tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Koskela (Helsinki)

Koskela () on Helsingin 26. kaupunginosa, jossa on asukkaita noin 4 000. Sitä reunustavat Käpylä, Kumpula, Vanhakaupunki ja Oulunkylä. Helsingin piirijaossa Koskela lasketaan osaksi "Vanhankaupungin peruspiiriä".
Koskelan voidaan katsoa jakautuvan kahteen alueeseen: pienen luonnontilassa olevan kaistaleen pohjoispuoliseen omakotitaloalueeseen ja eteläpuoliseen kerrostaloalueeseen. Koskelassa on muun muassa vanhainkoti, kaksi lastenkotia, koulu, päiväkoti, nuorisotalo, keskuspesula (purettu 2012) ja Koskelan vanhustenkeskus. Kaupunkikuvaan kuuluvat varikot Koskelan bussi- ja raitiovaunuvarikko eivät kuulu Koskelaan nimistään huolimatta. Puu-Koskelassa kadut on nimetty uusmaalaisten kuntien mukaan.
Historia.
Vanhaankaupunkiin vuonna 1550 perustettu Helsingin kaupunki perustettiin Koskelan kylään. Nimensä (Forsby) kylä oli saanut Vantaan­joen suulla pauhaavasta Vanhan­kaupungin­koskesta. Samaisesta koskesta juontuu myös Helsingin ruotsin­kielisessä nimessä (Helsing­fors) esiintyvä sana "fors" (koski).
Ennen 1990-luvun alun lamaa Koskelassa oli useita kioskeja ja kauppoja. Laman jälkeen näistä jäi jäljelle enää yksi keskellä kerrostaloaluetta nuorisotalon vieressä sijaitseva Alepa-kauppa. Kerrostaloalueella on muun muassa HKL:n henkilöstön työsuhdeasuntoja, kaupungin vuokra-asuntoja, opiskelija-asuntoloita, invalidien asuntoja ja vanhusten asuntoja. 1990-luvun puolivälin jälkeen aloitetut rakennusten pintaremontit ovat muuttaneet alueen kasvoja huomattavasti.
Julkinen liikenne.
Koskelassa sijaitsee bussilinjan 55 päätepysäkki ja alueella liikennöi arkisin lähibussi 603, joiden lisäksi Koskelaa palvelevat Koskelantietä ajavat linjat 57, 69, 518 ja 848/A sekä Käpyläntietä ja Oulunkyläntietä liikennöivät linjat 53 ja 65. Lahdenväylän liikennekäytävän linjat kulkevat Koskelassa, mutta ohittavat asuinalueet noin kilometrin etäisyydellä. Sekä Käpylän että Oulunkylän lähijuna-asemille on Koskelan runsasväkisemmältä kerrostaloalueelta hieman yli kilometrin matka.
Koskelan vanhustenkeskus.
Koskelan vanhustenkeskus eli entinen Koskelan sairaala on saanut alkunsa vuonna 1912 perustetusta Forsbyn vaivaistalosta ja työlaitoksesta, joka myöhemmin muutettiin Helsingin kaupungin kunnalliskodiksi. Vuonna 1957 siitä tuli "Koskelan sairaskoti", myöhemmin Koskelan sairaala.
Sairaalan alueella on toiminut myös vuonna 1971 perustettu "Käpylän terveysasema", joka aluksi toimi kahdessa tavallisessa asuinhuoneistossa osoitteessa Käpyläntie 12. Kesällä 1983 terveysasema muutti uuteen osoitteeseen, Käpyläntien ja Kullervonkadun kulmaan.
Downtempo

Downtempo (joskus myös downbeat) terminä on varsin väljä, sen alle sopii oikeastaan kaikki hidastempoisempi musiikki ambientista maailmanmusiikkiin.
On myös muusikkoja, joiden tuottamaa musiikkia kutsutaan downtempoksi tai "aulamusiikiksi" (lounge). Tyypillisesti downtempo-kappaleet ovat, kuten nimestäkin voisi päätellä, hidastempoisia ja tunnelmallisia. Downtempo on ottanut vaikutteita jazzista, dubista, hip hopista, funkista ja soulista. DJ Gilles Peterson soittaa keikoillaan lähes yksinomaan musiikkia, jota voidaan kutsua downtempoksi.
Hardcore (elektroninen musiikki)

Hardcore tai lyhyesti vain HC, on nopeaa elektronista tanssimusiikkia. Yleisin nopeus on 160–250 lyöntiä minuutissa. Hardcore on atmosfääriltään usein aggressiivista ja synkkää. Tyyli syntyi ja lähti liikkeelle 1990-luvun alun ja puolenvälin tietämillä Hollannista ja Saksasta. Hardcoren juuret ovat New beat -musiikissa. Nykyään hardcoren sisällä ja rajoilla on lukuisia eri alalajeja ja suuntauksia.
Breakbeat

Breakbeat (toisinaan myös breaks) on yleisnimitys lukuisille elektronisen musiikin alalajeille. Siinä missä esimerkiksi house, tekno ja trance perustuvat 4/4-tahtilajissa joka iskulla lyövään suoraviivaiseen taustabiittiin, breakbeatin pohjana ovat tyypillisesti synkoopaatiota ja polyrytmiaa hyödyntävät rytmit, jotka on rakennettu paloitelluista rumpusampleista samplerilla. Samplet ovat usein peräisin jazz-, funk- ja soul-kappaleiden keskellä olevista "breakeista", joissa rytmisoittimet soittavat muutaman tahdin soolona.
Klassisia breakbeat-kappaleiden pohjana käytettyjä rumpusampleja ovat etenkin Amen break ja Funky Drummer.
Varhaisen breakbeatin myötä syntyi myös tanssityyli breakdance.
Kenttäradio

Kenttäradiot (englanniksi "combat-net radio, CNR)" ovat sodankäynnin vaatimusten mukaan tehtyjä siirrettäviä radioita. 
Suomessa kenttäradion tyyppimerkintä ilmaisee sen käyttötarkoituksen. Esimerkiksi LV 217 tarkoittaa, että kyseessä on lähetin (L) - vastaanotin (V), jota käytetään pataljoona (2) -tasolla. LV 217 on tekniikaltaan Yhdysvaltain Vietnamin sodassa käyttämä radio PRC-77. Jos radiossa on pelkkä V, esimerkiksi V 475, on kyse pelkästä vastaanottimesta, tässä tapauksessa armeijakuntatasolla käytettävästä Racal 1792:sta.
Koska kenttäradioiden lähettämistä radioaalloista johtuen ne voidaan tunnistaa ja paikantaa, voidaan ne turvallisuuden lisäämiseksi kytkeä kaukokäytettäviksi kaukokäyttölaitteella kenttäpuhelimen ja sijoittaa etäälle varsinaisesta viestityspaikasta, jolloin radion mahdollisen tuhoutumisen yhteydessä ei samalla tuhoudu sen käyttäjä tai viestittäjänä toimivan radion käyttäjän palvelema johtohenkilöstö. 
Kenttäradioasema voidaan tuhota mm. lentokoneella tai helikopterilla, kranaatinheittimistön tai tykistön tulella.
Kenttäradiot olivat Vietnamin sodan aikana kiinteätaajuuksisia eikä salattuja. Vähitellen radioihin tuli puheensalain. Elektronisen sodankäynnin, johon liittyy myös radiohäirintä lähetys- ja vastaanottotaajuudella tai seuraaminen, siirryttiin hyppelevätaajuuksisiin radioihin.
Seuraava kehitysaste ovat ohjelmistoradiot, joiden ominaisuuksia voidaan ohjelmoida tietokoneilla lisäosia radioihin asentamatta.
Viestikaluston luokittelu Suomessa.
Komppaniaradiot 100–199
Pataljoonaradiot 200–299
Prikaatiradiot 300–399
Armeijakuntaradiot 400–499
Ylijohdon radio 500–599
Erikoisradiot 600–699
Merivoimien radio 700–799
Ilmavoimien radiot 800–899
Muut radiot 900–999
Komppania

Komppania (lyhenne kompp.) on armeijan "perusyksikkö", jolla on yhteinen huolto ja talous. Komppania-sanan taustalla on vulgaarilatinan sana "companio", joka sisältää osat "com", yhdessä ja "panis", leipä. 
Kenttä- ja ilmatorjuntatykistössä sekä merivoimiin liitetyssä rannikkotykistössä komppaniaa vastaava perusyksikkö on patteri. Ratsuväessä vastaava yksikkö on eskadroona. Laivastossa aluksista koostuvaa perusyksikköä kutsutaan viiriköksi.
Komppania Suomen puolustusvoimissa.
Rauhanajan komppanian päällikkö on sotilasarvoltaan yliluutnantti – majuri, usein kapteeni. Hänen apunaan toimii perusyksikön varapäällikkö (luutnantti – kapteeni) ja hallinnollisena johtajana perusyksikön vääpeli. Uuden Yleisen palvelusohjesäännön (YlPalvO) mukaan yksikköupseeri muutettiin takaisin yksikön vääpeliksi vuonna 2009. Sodan ajan jääkärikomppaniaa johtaa yleensä peruskoulutettu opistoupseeri tai uuden upseerinkoulutusjärjestelmän mukainen nuorempi upseeri. Sodan ajan jalkaväkikomppanioita johtavat yleisesti reserviupseerit arvoiltaan luutnantista kapteeniin. Sodan ajan perusyksikön vääpeli voi joukkotyypin mukaan olla joko aliupseeri tai upseeri.
Komppania jakautuu joukkueisiin, joiden johtajat ovat yleensä nuoria upseereja (vänrikki – luutnantti) tai kokeneita aliupseereja (ylikersantti – sotilasmestari). Joukkueet muodostuvat ryhmistä. Komppanian lyhenne on K, esim. PIONK, joukkueen J, esim. VIESTIJ ja ryhmän R. Vuodesta 2005 alkaen on lyhenteet kirjoitettu isoin kirjaimin kansainvälisen mallin mukaisesti.
Sodan aikana komppania voi ryhmittyä puolustusasemaan, jota kutsutaan "puolustuskeskukseksi". Puolustuskeskus muodostuu joukkueiden "tukikohdista". Suomessa komppanian koko on noin 110–260 miestä. Talvisodan aikaisen kiväärikomppanian kirjavahvuus oli 191 miestä.
Suomalaisen jääkärikomppanian M05 kokoonpanoon kuuluu:
Pataljoona

Pataljoona (lyhenne patl. tai sotilaskäytössä P) on joukkoyksikkö, joka käsittää useamman perusyksikön. Pataljoonan komentajana toimii rauhan aikana everstiluutnantti tai majuri, sodan aikana kapteeni tai yliluutnantti. Komentajan apuna ja sijaisena toimii pataljoonaupseeri. Kenttätykistössä, ilmatorjuntatykistössä tai merivoimiin liitetyssä rannikkotykistössä pataljoonaa vastaa patteristo. Prikaatin taistelua tukeva kenttätykistörykmentti koostuu kahdesta patteristosta. Suomalaiseen sodan ajan jääkäripataljoonaan kuuluu pataljoonan komentaja, esikunta, esikunta- ja viestikomppania, kranaatinheitinkomppania, kolme jääkärikomppaniaa ja huoltokomppania, miesvahvuuden ollessa noin 750 sotilasta.
Rauhan ajan pataljoonia Suomessa ovat olleet muun muassa viestipataljoona maavoimissa ja meripataljoona merivoimissa. Viestipataljoonat on nykyisin korvattu esikunta- ja viestipataljoonilla.
Historia.
Pataljoonaksi (, taistelu, taistelumuoto) kutsuttiin alun perin 1400- ja 1500-luvuilla mitä tahansa taistelukentällä olevaa itsenäisesti toimivaa muodostelmaa, oli se sitten massiivinen 3 000 sotilaan espanjalainen neliö tai vain yksittäinen alle kahdensadan miehen komppania. 1600-luvun loppupuoliskolla eurooppalaisissa armeijoissa siirryttiin taistelukentällä yleisesti puolirykmentti-jakoon, ja pataljoona kuvasi myös tätä yksittäistä muotoa. Vähitellen nimitys puolirykmentti poistui käytöstä ja pataljoona kapeni tarkoittamaan ainoastaan tätä organisaation tasoa, joka koostui komppanioista ja oli prikaatin tai rykmentin osa.
Patteristo

Patteristo (lyhenne psto) on pataljoonaa vastaava tykistön joukkoyksikkö, johon kuuluu yleensä kolme tulipatteria sekä esikunta- ja huoltopatteri. Patteristo ryhmitetään etulinjasta muutaman kilometrin päähän selustaan. Suomessa prikaatin taistelua tukeva kenttätykistörykmentti koostuu kahdesta patteristosta, joista tyypillisesti toisella on 122 mm:n haupitsit ja toisella 155 mm:n kanuunat. Patterissa on kuusi tykkiä kahdessa tulijaoksessa ja patteristossa 18 tykkiä. Ylijohdon tykistössä patterissa voi olla vain neljä tykkiä.
Patteriston lyhenne PSTO lyhenee puhekielessä usein muotoon "peesto".
Patteristo on yleensä pienin tuliyksikkö, eli sen tulipatterit ampuvat samaan maaliin. Patteristoista muodostetaan prikaatien ja armeijakuntien tykistöryhmiä keskitettyä tulenkäyttöä varten.
Suomessa.
Suomen puolustusvoimissa patteristoja kuuluu esimerkiksi Kainuun Tykistörykmenttiin.
Epäsuora tuli

Epäsuora tuli on erilaisilla aseilla suoritettavaa ammuntaa kohteeseen, joka ei yleensä ole näkyvissä suoraan aseen tuliasemaan. Tällöin ammunta suoritetaan kaaritulena erilaisten tulenjohtamis- ja laskentamenetelmien avulla. 
Yleisimmin epäsuoraa tulta on kenttätykistön tai kranaatinheittimistön suorittama ammunta. Siinä tulenjohtoryhmä paikantaa maalin koordinaatit ja lähettää ne tuliyksikön komentopaikalle radiolla tai puhelimella, jossa taso- tai laskinhenkilöstö muuntaa koordinaatit tykkien tai heittimien ampuma-arvoiksi ja välittää ne aseille. Aseet suunnataan kiinnityspisteeseen komennetuilla arvoilla ja ne toteuttavat tulitehtävän komentopaikan käskyjen mukaan. Myös muita ampumamenetelmiä käytetään.
Suora-ammunnassa ei käytetä erillistä kiinnityspistettä eikä lasketa ampuma-arvoja, vaan ase suunnataan suuntaimelle näkyvään maaliin.
Elävä voima

Elävä voima on sodankäynnissä vastustajan tuhottavaa henkilöstöä. 
Tuhottavia koneita, laitteita, ajoneuvoja tai muita sellaisia kutsutaan puolestaan kalustoksi. 
Elävän voiman tappiot lasketaan kaatuneina (kuolleina) ja haavoittuneina (vammautuneina), kun taas kaluston vahinkoja kutsutaan kalustotappioiksi. Esimerkiksi tykissä voi olla kahdenlaisia kranaatteja tuhottavista kohteista riippuen. Elävää voimaa vastaan sirpalekranaatteja ja kalustoa, esimerkiksi panssarivaunua, vastaan sen sisään teräksisen suojapanssarin tunkeutuvia ontelokranaatteja.
Kenttäpuhelin

Kenttäpuhelimet ovat sotilaskäyttöä varten suunniteltuja siirrettäviä puhelimia. Niitä voidaan käyttää laitteen omalla paristolla (LB - local battery), puhelinkeskuksen virralla eli keskusparistolla (CB, central battery) tai erillisellä virtalähteellä. 
Kenttäpuhelimia käytettiin ensimmäisen kerran ensimmäisessä maailmansodassa joukkojen johtamiseen, jolloin se korvasi tehokkaampana viestintäkeinona muun muassa lipuilla viittomisen ja lennättimen. Ensimmäisissä kenttäpuhelimissa oli oma kammella pyöritettävä generaattori, jolla puhelin synnytti virran käsikäyttöisen puhelinkeskuksen hälyttämiseksi. Kammella käytettävää generaattoria käytetään käsivälitteisessä puhelinkeskuksessa myös loppusoiton antamiseksi, jotta puhelinkeskuksen hoitaja tietää puhelun päättyneen ja voi vapauttaa kytkentänauhan toisen puhelun yhdistämiseksi. Vastaavaa tekniikkaa käytettiin tavallisissa siviilipuhelinkeskuksissa 1910-luvulta aina 1960-luvulle saakka, jolloin automaattivalintaiset puhelinkeskukset yleistyivät.
Yli sata vuotta vanhasta tekniikasta huolimatta kenttäpuhelimen etuina on edelleen yksinkertainen, luotettava rakenne ja helppokäyttöisyys. Yksinkertaisimmillaan puhelinyhteyden muodostamiseen tarvitaan kaksi kenttäpuhelinta paristoineen ja ne yhdistävä parikaapeli. Vielä toisen maailmansodan jälkeenkin kenttäviestintä oli hyvin pitkälti riippuvainen maastoon rakennetuista analogisista puhelinlinjoista. Parikaapeliyhteyksien rakentaminen ja huoltaminen on hidasta, joten niitä ei ole nykyaikaisen liikkuvan sodankäynnin aikakaudella enää suuressa määrin mahdollista käyttää. Nykyään kenttäviestijärjestelmät on toteutettu digitaalisesti radiolinkein ja valokaapeliyhteyksin. Parikaapeliyhteyksiä saatetaan rakentaa esimerkiksi jalkaväkikomppanian ja sen joukkueiden johtamispaikkojen välille. Kenttäradioiden käyttöön siirrytään taistelukosketuksen aikana. 
1950-1970 -luvulta alkaen on kenttäpuhelinta voitu käyttää radion kaukokäyttölaitteena. Siten ei ole välttämätöntä puhua suuntijalle sijaintinsa paljastavan kenttäradion kuulopuhelimeen. Radion kaukokäyttömahdollisuutta kenttäpuhelimissa merkintään yleensä englanninkielisellä merkinnällä "R" eli radio.
Museoita ja näyttelyitä.
Kenttäpuhelinkeskuksia on nähtävissä Suomessa muun muassa Hämeenlinnassa Museo Militariassa, Lylyn Viestivarikon museossa sekä Pietarissa Tykistön, pioneeri- ja viestijoukkojen sotahistoriallisessa museossa.
Nokkosihottuma

Nokkosihottuma eli nokkosrokko tai urtikaria on iho-oire, jossa iholle nousee kutiavia paukamia. Myös voimakkaammat oireet ovat mahdollisia. Oireet voivat kestää yhdestä päivästä useisiin vuosiin. Oireiden takana voi olla monia erilaisia tekijöitä, ja usein syitä ei saada selville. Nokkosihottuma on lapsilla ja nuorilla yleisempää kuin ikääntyneillä. Sitä hoidetaan ensisijaisesti antihistamiineilla.
Oireet.
Nokkosihottumassa iholle nousee vaaleita, ympäristöstään punoittavia paukamia. Niiden koko vaihtelee muutamasta millimetristä useisiin senttimetreihin. Yksittäinen paukama kehittyy muutamassa minuutissa ja painuu pois tavallisesti tunnin tai kahden kuluessa, kuitenkin aina 24 tunnin sisällä.
Nokkosihottuman ensimmäinen oire on yleensä kutina. Voimakkaaseen reaktioon voi kuulua myös yleisoireita, kuten kuumetta, nivelsärkyä, pahoinvointia, vatsakipua ja ripulia. Myös voimakas anafylaktinen reaktio on äärimmäisessä tapauksessa mahdollinen.
Tietyt ruoka-aineet, alkoholi ja vaikkapa hikoileminen voivat pahentaa nokkosihottuman oireita.
Nokkosihottuman oireet voivat kestää yhdestä tai kahdesta päivästä useisiin vuosiin. Nokkosihottuma on akuutti, kun se kestää alle kaksi kuukautta, ja krooninen, kun se kestää yli kaksi kuukautta.
Esiintyminen.
Nokkosihottumaa esiintyy vähintään kerran elämässä noin 20 prosentilla väestöstä. Lapsilla ja nuorilla sitä esiintyy useammin kuin ikääntyneillä.
Joka toisella nokkosihottumapotilaalla on myös angioödeemaa eli pienen ihoalueen tai suun osan turvotusta.
Syyt.
Nokkosihottuman voi aiheuttaa hyvin moni erilainen tekijä. Useimmissa tapauksissa oireiden syytä ei saada selville.
Akuutin nokkosihottuman aiheuttaa usein nuhakuume tai muu virusinfektio, joka aktivoi tulehdusta välittävän entsyymiketjun. Tämän komplementin osat C3a, C4a ja C5a vapauttavat syöttösoluista histamiinia ja muita verisuoniin vaikuttavia aineita. Kyseessä ei ole allergia, mutta lapsilla esiintyy myös allergista nokkosihottumaa, jonka aiheuttaa jokin ruoka-aine tai lääkeaine.
Kroonisen nokkosihottuman voi aiheuttaa esimerkiksi krooninen bakteeri-infektio.
Autoimmuuniurtikaria on nokkosihottuma, joka aiheutuu potilaan omista vasta-aineista ihon omia kudoksia vastaan.
Fysikaalisessa nokkosihottumassa paukamat aiheutuvat esimerkiksi hankauksesta, paineesta, kylmästä, kuumasta, hikoilusta, auringovalosta tai vedestä.
Hoito.
Nokkosihottumaa aiheuttavaa tai pahentavaa tekijää voidaan vältellä.
Akuuttia ja kroonista nokkosihottumaa hoidetaan antihistamiineilla. Jos ne eivät auta, voidaan käyttää esimerkiksi leukotrieeniantagonisteja, sisäistä kortikoidia, immunosuppressiivisia lääkkeitä, kuten siklosporiinia, plasmafereesiä tai suonensisäistä vasta-ainetta.
Kylläisyys (kemia)

Liuos on kylläinen, kun liuotettavaa ainetta ei tietyssä lämpötilassa enää liukene siihen. Se on kuitenkin kylläinen vain yhden aineen suhteen. Tämä määrä riippuu lämpötilasta ja etenkin kaasuilla myös paineesta. Useat nesteet liukenevat toisiinsa kaikissa mahdollisissa suhteissa, näin esimerkiksi vesi ja etanoli, eikä tällöin saada kylläistä liuosta. Sen sijaan kaasun ja kiinteän aineen liukeneminen nesteeseen on aina rajallista. Lisäämällä veteen riittävästi suolaa saadaan aina lopulta kylläinen liuos. Tällöin suolaa liukenee nesteeseen sama määrä kuin liuoksesta erkanee suolaa kiinteäksi ja suolaliuos on näin dynaamisessa tasa­paino­tilassa.
Kylläisessä liuoksessa suolan ionitulo "Q" on yhtä suuri kuin kyseisen suolan liukoisuustulo "Kl" (joskus "Ks") kyseisessä lämpötilassa. Ylikylläisessä liuoksessa Q &gt; Kl ja suolaa saostuu, kunnes liuos on kylläinen.
Kroisos

Kroisos () oli Lyydian kuningas noin vuodesta 560 eaa. vuoteen 546 eaa. Kroisos oli tunnettu valtavista rikkauksistaan. Hän oli Alyatteen poika ja jatkoi tämän työtä valloittamalla joonialaiset kaupungit Vähässä-Aasiassa. 
Herodotoksen mukaan Kroisos aloitti sodan Persian kuningasta Kyyros Suurta vastaan saatuaan Delfoin oraakkelilta ennustuksen, jonka mukaan suuri valtakunta tulisi tuhoutumaan, jos Kroisos aloittaisi sodan. Kroisoksen ja Kyyroksen ensimmäinen taistelu päättyi tasapeliin, ja Kroisos vetäytyi armeijansa kanssa talvilevolle. Kyyros käytti tilaisuutta hyväkseen, ja hyökkäsi Lyydian pääkaupunkia Sardista vastaan. Kyyros sai vangittua Kroisoksen. Näin oraakkelin ennustus kävi toteen: Lyydian suuri valtakunta tuhoutui.
Kroisos palveli lopun elämäänsä Kyyroksen ja tämän pojan Kambyses II:n neuvonantajana.
Pistetodennäköisyysfunktio

Pistetodennäköisyysfunktio eli pistetodennäköisyys on todennäköisyyslaskennassa diskreetin satunnaismuuttujan todennäköisyysfunktio, jolla saa nollasta eroavan arvon yksittäiselle perusjoukon formula_1 alkeistapaukselle, tapahtumille tai satunnaismuuttujan arvolle.
Pistetodennäköisyysfunktion arvot saadaan kunkin arvon yleisyydestä, joka määritetään todennäköisyysmitan formula_2 avulla 
formula_3
missä formula_4 Funktio saa todennäköisyysarvoja kaikille perusjoukon arvoille, mutta muille arvoille se määritellään nollaksi. Pistetodennäköisyysfunktio on siten diskreetti kuvaus 
formula_5
Nimityksiä ja merkintöjä.
Sitä funktiota, joka määrittelee todennäköisyyslaskennassa satunnaisilmiön alkeistapauksien, tapahtumien tai satunnaismuuttujan arvojen todennäköisyydet, kutsutaan yleisesti todennäköisyysfunktioksi. Diskreettisessä tapauksessa sitä kutsutaan yleisimmin pistetodennäköisyysfunktioksi ja jatkuvassa tapauksessa tiheysfunktioksi. Esimerkiksi englannin kielisten käytäntöjen mukaisesti, molempia tapauksia ja niiden yhdistelmiä kutsutaan harvemmin myös samalla nimityksellä "todennäköisyyden massafunktioksi" (), jonka viittaa fysiikan mekaniikkaan, kuten tekee myös käsite "tiheysfunktio" (), jota käytetään harvoin tässä samassa merkityksessä.
Tiheysfunktion mallin mukaisesti, pistetodennäköisyysfunktion tunnuksena voidaan käyttää myös latinalaista kirjainta formula_6 tai jopa kreikkalaista kirjainta formula_7.
Esimerkkejä.
Yleensä, diskreettien satunnaismuuttujien tapauksessa, pistetodennäköisyysfunktion kaikkien arvojen esittämiseksi voidaan joutua luettelemaan ne taulukossa. Toisinaan, todennäköisyyksien arvot noudattavat tietyn lausekkeen arvoja. Esimerkiksi satunnaismuuttujan formula_8 (kuva) arvot ovat
formula_9
formula_10 ja
formula_11
Muilla arvoilla se on nolla formula_12
Esimerkki diskreetistä satunnaismuuttujasta formula_13, jonka pistetodennäköisyysfunktion arvot voidaan lausua lausekkeena, saadaan nopanheitosta. Lasketaan todennäköisyys saada "kuutosia" viidestä nopanheitosta. "Kuutosen" esiintymisen todennäköisyys on formula_14 ja jonkin muun todennäköisyys on formula_15. Kombinatoristen sääntöjen mukaan todennäköisyys saada "k" "kuutosta" on
formula_16 
Lausekkeen avulla voidaan laskea kaikki todennäköisyydet eri määrille kuutosia (tässä likiarvoina):
formula_17
formula_18
formula_19
formula_20
formula_21 ja
formula_22
Ominaisuudet.
Kukin funktion saama arvo on formula_23 Arvot vaihtelevat kuitenkin siten, että niiden summa on aina yksi:
formula_24
Tämä sääntö pätee luonnollisesti edellisiin esimerkkeihin.
Kaikki perusjoukon arvojen todennäköisyydet muodostavat yhdessä niin sanotun todennäköisyysjakauman. Vain diskreettien ilmiöiden ja satunnaismuuttujien jakaumat muodostuvat pistetodennäköisyyksistä.
Jukka Paarma

Antti-Jukka Paarma (s. 1. joulukuuta 1942 Lappeenranta) on Suomen evankelisluterilaisen kirkon entinen arkkipiispa. Hän jäi eläkkeelle kesäkuussa 2010.
Elämä.
Paarman vanhemmat ovat tuomiorovasti Oskar Paarma ja musiikinopettaja Kaisu Engblom.
Paarma kirjoitti ylioppilaaksi 1961 Tampereen yhteiskoulusta. Hän valmistui 1967 teologian kandidaatiksi, 1970 teologian lisensiaatiksi ja 1980 teologian tohtoriksi Helsingin yliopistosta. Hän sai pappisvihkimyksen 1. kesäkuuta 1967 Tampereen hiippakunnassa.
Paarma työskenteli Keski-Lahden seurakunnan apulaisena 1967–1971, kappalaisena 1972–1977, Valkeakosken seurakunnan kirkkoherrana 1977–1982, Turun tuomiorovastina 1982–1998, Turun arkkihiippakunnan ja Suomen arkkipiispana 1998–2010. Paarma oli Suomen viimeinen tasavallan presidentin nimittämä piispa ennen 1. maaliskuuta 2000 tapahtunutta perustuslakiuudistusta, jossa piispojen nimitykset siirtyivät kirkolle.
Paarma on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän harrastaa kirjoja, historiaa ja urheilua. Urheilu oli jo nuorena lähellä Paarman sydäntä. Hän on todennut, että ellei olisi pappi, hänellä olisi urheiluun liittyvä ammatti.
Areiolaisuus

Areiolaisuus oli varhaiskristillinen, erityisesti 300-luvulla vaikuttanut Jumalan kolminaisuutta koskenut oppi, joka kiisti Jeesuksen jumaluuden ja kolminaisuuden. 
Areiolaisuus tuomittiin harhaoppiseksi. Areiolaisen suuntauksen perustajana voidaan pitää aleksandrialaista presbyteeriä nimeltä Areios, josta oppi on saanut nimensä. Areiolaisuutta koskenut kiista oli varhaisen kirkon merkittävimpiä teologisia ongelmia.
Areiolaisten mukaan Kristus eli kolminaisuuden toinen persoona Poika ei ollut samaa olemusta kuin Isä. He myös kielsivät Kristuksen iankaikkisuuden eli sen, että tämä olisi ”Isästä iankaikkisuudessa syntynyt”, ja katsoivat tämän olevan Jumalan ensimmäinen luomus. Täten areiolaiset käytännössä kielsivät Jeesuksen jumaluuden. Areiolaisuus perustui Areioksen pyrkimykseen saattaa perinteinen kolminaisuusoppi sopusointuun platonilaisen teologian kanssa. Tämän vuoksi Areios määritteli, että vain Isä on transsendenttinen Jumala, kun taas Poika oli "Logos", joka vastasi platonilaista demiurgia.
Nikean ensimmäisessä kirkolliskokouksessa vuonna 325 Areioksen oppi hylättiin ja selitettiin Kristuksen olevan syntyneen, ei luodun, ja Isän kanssa samaa olemusta. Päätös, jonka tarmokkain puolustaja oli Athanasios, vahvistettiin lopullisesti Konstantinopolin ensimmäisessä kirkolliskokouksessa vuonna 381. Areios ja joukko areiolaisia piispoja erotettiin kirkosta ja tuomittiin maanpakoon.
Monet germaaniheimot kääntyivät ensin areiolaisuuteen ja vasta myöhemmin katoliseen kristinuskoon. Syynä tähän oli se, että areiolaiset karkotettiin 300- ja 400-luvuilla Rooman valtakunnasta harhaoppisina, kun Rooman keisarit alkoivat suosia kristinuskoa. Areiolaiset pakenivat muun muassa germaanien alueille ja tekivät siellä lähetystyötä.
Athanasioksen uskontunnustus on tehty areiolaista opetusta vastaan.
Myytti areiolaisesta munkista Muhammedin opettajana.
Ibn Ishaq ja Ibn Hisham kertovat Muhammed-elämäkerrassaan tarinan Bahira-nimisestä kristitystä munkista, jonka Muhammed lapsena kohtasi. Bahiran tarina sai paljon huomiota keskiajan kristillisissä kirjoituksissa, joissa sen avulla selitettiin, miksi islamissa oli niin paljon kristillisiä aineksia. Bahira oli nähtävästi esikuva Johannes Damaskolaisen mainitsemalle ”areiolaiselle munkille”, jonka kanssa hän kertoo Muhammedin keskustelleen. William Tripolilainen (k. 1277) kertoo, että Bahira opetti Muhammedille uskon yhteen Jumalaan ja opetti hänet rakastamaan Jeesusta ja Neitsyt Mariaa. Myöhemmin Muhammed kutsui Bahiran neuvonantajakseen Medinaan, missä kateelliset Muhammedin kumppanit surmasivat hänet. Munkin nimeksi vaihtuu kristillisissä kirjoituksissa usein Sergius, ja tarina saa apokalyptisia käänteitä.
Birgittalaiset

Birgittalaiset (virallinen nimi OSSS "Ordo Sanctissimi Salvatoris" eli Kaikkein Pyhimmän Vapahtajan Sääntökunta) on ruotsalaisen Pyhän Birgitan (1302–1373) perustama luostarijärjestö. Ensisijaiset innoituksen lähteet birgittalaisten elämässä ovat Jumalan ylistäminen, lähetystyö, ekumenia ja uskollisuus. Keskiajalla Suomen ainoa birgittalaisluostari oli Naantalissa. Naantalin kaupunki perustettiinkin juuri luostarin ja siihen kuuluvan kirkon ympärille ("Vallis Gratiae", "Armon laakso", ruotsiksi Nådendal). Tuolloin luostarin toiminta hiljeni reformaatioon ja lakkasi viimeisen nunnan kuoltua.
Nykyään Suomessa toimii Turussa birgittalaissääntökunnan luostari, joka on aloittanut toimintansa 1986. Sen kymmenestä sisaresta pääosa on ulkomaalaissyntyisiä. Turussa toimii myös luostarin toimintaa tukeva, siihen liittyvä maallikkoryhmä eli oblaatit, jossa on myös miesjäseniä. Turun luostarin yhteydessä on nykyaikainen kirjaston, kokoustilat ja televisiohuoneen sisältävä vieraskoti 50 vieraalle sekä nuorille naisille 10-paikkainen opiskelijakoti.
Lohjalla sijaitsevassa Katolisen kirkon Stella Mariksessa birgittalaissisaret tekevät merkittävää työtä vetämällä leirejä etenkin lapsille ja nuorille sekä retriittejä aikuisille.
Uudella ajalla Suomessa on toiminut myös kaksi muuta birgittalaiskommuniteettia, Helsingissä ja Koisjärvellä, mutta niiden kummankin toiminta kesti vain muutaman vuoden.
Maailmanlaajuisesti birgittalaisluostareita on ympäri maailmaa yli 40 luostarissa. Sääntökunnan äitiluostari sijaitsee nykyään Roomassa. Järjestön tunnetuin tunnus on mustan päähupun päällä kannettava valkonauhainen, orjantappurakruunua symboloiva, punaisin lasijalokivin koristeltu ”Kristuksen kruunu”.
KCNA

KCNA (, , lyh. KCNA) on Pohjois-Korean ainoa uutistoimisto, joka edustaa Pohjois-Korean hallinnon ja Korean Työväenpuolueen näkemyksiä. KCNA on perustettu 1946. Toimiston pääkonttori on maan pääkaupungissa, mutta sillä on toimistoja maakuntakaupungeissa ja ulkomailla.
HPM

HPM (engl. "High Power Microwave") tarkoittaa suurtehoista mikroaaltoa. HPM-ase tarkoittaa mikroaaltoalueen asetta, joka lähettää mikroaaltoalueen erittäin suuritehoisen, mutta erittäin lyhytkestoisen sähkömagneettisen pulssin tai pulsseja.
HPM-ase on elektroniikan vastainen ase, siis tärkeä nykyaikaista asevoimaa vastaan. HPM-ase tuhoaa herkän eletroniikan lähellä asetta ja häiritsee tietokoneiden ohjelmistoja kauempaa. Jälkimmäinen johtuu muun muassa siitä, että pulssin muoto on hyvin lähellä tietokoneen sisäisiä pulsseja. Tietokone menee siis "sekaisin" HPM-pulssista.
HPM:n kehityspolku on ollut tutkien lähettimien tehojen jatkuva kasvu 1930-luvulta alkaen. Kun samalla elektroniikan herkkyys on koko ajan kasvanut mikropiiritekniikan kehittyessä (komponenttikoon pienentyessä mikropiirillä), on muodostunut tilanne, jossa tietyn tehoisilla lähettimillä saadaan tuhoava vaikutus tietyn herkkyyden omaavaan elektroniikkaan tietyltä etäisyydeltä.
HPM-pulssi saadaan aikaiseksi periaatteessa räjäyttämällä sähköinen kela kasaan, jolloin se luo suuren virtapiikin. Tämänkokoinen laite olisi salkkukokoa. Toinen tapa on rakentaa erityisiä HPM-generaattoreita. Tällöin saadaan jatkuva pulssivirta, mutta vastaavasti laite on erittäin suuri.
HPM-pulssitehossa puhutaan gigawateista ja tuhoavana etäisyytenä metreistä kilometreihin. Toisin kuin EMP, HPM-ase on täsmävaikutteinen. Räjähdyttämällä tuotettu HPM-pulssi vaikuttaa suppealla alueella ja HPM-generaattori perustuu keskeisesti suuntaavaan antenniin. HPM:n käyttökynnys on em. syystä paljon pienempi kuin EMP:n, joka vaatii normaalisti ydinaseen käyttöä.
HPM:ltä voidaan suojautua, mutta samat välineet eivät toimi sitä vastaan kuin esimerkiksi EMP:iä tai salamaa (LEMP) vastaan.
Julkisuudessa on esitetty, että Yhdysvalloilla olisi ollut jo vuoden 1991 Persianlahden sodassa risteilyohjuksen taistelukärkenä ko. tyyppinen ase. Neuvostoliitto oli ilmeisesti myös HPM-aseen ensimmäisiä kehittelijöitä. Kranaattiin mahtuva HPM-ase on jo mahdollisuuksien rajoissa.
Goatse

Goatse oli Internetin šokkisivu, Goatse.cx, josta tuli vuosina 1999–2004 tunnettu Internet-ilmiö. Goatse terminä on nykyisin muovautunut tarkoittamaan kaikkia asioita, joista mielikuvitusta käyttäen voidaan hahmottaa peräaukkoaan repivä olento.
Sivu sisälsi valokuvan ("hello.jpg") alastomasta miehestä levittämässä käsillään peräaukkoaan ja peräsuoltaan noin nyrkin leveäksi. Kuva oli osa suurempaa pornografisiin tarkoituksiin tehtyä kuvasarjaa, jossa mies työntää peräaukkoonsa paksun anaalitapin (kokoluokkaa liikenteenohjauskartio). Kuvaa käytettiin laajalti Internetissä, kuten www-sivustoilla, sähköposteissa ja IRC-kanavilla šokeeraamaan tietämätöntä sivun avaajaa. Monet vapaamuotoisia linkkejä käyttävät sivut muuttivat tämän vuoksi käytäntöjään. Näistä muun muassa Slashdot.org otti käyttöönsä tavan ilmoittaa tekstilinkin kohde palvelimen tarkkuudella linkin vieressä. 
Historia.
Sivu avattiin mahdollisesti vuoden 1999 aikana, sillä Internet Archiven varhaisimmat arkistoinnit sivustosta ovat lokakuulta 1999.
Sivu käytti Joulusaaren maatunnusta, mutta todellinen palvelin sijaitsi Yhdysvalloissa. Sen omisti Hick.org, joka on ohjelmointia käsittelevä sivusto. Domain oli rekisteröity kansasilaiselle Matt Millerille. Sekä Goatse.cx:llä että Hick.org:illa oli sama IP-osoite: palvelin sijaitsi Kansas Cityssä Missourissa.
Sivu suljettiin 16. tammikuuta 2004. Tämän jälkeen useat toisiopalvelimet aloittivat toimintansa. Näistä suosituimpia oli Goat.cx, josta myöhemmin kuva vaihdettiin parodiaksi: Goatsea esittäväksi kurpitsaksi.
3. tammikuuta 2025 valtatien 8 varrella Raahessa sijaitsevaan ulkomainostauluun murtauduttiin ja se säädettiin esittämään kuvaa. Kuva poistettiin taululta muutaman tunnin kuluttua.
YYA (albumi)

YYA on Punatähtien ensimmäinen pitkäsoittolevy.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Kalervo sekä sanoittanut Aatos ja Varma Kosto, ellei toisin mainittu.
WASB-050

WASB-050 on Suomen ulkoasiainministeriön salainen asiakirja, jonka aiheena on "Pääministeri Lipposen vierailu Washingtonissa 7. joulukuuta–9. joulukuuta 2002; keskustelut presidentti Bushin ja varapresidentti Cheneyn kanssa."
Asiakirja oli keskeisessä roolissa maaliskuussa 2003 alkaneessa Irak-skandaalissa, jossa silloinen keskustan puheenjohtaja Anneli Jäätteenmäki toi julkisuuteen presidentin neuvonantajalta Martti Manniselta saamiaan tietoja kyseisestä asiakirjasta. Asiakirjassa on dokumentoitu Yhdysvaltain presidentin käsitys siitä, että Suomen voitiin katsoa liittyneen Yhdysvaltain johtamaan koalitioon. Asiakirjan mukaan Paavo Lipponen "kiitti Bushia johtajuudesta pyrkimyksissä rakentaa kansainvälinen koalitio". Asiakirjassa myös todetaan, että "presidentti Bush ylisti Suomea hyväksi yhteistyökumppaniksi ja kiitti Suomen hallitusta Irakin tilannetta koskevista kannanotoista ja liittymisestä koalitioon". Koalitiolla tarkoitettiin halukkaiden koalitiota, joka kannatti Irakin sotaa ja miehitystä ja oli valmis osallistumaan operaatioon vähintään moraalisena tukijana. Lipposen mukaan Yhdysvaltain presidentin toteamus olisi viitannut vain yleisesti terrorismin vastaiseen sotaan osallistuviin maihin.
Hymy-lehti (2/2004) on julkaissut asiakirjan kokonaisuudessaan.
Viktor Belenko

Viktor Ivanovitš Belenko ( 15. helmikuuta 1947 Naltšik, Neuvostoliitto - 24. syyskuuta 2023 Illinois, Yhdysvallat) oli neuvostoliittolainen sotilaslentäjä, joka loikkasi Japanin kautta Yhdysvaltoihin.
Belenko oli suunnitellut loikkaamista useita kuukausia. Sopiva tilaisuus koitti, kun hän oli laivueensa kanssa harjoituslennolla Japaninmerellä.
Luutnantti Belenko lensi 6. syyskuuta 1976 saman vuoden helmikuussa numerolla 31 valmistetun MiG-25-hävittäjän Tšugujevkan sotilaslentokentältä Vladivostokin lähistöltä Japanin Hokkaidōlle Hakodaten siviililentokentälle matalalennossa tutkien kantaman alapuolella. Laskeutuessaan kone oli törmätä kentältä nousevaan Boeing-matkustajakoneeseen.
Neuvostoliitto vaati Belenkoa ja konetta palautettavaksi, mutta Japani kieltäytyi ja päästi Yhdysvallat osallistumaan koneen tutkimiseen. Belenko haki poliittista turvapaikkaa Yhdysvalloista ja sai sen.
Kone siirrettiin Yhdysvaltain ilmavoimien tukikohtaan 80 kilometrin päähän Tokiosta tutkittavaksi. Amerikkalaiset olivat yllättyneitä siitä, ettei kone ollutkaan niin kehittynyt kuin oli luultu. Belenkolta he edelleen yllätyksekseen kuulivat, että neuvostoarmeijan olot olivat surkeat, sotilaat olivat nälissään ja saivat kokea sadistisia rangaistuksia pienistä rikkeistä.
12. lokakuuta 1976 kone vietiin purettuna neuvostoliittolaiseen alukseen Hitachin lähelle, mistä se kuljetettiin Latviaan Väinänlinnaan Neuvostoliiton ilmavoimien akatemiaan koulutuskoneeksi. 1980-luvun lopulla kone poistettiin käytöstä ja romutettiin.
Belenko tuomittiin Neuvostoliitossa kuolemaan maanpetturuudesta rikoslain 64. pykälän perusteella. Belenko ryhtyi Yhdysvalloissa sotilasilmailun opettajaksi ja meni naimisiin ja sai kaksi lasta. Erottuaan ilmavoimista hän ryhtyi liikemieheksi.
Belenko sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1980 kongressin asetuksella. Hän otti sukunimekseen nimen Schmidt ja eleli enimmäkseen pienissä kaupungeissa Yhdysvaltain Keskilännessä. Kylmän sodan päätyttyä hän alkoi taas käyttää Belenko-nimeä.
Neuvostoliitto joutui tapauksen vuoksi uusimaan ilmavoimiensa omakonetunnusjärjestelmän kahdella miljardilla ruplalla.
Belenko ei ollut ensimmäinen sotalentokoneella loikannut itäeurooppalainen sotilas. Marraskuussa ja toukokuussa vuonna 1953 kaksi puolalaista lentäjää loikkasi MiG-15-lentokoneella Tanskaan.
Belenko kuoli 76-vuotiaana, lyhyen sairauden jälkeen pienessä Rosebudin kaupungissa eteläisessä Illinoisissa 24. syyskuuta 2023.
Normaalijakauma

\operatorname{exp}\left\{-\frac{\left(x-\mu\right)^2}{2\sigma^2}\right\}&lt;/math&gt;
 | cdf = formula_1
 | mean = "μ"
 | median = "μ"
 | mode = "μ"
 | variance = formula_2
 | skewness = 0
 | kurtosis = 0 
 | entropy = formula_3
 | mgf = formula_4
 | char = formula_5
 | fisher = formula_6
 | conjugate prior = Normal distribution
Normaalijakauma (toisilta nimiltään Gaussin jakauma tai Gaussin kellokäyrä) on jatkuva todennäköisyysjakauma. Nimitys kellokäyrä tulee siitä, että tiheysfunktion kuvaaja muistuttaa kirkonkellon sivukuvaa. Luonnontieteissä normaalijakaumalle on paljon käytännöllisiä tulkintoja.
Normaalijakauma on määritelty ja jatkuva kaikilla muuttujan reaaliarvoilla. Jos satunnaismuuttuja formula_7 on "normaalijakautunut", niin merkitään
formula_8
Parametri formula_9 on jakauman odotusarvo ja formula_10 on jakauman varianssi. Jakauman sijainti riippuu keskiarvoparametrista ja leveys varianssiparametrista. Jakauman tiheysfunktio on
formula_11
Normaalijakauman kertymäfunktio on integraali
formula_12
jota ei voida ratkaista analyyttisesti alkeisfunktioiden avulla. Kertymäfunktion arvoja voidaan kuitenkin laskea numeerisilla menetelmillä.
Standardoitu normaalijakauma eli standardinormaalijakauma on yleisen normaalijakauman erikoistapaus formula_13. Standardoidussa normaalijakaumassa jakauman odotusarvo on 0 ja varianssi 1. Useimmissa matematiikan taulukkokirjoissa on taulukoituna standardinormaalijakauman kertymäfunktion arvoja positiivisissa pisteissä. Normaalijakauman kertymäfunktion arvojen laskeminen numeerisesti on tarkempaa, mikäli jakauma on standardinormaalijakauma.
Standardinormaalijakauman tapauksessa kertymäfunktio formula_14 voidaan esittää myös siihen läheisesti liittyvän virhefunktion formula_15 avulla seuraavasti:
formula_16
Keskeisen raja-arvolauseen perusteella normaalijakaumalla on yhteys muihinkin jakaumiin. Tiettyjen lievien oletusten ollessa voimassa ja poimimalla riippumattomasti samasta jakaumasta suuri määrä satunnaismuuttujan arvoja, saadaan tulokseksi normaalijakauma riippumatta alkuperäisen jakauman muodosta.
Normaalijakaumaa koskevia lauseita.
Jos formula_17, niin formula_18.
Jos formula_17 ja formula_20 ja formula_21 ovat vakioita, niin formula_22.
Jos formula_23 ovat riippumattomia satunnaismuuttujia ja formula_24, niin formula_25.
Jos formula_23 ovat riippumattomia satunnaismuuttujia ja formula_27, niin satunnaismuuttujien keskiarvo noudattaa jakaumaa formula_28.
Normaalijakauman laskeminen tietokoneella.
Esimerkiksi Sagella voi laskea normaalijakauman N(0,1) likiarvon formula_29 seuraavasti:
Vastaavasti numeerisesti voidaan laskea, milloin vaikkapa formula_30:
Luettelo nisäkkäistä

Tämä on luettelo nisäkäslajeista. Nisäkkäitä on maailmassa yhteensä noin 5 400 lajia (mukaan lukien ihminen) 1200 suvussa, 153 heimossa ja 29 lahkossa, tosin nämä luvut vaihtelevat luokituksen mukaan.
Katso myös:
Geometrinen jakauma

\!&lt;/math&gt;
Geometrinen jakauma on dikotomisen toistokokeen ensimmäisen tulosta edeltävien kokeiden lukumäärän jakauma.
Geometrinen jakauma on diskreetti, ja sen arvojoukko on luonnollisten lukujen joukko. Jos satunnaismuuttuja formula_5 on "geometrisesti jakautunut", merkitään
formula_6
Jakauman parametri formula_7 on tuloksen todennäköisyys. Pistetodennäköisyysfunktio on
formula_8
ja kertymäfunktio
formula_9
Odotusarvo ja varianssi ovat
formula_10 ja formula_11
Sane (kielitiede)

Sane on sananmuodon esiintymä. Saneiden määrällä voidaan mitata tekstin pituutta. 
Esimerkiksi seuraavassa virkkeessä on kuusi sanetta:
Kalle ja Pekka leikkivät ja söivät.
Erityisesti on huomattava, että virkkeessä oli kaksi ja-sanetta.
Markovin piilomalli

Markovin piilomalli () on tilastollinen malli, jossa taustalla systeemi oletetaan olevan Markovin prosessi, jonka parametreja ei tunneta. Markovin piilomallissa ei havaita tiloja eikä siirtymiä niiden välillä. Mallissa pyritään päättelemään piilossa olevat siirtymätodennäköisyydet havaittavien lopputulemien perusteella.
Markovin piilomallia käytetään esimerkiksi puheentunnistuksessa, jossa yksittäiset puheen näytteet ovat vain suuntaa antavia, mutta niiden pidemmät yhdistelmät voidaan tunnistaa jo huomattavasti varmemmin.
Markovin piilomallin ratkaisumenetelmät koostuvat sekä mallin parametrien estimoimisesta että valmiin mallin perusteella tehtävästä piilossa olevan tilasiirtymäketjun arvaamisesta Viterbin algoritmilla.
Luettelo Kuun pinnanmuodoista

Kuun nimistö on pääosin perua muutaman sadan vuoden takaa, 1600-luvulla tummia alueita alettiin kutsua meriksi, ja meret nimettiin pääosin ilmaston termien ja mielialojen mukaan. Mare Orientale, Itämeri, sijaitsee nimensä mukaisesti Kuun idässä. Tämän päätti kansainvälinen tähtitieteellinen unioni. Luonnollisesti kääntöpuolen meret saivat nimensä vasta kun se ensimmäistä kertaa Luna 3:n avulla valokuvattiin, joten nimistö on sen mukaista: Mare Moscoviense, Mare Ingenii ja Mare Cognitum (Ranger 7:n kuvaama). Vuoristot nimesi Hevelius Maan vastaavien mukaan. 
Kuun suurimmille kraattereille, jotka jo 1600-luvulla voitiin senaikaisilla kaukoputkilla havaita, antoi nimet Giovanni Battista Riccioli. Hän ne nimesi ne kuuluisien filosofien, luonnontieteilijöiden ja tutkimusmatkailijoiden mukaan. Samaan tapaan on nimetty myös myöhemmin löydetyt kraatterit. Suomalaisista nimensä Kuun pintaan ovat saaneet Anders Lexell ja Yrjö Väisälä.
Nykyään vain IAU saa nimetä taivaankappaleita.
Tummat basalttitasangot.
Kuun meret ovat Kuun tummia basalttisisia tasankoja. 
Kuun vuoret.
Kuun vuoria ja massiiveja.
Totemismi

Totemismilla tarkoitetaan antropologiassa yliluonnollista ja asemaltaan sukulais- tai heimosuhteen kaltaiseksi miellettyä yhteyttä jonkin ihmisryhmän ja eläinlajin, harvemmin myös jonkin kasvilajin tai luonnonilmiön, välillä. Nimitys 'totemismi' on johdettu Pohjois-Amerikan Yläjärven alueella asuneen Ojibwe-kansan kielen sanasta "ototeman," joka merkitsee statukseltaan sisarussuhteeseen vertautuvaa sukulaisuutta. 
Tutkijat ovat olleet sitä mieltä, että totemismi muodostaa säännöllisen vaiheen kaikissa kulttuureissa. Totemismi on lähinnä hajanaista kansanuskoa, jolta puuttuu uskonnolle tyypillinen yhtenäinen maailmanselitys. Totemistiset kertomukset ja käsitykset toimivat heimoyhteisöjen ryhmäidentiteetin tärkeänä perustana. Totemismi on ilmentynyt lukuisissa eri muodoissa maailman eri kulttuureissa ja eri ajanjaksoina. Tyypillisesti totemistisia uskontoja esiintyy erityisesti metsästäjä-keräilijämäistä elämäntapaa noudattavissa ihmisyhteisöissä.
Totemismia esiintyy muun muassa Pohjois-Amerikan intiaaneilla, Etelä-Afrikassa, Australian aboriginaali-yhteisöissä ja Intian dyakien keskuudessa. Totemistisesta ihmisryhmästä käytetään usein nimitystä klaani. 
Erityisesti intiaaneilla ryhmän jäsenet käsittävät olevansa toteemieläimen jälkeläisiä tai suorastaan samaistavat itsensä toteemiin. Toteemieläimen syönti on usein kiellettyä.
Henri Bergson

Henri-Louis Bergson (18. lokakuuta 1859 Pariisi, Ranska – 4. tammikuuta 1941 Pariisi) oli ranskalainen filosofi, joka oli vaikutusvaltainen ainakin kotimaassaan Ranskassa, vaikka liikkuikin valtavirran suuntausten ulkopuolella. Bergson oli yksi aikansa ”muotifilosofeista”. Hän sai kirjallisuuden Nobel-palkinnon vuonna 1927.
Bergsonin pääteokset ovat "Essai sur les données immédiates de la conscience" (1889), "Matiere et Memoire" (’Materia ja muisti’, 1896) ja "L’Evolution créatrice" (’Luova kehitys’, 1907). Bergsonilta on suomennettu teokset "Henkinen tarmo" (1919) ja "Nauru: tutkimus komiikan merkityksestä" (1900).
Elämä.
Bergsonin äiti oli englantilainen, ja englantilaiset Herbert Spencer, J. S. Mill ja Charles Darwin vaikuttivat paljon hänen ajatteluunsa nuorena. Hänen oma filosofiansa kääntyi kuitenkin nuoruuden esikuvien rationalismia vastaan.
Bergson opiskeli filosofiaa École Normale Supérieuressa ja opetti sitä eri oppikouluissa, kunnes hänet kutsuttiin opettajaksi École Normale Supérieureen. Sieltä hän siirtyi Collège de Francen filosofian laitoksen esimieheksi. Vuosina 1921–1926 Bergson oli Kansainliiton komitean puheenjohtaja. Vähän ennen kuolemaansa 1941 hän ehti nähdä toisen maailmansodan alkuvaiheen ja ilmaista paheksuntansa Vichyn hallitusta kohtaan.
Magia (albumi)

Magia on Shakiran esikoisalbumi. Albumi menestyi kohtalaisesti Shakiran kotimaassa. Albumi julkaistiin vuonna 1991, kun Shakira oli 14-vuotias. Albumia tehtiin vain 1 200 kappaletta, joten se on todella harvinainen. Albumi on julkaistu ainoastaan LP:llä. Albumilta ilmestyivät singleinä kappaleet Magia, Esta Noche Voy Contigo ja Sueños.
Albumin myynti jäi alle tuhanteen kappaleeseen.
Shakira on estänyt kahden ensimmäisen albuminsa uudelleen julkaisemisen johtuen niiden "kypsymättömyydestä".
Kappaleet.
Kappaleet:
Hitausmomentti

Hitausmomentti eli inertiamomentti (tunnus "J" tai "I") vastaa pyörivässä liikkeessä etenemisliikkeen massaa. Hitausmomentin SI-järjestelmän mukainen yksikkö on kg·m² (kilogramma kertaa metri toiseen). Mitä suurempi kappaleen hitausmomentti on, sitä suurempi momentti vaaditaan, jotta kappale saadaan kiihtymään halutulla kulmakiihtyvyydellä.
Hitausmomentilla (tarkemmin tasopinnan hitausmomentilla) tarkoitetaan joskus lujuusopissa myös jäyhyyttä.
Matemaattinen määritelmä.
Etäisyydellä "r" pyörimisakselista oleva pistemäisen massan "m" hitausmomentti on
 formula_1
Useista pienistä massoista koostuvassa systeemissä hitausmomentti on kaikkien yksittäisten massojen aiheuttamien hitausmomenttien summa:
formula_2
Jatkuva massajakauma koostuu äärettömästä määrästä pistemäisiä massoja. Kappaleen kokonaishitausmomentti saadaan integroimalla kaikki massat kolmiulotteisen avaruuden yli:
formula_3
missä formula_4 on tiheysjakauma tilan yli. Koska formula_5, saadaan
formula_6
Hitausmomenttitensori.
Tarkastellaan jäykkää kappaletta, joka koostuu formula_7:stä kappaleesta, joiden massat ovat formula_8, missä formula_9. Oletetaan, että kappale pyörii hetkellisesti kulmanopeudella formula_10 jonkin kappaleeseen kiinnitetyn pisteen suhteen. Jos tämä kiinnitetty piste liikkuu suoraviivaisesti nopeudella formula_11 ulkoisen tarkastelijan koordinaatistossa, on minkä tahansa massapisteen nopeus
formula_12, 
missä formula_13 kyseisen pisteen paikkavektori kappaleen omassa koordinaatistossa. Kappaleen kineettinen energia on tällöin
formula_14. 
Koska ristitulon pituuden neliö voidaan kirjoittaa
formula_15,
on rotaatioenergia on tällöin
formula_16. 
Jaetaan kulmanopeus- ja paikkavektorit komponentteihinsa formula_17 ja formula_18. Nyt rotaatioenergia kirjoitetaan muodossa
formula_19. 
Kroneckerin deltan avulla vektorien komponenteille pätee formula_20, joten: 
formula_21 
Määritellään formula_22-summan formula_23:s termi suureeksi formula_24, ts. 
formula_25. 
Tällöin rotaatioenergia voidaan kirjoittaa tutumpaan muotoon: 
formula_26, 
missä formula_27 on kappaleen hitausmomentti (skalaari). Termejä formula_24 on yhdeksän kappaletta ja ne voidaan sijoittaa formula_29-matriisin alkioiksi: 
formula_30
Matriisia formula_31 kutsutaan hitausmomenttitensoriksi ja se on luonteeltaan tensori. Matriisin lävistäjäalkiot formula_32, formula_33 ja formula_34 ovat kappaleen hitausmomentit formula_35-, formula_36- ja formula_37-akselien suhteen. Jos käytetään koordinaattien formula_38 sijaan karteesisia koordinaatteja formula_39 ja merkitsemällä formula_40, tensori formula_31 voidaan kirjoittaa helppokäyttöisempään muotoon: 
formula_42 
Hitausmomenttitensori on symmetrinen, ts. formula_43. Hitausmomenttitensorille pätevät samat matriisien yhteenlaskusäännöt, joten mielivaltaisen muotoisen kappaleen hitausmomenttitensori voidaan rakentaa summaamalla sen eri osien hitausmomenttitensorit. Edelleen, jos kappaleen massajakauma on jatkuva siten, että sen tiheys on formula_44, niin 
formula_45, 
missä formula_46 on paikkavektorin formula_47 osoittamassa pisteessä oleva differentiaalinen tilavuusalkio ja formula_48 on kappaleen tilavuus.
Cam Ranhin lahti

Cam Ranhin lahti on merenlahti Vietnamissa, noin 290 km koilliseen Ho Chi Minhin kaupungista. Lahtea on käytetty useasti laivastotukikohtana. 
Venäjän laivasto käytti Cam Ranhin lahtea tukikohtanaan ennen vuoden 1905 Tsushiman salmen taistelua, jossa japanilaiset upottivat Venäjän vastaisessa sodassa merkittävän osan Tyynellemerelle siirrettyä Venäjän Itämeren laivastoa. Vuonna 1942 lahti toimi Japanin laivaston tukikohtana ennen sen Malesiaan suuntaunutta hyökkäystä. Vietnamin sodan aikana alue palveli Yhdysvaltain käyttämänä tukikohtana ja Yhdysvaltain poistuttua sitä hyödynsi Neuvostoliitto.