tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Matemaattinen malli

Matemaattinen mallintaminen on matemaattisissa luonnontieteissä ja insinööritieteissä käytettävä menetelmä, jonka avulla voidaan analysoida monimutkaisia systeemejä. 
Systeemin analysoimiseen matemaattisella mallintamisella edellyttää ainoastaan, että systeemin käyttäytymistä voidaan kuvata riittävän hyvin matemaattisilla ilmaisuilla, kuten yhtälöillä tai muilla loogisilla säännöillä. Tästä johtuen mallintamista hyödynnetään hyvin laajasti erilaisissa sovelluksissa. Nykyisin matemaattisia malleja käytetään laajalti mm. biologiassa, taloustieteessä ja teknisessä suunnittelussa.
Matemaattinen mallinnus on ensimmäinen vaihe optimoinnissa ja edellytys tietokonesimulaatioiden suorittamiseen. Sään ennustaminen on tyypillinen esimerkki ongelmasta, joka voidaan parhaassakin tapauksessa ratkaista ainoastaan matemaattisella mallilla tietokoneessa. Perinteisiä matemaattisessa mallintamisessa käytettäviä menetelmiä ovat esimerkiksi elementtimenetelmä ja differenssimenetelmä. 
Matemaattisen mallin rakentaminen liittyy läheisesti teorian rakentamiseen. Malli yleensä rakennetaan siten, että siinä käytettävät matemaattiset rakenteet toteuttavat teorian asettamat oleellisimmat vaatimukset. Matemaattiset mallit ovat usein approksimatiivisia, eli likimääräisiä. Likimääräisyys on tietokoneen laskukyvyn asettama käytännön välttämättömyys. Malli yleensä suunnitellaan käytettävää likimääräistä mallia silmällä pitäen.
Jaakko Klemetinpoika Leppänen

Jaakko Klemetinpoika Leppänen oli ensimmäinen tunnettu keskisuomalainen kirkonrakentaja. Hänet tunnetaan ennen kaikkea Petäjäveden vanhan kirkon toteuttajana. Leppäsen arvellaan syntyneen isonvihan (1714–1721) vuosina.
Leppänen toimi nikkarina kirkkotyömailla jo asuessaan Saarijärvellä 1750-luvulla. Vuosina 1757–1758 uusittiin Leppäsen johdolla Jämsän kirkon katto. Pian sen jälkeen Leppänen muutti Jyväskylän kappeliin ja työskenteli pitäjännikkarina Vesangan kylässä 1761–1768. On todennäköistä, että hänen opettajansa oli kirkonrakentaja Arvi Junkkarinen, joka oli Keski- ja Itä-Suomessa suuria rakennuksia toteuttanut leppävirtalainen rakentaja. Uusi pitäjännikkari sai tehtäväkseen korjata Laukaan 1680-luvulla rakennettua kirkkoa. Leppäsen tunnetuimman työn, Petäjäveden ristikirkon rakentaminen oli työtehtävänä 1763–1764.
Petäjäveden kirkon viimeistelyn aikana Leppänen korjaili Junkkariselta keskeneräiseksi jäänyttä Korpilahden kirkkoa ja Jämsän kirkon alttaria. Leppäsen viimeinen työ lienee ollut Jämsän kirkon viereen vuonna 1768 pystytetty kellotapuli. Tämän jälkeen hänen töistään ei ole asiakirjoissa merkintöjä. 
Jaakko Jaakonpoika Leppänen.
Kirkonrakentajan ammatti periytyi Leppäseltä hänen pojalleen ja pojanpojalleen. Poika Jaakko Jaakonpoika Leppänen, oli Jyväskylän kappelikirkon rakentaja vuonna 1775. Rakennus muistutti suuresti Petäjäveden kirkkoa. Siihen liittynyt tapuli valmistui viisi vuotta myöhemmin. Tämän poika Erkki Leppänen teki Petäjäveden vanhan kirkon tapulin. Jaakko Jaakonpoika (1741–1805) rakensi myös tapulin Korpilahden kirkkoon 1777.
Erkki Leppänen.
Erkki eli Eerik Jaakonpoika Leppäsen (1776–1856) rakennuksista tunnetaan 1821 valmistunut Petäjäveden kirkon tapuli, joka liittyy hänen isoisänsä rakentaman kirkkoon umpinaisella yhdyskäytävällä.
Ruskorintamanikki

Ruskorintamanikki ("Lonchura castaneothorax") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruskorintamanikkia tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Nokimanikki

Nokimanikki ("Lonchura stygia") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Nokimanikkia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin populaatio on luultavasti suhteellisen pieni ja vähenemässä pyydystämisen ja elinympäristöjen tuhoutumisen takia..
Niittymanikki

Niittymanikki ("Lonchura teerinki") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Niittymanikkia tavataan Indonesiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustavyömanikki

Mustavyömanikki ("Lonchura monticola") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustavyömanikkia tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu yleiseksi pienellä levinneisyysalueellaan. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Uudenbritannianmanikki

Uudenbritannianmanikki ("Lonchura melaena") eli aiemmalta nimeltään uudenenglanninmanikki on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Uudenbritannianmanikkia tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.Uudenbritannianmanikin elinympäristöä ovat ruohomaat ja avoimet metsät. Lintu on enimmäkseenmusta ja perä on punaruskea.
Afrikankypäräsuokilpikonna

Afrikankypäräsuokilpikonna ("Pelomedusa subrufa") on Pelomedusidae-heimoon kuuluva kilpikonnalaji. Sitä pidettiin aiemmin "Pelomedusa"-suvun ainoana lajina. Laji liikkuu päiväaikaan.
Ulkonäkö ja koko.
Afrikankypäräsuokilpikonnan kilpi on yleensä alle 14 senttimetriä pitkä, mutta pisin tunnettu kilpi oli 19,7 senttimetriä. Kilven yleisväritys on ruskea tai vihreä. Suomuissa voi olla kuvioita, jotka ovat mustia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lajia esiintyy Afrikan mantereella ja Madagaskarilla. Sitä tavataan järvissä, lammissa ja joissa. Kuivina kausina se oleskelee mudassa.
Lisääntyminen.
Yhdessä pesueessa on 10-40 munaa.
Ravinto.
Afrikankypäräsuokilpikonna on kaikkiruokainen. Se syö kasveja, hyönteisiä, lintuja, sammakoita ja kaloja. Sillä on varpaissaan kynnet, joilla se paloittelee saaliinsa.
Ondjumba

Ondjumba oli lyhyen aikaa (1872–76) Suomen Lähetysseuran lähetysasemana Ambomaalla Ondongan kuningaskunnassa nykyisessä Namibiassa.
Ondjumban lähetysaseman perusti vuonna 1872 Karl August Weikkolin. Hän oli jo matkustanut Länsi-Ambomaalle Ongadjeraan aikomuksenaan jatkaa sinne perustetun Rehobothin lähetysaseman rakentamista, mutta Weikkolin ja Tobias Reijonen olivat joutuneet ristiriitaan Ongadjeran kuninkaan Tsheyan kanssa. Suomalaisten oli pakko palata Ondongaan ja laajentaa työtä siellä. Näin Ondjumban lähetysasema sai alkunsa.
Ondjumba sijaitsi vain 4 km Olukondasta etelään eli liian lähellä, mutta kun kuningas Shikongo oli tämän paikan suomalaisille osoittanut, oli sinne siis rakennettava asema.
Weikkolin siirtyi kuitenkin jo vuonna 1876 Uukwambin heimon alueelle, jolloin Ondjumban asema jäi tyhjäksi. Lyhyessä ajassa varkaat veivät sieltä kaiken, minkä irti saivat. Vahingon ei kuitenkaan sanottu olleen kovin suuri.
Lonchura atricapilla

Lonchura atricapilla on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidettiin aiemmin samana lajina kastanjamanikin kanssa.
"Lonchura atricapillaa" tavataan Intian niemimaan pohjoisosissa ja Kaakkois-Aasiassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lonchura ferruginosa

Lonchura ferruginosa on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään joskus samana lajina kastanjamanikin ja "Lonchura atricapillan" kanssa.
"Lonchura ferruginosaa" tavataan Indonesiassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ōsaka Tenman-gū

Ōsaka Tenman-gū () on šintolainen pyhäkkö Osakassa. Se on yksi Japanin merkittävimmistä Tenjinille omistetuista pyhäköistä, ja siellä pidetään vuosittain Tenjin matsuri -festivaali.
Ōsaka Tenman-gū on koulutuksen ja taiteiden kamina palvotun, Sugawara no Michizanen tunnetuin pyhäkkö. Sugawara no Michizane oli 900-luvulla elänyt oppinut ja poliitikko. Alkuperäisen pyhäkön rakennutti vuonna 949 keisari Murakami rauhoittaakseen Michizanen levotonta sielua. Pyhäkkö on tuhoutunut tulipalossa useita kertoja, ja sen päähalli, "honden" ja pääportti ovat vuodelta 1845.
Ōsaka Tenman-gū tunnetaan myös Tenjin matsuri -festivaalista, joka järjestetään vuosittain 24.–25. heinäkuuta. Sen aikana jumalallista kantotuolia, "mikoshia" kuljetetaan ympäri kaupunkia. Festivaalia on järjestetty yli tuhannen vuoden ajan, ja sen väitetään alkaneen, kun pyhäkön läheltä joesta oli löytynyt pyhä keihäs.
Vaahteraliigan kausi 1991

Vaahteraliigan kausi 1991 oli Vaahteraliigan 12. kausi. Liigan runkosarjassa kymmenen joukkuetta pelasi yksinkertaisen sarjan, jonka neljä parasta etenivät pudotuspeleihin. Sarjan viimeinen putosi suoraan I-divisioonaan ja toiseksi viimeinen joutui liigakarsintaan.
Vaahteramaljassa East City Giants voitti Helsinki Roostersin 17–14. Turku Trojans voitti pronssia. Porvoon Butchers ja Rauma Admirals olivat uudet joukkueet sarjassa, ja Admirals putosi takaisin I-divisioonaan jäätyään runkosarjassa viimeiseksi.
AdraMelekTaus

AdraMelekTaus on suomalaisen sinfonisen black metal -yhtye Alghazanthin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Woodcut Records.
Albumista julkaistiin rajoitettu 500:n kappaleen painos.
Aitosalamanterit

Aitosalamanterit (Salamandridae) on pyrstösammakoiden eli salamanterieläinten lahkoon kuuluva heimo. Joissakin yhteyksissä heimosta käytetään nimeä salamanterit tai vesiliskot. Heimoon kuuluu noin 20 sukua ja yli 70 lajia. Lemmikkieläiminä pidetään useita lajeja, kuten hongkonginvesiliskoa ("Paramesotriton hongkongensis"), japanintuliliskoa ("Cynops pyrrhogaster") ja punatäpläsalamanteria ("Notophthalmus viridescens"). Vesiliskojen fossiileja on löydetty eoseenikaudelta alkaen pleistoseenikaudelle saakka.
Koko ja ulkonäkö.
Aikuisen pituus on yleensä noin 20 cm. Suurin osa lajeista erittää myrkkyä ja niiden väritys varoittaa petoja niiden myrkyllisyydestä. Niiden värityksessä on kirkkaita värejä.
Levinneisyys.
Aitosalamantereita esiintyy lähinnä Euroopassa ja Aasiassa. Jonkin verran niitä tavataan myös Afrikan pohjoisosassa. Pohjois-Amerikassa elää kaksi kotoperäistä sukua.
Lisääntyminen.
Ennen parittelua koiras piirittää naarasta ja hieroo sitä. Hedelmöitys on sisäinen. Toukat elävät yleensä vedessä.
Kauri (nimi)

Kauri on suomalainen miehen etunimi. Sillä on saamelaiset ja venäjänortodoksiset juuret. Se on johdos arkkienkeli Gabrielin nimestä.
Kauriksi on Suomessa 1900-luvun alusta maaliskuuhun 2025 mennessä nimetty hieman yli 300 miestä ja muutama nainen.
Mónica Spear

Mónica Spear Mootz (1. lokakuuta 1984 – 6. tammikuuta 2014) oli venezuelalainen missi, malli ja näyttelijä. Hän oli vuoden 2004 Miss Venezuela sekä vuoden 2005 Miss Universum -kilpailun viides.
Kuolema.
Maanantaina 6. tammikuuta 2014 29-vuotias Spear ja hänen 39-vuotias ex-puolisonsa Thomas Henry Berry kuolivat aseellisen ryöstön yhteydessä Venezuelassa. Spear, Berry ja heidän 5-vuotias tyttärensä Maya Berry Spear olivat palaamassa lomamatkalta, kun he joutuivat pysähtymään maantien sivuun Valencian ja Puerto Cabellon välisellä tieosuudella auton renkaan rikkouduttua. Kun autoa nostettiin rekan kyytiin he joutuivat aseistautuneen joukon hyökkäyksen kohteeksi. Spear, Berry ja Maya lukittautuivat Toyota Corollaansa, jolloin Spearia ja Berrya ammuttiin auton ovien ja ikkunoiden läpi useita kertoja kuolettavasti. Auton takaosassa kyyristyneenä ollut Maya Berry sai luodista osuman jalkaansa mutta selvisi.
Cuerpo de Investigaciones Científicas, Penales y Criminalísticas (CICPC) pidätti 8. lokakuuta 2014 7 henkilöä epäiltynä osallisuudesta Spearin ja Berryn murhaan sekä Maya Berryn vahingoittamiseen. Syyskuussa 2014 19-vuotias Jean Carlos Colina, 21-vuotias Nelfren Jiménez ja 18-vuotias José Gregorio Ferreira tuomittiin Spearin ja Berryn murhista, Maya Berryn murhan yrityksestä sekä ryöstöstä 24 vuodesta 26 vuoteen vankeuteen. Toukokuussa 2015 25-vuotias Gerardo Jose Contreras tuomittiin osallisuudesta samoihin rikoksiin 25 vuoden vankeuteen. Lisäksi kaksi alaikäistä on tuomittu osallisuudesta murhiin viiden vuoden vankeusrangaistuksiin. Syyttäjä toi ilmi, että tuomitut olivat osa suurempaa rikollisryhmää jonka kohteena ovat Valencian ja Puerto Cabellon välillä matkustavat moottoriajoneuvojen kuljettajat. 
Spear ja Berry haudattiin perjantaina 10. tammikuuta 2014 Cementerio del Este -hautausmaalle Venezuelan pääkaupunkiin Caracasiin. Pariskunnan tytär Maya Berry muutti Spearin vanhempien luo Miamiin helmikuussa 2014.
Chalice of Death

Chalice of Death on suomalaisen black metal -yhtye Baptismin järjestyksessään neljäs EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Northern Heritage.
Albumista julkaistiin rajoitettu 666:n kappaleen painos.
Suomen Tinku

Suomen Tinku ry on suomalainen kansalaisjärjestö, jonka tavoitteena on lisätä Andien alueen kulttuurien, kansansivistyksen ja kansanliikkeiden tuntemusta. Tinku korostaa toiminnassaan vastavuoroisuutta ja monimuotoisuutta. Tinku on aimaran ja ketsuan kieltä ja tarkoittaa erilaisten voimien kohtaamista: vastavuoroisuutta, monikulttuurisuutta ja toinen toisiltaan oppimista. 
Suomen Tinku ry perustettiin vuonna 1994. Tinku on osa Andien maissa toimivaa Tinku-verkostoa, joka on Andien alkuperäiskansojen järjestöjen sekä paikallisten kansalaisjärjestöjen verkosto. Tinku-verkosto pyrkii toiminnallaan vahvistamaan alkuperäiskansojen identiteettiä ja lisäämään heidän taitojensa arvostusta.
Tinkun toiminnan keskiössä on hankkeina tapahtuva kansainvälisyyskasvatus Suomessa. Järjestö on tuottanut materiaalipaketteja kansainvälisyyskasvatusta varten. 
Toiminta.
Suomen Tinku ry:n pääasialliset toimintamuodot ovat Andien maihin liittyvä tiedotustyö ja kansainvälisyyskasvatus Suomessa. Tinku on Kepan jäsenjärjestö ja osallistuu vuosittain järjestettäville monikulttuurisille Maailma kylässä-festivaaleille. Vuoteen 2006 saakka järjestö toimi asiantuntijatahona KEPAn Etelän vapaaehtoisohjelma Etvossa Andien maiden osalta. 
Tinku on myös osallistunut Kepan ETVO-ohjelmaan lähettämällä vapaaehtoistyöntekijöitä Tinkun yhteistyöjärjestöön Warmaylluun Perussa. Suomen Tinku on myös Siemenpuu-säätiön perustajajäsen. Lisäksi Tinku tekee yhteistyötä järjestöjen kanssa, jotka toimivat latinalaisamerikkalaisten kulttuurien esille tuomiseksi Suomessa. 
Ihmisarvoista työtä Andien nuorille.
Tinkun tiedotuskampanja vuosina 2006-2007 keskittyi nuorten työmahdollisuuksiin Boliviassa, Perussa ja Ecuadorissa. Sen tarkoitus on edistää kansainvälistä solidaarisuutta ja osoittaa kuinka Suomen ja Andien alueen nuoret kohtaavat samanlaisia vaikeuksia ja haaveilevat samoista asioista erilaisista elinympäristöistään huolimatta. 
Turvallinen maailma – koululaisten valokuvia Suomesta ja Perusta.
Vuoden 2008 kansainvälisyyskasvatusprojekti toteutettiin yhteistyössä perulaisen Warmayllu-järjestön kanssa. Hankkeessa suomalaiset ja perulaiset kuudesluokkalaiset pohtivat valokuvan keinoin turvallisuuden ja turvattomuuden teemoja. Koululaisten ottamat valokuvat ovat nähtävissä nettigalleriassa, johon myös liittyy materiaalipaketti koulujen kansainvälisyyskasvatusta varten. Osa kuvista valittiin valokuvanäyttelyyn, joka kiersi yhteistyöpaikkakunnilla Suomessa ja Perussa syksyllä 2008 ja keväällä 2009.
Vesien kertomaa.
Suomen Tinku ry:n vuonna 2013 aloittama, Suomen Kulttuurirahaston tukema Vesien kertomaa -hanke keskittyy ympäristökasvatukselliseen vesiteemaan. Koululaisille suunnatuissa valokuvaustyöpajoissa käsitellään vesiaihetta tarinoiden ja valokuvien kautta sekä Perussa että Suomessa.
Pesäpallon suomensarja 1989

Pesäpallon suomensarja pelattiin 45. kerran kaudella 1989. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Kempeleen Kiri, Lammin Luja ja Mansen Pesäpallo nousivat ykkössarjaan kaudeksi 1990. Lohkojen kaksi heikointa putosi suoraan maakuntasarjaan ja kolmanneksi viimeiset joutuivat karsimaan sarjapaikastaan. Kausi oli yhdeksäs, jolloin suomensarja oli kolmanneksi korkein sarjataso pesäpallossa.
Suomensarja.
Karsintasarja.
Karsinta pelattiin 9. syyskuuta Palokassa yksipäiväisenä turnauksena.
Kuortane putosi, mutta kun Tammelan Pallopeliitat luopui seuraavan kauden sarjasta, sai Kuortane pitää sarjapaikkansa.
Wisdom &amp; Hate

Wisdom &amp; Hate on suomalaisen black metal -yhtye Baptismin toinen EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Northern Heritage.
Albumista julkaistiin rajoitettu 666:n kappaleen painos.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Nefastos.
Enticing

Enticing on saksalaisen death metal -yhtye Retaliationin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Rising Nemesis Records.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Heiko Heckner ja Julian Welsch.
Jaakko Honkanen (koripalloilija)

Jaakko Honkanen on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Honkanen pelasi Suomen pääsarjassa yhteensä yhdeksän kautta, joista kahdeksan Pyrinnössä ja viimeisen Tapiolan Hongassa. Hän saavutti Pyrinnössä SM-hopeaa kaudella 1958.
Suomalaisuuskeskus Finnica

Suomalaisuuskeskus Finnica on suomalaista kulttuuria ja historiaa esittelevä verkkosivusto, joka on julkaistu vuosina 2001–2007. Finnica oli tarkoitus rakentaa valtakunnalliseksi niin, että kunkin maakunnan kulttuurisivustot yhdistyisivät Finnican kautta yhteiseksi kulttuurin virtuaalipaketiksi, mutta maakunnista tulivat mukaan vain Keski-Suomi ja Kymenlaakso.
Yhteinen osuus.
Maakuntien yhteinen Finnica-sivusto sisältää tieto- ja opiskeluaineistoa suomalaisuudesta, Suomen historiasta, kirjallisuudesta, Suomen kasveista, maantieteestä, Suomessa puhutuista kielistä, suomalaisten terveyden kehityksestä, urheilun vaiheista ja ruokakulttuurista.
Finnica Keski-Suomi.
Keski-Suomi-sivusto luotiin Suomalaisuuskeskus Finnican pilottihankkeena. Hanke käynnistyi tammikuussa 2001 ja päättyi huhtikuussa 2003. Finnica Keski-Suomi tarjoaa yli 40 artikkelia, yli 1 000 valokuvaa, ääninäytteitä ja lukuisia toiminnallisia osioita. Sen henkilögalleriaan on tallennettu tietoja eri aikojen kulttuuripersoonallisuuksista ja vaikuttajista Minna Canthista Otto Wille Kuusiseen. Sivuilta löytyy tietoa esimerkiksi alueen esihistoriasta, taloudesta, murteista ja kulttuurihistoriasta.
Projektia vetänyt Päivi-Marjut Raippalinna näki Finnican suuren yleisön sivustona. Finnica Keski-Suomi -hanke maksoi 240 000 euroa. Sitä rahoittivat Länsi-Suomen lääninhallitus, Jyväskylän kaupunki ja useat keskisuomalaiset yritykset ja yhteisöt.
Finnica Kymenlaakso.
Finnica Kymenlaakso on useista teemakokonaisuuksista koostuva verkkosivusto, joka toimii oppaana maakuntaan. Kymenlaakso-sivusto sisältää maakunnan historiaa kuvaavia kehitysartikkeleita ja yleisartikkeleita, sen identiteettiä esitteleviä teemoja sekä yleistietoa ja kuvia Kymenlaaksosta.
"Kymipedia" on verkossa toimiva Wikimedia-tietosanakirja, joka edistää kymenlaaksolaisen kotiseutuidentiteetin vahvistumista paikallisen historian ja kulttuurin tutkimisen avulla. Kymipedia on myös medialukutaidon opetusväline. Kouvolan kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto ja Helsingin yliopiston koulutus- ja kehittämiskeskus Palmenian Kouvolan yksikkö ovat yhdessä kehittäneet Kymipedian Opetusministeriön myöntämällä projektirahoituksella.
Simha Arom

Simha Arom (s. 1930 Düsseldorf nimellä "Fred Arom") on ranskalais-israelilainen etnomusikologi. Hän on afrikkalaisen musiikin asiantuntija ja Centre National de Recherche Scientifiquen tutkija. Hänet tunnetaan parhaiten 1960-luvulta 1980-luvulle tehdyistä aka-pygmien ja muiden keskiafrikkalaisten ryhmien musiikin levytyksistä. Aromin kirja "African Polyphony and Polyrhythm", joka julkaistiin ranskaksi vuonna 1986 ja englanniksi 1991, on alansa klassikkoteos. Se sai ASCAP Deems Taylor Awardin vuonna 1992. Aromille myönnettiin Centre National de Recherche Scientifiquen hopeamitali vuonna 1984 perinteisen, kirjoittamattoman polyfonisen musiikin analyysin metodien kehittämisestä.
Arom sai Pariisin konservatoriosta diplomin käyrätorven soittajana.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1998.
Pentti Hotinen

Pentti Olavi Hotinen (15. heinäkuuta 1929 – 18. kesäkuuta 1979) oli suomalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Hotinen pelasi Suomen pääsarjassa neljä kautta, joiden lisäksi hän kuului ainakin yhden ottelun kokoonpanoon kolmella kaudella. Hän pelasi pääsarjatasolla Pyrinnössä yhtä Kotkan Pojat -kautta lukuun ottamatta. Hotinen saavutti Pyrinnössä SM-hopeaa kaudella 1958. Hän toimi Pyrinnössä myös valmentajana kaudella 1956 ja kaudella 1960.
Epävirallisen mukaan Hotinen kuoli 18. kesäkuuta 1979, 49-vuotiaana. Hänen hautansa sijaitsee Naantalissa.
Pesäpallon suomensarja 1990

Pesäpallon suomensarja pelattiin 46. kerran kaudella 1990. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Haapajärven Kiilat, Kuusankosken Puhti ja Koskenkorvan Urheilijat nousivat ykköspesikseen kaudeksi 1991. Lohkojen kolme heikointa putosi suoraan maakuntasarjaan. Kausi oli kymmenes, jolloin suomensarja oli kolmanneksi korkein sarjataso miesten pesäpallossa.
Suomensarja.
Pohjoislohko.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat maakuntasarjasta nousseet Kestilän Kisa-Veikot, Toholammin Urheilijat ja Oulunsalon Vasama.
Itälohko.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat ykkössarjasta pudonnut Jyväskylän Lohi ja maakuntasarjasta nousseet Ilomantsin Urheilijat, Summan Ponnistus ja Jyväskylän Valo. Kiteen Urheilijain sarjapaikka siirtyi Kiteen Pallo -90:lle. Aiemmin lohkossa pelannut Helsingin Ykköset siirtyi länsilohkoon.
Länsilohko.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat itälohkosta siirtynyt Ykköset ja maakuntasarjasta nousseet Vähänkyrön Viesti, Forssan Alku ja Loimaan Palloilijat. Tammelan Pallopeliitat, jolla oli sarjapaikka, ei osallistunut sarjaan ja sen tilalla pelasi edellisellä kaudella karsinnoissa pudonnut Kuortaneen Kunto, joka nyt putosi sarjasta toisen kerran peräkkäisinä kausina.
Megan Boone

Megan Boone (s. 29. huhtikuuta 1983) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin rooli on FBI:n rikostutkija Elizabeth Keen NBC:n televisiosarjassa Blacklist (suom. 'musta lista') jossa hän oli mukana vuosina 2013 - 2021 yhteensä 174 jaksossa.
Boonen isoisä on miljardööri H. Gary Morse ja perhe on asunut The Villagesissa eläkeläisten asuma-alueella Floridassa ollakseen lähellä perheen vanhempaa sukupolvea.
Ura.
Hän on näytellyt jaksoja muutamassa televisiosarjassa, mm. Blue Bloods, Todistettavasti syyllinen ja The Cleaner. Elokuvarooleja on ollut myös useita, mm. My Bloody Valentine, Sex and the City – Sinkkuelämää 2 ja Step Up Revolution.
National Lampoon

National Lampoon () on yhdysvaltalainen vuosina 1970–1998 julkaistu huumorilehti ja sen pohjalta syntynyt mediatuotantoyhtiö. Se syntyi alun perin aiemmasta Harvardin yliopiston "Harvard Lampoon" -huumorilehdestä. Lehden perustivat Doug Kenney, Henry Beard ja Robert K Hoffman.
Elokuvan "Delta-jengi" (1978) menestyksen myötä "National Lampoon" alkoi panostaa yhä enemmän elokuvatuotantoon. Syntyivät muun muassa Chevy Chasen pääosien varaan tukeutuva perhelomakomedia "Faijalla hommat hanskassa" (1983) ja sen monet jatko-osat kuten "Mieletön kesis" (1985) ja "Joulupuu on kärvennetty" (1989). Lehden ja elokuvien lisäksi National Lampoon julkaisi kirjoja ja äänilevyjä ja teki myös radio- ja teatterituotantoja. Chevy Chasen sekä "Delta-jengin" pääosanäyttelijä John Belushin ohella National Lampoonin projekteihin ovat vuosien varrella osallistuneet muiden muassa Billy Crystal, Gilda Radner, Harold Ramis, Christopher Guest, Al Jean, P. J. O’Rourke, Boris Vallejo, Richard Belzer ja Bill Murray. 
Elokuvien paremman joskin vaihtelevan menestyksen vastapainona alkuperäinen huumorilehti alkoi vähitellen menettää suosiotaan. Viimeinen säännöllinen numero ilmestyi toukokuussa 1992, ja siitä lähtien lehti ilmestyi vain kirjana kerran vuodessa. Vuonna 1990 "National Lampoonin" osti Los Angelesissa toiminut J2 Communications, jonka omisti entinen Disney-johtaja James P. Jimirro. Hän oli kiinnostunut lähinnä yhtiön omistamista elokuvaoikeuksista. Vuosituhannen vaihteesta lähtien National Lampoon on toiminut "National Lampoon, Inc." -nimisenä komedian ja viihteen tuotantoyhtiönä, johdossa Daniel S. Laikin.
Pesäpallon suomensarja 1991

Pesäpallon suomensarja pelattiin 47. kerran kaudella 1991. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Nurmon Jymy, Puurtilan Kisa-Pojat ja Jokioisten Koetus nousivat ykköspesikseen kaudeksi 1992. Lisäksi lohkokakkoset pääsivät ottelemaan pääsystä ykköspesiskarsintaan. Pattijoen Urheilijat pääsi karsintaan ja onnistui myös nousemaan voitettuaan karsinnassa Ulvilan Pesä-Veikot suoraan kahdessa ottelussa. Myös Hakunilan Kisa nousi ykköspesikseen (syy tuntematon). Lohkojen kaksi heikointa putosi suoraan maakuntasarjaan jonka lisäksi kolmanneksi viimeinen joutui karsimaan sarjapaikastaan. Kausi oli yhdestoista, jolloin suomensarja oli kolmanneksi korkein sarjataso miesten pesäpallossa.
Suomensarja.
Pohjoislohko.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat ykköspesiksestä pudonnut Nurmon Jymy, länsilohkosta siirtynyt Vähänkyrön Viesti sekä maakuntasarjasta nousseet Ylivieskan Kuula ja Simon Kiri.
Itälohko.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat ykkössarjasta pudonnut Puurtilan Kisa-Pojat ja maakuntasarjasta nousseet Maaningan Mahti, Kelta-Mustat, Kotkan Into ja Virtasalmen Urheilijat. Tohmajärven Urheilijain tilalla sarjassa esiintyi Tohmajärven Pomppu. Aiemmin lohkossa pelannut Jyväskylän Lohi siirtyi länsilohkoon.
Länsilohko.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat ykkössarjasta pudonnut Lammin Luja, itälohkosta siirtynyt Jyväskylän Lohi sekä maakuntasarjasta lohkovoittajina nousseet Riihimäen Pallonlyöjät, Ylöjärven Pallo ja Soinin Sisu. Puna-Mustat ja Ykköset Helsingistä ei osallistuneet sarjaan, edelliskauden paras putoaja Loimaan Palloilijat säilytti paikkansa ja Hakunilan Kisa nousi sarjaan maakuntasarjan kakkossijalta.
Mörby centrumin metroasema

Mörby centrum () on Tukholman metron asema Danderydin kunnan alueella, samannimisen kauppakeskuksen yhteydessä.
Asema otettiin käyttöön 29. tammikuuta 1978 ja on linjan 14 pohjoinen pääteasema. Edeltävä asema on Danderyds sjukhus (), ja etäisyys Slussenille on 11,1 kilometriä.
Tunneliasema sijaitsee 20–22 syvyydessä Mörbyledenin ja Gamla landsvägenin alapuolella. Lippuhalli on kauppakeskuksen alimmassa kerroksessa Mörbynaukion alapuolella. Aseman taidetta ovat luoneet Karin Ek ja Gösta Wessel, ja sille ominaista on värien vaihtelu katselukulmasta riippuen.
Aseman pohjoispuolella on elektronisesti vartioitu, pienehkö vaunuhalli, jossa on tilaa kuudelle täysimittaiselle metrojunalle. Sen yhteydessä on myös hätäuloskäynti, sillä laiturille pääsee normaalitilanteessa vain sen eteläpäästä.
Aiemmin metroa oli tarkoitus jatkaa Täbyn keskukseen, mutta suunnitelmat hylättiin Täbyn kunnan päättäessä panostaa Roslagsbananin kunnostukseen ja laajennuksiin.
Skärholmenin metroasema

Skärholmenin metroasema on Tukholman metron asema Skärholmenissa. Asema avattiin 1. maaliskuuta vuonna 1967, ja se oli tuolloin metroverkoston 64. asema. Metroasema on osa metron ("punaista linjaa"), ja se sijaitsee Sätran ja Vårbergin asemien välissä. Etäisyys asemalta Slussenin asemalle on noin 11,7 kilometriä.
Vuonna 2015 asemaa käytti arkisin 13 000 matkustajaa päivässä.
Sturebyn metroasema

Sturebyn metroasema on Tukholman metron asema Sturebyssä. Metroasema avattiin 9. syyskuuta vuonna 1951. Tuolloinen asemarakennus oli kuitenkin vain väliaikainen, ja pysyvä, nykyinen asema avattiin lopulta 1. lokakuuta vuonna 1953. Sturebyn asema on osa metron T-bana 1 -linjaa ("vihreä linja"), ja se sijaitsee Svedmyran ja Bandhagenin metroasemien välissä. Slussenin asemalle on Sturebyn asemalta matkaa 5,8 kilometrin verran.
Vuonna 2013 asemaa käytti arkisin 3 800 matkustajaa päivässä.
Tulevaisuus.
Tukholman metron sinisen linjan eteläinen jatke on parhaillaan rakenteilla, ja sen odotetaan avautuvan matkustajille vuonna 2030. Osana laajennusta Sturebyn asema siirretään siniselle linjalle.
Nordic Master Programme

Nordic Master Programme -hanke alkoi vuonna 2007 Pohjoismaiden ministerineuvoston aloitteesta. Sen tavoitteena on edistää korkeakoulutusta Pohjoismaissa. Hankkeelle on suunniteltu pysyvää rahoitusta vuodesta 2015 lähtien.
Hankkeen piirissä on perustettu useita kaksivuotisia maisteriohjelmia (laajuudeltaan 120 ECTS), joita yliopistot järjestävät konsortioina. Ohjelmat tarjoavat niihin hyväksytyille opiskelijoille mahdollisuuden opiskella ja asua vähintään kahdessa Pohjoismaassa ohjelman aikana. Hankkeen kehittämisessä on hyödynnetty opiskelijakyselyä, jonka toteutti Oxford Research vuonna 2012.
Suomessa Nordic Master Programme -ohjelmia kuuluu esimerkiksi Aalto-yliopiston tarjontaan.
Nordic Master -ohjelmat Aalto-yliopistossa.
Insinööritieteiden korkeakoulu
Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu
Roberto Dellasega

Roberto Dellasega (s. 15. kesäkuuta 1990 Cavalese, Italia) on italialainen mäkihyppääjä. Hän osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa mäkihypyn maailmancupissa Pragelatossa joulukuussa 2008. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on 21:s Engelbergissä joukukuussa 2013. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Dellasega oli 35:s suurmäen kilpailussa ja oli joukkuemäessä mukana Italian kahdeksanneksi sijoittuneessa joukkueessa.
Hänen serkkunsa Diego Dellasega on myös mäkihyppääjä.
The Ex (yhtye)

The Ex on vuonna 1979 perustettu alankomaalainen kokeellista rockia soittava yhtye. Yhtye käytti alkuvuosinaan paljon efektejä ja epäsovinnaisesti viritettyjä ja preparoituja kitaroita musiikissaan.
Isositraattidehydrogenaasi

Isositraattidehydrogenaasi on entsyymi, joka katalysoi isositruunahapon hapetusta ja dekarboksylaatiota, jolloin tuotteena muodostuu alfaketoglutaarihappoa. Isositraattidehydrogenaasi esiintyy eliöissä osana sitruunahappokiertoa. Isositraattidehydrogenaasin EC-numero on 1.1.1.41.
Ominaisuudet ja toiminta.
Ihmisen isositraattidehydrogenaasi on rakenteeltaan tetrameeri ja molekyylipainoltaan noin 238 kDa. Eukaryooteilla isositraattidehydrogenaasista on kaksi muotoa. Vain mitokondrioissa tavattava entsyymi, joka vaatii koentsyymikseen NAD+-molekyylin, ja mitokondrioissa ja sytosolissa esiintyvä isositraattidehydrogenaasi, joka käyttää koentsyyminään NADP+-molekyyliä. Isositraattidehydrogenaasi katalysoi ensimmäisessä vaiheessa isositruunahapon hapettamista oksalomeripihkahapoksi. Hapettimena reaktiossa toimii NAD+ tai NADP+, jotka pelkistyvät muodostaen NADH:ta tai NADPH:ta. Seuraavaan vaiheeseen entsyymi tarvitsee koentsyymikseen kahdenarvoisen metallikationin, joka on tyypillisesti joko magnesium- tai mangaani-ioni. Ionin tehtävänä on todennäköisesti polarisoida oksalomeripihkahapon ketoryhmä. Oksalomeripihkahaposta eliminoituu karboksyyliryhmä hiilidioksidina, minkä jälkeen muodostunut tyydyttymätön välituote vastaanottaa protonin muodostaen alfaketoglutaarihappoa. Isositraattidehydrogenaasin katalysoiman reaktion Gibbsin energian muutos on -8,4 kJ/mol.
Kun eliöiden soluissa on runsaasti pelkistyspotentiaalia eli NADH:n pitoisuus on korkea ja soluissa on paljon ATP:tä, isositraattidehydrogenaasin toiminta inhiboituu. Sen sijaan ADP-molekyyli toimii entsyymin allosteerisena aktivoijana. Myös kalsiumionit aktivoivat entsyymiä. Nisäkkäillä isositraattidehydrogenaasin säätelymekanismit ovat ainoastaan allosteerisia. Sen sijaan "Escherichia coli" -bakteerilla entsyymiä säädellään myös kovalenttisesti. Kolibakteerilla on isositraattidehydrogenaasikinaasientsyymi, joka siirtää fosfaattiryhmän ATP-molekyyliltä isositraattidehydrogenaasin katalyyttisesti ja rakenteellisesti tärkeille seriiniaminohapoille. Tämä fosforyloiminen inhiboi isositraattidehydrogenaasin toiminnan.
Guillaume Henri Dufour

Guillaume Henri Dufour (15. syyskuuta 1787 Konstanz, Itävalta (nyk. Saksassa) – 14. heinäkuuta 1875 Les Contamines (nykyisin Geneveä), Sveitsi) oli sveitsiläinen sotilas ja insinööri, joka valittiin neljästi Sveitsin armeijan ylipäälliköksi eli kenraaliksi.
Dufour aloitti sotilasuransa Ranskan armeijassa Napoleonin aikana. Hän kävi École Polytechnique -insinöörikoulun Pariisissa ja École du Génie -sotilaskoulun Metzissä, valmistuen vuonna 1809 insinööriupseeriksi. Hän ehti palvella Ranskan armeijassa neljä vuotta. Hänet lähetettiin aluksi Korfulle kartoittamaan paikallisia linnoituksia, ja hän osallistui saaren puolustukseen vuonna 1813, samoin kuin Napoleonin sotien viimeisiin taisteluihin Ranskassa vuonna 1814. Dufour vapautettiin Ranskan palveluksesta 1815 ja kaksi vuotta myöhemmin hän palasi Sveitsiin, jossa hänestä tuli Geneven kantonin julkisista rakennushankkeista vastannut insinööri ("ingénieur cantonal"). Hänet nimitettiin myös vuonna 1819 perustetun Thunin sotilaskoulun johtajaksi ja hän julkaisi useita sotahistoriaa käsitelleitä kirjoja.
Vuonna 1831 Dufourista tuli Sveitsin armeijan esikuntapäällikkö sekä päämajoitusmestari. Vuonna 1833 hän komensi divisioonaa, joka palautti järjestyksen Baseliin. Vuonna 1847 hänet valittiin Sveitsin liittoarmeijan kenraaliksi tehtävänään kukistaa Sonderbund eli katolisten kantonien muodostama separatistinen liittouma. Dufour pääsi näyttämään taitonsa tässä Sonderbundin sotana tunnetussa Sveitsin sisällissodassa ja saavutti suuren kansansuosion, jota tosin hieman rajoitti hänen liittoutumisensa konservatiivien kanssa vallankumousvuonna 1848. Dufour valittiin toisen kerran kenraaliksi 1849, koska Badenissa puhjenneen vallankumouksen ja sitä kukistamaan lähetettyjen preussilaisten joukkojen pelättiin uhkaavaan Sveitsin puolueettomuutta. Kolmannen kerran hänet valittiin Sveitsin asevoimien johtoon vuonna 1857 Sveitsin ja Preussin välille syntyneen Neuchâtelin kriisin aikana, ja neljännen kerran vuonna 1859 Ranskan lähetettyä armeijansa Savoijiin. Vuonna 1864 Dufour toimi puheenjohtajana Geneven kansainvälisessä kongressissa, jossa laadittiin Geneven sopimus ja perustettiin Punainen Risti. Hänet myös valittiin Sveitsin liittokokoukseen konservatiivien edustajana.
Sotilasuransa ohella Dufour teki uraauurtavan tutkimuksen Sveitsin topografiasta, ja tuloksena syntynyt topografinen kartasto julkaistiin vuosina 1842–1864. Hänen mukaansa on nimetty Sveitsin korkein vuorenhuippu, 4 634 metriä korkea Dufourspitze, joka on osa lähellä Italian rajaa sijaitsevaa Monte Rosan massiivia. Tämän ja useiden muiden Monte Rosan huippujen tarkat sijainnit saatiin määritettyä hänen johtamansa tutkimuksen ansiosta.
Mustolan sulku

Mustolan sulku on Saimaan kanavan sulku Lappeenrannassa. Sen putouskorkeus on 7,3 metriä. Sulun liikkuvat pollarit ovat sulun länsipuolella. Mustolan sulku on keskimmäinen kanavan kolmesta Suomen puolella sijaitsevasta sulusta. Pohjoisessa lähimpänä Saimaata on Mälkiän sulku ja etelässä Soskuan sulku. Sulun kohdalla kanavan molemmin puolin on samanniminen kaupunginosa.
Nykyinen sulku on kolmas tällä paikalla sijainnut sulku. Alkuperäinen Suur-Mustolan sulku rakennettiin vuonna 1856 osana niin sanottua ensimmäistä Saimaan kanavaa. Kanavaan kuului myös nykyisin museoitu Pien-Mustolan sulku, joka sijaitsee pohjoisempana lähellä nykyistä Mälkiän sulkua. Vuonna 1933 kanavan toisen rakentamisen yhteydessä rakennettiin uusi Mustolan sulku ja vuonna 1968 kolmannen rakentamisen yhteydessä nykyinen Mustolan sulku.
Saimaan kanavan alkuperäiset, vuonna 1968 käyttöönotetut alaportit tulivat käyttöikänsä päähän ja ne uusittiin vuosien 2017–2019 aikana. Mustolan, Soskuan ja Brusnitchnoen (suom. Juustila) sulkujen portit uusittiin kevättalvella 2018. 
Sulun ylittävän läppäsillan alikulkukorkeus suljettuna on 6,1 metriä. Silta on toiminnaltaan sähkömekaaninen.
Noin kilometri alavirtaan Mustolan sulusta on Mustolan rahtisatama ja vapaa-alue.
Mpanda

Mpanda on kaupunki Tansaniassa. Vuonna 2012 siellä oli 102 900 asukasta. Mpanda sijaitsee Länsi-Tansaniassa ja on Katavin alueen pääkaupunki sekä Mpandan piirikunnan hallinnollinen keskus.
Ilmasto ja topografia.
Mpandan piirikunnassa keskilämpötila vaihtelee vuosittain +26–30 °C välillä. Sademäärän vuosittainen keskiarvo vaihtelee välillä 920-1200 mm. Alue on ylänköä, jossa sijaitsee pienehköjä vuoren huippuja, mäkiä ja tasankoja.
Väestö.
Suurimmat etniset ryhmät kaupungin alueella ovat Bende, Konongo, Fipa ja Nyakarema.
Palvelut.
Koulutus.
Mpandan piirikunnassa on 50 ala-astetta ja 8 yläastetta. Kaupungissa ei sijaitse korkeakoulua.
Pankki- ja postipalvelut.
Mpandan kaupungissa on kaksi pankkia; NMB ja CRDB. Kaupungissa on myös toiminnassa oleva postitoimisto.
Terveydenhuolto.
Mpandan piirikunnan alueella on yksi sairaala, joka on rakennettu vuonna 1957 sekä 3 terveyskeskusta.
Liikenne.
Kaupungista on junayhteys Taboraan, joka kuljettaa henkilö- ja tavaraliikennettä kolme kertaa viikossa. Mpandassa on lentokenttä, jolla on pienimuotoista reittiliikennettä.
Elinkeinoelämä.
Mpanda on Katavin alueen maatalouden keskittymä ja tärkeä riisin sekä maissin kauppapaikka. Alue on ollut kasvavan kiinnostuksen kohteena myös mineraaliteollisuudelle, eritoten kullan suhteen. Katavin kansallispuistoon kohdistuva matkailu lisää turismia Mpandassa.
Media.
Kaupungissa toimii kaksi paikallisradiota; Mpanda FM ja Pamoja FM.
Elias Kaskinen &amp; Päivän Sankarit

Elias Kaskinen &amp; Päivän Sankarit on vuonna 2010 perustettu suomalainen pop-rockyhtye. Yhtyeen ensimmäinen single ja musiikkivideo ”Sano se mulle” julkaistiin 15. marraskuuta 2013. Yhtyeen esikoisalbumi "Elämä lupaa mulle" julkaistiin elokuussa 2015.
Historia.
Elias Kaskinen &amp; Päivän Sankarit sai alkunsa, kun Elias Kaskisen aiempi yhtye Wifetime Experience meni tauolle. Uusi yhtye aloitti toimintansa aluksi nimellä Elias Kaskinen Band, jolloin siinä vaikutti myös Wifetime Experiencessäkin soittanut rumpali Osku Ärilä.
Vuonna 2011 julkaistiin yhtyeen omakustanne-EP "Raitiovaununkuljettaja", jonka kappaleet olivat Kaskisen säveltämiä ja sanoittamia. Heinäkuussa 2011 yhtyeen nimi vaihtui nykyiseen muotoonsa ja myöhemmin samana vuonna rumpaliksi Ärilän tilalle vaihtui Niko Koivuhovi.
Vuonna 2012 yhtye solmi levytyssopimuksen Jiffel Recordsin kanssa. Jiffel on julkaissut yhtyeeltä singlet ”Sano se mulle”, ”Pelkään koskea kadulla” ja ”Aina minä jään”. Yhtye solmi uuden levytyssopimuksen Warner Music Finlandin kanssa 23. tammikuuta 2015. Yhtiö julkaisi yhtyeen esikoisalbumin "Elämä lupaa mulle" elokuussa 2015. Vuoden 2016 Iskelmä Gaalassa yhtye voitti vuoden tulokkaan palkinnon.
Yhtye jäi tauolle joulukuussa 2018, jonka aikana solisti Kaskinen on työstänyt ensimmäistä sooloalbumiaan, jonka ensimmäinen single julkaistiin huhtikuussa 2020.
Sonderbund

Sonderbund (saksaa, ”erillisliitto”) oli Sveitsin seitsemän katolisen kantonin vuonna 1845 muodostama liitto, joka asettui uskonnollisten kiistojen seurauksena Sveitsin valtioliiton protestanttista enemmistöä vastaan. Valtioliiton yhteiset joukot kukistivat Sonderbundin marraskuussa 1847 käydyssä sisällissodassa, joka tunnetaan Sonderbundin sotana. Sodan seurauksena säädettiin vuonna 1848 Sveitsin perustuslaki, joka teki maasta liittovaltion.
Historia.
Sonderbundin muodostamisen taustalla oli Sveitsin katolisten huoli protestanttienemmistöisissä kantoneissa toteutetusta katolisuuden vastaisesta lainsäädännöstä. Vuonna 1841 Aargaun kantonin hallitus oli määrännyt suljettaviksi kantonin alueella toimivat katoliset luostarit, vaikka maan tuolloinen perustuslaki eli vuoden 1815 liittosopimus turvasi luostarien omaisuuden. Vuosina 1843–1844 seitsemän katolista kantonia eli Luzern, Uri, Schwyz, Unterwalden, Zug, Fribourg ja Valais sopivat keskenään, että ne erkaantuisivat mistä tahansa liittosopimusta rikkovasta kantonista. Luzernin kantonin vuonna 1844 tekemä päätös kutsua jesuiitat hoitamaan uskonnonopetusta nostatti protestanttisissa kantoneissa protestiaallon, ja keväällä 1845 protestanteista kootut vapaaehtoisjoukot tekivät epäonnistuneen hyökkäyksen Luzerniin. Näiden tapahtumien seurauksena mainitut seitsemän katolista kantonia perustivat 11. joulukuuta 1845 Sonderbundin, jota kutsuttiin myös nimellä "schutzvereinigung" (”suojeluyhtymä”). Liittoon kuuluivat siis myös Sveitsin vanhan valaliiton alkuperäiset perustajat Uri, Schwyz ja Unterwalden. Kaksi muuta katolista kantonia, Solothurn ja Ticino, jäivät liiton ulkopuolelle.
Kesällä 1847 Sveitsin liittopäivien enemmistö hyväksyi esitykset Sonderbundin lakkauttamisesta ja jesuiittojen karkottamisesta sekä ponnen uuden perustuslain laatimisesta. Tässä tilanteessa Sonderbundin johtaja Constantin Siegwart-Müller määräsi marraskuussa 1847 miehet aseisiin ja esitti ulkomaille pyynnön sotilaallisesta avusta. Sonderbundin joukkojen ylipäälliköksi nimitettiin Johann Ulrich von Salis-Soglio. Kapinaliiton armeija ei kuitenkaan ollut kovin tehokas, ja kenraali Guillaume-Henri Dufourin komentamat joukot kukistivat sen pian. Sota kesti vain 25 päivää, ja kuolleita oli vähän.
Vuonna 1848 toteutetun rauhanjärjestelyn mukaan Sonderbundiin kuuluneet kantonit joutuivat maksamaan 6 miljoonaa Sveitsin frangia korvauksia sodan tuhoista. Sodan seurauksena Sonderbund lakkautettiin, jesuiitat karkotettiin Sveitsistä, ja vuonna 1848 hyväksyttiin uusi valtiosääntö, joka muutti maan kiinteämmäksi liittovaltioksi aiemman valtioliiton sijaan.
Eerie

Eerie on suomalaisen black metal -yhtye Barathrumin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1995 levymerkillä Nazgul's Eyrie Productions.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Demonos Sova.
Mustion kaivos

Mustion kaivos on Lohjan Kalkkitehdas Oy:n vuonna 1954 avaama kalkkikivilouhos silloisen Karjaan maalaiskunnan (myöhemmin Karjaan, nykyisin Raaseporin) Mustiolla. Sen nykyinen omistaja on Nordkalk Oy Ab. Avolouhos sijaitsee Svartå Västra -nimisessä kaivospiirissä. Sieltä louhitaan kalkkikiveä ja sivukiveä. 
Kaivospiirin pinta-ala on 51 ha. Esiintymä on kalsiittista kalkkikiveä (marmoria) sekä vähän dolomiittista kalkkikiveä. 
Kaivoksen vieressä on Lohjanjärvi, ja 400 metrin päässä sijaitsee Kohagenin luonnonsuojelualue.
Infernal (Barathrumin albumi)

Infernal on suomalaisen black metal -yhtye Barathrumin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997 levymerkillä Nazgul's Eyrie Productions.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Demonos Sova, ellei toisin mainittu.
Pesäpallon suomensarja 1992

Pesäpallon suomensarja pelattiin 48. kerran kaudella 1992. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Halsuan Toivo, Joensuun Maila ja Ikaalisten Tarmo nousivat ykköspesikseen kaudeksi 1993. Lohkojen kolme heikointa putosi suoraan maakuntasarjaan. Kausi oli kahdestoista, jolloin suomensarja oli kolmanneksi korkein sarjataso miesten pesäpallossa.
Suomensarja.
Pohjoislohko.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat ykköspesiksestä pudonnut Kempeleen Kiri sekä maakuntasarjasta nousseet Peräseinäjoen Toive, Sievin Sisu ja Iin Urheilijat. Länsilohkosta pohjoislohkoon siirtyi Soinin Sisu.
Itälohko.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat maakuntasarjasta nousseet Siilinjärven Pesis, Järvenpään Palo ja Imatran Pallo-Veikot.
Länsilohko.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat ykkössarjasta pudonneet Lohjan Kisa-Veikot ja Ulvilan Pesä-Veikot sekä maakuntasarjasta nousseet Vihdin Pallo, Mynämäen Vesa ja Jyväskylän Kiri. Lohkossa aiemmin pelannut Soinin Sisu siirtyi pohjoislohkoon.
Aktuelle Kamera

Aktuelle Kamera () oli Itä-Saksan pääasiallinen uutisohjelma. Sitä lähetettiin Deutscher Fernsehfunk -kanavalla 21. joulukuuta 1952 (päivittäiset lähetykset alkoivat 11. lokakuuta 1957) – 14. joulukuuta 1990. "Aktuelle Kamera" oli hallituksen yksi pääasiallisista propagandakeinoista.
Muurahaispeippo

Muurahaispeippo ("Parmoptila woodhousei") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Muurahaispeippoa tavataan Angolassa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa ja Nigeriassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Constantin Siegwart-Müller

Constantin Siegwart-Müller (10. lokakuuta 1801 Lodrino – 13. tammikuuta 1869 Altdorf) oli sveitsiläinen poliitikko, joka oli vuosina 1845–1847 toimineen kapinallisen Sonderbundin johtaja.
Siegwart-Müller oli alkujaan Urin kantonista kotoisin ollut lakimies. Hän asui vuodesta 1832 Luzernissa, jossa hänestä kaksi vuotta myöhemmin tuli valtiosihteeri. Vuonna 1839 hän siirtyi radikaalipuolueesta ultramontanisteihin, ja menetti samalla asemansa liberaalin kantonihallituksen palveluksessa. Konservatiivisen suuntauksen kasvattaessa suosiotaan Siegwart-Müller valittiin vuonna 1841 kantonin neuvostoon ja kolme vuotta myöhemmin hänestä tuli kantonin hallituksen puheenjohtaja ("Schultheiss") ja samanaikaisesti paikallisten maapäivien puhemies. Hän kannatti kirkollis-konservatiisten piirien tavoitteita, ja johti seitsemän katolisen kantonin joulukuussa 1845 perustaman Sonderbund-puolustusliiton järjestämistä. Hänestä tuli myös Sonderbundin sotaneuvoston puheenjohtaja. Kun liitto hävisi marraskuussa 1847 käydyn sisällissodan, Siegwart-Müller joutui pakenemaan maasta. Hän pääsi palaamaan vuonna 1857.
Vaahteraliigan kausi 1992

Vaahteraliigan kausi 1992 oli Vaahteraliigan 13. kausi. Liigan runkosarjassa kymmenen joukkuetta pelasi puolitoistakertaisen sarjan, jonka neljä parasta etenivät pudotuspeleihin. Mestaruuden voitti East City Giants, jolle mestaruus oli toinen perättäinen.
Kauden jälkeen sarjapaikkojen määrää vähennettiin kahdeksaan, mikä tiesi runkosarjan kahdelle viimeiselle putoamista I-divisioonaan.
Alexander von Krobatin

Alexander von Krobatin (12. syyskuuta 1849 Olmütz, Määri – 28. syyskuuta 1933 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen sotamarsalkka, joka toimi Itävalta-Unkarin sotaministerinä vuosina 1912–1917, eli suurimman osan ensimmäisen maailmansodan ajasta.
Krobatin valmistui tykistöakatemiasta vuonna 1869 ja perehdyttyään vuosien ajan tykistön käyttöön sodankäynnissä hän toimi teknisen sotilasakatemian ohjaajana vuosina 1877–1882. Vuodesta 1896 hän työskenteli sotaministeriössä ja yleni 1895 everstiksi, 1900 kenraalimajuriksi, 1905 sotamarsalkkaluutnantiksi ja 1910 "Feldzeugmeisteriksi". Hän kantoi huolta etenkin tykistön aseistuksesta ja vuonna 1912 hänestä tuli keisarikunnan sotaministeri. Heinäkuun kriisin aikana vuonna 1914 Krobatin vaati äänekkäästi välitöntä sodanjulistusta Serbialle ja tuki näin esikuntapäällikkö Franz Conrad von Hötzendorfia. Sodan aikana Krobatin ei sotaministerinä onnistunut lisäämään ase- ja tarviketeollisuutta siinä määrin kuin Itävalta-Unkarin asevoimat olisivat tarvinneet, mutta hän sai kolminkertaistettua tykkien määrän.
Krobatin korotettiin vapaaherraksi vuonna 1915 ja ylennettiin kenraalieverstiksi seuraavana vuonna. Sen jälkeen kun Conrad von Hötzendorf oli maaliskuussa 1917 syrjäytetty esikuntapäällikön paikalta myös Krobatinin asema kävi hankalaksi. Huhtikuussa samana vuonna hänet lopulta vapautettiin omasta pyynnöstään sotaministerin tehtävistä ja siirrettiin rintamalle, ensin neljännen armeijan komentajaksi Galitsiaan ja syksyllä uuden kymmenennen armeijan komentajaksi Kärnteniin Italian-vastaiselle rintamalle. Voittoisassa Caporetton taistelussa lokakuussa 1917 Krobatinin armeija sai vangiksi kaksi italialaista divisioonaa, ja hänet palkittiin 5. marraskuuta ylennyksellä sotamarsalkaksi. Vuonna 1918 Krobatinin joukot osallistuivat epäonnistuneeseen hyökkäykseen Piavejoella. Aivan sodan lopussa italialaiset tuhosivat hänen armeijansa Vittorio Veneton taistelussa. Krobatin vetäytyi palveluksesta sodan päätyttyä.
Sumitomo denkikōgyō

Sumitomo denkikōgyō on japanilainen sähkötekniikan alan yritysryväs. Sen 350 tytäryritystä toimii 30 maassa ja työllistää yli 200 000 henkeä.
Se valmistaa sähköjohtoja, kaapeleita ja valvontajärjestelmiä. Vuonna 2012 se oli CNN Money -julkaisun mukaan maailman 422. suurin yritys.
Luke Evans

Luke George Evans (s. 15. huhtikuuta 1979 Pontypool, Wales) on walesilainen näyttelijä. Hän aloitti uransa teatterissa West Endin tuotannoissa ja teki läpimurtonsa vuoden 2010 elokuvassa "Titaanien taistelu".
Evans esiintyi Bard Jousimiehen roolissa Peter Jacksonin ohjaamassa "Hobitti"-elokuvatrilogiassa. Hän on näytellyt myös esimerkiksi elokuvissa "Immortals", "Kolme muskettisoturia", "Fast &amp; Furious 6", "Dracula Untold" ja "Beauty and the Beast – Kaunotar ja hirviö".
Evans on kotoisin Aberbargoedin kylästä eteläisessä Walesissa. Hänen vanhempansa, muurari ja siivooja, ovat Jehovan todistajia. Evans lopetti koulun 16-vuotiaana, jätti Jehovan todistajat ja alkoi tehdä töitä ansaitakseen rahaa lauluopintoihin. Hänen onnistui päästä stipendillä opiskelemaan musiikkiteatteriin erikoistuneeseen The London Studio Centreen. Evans valmistui sieltä vuonna 2000 ja vietti seuraavat vuodet esiintyen teatterimusikaaleissa. Hän esiintyi myös 15 jakson mittaisessa roolissa saippuasarjassa "Crossroads".
Käännekohta Evansin uralla oli aiemmista musikaalirooleista poikennut rooli draamanäytelmässä "Small Change" Donmar Warehousessa vuonna 2008. Sen perusteella hän sai roolin Stephen Frearsin elokuvasta "Tamara Drewe". Evans haki tuolloin roolia myös Oliver Parkerin "Dorian Gray" -romaanifilmatisoinnista. Vaikka rooli jäi saamatta, hänen koe-esiintymisnauhansa herätti huomiota Hollywoodissa. Kun hän matkusti Los Angelesiin, hänet roolitettiin muutaman päivän sisällä toisistaan elokuviin "Titaanien taistelu", "Robin Hood" ja "Sex &amp; Drugs &amp; Rock &amp; Roll".