tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jelizavetpolin kuvernementti

Jelizavetpolin kuvernementti (myös "lääni", tai Елизаветпольская губерния, Jelizavetpolskaja gubernija) oli hallintoalue Venäjän keisarikunnassa. Sen pinta-ala oli 44 100 neliökilometriä ja asukasluku 878 415 henkeä (vuonna 1897). Hallinnollinen keskus oli Jelizavetpolin kaupunki (nykyinen Gəncə).
Vuonna 1868 perustettu kuvernementti rajoittui lännessä Jerevanin ja Tbilisin kuvernementteihin, pohjoisessa Zaqatalan piirikuntaan ja Dagestanin alueeseen, idässä Bakun kuvernementtiin ja etelässä Persiaan. Se koostui aluksi Jelizavetpolin, Nuxan ja Şuşan kihlakunnista sekä osasta entistä Ordubadin piirikuntaa. Myöhemmin muodostettiin Ərəşin (keskuspaikka Ağdaş), Cavanşirin (Tərtər), Cəbrayılin, Qazaxin ja Zəngəzurin (Goris) kihlakunnat. Alue muodostaa nykyään Azerbaidžanin tasavallan länsiosan ja osan Armeniaa.
Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan kuvernementin väestöstä 60,8 % oli azereja, 33,3 % armenialaisia, 1,7 % lezgejä ja 1,6 % venäläisiä. Tärkeimpiä elinkeinoja olivat maanviljely, karjanhoito ja kaivosteollisuus.
Ernst Linder (poliitikko)

Christoffer Alexander Ernst Linder (1. tammikuuta 1838 Tallinna – 13. toukokuuta 1868 Pohja) oli suomalainen liberaali poliitikko ja toimittaja.
Ernst Linder kuului Linderin aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat everstiluutnantti Carl Anton Linder ja Helena von Brewern. Linder sai kartanonherran elämään tähtäävän kasvatuksen, eikä hän käynyt lainkaan kouluja. Jo nuorena hän liikkui ruotsinkielisten liberaalien (”verettömien”) piirissä ja avusti vuonna 1859 "Svenska Familjejournalenia" ja liberaalia "Wiborg"-lehteä. Hänen sanottiin olleen yksi tammikuun valiokuntaa huhtikuussa 1861 Helsingissä vastustaneen katumielenosoituksen johtajista. Samana syksynä Linder perusti opiskelija Leo Mechelinin kanssa ruotsinkielisen "Barometern"-viikkolehden ja toimi sen päätoimittajana. Vaikka "Barometern" ehti ilmestyä vain neljän kuukauden ja 17 numeron verran, se toi esiin liberaalien keskeiset vaatimukset ja lienee vaikuttanut valiokunnan koostumukseen. Se käsitteli siihen asti lehdistössä vaiettuja aiheita kuten sensuuria, esitteli suurelle yleisölle Suomen suuriruhtinaskunnan perustuslait ja vaati säännöllisesti kokoontuvia valtiopäiviä. "Barometern" lakkautettiin joulukuussa 1861, ja pian ruotsinkielisten liberaalien uudeksi äänitorveksi perustettiin "Helsingfors Dagblad", johon Linder sen jälkeen kirjoitti nimimerkeillä "E. L.", "-d-r", "-er" ja "-t-r".
Linder perusti myös vuosina 1863–1865 Helsingissä ilmestyneen suomenkielisen "Päivätär"-viikkolehden. Hän osallistui valtiopäiville aatelissäädyssä Möllersvärd-suvun edustajana vuosina 1863–1864 ja 1867. Linder oli valtiopäivien talousvaliokunnassa tärkeimpiä elinkeinovapauden puolustajia. Hän kirjoitti ahkerasti vuosien 1863–1864 ensimmäisten valtiopäivien asioista "Päivättäreen", "Helsingfors Dagbladiin", "Åbo Underrättelseriin" ja "Suomettareen". Kielikysymyksessä hän oli maltillinen suomen kielen oikeuksien puolustaja. Pankkiasioita Linder käsitteli kirjassaan "Om penningar och banker" (1867).
Lehtiensä jäätyä lyhytikäisiksi Linder hankki vuonna 1866 isälleen kuuluneen Åminnen kartanon Pohjan kunnasta ja vetäytyi vähitellen politiikasta. Hänet valittiin vuonna 1867 Pohjan kunnanvaltuuston varapuheenjohtajaksi. Linder kuoli nälkävuosien aikana lavantautiin perustettuaan Åminneen sairastuvan hoitamaan epidemian uhreja.
Linderin puolisona oli vuodesta 1865 Maria Amelie Albinia Lavonius, jonka isä oli lääninkuvernööri Alexander Lavonius. Heidän ainoa aikuiseksi elänyt lapsensa oli Ruotsin ja Suomen armeijassa palvellut ratsuväenkenraali Ernst Linder. Linderin kuoltua hänen leskensä Maria muutti vuonna 1870 Ruotsiin ja nai konsuli Oscar Ekmanin. Senaatin talousosaston varapuheenjohtaja ja ministerivaltiosihteeri Constantin Linder oli Ernst Linderin veli.
Shaolin Temple (elokuva)

Shaolin Temple (, "Shao Lin Si") on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut hongkongilainen taisteluelokuva. Elokuvan ohjasi Chang Hsin-yen ja pääosassa esiintyvät muun muassa Jet Li ja Yu Hai. 
Juoni.
Orjatyöläinen joutuu tapetuksi ja hänen poikansa Chieh Yuan onnistuu pakenemaan orjuudesta. Hän eksyy Shaolin temppeliin, jossa munkit ottavat hänet yhteiskuntaansa. Chieh Yuan näkee heidän taitavan Shaolin Kungfuta ja haluaa myös oppia kamppailemaan, mutta ensiksi hänestä täytyy tulla munkki. Chieh Yuan karkaa myöhemmin temppelistä kostamaan isänsä murhaajalle ja muut munkit päättävät lähteä auttamaan häntä. Matkalla he onnistuvat pelastamaan todellisen keisarin, jota hänen kenraalinsa olivat pettäneet.
Simon Després

Simon Després (s. 27. heinäkuuta 1991 Laval, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja. Pittsburgh Penguins varasi hänet 30. pelaajana . Peruspuolustajan vahvuuksia ovat fyysinen peli ja syöttötaito. Hän pitää esikuvanaan Detroit Red Wingsin Pavel Datsjukia.
Ura.
Després pelasi vuodet 2007–2011 QMJHL:n Saint John Sea Dogsissa. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi NHL-seura Pittsburgh Penguinsiin, mutta pelasi suurimman osan ensimmäisestä sopimuskaudestaan AHL:n Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa.
Maajoukkueura.
Després pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011 ja voitti hopeaa.
Després pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009.
Novgorodin kuvernementti

Novgorodin kuvernementti (myös "lääni", ) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1727–1927. 1800-luvun lopussa sen pinta-ala oli 122 342 neliökilometriä. Asukkaita oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 1 367 000 henkeä. Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Novgorodin kaupunki.
Novgorodin kuvernementti erotettiin Pietarin kuvernementista vuonna 1727. Aluksi se koostui Novgorodin, Pihkovan, Velikije Lukin, Tverin ja Belozerskin provinsseista. Pihkovan ja Velikije Lukin provinsseista muodostettiin vuonna 1772 Pihkovan kuvernementti. Vuonna 1773 perustettiin Aunuksen provinssi ja vuonna 1775 Tverin käskynhaltijakunta. Vuonna 1776 perustettu Novgorodin käskynhaltijakunta koostui aluksi Novgorodin ja Aunuksen alueista. Vuonna 1777 siitä erotettiin Jaroslavlin käskynhaltijakunta. Aunuksen alue ja Uuden-Laatokan kihlakunta liitettiin vuonna 1781 Pietarin kuvernementtiin. Osa lakkautetusta Aunuksen kuvernementista kuului vuosina 1796–1801 jälleen Novgorodin kuvernementtiin.
1800–1900-lukujen vaihteessa kuvernementti koostui yhdestätoista kihlakunnasta, joiden keskuksina toimivat Belozersk, Borovitši, Demjansk, Kirillov, Kresttsy, Novgorod, Staraja Russa, Tihvinä, Tšerepovets, Ustjužna ja Valdai. Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan väestöstä 96,8 % oli venäläisiä, 0,7 % karjalaisia, 0,7 % vepsäläisiä ja 0,3 % saksalaisia. Tärkeimpiä elinkeinoja olivat maatalous ja käsityöammatit.
Pohjoisista Belozerskin, Kirillovin, Tihvinän, Tšerepovetsin ja Ustjužnan kihlakunnista muodostettiin vuonna 1918 Tšerepovetsin kuvernementti. Luoteiseen alueeseen vuodesta 1921 lähtien kuulunut Novgorodin kuvernementti lakkautettiin vuonna 1927, jolloin se liitettiin Leningradin alueeseen.
Jaden Schwartz

Jaden Schwartz (s. 25. kesäkuuta 1992 Melfort, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL:ssä Seattle Krakenissa. St. Louis Blues varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 14. pelaajana . Schwartzin vahvuudet ovat kahden suunnan pelaamisessa, kiekkokontrollissa ja liikkuvuudessa. Hän pitää esikuvinaan mm. Joe Sakicia ja Pittsburg Penguinsin Sidney Crosbyä.
Ura.
Seuraura.
Schwartzin kasvattajaseura on Melfort MHA. Hän pelasi Athol Murrayn yliopistossa Notre Damessa, joka sijaitsi Wilcoxissa Saskatchewanissa. Schwartz auttoi Notre Damen Kamloops International Bantam Ice Hockey Tournamentin voittoon vuosina 2006 ja 2007. Vuonna 2007 hän pelasi Notre Dame Houndsissa, jonka hän auttoi vuoden 2007 Mac's AAA Midgetin voittoon. Schwartz pelasi samassa turnauksessa vuonna 2008, ja nimettiin Saskatchewan Midget AAA Hockey Leaguen parhaaksi hyökkääjäksi kaudella 2007–2008. Hän voitti SMHL:n pistepörssin tehoilla 39+72=111 ja rikkoi Vincent Lecavalierin ja Brad Richardsin aikaisemmat ennätykset.
Schwartz pelasi juniorina kaudella 2008–2009 SJHL:n Notre Dame Houndsissa, jolloin hän oli sarjan pistepörssin viides ja maalipörssin kolmas tehoilla 34+42=76. Tulokkaiden pistepörssin voittanut Schwartz valittiin SJHL:n vuoden tulokkaaksi. Kaudeksi 2009–2010 Schwartz siirtyi USHL:n Tri-City Stormiin ja voitti sarjan pistepörssin tehoilla 33+50=83. Schwartz valittiin myös USHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja voitti parhaan hyökkääjän palkinnon. Hänestä tuli samalla nuorin pelaaja, joka on tehnyt vastaavan sitten kauden 1982–1983 ja teki suurimman pistemäärän sitten Thomas Vanekin kaudella 2001–2002. St. Louis Blues varasi Schwartz NHL:ään ensimmäisellä kierroksella 14. pelaajana .
Kaudeksi 2010–2011 Schwartz siirtyi Coloradon yliopistoon, jonne siirtymisestä hän oli päättänyt jo tammikuussa 2008. Hänet valittiin kaudella WCHA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen ja WCHA:n kolmanteen tähdistökentälliseen.
Heinäkuussa 2021 Schwartz solmi viisivuotisen ja arvoltaan 27,5 miljoonan dollarin jatkosopimuksen Krakenin kanssa.
Maajoukkueura.
Schwartz voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2011.
Schwartz oli Kanadan kapteeni 2012 Nuorten maailmanmestaruuskilpailussa ja voitti pronssia.
Muuta.
Schwartzin veli Rylan Schwartz (s. 1990) pelaa myös jääkiekkoa Coloradon yliopistossa, samassa joukkueessa missä Jaden pelaa. Schwartzin sisko Mandi Schwartz (s. 1988–2011) pelasi jääkiekkoa Yale Bulldogsin naisten joukkueessa. Hänellä havaittiin akuutti myelooinen leukemia joulukuussa 2008. Vaikka Mandille yritettiin lyötää parannuskeinoa luuytimensiirron avulla, hän kuoli huhtikuussa 2011.
Patrick Miller

Patrick Miller (1730–1815) oli skotlantilainen pankkiiri ja Carron Company -nimisen rautaruukin osakkeenomistaja sekä innostunut ase- ja laivatekniikan kokeilija. Laivatekniikassa hänen kiinnostuksensa kohteena olivat myös kaksi- ja kolmirunkoiset huvialukset, joiden runkojen väliin oli asennettu kammella pyöritettävä siipiratas. Miller syntyi Dalswintonin kylässä hieman pohjoiseen Dumfriesistä.
Miller yritti herättää useiden Euroopan maiden laivastojen kiinnostusta erikoissota-alustaan kohtaan, mutta vain Ruotsin laivasto osoitti jotakin kiinnostusta. Fredrik af Chapman kutsui alusta englantilaiseksi ”merimöröksi”. Ruotsin kuningas Kustaa III lähetti Millerille kiitokseksi itse aluksesta ruotsalaisia lantun siemeniä hienossa nuuskarasiassa, joka nykyään löytyy Victoria ja Albert museosta Lontoossa.
Millerin lasten opettaja James Taylor ehdotti Millerille, että tämän veneissä voitaisiin kokeilla höyrykonetta. Nähtyään insinööri William Symingtonin tekemän esitteen keksimästään höyrykoneesta vaunussa, Miller pyysi Symingtonin rakentamaan kyseisen höyrykoneversion käyttömekanismeineen kaksirunkoiseen siipirattaalla varustettuun huvialukseen. Sitä kokeiltiin onnistuneesti Millerin talon lähellä Dalswinton Loch -järvellä 14. lokakuuta 1788. Seuraavana vuonna isompi höyrykone sovitettiin 10 metriä pitkään kaksirunkoiseen alukseen, jota kokeiltiin Forthin–Clyden kanavalla. Siipiratas repesi 2. joulukuuta testeittä, mutta alkuvaikeuksien jälkeen alus kulki 26. ja 27. joulukuuta 1789 jonkin matkaa kanaalissa yli 10 km/h nopeudella. Miller oli valittanut kehittämisen kustannuksista, eikä hän ollut tyytyväinen Symingtonin höyrykoneeseen ja lopetti projektin. Kymmenen vuotta myöhemmin lordi Dundas käynnisti Symingtonin työn uudelleen, mikä johti kuuluisaan "Charlotte Dundas" -nimiseen siipiratasalukseen.
Penzan kuvernementti

Penzan kuvernementti () oli Venäjän keisarikunnan kuvernementti. Se perustettiin vuonna 1780 ja lakkautettiin vuonna 1927. Alueen pääkaupunki oli Penza.
Kuvernementti rajoittui Nižni Novgorodin, Simbirskin, Saratovin ja Tambovin kuvernementteihin. Nykyään alue käsittää noin Penzan oblastin ja Mordvan tasavallan.
Alue oli jaettu vuonna 1897 väestönlaskennan aikaan kymmeneen kihlakuntaan eli ujestiin:
Vuonna 1897 kuvernementin väkiluku oli 1 470  474. Tästä venäjänkielisten osuus oli 83,0 % väestöstä. Merkittäviä kielivähemmistäjä edustivat mordvalaiset (12,8 %) ja tataarit (4,0 %).
Roger Johansson

Per Arne Roger Johansson (s. 17. huhtikuuta 1967 Ljungby, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja olympiavoittaja. Hän voitti lisäksi kaksi MM-mitalia ja kolme Ruotsin-mestaruutta. Johansson pelasi urallaan Elitserienissä yhteensä 401 runkosarjaottelua tehopisteillä 65+138=203 ja otti 464 äähyminuuttia. Johansson pelasi NHL:ssä yhteensä 161 runkosarjaottelua tehopisteillä 9+34=43.
Ura.
Seuraura.
Johanssonin kasvattajaseura on IF Troja-Ljungby, jossa hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Ruotsin I-divisioonassa 16-vuotiaana kaudella 1983–1984. Calgary Flames varasi Johanssonin NHL:ään kesällä . Kaudeksi 1986–1987 hän siirtyi Elitserienin Färjestads BK:hon, jossa teki tulokaskaudella 31 runkosarjaottelussa tehopisteet 6+11=17. Färjestad voitti Elitserien-hopeaa keväällä 1987 ja kultaa kaudella 1987–1988.
Kaudeksi 1989–1990 Johansson siirtyi Calgary Flamesiin, jossa hän teki tulokaskautenaan viisi syöttöpistettä 35 runkosarjaottelussa. Kahden Calgaryssä pelatun kauden jälkeen hän palasi kaudeksi 1991–1992 Ruotsiin Leksand IF:ään. Kaudeksi 1992–1993 Johansson palasi Calgaryyn, jossa hän teki tehopisteillä 4+16=20 NHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä. Hän palasi kaudeksi 1993–1994 Leksandiin, jossa hän aloitti myös kauden 1994–1995 NHL:n työsulun vuoksi. Chicago Blackhawks otti Johanssonin waiver-listalta tammikuussa 1995. Hän pelasi Chicagossa 11 ottelua.
Johansson palasi Färjestadiin kaudeksi 1995–1996. Kauden päätteeksi hänet valittiin Ruotsin tähdistökentälliseen. Johansson pelasi Färjestadissa koko loppu-uransa. Hän toimi kaudella 1996–1997 joukkueen kapteenina, kun Färjestad voitti Ruotsin-mestaruuden keväällä 1997. Kaudella 1997–1998 Johansson oli varakapteeni ja teki tehopisteillä 12+27=39 Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä. Hän voitti koko liigan puolustajien piste- ja syöttöpörssin sekä toisen peräkkäisen Ruotsin-mestaruutensa keväällä 1998. Johansson oli myös kaudella 1998–1999 Färjestadin tehokkain puolustaja pisteillä 11+11=22.
Johansson lopetti pelaajauransa loukkaantumisten takia kauteen 2000–2001, jolloin Färjestad voitti Elitserien-hopeaa.
Maajoukkueura.
Johanssonin ensimmäinen arvoturnaus oli alle 18-vuotiaiden EM-kilpailut vuonna 1985. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1986 ja 1987. Ruotsi voitti vuoden 1987 turnauksessa pronssia.
Johansson kuului Ruotsin kultaa Lillehammerin olympiakisoista vuonna 1994 voittaneeseen joukkueeseen. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 1994, 1996 ja 1997. Ruotsi voitti hopeaa vuonna 1997 ja pronssia vuonna 1994. Johansson edusti Ruotsia maailmancupissa vuonna 1996.
Muuta.
Johanssonin pikkuveli Ronnie on pelannut hyökkääjänä Ruotsin alemmissa sarjoissa.
Kalugan kuvernementti

Kalugan kuvernementti () oli yksi Venäjän keisarikunnan hallintoalueista. Se perustettiin vuonna 1796 ja lakkautettiin Neuvostoliitossa 1929. Sen pääkaupunki oli Kaluga.
Kalugan kuvernementti sijaitsi keskellä Venäjän Euroopan-puoleista osaa. Sitä reunusti pohjoisessa Moskovan kuvernementti, etelässä Orjolin kuvernementti, idässä Tulan kuvernementti ja lännessä Smolenskin kuvernementti.
Vuonna 1897 kuvernementin väkiluku oli 1 132 843. Kuvernementti oli tällöin haettu yhteentoista ujestiin eli kihlakuntaan, joiden keskukset olivat Borovsk, Kaluga, Kozelsk, Malojaroslavets, Medyn, Meštšovsk, Mosalsk, Peremyšl, Tarusa, Tšekalin ja Žizdra. Väestön kielellinen rakenne oli hyvin venäläinen (99,4 % väestöstä).
Nallekarkki

Nallekarkit ovat pieniä hedelmämakeisia, jotka ovat nallen muotoisia. Se on Haribon tunnettu makeinen, jonka valmistus aloitettiin vuonna 1922, kaksi vuotta yhtiön perustamisen jälkeen. Nallekarkkeja on erivärisiä ja ne ovat kaksi senttimetriä pitkiä.
Moskovan kuvernementti

Moskovan kuvernementti () oli Venäjän keisarikunnan kuvernementti. Kuvernementti perustettiin vuonna 1708 ja lakkautettiin 1929. 
Kuvernementtiä reunusti Tverin kuvernementti pohjoisessa ja luoteessa, Vladimirin kuvernementti koillisessa ja idässä, Rjazanin kuvernementti kaakossa, Tulan ja Kalugan kuvernementit etelässä ja Smolenskin kuvernementti lännessä.
Vuonna 1897 kuvernementin väkiluku oli 2 430 581. Kuvernementin keskus oli miljoonakaupunki Moskova (1 038 591 asukasta). Suurimpia kihlakuntakaupunkeja olivat Serpuhov (30 571 as.) ja Kolomna (20 277 as. vuonna 1897). Vuosina 1802–1918 kuvernementti käsitti 13 kihlakuntaa eli ujestia:
Kielellis-etniseltä koostumukseltaan kuvernementti oli vuonna 1897 hyvin venäläinen (97,6 % väestöstä); saksalaisia oli 0,8 % ja puolalaisia 0,5 %. Muut kieliryhmät olivat tätä pienempiä.
Hei, kuka puhuu

Hei, kuka puhuu () on vuonna 1989 kuvattu romanttinen komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät John Travolta, Kirstie Alley, George Segal, Olympia Dukakis, Twink Caplan, Joy Boushel ja Abe Vigoda. Bruce Willis ääninäyttelee elokuvassa Mikeyta, jonka hahmoa puolestaan näyttelevät Jason Schaller ja Jacob Haines. Elokuvan on ohjannut Amy Heckerling. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti noin 297 miljoonaa, mikä teki elokuvasta John Travoltan menestyneimmän elokuvaroolin. Myöhemmin elokuva sai kaksi jatko-osaa "Hei, kuka puhuu myös" (1990) ja "Hei, kuka puhuu nyt" (1994).
Juoni.
Nuori nainen (Alley) saa vauvan ja päättää etsiä sille isän. Biologinen sellainen (Segal) on aivan liian kiireinen ja muutkin tarjolla olevat vaihtoehdot kammottavat. Bruce Willisin äänellä puhuva vauva näyttää lopulta äidilleen, että ratkaisu (Travolta) on lähempänä kuin hän luulikaan.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus.
"Helsingin Sanomien" Pertti Avola sanoo elokuvaa herttaiseksi, joutuisaksi ja notkeaksi hömppäkomediaksi, joka onnistuu paikoin olemaan aidosti hauska. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo elokuvaa sympaattiseksi komediaksi, jossa Williskin on hauska. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Astrahanin kuvernementti

Astrahanin eli Astrakaanin kuvernementti (myös "lääni", ) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1717–1928. 1900-luvun alussa sen pinta-ala oli 202 380 neliökilometriä. Asukkaita oli 1 003 500 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Astrahanin kaupunki.
Astrahanin kuvernementti muodostettiin vuonna 1717 osista Kazanin ja Nižni Novgorodin kuvernementtejä. Vuonna 1719 siihen liitettiin Simbirskin kihlakunta ja vuonna 1739 Saratov. Kuvernementti lakkautettiin ja liitettiin Kaukasian käskynhaltijakuntaan vuonna 1785. Käskynhaltijakunta nimettiin vuonna 1796 uudelleen Astrahanin kuvernementiksi. Vuonna 1802 siitä erotettiin Kaukasian kuvernementti.
1900-luvun alussa Astrahanin kuvernementtiin kuului viisi kihlakuntaa, joiden keskuspaikkoina toimivat Astrahan, Jenotajevsk, Krasnyi Jar, Tsarjov ja Tšornyi Jar. Lisäksi se käsitti Kalmukkien ja Kirgiisien arot. Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan asukkaista 40,8 % oli venäläisiä, 25,0 % kazakkeja, 13,8 % kalmukkeja, 13,3 % ukrainalaisia ja 5,3 % tataareja. Tärkeimpiä elinkeinoja olivat karjanhoito, puutarhanhoito ja maanviljely, kalastus, suolan tuotanto ja laivaliikenne.
Nilfisk

Nilfisk on tanskalainen siivousvälineitä valmistava yritys. Yrityksen pääkonttori on Tanskassa ja sillä on myyntiyhtiöitä 43 maassa ja valmistusta Brasiliassa, Kiinassa, Tanskassa, Unkarissa, Italiassa, Meksikossa ja Yhdysvalloissa. Työntekijöitä on noin 5 000. Nilfisk-Advancen ydinliiketoiminta on teollisuus- ja yrityskäyttöön tarkoitettujen puhdistuslaitteiden sekä ammattikäyttöön tarkoitettujen painepesureiden toimittaminen. Nilfisk-Advance markkinoi myös pölynimureita ja painepesureita kuluttajille. Nilfisk-Advancen tärkeimmät tuotemerkit ovat Advance, Clarke, Nilfisk, Nilfisk-Alto, Nilfisk CFM ja Viper.
Yrityksen perustivat Tanskassa vuonna 1906 Peder Andersen Fisker (1875–1975) ja Hans Marius Nielsen (1870–1954) nimellä "Fisker &amp; Nielsen". Alkujaan yritys valmisti sähkömoottoreita tuulettimiin, keittiöhisseihin poriin ja myöhemmin Nimbus-moottoripyörään. Menestys alkoi vuonna 1910 Nilfisk pölynimurin tultua markkinoille. Imuri painoi 17,5 kiloa. Fisker sai keksinnölle patentin ja osti myöhemmin Nielsenin ulos yrityksestä. Pölynimurista tuli suuri menestys ja muut motoroidut tuotteet jäivät vähitellen pois tuotannosta. Vuonna 1954 yritys myi miljoonannen pölynimurinsa.
Vuonna 1989 NKT Holding, Kööpenhaminan pörsissa noteerattu yritys, osti "Fisker &amp; Nielsenin". 1994 uudeksi nimeksi tuli Nilfisk A/S ja vuonna 1998 Nilfisk-Advance A/S ja 2015 Nilfisk.
Aiheesta muualla.
https://www.nilfisk.com/fi-fi/
Kiiski-luokan miinanraivaaja

Kiiski-luokka on Suomen merivoimien kuuden raivausveneen muodostama alusluokka, joka on tarkoitettu herätemiinojen raivaukseen ja soveltuu raivaamaan myös kosketusmiinoja. Luokan alukset on rakennettu vuosina 1982–1984 Fiskars Oy:n veneveistämöllä Turussa.
Suunnittelu.
Alusten runko on lasikuitua. Alusten voimanlähteenä on kaksi 660 hevosvoiman Cummins NT-380M -dieselmoottoria, jotka pyörittävät kahta akselia. Alukset kykenevät vetämään tyypin F82 raivainta ja kykenevät myös mekaaniseen raivaukseen.
Alukset.
Kahdeksan aluksen lisätilaus peruutettiin. Käytössä olevat alukset ovat Uudenkaupungin Työveneen modernisoimia, jolloin niiden pituutta kasvatettiin hieman.
Syöksy-luokan komentovene

Syöksy-luokka on Suomen merivoimien neljän komentoveneen muodostama alusluokka, jonka alukset soveltuvat taisteluosastojen johtamiseen.
Suunnittelu.
Alusten pituus on 14 metriä, leveys 4,5 metriä ja syväys metrin. Niiden uppouma on 19 tonnia. Alusten propulsiojärjestelmänä on kaksi 490 kilowatin moottoria, jotka mahdollistavat 30 solmun huippunopeuden. Aluksilla on kahden hengen miehistö ja niiden omasuojana on yksi 12,7 millimetrin konekivääri.
Alukset.
Luokan alukset valmisti 1991–1993 Uudenkaupungin Työvene Oy. Luokkaan kuuluvat:
Kimalaisen lento

Kimalaisen lento () on Nikolai Rimski-Korsakovin sävellys. "Kimalaisen lento" on alkujaan orkesterivälisoitto oopperasta "Tsaari Saltanin tarina", joka perustuu Aleksandr Puškinin kertomukseen. Välisoitto kuvaa oopperan prinssin lentoa kimalaisena taikasaarelta tsaarin hoviin. Ooppera on sävelletty vuosina 1898–1900, ja pari vuotta oopperan kantaesityksen jälkeen säveltäjä laati oopperan musiikista kolmiosaisen orkesterisarjan op. 57, mutta välisoitto ei sisälly siihen, vaan se tunnetaan erillisenä orkesterikappaleena.
"Kimalaisen lento" on nopea taiturinumero, jossa säveltäjä käyttää hyväkseen viulujen, huilujen ja klarinettien notkeutta. Kimalaisen surinaa säestävät tehokkaat rytmi-iskut. Sävellys tarjoaa esittäjille tilaisuuden loistaa nopeudella ja teknisellä osaamisella, joten siitä on lukuisia sovituksia erilaisille kokoonpanoille. Tavanomaisten soolosoittimien viulun, pianon ja huilun ohella esityksissä on käytetty muun muassa nokkahuilua, fagottia, saksofonia, harmonikkatrioa, balalaikkaorkesteria, lauluyhtyettä, vaskiyhtyettä ja popyhtyettä. Yleisradion levystössä oli vuonna 1986 noin 70 erilaista levytystä "Kimalaisen lennosta". Kappaleen nopeimmat esitykset kestävät vain runsaan minuutin.
Louhi (öljyntorjunta-alus)

Monitoimialus Louhi (kylkinumero 999) on Suomen ympäristökeskuksen omistama öljyntorjunta-alus, jonka miehistöstä ja käytöstä vastaa Suomen merivoimat. Alusta käytetään erilaisiin huoltotehtäviin esimerkiksi merikaapelin laskuun ja sukellustoimintaan.
Tekniset tiedot.
Alus on myös mahdollista aseistaa miinoilla, sekä 40 mm tykillä ja 2 × 12,7 mm konekivääreillä.
Nižni Novgorodin kuvernementti

Nižni Novgorodin kuvernementti () oli Venäjän keisarikunnan kuvernementti vuosina 1714–1929. Tämän jälkeen siitä tuli osa Nižni Novogordin aluetta. 
Kuvernementtia reunusti lännessä Vladimirin kuvernementti, pohjoisessa Kostroman ja Vjatkan kuvernementit, idässä Kazanin ja Simbirskin kuvernementit ja etelässä Penzan ja Tambovin kuvernementit.
Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan kuvernementin asukasluku oli 1 584 774. Kuvernementin pääkaupunki oli Nižni Novgorod (90 053 as. vuonna 1897). Aluehallintoa varten kuvernementti oli jaettu 11 kihlakuntaan.
Suurimpia kielellisiä väestöryhmiä olivat venäläiset (93,2 %), mordvalaiset (3,4 %) ja tataarit (2,6 %).
Suomen tataarien esivanhemmat olivat kotoisin Nižni Novgorodin kuvernementin Sergatšin kihlakunnan kylistä ja etenkin Aktukista.
G-vene

G-veneet ovat Suomen merivoimien kevyitä miehistönkuljetusveneitä, jotka on perustuvat teijolaisen Marine Alutechin Watercat M8 -veneeseen.
G-vene pystyy kuljettamaan ryhmän tai tuhat kiloa rahtia. Niiden huippunopeus on yli 30 solmua. Jotkut aluksista on varustettu miinanlaskuun.
Vuoden 2001 tilausvaltuutus sisälsi ryhmän kuljettamiseen soveltuvan G-veneen hankintamahdollisuuden, joita oli mahdollista tilata 35 kappaletta. Teijolainen Marine Alutech sai tilauksen alusten valmistamisesta.
Koulutusalus Kajava

Koulutusalus Kajava (kylkinumero 56) on Suomen merivoimien koulutusalus. Se on alkujaan Suomen merivartiostolle valmistunut Lokki-luokan vartiolaiva. 
Valmistus.
Rajavartiolaitos tilasi aluksen Laivateollisuudelta Pansiosta, missä köli laskettiin 25. marraskuuta 1985. Alus laskettiin vesille 25. maaliskuuta 1986 ja valmistui 28. elokuuta 1986.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1994 merivoimille Merisotakoulun merenkulun koulutusalukseksi "Lokin" kanssa. Merivoimille siirrettäessä alus sai kylkinumeron 56.
L-luokan linnakevene

L-luokan linnakeveneet ovat Suomen merivoimien kolmentoista yhteysveneen muodostama alusluokka, jota käytetään huolto- ja henkilökuljetuksiin.
Kotkan rannikkopatteristolle hankittiin 1980- ja 1990-luvuilla kaksi luokan alusta, jotka osoittautuivat tehtäviinsä hyvin soveltuviksi. Tammikuussa 1992 "L-104" ja "L-107" olivat kuljetusveneinä Kotkan rannikkopatteristossa.
Alukset.
Aluksia on valmistanut kaksi valmistajaa:
PEKKA

PEKKA eli pioneerierikoiskalustoajoneuvo on Suomen maavoimien pioneerikäyttöön valmistettu ajoneuvo. PEKKA soveltuu monenlaisiin suluttamis-, linnoitus- ja raivaustöihin. Hyvien maasto-ominaisuuksiensa vuoksi se ei ole rajoittunut vain teillä liikkumiseen.
Tekniset tiedot.
Eräitä PEKKA-ajoneuvon ominaisuuksia:
Lähteet.
Suomen puolustusvoimat: Pioneerierikoiskalustoajoneuvo PEKKA
Conlog Oy: PEKKA Pioneerierikoiskäyttöajoneuvo
Wu Xia

Wu Xia () on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut hongkongilainen wuxiaelokuva. Elokuvan ohjasi Peter Chan ja käsikirjoitti Aubrey Lam ja Joyce Chan. Pääosissa näyttelevät Donnie Yen, Takeshi Kaneshiro ja Tang Wei.
Juoni.
Qing-dynastian lopulla vaikuttava Liu Jinxi on paperinvalmistaja, joka elää normaalia perhe-elämää vaimonsa Yun ja kahden lapsensa kanssa. Kylään saapuu kaksi pahamaineista roistoa, jotka kuitenkin menettävät henkensä liian helposti. Kaikki kunnia menee Liu Jinxille, joka ei omien sanojensa mukaan käyttänyt väkivaltaa, vaan roistot itse tappoivat vahingossa toisensa. Paikalle on saapunut etsivä Xu Baijiu, joka ryhtyy tutkimaan kahden roiston kuolemaa. Liu Jinxin harmiksi etsivä Xu alkaa selvittämään myös Liun menneisyyttä ja hänen yhteyttä 72 Demons -klaaniin ja heidän mestariinsa. Mitä pidemmälle etsivä Xu pääsee totuudessa, sitä pahemmassa vaarassa on Liu ja hänen perheensä, sekä koko kylä.
RG32M

BAE Systems RG32M on eteläafrikkalaisen BAE Systems Land Systems South Africa -puolustusvälineyhtiön valmistama kevyesti panssaroitu nelivetoinen maastoajoneuvo.
Suomen puolustusvoimille on hankittu 74 ajoneuvoa. Puolustusvoimat ostivat 26 autoa vuonna 2010 ja toinen 23 auton erä tilattiin vuonna 2011. Vuonna 2012 tilattiin 25 autoa lisää, jolloin autoja on tilattu yhteensä 74 kappaletta.
Suomessa autoja käytetään lähinnä kriisinhallinta- ja kuljetustehtäviin.
Muita auton käyttäjiä ovat Ruotsin puolustusvoimat ja Irlannin asevoimat.
Tekniset tiedot.
Mitat
Alustan tiedot
Aseistusvaihtoehdot
Barentsburg

Barentsburg () on vajaan 500 asukkaan kylä Huippuvuorten saaristossa Norjassa. Se on Huippuvuorten toiseksi suurin asutuskeskus.
Barentsburgista on linnuntietä 40 km saarten hallintokeskukseen Longyearbyeniin, muttei tieyhteyttä. Asutus liittyy venäläisomistuksessa olevaan hiilikaivokseen, ja kylän asukkaat ovat pääasiassa ukrainalaisia ja venäläisiä. Paikkakunnalla on Venäjän konsulaatti.
Historia.
Vuonna 1920 perustettu Arktikugolin hiilikaivos on Barentsburgin tärkein tulonlähde. Vuonna 1932 Alankomaat myi kaivoksen Neuvostoliitolle. Nykyään hiilikaivoksen omistaa Venäjän valtionyhtiö Trust Artikugol.
Garry Monahan

Garry Michael Monahan on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi 12 kautta NHL:ssa.
Ura.
Montreal Canadiens varasi Monahanin NHL:n vuoden varaustilaisuudessa. Hänestä tuli näin ollen ensimmäinen NHL:ään varattu pelaaja. Seuraavalla kaudella hän pelasi B-juniorina St. Michael’s Buzzersin joukkueessa Torontossa, kunnes siirtyi A-junioriksi OHA-liigaan Peterborough Petesin joukkueeseen, jossa hän pelasi vuosina 1964–1967. Viimeisenä juniorivuotenaan Monahan keräsi hyvin tehopisteitä ja pelasi samassa ketjussa Mickey Redmondin, liigan parhaan maalintekijän kanssa. Monahan teki 30 maalia ja 84 pistettä 47 ottelussa, vaikka joukkue menestyikin heikosti.
Monahan teki NHL-debyyttinsä Canadiensissa kaudella 1967–1968 mutta pelasi suurimman osan kaudesta Canadiensin farmijoukkue Houston Apollosissa. Vietettyään melkein koko seuraavan kauden AHL:ssä: Monahan siirtyi kesäkuussa 1969 Detroit Red Wingsiin vaihdossa Pete Mahovlichiin. Monahan sai Red Wingissä hyvin vähän jääaikaa eikä saanut hyökkäyspeliään toimimaan, joten ennen kauden päättymistä hänet kaupattiin Los Angeles Kingsiin, jossa sama meno jatkui. Monahan pelasi Red Wingissä ja Kingissä 72 ottelua ja teki niissä ainoastaan kolme maalia ja kymmenen pistettä.
Ennen seuraavaa kautta Monahan kaupattiin Toronto Maple Leafsiin, josta Kings sai vaihdossa tulevan kapteeninsa ja päävalmentajansa Bob Pulfordin. Monahan sai Maple Leafsisa paljon enemmän jääaikaa uudessa roolissaan puolustavana hyökkääjänä. Hän pelasi Torontossa neljä kokonaista kautta, kunnes kauden 1974–1975 ensimmäisen ottelun jälkeen hänet kaupattiin Vancouver Canucksiin. Vancouverissa hän pelasi neljä kautta. Kaudella 1976–1977 hän teki uransa parhaat pisteet 18 maalia ja 44 pistettä. Hänen pistetehtailunsa kuitenkin romahti viimeisellä kaudellaan Vancouverissa, ja hän palasi Torontoon kaudelle 1978–1979. 62 ottelussa hän teki vain neljä maalia. Tämä päätti hänen NHL-uransa, mikä käsitti 748 ottelua ja 12 kautta.
Monahan muutti Japaniin ja pelasi kolme kautta tokiolaisessa Seibu Tetsudon joukkueessa. Hän lopetti uransa kauteen 1981–1982 35 vuoden ikäisenä. Jälkeenpäin hän on toiminut useita vuosia Vancouver Canucksin radiotoimittajana.
Vjatkan kuvernementti

Vjatkan kuvernementti () oli Venäjän keisarikunnan ja Neuvosto-Venäjän hallintoalue vuosina 1796–1926. Kuvernementti lakkautettiin vuonna 1926 ja osia siitä liitettiin Tatarian, Marin ja Udmurtian autonomisiin sosialistisiin tasavaltoihin. Loput Vjatkan kuvernementista muutettiin Vjatkan alueeksi, joka nimettiin vuonna 1934 murhatun bolševikkijohtaja Sergei Kirovin mukaan Kirovin alueeksi.
Kuvernementin pinta-ala oli noin 153 112 neliökilometriä vuonna 1897. Vuoden 1897 väestönlaskennan aikaan kuvernementissä asui 3 030 831 henkeä.
Kuvernementtia reunustivat Vologdan kuvernementti pohjoisessa, Permin kuvernementti idässä, Nižni Novgorodin ja Kazanin kuvernementit etelässä ja Kostroman kuvernementti lännessä.
Kuvernementin pääkaupunki oli Vjatka (25 008 as., 1897) eli nykyinen Kirov. Kihlakuntia kuvernementissa oli 11. Suurimpia kihlakuntakaupunkeja olivat Sarapul (21 398 as.), Slobodskoi (10 051 as.) ja Jelabuga (9 764 as.).
Pilvimetsäpöllönen

Pilvimetsäpöllönen ("Megascops marshalli" aiemmin "Otus marshalli") on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Boliviassa ja Perussa. Sen elinalue Perussa on hyvin pieni: Cordillera Vilcabamba Cuzcossa, jossa se on yleinen, mutta sitä on tavattu myös Cordillera Yanachagassa Pascossa. Sitä voi esiintyä myös tutkimattomissa paikoissa Gran Pajonalin alueella.
Se on maalintu, ja sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät. Niissä se elää pilvimetsässä, jonka lehvästö on luonnostaan rikkonainen ja aluskasvusto hyvin tiheä. Se esiintyy 1 920–2 240 metrin korkeudessa, ja sen ylä- ja alapuolella esiintyy muita Otus-lajeja.
Hei, kuka puhuu myös

Hei, kuka puhuu myös (engl. "Look Who’s Talking Too") on vuonna 1990 valmistunut romanttinen komediaelokuva ja jatko-osa elokuvalle "Hei, kuka puhuu". Elokuvan pääosia esittävät John Travolta, Kirstie Alley, Elias Koteas, Twink Caplan, Olympia Dukakis, Lesley Ewen ja Gilbert Gottfried. Bruce Willis, Roseanne Barr, Damon Wayans ja Mel Brooks toimivat elokuvassa ääninäyttelijöinä Mikeylle, Julielle, Eddielle ja vessamiehelle. Elokuvan on ohjannut Amy Heckerling. Elokuva ei menestynyt yhtä hyvin kuin edeltäjänsä, mutta oli silti menestys tuottaen lähes 50 miljoonaa dollaria. Elokuva sai myöhemmin jatko-osan "Hei, kuka puhuu nyt".
Nigel Hawthorne

Nigel Barnard Hawthorne (5. huhtikuuta 1929 – 26. joulukuuta 2001) oli englantilainen näyttelijä, joka esiintyi muun muassa Sir Humphrey Applebyn roolissa 1980-luvun televisiosarjassa "Kyllä, herra ministeri" ja sen jatko-osassa "Kyllä, herra pääministeri". 
Elämä.
Hawthorne syntyi 5. huhtikuuta 1929 Coventryssa Agnes Rosemaryn (o.s. Rice) ja lääkäri Charles Barnard Hawthornen poikana. Perhe muutti Etelä-Afrikkaan kun Hawthorne oli neljävuotias ja hän varttui ja kävi kouluja siellä. Hän hakeutui Kapkaupungin yliopistoon, mutta tuli toisiin aatoksiin ja palasi 1950-luvulla Britanniaan näyttelijänuraa varten. 
Hänen homoseksuaalisuutensa tuotiin julkiseksi hänen tahtonsa vastaisesti vuonna 1995 Oscar-palkintoja ympäröineen julkisuuden yhteydessä. Hän kuitenkin osallistui seremoniaan yhdessä pitkäaikaisen kumppaninsa käsikirjoittaja Trevor Benthamin kanssa, ja hän puhui homoudestaan haastatteluissa ja omaelämäkerrassaan "Straight Face", joka julkaistiin postuumisti. Omaelämäkerta sisältää muun muassa kuvauksen siitä kuinka homoseksuaaleja kohdeltiin 1950- ja 1960-luvuilla.
Hawthorne kuoli 26. joulukuuta 2001. Hawthorne sai toistuvaa kemoterapiahoitoa haimasyöpään, mutta hänen välitön kuolemansyynsä oli sydänkohtaus 72 vuoden iässä. Hänet haudattiin Thundridgen Parish Churchiin.
Ura.
Teatteridebyyttinsä Hawthorne teki jo Kapkaupungissa vuonna 1950, kun hän esiintyi Archie Fellowsin roolissa näytelmässä "The Shop at Sly Corner". Hawthornen Broadway-debyytti tapahtui vuonna 1974, kun hän esiintyi Touchstonen roolissa näytelmässä "Miten haluatte" Mark Hellinger Theatressa.
Hawthorne toimi ääninäyttelijänä elokuvissa "Hiidenpata" (1985) ja "Tarzan" (1999).
Hawthornen viimeinen teatteriesiintyminen oli päärooli Royal Shakespeare Companyn Kuningas Lear -näytelmässä, jota esitettiin sekä Japanissa että Lontoossa vuonna 1999. Hawthorne itse kuvaili rooliaan sanoen, että ainakaan hänen ei tarvinnut näytellä olevansa vanha.
Tunnustukset ja palkinnot.
Hawthornen tunnetuin rooli Sir Humphrey Applebynä sarjassa "Kyllä, herra ministeri" ja sen jatko-osassa "Kyllä, herra pääministeri" toi hänelle neljä Bafta-palkintoa. 1990-luvulla hän voitti vielä kaksi Baftaa sarjasta "The Fragile Heart" ja elokuvasta "Hullu kuningas". Jälkimmäisestä hän oli myös ehdolla Parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajaksi.
Hawthornesta tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja vuonna 1987, ja hänet lyötiin ritariksi vuonna 1999.
Jerevanin kuvernementti

Jerevanin eli Erivanin kuvernementti (myös "lääni", ) oli hallintoalue Venäjän keisarikunnassa nykyisen Armenian ja Turkin alueella. Kuvernementin pinta-ala oli 27 830 neliökilometriä. Asukkaita oli 829 600 henkeä (vuonna 1897).
Jerevanin ja Nahitševanin kaanikunnista aikaisemmin koostunut alue liitettiin Venäjään Turkmantšain rauhassa vuonna 1828. Aluksi siitä muodostettiin Armenian alue. Vuonna 1850 Armenian alueeseen liitettiin Aleksandropolin kihlakunta, ja siitä tuli Jerevanin kuvernementti.
Vuodesta 1872 lähtien kuvernementtiin kuului 7 kihlakuntaa: Aleksandropol (nykyinen Gjumri), Etšmiadzin (keskuspaikka Vagharšapat), Jerevan, Nahitševan, Novo-Bajazert (nykyinen Gavar), Šarur–Daralagez (keskuspaikka Baš-Norašen, nykyinen Şərur), Surmali (keskuspaikka Iğdır). Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan asukkaista 53,2 % oli armenialaisia, 37,7 % azereja, 5,9 % kurdeja ja 2,1 % venäläisiä. Tärkeimpiä elinkeinoja olivat maanviljely, puutarhanhoito ja karjatalous.
Deogyusanin kansallispuisto

Deogyusanin kansallispuisto on kansallispuisto, joka sijaitsee Etelä-Gyeongsangin ja Pohjois-Jeollan maakunnissa Etelä-Koreassa. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1975 ja se on järjestyksessään maan kymmenes. Puiston pinta-ala on 231,65 neliökilometriä. Alueen korkein kohta on Hyangjeokbong, joka on 1 614 metriä korkea ja samalla Etelä-Korean neljänneksi korkein kohta. Kansallispuistosta on löydetty 1 067 kasvilajia, 32 nisäkäslajia, 130 lintulajia, yhdeksän sammakkolajia, 13 matelijalajia, 28 kalalajia ja 1 337 hyönteislajia. Kansallispuitossa eläviä uhanalaisia lajeja ovat muun muassa liito-orava, saukko ja näätä.
Guilty Gear

Guilty Gear on Arc System Worksin kehittämä tappelupelisarja, joka on fanien parissa suosittu etenkin sen anime-tyylisestä grafiikasta, hahmoista, hard rock/heavy metal -musiikistaan, ainutlaatuisesta pelattavuudestaan sekä lukuisista viittauksistaan rock ja heavy -musiikkiin.
Arc System Worksin mukaan "Guilty Gear Strive" on ylittänyt kolme miljoonaa pelaajaa maailmanlaajuisesti. Tarkkaa tietoa myyntilukemista ei ole, mutta se on myynyt ainakin 2,5 miljoonaa kappaletta. Pelin tarinamoodin pohjalta tulee myös anime-sarja, jonka tuottaa Sanzigen-studio.
Kultakolikko

Kultakolikko on joko osittain tai kokonaan kullasta valmistettu kolikko. Kultakolikoita on valmistettu käytännössä aina. Nykyisin kultakolikoita hankkivat yleensä numismaatikot. Osaa kultakolikoista säilytetään sijoituksena kultaan. Tällöin kolikolla ei itsessään ole rahallista arvoa, vaan sen arvo määräytyy kolikon sisältämän kullan arvon perusteella.
Kultaa on käytetty rahana useasta syystä. Kullan arvo perustuu ainoastaan massaan, eli samanpainoiset määrät kultaa ovat saman arvoisia. Kullan osto- ja myyntiarvo ovat lähellä toisiaan. Kultaa on myös helppo kuljettaa, sillä sen arvo massaan suhteutettuna on korkea. Sama määrä kultaa on arvokkaampaa kuin vastaava määrä hopeaa. Kultaa voidaan jakaa pienempiin yksiköihin ilman arvon menetystä. Kulta voidaan myös sulattaa ja jakaa uudelleen kolikoiksi. Kulta on tiheämpää kuin useimmat muut metallit, mikä tekee siitä vaikeasti väärennettävää. Kulta on myös kemiallisesti äärimmäisen vakaata. Lisäksi kullan harvinaisuus vakiinnuttaa sen arvoa.
Open Source Initiative

Open Source Initiative (OSI) on järjestö, joka pyrkii edistämään avoimen lähdekoodin ohjelmistojen käyttöä. Järjestö on määritellyt avoimen lähdekoodin tunnuspiirteet. Järjestön perusti helmikuussa 1998 Bruce Perens ja Eric S. Raymond. Raymond toimi puheenjohtajana helmikuuhun 2005. Nykyinen puheenjohtaja on Michael Tiemann.
Perensin mukaan OSI perustettiin edistämään vapaan ohjelmiston saatavuutta laajemmalle yleisölle ("ei-hakkerit").
OSI on julkaissut "The Open Source Definition" -dokumentin, jossa määritellään avoimen lähdekoodin piirteet OSI Certified -merkille.
OSI on julkaissut Open Software License -lisenssin avoimelle lähdekoodille.
Suhde vapaan ohjelmiston liikkeeseen.
Free Software Foundationin perustaja Richard Stallman on kritisoinut avoimen lähdekoodin liikettä. Stallmanin mukaan näkemykset eroavat perusperiaatteissa, mutta ovat samanlaiset käytännön suosituksissa. Stallmanin mukaan yritykset pyrkivät hyötymään avoimesta lähdekoodista osallistumatta sen kehitykseen ja että ne eivät kunnioita käyttäjien oikeuksia.
Siniriutta

Siniriutta on suomalainen merivesiakvaarioihin erikoistunut akvaarioliike. Myymälän valikoimiin kuuluvat merivesikalat, -korallit ja -selkärangattomat. Tilauksesta Siniriutan kautta saa myös tekniikkaa ja akvaariota. Myymälätoiminnan ohella Siniriutta huoltaa ja suunnittelee akvaariokokonaisuuksia koteihin ja yrityksiin. Kivijalkamyymälän rinnalla toimii myös verkkokauppa.
Siniriutta avasi ensimmäisen vähittäismyymälän 16. marraskuuta 1991 Vantaan Hämeenkylään. Myymälä oli kooltaan 20 neliötä ja sijaitsi kukkaliikkeen sisätiloissa. Liiketila laajeni samoissa tiloissa moneen kertaan. Vuosina 1994–2002 oli myymälä noin 150 neliön kokoinen. Joulukuussa 2002 Siniriutta muutti Akvaariolinnaan Vantaan Petikkoon. Kiinteistössä sijaitseva asunto muutettiin myymäläksi ja samalla näyttelytilat remontoitiin. Näyttely lopetettiin 2006, ja vuonna 2007 koko tila muutettiin myymäläksi. Helmikuussa 2008 330 neliön myymälä myytiin.
Syksyllä 2009 toiminta alkoi uudelleen. Pääpainopisteenä oli akvaarioiden suunnittelu ja niiden huolto julkisiin tiloihin ja yksityisille. Maaliskuussa 2010 rakentui uudet karanteenitilat Vantaanpuiston ostoskeskuksessa, ja yritys alkoi tuoda taas merivesikaloja ja koralleja Suomeen.
Keväällä 2013 toiminta jatkui isoimmissa tiloissa Vihdissä Selkin kylässä.
Syksyllä 2022 avattiin uusi hieno myymälä Helsingin Jätkäsaareen Livornonkadulle.
Vuoden 2024 joulukuussa suljettiin vähittäismyymälä ja verkkokauppa. 
Akvaarioiden suunnittelu, asennus ja huoltotoiminta yrityksille ja yksityisille jatkuu normaalisti.
Kutaisin kuvernementti

Kutaisin kuvernementti (myös "lääni", ) oli hallintoalue Venäjän keisarikunnassa nykyisen Abhasian, Georgian ja Turkin alueella. Sen pinta-ala oli 36 470 neliökilometriä. Asukkaita oli 1 058 200 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Kutaisin kaupunki.
1800-luvun lopulla kuvernementtiin kuului seitsemän kihlakuntaa: Kutaisi, Letškhumi (keskuspaikka Tsageri), Ozurgeti, Ratša (Oni), Senaki, Šorapani (Kvirily, nykyinen Zestaponi) ja Zugdidi. Niiden lisäksi se käsitti Artvinin, Batumin ja Suhumin piirikunnat.
Asukkaista 82,1 oli georgian ja sen lähisukukielten puhujia, 5,6 % abhaaseja, 4,4 % turkkilaisia, 2,3 % armenialaisia, 1,8 % venäläisiä ja 1,4 % kreikkalaisia. Tärkein elinkeino oli maatalous.
Vuonna 1903 Kutaisin kuvernementista erotettiin Batumin alue.
Gian Francesco Malipiero

Gian Francesco Malipiero (18. maaliskuuta 1882 Venetsia – 1. elokuuta 1973 Treviso) oli italialainen säveltäjä. Hän opiskeli lyhyesti viulunsoittoa Wienin konservatoriossa ja opiskeli myös Venetsiassa sekä Bolognassa, jossa suoritti sävellysdiplomin vuonna 1904. Vuonna 1913 Malipiero matkusti Pariisiin, jossa hän sai vaikutteita impressionistisesta musiikista. Hänelle merkittävä kokemus oli myös Stravinskin "Kevätuhrin" kuuleminen (sen kantaesityksessä). Vielä enemmän innoitusta hän kuitenkin sai Italian barokkimusiikista.
Malipiero on ylhäistä italialaista sukua, johon kuuluu muun muassa venetsialaisia dogeja. Hän oli nuorena innostunut maalaustaiteesta, mutta kun viulustinlahjat paljastuivat, hän keskittyi enemmän musiikkiin. Hän hävitti itse ensimmäiset sävellyksensä, joita olivat pari oopperaa, sinfonioita ja konserttoja. Pariisiin mentyään hän oivalsi musiikin ja eritoten oman sävellystyönsä aivan uudella tavalla, mutta pysyi koko ikänsä läpeensä italialaisena.
Vuonna 1921 Malipierosta tuli sävellyksen professori konservatoriossa Parmassa, ja hän toimi tässä virassa kaksi vuotta. Myöhemmin hän johti Istituto Musicale Pollinia Padovassa, ja vuonna 1939 hän nousi Venetsian Liceo Benedetto Marcellon johtoon.
Malipieron sävellyksille tyypillistä on kontrapunktisuus, johon usein liittyy dissonanttisuutta. Hän pohjasi eräässä vaiheessa musiikkinsa diatonisen materiaalin vapaaseen käyttöön, mutta myöhemmällä iällään hän hyödynsi entistä enemmän kromaattisuutta. Hänen satoihin teoksiinsa lukeutuvat oopperat "L'orfeide" (1918–22) ja "Venere prigioniera" (1957), kantaatti/"mysteeri" "San Francesco d'Assisi" (1922) ja oratorio "La Passione" (1935). Hän sävelsi lisäksi esimerkiksi sinfonioita, muita orkesteriteoksia ja seitsemän jousikvartettoa, joista ensimmäinen ("Rispetti e strambotti", 1920), on hänen laajiten levinnyt teoksensa.
Malipiero julkaisi laitoksensa Monteverdin kokonaistuotannosta. Hän julkaisi myös laitoksia muiden säveltäjien (mm. Vivaldi, Corelli, Frescobaldi) teoksista ja kirjoitti useita artikkeleita.
Hei, kuka puhuu nyt

Hei, kuka puhuu nyt (engl. "Look Who's Talking Now") on vuonna 1993 julkaistu romanttinen komedia ja jatko-osa elokuville "Hei, kuka puhuu" ja "Hei, kuka puhuu myös". Elokuvan pääosia esittävät John Travolta, Kirstie Alley, David Gallagher, Tabitha Lupien, Lysette Anthony, George Segal ja Olympia Dukakis. 
Juoni.
Danny DeVito ja Diane Keaton ääninäyttelevät elokuvassa Rocks- ja Daphne-nimisiä koiria, jotka nyt ovat elokuvan pääosassa vauvojen lisäksi. Elokuvan on ohjannut Tom Ropelewski.
Tuotanto.
Elokuva oli ainoa taloudellisesti tappiollinen elokuva 'Hei kuka puhuu'-elokuvien sarjassa.
Vastaanotto.
Myöhemmin 'Hei,kuka puhuu'-elokuvat sai jatkona spin-off-televisiosarjan "Baby Talk", joka seurasi elokuvien juonta. Sarjaa tehtiin kaksi tuotantokautta 34 jakson verran vuosina 1991–1992.
Tbilisin kuvernementti

Tbilisin eli Tiflisin kuvernementti (myös "lääni", ) oli hallintoalue Venäjän keisarikunnassa nykyisen Georgian ja Azerbaidžanin alueella. Sen pinta-ala oli 44 607 neliökilometriä. Asukkaita oli 1 051 000 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Tbilisi (Tiflis).
1800-luvun lopussa kuvernementtiin kuului 9 kihlakuntaa: Akhalkalaki, Akhaltsikhe, Bortšali (keskuspaikka Šulašvery, nykyinen Šaumiani), Gori, Dušeti, Sighnaghi, Tbilisi, Telavi ja Tianeti. Niiden lisäksi se käsitti Zaqatalan piirikunnan.
Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan asukkaista 44,5 % oli georgian ja sen sukukielten puhujia, 18,7 % armenialaisia, 10,2 % azereja, 7,5 % venäläisiä, 6,4 % osseetteja, 3,2 % avaareja ja näiden sukukansoja, 2,6 % kreikkalaisia ja
2,4 % turkkilaisia. Tärkeimpiä elinkeinoja olivat maanviljely, puutarhanhoito ja karjatalous.
Sisu E13TP

Sisu E13TP (Muurahainen, Murkku) on Sisu Defence Oy:n valmistama panssaroitu maastokuorma-auto. Sen edeltäjä oli Sisu E11T. Sisu E13TP on kokonaan uudelleen suunniteltu ajoneuvo ja verrattuna edeltäjäänsä sen panssarointi on parempi. Ohjaamo ja alusta ovat aina miina-suojattuja ja lisäksi ohjaamo on ilmatiivis ja näin ollen voidaan varustaa NBC-suojauksella. Kokonsa puolesta Sisu E13TP voidaan kuljettaa myös C-130 Hercules -kuljetuslentokoneella.
Teknisiä tietoja.
Moottori.
Sisu E13TP:n moottorina on iskutilavuudeltaan 13-litrainen Caterpillar-dieselmoottori. Sen teho on 330 kW ja vääntömomentti 2 100 Nm.
Voimansiirto.
Vaihteistona on Allison HD 4500SP -automaattivaihteisto. Se on yhdistetty VG 2000/300 -jakovaihteistoon. Ajoneuvossa on myös maasto-ominaisuuksia parantamassa tasauspyörästön lukot.
Maasto-ominaisuudet.
E13TP on rakennettu maastokuorma-autoksi joten sillä on hyvät maasto-ominaisuudet: 
Varusteet.
Sisu E13TP 8×8:n varusteisiin kuuluu vaihtoehtoisesti joko vaihtokorilaiteet, merikontin käsittelylaitteet tai kuormausnosturi. Suomen puolustusvoimien autoissa on lisäksi Brevinin valmistama hydraulinen 150 kilonewtonin vinssi
Tilaukset.
Liettua.
Liettua tilasi vuonna 2005 24 Sisu E13TP -maastokuorma-autoa. Nämä toimitettiin 2007-2009.
Suomi.
Toukokuussa 2009 Suomen puolustusvoimat tilasi 60 autoa. Ne toimitettiin toukokuussa 2010. Näistä autoista 40 jää armeijan käyttöön ja loput 20 Suomen nopean toiminnan joukkojen käyttöön. Niitä tullaan käyttämään kansainvälisissä kriisioperaatioissa.
Huhtikuussa 2009 Suomen puolustusvoimat tilasi 12 Sisu E13TP -ajoneuvoa jotka toimitetaan vuonna 2014, yhdessä 68 muun Sisu-ajoneuvon kanssa. Näitä kahtatoista ajoneuvoa tullan käyttämään keskipitkän matkan ilmatorjuntatutkien alustoina.
Lisäksi Sisu Defence Oy odottaa tilauksia kahdesta samanlaisesta tutka-ajoneuvosta Viron puolustusvoimilta.