tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tšekin koripallomaajoukkue

Tšekin koripallomaajoukkue edustaa Tšekkiä koripallon arvokisoissa.
Historia.
Ennen Tšekin itsenäistymistä maa oli osa Tšekkoslovakiaa. Maa voitti parhaimmillaan EM-kultaa vuoden 1946 kilpailuista. Maan merkittävin pelaaja oli tuolloin Ivan Mrázek, jota pidettiin pitkään maanosan parhaana koripalloilijana. 
Tšekkoslovakian jakauduttua Tšekki muodosti oman maajoukkueensa. Itsenäinen Tšekki eteni ensimmäistä kertaa EM-kilpailuihin vuonna 1999. Maa sijoittui kuudentoista maan turnauksessa kahdenneksitoista ja joukkueen pelaajista Luboš Bartoň oli turnauksen pistetilastossa toinen (18,7/ottelu). Seuraavan kerran Tšekki selviytyi arvokisoihin vuonna 2007. Tällöin maa sijoittui EM-kisoissa kolmanneksitoista hävittyään kaikki alkusarjan ottelunsa. Vuonna 2013 Tšekki pelasi jälleen EM-kisoissa. Se voitti alkulohkossaan Georgian ja Puolan mutta hävisi isäntämaa Slovenialle sekä Espanjalle ja Kroatialle eikä päässyt jatkoon ja sijoittui turnauksessa 13:nneksi. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa Tšekki sijoittui seitsemänneksi mutta jäi kaksi vuotta myöhemmin EM-kisoissa alkulohkoon.
Kiinan MM-kilpailuissa 2019 Tšekki sijoittui kuudenneksi.
Menestys arvokilpailuissa.
Olympialaiset
Maailmanmestaruuskilpailut
Euroopan-mestaruuskilpailut
Alexander August Brunou

Alexander August Brunou (15. huhtikuuta 1821 Muolaa – 19. lokakuuta 1887 Helsinki) oli suomalainen lakimies, senaattori ja senaatin oikeusosaston jäsen vuodesta 1872. Hän osallistui lainsäädäntötyöhön, ja hän oli liberaalien parhaita poliitikkoja.
Brunoun vanhemmat olivat Mikkelin kirkkoherra Gustaf Adolf Brunou (1774–1833) ja Ottiliana Lovisa Charpentier. Hän kävi Helsingin yksityislyseota, pääsi ylioppilaaksi 1838 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1846. Brunou oleskeli vuosina 1840–1842 Venäjällä opiskelemassa venäjän kieltä. Hän sai varatuomarin arvon 1848.
Brunou oli Suomen senaatin oikeusosastolla ylimääräisenä kopistina 1846, Viipurin hovioikeudessa ylimääräisenä kanslistina 1846–1855, senaatin oikeusosastolla kopistina 1855–1860 ja kanslistina 1860–1861 sekä samalla tie- ja vesikulkulaitosjohtokunnassa kanslistina 1855, sihteerinä ja asiamiehenä vuodesta 1856 sekä 2. Suomen meriekipaasin vt. sotatuomarina vuodesta 1856.
Brunou toimi Suomen ylisotaoikeuden sotaviskaalina 1861–1872, Sortavalan tuomiokunnan tuomarina 1862 (ei astunut virkaan), senaatin kansliatoimituskunnan apulaisesittelijäsihteerinä 1862–1869 ja samalla Viipurin hovioikeudessa asessorina 1863–1868 ja hovioikeudenneuvoksena 1868–1869. Hän oli Suomen Yhdyspankin keskushallituksen jäsen 1869–1872 ja siviilivirkakunnan leski- ja orpokassan johtokunnan jäsen 1873 sekä esimies vuodesta 1874. Viimeksi Brunou oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1872–1887. Brunou sai vuonna 1877 molempien oikeuksien kunniatohtorin arvon Uppsalan yliopistossa.
Brunou oli naimisissa 1856–1871 Anna Paulina Dammertin (k. 1871) kanssa. Heidän poikansa August Wilhelm Brunou (1863–1915) oli Viipurin hovioikeudessa hovioikeudenneuvoksena vuodesta 1906 ja oli vangittuna yhdessä muiden Viipurin hovioikeuden jäsenten kanssa Pietarin Krestyn vankilassa 1913–1914 vastustettuaan yhdenvertaisuuslakia.
The Second Coming (Kissin DVD)

The Second Coming on yhdysvaltalaisen hard rock-yhtye Kissin vuonna 1998 valmistunut dokumentaarinen elokuva, joka käsittelee yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon yhteenpaluuta ja vuosina 1996-1997 tehtyä massiivista Alive/Worldwide Tour-maailmankiertueetta. "The Second Comingin" on ohjannut ja tuottanut vielä tuolloin yhtyeen tuotantokoordinaattorina toiminut Tommy Thayer, joka ryhtyi yhtyeen kitaristiksi Ace Frehleyn lähdettyä Kissistä vuonna 2002. 
Polygram Records julkaisi tallenteen alun perin VHS-formaatissa kahden VHS-nauhan painoksena 5. joulukuuta 1998. VHS sijoittui listoilla parhaimmillaan kolmanneksi pysytellen listalla kaikkiaan 32 viikkoa ja RIAA myönsi yhtyeelle julkaisusta sekä kulta- että platinalevyn vuonna 1999. Image Entertainment julkaisi "The Second Comingin" Yhdysvalloissa DVD-formaatissa 15. tammikuuta vuonna 2000, jolloin DVD sijoittui Yhdysvalloissa listasijalle 19 viettäen yhteensä kolme viikkoa listoilla.
Ja äitiäs kans

Ja äitiäs kans ("Y tu mamá también") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Alfonso Cuarónin ohjaama elokuva, jossa kaksi teinipoikaa lähtee tien päälle noin 10 vuotta heitä vanhemman naisen kanssa.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Kirjava huntu (vuoden 2006 elokuva)

Kirjava huntu ("The Painted Veil") on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut John Curranin ohjaama elokuva, jonka pääosissa nähdään Naomi Watts ja Edward Norton. Elokuva on kolmas filmatisointi W. Somerset Maughamin vuonna 1948 suomeksi julkaistusta samannimisestä romaanista.
Juoni.
1920-luvun puolivälissä lääkäri Walter Fane (Edward Norton) ja hänen nuorikkonsa Kitty (Naomi Watts) matkustavat Shanghaihin, jossa Walterin on määrä työskennellä sairaalassa. Walter uppoutuu työhönsä, kun taas Kitty kiinnostuu kaupungin eurooppalaisten seurapiireistä ja rakastuu toiseen mieheen. Kun Walter kuulee asiasta, hän kostaa ottamalla vastaan vapaaehtoistyön koleran runtelemalla ja levottomalla Kiinan maaseudulla ja vaatii Kittyn tulemaan mukaan. Tämä lähentää heidän suhdettaan.
Näyttelijät.
Lähde:
Pohjoiset kultit

Pohjoiset kultit: Kauhukertomuksia () on Anders Fagerin vuonna 2009 ilmestynyt kauhunovellien kokoelma. Se on Fagerin esikoisteos. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2009 Atenan kustantamana ja Ulla Lempisen kääntämänä.
Vastaanotto.
"Dagens Nyheterin" Jonas Thente kirjoitti arvostelussaan, että ”hyvä kauhukirjallisuus pystyy usein kuvaamaan omaa aikaamme tarkemmin kuin paraskaan yhteiskuntakriitikko” ja ”harvoin tapaa esikoiskirjailijaa, jolla on näin paljon sanottavaa, keskustelua herättäviä ajatuksia – ja kykyä leikitellä niillä”.
Kauhukirjailija Marko Hautala kirjoitti blogissaan teoksen olevan poikkeuksellisen vahva ja omaperäinen. Häiritsevissä kertomuksissa on myös yhteiskunnallista sävyä. "Tähtivaeltajan" kriitikko Anne Leinonen kirjoitti teoksen sopivan vaativallekin lukijalle. Kirjailija yhdistää perinteisiä kauhuaiheita melankoliseen arkirealismiin ja mustaan huumoriin. Fager tutkii ennen kaikkea ihmisten reaktioita kauhistuttavaan ja yliluonnolliseen.
Lisa Larsen

Lisa Larsen (s. 25. joulukuuta 1990) on ruotsalainen hiihtäjä ja suunnistaja. Hän on saavuttanut hiihdossa useita nuorten MM-mitaleita.
Larsen kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2009. Tour de Skillä 2009–2010 hän sijoittui 29:nneksi. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran Jällivaarassa marraskuussa 2012 oltuaan seitsemäs.
Junkers Ju 188

Junkers Ju 188 "Rächer" on Saksassa suunniteltu ja tuotettu Junkersin valmistama keskiraskas pommikone. Se muistuttaa paljolti edeltäjäänsä Ju 88:aa, johon se myös perustui. Konetyyppiä käytettiin myös sekä edeltäjänsä tavoin yöhävittäjänä että lentotiedustelussa. Ju 188 oli jonkin verran Ju 88:aa (perusmallin muunnokset) nopeampi 544 km/h huippunopeudellaan.
Palveluskäyttö alkoi vuonna 1942, koska Junkers Ju 288:n kehitysohjelma viivästyi. Tyyppiä valmistettiin arviolta 1 100 konetta. Ju 188:sta kehiteltiin useita eri versioita, joista osa toimi yläkorkeuksissa.
Puolustusaseina olivat 20 millimetrin MG FF-konetykki ohjaamon etuampumossa, kaksi 13 millimetrin konekivääriä takana ylätorneissa (kaksi erillistä) ja 7,92 millimetrin kaksoiskonekivääri gondolissa keulan alla. Kone pystyi kuljettamaan 3 000 kilogramman pommikuorman, mikä riittänee tekemään konetyypistä keskiraskaan, muttei vielä strategista pommittajaa.
Felix Bryk

Felix Bryk (ent. Brück; 21. helmikuuta 1882 Wien, Itävalta-Unkari – 13. tammikuuta 1957 Tukholma, Ruotsi) oli wieninjuutalainen kirjailija, taidemaalari ja hyönteistutkija. Hän työskenteli vuosina 1924–1926 Afrikassa ruotsalaisella Mount Elgonin biologisella asemalla. Tieteellisissä töissään hän käsitteli erityisesti perhosia. Hän oli tunnettu Carl von Linnén tutkijana.
Bryk asui Ruotsissa vuodesta 1915 ja sai Ruotsin kansalaisuuden 1921. Hänen lapsiaan ovat vuorineuvos Petri Bryk ja keramiikkataiteilija Rut Bryk, samoin kuin professori Beato Kelopuu. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Aino Mäkinen vuosina 1909–1928, toinen Ella Claudia Krusche vuodesta 1939.
Aki Nurminen

Aki Nurminen (s. 24. huhtikuuta 1980 Heinola) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa. Hänen vahvuuksiin kuuluu monipuolisuus, kiekollinen ja fyysinen peli, pelinlukutaito, laukaus, oman pään pelaaminen, joukkuepelaaminen sekä johtajuus. Nurmisen heikkouksiin kuuluu laukauksen säästely, ailahtelevuus, liike. Myös loukkaantumiset ovat haitanneet hänen uraansa. Nurminen laukoo oikealta. Hän toimi joukkueensa kapteenina vuosina 2010–2012. Nurminen on pelannut Heinolassa koko uransa ajan lukuun ottamatta yhtä Ranskassa vietettyä kautta sekä neljän ottelun visiittiä Kiekko-Vantaassa.
Ura.
Nurminen on heinolalaisten oma kasvatti. Hän pelasi Heinolan Kiekossa ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1998–1999 II-divisioonassa. Kaudeksi 1999–2000 joukkue siirtyi pelaamaan II-divisioonan ja I-divisioonan välille perustettuun Suomi-sarjaan. Kaudella 2003–2004 Nurminen oli HeKin tehokkain puolustaja tehoilla 13+10=23. Hän voitti Suomi-sarjan hopeaa keväällä 2005. Keväällä 2006 Nurminen ratkaisi joukkueelle Suomi-sarjan mestaruuden tehtyään Mestis-karsinnoissa 30. maaliskuuta kaksi maalia vieraissa Kotkan Titaaneita vastaan. HeKi nousi kauden päätteeksi Mestikseen. Nurminen kuitenkin teki kauden 2005–2006 aikana Mestis-debyyttinsä paikattuaan neljän ottelun verran loukkaantumisia Kiekko-Vantaassa.
Vuosina 2005–2008 Nurminen toimi HeKin varakapteenina. Kaudella 2007–2008 hän teki Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 4+13=17, joilla Nurminen oli joukkueen tehokkain puolustaja. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi Ranskan Ligue Magnusissa pelaavaan Ducs de Dijoniin. Yhden siellä vietetyn vuoden jälkeen Nurminen palasi HeKiin kaudeksi 2010–2011, jolloin hän nousi myös joukkueen kapteeniksi. Nurminen uusi tehoilla 5+12=17 Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä. Kaudeksi 2011–2012 HeKin nimeksi palasi Heinolan Peliitat. Tammikuussa 2012 Nurminen koki uransa pahimman loukkaantumisen jouduttuaan polvivamman takia puoleksi vuodeksi sivuun. Hänen toipumisensa kesti lopulta alkukauteen 2012–2013 saakka. Kausi 2013–2014 Nurmisella jäi vain 22 runkosarjaottelun mittaiseksi ylävartalovamman takia.
Stalingrad (albumi)

Stalingrad on saksalaisen heavy metal -yhtye Acceptin kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin 6. huhtikuuta 2012. Se oli heidän toinen albuminsa vuoden 2009 comebackin jälkeen.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 8.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltäneet Wolf Hoffmann ja Peter Bates sekä sanoittanut Mark Tornillo.
Lassi Päivärinta

Lassi Päivärinta (s. 23. helmikuuta 1954 Helsinki) on suomalainen matematiikan professori. Hän toimi Oulun yliopiston matematiikan professorina 1992–2002, Helsingin yliopiston sovelletun matematiikan professorina 2003–2014 ja Rolf Nevanlinna -instituutin johtajana vuodesta 2004. Päivärinta johti inversio-ongelmien huippuyksikköä ja johti aiemmin inversio-ongelmien tutkijakoulua. Hänellä on ollut myös hallinnollisia tehtäviä tiedekuntaneuvostossa ja luonnontieteiden ja tekniikan tutkimuksen toimikunnassa, mutta Päivärinta erosi tehtävistään syyskuussa 2014. Nykyisin Päivärinta toimii matematiikan professorina Tallinnan teknillisessä yliopistossa.
Lassi Päivärinta väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1980 opiskeltuaan sitä ennen mm. Friedrich–Schiller-yliopistossa Jenassa. Hänen väitöskirjansa ja varhaisempi tutkimustoimintansa käsitteli funktionaalianalyysiä, mutta 1980-luvun puolivälin jälkeen Päivärinnan tutkimuksen painopiste on ollut inversio-ongelmissa. 
Lassi Päivärinta valittiin Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi 1999. Päivärinta on ollut pitkään ylioppilastutkintolautakunnan apujäsen.
Vuoden 2012 alussa tuli julkisuuteen, että Päivärinta oli 1980-luvun alussa toimittanut Itä-Saksaan tutkimusraportteja. Haastattelussa Päivärinta korosti raporttien olleen normaalisti kirjastoista saatavia tutkimusraportteja eikä salaista aineistoa Stasin käyttöön. Historiatieteellisessä Ennen ja nyt -aikakausjulkaisussa toukokuussa 2020 julkaistun tutkimuksen mukaan Päivärinta ei näyttäisi olleen mitenkään erityisen tai poikkeuksellisen merkittävä tietolähde Stasille.
Sydän vieraassa talossa

Sydän vieraassa talossa ("The House of Mirth") on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut brittiläisen Terence Daviesin käsikirjoittama ja ohjaama draamaelokuva Edith Whartonin romaanin "Säätynsä uhri" pohjalta. Pääosaa esittää Gillian Anderson.
Juoni.
Lily Bart on nuori ja kaunis, mutta orpo ja köyhä ja asuu Julia-tätinsä luona. Suurien pelivelkojensa takia Lilyn olisi päästävä hyviin naimisiin. Tylsä rahamies olisikin tarjolla, mutta Lily pilaa tahallaan mahdollisuutensa. Lily rakastuu asianajaja Lawrence Seldeniin, mutta tämä ilmoittaa heti ettei halua naimisiin.
2 päivää Pariisissa

2 päivää Pariisissa ("2 Days in Paris") on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Julie Delpyn käsikirjoittama, tuottama, ohjaama ja leikkaama ranskalais-saksalainen romanttinen komedia. Delpy sävelsi myös elokuvan musiikin.
Juoni.
Pari vuotta yhdessä olleet ranskalainen Marion (Delpy) ja yhdysvaltalainen Jack (Adam Goldberg) ovat käyneet Venetsiassa ja pysähtyvät paluumatkalla Pariisissa. Suhde alkaa saada ensimmäisiä säröjä, kun Jack joutuu keskelle Marionin entistä elämää entisine poikaystävineen ja vapaamielisine hippivanhempineen.
Vastaanotto.
The New York Timesin Stephen Holden näki elokuvan käänteisversiona Richard Linklaterin suositulle, romanttiselle "Rakkautta ennen aamua" -elokuvalle ja sen jatko-osalle. Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä Anu Silfverberg piti elokuvan Woody Alleniä muistuttavasta älykkäästä dialogista, mutta hieman kritisoi sen stereotyyppisiä käsityksiä ranskalaisista ja amerikkalaisista. Film-O-Holic-sivuston Saija Holm pitää elokuvaa lajityypissään varsin hyvin toimivana elokuvana, muttei sen merkittävämpänä.
The Black Sabbath Story, Vol 1

The Black Sabbath Story, Vol 1 - 1970–1978 on Black Sabbath -yhtyeestä kertova videojulkaisu. Se julkaistiin alun perin VHS:nä vuonna 1992 ja vuonna 2002 laajennettuna ja hieman muokattuna DVD-versiona. Ensimmäinen osa käsittelee yhtyeen alkuperäiskokoonpanon vuosia 1970–1978. Videolla yhtyeen kitaristi Tony Iommi, basisti Geezer Butler ja laulaja Ozzy Osbourne kertovat yhtyeen historiasta musiikkinäytteiden ohella. Video on myynyt platinaa Yhdysvalloissa (yli 100 000 myytyä kappaletta).
Kappaleet.
DVD-versio.
Ekstrat:
Tyler Cuma

Tyler Cuma (s. 19. tammikuuta 1990 Scarborough, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Minnesota Wildin organisaatiossa vuodesta 2010 vuoteen 2014. Kaudella 2013–2014 hän edusti AHL-farmiliigassa pelaavaa Iowa Wildia. Cuma oli Minnesota Wildin ensimmäisen kierroksen varaus . Kausina 2010–2013 hän pelasi AHL-farmiliigan Houston Aerosissa.
Cuman uraa ovat varjostaneet useat loukkaantumiset, ja erityisesti polvien kestävyys on ollut ongelmana. Osittain tämän vuoksi hän ei ole onnistunut tekemään läpimurtoa korkeimmalle tasolle ja on pelannut urallaan vain yhden NHL-ottelun (kaudella 2011–2012).
Luvaton viljelys

Luvaton viljelys oli aiemmin Suomen rikoslain mukainen rikos, joka loukkasi toisen oikeutta kiinteän omaisuutensa hyödyntämiseen. 
Luvattomasta viljelyksestä oli säännökset nyttemmin muutetussa rikoslain 33. luvussa ja sillä tarkoitettiin määrättyjen luonnontuotteiden luvatonta ottamista tai vahingoittamista. 
Rikoslain 33. luvun sisältö muutettiin täysin vuonna 1990, ja sen säännökset siirrettiin soveltuvin osin lähinnä lain 28. lukuun, jossa säädetään varkaudesta, luvattomasta käytöstä ja hallinnan loukkauksesta, sekä lain 35. lukuun, jossa säädetään vahingonteosta.
Luvaton viljelys.
Luvaton viljelys oli sellaisten rikosten yhteisnimitys, joihin eri muodoissa syyllistyi se, joka luvattomasti käytti hyväkseen toisen kiinteään omaisuuteen kuuluvaa maata, metsää tai kalavettä. Luvattomaksi viljelykseksi luettiin rikoslain 33. luvussa muun muassa seuraavat teot:
Laajimmillaan käsitteeseen "luvaton viljelys" merkityksessä toiselle kuuluvan oikeuden luvaton käyttö, erotuksena varkaudesta tai vahingonteosta, luettiin myös luvaton metsästys toisen metsässä ja luvaton kalastus tai ravustus toisen vedessä.
Haaskaus.
Haaskaukseen syyllistyi se, joka toisen maalla, ilman laillista oikeutta, tahallaan oli kaatanut kasvavan puun tai vahingoittanut sitä taikka ottanut kuivunutta tahi tuulen kaatamaa puuta taikka kasvavasta puusta varpuja, oksia, juuria, tuohia, kuoria, lehtiä, niiniä, pihkaa, terhoja, käpyjä tahi pähkinöitä, taikka niittänyt ruohoja taikka ottanut sammalta, jäkälää, turvetta, multaa, savea, hiekkaa, soraa tai kiveä, riippumatta siitä, oliko hän vienyt sen pois vai ei.
Rangaistavuuteen nähden rikoslaissa tehtiin ero "anastamistarkoituksessa" (varkauden tapaisen) ja "ilman anastamistarkoitusta" (vahingonteon tapaisen) tehdyn haaskauksen välillä, ja edellistä rankaistiin ankarammin.
Oikeuskäytäntöä.
Korkeimman oikeuden vuonna 1920 tekemän päätöksen mukaan marjojen poimimista toisen maalta ei katsottu rangaistuksenalaiseksi teoksi eikä maanomistajaa oikeutetuksi ottamaan poimijalta pois tämän poimimia marjoja.
Asuntoloukku

Asuntoloukku ("Duplex") on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Danny DeViton ohjaama musta komediaelokuva, jonka pääosissa nähdään Ben Stiller ja Drew Barrymore.
Juoni.
Nuori kirjailija-toimittajapariskunta (Stiller ja Barrymore) löytää hienon asunnon arveluttavan alhaisella hinnalla. Elämä muuttuu painajaiseksi, kun yläkerran herttaiseksi vanhukseksi luultu vuokralainen (Eileen Essell) osoittautuukin sinnikkääksi häiriköksi. Mies ei saa kirjoitetuksi romaaniaan, ja vaimo menettää työnsä. Mummosta on siis päästävä eroon keinolla millä hyvänsä.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Päivi Valotien mielestä "Asuntoloukku" on yhden vitsin varaan rakennettu yllätyksetön tarina, jossa erityisesti häiritsee kaksi asiaa: se, että elokuvan huumori perustuu silkalle ilkeilylle ja inhottavuuksille, ja se että tarinan juppipariskunta on kirjoitettu keräämään katsojan kaikki sympatiat samalla kun vanha nainen esitetään silkkana hirviönä, joka joutaisikin kuolla.
Ust-Kara

Ust-Kara () on syrjäinen taajama ja Karan maalaiskunnan keskus Nenetsian autonomisessa piirikunnan Zapoljarnyin piirin koillisosassa Pohjois-Venäjällä.
Taajama sijaitsee Karanmeren Baidaratanlahden Karanlahden itälaidalla, noin 11 kilometriä Karajoen laskukohdasta pohjoiskoilliseen. Ust-Karaan ei ole ympärivuotista tieyhteyttä. Puuttuvan tieyhteyden takia Nenetsian pääkaupunkiin Narjan-Mariin matkataan tarvittaessa lentäen (pienkoneella tai helikopterilla; taajamassa ei ole kunnollista lentokenttää). 
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Karan maalaiskunnassa asui yhteensä 574 ihmistä. Näistä enemmistö asuu Ust-Karan taajamassa, joka on kunnan ainoa kylä. Tundralla sijaitsee myös joitain erillisiä puutaloja (izba). Ust-Karassa on muun muassa koulu ja ortodoksikirkko.
Matt Hackett

Matt Hackett (s. 7. maaliskuuta 1990 London, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti.
Pelaajaura.
Hackett siirtyi huhtikuussa 2013 juuri ennen kauden 2012–2013 siirtotakarajaa hyökkääjä Johan Larssonin kanssa Buffalo Sabresiin, joka antoi Wildille vaihdossa hyökkääjä Jason Pominvillen ja neljännen kierroksen varausvuoron vuodelle 2014. Sabres sai kaupassa lisäksi ensimmäisen kierroksen varausvuoron varaustilaisuudessa 2013 ja toisen kierroksen varausvuoron varaustilaisuudessa 2014.
Hackettin setä Jeff Hackett oli aktiiviurallaan myös NHL-maalivahti.
Sophia Jansson

Sophia Jansson (s. 1962 Helsinki) on suomalainen liikenainen. Hän on muumihahmojen käyttöoikeuksia valvovan Moomin Charactersin pääosakas ja taiteellinen johtaja. Sophia Jansson on Lars Janssonin tytär ja muumien luoja Tove Jansson oli hänen tätinsä. Hänen äitinsä oli Anita Lesch. Jansson on koulutukseltaan kieltenopettaja ja on asunut pitkään ulkomailla.
"Muumilaakson tarinoita" -animaatiosarjan synnyttämän 1990-luvun ”muumibuumin” aikana Tove ja Lars Jansson valvoivat uusien muumisarjakuvien laatua. Sophia Jansson on jatkanut heidän työtään.
Jansson esiintyi LEGO Masters Suomi -ohjelmassa ensimmäisellä tuotantokaudella vierailevana tuomarina.
Janssonilta ilmestyi syksyllä 2025 Siltalan kustantama esikoiskirja, muistelmateos "Kolme saarta". Kirja ilmestyi samaan aikaan Förlagetin kustantamana myös ruotsiksi nimellä "Tre öar. Mamma, pappa och jag" .
Gustav Nyquist

Gustav Nyquist (s. 1. syyskuuta 1989, Halmstad) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa tällä hetkellä NHL-seura Winnipeg Jetsiä.
Nyquist on Detroit Red Wingsin neljännen kierroksen varaus vuodelta . Red Wings varasi Nyquistin numerolla 121.
Ura.
Nyquist pelasi ennen ammattilaisuraa Mainen yliopiston joukkueessa. Nyquistillä on AHL:n mestaruus, Calder Cup, kaudelta 2012–2013. NHL-debyyttinsä hän teki Detroit Red Wingsin riveissä kaudella 2011–2012, ja pelasi kauden aikana yhteensä 18 NHL-ottelua. Lisäksi Nyquist pelasi myös neljässä pudotuspeliottelussa Nashville Predatorsia vastaan.
Helmikuussa 2019 Red Wings kauppasi Nyquistin San Jose Sharksiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon ja ehdolliseen kolmannen kierroksen varausvuoroon .
Heinäkuussa 2019 Nyquist teki vapaana agenttina Columbus Blue Jacketsin kanssa neljävuotisen ja yhteensä 22 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Helmikuussa 2023 Blue Jackets kauppasi Nyquistin Minnesota Wildiin vaihdossa viidennen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2023 Nyquist teki vapaana agenttina Nashville Predatorsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 6,37 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. 
Maaliskuussa 2025 Predators kauppasi Nyquistin Minnesota Wildiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa. 
Heinäkuussa 2025 Nyquist teki vapaana pelaajana Winnipeg Jetsin kanssa vuoden mittaisen ja 3,25 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Maailman nopein intiaani

Maailman nopein intiaani ("The World's Fastest Indian") on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Andrew Dominikin ohjaama elokuva. Elokuva perustuu Burt Munron todelliseen elämään joista käsikirjoittaja Roger Donaldson teki vuonna 1971 julkaistun lyhyen dokumenttielokuvan, ja myöhemmin käsikirjoituksen elokuvaan. Siinä Anthony Hopkins esittää 1950–1960-lukujen moottoripyörien nopeusennätyksiä tehnyttä uusiseelantilaista Burt Munroa, joka käytti ennätyksissään muunneltua Indian Scout -moottoripyörää, josta elokuvan nimen ”intiaani” tulee.
Elokuvan taustaa.
Herbert James ”Burt” Munron syntyi vuonna 1899 Invercargillissa Uuden-Seelannin Eteläsaarella. Hän kasvoi maatilalla jossa asui ensimmäisen maailmansodan loppuun jolloin hänen isänsä myi sen. Hän oli jo nuoresta saakka ollut kiinnostunut vauhdista ja ratsasti heidän heidän maatilallaan nopeimmalla hevosella, vaikka hänen isänsä ei pitänyt siitä. Maatilan myymisen jälkeen Munro meni töihin moottoripyörämyyjäksi ja mekaanikoksi. Hän alkoi myös kilpailemaan moottoripyörällä. Hänen pyöränsä oli aluksi 1920 600 cm³ Indian Scout joka oli 627 tehtaalta lähtenyt kappale mallista. Sen huippunopeus oli 55 mph (89 km/h). Hän viritti moottoripyöräänsä saadaksen siitä nopeamman, ja koska hänellä ei ollut paljon rahaa käytettävissä hän joutui tekemään itse osia ja työkaluja. Vuonna 1967 hän sai parhaan nopeutensa Bonnevillen suolatasangon kilparadalla alle 1000 cm³ luokassa, kun hän oli jo lähes 70-vuoden ikäinen. Hänen nopeutensa oli tuolloin 183,586 mph (295,453 km/h), mutta sitä korjattiin vuonna 2014 ylöspäin 184,087 mph (296,119 km/h) kun hänen Munron poika huomasi mittauksissa virheen jonka AMA korjasi. Munroa pidetään nykyisin yhtenä Uuden-Seelannin kansallissankareista.
It’s All Gone Pete Tong

It’s All Gone Pete Tong on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Michael Dowsen ohjaama komediaelokuva kuuroutuvasta tiskijukasta Ibizalla..
"Chicago Sun-Timesin" Roger Ebert piti elokuvaa intensiivisyydessään toimivana komediana ja antoi sille kolme tähteä neljästä.
Näyttelijät.
Lähde:
Cap Lopez

Cap Lopez on Atlantin valtamereen työntyvä niemi Afrikan länsirannikolla Gabonissa. Niemi on Gabonin läntisin paikka, ja siellä sijaitsee Port-Gentilin kaupunki. Cap Lopez erottaa pohjoisessa olevan Guineanlahden eteläpuolella olevasta Etelä-Atlantista. Cap Lopez on saanut nimensä portugalilaiselta tutkimusmatkailija Lopo Gonçalvesilta, joka ensimmäisenä purjehti Afrikan länsirannikkoa pitkin niemelle saakka 1470-luvun puolivälin tienoilla.
Cap Lopezilla sijaitsee kansainvälisesti tärkeä lintualue (IBA), johon sisältyy esimerkiksi Ogooué-joen suistossa oleva Mandjin saari. Alue on tärkeä muuttolinnuille ja siellä onkin tavattu suhteellisen suuri määrä harvinaisia lintulajeja. Niemen itäpuolella sijaitsee Cap Lopezin lahti (), jonka rannalla on suuria alueita laskuveden paljastamaa rantaliejualuetta. Lahden rannoilla on mangrovekasvillisuutta.
Niemellä sijaitsee öljyterminaaleja ja laituri sekä vuonna 1897 alun perin perustettu majakka, joka ei tosin ole ollut toiminnassa moneen vuoteen. Cap Lopezilla on myös vuonna 2012 rakennettu uusi majakka.
Cap Lopezin edustalla käytiin 10. helmikuuta 1722 meritaistelu merirosvojen ja brittien välillä.
Paula Eerola

Paula Anna-Maria Eerola (s. 10. tammikuuta 1962 Joensuu) on suomalainen fyysikko. Hän aloitti maaliskuussa 2022 viisivuotiskauden Suomen Akatemian pääjohtajana. Hän on ollut Helsingin yliopiston kokeellisen hiukkasfysiikan professori vuodesta 2008. Vuodesta 2018 hän toimi vararehtorina Helsingin yliopistossa vastuualueinaan tutkimus, tutkimusinfrastruktuurit ja tutkijakoulutus.
Eerola valmistui ylioppilaaksi vuonna 1980 ja filosofian kandidaatiksi 1985. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1990. Hän työskenteli Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1987–1990, Helsingin yliopiston assistenttina 1988–1992 ja tutkimusassistenttina 1994–1998. Vuodesta 1994 hän on ollut hiukkasfysiikan dosentti Helsingin yliopistossa. Eerola työskenteli Cernin tutkijana 1991–1993 ja tutkimusfyysikkona 1993–1997. Siellä hän suunnitteli kokeita Large Hadron Collider -hiukkaskiihdyttimelle. Vuosina 1998–2001 Eerola työskenteli Lundin yliopistossa erikoistutkijana ja vuosina 2001–2008 kokeellisen hiukkasfysiikan professorina sekä hiukkasfysiikan osaston varajohtajana 2001–2004 ja johtajana 2005–2008. Vuonna 2008 Eerola nimitettiin Helsingin yliopiston kokeellisen hiukkasfysiikan professoriksi. Hän on johtanut Suomen työryhmiä Compact Muon Solenoid -kokeissa.
Eerola valittiin lokakuussa 2017 Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dekaaniksi kaudelle 2018–2021. Elokuussa 2018 Eerola siirtyi yliopiston vararehtoriksi viisivuotiskaudelle.
Eerola on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2010. Hänet valittiin myös Ruotsin kuninkaalliseen tiedeakatemiaan 2010. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2012.
Herra Ibrahim ja koraanin kukkaset

Herra Ibrahim ja koraanin kukkaset ("Monsieur Ibrahim et les fleurs du Coran") on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut François Dupeyronin käsikirjoittama ja ohjaama elokuva juutalaispojan ja turkkilaisen kauppiaan ystävyydestä 1960-luvun Pariisissa. Se perustuu Éric-Emmanuel Schmittin samannimiseen romaaniin, joka ilmestyi suomeksi 2005 ja paketoitiin Suomessa mukaan elokuvan dvd-julkaisuun.
Juoni.
1960-luvun Pariisissa 13-vuotias juutalaispoika Momo (Pierre Boulanger) asuu 9. kaupunginosan eloisalla Rue Bleue -kadulla tylsän asianajajaisänsä (Gilbert Melki) kanssa. Momoa ovat alkaneet kiinnostaa seksiasiat, ja hän rikkoo säästölippaansa päästäkseen korttelin kauneimman ilotytön oppiin. Momo ystävystyy myös vastapäisen kulmakaupan turkkilaisen kauppiaan herra Ibrahimin (Omar Sharif) kanssa. Mies on elämäänsä tyytyväinen nojatuolifilosofi ja hyväsydäminen leskimies.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Kari Salmisen mielestä elokuva on lämminhenkinen, kiva, elämänmyönteinen ja tärkeä, kuin lastenelokuva aikuisille. ”Jos siinä ei olisi huoria, se sopisi myös lasten suvaitsevaisuuskasvatukseen. Huorat tosin ovat sen verran nättejä ja kultaisia, etteivät nekään taida haitata.”
Jari Hämäläinen

Jari Hämäläinen (s. 13. kesäkuuta 1960 Kerimäki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan SM-liigaa Kalevan Pallossa riveissä yhteensä 218 runkosarjaottelua tehopistein 53+71=124 ja keräten 64 jäähyminuuttia sekä 16 playoff-ottelua tehopistein 4+5=9 ja keräten neljä jäähminuuttia. Suurimman osan urastaan Hämäläinen pelasi kuitenkin I-divisioonassa, jonka kaikkien aikojen neljänneksi paras maalintekijä ja viidenneksi paras pistemies hän on tehtyään yhteensä 436 runkosarjaottelussa tehot 270+235=505.
Ura.
Seuraura.
Hämäläinen oli Savonlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän pelasi joukkueessa I-divisioonan tulokaskautensa vain 16-vuotiaana kaudella 1976–1977, joka toi Hämäläiselle 30 runkosarjaottelussa tehot 8+7=15. Viiden SaPKossa vietetyn kauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 1981–1982 Joensuun Kiekko-Poikien joukkueeseen. Hämäläinen sijoittui tehoilla 28+20=48 I-divisioonan pistepörssissä neljänneksi. Hän myös jakoi sarjan maalipörssin toisen sijan FoPSin Sakari Pehun ja KOO-VEEn Lasse Tasalan kanssa. Kaudella 1984–1985 Hämäläinen I-divisioonan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 37+45=82, joilla hän sijoittui sarjan pistepörssissä kolmanneksi.
Hämäläinen ylsi JoKP:ssa joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin voittoon myös kolmena viimeisimpänä I-divisioonakautenaan 1985–1986, 1986–1987 ja 1987–1988. Kaudeksi 1988–1989 hän siirtyi pelaamaan SM-liigaa Kalevan Pallon riveihin. Hämäläinen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä kolmannella kaudellaan 1990–1991 tehoilla 11+20=31, joka päättyi SM-hopeaan. Hän lopetti uransa kevääseen 1993.
Maajoukkueura.
Hämäläinen putosi viimeisten joukossa alle 20-vuotiaiden MM-joukkueesta vuoden 1980 turnaukseen. Hän edusti myös alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Saksassa pelatussa kuuden maan turnauksessa vuonna 1977.
Raffaele Marciello

Raffaele "Lello" Marciello (s. 17. joulukuuta 1994 Zürich, Sveitsi) on sveitsiläissyntyinen italialainen autourheilija. Hän kuului Ferrarin nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan vuosina 2010–2015.
Nykyään Marciello ajaa GT-sarjoissa Mercedes-AMG:n kuljettajana. Hän on Span 24 tunnin ajon voittaja vuodelta 2022. Hän voitti myös Indianapolisin 8-tunnin ajon Mercedeksellä vuonna 2022.
Ura.
Marciello aloitti kartinguransa vuonna 2005, päätyen lopulta KF2-luokkaan vuonna 2010.
Vuonna 2010 Marciello aloitti formulauransa Formula Abarth -sarjassa, jossa hän voitti kaksi kilpailua, sijoittuen loppupisteissä kolmanneksi. Vuonna 2011 Marciello kilpaili Italian Formula 3 -sarjassa, saavuttaen kaksi voittoa ja yhden paalupaikan, sijoittuen loppupisteissä kolmanneksi.
Vuonna 2012 Marciello ajoi Formula 3 Euroseries -sarjassa voittaen kuusi kilpailua ja sijoittuen niin ikään sarjan kolmanneksi. Hän ajoi samana vuonna myös Toyota Racing Series -sarjassa sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2013 Marciello kilpaili uudelleen perustetussa Euroopan Formula 3 mestaruussarjassa voittaen sarjan mestaruuden saavuttaen kauden aikana 13 voittoa, 12 paalupaikkaa ja kahdeksan kilpailun nopeinta kierrosta.
Marciello siirtyi kaudelle 2014 GP2-sarjaan Racing Engineering -tallin kuljettajaksi. Hän voitti yhden kilpailun ja saavutti kolme kolmossijaa kauden aikana, sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2015 Marciello jatkoi GP2:ssa Trident -tallissa. Hän saavutti kauden aikana neljä palkintosijaa ja 110 pistettä sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2016 Marciello jatkoi kolmannen kauden GP2:ssa siirtyen Russian Time -talliin.
Formula 1.
F1-auton rattiin Marciello pääsi ensimmäistä kertaa Yas Marinan radalla kauden 2014 jälkeisissä nuorten kuljettajien testissä. Marciello oli päivän toiseksi nopein kuljettaja, puoli sekuntia Mercedeksen Pascal Wehrleiniä hitaampana. Kaudella 2015 Marciello toimi Sauberin virallisena testi- ja varakuljettajana. Hän ajoi toista Sauber-autoa neljissä perjantaiharjoituksissa.
Lindsey Stirling

Lindsey Stirling (s. 21. syyskuuta 1986) on yhdysvaltalainen viulisti, tanssija, performanssitaiteilija ja säveltäjä. Hän esittää koreografioituja viuluesityksiä sekä livenä että musiikkivideoilla, kuten hänen YouTube-kanavallaan nimimerkillä "lindseystomp", jonka hän loi vuonna 2007. Helmikuuhun 2016 mennessä hänen videoillaan oli yli 1,2 miljardia katsojaa. Vuonna 2010 Stirling ylsi semifinaaleihin "America’s Got Talent" -ohjelman viidennellä tuotantokaudella, jossa hänet tunnettiin nimellä Hip Hop Violinist.
Vuodesta 2010 lähtien Stirling on julkaissut kolme albumia, EP-levyn ja useita singlejä. Hänen esittämänsä musiikkityylit vaihtelevat klassisesta popmusiikkiin ja hip hopista dubstepiin. Alkuperäiskappaleiden lisäksi hän on myös esittänyt omia versioitaan muiden muusikoiden kappaleista ja eri ääniraidoista. Maaliskuussa 2014 Stirling ilmoitti tekevänsä keikan Suomeen saman vuoden lokakuussa. Suomen esitys tapahtui 4. lokakuuta.
Diskografia.
Albumit
Kansanlähetysopisto

Kansanlähetysopisto on Suomen Evankelisluterilaisen Kansanlähetyksen omistama oppilaitos, joka keskittyy Raamatun opettamiseen.
Opistossa voi opiskella raamattulinjalla, apologialinjalla, nuorisotyölinjalla, kansainvälisyyslinjalla, palvelutyölinjalla, verkkoraamattulinjalla ja lähetyslinjalla. Raamattulinjan opinnoissa luodaan yleiskuva koko Raamatusta ja perehdytään lähetystyöhön ja kristinuskoon liittyviin kysymyksiin. Apologialinjalla opiskellaan apologiaa eli kristillisen uskon puolustamista. Nuorisotyölinjalla annetaan valmiuksia toimia vastuunkantajana kristillisessä nuorisotyössä. Nuorisotyölinja osallistuu myös valtakunnallisten nuorisotapahtumien suunnitteluun ja toteuttamiseen. Kansainvälisyyslinjalaiset syventyvät muutamasta kuukaudesta lähes vuoteen kestävällä ulkomaan opiskelujaksollaan vieraisiin kulttuureihin ja lähetystyöhön. Linjojen lisäksi opisto tarjoaa useita lyhytkursseja ja tapahtumia.
Opetusministeriön myöntämä kansanopiston ylläpitämislupa tuli voimaan 1.1.2001.
Risteyspaikka-seurakunta

Risteyspaikka-seurakunta (lyhyemmin Risteyspaikka) on kristillinen seurakunta Helsingissä. Risteyspaikka perustettiin 1996 ja on helluntaiherätykseen kuuluva karismaattinen yhteisö. Seurakunnassa on noin 140 jäsentä.
Toimintamuodot.
Toimintamuotoina ovat viikoittaiset jumalanpalvelukset, lapsi- ja nuorisotyö, pienryhmät ja solutoiminta, opetus- ja julistustoiminta, esirukous- ja sielunhoitotyö sekä lähetystyö Filippiineillä ja Indonesiassa GNN ry:n ja Hosea ministryn kautta. Ylistysmusiikilla on tärkeä osuus seurakunnan tilaisuuksissa. Seurakunnan tilaisuudet pidetään Paloheinässä, Paloheinäntie 9:ssä. Seurakunnan päätilaisuudet järjestetään sunnuntaisin klo 11.
Johto.
Seurakunnan vastaavana pastorina toimi Kim Autero vuoteen 2010 saakka, tämän jälkeen seurakuntaa on johtanut ns. johtoryhmä, johon kuuluvat Kalervo Dansk, Markku Reis ja Timo Hartikainen (tilanne vuonna 2016).
Suur-Helsingin kristillinen koulu

Suur-Helsingin kristillinen koulu on Helsingin Länsi-Pasilassa toimiva kristillinen peruskoulu. Koululla ei ole virallista opetuksen järjestämislupaa, vaan se toimii kotikouluperiaatteella. Tästä syystä koulu ei saa rahoitusta kunnalta ja valtiolta, vaan toiminta perustuu lukukausimaksuihin ja lahjoituksiin.
Koulun ylläpitäjänä on Agape-keskus ry ja koulun rehtorina toimii Jan Cedercreutz.
Suur-Helsingin kristillinen koulu tekee yhteistyötä monien eri seurakuntien kanssa mm. Risteyspaikka, Elävän Sanan Yhteys- seurakunta, Suur-Helsingin seurakunta ja Helsingin Cityseurakunta. 
Kristillisen koulun opetussuunnitelma seuraa valtakunnallisen opetussuunnitelman perusteita. Kaikissa aineissa kristillisyys tuodaan esiin selkeyttämällä eri aineisiin liittyviä raamatullisia periaatteita.
Uskonnonopetuksen perustana on kaikilla luokka-asteilla Raamattu. Alaluokilla käytetään sen lisäksi Ikuiset kertomukset -kirjasarjaa ja yläluokilla muun muassa Alfa-kurssin materiaalia. 
Suur-Helsingin kristillisen koulun yhteydessä toimii kristillisiä arvoja tunnustava päiväkoti Agape.
Erkki Käkelä

Erkki Johannes Käkelä (18. toukokuuta 1935 Tampere – 17. heinäkuuta 2020 Hämeenlinna) oli suomalainen tietokirjailija.
Mertanen

Mertanen voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimi.
Mertanen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Montonen

Montonen on suomalainen sukunimi, joka on seuraavilla henkilöillä:
Multanen

Multanen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Vaarallisia suhteita (vuoden 2003 elokuva)

Vaarallisia suhteita () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut E J-Yongin (joskus muodossa J-Yong E) ohjaama eteläkorealainen elokuva. Siinä ranskalaisen kirjailijan Choderlos de Laclosin samannimisen romaanin (alkuteos "Les liaisons dangereuses" 1782) tapahtumat on siirretty 1700-luvun Koreaan.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula sanoi tiukkojen etikettisääntöjen ja sovinnaisten tapojen varaan rakentuvan tarinan sopivan hyvin siirrettäväksi perinteitä kunnioittavaan aasialaiseen tapakulttuuriin. ”Vaarallisia suhteita on itämaiseen tapaan kuulas ja koristeellinen kamarinäytelmä, jossa vaatteiden väreillä, siroilla esineillä, eksoottisilla lavasteilla ja ruokapöytien herkullisilla kattauksilla korvataan ilmeettömien kasvojen vähäpuheisuutta. Käsinkirjoitettujen kirjeiden kaunotaidetta tavoitteleva elokuva ei pysy aivan loppuun asti etäännyttävässä tyylissään vaan sen rauhallista rytmiä rikkovat nopeiden ratkaisujen rajusti sivaltavat iskut.”
Eva &amp; Adam – neljät synttärit ja fiasko

Eva &amp; Adam – neljät synttärit ja fiasko ("Eva &amp; Adam – fyra födelsedagar och ett fiasko") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Catti Edfeldtin ohjaama nuortenelokuva. Se perustuu televisiosarjaan "Eva ja Adam" vuodelta 1999, ja Evaa ja Adamia näyttelevät tässäkin samat näyttelijät Ellen Fjæstad ja Carl-Robert Holmer-Kårell.
Juoni.
Varhaisteini-ikäiset Eva ja Adam ovat olleet yhdessä jo kolme vuotta, mutta Eva alkaa epäillä onko Adam se ainoa oikea ja lopettaa suhteen. Hänen ystävättärensä Annikan äiti on tavannut uuden miehen ja Annika on näin saanut uuden sisarpuolen Petran. Kun näyttää siltä, että Adam on kovin ihastunut Petraan, Eva tulee mustasukkaiseksi ja päättää valloittaa Adamin uudelleen itselleen.
Suloinen ikuisuus

Suloinen ikuisuus ("The Sweet Hereafter") on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Atom Egoyanin käsikirjoittama ja ohjaama kanadalainen draamaelokuva. Pikkukaupungin asukkaista vakavan koulubussionnettomuuden jälkiselvittelyissä kertova tarina on yksi palkituimmista kanadalaiselokuvista. Se perustuu Russell Banksin romaaniin, joka puolestaan pohjautuu vuoden 1989 tositapaukseen Texasissa.
Juoni.
Vakava bussionnettomuus on surmannut suuren osan lapsista Kanadan Brittiläisen Kolumbian pikkukaupungissa. Asianajaja Mitchell Stephens (Ian Holm) kulkee surutalosta toiseen ja yrittää taivuttaa lasten vanhempia nostamaan ryhmäkanteen bussiyhtiötä vastaan, koska bussin jarrut olivat ilmeisesti olleet epäkunnossa. Hän kärsii paitsi tehtävänsä epäeettisyydestä, myös siitä että hänen oma tyttärensä on luisumassa pysyvästi huumeiden käyttäjäksi. Vähitellen hän saa vanhempia yhtymään kanteeseen ja alkaa kouluttaa onnettomuudesta selviytyneitä nuoria avaintodistajiksi tulevaan oikeudenkäyntiin. Esitutkinnassa yksi heistä, halvaantunut tyttö, kuitenkin valitsee sanansa tahallaan väärin omien perhetraumojensa takia, ja syytteistä luovutaan.
Vastaanotto.
"Suloinen ikuisuus" on kaikkien aikojen palkituimpia kanadalaisia elokuvia. Se sai Grand Prix’n ja kaksi muuta palkintoa Cannesin elokuvajuhlilla 1997 ja voitti Genie Awards -gaalassa 16 ehdokkuudestaan kahdeksassa kategoriassa, muun muassa vuoden parhaan kanadalaiselokuvan palkinnon. Atom Egoyan oli Oscar-ehdokkaana parhaan ohjauksen ja parhaan sovitetun käsikirjoituksen sarjoissa.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Suloisen ikuisuuden" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Alaston totuus

Alaston totuus ("Where the Truth Lies") on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Atom Egoyanin ohjaama kanadalainen draamaelokuva, joka perustuu Rupert Holmesin romaaniin. Elokuvassa lomittuvat tarinat 1950-luvun lopun koomikkoparista (Kevin Bacon ja Colin Firth) ja vuonna 1972 viidentoista vuoden takaista murhaa tutkivasta journalistista (Alison Lohman).
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula kirjoitti elokuvan liikkuvan sujuvasti aikatasolta toiselle, kuten tekivät myös Egoyanin aiemmat teokset "Exotica" (1994), "Suloinen ikuisuus" (1997) ja "Matka pahuuteen" (1999): ”Egoyanilla on todella harvinainen ajan ja paikan taju. Se sallii hänen kuoria tarinaa auki kuin mehevää appelsiinia ja poimia sisuksista esiin vuoronperään yhä maukkaampia viipaleita.” Maskulan mielestä Egoyan pureutuu tässäkin elokuvassa mieliteemaansa, kollektiiviseen syyllisyyteen.
Madagaskarinmonnit

Madagaskarinmonnit (Anchariidae) on monnikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan ainoastaan Madagaskarin saarelta.
Taksonomia, anatomia ja levinneisyys.
Madagaskarinmonnien heimoon kuuluu kaksi sukua ja viisi lajia. Lajit ovat ruskomadagaskarinmonni ("Ancharius fuscus"), "A. griseus", "Gogo arcuatus", "G. brevibarbus" ja "G. ornatus". Madagaskarinmonnit muistuttavat ulkonäöltään merimonneja (Ariidae) ja ne on aikaisemmin sijoitettu joko merimonnien tai ripsimonnien (Mochokidae) heimoon. Madagaskarinmonnit eroavat merimonneista pienemmän niskan luulevyn ja viiksisäikeidensä hapsujen perusteella. Väritykseltään madagaskarinmonnit ovat joko yksivärisen harmaita tai harmaankirjavia.
Madagaskarinmonnit ovat Madagaskarin endeemisiä makean veden kalalajeja. Ruskomadagaskarinmonnia tavataan laajalta alueelta saaren itäosan joista, muita lajeja tavataan muun muassa Onilahyjoesta saaren länsiosasta sekä maan itäosista Sandrananta-, Mananjary- ja Mangorojoista.
Agros

Agros Osakeyhtiö oli suomalainen vuosina 1892–1943 toiminut maataloustarvikkeiden ja -koneiden tukkukauppa, joka oli 1900-luvun alkuvuosikymmeninä alallaan suurin Suomessa.
Agroksen perusti 1892 Arthur H. Borgström jatkamaan Hangossa toimineen "Smörexportfirman Arthur H. Borgströmin" harjoittamaa maatalouden rehujen, lannoitteiden ja siementen maahantuontia. Vuonna 1899 Agros laajensi toimintaansa maatalouskonekauppaan ostettuaan Emil Björkellin liikkeen. Yhtiön pääkonttori oli vuoteen 1900 saakka Hangossa, josta se siirtyi Helsinkiin. Agroksen toimitusjohtajana vuosina 1899–1918 oli Ferdinand von Wright (1863–1930).
Agroksen uusi, arkkitehti Selim A. Lindqvistin suunnittelema kolmikerroksinen pääkonttori valmistui 1911 Helsinkiin Mikonkadun ja Hallituskadun kulmaan. Agros perusti 1919 Yhdysvaltoihin "The Agros Corporation" nimisen tytäryhtiön. Vuonna 1923 Agros hankki omistukseensa Espoon Turvepehku Oy:n, jolla oli turvepehkutehdas Espoon Kilossa. Vuonna 1927 hankittiin Oitin kartano ja sen mukana Oitin Tiilitehdas Oy, jonka oli perustanut 1907 Oscar Forsström. Agros luopui 1920-luvun alussa maatalouskonekaupasta, ja 1929 se realisoi koko tavaravarastonsa hankkien tuloilla kiinteistöjä ja osakkeita.
Agros fuusioitiin 1943 Oy K. H. Renlund Ab:hen. Renlund oli ostanut Agroksen osake-enemmistön jo 1938 yhtiön toimitusjohtajalta insinööri Björn Runebergiltä (1881–1949). Vuonna 1940 Renlundin pääkonttori muutti Agroksen entiseen pääkonttorirakennukseen. Renlund puolestaan siirtyi OTK:lle 1959. Oitin Tiilitehdas Oy (vuodesta 1950 "Renlundin Tiili Oy") jatkoi toimintaansa aina vuoteen 1959 saakka.
Mällinen

Mällinen on ainakin seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Knut von Hertzen

Knut Henrik Magnus von Hertzen (24. marraskuuta 1901 Viipuri – 16. heinäkuuta 1979) oli suomalainen insinööri, vakuutusneuvos ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Von Hertzenin vanhemmat olivat everstiluutnantti Magnus Hertzen ja Sascha von Troil. Hän pääsi ylioppilaaksi 1919 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1925.
Von Hertzen toimi Vakuutusyhtiö Saha-Palossa tarkastajana 1927–1940 ja toimitusjohtajana 1941–1947. Hän oli Jälleenvakuutusyhtiö Ursan toimitusjohtaja 1942–1952 ja Keskinäinen vakuutusyhtiö Teollisuus-Palon pääjohtaja vuodesta 1946. Von Hertzen sai vakuutusneuvoksen arvon 1953.
Von Hertzen oli Filmiaitan ja Filmrevyn päätoimittajana 1923–1929. Hän oli osakkaana 1925–1929 toimineessa A/B Kino-Recla O/Y:ssä joka tuotti kuusi mainos- ja lyhytelokuvaa sekä Oscar Tengströmin ohjaaman komediaelokuvan "Kyllä kaikki selviää".
Teoksia.
Nimimerkillä "Lars Kasper":
Omalla nimellä:
Holger Sumelius

Holger Rafael Sumelius (28. joulukuuta 1901 Tampere – 6. joulukuuta 1977 Espoo) oli suomalainen toimitusjohtaja, kilpapurjehtija ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Sumeliuksen vanhemmat olivat Kyröskosken paperitehtaan omistaja vuorineuvos Gösta Sumelius ja Tyra Johanna Charlotta Mörtengren. Holger Sumelius oli naimisissa 1930–1939 Irma Hildegard Ahlströmin (s. 1910) kanssa ja vuodesta 1939 Ulla Paerschin kanssa.
Sumelius kävi 8 luokkaa yhteiskoulua ja opiskeli sitten kaupallisia aineita Saksassa, Englannissa ja Belgiassa 1920-1926. Sumelius toimi "Sociedade Finlandeza Ltdan" toimitusjohtajana Rio de Janeirossa 1927–1928, Suomen paperitehtaiden yhdistyksen I osaston johtajan apulaisena 1929–1934 sekä Suomen paperitehtaiden yhdistyksen osastopäällikkönä vuodesta 1934 ja toimitusjohtajana vuodesta 1939. Hän oli The Paper Exporters of Finlandin toimitusjohtajana 1935–1939 ja hallintoneuvoston puheenjohtajana 1939–1946. 
Sumelius osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisten purjehdukseen joukkueessa joka pääsi 6mR kilpapurjehdusluokassa 7. tilalle. Hän omisti 30 vuoden ajan 6mR luokan purjeveneen "Fandango" joka oli rakennettu 1937.
Omenan lisäversoisuustauti

Omenan lisäversoisuustauti ("Candidatus Phytoplasma mali") on kemppien levittämä omenapuiden fytoplasmasairaus. Sen pääesiintymisalue on Keski-Eurooppa, mutta sitä on 2000-luvulla tavattu Suomestakin Varsinais-Suomesta ja Uudeltamaalta. Kemppien ohella sairaus voi levitä infektoituneiden taimien ja ymppäyksen avulla. Se aiheuttaa omenien koon pienentymistä ja makuvirheitä. Versoja syntyy päätesilmun kohdalle liikaa. Lehdet puhkeavat ja putoavat ennenaikaisesti ja ovat poikkeavannäköisiä.
Fytoplasma on bakteerinkaltainen organismi, jolta puuttuu soluseinä. Sen päästessä omenapuuhun se elää johtosolukossa ja talvehtii juurissa. Kempit puolestaan talvehtivat havupuissa. Sairauden ilmetessä on otettava yhteys Eviraan. Sitä voidaan torjua huolellisella lisäysaineiston valinnalla ja kemppien torjunnalla. Kemiallista parannuskeinoa ei tunneta.