Jeanne d’Arc

Jeanne d’Arc (; tunnettu myös nimellä Orléansin neitsyt, ; noin 1412 Domrémy, Ranskan kuningaskunta – 30. toukokuuta 1431 Rouen, Ranskan kuningaskunta) on Ranskan kansallissankari ja katolisen kirkon pyhimys. 
Jeanne tuli kuuluisaksi uskonnollisista näyistään, joissa hän sai kehotuksen tukea Ranskan kruununprinssiä ja vapauttaa maa vihollisilta. Vuonna 1429 hän oli avainhahmona Orléansin taistelussa ja osallistui kuningas Kaarle VII:n kruunaukseen Reimsissä. Myöhemmin hän yritti vapauttaa Pariisin, mutta hyökkäys epäonnistui, ja hänet vangittiin Compiègnessä. Englantilaiset tuomitsivat hänet kirkollisessa tuomioistuimessa harhaoppisuudesta ja polttivat hänet roviolla. Katolinen kirkko puhdisti Jeannen maineen vuonna 1456, ja vuonna 1920 hänet kanonisoitiin.
Elämä.
Lapsuus ja uskonnolliset näyt.
Jeanne syntyi pienessä Domrémyn kylässä Koillis-Ranskassa. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijöitä, eikä hän saanut lapsena paljonkaan koulutusta. Hän ei oppinut lapsena kirjoittamaan eikä lukemaan, mutta osasi monia pyhimystarinoita, joita oli kuullut uskonnolliselta äidiltään. Lisäksi häneen oli juurrutettu syvä rakkaus katoliseen kirkkoon ja sen oppeihin. Maatalon tyttärenä hän kunnostautui monissa tilanhoitoon kuuluvissa tehtävissä, ja kehruu- ja ompelutöissä hän oli taituri. 
Lapsena Jeanne näki ympärillään paljon epätoivoa, sillä englantilaiset hallitsivat suurta osaa Ranskasta. Domrémyn kylä sijaitsi lähellä pyhiinvaeltajien, palkkasoturien ja kauppiaiden käyttämää reittiä, ja heidän kauttaan Jeanne kuuli lisätietoja maan huonosta tilanteesta. Monet hänen kylässään hylkäsivät kotinsa maahanhyökkäyksen uhan alla.
Ranskan tapahtumat vaikuttivat suuresti nuoreen tyttöön. Jeannen elämä mullistui 13-vuotiaana hänen alkaessaan kuulla ääniä ja nähdä näkyjä. Hänen mukaansa pyhä Katariina, pyhä Margareta ja arkkienkeli Mikael kutsuivat häntä ja pyysivät häntä vapauttamaan Ranskan maahan tunkeutuneista englantilaisista. Äänten kehottamana hän päätti lähteä tapaamaan itse prinssi Kaarlea.
Kruununprinssin hovissa.
Jeanne lähti joulukuussa 1428 matkalle Ranskan ydinalueelle Île-de-Franceen. Seuraavan vuoden tammi–helmikuussa hän astui Vancouleursin kaupungin käskynhaltijan eteen. Ensimmäisellä kerralla Jeanne käännytettiin takaisin, mutta hänen itsepintaisuutensa lopulta palkittiin ja käskynhaltija suostui kuuntelemaan häntä. Jeanne vetosi puheissaan vanhaan ennustukseen, jonka mukaan Ranska tulisi tuhoutumaan ja pelastumaan neitsyen kautta. Käskynhaltija antoi Jeannelle ratsun ja miehen vaatteet, joiden avulla liikkuminen olisi turvallisempaa. Lisäksi Jeanne sai saattajikseen nuoren ritarin ja muutamia talonpoikia.
Pitkän ratsastusmatkan jälkeen Jeanne saapui Chinonin pikkukaupunkiin, jossa kruununprinssi Kaarle VII piti hoviaan. Prinssi ei halunnut näyttäytyä Jeannelle ja yritti hovimiehensä turvin hankkiutua ”neitsyestä” eroon. Kun Jeanne ei suostunut poistumaan hovista, hänet toimitettiin kirkonmiehistä ja professoreista koostuvan valtuuskunnan kuulusteltavaksi. Samalla huhut oudosta tytöstä levisivät, ja hänen puheensa saivat suuren kannatuksen. Jeannen julistus ”Ei ole olemassa muuta apua kuin minun kauttani!” otettiin vakavasti, ja hänelle päätettiin antaa lyhyt sotilaallinen peruskoulutus. Muiden varusteiden ohella Jeannelle annettiin vanha ruostunut miekka, jota hän kantoi tulevassa taistelussa.
Taistelu Orléansissa.
Kaarle antoi Jeannen käyttöön yhden joukko-osaston, jonka tueksi liittyi Ranskan armeijan sotilaita. Heidän tarkoituksensa oli vallata englantilaisten piirittämä Orléansin kaupunki takaisin Ranskalle (Orléansin piiritys). Tuhannet englantilaiset sotilaat olivat asettuneet kaupungin edustalle ja rakentaneet torneja ja kenttävarustuksia tehostamaan piiritystä. Kaupunki ei kuitenkaan ollut kokonaan eristetty, ja ranskalaisjoukot pääsivät Loiren kautta vahvistamaan Orléansin puolustusta. Jeanne lähetti englantilaisille kirjeen, joka oli kiinnitetty nuoleen. Siinä hän kehotti näitä jättämään Ranskan kuningaskunnan rauhaan ja poistumaan omaan maahansa. Kirjeeseen vastattiin ivahuudoin.
6. toukokuuta 1429 ranskalaiset tekivät rynnäkön englantilaisten piirityksen läpi. Jeanne kannusti sotilaita joukkojen eturivissä, mutta haavoittui taistelun aikana olkapäähän osuneesta nuolesta. Hänen haarniskansa jouduttiin riisumaan verenvuodon tyrehdyttämiseksi, ja ranskalaisjoukkoja johtava kreivi oli valmis keskeyttämään hyökkäyksen. Jeanne ei suostunut tähän, vaan kehotti sotilaita jatkamaan. Samalla hän pukeutui uudelleen varusteisiinsa ja loi uutta uskoa ranskalaisten hiipuneeseen sotaintoon. Englantilaiset vetäytyivät seuraavana aamuna ja jättivät tykistön ranskalaisille. 
Taistelun tulos oli merkittävä voitto ranskalaisille, ja Jeannesta alettiin puhua ”neitsyenä, joka vapautti Orléansin”. Todellisuudessa hyökkäys oli suunniteltu jo ennen Jeannen saapumista, mutta hänen osallistumisensa nostatti huomattavasti ranskalaisarmeijan taistelutahtoa. Hieman myöhemmin ranskalaiset valloittivat takaisin useita menettämiään asemia. Jeannen maine levisi myös englantilaisten keskuuteen, ja häntä alettiin pitää noitana. Joskus pelkkä Jeannen näyttäytyminen kaupunginporttien edessä pelästytti vihollisen tiehensä.
Jeannen vangitseminen.
Voittojensa jälkeen Jeanne lähti Kaarlen ja vartiomiesten kanssa Reimsiin, missä Kaarle VII kruunattiin Ranskan kuninkaaksi 17. heinäkuuta 1429. Jo ennen riemuvoittoja Jeannelle ilmestynyt pyhä Mikael oli vaatinut häntä huolehtimaan Kaarlen valinnasta Ranskan kuninkaaksi. Kruunajaisten jälkeen kuvaukset Jeannen yliluonnollisista voimista Jumalan välikappaleena levisivät koko Eurooppaan, ja saksalainen kirkonmies Speyer kirjoitti:
Kruunajaisten jälkeen Jeanne osallistui ranskalaisten hyökkäykseen Pariisiin, joka oli englantilaisten hallinnassa. Samaan aikaan Englanti lujitti liittoaan burgundilaisten kanssa ja uusia englantilaisia joukkoja nousi maihin. Ranskalaisten hyökkäykset Pariisiin ja muualle epäonnistuivat ja Kaarle antoi Jeannen joukoille vetäytymiskäskyn. Kaarle ei kuninkaaksi pääsynsä jälkeen enää halunnut tukea Jeannen hanketta Ranskan vapauttamiseksi, vaan pelasi englantilaisten ja Burgundin herttuan kanssa poliittista peliä Jeannen tietämättä asiasta.
Kaarlen yllätyksellisestä puolenvaihdosta vihastuneena Jeanne hyökkäsi ilman kuninkaan lupaa keväällä 1430 Pohjois-Ranskassa englantilaisia vastaan. Compiègnen kaupungin puolustuksen yhteydessä burgundilaiset ottivat Jeannen kiinni. Jeanne jäi burgundilaisten vangiksi puoleksi vuodeksi. Kuningas ei tehnyt paljonkaan Jeannen vapauttamisen hyväksi, ja lopulta burgundilaiset myivät hänet englantilaisille 10 000 kultarahan summasta. Jeanne kuljetettiin miehitettyyn Roueniin, ja hänet suljettiin vankilaan.
Oikeudenkäynti ja polttaminen.
Helmikuussa 1431 englantilaiset aloittivat oikeudenkäynnin Jeannea vastaan Rouenissa. Tuomareilta vaadittiin nopeaa päätöstä, sillä englantilaiset kantoivat kiihkoilijana pidetylle Jeannelle jo valmiiksi kaunaa ja syyttivät häntä kerettiläisyydestä ja noituudesta. Tuomionjulistamista varten Jeanne vietiin Saint-Ouenin apottikunnan hautausmaalle, jonne oli rakennettu rovio ja tuomarien istuimet. Täällä hän käytti viimeisen mahdollisuutensa vaikuttaa tuomioonsa ja lupautui tekemään kaiken, mihin kirkko hänet velvoittaa. Kirkon määräyksiin sisältyi myös määräys olla käyttämättä miesten vaatteita. Tuomarit hyväksyivät Jeannen vetoomuksen, ja kuolemantuomio suostuttiin muuttamaan elinikäiseksi vankeudeksi.
Jeanne kuljetettiin takaisin Rouenin vankityrmään, jossa hänen vaiheistaan on kaksi toisistaan poikkeavaa lähdettä. Jeannen oman väittämän mukaan hän joutui rikkomaan lupauksensa kirkolle ja pukeutumaan miesten vaatteisiin, koska naisten vaatteet altistivat hänet vartijoiden seksuaaliselle väkivallalle. Toinen lähde kertoo, että vartijat olivat ottaneet hänen vaatteensa ja antaneet tilalle miesten vaatteet. Kun eräs kirkkoherra näki Jeannen pukeutuneena mieheksi, valamiehistö päätti ”syyllisyyden palauttamisesta” ja tuomitsi hänet yksimielisesti kuolemaan.
Jeanne d’Arc poltettiin roviolla kerettiläisenä 30. toukokuuta vuonna 1431. Hänen tuhkansa siroteltiin Seinejokeen.
Maineen palautus ja myöhempi perintö.
Oikeudenkäyntipöytäkirjoista kävi myöhemmissä tutkimuksissa selville polttotuomion perusteiden olleen liian hataria. Paavi Calixtus III antoi luvan Jeannen uuteen oikeudenkäyntiin, ja hänen maineensa puhdistettiin virallisesti vuonna 1456. Tuolloin Pariisissa kokoontuneet Jeannen kohtaloon vaikuttaneet henkilöt pyrkivät vähättelemään omaa vastuutaan ja syyttivät englantilaisia sekä kolmea edesmennyttä tuomaria. 
Seuraavien vuosisatojen aikana Jeanne saavutti myyttisen maineen ja häntä alettiin pitää Ranskan suojeluspyhimyksenä. Virallisesti hänet kuitenkin julisti pyhimykseksi eli kanonisoi vasta paavi Benedictus XV vuonna 1920. Hänen elämänvaiheistaan on kirjoitettu monia kirjoja. Vuosina 1870–1871 käydyn Saksan–Ranskan sodan jälkeen Jeannen palvonta sai entistä suuremmat mittasuhteet. Hänen kunniakseen pystytettiin lukuisia patsaita. Talo, jossa Jeanne d’Arc majoittui ollessaan Orléansissa, on jälleenrakennettu 1960-luvulla. Talo tunnetaan nimellä Maison de Jeanne d’Arc, ja siinä toimii nykyään Jeanne d’Arc -museo. 
Jeanne d’Arc on myös nimetty erityisesti kirkollisia auktoriteetteja vastustavien suojeluspyhimykseksi. Lisäksi hän on muun muassa Ranskan, vankien ja naispuolisten sotilaiden suojeluspyhimys.