tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Thomas Crimble

Thomas Crimble on brittiläinen muusikko.
Crimble oli mukana perustamassa Skin Alley -yhtyettä vuonna 1969. Hän soittaa bassoa ja koskettimia sekä laulaa yhtyeen kahdella ensimmäisellä albumilla "Skin Alley" (1969) ja "To Pagham and Beyond" (1970). Syksyllä 1970 Crimble liittyi Hawkwind-yhtyeeseen basistiksi eronneen John Harrisonin tilalle. Crimble oli mukana Hawkwindin kuuluisalla Wightsaaren-keikalla, jossa yhtye soitti konserttialueen ulkopuolella niin sanotulla protestialueella, jossa protestoitiin festivaalien korkeita lipunhintoja. Crimblen yhteistyö Hawkwindin kanssa päättyi keväällä 1971, kun hänet korvasi Dave Anderson. 
Vuodesta 1971 vuoteen 1999 Crimble oli yksi Glastonburyn festivaalien pääorganisaattoreista. Crimble oli kiinnostunut festivaalitoiminnasta nähtyään Wightsaaren festivaalit ja tarjoutui mukaan järjestäjäksi vuoden 1971 Glastonburyn festivaaleille ja pysyi mukana lähes 30 vuoden ajan. 1980-luvulla Crimble omisti myös Mountain-studiot Walesissa, jossa lukuisat yhtyeet kävivät levyttämässä.
Vuodesta 2001 eteenpäin Crimble on soittanut Nik Turnerin perustamassa Xhawkwind.com-yhtyeessä, joka tosin joutui piakkoin muuttamaan nimensä SpaceRitual.netiksi. Crimble on soittanut yhtyeessä bassoa, kitaraa ja kosketinsoittimia.
Tim Floyd

Tim Floyd (s. 25. helmikuuta 1954 Hattiesburg) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja, joka valmentaa nykyisin UTEP:n yliopistojoukkuetta.
Ura.
Ennen NBA-seurojen valmentamista Floyd valmensi muun muassa Iowan osavaltionyliopistossa, jossa hän oli yksi koulun menestyksekkäimmistä valmentajista. Vuonna 1998 hän siirtyi Chicago Bullsiin, jossa hän korvasi päävalmentajana toimineen Phil Jacksonin. Floyd valmensi Bullsia vuosina 1998–2001. Hän valmensi myös toista NBA-seuraa, New Orleans Hornetsia, vuosina 2003–2004.
Ceriumkarbonaatti

Ceriumkarbonaatti (Ce2(CO3)3) on cerium- ja karbonaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ceriumkarbonaattia käytetään muun muassa katalyyttinä.
Valmistus, ominaisuudet ja käyttö.
Ceriumkarbonaattia tuotetaan teollisesti saostamalla sitä ceriumpitoisista liuoksista, kuten ceriumkloridista, natriumkarbonaatin avulla. Yhdistettä on tuotettu myös saostamalla ammoniumvetykarbonaatin avulla, ceriumtriklooriasetaatin hydrolyysillä sekä johtamalla hiilidioksidia cerium(III)oksidin suspensioon.
Ceriumkarbonaatti kiteytyy tyypillisesti kidevedellisinä hydraatteina kuten oktahydraattina tai trihydraattina. Kaupallinen tuote voi saostusolosuhteista ja kuivausolosuhteista riippuen sisältää eri hydraattien lisäksi myös ceriumhydroksidikarbonaattia tai ceriumoksidikarbonaattia. Kuumennettaessa ceriumkarbonaatista poistuu ensin kidevesi, minkä jälkeen yhdiste alkaa hajota. Hajoaminen tapahtuu eri muotojen kautta ja lopulta cerium hapettuu kolmenarvoisesta neljänarvoiseksi ja on noin 550 °C:n lämpötilassa muuttunut cerium(IV)oksidiksi.
Ceriumkarbonaattia voidaan käyttää autojen katalysaattoreissa pakokaasujen puhdistamiseen. Muita käyttökohteita ovat ceriumyhdisteiden, esimerkiksi ceriumoksidin valmistus ja metallisen ceriumin tuotanto.
Kultatukka, tähtönen

Kultatukka, tähtönen () on John Ajvide Lindqvistin kirjoittama romaani. Ruotsinkielinen alkuteos ilmestyi vuonna 2010 ja suomennos vuonna 2011. Kirjan on suomentanut Jaana Nikula, ja suomennoksen on julkaissut Gummerus. Teoksen teemoja ovat muun muassa musiikki, koulukiusaaminen ja nuorten julmuus.
Juoni.
Kirja koostuu kolmesta osasta. Ensimmäisessä osassa entinen laulaja Lennart löytää metsästä tyttövauvan. Hän päättää vaimonsa kanssa pitää lapsen, jolla on ainutlaatuinen lahja: vauva osaa ”laulaa” ainutlaatuisen puhtaasti ja sillä on myös absoluuttinen sävelkorva. Lennart päättää, että lasta on pidettävä kellarissa, jotta kukaan ei saisi tietää siitä. Näin ollen Theres-nimisestä tytöstä kasvaa erilainen: hän syö vain vauvanruokaa, kutsuu aikuisia ”isoiksi” ja itseään ”pikkuiseksi” eikä käy kotinsa ulkopuolella. Itse asiassa hän pelkää ulosmenoa, koska uskoo, että hänet syödään siellä. Pian Lennartin pojalle Jerrylle kuitenkin selviää, että hänen vanhempansa piilottelevat lasta, ja hän alkaa käydä useammin Theresin luona. Ensimmäinen osa päättyy Jerryn vanhempien traagiseen kuolemaan, jonka jälkeen tyttö asuu Jerryn luona.
Toinen osa kertoo tytöstä nimeltä Teresa. Teresaa kiusataan koulussa, ja hän pakenee kiusaamista kuuntelemalla musiikkia. Pikkuhiljaa hän tutustuu internetin välityksellä Theresiin, jonka hän saa myöhemmin tietää olevan kuuluisa kykyjenetsintäkilpailun osanottaja.
Kolmannessa osassa tytöt päättävät hankkia Theresille levytyssopimuksen. Kaikki ei mene halutulla tavalla, mutta Theresin suosio kasvaa ja hän tutustuu muihin tyttöihin. Terese on aluksi kateellinen ja vihainen Theresin saamasta suosiosta, mutta antaa lopulta anteeksi Theresille. Theresin tarkoin valitsemista tytöistä muodostuu häntä palvova lauma, jota Theres johtaa.
Theres nimittää tyttöjä ”susiksi”, ja näistä tytöistä tulee pikkuhiljaa hyvin vaarallisia yhteiskunnalle.
Kappaleet.
Kirjassa viitataan muun muassa seuraaviin musiikkikappaleisiin, joita lauletaan tai joista tehtyjä videoita katsotaan.
Vastaanotto.
"Warkauden lehden" Sirpa Ylösen mukaan Ajvide Lindqvist osaa kuvata kieroutumista niin, että sitä alkaa ymmärtää. Kauheuksia tekevät tuntuvatkin uhreilta. Tämä muistuttaa pelottavalla tavalla ihmisissä asuvista pimeistä asioista.
Strukturaalinen elokuva

Strukturaalinen elokuva oli kokeellisen elokuvan suuntaus, joka oli merkittävä 1960-luvulla Yhdysvalloissa ja kehittyi Britanniassa 1970-luvulla strukturaalis-materialistiseksi elokuvaksi.
Yleistä.
Termin on kehittänyt P. Adams Sitney, joka on todennut että esimerkiksi sellaiset elokuvataiteilijat kuin Michael Snow, Hollis Frampton, George Landow (eli Owen Land), Paul Sharits, Tony Conrad, Joyce Wieland, Ernie Gehr, Birgit and Wilhelm Hein, Kurt Kren ja Peter Kubelka ovat etääntyneet elokuvan kompleksista ja tiiviistä muodoista, jollaista ovat toteuttaneet esimerkiksi Sidney Peterson ja Stan Brakhage. ”Strukturaalisten elokuvien” tekijät pyrkivätt sen sijaan yksinkertaisempaan, toisinaan jopa ennalta arvattavaan taiteeseen. Elokuvan muoto oli olennainen, sisältö sivuseikka. Tätä termiä ei pidä sekoittaa kirjalliseen ja filosofiseen termiin "strukturalismi".
Piirteitä.
Sitney tunnisti neljä strukturaalisille elokuville ominaista piirrettä, mutta ne kaikki eivät yleensä esiinny yhtä aikaa yhdessä elokuvassa:
* kiinteä kameran asema (jolloin kuvan rajaus on selvästi pysyvä)
* flicker- eli välke-ilmiö
* luuppinauhojen käyttö
* kankaan ulkopuolinen uudelleenkuvaus, toisin sanoen tapa, jossa valkokankaalta kuvataan vielä kerran kuvatut tapahtumat.
George Maciunas on huomauttanut, että samat piirteet ovat esillä myös fluxus-elokuvissa.
Mario Kart 7

Mario Kart 7 on Nintendon kehittämä ja joulukuussa 2011 julkaisema ajopeli Nintendo 3DS:lle. Se on seuraaja "Mario Kart Wii" -pelille. Se on kolmas "Mario Kart" -peli käsikonsolille. Peli julkaistiin 1. joulukuuta 2011 Japanissa, 2. joulukuuta Euroopassa, 3. joulukuuta Pohjois-Amerikassa ja joulukuun 4. Australiassa. Pelissä pelaajat voivat vaihtaa Ghost Dataa ja pelata verkossa muiden pelaajien kanssa. Nintendo kertoo tuovansa joukon uusia elementtejä Mario Kart -peleihin.
Pelaaminen.
Tässä uudessa Mario Kart -pelissä kolikot tekevät näkyvän paluun. Kolikot eivät ole olleet käytössä viimeisimmissä Mario Karteissa sitten in. Kolikoita voi löytää koko ajoalueelta vedestä, maalta tai ilmasta. Keräämällä kolikoita eri ajoradoilta pelaaja voi avata uusia osia autoihin ja muokata niitä. Klassikkoajoratojen valitseminen on mahdollista tässäkin Mario Kartissa. Mario Kart 7:ssä on myös joitakin uusia ominaisuuksia. Pelaajat voivat käyttää liidokkia ollessaan ilmassa ja veden alla potkuria. Lisäksi pelaajat voivat koota omia autoja. On mahdollista valita auton kori, renkaat ja liidokki. Näitä osia saadaan lisää pelin kuluessa. Mario Kart 7 merkitsee paluuta perinteiseen 8 pelaajan peliin, kun taas edellisissä peleissä on pelattu 12 ajajalla. Se on myös yhteensopiva sekä Spotpassin että Streetpassin kanssa.
Moottoripyörät, jotka tekivät ensiesiintymisensä Mario Kart Wiissä, eivät ole käytössä Mario Kart 7:ssä. Kuitenkin temput, jotka ovat käytössä Mario Kart Wiissä ovat osa Mario Kart 7:n pelaamista ja niitä voidaan käyttää yhdessä liidokin kanssa, maassa (hyppyreissä) tai vedessä lisäämään nopeutta. Temppuja tehdään painamalla R-näppäintä hyppyreissä. Mission mode ei myöskään ole käytössä tässä pelissä.
Hahmot.
Mario Kart 7:ssä on yhteensä 17 hahmoa, joista 8 saa pelin alkaessa ja loput 9 pelin kuluessa.
Aloitushahmot
Pelin kuluessa saatavat hahmot
Hytti nro 6

Hytti nro 6 on Rosa Liksomin kirjoittama ja WSOY:n vuonna 2011 julkaisema romaani. Se voitti Finlandia-palkinnon julkaisuvuonnaan. Kirja on matkakuvaus junamatkasta halki Neuvostoliiton 1980-luvulla. Suomalainen opiskelija jakaa junassa hytin 45-vuotiaan miehen kanssa, joka tarinoi tyyliltään sivistymättömiä kertomuksia. Kertomuksen juoni kuitenkin on vivahteikkaampi ja monitasoisempi kuin miehen elämä; se on kuvaus Neuvostoliitosta ja vaikeuksista naisen rakkaudessa. Hänen poikaystävänsä on hakeutunut psykiatriseen sairaalaan välttääkseen joutumisen Afganistanin sotaan, ja matkan kuluessa esiin pääsee monia neuvostoliittolaisia ihmiskohtaloita ja yleensä venäläisyyden perusolemus.
Kirjaa on kuvattu melankoliseksi ja vivahteikkaaksi sekä sen kieltä on kiitelty.
Juho Kuosmasen ohjaama romaaniin perustuva elokuva, Hytti nro 6, sai ensi-iltansa heinäkuussa 2021. Elokuva sai Grand Prix -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla 17.7.2021.
Vastaanotto.
Kriitikot ovat rinnastaneet kirjan tyylin tšehovilaisen pitkän novellin perinteeseen. Kirjan Finlandia-palkinnon voittajaksi valinnut teatterinjohtaja Pekka Milonoff kertoi pitävänsä kirjaa samanaikaisesti tiiviinä mutta monikerroksisena.
Verkkosivusto Book Marksin mukaan "The Rumpuksen" John Flynn-Yorkin kirjoittama arvostelu "Hytti nro 6":n englanninkieliselle käännökselle oli "ylistävä", kun taas sivuston ottaman otoksen muiden kriitikoiden — "The Minneapolis Star Tribunen" Lynette Reini-Grandellin, "The Wall Street Journalin" Sam Backsin ja "The Washington Independent Review of Booksin" Holly Smithin — vastaanotto kirjalle oli posiitivinen.
Aymen Ben Ayoub

Aymen Ben Ayoub (, s. 22. lokakuuta 1984) on tunisialainen jalkapalloilija. Maalivahtina pelaava Ben Ayoub edustaa Tunisian pääsarjassa ES Sahelia.
Ura.
Ben Ayoub edusti ES Zarzis vuosina 2007–2011. Hän oli nostamassa joukkuetta Tunisian pääsarjaan voitettuaan Ligue Professionnelle 2:n kaudella 2008–2009.
Heinäkuussa 2011 Ben Ayoub oli aikeissaan allekirjoittaa neljän vuoden sopimuksen Espérancen kanssa, mutta päätyi lopulta tekemään kolmivuotisen sopimuksen Club Africainin kanssa. Avauskaudellaan Ben Ayoub nousi joukkueen ykkösvahdiksi ja pelasi muun muassa CAF Confederation Cupin loppuottelussa MAS Fezia vastaan. Joukkue lopulta hävisi loppuottelun rankkareilla maalein 6–5. Kauden päätteeksi Kawarji.com internetsivuston lukijat äänestivät Ben Ayoubin kauden 2010–2011 Tunisian parhaaksi maalivahdiksi.
Kaudeksi 2012–2013 Ben Ayoub siirtyi ES Saheliin varamaalivahdiksi.
Ranskankielinen sosialistipuolue (Belgia)

Parti Socialiste ('Sosialistipuolue') on belgialainen ranskankielinen sosiaalidemokraattinen puolue, jonka puheenjohtaja on Paul Magnette.
Puolue on perustettu 1978, jolloin Belgian sosialistipuolue jakautui kahtia, hollannin- ja ranskankielisiksi puolueiksi
Osiris Shoes

Osiris Shoes on kenkäyhtiö, jonka perustivat vuonna 1996 Tony Chen, Tony Magnusson, Brian Reid, Doug Weston ja Laura Kim. Yritys suunnittelee jalkineita rullalautailijoille.
Klemet Erland Hætta

Klemet Erland Hætta (s. 2. helmikuuta 1973) oli Koutokeinon kunnanjohtaja vuosina 2003–2015. Hætta on kotoisin Koutokeinossa sijaitsevasta Maasin kylästä. Klemet Erland Hætta edusti saamelaispuoluetta Sámeálbmot Bellodat (suom. Saamelaisten kansanpuolue).
Klemet Erland Hætta on myös Norjan saamelaiskäräjien jäsen (puolue: Norgga Sámiid Riikkasearvi).
Markku Aro (vuoden 1977 albumi)

Markku Aro on suomalaislaulaja Markku Aron kuudes, marraskuussa 1977 julkaistu studioalbumi. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat avausraita ”Keskiyön aikaan” sekä ”Ollaan lähekkäin”. Kummatkin kappaleet olivat vuoden 1977 suurimpia hittejä.
Finnlevy julkaisi albumin vinyylilevynä ja C-kasettina.
Kappalemateriaali.
Levyn avausraita on ”Keskiyön aikaan”, joka on käännös englantilaisen rockyhtye Smokien hittikappaleesta ”I’ll Meet You at Midnight”. ”Ennusta, mustalainen”, ”Heinäkuussa vuosi sitten” ja ”Yön yli vain” ovat käännöksiä irlantilaislaulaja Joe Dolanin kappaleista ”Sister Mary”, ”Caterina Ballerina” sekä ”Lady of the Night”. ”Mielessäni on Hollywood” puolestaan on käännös ”Sommaren är kort” -kappaleestaan tunnetun ruotsalaislaulaja Tomas Ledinin kappaleesta ”Minns du Hollywood”. Ranskalaissäveltäjä-laulaja Georges Moustaukin kappale ”La philosophie” käännettiin suomeksi Juha Vainion toimesta nimellä ”Kävi kuten ennenkin”. Vainio suomensi suurimman osan albumin kappeleista. ”Rakkauden aamu” on käännös espanjalaislaulaja Camilo Seston kappaleesta ”¿Quieres ser mi amante?”. Juhani Markola levytti kappaleen vuonna 1975 Pertti Reposen suomentamana ja Aron levyttämä sovitus on hyvin uskollinen Markolan sovitukselle.
B-puolen avaa Veikko Samulin säveltämä ja Juha Vainion sanoittama ”Ollaan lähekkäin”, joka on ainoa levyn suomalaista alkuperää oleva kappale. ”Sorrow” kuultiin ensimmäisen kerran ranskalaiselokuvassa "À nous les petites Anglaises" (1976). Juha Vainio käänsi kappaleen suomeksi nimellä ”Kaipuu” ja sen levytti vuonna 1977 Aron lisäksi myös Kari Tapio, jonka versio nousi tunnetuimmaksi. Tapion ja Aron versioissa on käytetty täsmälleen samaa Veikko Samulin taustaraitaa. ”Painan pään” on käännös englantilaisen rockyhtye The Yardbirdsin 1960-luvulla tehdystä kappaleesta ”Still I’m Sad”, jonka myös hard rock -yhtye Rainbow levytti vuonna 1975 julkaistulle debyyttialbumilleen. Levyn päättää Hilton Rosenthalin ja Rodney Canesin säveltämä ”Lalabye”, johon Chrisse Johansson teki suomenkieliset sanat. Kappale kuultiin ensimmäisen kerran Hot Sound of Mauritius -yhtyeen albumilla "Lalabye" (1976).
Vastaanotto.
Albumi julkaistiin marraskuussa 1977 yltäen Suomen kuukausittaisen Top 20 -albumilistan 15. sijalle. Joulukuussa albumi oli listan 17. sijalla. Tammikuussa 1978 levy saavutti parhaan listasijoituksensa (13.) ja helmikuussa levy oli taasen viidentenätoista, kunnes putosi listoilta pois.
Singlenä toukokuussa julkaistu ”Keskiyön aikaan” oli parhaimmillaan jukeboxien viidenneksi soitetuin ja myyntilistan kuudenneksi myydyin single. Marraskuussa julkaistu ”Ollaan lähekkäin” ylsi jukeboxien listaykköseksi ja myyntilistan sijalle 16.
Kappaleet.
Kaikkien kappaleiden sovitukset Veikko Samuli.
B-puoli.
Lähteet:
Tekijät.
Muusikoita.
Kappaleen ”Kaipuu” (8) jousiryhmä tunnistamaton.
Lähteet:
Tuotanto.
Lähde:
FS Chacal (1924)

Chacal oli Ranskan laivaston 1924 vesille laskettu Chacal-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa tuhoutumiseensa 24. toukokuuta 1940 saakka.
Valmistus.
Alus tilattiin Penhoët'sta Ateliers et Chantiers de St. Nazairelta, missä köli laskettiin 16. elokuuta 1923. Alus laskettiin vesille 27. syyskuuta 1924 ja valmistui 12. kesäkuuta 1926.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alussa alus siirrettiin sisaralusten "Léopardin" ja "Jaguarin" kanssa Biskajanlahdelta Englannin kanaaliin. Saksan aloitettua hyökkäyksensä länteen aluksen ilmatorjunta osoittautui riittämättömäksi. Lisäksi suuren aluksen liikuttelu ahtailla vesillä ei ollut mahdollista.
Alus tuhoutui 24. toukokuuta 1940 Boulognen edustalla Saksan ilmavoimien Junkers Ju 87 -pommittajien hyökkäyksessä.
FS Jaguar (1923)

Jaguar oli Ranskan laivaston 1924 vesille laskettu Chacal-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa tuhoutumiseensa 23. toukokuuta 1940 saakka.
Valmistus.
Alus tilattiin 18. huhtikuuta 1922 Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 22. elokuuta 1922. Alus laskettiin vesille 7. marraskuuta 1923 ja valmistui 24. heinäkuuta 1926.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alkaessa alus siirrettiin sisaralustensa "Léopardin" ja "Chacalin" kanssa Biskajanlahdelta Englannin kanaaliin. Saksan aloitettua hyökkäyksensä länteen aluksen ilmatorjunta osoittautui riittämättömäksi. Lisäksi suuren aluksen liikuttelu ahtailla vesillä ei ollut mahdollista.
Alus tuhoutui 23. toukokuuta 1940 Saksan laivaston moottoritorpedoveneiden "S21" ja "S23" torpedoimana.
225 Liberty Street

225 Liberty Street (aiemmin 2 World Financial Center, lyhenne 2 WFC) on New Yorkin Lower Manhattanilla sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on osa Brookfield Place -toimistorakennuskompleksia. Rakennus sijaitsee osoitteessa 225 Liberty Street. Vuonna 1987 valmistuneen, postmodernismia edustavan rakennuksen on suunnitellut arkkitehti César Pelli. Sen korkeus on 197 metriä ja kerroslukumäärä 44.
Rakennuksessa toimivia merkittäviä yrityksiä ovat Commerzbank, Deloitte Touche Tohmatsu, Merrill Lynch, Nomura Group, State Street Corporation ja Thacher Proffitt &amp; Wood. Silloinen Two World Financial Center vaurioitui syyskuun 11. päivän iskuissa vuonna 2001 West Street -kadun toisella puolella sijainneiden World Trade Centerin kaksoistornien romahdettua. Rakennus oli suljettuna useita kuukausia korjaustöiden vuoksi.
FS Léopard (1924)

Léopard oli Ranskan laivaston 1924 vesille laskettu Chacal-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta St. Nazairesta, missä köli laskettiin elokuussa 1923. Alus laskettiin vesille 29. syyskuuta 1924 ja valmistui 10. lokakuuta 1927.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alussa alus siirrettiin sisaralustensa "Chacalin" ja "Jaguarin" kanssa Biskajanlahdelta Englannin kanaaliin. Saksan aloitettua hyökkäyksensä länteen aluksen ilmatorjunta osoittautui riittämättömäksi. Lisäksi suuren aluksen liikuttelu ahtailla vesillä ei ollut mahdollista.
Ranskan antauduttua "Léopard" joutui 3. heinäkuuta 1940 Britannian kuninkaallisen laivaston valtaamaksi. Aluksen miehistö liittyi 31. elokuuta Vapaan Ranskan laivastoon. Aluksen ilmatorjuntaa täydennettiin asentamalla neljän tuuman ilmatorjuntatykki kolmostornin tilalle sekä lisäämällä alukselle 2 naulan ilmatorjuntatykki ja kuusi ilmatorjuntakonekivääriä. Samalla aluksen syvyyspommien määrä lisättiin 52:een ja sen masto poistettiin painopisteen laskemiseksi. Talven 1940–1941 alus suojasi Pohjois-Atlantin saattueita kotisatamanaan Clyde, vaikkei soveltunut tehtävään lyhyen toimintasäteensä vuoksi. Aluksen kattilat oli huollettava kesällä 1941, jolloin päätettiin poistaa osa puutteista. Aluksen etummainen kattilahuone savuhormeineen poistettiin ja ne korvattiin öljytankeilla sekä majoitustiloilla. Samalla ilmatorjunta-aseistusta vahvistettiin siten, että se muodostui kymmenestä 37 millimetrin ja seitsemästä 20 millimetrin ilmatorjuntatykistä sekä kahdesta kaksipiippuisesta 13,2 millimetrin ja neljästä 8 millimetrin ilmatorjuntakonekivääristä. Alukselle asennettiin myös tutka.
Palvelukseen palattuaan alus suojasi saattueita. Se tuhoutui Libyan rannikolla ajettuaan karille 27. toukokuuta 1943.
3-metyylibutanaali

3-metyylibutanaali on orgaaninen yhdiste (aldehydi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä helposti syttyvää nestettä, jolla on pistävä haju. Sen kemiallinen kaava on C5H10O ja rakennekaava (CH3)2CHCH2CHO. 3-metyylibutanaalista käytetään myös nimiä "isovaleraldehydi", "isopentaldehydi" ja "isopentanaali".
3-metyylibutanaalin moolimassa on 86.132 g/mol, sulamispiste –51 °C, kiehumispiste 92,5 °C, tiheys 0,796 g/cm3, liukoisuus veteen 20 °C lämpötilassa 2 g/100 ml, leimahduspiste –3 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 175 °C ja CAS-numero 590-86-3. 
3-metyylibutanaali on leusiinin hajoamistuote.
Valmistus ja käyttö.
3-metyylibutanaalia valmistetaan kahdella tavalla. Joko hydroformyloimalla isobuteenia, jolloin sivutuotteena voi muodostua 2,2-dimetyylipropanaalia tai isomeroimalla 3-metyyli-3-butenolia. Yhdistettä käytetään eräiden lääkeaineiden, kuten butitsidin tai muiden kemikaalien, kuten 2,3-dimetyyli-2-buteenin, pinakolin ja pinakolonin valmistamiseen.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainen altistus aineelle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Kai Merilä

Kai Merilä on suomalainen toimittaja, joka on kirjoittanut erityisesti juorulehti "Seiskaan". Hän oli Matti Nykäsen luottotoimittaja Seiskassa 17 vuoden ajan. Nykäsen ja Merilän ystävyys alkoi kuitenkin jo Somerolla vuonna 1993 ja jatkui aina mäkimestarin kuolemaan saakka 2019 helmikuuhun. 
Toimittajanuransa Merilä aloitti paikallislehti Somerossa vuonna 1992. Vuonna 2015 Merilä ryhtyi media-alan yksityisyrittäjäksi. Hän kirjoittaa nykyisin Seiskaan, Hymyyn ja Somero-lehteen.
Merilä on julkaissut Matti Nykäsestä kirjat "Minun ja Matin rankka reissu" (2005) ja "Luottotoimittaja" (2016). Paperiversiosta julkaistiin päivitetty äänikirja "Luottotoimittaja – Koko tarina" vuoden 2020 maaliskuussa.
Merilä asuu Somerolla ja soittaa kitaraa ja laulaa nelihenkisessä Hired Gun -coverbändissä. Yhtye soittaa pääosin kasarirokin tunnetuimpia kappaleita muiden muassa Bon Jovilta, Bryan Adamsilta, U2:lta, Billy Idolilta ja Bruce Springsteeniltä.. Vuonna 2013 Merilä osallistui "Julkkis Big Brother" -ohjelmaan. 
Merilä on säveltänyt ja sanoittanut muutaman soolosinglen ja tehnyt kappaleita myös Janne Hurmeelle sekä Juhamatille. Lisäksi Turkka Malin esittämä kappale "Laulu tähdistä" on Merilän säveltämä ja Malin sanoittama. Merilän viimeisin teos on kesällä 2019 julkaistu ja Matti Nykäsen muistolle sävelletty kappale "Armahtaa". Sen on sanoittanut Sana Mustonen.
Aiheesta muualla.
Kai Merilä Bandin Facebook-sivut
200 Vesey Street

200 Vesey Street (aiemmin 3 World Financial Center, lyhenne 3 WFC) on New Yorkin Lower Manhattanilla sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on osa Brookfield Place -toimistorakennuskompleksia. Rakennus sijaitsee osoitteessa 200 Vesey Street. Vuonna 1986 valmistuneen, postmodernismia edustavan rakennuksen on suunnitellut arkkitehti César Pelli. Sen korkeus on 225 metriä ja kerroslukumäärä 51. Se on World Financial Center - kompleksin toimistorakennuksista korkein.
Rakennuksessa toimivia merkittäviä yrityksiä on muun muassa American Express, jolla on pääkonttori rakennuksessa. Tämän vuoksi rakennusta kutsutaan myös nimellä "American Express Tower". Myös Lehman Brothersin pääkonttori sijaitsi aiemmin rakennuksessa. Silloinen Two World Financial Center vaurioitui syyskuun 11. päivän iskuissa vuonna 2001 West Street -kadun toisella puolella sijainneiden World Trade Centerin kaksoistornien romahdettua. Erityisesti rakennuksen kaakon puoleinen sivu vaurioitui pahoin. Rakennus oli suljettuna toukokuuhun 2002 saakka korjaustöiden vuoksi.
Three World Financial Centerin ja One Canada Squaren rakennusten arkkitehtuurissa on paljon yhtäläisyyksiä. Molemmat ovat Cesar Pelli &amp; Associates -toimiston suunnittelemia.
Stanley Lord

Stanley Lord (13. syyskuuta 1877 Bolton, Lancashire – 24. tammikuuta 1962) oli brittiläinen henkilö, joka tunnetaan parhaiten RMS Titanicin lähistöllä sen upotessa olleen SS Californianin kapteenina.
Ura.
Lord aloitti uransa jo 13-vuotiaana pikkualuksilla. Vuonna 1906 hän sai kapteenin arvonimen. Vuonna 1911 hänestä tuli SS Californianin päällikkö. 14. huhtikuuta välisenä yönä klo 22.21 Californian oli pysähtyneenä kymmenen kilometrin päässä Titanicista havaittuaan kolme suurta jäävuorta saavuttuaan jääkenttäalueelle. Lord määräsi aluksen radistin Cyril Evansin varoittamaan muita alueella liikkuvia laivoja. Evansin lähetettyä varoituksen Titanicille hän sai Jack Phillipsiltä töykeän vastauksen viestiinsä, minkä seurauksena hän sammutti laitteistonsa ja meni nukkumaan.
Californianin miehistö huomasi myöhemmin Titanicin hätäraketit ja yritti raportoida niistä kapteenille, joka epäili rakettien olleen juhlaraketteja. Lord ei myöskään käskenyt herättää Evansia ja ottamaan yhteyttä Titaniciin, mitä on pidetty pääsyynä siihen, ettei Californian voinut pelastaa ajoissa Titanicin matkustajia. Californian lähti liikkeelle vasta kello 5.30 aamulla, jolloin Titanic oli jo uponnut tunteja aikaisemmin.
Aamulla Lord sai tiedon Titanicin uppoamisesta Frankfurt-nimiseltä laivalta. Klo 8.30 Californian saapui Carparthian luo ja pysytteli etäällä yrittäen turhaan etsiä eloonjääneitä ruumiiden joukosta. Lord joutui myöhemmin yhdessä Cyril Evansin kanssa kuulusteluihin, joissa heitä syytettiin välinpitämättömyydestä Titanicia kohtaan. Lord ja Evans kuitenkin vapautettiin kaikista syytteistä.
Lord jatkoi myöhemmin laivayhtiöiden palveluksessa vuoteen 1927 saakka. Hän kuoli 84-vuotiaana vuonna 1962. Hänet haudattiin Wallaseyn hautausmaalle Merseysideen.
Vuoden 1958 elokuvassa "Titanicin kohtalonyö" Stanley Lordia esitti Russell Napier.
250 Vesey Street

250 Vesey Street (aiemmin 4 World Financial Center, lyhenne 4 WFC) on New Yorkin Lower Manhattanilla sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on osa Brookfield Place -toimistorakennuskompleksia. Rakennus sijaitsee osoitteessa 250 Vesey Street. Vuonna 1986 valmistuneen, postmodernismia edustavan rakennuksen on suunnitellut arkkitehti César Pelli. Sen korkeus on 152 metriä ja kerroslukumäärä 34.
Rakennus toimii Merrill Lynch -yhtiön pääkonttorina ja se tunnetaankin myös nimellä "Merrill Lynch Building". Silloinen Four World Financial Center vaurioitui syyskuun 11. päivän iskuissa vuonna 2001 West Street -kadun toisella puolella sijainneiden World Trade Centerin kaksoistornien romahdettua. Rakennus oli suljettuna useita kuukausia korjaustöiden vuoksi.
Dacrycarpus dacrydioides

Dacrycarpus dacrydioides on podokarpuskasvien heimon (Podocarpaceae) "Dacrycarpus"-sukuun kuuluva havupuulaji. Kotoperäisenä Uudessa-Seelannissa kasvava puu voi tulla 50 metriä korkeaksi. Se on siten yksi Uuden-Seelannin suurikasvuisimpia puita. Sen mehevät marjamaiset kävyt ovat syötäviä. Lajista on maorin kielessä käytetty nimeä "kahikatea".
Kuvaus.
Kahikatea on suuri ainavihanta havupuu kasvaen noin 50 metrin korkeuteen. Puu on nuorena yleensä kartiomainen, vanhemmiten latvus on pyöreämpi ja runko on usein oksaton yli kymmenen metrin matkalta puun alaosasta. Harmaa kaarna on epätasaista ja hilseilevää. Versot ovat nuokkuvia. Lehtiä on useaa eri tyyppiä, nuorilla, alle 2-metrisillä puilla on yleensä neulasmaiset, 3–7 millimetriä pitkät, vaakasuuntaisesti tasoon kääntyneet lehdet, vanhemmilla puilla pienempiä, 1–2 millimetriä pitkiä suomumaisia lehtiä. Lisäksi näistä tyypeistä on välimuotoja. Samalla yksilöllä saattaa olla useaa lehtityyppiä, jopa samassa oksassa.
Laji on kaksikotinen. Hedeyksilöiden hedekävyt ovat versojen päädyissä, ja noin senttimetrin pituisia. Emiyksilöillä kävyt kehittyvät meheviksi ja muistuttavat koppisiemenisten marjoja. Punaiset, pehmeät kävyt ovat syötäviä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Laji esiintyy kotoperäisenä Uudessa-Seelannissa laajoilla alueilla merenpinnantasosta 600 metrin korkeuteen. Se viihtyy erityisesti tulvatasangoilla, jokien läheisyydessä sekä soiden reuna-alueilla.
Useat kotoperäiset lintulajit, kuten uudenseelanninkyyhky ("Hemiphaga novaeseelandiae"), tui ("Prosthemadera novaeseelandiae") ja makomako ("Anthornis melanura") syövät puun marjamaisia käpyjä ja levittävät siten sen siemeniä.
FS Lynx (1925)

Lynx oli Ranskan laivaston 1924 vesille laskettu Chacal-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa Ranskan laivaston upottautumiseen 27. marraskuuta 1942. Saksalaiset nostivat aluksen, mutta se romutettiin.
Valmistus.
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta St. Nazairesta, missä köli laskettiin 14. tammikuuta 1923. Alus laskettiin vesille 25. helmikuuta 1925 ja valmistui 10. lokakuuta 1927.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alussa alus torjui Välimerellä Italian aiheuttamaa uhkaa, jolloin sen kotisatamana oli Toulon. Aluksen miehistö upotti aluksensa 27. marraskuuta 1942 Toulonissa. Saksalaiset nostivat aluksen, mutta se romutettiin Saksan metallipulan vuoksi.
FS Panthére (1924)

Panthére oli Ranskan laivaston 1924 vesille laskettu Chacal-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa Toulonissa 27. marraskuuta 1942 tehtyyn upottautumiseen. Alus nostettiin, jonka jälkeen se liitettiin Italian kuninkaalliseen laivastoon nimettynä "RN FR22:ksi".
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal de Lorientilta, missä köli laskettiin 23. joulukuuta 1923. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1924 ja valmistui 10. lokakuuta 1926.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alussa alus torjui Välimerellä Italian aiheuttamaa uhkaa kotisatamanaan Toulon, jossa miehistö upotti aluksensa 27. marraskuuta 1942. Alus nostettiin 23. maaliskuuta 1943 ja hinattiin La Speziaan kunnostettavaksi. Työ ei valmistunut ennen Italian antautumista, jolloin aluksen italialainen miehistö upotti sen 9. syyskuuta.
Annina Antinranta

Annina Antinranta (s. 1976) on suomalainen säveltäjä, äänisuunnittelija, muusikko ja tulevaisuusajattelija. Hänen pääinstrumenttejaan ovat piano ja laulu. Hän julkaisi vuonna 2020 soololevyn "Ne, jotka olivat ennen meitä / The ones who were here before us", joka sisälsi lyhytelokuvaan "Carina Tarinasta Koruun" (2019) sävellettyä materiaalia.
Antinranta on progressiivisen Tuvalu-yhtyeen muusikko, laulaja ja sanoittaja. Ennen Tuvalua Antinranta lauloi Myyt-yhtyeessä.
FS Tigre (1924)

Tigre oli Ranskan laivaston vuonna 1924 vesillelaskema Chacal-luokan hävittäjä. Alus palveli Ranskan laivastossa toisessa maailmansodassa Toulonissa 27. marraskuuta 1942 tehtyyn upottautumiseen saakka. Alus nostettiin ja liitettiin Regia Marinaan "RN FR23:ksi" nimettynä.
Valmistus.
Aluksen hankinta vahvistettiin 18. kesäkuuta 1922 annetulla lailla. Alus tilattiin 7. helmikuuta 1923 Atelier et Chantiers de Bretagnelta Nantesista, missä köli laskettiin 15. syyskuuta. Alus laskettiin vesille 2. elokuuta 1924 ja aloitti koeajot kesäkuussa 1925. Alus saavutti 3. lokakuuta kahdeksan tunnin keskiarvona 35,93 solmun nopeuden uppouman ollessa 2 380 tonnia. Alus kykeni yhdeksän tunnin keskiarvona 36,7 solmun nopeuteen. Koeajot saatiin päätökseen joulukuussa ja alus otettiin palvelukseen 1. helmikuuta 1926.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alussa alus torjui Välimerellä Italian aiheuttamaa uhkaa, ja sen kotisatamana oli Toulon. Aluksen miehistö yritti upottaa aluksensa 27. marraskuuta 1942 Toulonissa, mutta se jäi lähes vaurioitta. Alus otettiin Regia Marinan palvelukseen joukkojenkuljetusaluksena.
Alus palautui 28. lokakuuta 1943 Ranskan laivastolle Italian antauduttua, ja se siirrettiin huollettavaksi Casablancaan. Alus palasi palvelukseen maaliskuussa 1944, jonka jälkeen se suojasi Korsikalle matkanneita saattueita. Alus vaurioitui pahoin ilmahyökkäyksessä, minkä jälkeen se sijoitettiin joukkojenkuljetusalukseksi. Akselin aiheuttama tärinä aiheutti aluksen siirron telakalle, josta palvelukseen palattuaan se osallistui vielä Ranskan Rivieran sotatoimiin ennen Euroopan sotatoimien päättymistä.
"Tigre" palveli sodan jälkeen Välimerellä koululaivana, kunnes se sijoitettiin poistolistalle marraskuussa 1954.
Etorfiini

Etorfiini (Immobilon tai M99) on erittäin tehokas puolisynteettinen opioidi, joka on voimakkuudeltaan arviolta 10 000 kertaa morfiinia voimakkaampaa. Sitä valmistettiin ensi kerran 1960 oripaviinista (joka on käyttökelvoton myrkyllisyytensä ja vähäisen terapeuttisen tehonsa takia). Oripaviinia saadaan idänunikosta ("Papaver orientale") ja kaukasianunikosta ("Papaver bracteatum").
Sitä käytetään vain eläinlääketieteessä suurten eläinten tainnuttamiseen. Sen vastalääkkeenä käytetään diprenorfiinia.
Etorfiini luokiteltiin huumausaineeksi vuonna 1966.
Ylistaron lukio

Ylistaron lukio on Seinäjoella toimiva oppilaitos. Se sijaitsee Kyrönjoen rannalla Ylistaron keskustassa. Koulu toimi vuoteen 2017 saakka kahdessa eri rakennuksessa. Vuonna 2017 valmistui remontin ensimmäinen vaihe ja lukio pääsi osittain uudistettuihin tiloihin. Lukion lisäksi samoissa tiloissa toimii Ylistaron yläkoulu/-aste. Lukio kuuluu Suomen lähilukioyhdistykseen eli on ns. pieni lukio. Vuoteen 2008 saakka koulutuksen järjestäjänä toimi Ylistaron kunta, vuoden 2009 alusta Seinäjoen kaupunki. Opiskelijamäärät ovat viime vuosina vaihdelleet 55-70 välillä.
Lukion rehtorit.
Yhteinen rehtorin virka peruskoulun yläasteen/yläkoulun kanssa. Aikaisemmin molemmilla kouluilla oli omat rehtorit.
Pavle Jurina

Pavle "Pavao" Jurina (2. tammikuuta 1955 Našice, Kroatian sosialistinen tasavalta, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta – 2. joulukuuta 2011 Bjelovar, Kroatia) oli käsipalloilija ja olympiavoittaja, joka edusti urheilu-urallaan Jugoslaviaa. 
Jurina pelasi Jugoslavian käsipallomaajoukkueessa, jonka jäsenenä hän voitti olympiakultaa Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984. Hän teki olympiaturnauksessa viisi maalia kuudessa ottelussa. Lisäksi Jurina edusti Jugoslaviaa Moskovan kesäolympialaisissa 1980, missä hän teki 33 maalia kuudessa ottelussa. Moskovassa Jugoslavia sijoittui kuudenneksi. Seuratasolla Jurina edusti jugoslavialaista RK Partizania.
Jurina kuoli 56-vuotiaana 2. joulukuuta 2011.
Manuel Gräfe

Manuel Gräfe (s. 23. syyskuuta 1973 Saksa) on saksalainen jalkapalloerotuomari. Hänestä tuli kansainvälinen erotuomari vuonna 2007.
Kotimaansa pääsarjassa Bundesliigassa Gräfe tuomitsi ensi kertaa vuonna 2004. Ensimmäisen ottelunsa Mestarien liigassa hän tuomitsi lokakuussa 2010, jossa kohtasivat kreikkalainen Panathinaikos ja venäläinen Rubin Kazan.
Winter Garden Atrium

Winter Garden Atrium on 10-kerroksinen lasiholvin sisään rakennettu paviljonki, joka on osa Brookfield Place -toimistorakennuskompleksia Lower Manhattanilla, New Yorkin kaupungissa. Rakennuksen takaosa avautuu World Financial Center Plaza -aukiolle. Paviljonkia pidetään yleisesti merkittävänä nähtävyytenä.
Winter Garden Atriumin rakennustyöt valmistuivat vuonna 1988. Paviljonki vaurioitui pahoin syyskuun 11. päivän iskuissa vuonna 2001 West Street -kadun toisella puolella sijainneiden World Trade Centerin kaksoistornien romahdettua tuhoten muun muassa lähes kaikki paviljongin ikkunapaneelit. Korjaus- ja entisöintityöt valmistuivat vuonna 2002.
Kulttuuritoiminta.
Winter Garden Atriumissa on järjestetty lukuisia kulttuuritapahtumia kuten konsertteja. Vuoden 2002 uudelleenavaamisen jälkeen paviljongissa on muun muassa järjestetty baletti-, konsertti- ja sirkusesityksiä. Keväällä 2003 Paviljongissa oli esillä Lower Manhattan Development Corporationin järjestämä valokuvanäyttely World Trade Centerin uudelleenrakennustöistä. Näyttelyssä oli esillä myös Daniel Libeskindin ensimmäisiä luonnoksia uudesta One World Trade Centerista. Myöhemmin samana vuonna Winter Garden Atriumissa oli esillä uuden World Trade Centerin suunnittelukilpailun kahdeksan finalistin suunnitelmat.
Kepler-22b

Kepler-22b on eksoplaneetta, joka löydettiin Kepler-avaruusteleskoopilla 12. toukokuuta 2009. Planeetan löytämisestä ilmoitettiin julkisesti 5. joulukuuta 2011. Planeetan löytäminen oli erityisen merkittävä tapahtuma, koska se oli löytöhetkellään pienin tunnettu (säde 2,4 Maan sädettä) auringonkaltaisen tähden elinkelpoisella vyöhykkeellä sijaitseva eksoplaneetta.
Kepler-22b kiertää keltaista G-tyypin pääsarjan tähteä Kepler-22 noin 620 valovuoden päässä Maasta, Joutsenen tähdistön suunnalla. Se kiertää emotähteään 0,85 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 290 päivää. Planeetan massa vastaa noin 35 Maan massaa.
Löytäminen.
Kepler-avaruusteleskooppi löysi Kepler-22b:n havaitsemalla sen ylikulkuja emotähtensä yli. Planeetan olemassaolon varmistamiseksi ylikulkuja on havaittava ainakin kolme, joista ensimmäinen havaittiin toukokuussa 2009 ja viimeinen loppuvuodesta 2010. Sen löytämisestä tiedoitettiin 5. joulukuuta 2011. Planeetan löytänyttä NASAn työryhmää johti William Borucki.
Muita planeettoja kiertämästä samaa tähteä ei ole löydetty.
Elämän mahdollisuus.
On arvioitu, että planeetalla saattaisi olla elämälle suotuisat olosuhteet. Kovin tarkkaa tietoa tästä ei kuitenkaan ole, sillä ei ole esimerkiksi varmaa, onko planeetta kivinen vai kaasujättiläinen. Planeetan maankaltaisuusindeksiksi ("Earth Similarity Index") on laskettu 0,75, mikä tekee siitä yhden Maata eniten ominaisuuksiltaan muistuttavista eksoplaneetoista.
Mikäli planeetalla ei ole kaasukehää, sen pintalämpötila lienee noin 250 K (–23 °C). Muussa tapauksessa lämpötila voi olla useita kymmeniä asteita korkeampi.
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2011

Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2011 15. kertaa. Kilpailut pidettiin Puolan Szczecinissä 8.–11. joulukuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Kilpailuissa kilpailtiin yksittäisellä matkalla alkuerissä, välierissä ja loppukilpailussa poikkeuksena naisten 800 metrin ja miesten 1 500 metrin vapaauinnit, joissa uitiin pelkät erät.
Mitalistit.
Tulokset: 
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Suomen joukkue.
Suomen Uimaliitto valitsi Szczeciniin kaksi mies- ja kahdeksan naisuimaria, joista Noora Laukkanen ei osallistunut kilpailuihin sairastelun vuoksi. Suomen kilpailleet yhdeksän uimaria olivat:
Miehet
Naiset
Suomen uimareiden paras sijoitus Szczecinissä oli Hanna-Maria Seppälän kuudes sija 100 metrin sekauinnissa. Tanja Kylliäinen ui 400 metrin sekauinnissa kilpailujen ainoan uuden Suomen ennätyksen.
Miljoona ruusua

Miljoona ruusua on suomenkielinen versio latvialaisesta iskelmästä ”Dāvāja Māriņa”. Suomennoksen (vain kertosäkeen yksi rivi on suomennos – muu on Teleniuksen omaa ideointia) kappaleeseen teki venäjänkielisestä versiosta Vera Telenius, joka myös levytti sen ensimmäisenä suomeksi vuonna 1984. Suomessa kappaleesta ovat levyttäneet cover-version Katri Helena ja Carita Koverinen. Kappale on sittemmin levytetty myös Jarkko Honkanen &amp; Taiga feat. Talonpoika Lalli -ryhmän toimesta rap-maustein vuonna 2016.
Kappaleen on säveltänyt Raimonds Pauls, ja sen latviankieliset sanat on tehnyt Leons Briedis. Latviassa sen ovat levyttäneet Aija Kukule ja Līga Kreicberga vuonna 1981.
Laulua on esitetty monilla kielillä: venäjänkielisen version teki Alla Pugatšova 1982. Venäjänkieliset sanat on tehnyt Andrei Voznesenski. Laulun nimi on venäjäksi ”Миллион алых роз” (”Million alyh roz”). Laulun venäjänkielinen versio kertoo georgialaisen taidemaalari Niko Pirosmanin kohtaamisesta ranskalaisen näyttelijättären kanssa.
Vuonna 2016 säveltäjä Raimonds Paulsia syytettiin plagioinnista. Internetissä ilmestyi video, jonka mukaan iranilainen laulaja Guguš olisi esittänyt sävelmän farsin kielellä vuonna 1969. Pystyttiin kuitenkin osoittamaan, että nauhoitus on tehty myöhemmin ja vuosi 1969 oli vain osa videon tekijän lempinimeä. Laulajatar Farzaneh (Farzane Zamen) on esittänyt "Miljoona ruusua" farsiksi vuonna 2008.
Charles Fox (säveltäjä)

Charles Fox (s. 30. lokakuuta 1940 New York) on yhdysvaltalainen säveltäjä, joka tunnetaan elokuva- ja tv-musiikistaan sekä yhteistyöstään sanoittaja Norman Gimbelin kanssa monissa menestyskappaleissa kuten ”Killing Me Softly With His Song”.
New Yorkin Bronxissa syntynyt Fox aloitti pianonsoiton opiskelemisen seitsemänvuotiaana. Hän opiskeli New Yorkissa musiikkiin ja taiteisiin painottuvassa high schoolissa ja matkusti 18-vuotiaana Ranskaan opiskelemaan Fontainebleaun amerikkalaisessa konservatoriossa. Häntä opetti muun muassa ranskalainen säveltäjä ja kapellimestari Nadia Boulanger. Hän palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1961. Uransa alussa hän soitti pianoa latinomusiikkiyhtyeissä ja toimi säveltäjänä ja sovittajana "The Tonight Show’n" orkesterille.
Foxin parhaiten tunnetut sävellykset sanoitti Norman Gimbel. Jim Croce lauloi heidän kappaleensa ”I Got a Name” vuoden 1973 elokuvassa "Kilparatojen sankari" ("The Last American Hero"). Samana vuonna Roberta Flackin levytys Foxin ja Gimbelin laulusta ”Killing Me Softly” voitti kolme Grammy-palkintoa. Fox on säveltänyt tunnusmusiikin muun muassa TV-sarjoihin "Onnen päivät", "Lemmenlaiva", "Laverne &amp; Shirley" ja "Love, American Style". Hän on säveltänyt myös orkesterimusiikkia ja balettia.
Fox on voittanut urallaan kaksi Emmy-palkintoa ja yhden Grammyn sekä ollut kahdesti ehdokkaana Oscar-palkinnon saajaksi. Musiikin tekijänoikeusjärjestö Broadcast Music Incorporated myönsi hänelle vuonna 1984 Richard Kirk -palkinnon elämäntyöstä musiikin parissa. Vuonna 2004 Fox valittiin Songwriters Hall of Fameen.
Filmografia.
Luettelo elokuvista, joihin Fox on säveltänyt musiikkia.
Performing Price

Performing Price on The Animals -yhtyeestä tunnetun Alan Pricen tupla-livealbumi, joka on julkaistu vuonna 1975. Levy-yhtiö on Polydor Int. ja Price on sen tuottanut yhteistyössä Keith Grantin kanssa yhtiölle Jarrow Productions Ltd. Valmistuspaikka on Englanti.
Albumi on äänitetty televisioidussa konsertissa Royalty Theatressa Lontoossa 22. tammikuuta 1975 yhteydessä Kölnissä toimineen WDR:n nuoriso-osaston, the Young People's Department of WDR, kanssa.
Kansion ulkoasun ovat ideoineet Alan Price, Graham Hughes ja Ian Murray. Kannen trikkikuvassa Price kannattelee flyygeliä ja kuvan on toteuttanut Graham Hughes. Avautuvien kansien sisäpuolella on lisää valokuvia ja ne on ottanut Eric Swayne. Taiteellisena johtajana on toiminut Ian Murray ja suunnittelusta ja toteutuksesta vastaa Wadewood Associates. Levykansia on valmistanut Englannissa James Upton Ltd.
Kappaleet.
Kappaleiden tekijä on Alan Price, ellei toisin ole mainittu.
Laulujen julkaisija on Jarrow Music paitsi
Alan Price Setin ajoilta ovat kappaleet "I Put a Spell on You", "Hi-Lili, Hi-Lo" ja "Simon Smith and the Amazing Dancing Bear".
Elokuva-albumilta "O' Lucky Man" ovat ko. kappale sekä "Poor People", "Sell Sell Sell", "Justice" ja "Look Over Your Shoulder".
Albumilta "Between Today and Yesterday" ovat kappaleet "Left Over People", "Away Away", "Under the Sun" ja "In Times Like These".
Muut muusikot.
Derek Wadsworth on myös muusikoiden johtaja ja kappaleiden sovittaja.
Åbyn ravirata

Åbyn ravirata (ruots. "Åbytravet") on ravirata, joka sijaitsee Ruotsissa Mölndalissa aivan Göteborgin kaupungin kupeessa. Vaikka rata on Mölndalin kunnan puolella, puhutaan siitä yleisesti Göteborgin raviratana.
Åby on Tukholmassa sijaitsevan Solvallan raviradan jälkeen maan toiseksi suurin ja tärkein ravikeskus, jossa vierailee vuosittain yli 160 000 katsojaa. Radalla on noin 60 kilpailupäivää vuodessa. Katsomorakennuksissa on kymmenen ravintolaa/kahvilaa ja kahdeksan aitiota.
Keväällä ja kesällä 2011 radalla suoritettiin suuria muutostöitä ja sitä pidetään nyt yhtenä Euroopan hienoimmista ja nykyaikaisimmista ravikeskuksista.
Åbyn raviradalla toimii useita ammattivalmentajia, nimekkäimpinä Olle Goop ja suomalaislähtöinen Veijo Heiskanen ja siellä on valmennuksessa yli 500 hevosta. Vuonna 2007 Åbyn kavioura remontoitiin perusteellisesti ja etusuoralle rakennettiin kaksi open stretch-kaistaa, jotka mahdollistavat kilpailuissa hevosten kirimisen myös sisäkautta. Vuoteen 1976 asti Åbyssä järjestettiin myös laukkakilpailuja.
Suurkilpailut.
Åbyn merkittävin suurkilpailu on vuodesta 1936 lähtien ajettu Åby Stora Pris, joka on Elitloppetin jälkeen Ruotsin toiseksi suurin ravikilpailu. Suomalaishevosista sen on pystynyt voittamaan Jorma Kontion ohjastama Houston Laukko vuonna 1994 ja Veijo Kumpulaisen omistama ja kasvattama sekä Iikka Nurmosen ohjastama Midnight Hour vuonna 2017. 
Muita suurkilpailuja ovat Olympiaravien "(Olympiatravet)" finaalit, "Svenskt Mästerskap" (Ruotsin mestaruus) sekä "Drottning Silvias Pokal" ja "Konung Gustaf V:s Pokal".
Alan Price

Alan Price (s. 19. huhtikuuta 1942 Jarrow) on englantilainen laulaja-lauluntekijä, muusikko ja näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi 1960-luvulla The Animals -yhtyeen kosketinsoittajana.
Price vietti lapsuutensa köyhässä työläisympäristössä ja tämä on myöhemmin vaikuttanut hänen ajatteluunsa ja kappaleidensa sanoituksiin. Oppivelvollisuuden jälkeen hän työskenteli verotoimistossa Newcastlessa. Hän perusti The Pagans -nimisen yhtyeen Eric Burdonin ja Johnny Steelen kanssa. Samaan aikaan hän ansaitsi elantoaan soittamalla muissakin yhtyeissä, ja näin hän tutustui basisti Chas Chandleriin. Price, Steele ja Chandler perustivat jazz-trion, johon tuli myöhemmin mukaan myös Burdon. Yhtye toimi 1960-luvun alussa ensin nimellä Alan Price Combo, mutta se vaihtoi nimensä huomiota herättävämpään The Animalsiin Lontoon-valloitusta silmällä pitäen. Price erosi yhtyeestä toukokuussa 1965 sekä kyllästyneenä yhtyeen kaupallistumiseen että alkoholiongelmansa vuoksi.
Price siirtyi Lontoon ympyröistä kotiseudulleen ja perusti sitten yhtyeen nimeltä The Alan Price Set, johon kuuluivat saksofonistit Clive Burrows ja Steve Gregory, rumpali Roy Hills, basisti Boots Slade ja trumpetisti John Walters. Musiikkityyleinä olivat blues, rhythm &amp; blues ja jazz. Yhtye teki vuosina 1966 ja 1967 kaksi tasokasta albumia ja muun muassa singleversion Screamin’ Jay Hawkinsin kappaleesta ”I Put a Spell on You”. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 1968.
Price alkoi esiintyä kabareeartistina ja tältä ajalta juontaa juurensa Pricen tapa esiintyä klassisesti pukeutuneena. Hän alkoi myös säveltää musiikkia televisiolle ja hänellä oli oma sarja nimeltä "Price to Pay". Eräässä jaksossa vieraana oli Georgie Fame ja tästä alkoi yhteistyö, joka johti vuonna 1971 julkaistuun albumiin sekä singleen "Rosie". Yhteistyö Famen kanssa jatkui vuoteen 1974.
Lindsay Anderson pyysi sitten Pricea säveltämään musiikin näytelmään "Home" ja ohjaamaansa menestyselokuvaan "Onnenpoika" ("O Lucky Man!"), jonka musiikki julkaistiin levynä 1973. Elokuvassa Price esitti sivuosassa itseään.
Vuonna 1974 oli vuorossa teema-albumi "Between Today and Yesterday", joka oli saanut aiheensa Newcastlen hiilikaivoskaupungin ja sen ympäristön menneisyydestä ja nykyisyydestä. Albumilta julkaistu single "Jarrow Song" nousi Top Teniin. Albumin tiimoilta Price teki myös dokumenttifilmin BBC:lle.
Pricen elokuvaura jatkui vuonna 1975, kun hän oli pääosassa vaatimattomasti menestyneessä elokuvassa "Alfie Darling". Samoihin aikoihin Melody Makerin päätoimittaja oli pyytänyt Pricea kolumnistiksi lehteensä, kun Price oli kärkevään tapaansa arvostellut musiikkikirjoittelun tasoa. Konserteissaan Price soitteli tähän aikaan myös vanhoja rock and roll -kappaleita kyllästyttyään esittämään pelkästään omia kappaleitaan. Levy-yhtiö on näitä äänittänytkin.
Daniel Doré

Daniel Doré (s. 9. huhtikuuta 1970 Ferme-Neuve, Quebec) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Doré sai , kun Quebec Nordiques varasi hänet numerolla viisi ensimmäisellä kierroksella. Ennen NHL-varausta hän oli pelannut kaksi kautta voimahyökkääjän roolissa juniorisarja LHJMQ:n Drummondville Voltigeursissa. Hän jatkoi Voltigeursissa myös kauden 1988–1989 ja osan kautta 1989–1990.
Huolimatta korkeasta varausnumerosta, Doré ei saanut vakituista paikkaa NHL:stä. Hän pelasi NHL-urallaan yhteensä 17 ottelua, 16 ottelua runkosarjakaudella 1989–1990 ja yhden ottelun runkosarjakaudella 1990–1991. Tehopisteitä hän teki näissä otteluissa viisi, kaksi maalia ja kolme syöttöpistettä, kaikki ensimmäisellä kaudellaan. Hän pelasi suurimman osan ammattilaisurastaan AHL:ssä, vuodesta 1990 vuoteen 1992 Nordiquesin farmijoukkueessa Halifax Citadelsissä ja kauden 1992–1993, tehtyään vapaana pelaajana sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa, Hershey Bearsissa. Hän pelasi urallaan myös muutaman ottelun ECHL:n Greensboro Monarchsissa ja Colonial Hockey Leaguen Chatham Wheelsissä.
Lopetettuaan jääkiekkouransa vuonna 1994 Doré pelasi kolme kautta rullakiekkoa Roller Hockey International -ammattilaissarjassa. Hän edusti kaksi kautta, kaudet 1994–1995, Montreal Roadrunnersia ja yhden kauden, kauden 1996, Empire State Cobrasia. 
Doré on myös työskennellyt jääkiekon pelaajatarkkailijana. Hän työskenteli 11 vuotta Boston Bruinsin palveluksessa, kunnes tuli irtisanotuksi vuonna 2007, minkä jälkeen hän on toiminut New York Rangersin pelaajatarkkailijana.