tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Return to Forever (Return to Foreverin albumi)

Return to Forever on yhdysvaltalaisen pianistin Chick Corean fuusiojazz-albumi vuodelta 1972. Se on samalla Corean perustaman Return to Forever -yhtyeen esikoisalbumi. Toisin kuin yhtyeen myöhemmät levyt, albumi julkaistiin ECM-levymerkillä, ja tuottajana toimi ECM:n keulahahmo Manfred Eicher. Albumia pidetään sähköisen fuusiojazzin klassikoihin kuuluvana, mutta pitkine improvisaatioineen hajanaisempana kuin yhtyeen seuraavaa albumia "Light as a Feather".
Corea on kertonut saaneensa albumin tekoaikaan innoitusta Joni Mitchellin, Stevie Wonderin ja The Beatlesin musiikista sekä skientologian ajatuksista. Skientologialiikkeen johtohahmoihin kuulunut Neville Potter toimi tuolloin Return to Forever -yhtyeen managerina ja kirjoitti sille sanoituksia.
Albumin tekoaikoihin Chick Corean lähestymistapa fuusiojazziin oli hyvin erilainen kuin varhaisemmilla fuusiomuusikoilla. Mielikuvituksekkaita sähköpianosooloja säestävät rumpali Airto Moreiran latinalaisvaikutteiset rytmit sekä tämän vaimon Flora Purimin laulu. Basisti Stanley Clarke soittaa albumin ensimmäisellä puoliskolla sähköbassoa ja jälkipuoliskolla kontrabassoa. Joe Farrell soittaa huilua ja saksofonia. Farrellia and Purimia lukuun ottamatta samat muusikot esiintyivät samana vuonna julkaistulla Stan Getzin albumilla "Captain Marvel".
Albumin aloittava nimikappale jakaantuu viiteen osaan. Kolmessa lyhyessä osassa Corea soittaa yksinkertaisia melodioita jotka Flora Purim toistaa unisonossa. Näiden kolmen osan välillä on kaksi pidempää jaksoa, joissa soittaa koko yhtye ja jotka molemmat perustuvat omiin riffeihinsä. Farrell soittaa huilusooloa ensimmäisen osan yllä ja Corea sooloilee sähköpianolla toisessa. Moreiran rumpukuviot antavat musiikille ilmavuutta. Kappaleella kuultavaa yhteissoittoa on kuvailtu ”telepaattiseksi”.
Albumin toinen raita ”Crystal Silence” on Corean sähköpianon ja Farrellin saksofonin duo höystettynä Moreiran pehmeällä perkussiolla, jossa on kuultu vaikutteita John Coltranen meditatiivisesta musiikista. Kolmas kappale ”What Game Shall We Play Today?” on eloisa ja positiivinen laulu, jossa pääosissa ovat Flora Purim ja huiluintron soittava Farrell.
Albumin jälkipuolisko (alkuperäisen vinyyli-LP-levyn B-puoli) sisältää vain yhden teoksen nimeltä ”Sometime Ago / La Fiesta”, joka kuitenkin jakaantuu kolmeen osaan. Ensimmäiset seitsemän minuuttia koostuu Corean, Farrellin ja Clarken improvisoivasta, hitaasta introsta. Siitä siirrytään suoraan latinalaisvaikutteiseen lauluun "Sometime Ago", jossa Farrell soittaa paikoin unisonossa Purimin laulun kanssa ja tekee kappaleen keskellä pitkän huilusoolon. Laulun jälkeen Farrell siirtyy sopraanosaksofoniin flamencovaikutteisessa osassa ”La Fiesta”, josta on tullut yksi Corean jazz-standardeista. Stanley Clarke soittaa vuoroin sähköbassoa ja kontrabassoa, jälkimmäistä sekä jousella että ilman.
Daines Barrington

Daines Barrington (1727 – 14. maaliskuuta 1800) oli englantilainen lakimies, lintutieteilijä ja muinaisesineiden keräilijä.
Elämäkerta.
Daines Barringtonin isä oli Barringtonin ensimmäinen varakreivi John Barrington ja äiti Anne Daines, joka oli parlamenttiedustaja Sir William Dainesin tytär. Hän opiskeli lakimieheksi ja nimitettiin käräjätuomariksi Walesiin 1757, myöhemmin Chesterin toiseksi tuomariksi. 1766 hän julkaisi teoksen "Observations on the Statutes, chiefly the more ancient, from Magna Charta to 21st James I", joka herätti suurta huomiota historioitsijoiden ja keräilijöiden keskuudessa. 1773 hän julkaisi painoksen Orosiuksen teoksesta, ja laati siitä englanninkielisen käännöksen. Teoksen "Tracts on the Probability of reaching the North Pole" (1775) hän kirjoitti kapteeni Constantine John Phippsin (1744–1792) pohjoiseen suuntautuneen tutkimusretken innoittamana. Barrington julkaisi vielä useita muita kirjoituksia, lähinnä Royal Societyn ja Antiquarian Societyn julkaisuissa, ja kokosi kirjoitukset vuonna 1781 painettuun "Miscellanies on various Subjects".
Barrington on jäänyt myös lintutieteen historiaan. Hän kirjoitti teokset "Experiments and Observations on the Singing of Birds" ja "Essay on the Language of Birds", joissa hän varsin seikkaperäisesti ja pääosin oikein kuvasi lintujen laulutaidon oppimista. Toisaalta, Barrington vastusti voimakkaasti sellaista ajatusta, että pääskyt muka muuttaisivat talveksi etelään. Hän oli täysin varma siitä, että pääskyt viettivät talven horroksessa, vaikka hänellä ei ollut omakohtaisia todisteita asiasta.
Kohdunpoisto

Kohdunpoisto eli hysterektomia on kirurginen toimenpide, jossa naisen kohtu poistetaan. Tavallisimmat hyvänlaatuiset syyt kohdunpoistoon ovat myoomat, vuotohäiriöt ja kuukautiskivut, kohdun laskeumat ja endometrioosi. Kiireetöntä leikkaustarvetta arvioidaan yleensä pisteyttämällä potilaan oireet. Hoitoon pääsyn perusteena on 50 pisteen raja, josta poikkeavat hoitopäätökset on perusteltava kirjallisesti. Vaikka pisteraja ylittyisi, leikkausta ei pitäisi tehdä, jos siitä ei ole odotettavissa hyötyä potilaan liitännäissairaudet ja muut tekijät huomioon ottaen. Kuten aina ennen leikkausta, toimenpiteen hyödyt ja haitat on punnittava potilaskohtaisesti. Myomiin ja kuukautishäiriöihin on olemassa nykyisin myös muita vähemmän kajoavia sekä lääkkeellisiä hoitovaihtoehtoja, jota usein kannattaa kokeilla ennen kohdun poistoa.
Hyvänlaatuisten syiden takia tehdyt kohdunpoistot ovat Suomessa vähentyneet huomattavasti sitten 90-luvun; vuonna 1996 kohdunpoistoleikkauksia tehtiin yli 10 000, kun kymmenen vuotta myöhemmin määrä oli puoliintunut.
Kohtu saatetaan poistaa myös pahanlaatuisista syistä. Näistä tavallisimmat ovat kohdunrungon syöpä, munasarjasyöpä, kohdunkaulan syöpä ja sen esiasteet.
Kohdunpoiston yhteydessä voidaan usein poistaa myös munanjohtimet munasarjasyövän riskin vähentämiseksi. Munasarjat poistetaan kohdunpoiston yhteydessä yleensä vasta naisen ollessa lähellä vaihdevuosi-ikää, jolloin niiden hormonitoiminta on jo loppunut tai loppumassa.
Kohdunpoistotavat.
Kohtu voidaan poistaa avoleikkauksessa, emättimen kautta (vaginaalisesti) tai tähystysleikkauksella (laparoskopia). Avoleikkaukset ovat vähentyneet Suomessa viimeisten 20 vuoden aikana, ja nykyisin leikkaus tehdään yleisimmin joko laparoskooppisesti tai vaginaalisesti. Kohdunpoistotapaan vaikuttaa mm. kohdun koko, naisen synnyttäneisyys ja anatomia (esimerkiksi laskeuman olemassaolo ja korjaustarve, ylipaino) sekä leikkaajan osaaminen. Avoleikkaus ja tähystysleikkaus tehdään aina yleisanestesiassa, mutta vaginaalinen kohdunpoisto voidaan tehdä myös selkäydinpuudutuksessa, jolloin potilas on leikkauksen aikana hereillä.
Avoleikkauksessa leikkaushaava tehdään joko vaakasuoraan häpyluun yläpuolelle tai alakeskiviiltona pystyyn navan alle. Tähystysleikkauksessa vatsanpeitteisiin tehdään yleensä 3–4 muutaman senttimetrin pituista haavaa, jota kautta troakaarit eli instrumenttien käytön mahdollistavat putket asetetaan vatsaonteloon. Vaginaalisessa kohdunpoistossa ainoa leikkaushaava on emättimen pohjukassa. Avoleikkauksen jälkeen sairausloma on yleensä 4 viikkoa, vaginaalisen ja laparoskooppisen kohdunpoiston jälkeen 2–3 viikkoa.
Kohdunpoiston riskit.
Leikkauksen aikaiset komplikaatiot:
Leikkauksen jälkeiset komplikaatiot:
Myöhäiskomplikaatiot:
Christian Sund

Ulf Christian Johannes Sund (s. 28. joulukuuta 1978 Vaasa) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura.
Sund aloitti uransa kasvattajaseurassaan BK-IFK:ssa. Hän edusti nuorena kahdesti ulkomaisia seuroja, Englannin kolmannella sarjatasolla pelannutta Crewe Alexandraa sekä Ruotsin Allsvenskanissa pelannutta Östers IF:iä, jossa pelasi Intertoto Cupin otteluita. Sund palasi Suomeen Vaasan Palloseuraan, jonka riveissä hän nousi nopeasti Veikkausliiga-pelaajien huipulle. Hän siirtyi kaudeksi 2003 VPS:sta Helsingin Jalkapalloklubiin, jossa hän ei saanut lyötyä itseään lopullisesti läpi. Sund voitti seurassa kuitenkin Suomen mestaruuden ja Suomen Cupin. Helsingistä Sund siirtyi FC Lahteen, josta ura jatkui Norjaan Stabækiin. Sund palasi kuitenkin takaisin FC Lahteen kesken kauden 2006. Vuonna 2008 hän palasi perhesyiden vuoksi Vaasaan pelaamaan Ykkösen Vasa IFK:hon. Kaudeksi 2009 Sund siirtyi Veikkausliigaan nousseeseen Jyväskylän Jalkapalloklubiin. Sund siirtyi kaudeksi 2011 Seinäjoen Jalkapallokerhoon.
Veikkausliigassa Sund on urallaan pelannut 204 ottelua ja tehnyt 15 maalia.
Heinäkuussa 2019 Sund nousi apuvalmentajan paikalta Vaasan Palloseuran päävalmentajaksi, kun Petri Vuorinen siirrettiin syrjään heikosta menneen alkukauden seurauksena.
Phil Lanzon

Philip James "Phil" Lanzon (s. 23. maaliskuuta 1950) on brittiläinen kosketinsoittaja. Hän on ollut hard rock -yhtye Uriah Heepin jäsen vuodesta 1986. Sitä ennen hän on soittanut muun muassa Grand Prix -nimisessä rock-yhtyeessä.
Lanzon julkaisi vuonna 2017 ensimmäisen sooloalbuminsa "If You Think I'm Crazy!"
Lanzonin kirjoittama ja kuvittama kirja "Curse of the Mudchalk Devil" (2019) on suunnattu lapsille ja teini-ikäisille.
Laurie Main

Laurence George ”Laurie” Main (29. marraskuuta 1922 – 8. helmikuuta 2012) oli australialaissyntyinen näyttelijä. Vaikka hän esiintyi monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, hänet tunnetaan ehkä parhaiten 1980-luvulla Disney Channelilla esitetyn "Welcome to Pooh Corner" -lastensarjan juontamisesta ja sen kertojana toimimisesta.
Main syntyi Melbournessa, mutta lähti kotoaan 16-vuotiaana. Hän muutti Australiasta Englantiin ja sieltä edelleen Yhdysvaltoihin 1950–1960-lukujen vaihteessa. Hän työskenteli teatterin parissa jo Englannissa ja debytoi Broadwayllä 1959.
Main esiintyi lukuisissa televisiosarjoissa ja -ohjelmissa vierailevana esiintyjänä. Näihin lukeutuivat muiden muassa vierailut sarjoissa "Wagon Train", "Alfred Hitchcock esittää", "Maverick", "Minä vakooja", "The Girl from U.N.C.L.E.", "Salainen agentti 86", "The Andy Griffith Show", "That Girl", "Ironside", "The Monkees", "Hogan’s Heroes", "Mayberry R.F.D.", "Kummitus ja rouva Muir", "Daniel Boone", "Family Affair", "Vaimoni on noita", "The Partridge Family", "McMillan &amp; Wife", "Land of the Lost", "Pieni talo preerialla", "Punky Brewster" ja "Murhasta tuli totta".
1990-luvun alun jälkeen Main ei enää esiintynyt elokuvissa tai televisiossa.
Kafkamaisuus

Kafkamaisuus on eponyymi, jolla kuvataan käsitteitä, tilanteita ja ajatuksia, jotka tuovat mieleen kirjailija Franz Kafkan tuotannon, etenkin hänen romaaninsa "Oikeusjuttu" ja "Linna" sekä pienoisromaanin "Muodonmuutos."
Termiä, jonka määritelmä on hyvin joustava, on myös luonnehdittu niin, että sille "on ominaista järjetön, hämmentävä, usein uhkaava monimuotoisuus: "kafkamainen byrokraattisuus"" ja sille "on ominaista epätodellinen vääristyneisyys ja usein tunne vaaran uhasta: "Kafkamaiset kuvitelmat tunteettomasta kuulustelusta, valeoikeudenkäynneistä, passin takavarikoinnista... ahdistavat hänen viatonta mieltään"" — The New Yorker.
Woody Allenin elokuvassa "Annie Hall" luonnehtii muuan Alvy Singerin seuralaisista seksiä tämän kanssa "kafkamaiseksi".
Tero Mäntylä

Tero Mäntylä (s. 18. huhtikuuta 1991 Seinäjoki) on suomalainen ammattilaisuransa lopettanut jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli laita- ja keskuspuolustaja. Hän edusti viimeisinä pelivuosinaan Veikkausliigassa pelaavaa Seinäjoen Jalkapallokerhoa.
Ura.
Seuraura.
Mäntylä on TP-Seinäjoen kasvatti. Hän teki Portsmouthin kanssa kolmevuotisen sopimuksen helmikuussa 2008. Mäntylä oli mukana edustusjoukkueen harjoituksissa sekä pelasi seuran reservijoukkueessa kahdessa ottelussa Aston Villaa ja Stoke Cityä vastaan. 
Mäntylän sopimus Portsmouthin kanssa päättyi keväällä 2010, ja muun muassa Örebro oli kiinnostunut hänestä. Elokuussa 2010 Mäntylä teki loppukauden mittaisen sopimuksen Veikkausliigassa pelaavan Turun Interin kanssa. Hän debytoi seurassa ja samalla Veikkausliigassa 8. elokuuta 2010 ottelussa KuPSia vastaan, kun hän pääsi vaihdosta kentälle Daniel Antúnezin tilalle. Lokakuussa hänet valittiin Veikkausliigan kuukauden tähdistökentälliseen. Marraskuussa 2010 seura käytti Mäntylän sopimuksessa olleen option.
Mäntylä teki 2,5 vuoden sopimuksen tammikuussa 2012 Bulgarian A PFG -liigassa pelaavan Ludogorets Razgradin kanssa. Hän saavutti seurassa sekä Bulgarian liigan että cupin mestaruuden kaudella 2011–2012.
Joulukuussa 2014 hän teki kolmen vuoden sopimuksen Aalesunds FK:n kanssa.
Elokuussa 2017 Mäntylä palasi pelaamaan Suomeen tehtyään sopimuksen turkulaisseura Interin kanssa. Helmikuussa 2019 hän siirtyi yksivuotisella sopimuksella HIFK:n riveihin.
Marraskuussa 2019 Mäntylä teki sopimuksen Veikkausliigassa pelaavan SJK:n kanssa. Sopimus kattaa kaudet 2020 ja 2021. 
Mäntylä lopetti ammattilaisuransa kauden 2021 päätteeksi.
Maajoukkueura.
Mäntylä on edustanut Suomen nuorisomaajoukkueita. Hänellä on kokemusta poikien maaotteluista sekä alle 19-vuotiaiden maajoukkueesta. Suomen miesten maajoukkueessa Mäntylä on pelannut kaksi maaottelua, joista ensimmäinen oli ystävyysottelu Tšekkiä vastaan toukokuussa 2014.
Tony Dees

Anthony Michael "Tony" Dees (s. 6. elokuuta 1963 Pascagoula, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija.
Dees saavutti Barcelonan olympialaisissa 1992 hopeaa 110 metrin aitajuoksussa ajalla 13,24. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän sai pronssia 60 metrin aitajuoksussa Torontossa 1993 ajalla 7,43 ja Pariisissa 1997 ajalla 7,50. Ulkoratojen MM-kilpailuissa hän oli 110 metrin aitajuoksussa kahdeksas Stuttgartissa 1993 ja neljäs Sevillassa 1999.
Dees sai elinikäisen kilpailukiellon jäätyään 2001 kolme kertaa kiinni nandrolonin käytöstä.
Sokrátis Papastathópoulos

Sokrátis Papastathópoulos (, s. 9. kesäkuuta 1988 Kalamáta) on kreikkalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Olympiakosia. Papastathópoulos pystyy pelaamaan puolustajana sekä puolustavana keskikenttäpelaajana. Hän on edustanut aikaisemmin muun muassa AEK Ateenaa, Genoaa, Milania, Werder Bremeniä, Borussia Dortmundia ja Arsenalia.
Papastathópoulos on pelannut kauden 2020–2021 loppuun mennessä Italian Serie A:ssa 56 ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia, Saksan Bundesliigassa 189 ottelua, joissa hän on tehnyt yhdeksän maalia, ja Englannin Valioliigassa 44 ottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia. Hän voitti Italian-mestaruuden Milanissa 2011, Saksan cupin Dortmundissa 2017, FA Cupin Arsenalissa 2020 ja Kreikan-mestaruuden Olympiakosissa 2021.
Papastathópoulos on edustanut myös Kreikan maajoukkuetta. Hän pelasi vuoden 2010 MM-kilpailuissa kaksi ottelua ja suoriutui Argentiinaa vastaan onnistuneesti tehtävästään Lionel Messin vartioimisessa. EM-kilpailuissa 2012 Papastathópoulos pelasi kolme ottelua. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi neljä ottelua ja teki maalin neljännesvälieräottelussa Costa Ricaa vastaan. Hän on pelannut 90 maaottelua, toistaiseksi viimeisen syyskuussa 2019. Hän on tehnyt maalin vuoden 2014 MM-kisaottelun lisäksi kesäkuussa 2015 EM-karsintaottelussa Färsaaria vastaan ja marraskuussa 2017 MM-jatkokarsintaottelussa Kroatiaa vastaan.
Beate Peters

Beate Edeltraud Peters (s. 12. lokakuuta 1959 Marl) on saksalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän edusti seuratasolla TV Wattenscheidia. Peters voitti pronssia Rooman MM-kisoissa 1987 ja Stuttgartin EM-kisoisa 1986. Hän osallistui olympialaisiin vuosina 1984 ja 1988. Peters sijoittui Los Angelesissa 1984 seitsemänneksi ja Soulin kisoissa 1988 neljänneksitoista. Hän voitti kotimaansa mestaruuskilpailuissa yhteensä kahdeksan mitalia, joista kaksi oli kultaisia, kolme hopeisia ja kolme pronssisia.
Peters on lesbo ja asuu yhdessä entisen seitsenottelija Sabine Braunin kanssa.
Jack Pierce

Jack Warren Pierce (s. 23. syyskuuta 1962 Cherry Hill, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija, olympia- ja MM-mitalisti.
Pierce sijoittui 110 metrin aitajuoksussa neljänneksi Rooman MM-kilpailuissa 1987 ajalla 13,41. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän sai hopeaa juostuaan saman ajan, 13,06, kuin kilpailun voittanut Greg Foster Barcelonan olympialaisissa 1992 hän sai pronssia ajalla 13,26, jonka juoksi myös neljänneksi sijoittunut Tony Jarrett. 
Pierce sai Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 pronssia ajalla 13,06. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui neljänneksi. Hän juoksi ennätyksensä 12,94 Atlantassa 22. kesäkuuta 1996.
Kristiinankaupungin vaakuna

Kristiinankaupungin vaakuna on Kristiinankaupungin tunnus. Vaakunan selitys on ”aaltokoroisen, hopea-sinihalkoisen kilven oikeassa kentässä yksitoista kentästä kasvavaa vihreää kuusta asetettuina 3 + 3 + 3 + 2.” 
Vaakunan historiaa.
Kristiinankaupungin vaakunan aihe perustuu kaupungille sen perustamiskirjeessä vuonna 1652 vahvistettuun sinettiin, jossa määrättiin olevan "metsänranta ja sen takana meri". Sinetin aihen on tulkittu viittaavan kaupungin merenrantasijaintiin. Kyseinen sinetti säilyi käytössä isovihaan saakka, jolloin sinetin rauta- ja messinkikopiot vietiin Ruotsiin.
Vanhan sinetin kadottua kaupungin käyttöön otettiin alun perin mahdollisesti tullileimaksi tarkoitettu sinetti vuonna 1723. Sinetissä oli kuvattuna kissapeto ja vuosiluku 1699. Sinetistä esiintyi useita muunnelmia, joissa kissapeto kuvattiin niin edestä kuin sivusta. Kyseinen sinetti vakiintui kaupungin tunnukseksi ja venäläinen heraldikko Bernhard von Köhne ehdotti vuonna 1861 Kristiinankaupungille kissasinetin pohjalta tehtyä vaakunaa, jossa oli kuvattuna sininen, punavaruksinen leopardi kultaisella kentällä. Von Köhnen ehdotusta ei kuitenkaan koskaan hyväksytty käyttöön.
Vuonna 1892 heraldikko George Granfelt loi nykyisen vaakunan esikuvan kaupungin ensimmäisen sinetin pohjalta. Sinetissä alun perin esiintyneet puukuviot on vaakunassa tulkittu kuusiksi. Kaupunginvaltuusto luopui kissasinettien käytöstä lopullisesti vuonna 1901, jolloin päätettiin palauttaa käyttöön kaupungin perustamiskirjeessä vahvistettu sinetti ja siihen perustuva vaakuna. Kaupungin nykyisen vaakunan on piirtänyt uudelleen vanhan vaakunan pohjalta Olof Eriksson, ja Kristiinankaupungin valtuusto hyväksyi sen kokouksessaan 30. kesäkuuta 1960. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 25. marraskuuta samana vuonna.
Väinö Weckström

Väinö Matias Weckström (s. 1983) on suomalainen näyttelijä, teatteri ja elokuvaohjaaja sekä käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan mm. Luukas Karstulan roolista vuosina 2006–2007 esitetyssä tv-sarjassa "Käenpesä". Lisäksi Weckström on esiintynyt elokuvissa "Hymypoika" (2003) ja "Ganes" (2007). Hän on toiminut ohjaajana muun muassa Lahden nuorisoteatterissa sekä useissa kesäteattereissa eri puolella Suomea. Weckström on käsikirjoittanut yhdessä Satu Säävälän kanssa Rauli Badding Somerjoesta kertovan musiikkinäytelmän "Raitilla – Rauli Badding", joka sai ensi-iltansa Pesäkallion kesäteatterissa vuonna 2013. Weckström on käsikirjoittanut sekä ohjannut useita näytelmiä , lyhytelokuvia ja draamallisia kokonaisuuksia kuten Kansallinen veteraanipäivän pääjuhlan Lahdessa vuonna 2014.
Weckströmin vuonna 2017 ohjaama "Viulunsoittaja katolla - suurmusikaali" vieraili Lahden kaupunginteatterissa.
Väinö Weckströmin ja Jarkko Felinin käsikirjoittama koko perheen elokuva Etsivätoimisto Henkka &amp; Kivimutka sai valtakunnallisen ensi-iltansa 2022
CD Badajoz

Club Deportivo Badajoz, S.A.D. on jalkapalloseura, joka tulee Badajozin kaupungista Espanjasta. Joukkue on perustettu 15. elokuuta 1905 ja se pelaa tällä hetkellä maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Sen kotistadionina toimii 15 598-paikkainen Estadio Nuevo Vivero.
Joukkue on pelannut historiansa aikana maan kolmella eri kansallisella sarjatasolla Segunda División, Segunda División B ja Tercera División. Joukkue pelasi yhtäjaksoisesti vuodet 1992–2003 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa, mutta suurimman osan historiastaan se on kuitenkin pelannut Tercera Divisiónissa.
UD Logroñés

Unión Deportiva Logroñés, S.A.D. on jalkapalloseura, joka tulee Logroñon kaupungista Espanjasta. Joukkue on perustettu vuonna 2009 ja se pelaa tällä hetkellä maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Primera División RFEF:ssä. Sen kotistadionina toimii 16 000-paikkainen Estadio Las Gaunas.
Historia.
Joukkue on perustettu 24. kesäkuuta 2009 ja se pelasi historiansa ensimmäisen kauden Segunda División B:ssä, josta se oli saanut vapaaksi jäänneen paikan Varealta.
Logroñésin reservijoukkue sijoittui La Riojan alueellisessa sarjassa kolmanneksi kaudella 2009–2010 ja nousi täten alimmalle kansalliselle sarjatasolle Tercera Divisióniin.
Pier Gonella

Pierangelo "Pier" Gonella (s. 26. maaliskuuta 1977 Chiavari, Italia) on italialainen kitaristi. Gonella on tunnettu muun muassa Mastercastle-yhtyeen kitaristina. Hän aloitti kitaransoiton 15-vuotiaana.
Gonella on lisätty Guinnessin ennätysten kirjaan suurimmalla määrällä digitaalisesti julkaistuja studioalbumeja. Hän on julkaissut 300 albumia taustaraitoja muusikoille ja 122 albumia vuoteen 2023 mennessä.
Ralph Brown

Ralph William John Brown (s. 18. kesäkuuta 1957 Cambridge, Cambridgeshire, Englanti) on brittiläinen näyttelijä ja käsikirjoittaja, joka tunnetaan muun muassa elokuvista "Alien 3", "" ja "Merirosvoradio". Televisiossa hän on näytellyt muun muassa Frank Morgania "Life on Mars" -televisiosarjan viimeisissä jaksoissa. Hän on kirjoittanut palkitun näytelmän "Sanctuary" ja brittiläisen elokuvan "New Year’s Day".
Reid Scott

Reid Scott (s. 19. marraskuuta 1977 Albany, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan roolistaan televisiosarjasta "Rouva varapresidentti". 
Tämän lisäksi hänet tunnetaan roolistaan Brendan Dorffina televisiosarjassa "My Boys". Hän on myös esiintynyt monessa televisiomainoksessa, saippuasarjassa "All My Children" ja off-Broadway-näytelmässä "Cargo". Lisäksi hänet tunnetaan elokuvasta "Amusement" (2009).
Gotthardin maantietunneli

Gotthardin maantietunneli on Alppien läpi kulkeva maantietunneli Sveitsissä välillä Göschenen–Airolo, reitillä Zürich–Milano. Tunneli on osa Sveitsin valtatietä A2 (Basel–Chiasso). Tunnelin pituus on 16,9 kilometriä, ja se on maailman kolmanneksi pisin maantietunneli.
Gotthardin maantietunneli on merkittävä ajoreitti Italiasta Sveitsiin ja Saksaan. Tunnelin kautta kulkee vuosittain noin kuusi miljoonaa autoa, joista miljoona on kuorma-autoja.
Tunneli on yksiaukkoinen ja kaksikaistainen, vaikka tiet tunnelin molemmissa päissä ovat nelikaistaisia moottoriteitä. Tunnelin muuttamisesta kaksiaukkoiseksi järjestettiin kansanäänestys 28. helmikuuta 2016. Toisen tunnelin rakentamista kannatti 57 prosenttia äänestäneistä. Alustavien suunnitelmien mukaan lisätunnelin rakentaminen aloitetaan noin vuonna 2020. Uuden tunnelin rakentamisen ja nykytunnelin korjaamisen arvoidaan maksavan 2,8 mrd. Sfr.
Sankt Gotthardin sola

Sankt Gotthardin sola (, ) on alppisola Sveitsissä. Sen korkein kohta on 2 018 metrin korkeudessa meren pinnasta. Sola yhdistää Urin kantonin Andermattin ja Ticinon kantonin Airoloon. Sola on ikivanha kulkureitti. Solatie on otettu käyttöön 1830-luvulla. 
Gotthardin solatie on kansallinen valtatie numero 2 (H2). Tie on talvisin suljettu. Viime vuosina katkos on kestänyt säätilanteesta riippuen 6–7 kuukautta, marraskuulta toukokuulle. Käytännössä Gotthardin rautatie- ja maantietunnelit ovat korvanneet tien kuljetusreittinä, mutta matkailureittinä sola on edelleen kesäisin ahkerassa käytössä.
Akira Takeuchi

Akira Takeuchi (s. 13. huhtikuuta 1939 Tokio) on japanilainen arkkitehti. Takeuchi on tutkinut vanhojen suomalaisten puukirkkojen tukipilarirakennetta ja tehnyt aiheesta väitöskirjan, joka on tarkastettu Tokiossa Japanissa ja ilmestynyt kirjana japaniksi. Hänen varsinainen työnsä oli ennen eläkkeelle jääntiä Mitsubishin arkkitehtiosastolla, jossa hän suunnitteli pilvenpiirtäjiä.
Takeuchi aloitti väitöskirjan teon Tampereen teknillisessä korkeakoulussa ja sai työlleen apurahaa Kulttuurirahastolta ja Valtion rakennustaidetoimikunnalta. Hänen väitöskirjassaan tutkimiinsa kirkkoihin sisältyy myös muiden Pohjoismaiden kirkkoja. Tuorein kirkko on 1778 valmistunut Ruoveden kirkko. Takeuchi jatkaa sen jälkeen nuorempien kirkkojen tutkimusta. Väitöskirja on sikäli ainutlaatuinen, että suomalaisia puukirkkoja on sitä ennen tutkittu lähinnä taidehistoria näkökulmasta.
Takeuchin toinen kirja on nimeltään "Tutkimusretkellä suomalaisissa puukirkoissa", se ilmestyi keväällä 2013.
Afrodite ja kuolema

Afrodite ja kuolema () on Ritta Jacobssonin kirjoittama romaani, joka julkaistiin vuonna 2006. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2009 Hannele Louhivuoren suomentamana. Suomennoksen on kustantanut Nemo. Kirja on voittanut Spårhunden -palkinnon vuonna 2006. Spårhunden-palkinto on Ruotsissa vuoden parhaalle lasten ja nuorten salapoliisiromaanille myönnettävä palkinto. 
"Afrodite ja kuolema" on Afrodite-kirjasarjan ensimmäinen osa. Sarjaan kuuluu viisi kirjaa, joista ensimmäisen lisäksi on suomennettu "Afrodite ja petos" ().
Juoni.
Afroditen, kirjan päähenkilön, luokkatoveri Mikaela katoaa ja muutaman päivän kuluttua hänet löydetään metsästä kuolleena. Afrodite haistaa tapauksessa jotain omituista ja rupeaa selvittämään, miksi Mikaela on kuollut. Afrodite kohtaa vaarallisia tilanteita, syyttää vääriä ihmisiä ja rakastuu naapurissa asuvaan Linukseen. Mikaelan murhan selvittäminen ei tunnu etenevän mihinkään suuntaan, kunnes johtolangat rupeavat yhdistymään toisiinsa ja Afrodite alkaa päästä todellisen syyllisen jäljille.
Suuri tumma pilkku

Suuri tumma pilkku oli Neptunuksessa oleva myrsky, joka muistutti Jupiterin suurta punaista pilkkua. Se näkyi tummana pilkkuna, joten se sai nimekseen ”Suuri tumma pilkku”. Myrskyn arveltiin olevan jopa Maan kokoinen. Havainnot pilkusta perustuvat Voyager 2 -luotaimen Neptunuksen ohilentoon vuonna 1989. Hubble-avaruusteleskoopilla tehdyt havainnot vuonna 1994 paljastivat, että pilkku oli poissa. Pilkku oli joko hajonnut kaasukehään tai peittynyt siihen. Hubble löysi kuitenkin toisen pilkun Neptunuksen pohjoiselta pallonpuoliskolta, mikä johtuu planeetan kaasukehän nopeasta muuttumisesta.
Huvitutti

Huvitutti oli suomalainen lastenohjelma, jossa Mukaralla-yhtye keulahahmonaan Satu Sopanen laulatti ja leikitti lapsia konserteissa eri puolilla Suomea. Ohjelmaa kuvattiin vuosina 1998–2003, ja sitä esitettiin Yle TV2 -kanavalla.
Alkuperäiseen Mukarallan kokoonpanoon kuuluivat Satu Sopanen (laulu, leikitys, kantele), Heikki Kangasniemi (viulu, mandoliini), Timo Lehtovaara (sähkö- ja kontrabasso), Tuomo Rönkkö (harmonikka) ja Mikko Taipale (rummut ja lyömäsoittimet). Myöhemmin Timo Lehtovaaran tilalle vaihtui Pasi Kallio. Myös Aarne Himberg on soittanut rumpuja muutamassa jaksossa.
Valtaosa jaksoista oli sellaisia, että niissä vieraili vaeltava Tuttiritari, jota esitti Jukka Leisti (muutamassa jaksossa Esko Rissanen). Tuttiritarin osuudet käsikirjoitti Petri Merta ja myöhemmin Silja Sillanpää. Yllätysvieraina nähtiin muun muassa "Pikku Kakkosesta" tutut Silja Sillanpää, Jyrki Laaksonen ja Taikuri Luttinen sekä "Hui hai hiisi" -ohjelman keiju Berenike Tähtikilpi (Anu Tuomi-Nikula) ja Matti Menninkäinen (Riku Suokas).
Karen Forkel

Karen Forkel (s. 24. syyskuuta 1970 Wolfen) on saksalainen entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän edusti Itä-Saksaa vuoteen 1990 saakka ja voitti maata edustaessaan hopeaa Splitin EM-kisoista 1990. Saksaa edustaessaan hän voitti pronssia Barcelonan olympialaisista 1992 ja hopeaa sekä Stuttgartin MM-kisoista 1993 että Helsingin EM-kisoista 1994.
Forkel edusti seuratasolla SV Hallea, jonka riveissä hän voitti yhteensä kuusi mitalia Saksan-mestaruuskilpailuista.
Olli-Pekka Salminen

Olli-Pekka Salminen (s. 31. heinäkuuta 1967) toimi Karttulan kunnan virkaa sijaistavana hallintojohtajana vuosina 2003–2006, Keuruun kaupungin kaupunginsihteerinä vuosina 2006–2008, Tervon kunnanjohtajana vuosina 2008–2010 sekä Kemijärven kaupunginjohtajana vuodesta 2011 heinäkuuhun 2014. 
Salmisen kaupunginjohtajan tehtävät päättyivät Kemijärvellä hänen itse tekemäänsä esitykseen virkasuhteen purkamisesta johtajasopimuksen mukaisesti 1.8.2014 alkaen. Virkauran päättymistä edelsivät epäilyt kiusaamisesta ja varoitukset muun muassa alkoholin väärinkäytöstä ja taloudellisista epäselvyyksistä sekä poliisitutkinnat. 
Salmisella konsultoi kuntia niitä koskevien ajankohtaisten juridisten kysymysten osalta. Hän on hakenut lukuisia kunnanjohtajan tehtäviä viime vuosina (esimerkiksi Nousiainen, Rautalampi, Suomussalmi ja Taivalkoski) Kemijärven virkasuhteensa päättymisen jälkeen. 
Salminen on koulutukseltaan julkishallinnon merkonomi Kemijärven kauppaoppilaitoksesta ja hallintotieteiden maisteri Tampereen yliopistosta. Hän jatko-opiskelee Tampereen yliopiston Johtamiskorkeakoulussa.
Felicia Țilea-Moldovan

Felicia Țilea-Moldovan (29. syyskuuta 1967 Măgura Ilvei – 2. maaliskuuta 2025) oli romanialainen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti kultaa universiadeissa vuonna 1995, hopeaa MM-kisoissa 1995 ja pronssia Helsingin EM-kisoista 1994. Țilea-Moldovan osallistui olympialaisiin neljästi, vuosina 1996–2008. Hänen paras olympiasijoituksensa oli kymmenes tila Atlantasta 1996.
Siniša Ergotić

Siniša Ergotić (s. 14. syyskuuta 1968 Osijek) on kroatialainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pituushypyssä ja pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla Hvratski Akademski Atletski Klub Mladost -seuraa. Ergotić voitti hopeaa Münchenin EM-kisoissa 2002 ja kultaa Välimeren kisoista 2001. Hän osallistui olympialaisiin kolmesti, vuosina 1996 – 2004. Ergotićin paras olympiasijoitus pituushypystä on 26. tila, jonka hän saavutti Ateenassa 2004. Sydneyn olympialaisissa hän kuului myös Kroatian 4 × 100 metrin viestijoukkueeseen, joka putosi jo alkuerissä.
Ergotić on valmentanut Kroatian yleisurheilujoukkuetta vuodesta 2006 ja on myös maan yleisurheiluliiton johtaja.
If We Ever Meet Again

”If We Ever Meet Again” on kappale Timbalandin kolmannelta studioalbumilta "Shock Value II". Kappale on albumin toinen maailmanlaajuinen single. Kappaleessa esiintyy myös poplaulaja Katy Perry, jonka Teenage dream (Deluxe edition) -albumilla se on myös julkaistu.
Musiikkivideo.
Musiikkivideo kuvattiin joulukuussa 2009. Sen ohjasi Paul "Coy" Allen, joka ohjasi myös ”Morning After Dark” ja ”Say Something” -kappaleiden musiikkivideot. Timbaland kertoi MTV-televisiokanavalle, että hän halusi videosta vakavan ja ehkä Perrystä hänen suojelusenkelinsä: ”Haluan tehdä jotain syvää, en tiedä haluanko siitä seurustelusuhteen. Kuin hän olisi pelastanut henkeni masennukseni aikana, johtui se sitten huumeista, painonhallinasta — jostain. ... Onko hän rinnallani jos käyn sen kaiken läpi uudestaan?” Video julkaistiin 18. tammikuuta 2010 ja se esitettiin 19. tammikuuta brittiläisillä musiikkikanavilla, päässen ensimmäiselle sijalle useilla listoilla. Video keskittyy koruvarkaan (Julian Graham) ja taidevarkaan (Nadine Heimann) väliseen rakkaustarinaan, ja välillä nähdään katkelmia Perrystä ja Timbalandista.
Britta Bilač

Britta Bilač (omaa sukua Vörös, s. 4. joulukuuta 1968 Saalfeld, Itä-Saksa) on saksalaissyntyinen, myöhemmin slovenialaistunut entinen yleisurheilija, joka kilpaili korkeushypyssä. Hän edusti uransa alussa Itä-Saksaa ja voitti maalle hopeaa sisäratojen EM-kisoista 1990. Bilač meni naimisiin slovenialaisen pituushyppääjä Borut Bilačin kanssa vuonna 1992 ja sai maan kansalaisuuden. Hän voitti Slovenian edustajana kultaa Helsingin EM-kisoista 1994 ja hopeaa sisäratojen MM-kisoista 1995. Lisäksi Bilač voitti Välimeren kisoista kaksi mitalia, kultaa vuonna 1993 ja pronssia vuonna 1997. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1992 ja 1996. Bilač sijoittui Barcelonassa 1992 viidenneksitoista ja Atlantassa 1996 yhdeksänneksi.
Bilač on edustanut seuratasolla kahta ljubljanalaisseuraa, IBL Olimpijaa ja ZAK Ljubljanaa. Hänen ennätyksensä 200 cm on samalla myös Slovenian ennätys.
Ansiokansio

Portfolio eli ansiokansio tarkoittaa suomen kielessä useimmiten uraportfoliota, johon henkilö kokoaa näytteet koulutuksestaan, työnäytteistään sekä taidoistaan. Portfoliota käytetään työnhaussa, opiskelupaikan haussa, uralla etenemisessä sekä oman ammatillisen kehittymisen seurannassa ja opitun reflektiossa. Portfoliot ovat olleet yleisiä taiteilijoiden käytössä, mutta ovat laajentuneet muiden luovan työn tekijöiden, ammattimallien sekä opiskelijoiden pariin.
ePortfolio.
ePortfolio, E-portfolio tai sähköinen portfolio on internetiin laadittu portfolio, joka on yleensä julkisesti kaikkien nähtävillä. Etenkin digitaalisilla aloilla on yhä yleisempää täydentää sähköistä ansioluetteloa ePortfoliolla eli koosteella työnäytteistä. Pelkän tekstin lisäksi ePortfolio voi sisältää kuvia, videota ja muita multimediaelementtejä.
E-portfolion voi koota omille verkkosivuilleen itse, tai siihen voi käyttää jotakin soveltuvaa verkkopalvelua, kuten VisualCV tai LinkedIn.
ePortfoliolla voidaan osoittaa taitojen, ansioiden, asiantuntijuuden, laaja-alaisen osaamisen sekä oman yksilöllisen persoonallisuuden kehittymistä, opiskelun ja työelämän näkökulmista. ePortfoliota voi myös hyödyntää vertais- ja itsearvioinnissa.
Iäti

Iäti on CMX:n 29. syyskuuta 2010 ilmestynyt kolmastoista albumi.
"Iätillä" CMX yritti hakea aiempaa pelkistetympää, helpommin lähestyttävämpää musiikillista ilmaisua. Albumilta julkaistut singlet saivatkin verrattain paljon radiosoittoa, ja ”Sateenkaaren päästä” tuli yhtyeen eniten radiossa soitettu kappale. Levy myi nopeasti kultaa ja oli Suomen virallisen listan ykkösenä viikolla 40 (2010). Levy jäi CMX:n viimeiseksi yhteistyöksi rumpali Tuomas Peipon kanssa.
Kappaleet.
Sävellykset ja sanat A. W. Yrjänä, ellei toisin mainita. Sovitukset CMX &amp; Rake.
Reflektio

Reflektio on yleiskäsite niille kognitiivisille ja affektiivisille toiminnoille, joilla yksilö pyrkii selvittämään kokemuksiaan tavoitteenaan uuden tiedon konstruointi tai uusien näkökulmien löytäminen. Reflektio on välttämätön sekä yksilön että organisaation oppimiselle. Syvällinen oppiminen edellyttää teorian ja käytännön ymmärtämistä. Reflektiivisessä prosessissa pyritään tähän tietoiseen ymmärtämiseen.
Reflektio koostuu neljästä vaiheesta:
Yksilöllistä reflektiivistä prosessointia tapahtuu mm. portfolion tai oppimispäiväkirjan kirjoittamisessa, samoin kuin vuorovaikutteisissa oppimisprosesseissa.
Merkaptopuriini

Merkaptopuriini eli 6-merkaptopuriini (C5H4N4S) on rakenteeltaan hypoksantiinia muistuttava yhdiste. Se on puriinijohdannaisiin kuuluva antimetaboliitti. Yhdistettä käytetään lääkeaineena. Merkaptopuriini on atsatiopriinin aineenvaihduntatuote.
Käyttö.
Merkaptopuriinia käytetään pääasiassa leukemian hoitamiseen. Yleisesti ottaen, lääkeainetta ei käytetä yksin, vaan yhdistelmähoitona eli yhdessä toisten syöpälääkkeiden kanssa. Yhdistettä käytetään erityisesti lapsien verisyövän hoitamiseen. Merkaptopuriinia ja atsatiopriinia voidaan käyttää myös Crohnin taudin hoitamiseen.
Vaikutusmekanismi.
Merkaptopuriinin vaikutus perustuu sen aktiivisiin metaboliitteihin. Ihmisen elimistössä aine metaboloituu muun muassa ksantiinioksidaasi-, tiopuriinimetyylitransferaasi- ja hypoksantiini-guaniinifosforibosyylitransferaasientsyymien vaikutuksesta. Aineenvaihduntatuotteista merkittävimpiä ovat tioguaniininukleotidit, jotka kiinnittyvä ribonukleiinihappoihin DNA:han ja RNA:han ja estävät niiden synteesiä. Aineenvaihduntatuotteista metyylitioinosiinimonofosfaatti estää solujen puriinisynteesin. Merkaptopuriinista muodostuu myös metaboliitteja, joilla ei ole merkittävää biologista aktiivisuutta. Tällaisia ovat tiovirtsahappo ja 6-metyylimerkaptopuriini.
Sivuvaikutukset.
Yleisimmät merkaptopuriinin käytön sivuvaikutuksista ovat pahoinvointi, valkosolujen määrän väheneminen veressä eli leukopenia, verihiutaleiden vähäisyys ja maksan toiminnan vaurioituminen. Myös allergiset oireet ja pankreatiitti ovat mahdollisia. 
Merkaptopuriinin on todettu voivan aiheuttaa vakavan luuydinlaman ja yhdisteen on todettu olevan myös myrkyllistä maksasoluille. Tiopuriinimetyylitransferaasi on tärkeässä asemassa merkaptopuriinin muuntamisessa vähemmän myrkylliseksi aineeksi. Tämän vuoksi ennen merkaptopuriinilääkityksen aloittamista suoritetaan entsyymin aktiivisuuden tutkimus. Tiopuriinimetyylitrasferaasin aktiivisuudessa on eroja eri etnisten ryhmien kesken. Afrikassa tummilla ihmisillä on entsyymin aktiivisuus pienempi kuin alueella asuvilla vaaleaihoisilla. Saamelaisilla on sen sijaan entsyymin aktiivisuus suurempi kuin muilla Skandinaviassa asuvilla.
Allopurinoli voimistaa lääkkeen tehoa huomattavasti, minkä vuoksi allopurinolia käytettäessä tulee merkaptopuriinin annostusta pienentää.
GoldWave

GoldWave on maksullinen musiikkiohjelmisto, jolla voi muokata musiikkia. Ohjelmaan on ladattavissa myös kokeiluversio. Ohjelmiston on kehittänyt GoldWave Inc.
Impuzamugambi

Impuzamugambi oli toinen vuoden 1994 Ruandan kansanmurhaan osallistuneista puolisotilaallisista äärihutujen joukoista. Tämän militian nimi kirjoitetaan joskus Impuza Mugambi, 'mp' äännetään 'mh' eli silloin sana lausutaan "Imhuzamugambi". "Impuzamugambi" on kinyarwandan kielellä "Ne jotka pyrkivät samaan päämäärään" tai "Ne jotka pyrkivät yhteen päämäärään".
Toinen tutseja ja maltillisia hutuja tappaneista oli suurempi Interahamwe. Molemmat joukot olivat alkujaan Ruandan armeijan ja presidentti Juvénal Habyarimanan henkivartiokaartin kouluttamia. 
Impuzamugambi perustettiin vuonna 1992, ja sitä johti pieni hutupuolue CDR, kun taas Interhamwea johti pääpuolue MRND. CDR oli MNRD:tä jyrkempi tutsivastaisuudessaan ja hutujen puolustamisessa. Impuzamugambi oli huonommin järjestetty kuin Interhamwe, mutta murhasi enemmän tutseja kuin tämä.
Intarhamwe ja Impuzamugambi toimivat kansanmurhassa yhteistyössä ja laajalti yhdistivät johtamisrakenteensa ja toimintansa. Silti pieniä eroja säilyi vaatetuksessa. Impuzamugambia johtivat CDR-puolueen johtajat Hassan Ngeze ja Jean Bosco Barayagwiza. Molemmat on tuomittu vankeuteen vuonna 2003 Ruandan sotarikoksia käsittelevässä kansainvälisessä tuomioistuimessa.
Dafina Zeqiri

Dafina Zeqiri (s. 14. huhtikuuta 1989 Varberg, Ruotsi), lempinimeltään myös Duffy'e on kosovolainen laulaja, tanssija sekä tekstikirjoittaja. Hän tuli tunnetuksi vuonna 2007 osallistuttuaan "Polifest"-festivaaliin kappaleella "Rrall e Permall". Dafinalla on kaksi julkaistua albumia: "KnockDown" (2008) ja "Just Me" (2011). 
Ura.
Zeqiri kiinnostui musiikista nuorena. Hän aloitti kirjoittamalla tekstejä, ja nyt Zeqiri on yksi suosituimpia ja menestyneimpiä artisteja Kosovossa. Hänen ensimmäinen esiintymisensä suurelle yleisölle oli "Polifest"-nimisessä festivaalissa vuonna 2007, jossa hän voitti kappaleellaan "Rrall e përmall". Voiton myötä hänen uransa lähti alkuun.
Vuonna 2008 Zeqiri osallistui taas "Polifest"-festivaaliin ja voitti sen toisen kerran peräkkäin kappaleellaan "Adios". Vähän ajan kuluttua hän julkaisi ensimmäisen albuminsa "KnockDown" ja saman nimisen kappaleen. Levy menestyi hyvin ja monista kappaleista tuli hittejä. Samana vuonna hän osallistui "Kënga Magjike" -festivaaliin Albaniassa kappaleella "Bateritë" ja sai Parhaan uuden artistin -palkinnon. Kappaleesta tuli hitti.
Vuosi 2009 oli Zeqirille vielä menestyksekkäämpi. Hän aloitti vuoden kahdella yhteistyöllä: "La Vida Loca" Bleron ja F-Kayn kanssa sekä "Shum Nalt" 2po2:n ja Capital T:n kanssa. Molemmat olivat kesän suurimpia hittejä. Toukokuussa hän voitti "Best RnB"-palkinnon Top Festissä Albaniassa kappaleellaan "Dua qe ta di". Näin hänen suosionsa kasvoi lisää sekä Kosovossa että Albaniassa. Kesällä hän julkaisi uuden singlen "Shumë Larg", jolle hän myös teki musiikkivideon. Syyskuussa hän osallistui kolmannen kerran peräkkäin "Polifest"-festivaaliin ja voitti kappaleellaan "Amazing Girl". Kappaleesta tuli välittömästi suuri hitti, ja sitä pidetään edelleen yhtenä parhaimmista Zeqirin kappaleista. Se oli kuunnelluimpia kappaleita radiossa ja toivotuimpia kappaleita televisiossa. Hän teki vähän myöhemmin kappaleelle musiikkivideon ja voitti myöhemmin vuonna 2010 "Video Fest" -gaalassa viisi palkintoa (muun muassa Best of All) "Amazing Girl"-kappaleella. 
Vuonna 2010 Zeqiri matkusti Australiaan toteuttaakseen kappaleen "Rock This Club", jonka on tuottanut Shaneal. Sille kuvattiin myös musiikkivideo Australiassa. Hän julkaisi vähän myöhemmin singlenä kappaleensa "Quni i Mamas". Elokuussa Zeqiri julkaisi kappaleen "Vibe" yhteistyönä 2po2:n ja Tunan kanssa. Kolme päivää ennen vuoden 2010 loppua Zeqiri julkaisi kappaleensa "Pom Pëlqen" yhteistyönä Ledrin kanssa.
Vuonna 2011 "Pom Pëlqen" jatkoi suosiotaan, ja seuraavaksi ilmestyi kappale "Dangerously in Love", kappale jonka Zeqiri on tehnyt itse. Se oli Zeqirin toinen kappale, jonka video kuvattiin Australiassa. Lokakuussa Zeqiri julkaisi kappaleen "My Swag". Kappale oli erilainen kuin aikaisemmat kappaleet. Joulukuussa ilmestyi singlenä kappale "Ti me Thuaj" ja puolessa välissä kappale "Supernova", jonka video kuvattiin Ruotsissa. Vähän ennen vuoden 2011 loppua ilmestyi Zeqirin toinen albumi "Just Me", joka sisälsi kaikki vuonna 2011 julkaistut kappaleet, uusia kappaleita sekä bonus kappaleina kaikki aikaisemmat hitit.
Valeri Tškalov

Valeri Pavlovitš Tškalov (, 2. helmikuuta 1904 – 15. joulukuuta 1938) oli neuvostoliittolainen koelentäjä. 
Tškalov syntyi Vasiljovon kylässä lähellä Nižni Novgorodia sepän pojaksi. Hänen äitinsä kuoli, kun hän oli kuusivuotias. Hän sai teknistä opetusta ja palasi isänsä apulaiseksi jokilaivojen höyrykattiloiden korjaajaksi ja rakentajaksi. Hän näki ensi kertaa lentokoneen vuonna 1919 ja päätti pyrkiä Puna-armeijaan. Hän sai lentäjän koulutuksen. Hän valmistui vuonna 1924 ja toimi sen jälkeen hävittäjälentäjänä.
Hän meni naimisiin vuonna 1927. 
Vuonna 1930 Tškalov hakeutui koelentäjäksi. Vuosina 1936 ja 1937 hän teki useita pitkiä lentoja, muun muassa 63-tuntisen lento Moskovasta Vancouveriin. Lento ylitti pohjoisnavan. Se tehtiin Tupolev ANT-25 -koneella 18.–20. kesäkuuta 1937. Hän kehitti myös useita uusia taitolentokuvioita.
Tškalov kuoli 15. joulukuuta 1938 testatessaan Polikarpov I-180 -hävittäjän prototyyppiä. Laskussa kone törmäsi moottorin sammuttua lentokentän läheiseen voimalinjan pylvääseen. Lentokonetehdas haki syytä lentäjästä. Virallisen tutkimuksen mukaan kuitenkin koneen moottori sammui, koska siihen ei ollut asennettu jäähdytyskiduksia ja se siksi jäähtyi liikaa. Prikaatinkenraali Tškalov oli kaksinkertainen Lenin-palkinnon saaja ja Neuvostoliiton sankari. Useita teollisuuden johtajia pidätettiin (muun muassa Tomaševitš, S. Beljakin), ja Nikolai Polikarpovin ura lentokoneiden pääsuunnittelijana käytännössä päättyi tähän onnettomuuteen.
Miklós Szabó (keskimatkojen juoksija)

Miklós Szabó (6. joulukuuta 1908 – 3. joulukuuta 2000) oli unkarilainen yleisurheilija, joka kilpaili keskimatkojen juoksussa. Szabó edusti seuratasolla budapestiläistä MAC-seuraa. Hän voitti Torinon EM-kisoissa 1934 kultaa 800 metrin juoksusta ja hopeaa 1 500 metriltä. Szabó osallistui olympialaisiin kerran, Berliinissä 1936. Tuolloin hän sijoittui 1 500 metrillä seitsemänneksi ja putosi 800 metrillä alkuerissä.
Szabó juoksi urallaan kaksi maailmanennätystä. Hän juoksi lokakuussa 1936 2 000 metrin juoksun ennätykseksi ajan 5.20,4, joka säilyi maailmanennätyksenä seuraavaan vuoteen saakka. Szabón toinen maailmanennätys syntyi 30. syyskuuta 1937 kun hän juoksi kaksi mailia aikaan 8.56,0. Kyseinen tulos säilyi maailmanennätyksenä lähes kaksi vuotta.
Stampe &amp; Renard SR-7

Stampe &amp; Renard SR-7 oli belgialainen, yksimoottorinen ja kaksipaikkainen sotilaskoulukone, joka oli kehitelmä Stampe SV-4b-koneesta. Koneen ensilento tehtiin 11. heinäkuuta 1952. Koneesta tehtiin kaksi prototyyppiä, joita Belgian ilmavoimat arvioivat päätyen ostamaan italialaisia SIAI Marchetti SF.260 -koulukoneita. Kolmas kappale myytiin Ranskaan, jossa se sai nimen Farman 500 Monitor I.
Museokoneita.
Yksi SR-7 on Brysselissä sijaitsevassa Belgian sotamuseossa.
Wilhelm Leichum

Wilhelm Leichum (12. toukokuuta 1911 Neu-Isenburg – 19. heinäkuuta 1941 Gorki, Neuvostoliitto) oli saksalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pituushypyssä ja pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla MTV Wünsdorfia. Leichum voitti pronssia Berliinin olympialaisissa 1936 4 × 100 metrin viestissä ja sijoittui samoissa kisoissa pituushypyssä neljänneksi. Hän voitti EM-kisoissa kultaa sekä Torinossa 1934 että Pariisissa 1938.
Leichum osallistui toisen maailmansodan Operaatio Barbarossaan ja kaatui heinäkuussa 1941 Gorkin lähistöllä.
Saksa yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa

Saksa osallistui yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 1934. Toisen maailmansodan jälkeen maa jätettiin syrjään kansainvälisestä kilpailutoiminnasta. Vuoden 1954 kisoihin osallistui Saksan joukkueen lisäksi omana joukkueenaan Ranskan valvoman ja vuonna 1957 Saksaan liitetyn Saarlandin joukkue. Vuosina 1958 ja 1962 Länsi-Saksan ja Itä-Saksan urheilijat muodostivat yhteisen joukkueen mutta noista kisoista lasketaan länsi- ja itäsaksalaisten saavutukset mitali- ja pistetilastoissa erikseen. Vuosina 1966–1990 läntinen ja itäinen Saksa kilpailivat omilla joukkueillaan, kunnes maiden yhdistyttyä Saksalla on vuodesta 1994 lähtien ollut jälleen vain yksi joukkue. Kun tilastoihin lasketaan yhteen 1930-luvun Saksan, 1940–1980-lukujen Länsi-Saksan ja 1990-luvulta eteenpäin yhdistyneen Saksan saavutukset, on Saksa EM-kisojen kolmanneksi menestynein maa Neuvostoliiton ja Ison-Britannian jälkeen. Sen urheilijat ovat saavuttaneet yhteensä 300 mitalia, joista 94 on kultaa.
Saksa on isännöinyt vuoden 1986 kisoja, jotka pidettiin Stuttgartissa, ja vuoden 2002 kisoja, jotka käytiin Münchenissä. Vuonna 1938 naisten EM-kilpailut käytiin Itävallan pääkaupungissa Wienissä, joka tuolloin oli liitetty Saksaan.
Saksan EM-mitalit kisoittain.
Saksa oli 1930-luvulla EM-kilpailujen paras maa. Sen jälkeen Saksa on yksittäisissä kisoissa sijoittunut kymmenen kertaa mitalitilastossa kolmen parhaan maan joukkoon ja vuonna 2012 mitalitilaston paras. Ilman kultamitalia se on jäänyt Ateenassa 1969, kun se osallistui kisoissa vain viestijuoksuihin vastalauseena sille, että Itä-Saksasta loikannut keskimatkojen juoksija Jürgen May ei saanut kilpailla Länsi-Saksan joukkueessa.
Valtti

Valttimaa tai lyhyemmin valtti on joidenkin korttipelien erikoispiirre. Tällöin jokin korttipakan maista saa erityisarvon säännöissä sovitulla tavalla.
Valtin ominaisuudet määrittyvät pelin säännöissä. Valttimaa voi esimerkiksi korvata kysytyn maan, kuten raminassa. Musta Maija -pelissä maista pata taas ei voi koskaan olla valtti. Padan voi silti rouvaa (Maija) lukuun ottamatta kaataa valtilla riippumatta korttien välisestä pistearvosta. Marjapussissa valttia ei ole jaon alussa, mutta se voi syntyä jaon aikana, ja lisäksi sen tekemisestä saa kaksi pistettä.
Harald Andersson

Ernst Harold "Harald" Andersson (2. huhtikuuta 1907 Stanford, Yhdysvallat – 18. toukokuuta 1985 Nynäshamn) oli ruotsalainen yleisurheilija, joka kilpaili kiekonheitossa. 
Hän edusti seuratasolla IFK Falunia. Andersson voitti kultaa Torinon EM-kisoista 1934 tuloksella 50,38 metriä. Hän osallistui olympialaisiin kerran, Berliinissä 1936. Tuolloin hän ei kuitenkaan päässyt finaaliin. Andersson voitti Ruotsin mestaruuden neljä kertaa vuosina 1932 – 1935 ja paransi maansa ennätystä yhteensä kymmenen kertaa. Hän heitti vuonna 1934 tuloksen 52,42, joka pysyi maailmanennätyksenä seuraavaan vuoteen saakka.