Aku Ankka (lehti)

Aku Ankka on Sanoma Media Finlandin Suomessa julkaisema viikoittainen sarjakuvalehti, joka sisältää Disneyn sarjakuvia. Lehden maskotti ja päähenkilö on Aku Ankka, mutta on myös paljon tarinoita, joissa hän ei esiinny.
Historia.
Lehden näytenumero ilmestyi 5. joulukuuta 1951, ja sitä myytiin 34 017 kappaletta. Vuoteen 1956 asti lehti ilmestyi kerran kuukaudessa ja vuodesta 1958 lokakuun 1960 kaksi kertaa kuukaudessa. Aluksi lehti ilmestyi nimellä "Aku Ankka ja kumppanit", kunnes nimi lyheni "Aku Ankaksi" vuoden 1955 alusta. 
Disneyn sarjakuvasuomennoksissa käytetään vakiintuneesti silloin tällöin tarinoiden lisämausteena muun muassa tunnettujen henkilöiden ja paikkojen nimistä tehtyjä humoristisia väännöksiä ja sananmuunnoksia. Tämä tapa sai alkunsa "Aku Ankka" -lehden toimituksessa jo 1950-luvulla. Ensimmäinen lehdessä esiintynyt nimiväännös oli joulukuun 1952 numerossa mainittu ”Satupekka”, mutta kyseessä ei ollut toimituksen keksintö: Satupekka vakiintui Suomessa juoksija Emil Zátopekin lempinimeksi jo Helsingin olympialaisissa kesällä 1952. Ensimmäiset toimituksen omat nimiväännökset olivat kesäkuun 1955 numerossa mainitut ”Penu Kili” ja ”Pata Revski” muusikoista Beniamino Gigli ja Ignacy Paderewski.
"Aku Ankan" avulla 1950-luvun suomalaiset saivat käsityksen amerikkalaisen keskiluokan elämästä. Muun muassa televisio oli tavallinen osa "Aku Ankan" hahmojen arkea.
"Aku Ankka" saavutti Suomessa vuonna 1975 levikin 317 570, joka oli kaikista lehdistä Suomen suurimpia ja sarjakuvalehdissä omassa kastissaan. Vuoden 1975 levikkiennätys meni rikki vasta vuonna 2007, kun lehden levikki oli maaliskuussa 320 514.
Vuosina 1977 ja 1979 lehdestä aiheutui pieni sisäpoliittinen myrsky. Ulkomailla uutisoitiin, että "Aku Ankka" olisi ollut kielletty Suomessa, koska sen päähenkilö ei käyttänyt housuja. Kyse oli Helsingin ja Kemin kaupunkien säästötoimista, jotka väärin ymmärrettynä saivat aikaan kyseisen kaupunkitarinan. 
Helsingin kaupungin nuorisolautakunta päätti syksyllä 1977 yksimielisesti, ettei "Aku Ankka" -lehteä tilata kaupungin hallinnassa oleviin nuorisotiloihin vuodeksi 1978. Aku Ankan poistamista lehtivalikoimasta oli esittänyt Liberaaliseen kansanpuolueeseen kuulunut nuorisolautakunnan jäsen Matti Holopainen, joka oli kiinnittänyt huomiota siihen, että ”Aku seurustelee vuosikausia Iineksen kanssa eivätkä he mene naimisiin”. Lautakunnan silloinen puheenjohtaja, kokoomuksen Ben Zyskowicz, luonnehti päätöstä jälkeenpäin "työtapaturmaksi". Tapaus herätti laajaa hilpeyttä ulkomaita myöten.
1980-luvulla "Aku Ankkaa" julkaistiin saamenkielisenä versiona "Vulle Vuojaš" -nimen alla. Kokeilu jäi lyhyeksi, sillä kyseistä lehteä ilmestyi 33 numeroa.
Don Rosan tekemissä tarinoissa todellisten paikkojen ja historiallisten henkilöiden nimet on säilytetty ”ankantamatta” sen jälkeen, kun "Aku Ankan" toimitukselle selvisi, että väännökset eivät lainkaan miellyttäneet itse tekijää. 1990-luvun alun lehtisuomennoksissa Rosankin tarinat saivat vielä tavallisen käsittelyn, ja esimerkiksi Sir Francis Drake nimettiin vuonna 1994 julkaistussa tarinassa ”Ankkapalatsin erakko” ”Sir Francis Vaakuksi”. Eräs poikkeus Rosan tavallisesta linjasta on varhainen tarina ”Nokkadamuksen kirous”, jossa jo alkuperäistekstissä Nostradamuksen nimi on väännetty ”Nostrildamukseksi” ( ’sierain’).
Joka tapauksessa "Aku Ankassa" käytetty rikas suomen kieli on saanut kiitosta ja se sai vuonna 2001 Helsingin yliopiston suomen kielen laitoksen vuosittain jakaman Kielihelmi-palkinnon.
Sarjakuvien suomennokset ovatkin tuoneet sanontoja suomen yleiskieleen.
60-vuotisjuhlavuonnaan, vuonna 2011, "Aku Ankka" alkoi julkaista suomalaisten julkisuuden henkilöiden käsikirjoittamia tarinoita. Sanoma Media Finland sai seitsemän vuotta myöhemmin huomautuksen Kilpailu- ja kuluttajavirastolta kuluttajansuojalain rikkomisesta, koska se oli julkaissut tarinan Sannista, mutta lehdessä ollutta mainosta Sannin keikoista ei tunnistanut mainokseksi, ja kilpailussa oli ollut suora ostokehotus lapsille.