1. lokakuuta 1914 kilpajuoksussa merelle.
Armeija osallistui 1914 Arrasin taisteluun ja toukokuussa 1915 toiseen Artoisin taisteluun, syyskuussa kolmanteen Artoisin taisteluun, heinäkuussa 1916 Sommen taisteluun ja huhtikuussa 1917 toiseen Aisnen taisteluun.
Lokakuussa 1917 Italian asevoimien komentajan kenraali Luigi Cadornan pyynnöstä armeija siirrettiin Italian rintamalle yhdessä brittiläisen siirtoarmeijan joukkojen kanssa muodostaen Italian siirtoarmeijan. Operaatioiden aikana armeijaan oli liitetty XII armeijakunta. Saksalaisilla vahvennetut Itävalta-Unkarin joukot pakottivat Caporetton taistelussa italialaiset vetäytymään. Ranskalaisjoukot ryhmitettiin pääosin Veronan ympäristöön, jonne joukot sijoitettiin torjumaan mahdollista Itävalta-Unkarin joukkojen hyökkäystä.
Armeija palasi 26. maaliskuuta 1918 Ranskaan, missä se osallistui kolmanteen Aisnen taisteluun, toiseen Marnen taisteluun ja sadan päivän hyökkäykseen. Armeijaan kuulunut XII armeijakunta pysyi Italiassa sodan päättymiseen asti.
Aselevon jälkeen armeija kuului Reininmaan miehitysjoukkoihin. 8. ja 10. armeija yhdistettiin 21. lokakuuta 1919, jolloin niistä muodostettiin Ranskan Reinin armeija.
Toinen maailmansota.
Armeija perustettiin uudelleen 31. toukokuuta 1940, jolloin se alistettiin suoraan yleisesikunnalle. Armeija liitettiin 3. kesäkuuta Ranskan 3. armeijaryhmään ja edelleen 11. kesäkuuta yleisesikunnalle, mistä koillisen rintaman yleisesikunnalle 13. kesäkuuta.
Komentajat.
Armeijankomentajina olivat:
Josh Pritchard

Joshua Philip "Josh" Pritchard (s. 23. syyskuuta 1992 Stockport, Englanti) on walesilainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista Gillingham FC:tä.
Pritchard pelasi juniorina Manchester Unitedissa, josta hän siirtyi kesällä 2009 Fulhamiin. Pritchardin ensiesiintyminen Fulhamin ykkösjoukkueessa jäi tekemättä. Hän pelasi lainasopimuksilla norjalaisessa Tromsø IL:ssä ja suomalaisessa FC Hongassa. Kesällä 2013 Fulham vapautti Pritchardin sopimuksestaan, jonka jälkeen hän solmi kaksivuotisen sopimuksen Gillinghamin kanssa. 
Pritchard on pelannut Walesin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.
FK Hoverla Užhorod

FK Hoverla Užhorod oli ukrainalainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka oli Užhorod Taka-Karpatian alueella.
Historiaa.
Seura perustettiin varsinaisesti vuonna 1946 nimellä Spartak Užhorod. Tosin seuran tunnuksissa viitataan ennen toista maailmansotaa pelanneeseen, vuonna 1925 perustettuun seuraan SC Rus. Suoraa yhtäläisyyttä näiden organisaatioiden välillä on vaikea löytää. Vuonna 1961 Spartak Užhorod nimettiin uudelleen Verhovynaksi ja kymmenen vuotta myöhemmin Hoverlaksi. Vuonna 1982 joukkueen nimeksi tuli Zakarpattia ja 1997 uudelleen Verhovyna - kahdeksi vuodeksi.
Vuonna 2001 Zakarpattia debytoi Ukrainan valioliigassa mutta jäi viimeiseksi ja putosi näin takaisin 1. liigaan. Seuraavat nousut tapahtuivat kausille 2004-05 ja 2007-08 ja jälleen molemmilla kerroilla visiitit jäivät vain yhden kauden mittaisiksi.
Ennen kauden 2011-12 alkua seura uudelleen nimettiin uudelleen FK Hoverla-Zakarpattia Užhorodiksi. Vuoden kuluttua Zakarpattia kuitenkin pudotettiin pois seuran virallisesta nimestä. Seura pelasi viimeiset vuotensa jälleen pääsarjassa, mutta lopetti toimintansa vuonna 2016 jäätyään ilman lisenssiä talousvaikeuksien vuoksi.
Aita (televisioelokuva)

Aita on suomalainen televisioelokuva vuodelta 2001. Sen on käsikirjoittanut Venla Mäkelä ja ohjannut Matti Ijäs.
Juoni.
Keski-ikäinen Late yrittää kesälomalla rakentaa aitaa perheensä omakotitaloon, mutta ihastuu päätä pahkaa perheen tyttären uuteen ystävään, Helsingistä kioskia pitämään tulleeseen ja lolitamaisesti flirttailevaan 16-vuotiaaseen Saijaan.
Vastaanotto.
"Aita" sai vuonna 2002 parhaan tv-elokuvan Venlan ja Koura-palkintojen jaossa fiktiosarjan kunniamaininnan. Golden Chest 2002 -festivaaleilla Bulgariassa se sai Plovdivin kaupungin palkinnon.
Romeo ja Julia (vuoden 1916 elokuva)

Romeo ja Julia () on vuonna 1916 ensi-iltansa saanut J. Gordon Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen draamaelokuva, jonka nimirooleissa ovat Theda Bara Juliana ja Harry Hilliard Romeona.
Fox Film Corporation toimi elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä, ja se kuvattiin Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä. Adrian Johnson oli laatinut käsikirjoituksen William Shakespearen tragedian "Romeo ja Julia" pohjalta. Elokuva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 22. lokakuuta vuonna 1916. "Romeo ja Julia" on nykyisin listattu kadonneeksi elokuvaksi.
Kolme päivää ennen "Romeo ja Julian" ensi-iltaa Metro Pictures Corporation julkaisi samannimisen elokuvan 19. lokakuuta 1916. Tämän "Romeo ja Julian" pääosissa ovat Francis X. Bushman Romeona ja Beverly Bayne Juliana. Molemmat elokuvat julkaistiin vuonna, jolloin tuli William Shakespearen kuolemasta 300 vuotta. Vuoden 1916 "Romeo ja Julia" -elokuvat kilpailivat lippuluukuilla yleisöstä. Metron versiossa näytellyt Bushman kertoi eräässä haastattelussa, että William Fox olisi varastanut välitekstejä omaan elokuvaversioonsa.
Juoni.
Romeo menee kuokkimaan Capulet’ien juhliin, missä hän tapaa Julian ensimmäisen kerran ja he rakastuvat toisiinsa ensisilmäyksellä. Juhlien jälkeen Romeo menee tapaamaan salaa Juliaa, ja kaksikko avioituu seuraavana päivänä. Suvut Montague ja Capulet riitautuvat, minkä seurauksena Romeo joutuu maanpakoon. Tällöin Julia laitetaan avioitumaan kreivi Parisin kanssa, mutta Julia kertoo Veli Lorenzolle mieluummin kuolevansa kuin naivansa kreivin. Veli Lorenzo antaa Julialle vahvaa yrttijuomaa, joka vaivuttaa hänet syvään uneen, jolloin muut pitävät häntä kuolleena. Lorenzon mukaan Julia heräisi hautaholvissa, ja Romeo olisi tällöin siellä. Julian herättyä he voisivat karata yhdessä. Suunnitelma kuitenkin epäonnistuu, kun Romeo kuulee Julian kuolemasta palvelijaltaan ja lähtee ostamaan myrkkyä. Veli Lorenzo on lähettänyt Romeolle kirjeen, jossa hän kertoo Julian oikean tilan ja antaa toimintaohjeet. Kirje ei kuitenkaan koskaan pääse perille. Ennen itsemurhaansa Romeo menee hautausmaalle ja tappaa kreivi Parisin. Romeo menee hautakammioon, juo myrkyn ja kuolee. Lorenzo ilmestyy paikalle liian myöhään. Julia herää ja huomaa Romeon kuolleen; tällöin Julia tappaa itsensä Romeon tikarilla. Kun Montaguet ja Capuletit saavat tietää tapahtuneen, he sopivat kauan kestäneen riitansa.
Henrik Enckell

Henrik Marcus Oliver Enckell (s. 26. toukokuuta 1960 Helsinki) on suomenruotsalainen psykoanalyytikko ja kirjailija. Enckell valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1986 ja tohtoriksi Kuopion yliopistosta vuonna 2002. Hän toimi "The Scandinavian Psychoanalytic Review’n" päätoimittajana 1998–2002.
Henrik Enckellin isä on Mikael Enckell. Hän on naimisissa dramaturgi Annina Paasosen kanssa, ja heillä on kolme lasta.
Garden Theatre

Garden Theatre oli Broadway-teatteri New Yorkin Madison Avenuen ja 27th Streetin varrella. Teatteri avattiin 27. syyskuuta vuonna 1890. Teatterin paikalla oli sijainnut ennen kaksi rakennusta. Konserttihalli Gilmore’s Garden rakennettiin vuonna 1870 ja purettiin vuonna 1880. Heti Gilmore’s Gardenin jälkeen rakennettiin Madison Square Garden, joka purettiin vuonna 1890. Garden Theatren rakennuttajana toimi McKim, Mead &amp; White -firma. Teatterissa oli 1 200 istuma- ja yli 400 seisomapaikkaa, ja sen huippuvuodet olivat vuodesta 1890 vuoteen 1910 asti.
Vuodesta 1910 teatteri oli käytössä lähinnä vain saksan- ja jiddiškieliselle teatterille, elokuvanäytöksille, luennoille ja kokouksille. Teatteri suljettiin vuonna 1925. Samana vuonna rakennus myös purettiin.