tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maisemaharjoitelma Eckeröstä

Maisemaharjoitelma Eckeröstä on suomalaisen taiteilijan Victor Westerholmin öljymaalaus pahville vuodelta 1884. Tämä 34,5×54 cm kokoinen maalaus tallennettiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1916 (Antellin kokoelmat).
Maisemaharjoitelma Eckeröstä on luontoelämyksen kuvaamista; usein sitä pidetään luonteeltaan impressionistisena, vaikka on sanottu ettei siinä ole varsinaista valöörien tutkimista. Luontoelämystä kuvataan tavalla, joka tuo mieleen Fanny Churbergin maalaukset. Maalauksessa kaksi lasta, poika ja häntä nuorempi tyttö, seisoo sammalenvihreällä niityllä. He molemmat seisovat kädet taskuissaan kuin odotellen jotain.
Victor Westerholm oli viehättynyt todellisuuden realistisesta kuvauksesta, vaikka siihen suhtauduttiinkin varauksella tuohon aikaan. Vapaasti sai maalata vain harjoitelmia, mutta ne oli siloiteltava näyttelykelpoisiksi ateljeessa. Hän maalasi kesäisin Ahvenanmaalla ja hän oli sitä mieltä, että syksy tarjoaa kaikkein maalauksellisimmat ja värikkäimmät näkymät, ja jota hän tallensi myös tähän Maisemaharjoitelma Eckeröstä -maalaukseen.
Lähteet.
Timo Huusko: Victor Westerholm: Maisemaharjoitelma Eckeröstä. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.36.
Japanin 15. armeija

Japanin 15. armeija oli keisarillisen Japanin armeijan yhtymä toisessa maailmansodassa.
Japanin julistaessa sodan liittoutuneille joulukuussa 1941 kenraaliluutnantti S. Iidan komentama armeija oli sijoitettu Indokiinaan. Armeijan divisioonat olivat 33. divisioona ja 55. divisioona, jonka vahvuudesta puuttui yksi rykmentti. Ensin mainittu divisioona lähti Kiinan Nanjingista 13. joulukuuta 1941 saapuen 10. tammikuuta 1942 Thaimaahan. Maavoimien 5. ilma-armeijakunta siirrettiin armeijan tueksi Manilan kukistuttua.
Organisaatio.
Armeijan kokonaisvahvuus oli 35 440 miestä, 701 hevosta, 53 henkilöautoa ja 570 kuorma-autoa.
15. armeijan esikunta (kenraaliluutnantti S. Iida)
Vahapensaat

Vahapensaat ("Acokanthera") on oleanterikasvisuku, jossa on neljä pensas- tai pienpuulajia. Suvun levinneisyys ulottuu Etelä-Afrikasta trooppisen Itä-Afrikan, Somalian ja Etiopian kautta Arabian niemimaalle.
Tuntomerkit.
Kaikki vahapensaat ovat myrkyllisiä ja ainavihantia. Lehdet ovat vastakkaiset, ehyet, kiiltävät, tummanvihreät ja nahkeat. Kaikissa kasvinosissa on valkoista maitiaisnestettä, jossa on ouabaiini-nimistä glykosidia. Kukat kehittyvät ylälehtien hankoihin ryhminä, ja ovat voimakastuoksuisia. Teriö on torvimainen ja laajenee suultaan viideksi lyhyeksi liuskaksi. Hedelmä on musta luumarja, jossa on yksi tai kaksi siementä.
Käyttö.
Koristekasvina viljellään soukkovahapensasta ("Acokanthera oblongifolia"). Afrikassa suvun lajeja käytetään nuolimyrkyn valmistukseen keittämällä rungon ja juuren puuta, kunnes syntyy tervamaista ainetta, jota levitetään nuolen kärkeen ja varteen. Myrkyn vaikutus kohdistuu sydämeen ja sen aktiivinen aineosa on ouabaiini (C29H44O12, CAS-numero 630-60-4) eli G-strofantiini. Se lamauttaa sydämen toiminnan ja hengityksen, mutta pieninä määrinä sitä käytetään sydänsairauksien hoidossa. Se kuuluu kosmetiikassa kiellettyihin aineisiin.
Hyvinkään Ponteva

Hyvinkään Ponteva (HyPo) on hyvinkääläinen urheiluseura, joka on nykyään keskittynyt koripalloon. 
Seuran toimintaan kuuluu myös vuonna 1961 perustettu veteraanikerho ja vuoteen 2022 saakka lentopallo. Muita lajeja Pontevassa ovat aiemmin olleet muun muassa yleisurheilu, voimistelu, paini, hiihto, pyöräily, uinti, jalkapallo, pesäpallo, mäkihyppy, nyrkkeily, jääpallo, suunnistus, näyttämö- ja musiikkiharrastus sekä painonnosto.
Hyvinkään Pontevan historian kuuluisimpia urheilijoita ovat olleet muun muassa pyöräilijä Kari Myyryläinen, suunnistaja Ari Anttas sekä painonnostaja Juhani Äijö.
Vuonna 2016 juhlittiin Hyvinkään Pontevan 100-vuotisjuhlaa.
Saavutukset.
Miesten edustusjoukkue.
Pontevan miesten edustusjoukkue on viime vuodet pelannut valtakunnallista 1B divisioonaa tavoitteenaan kehittää Hyvinkääläisiä nuoria junioripelaajia.
Miesten joukkueen päävalmentajana toimii Janne Hartikainen.
Miesten edustusjoukkue saavutti divisioona 1B:ssä hopeaa kaudella 2021-2022 ja pronssia kaudella 2022-2023.
Naisten edustusjoukkue.
Pontevan naisten edustusjoukkue on saavuttanut Naisten Korisliigassa hyviä tuloksia viime vuosina ansaiten 2015-2016 hopeaa, 2016-2017 kultaa, 2017-2018 pronssia, 2018-2019 pronssia.
Naisten edustusjoukkue putosi kauden 2019-2020 päätteeksi pois Naisten Korisliigasta ykkösdivisioonaan, jossa on pelannut siitä lähtien.
Juniorijoukkueet.
Seura tekee hyvää juniorityötä, josta osoituksena monen juniorijoukkueen pelaaminen valtakunnan korkeimmilla sarjatasoilla ja omien kasvattien nousu seuran edustusjoukkueisiin.
Aikaisempia saavutuksia:
Pontevan U16-ikäisten (2005-syntyneet) poikien ja tyttöjen joukkueet saavuttivat SM-sarjapaikat kaudelle 2020-2021.
2005 syntyneiden poikien joukkue on saavuttanut paikan valtakunnallisten sarjojen korkeimmalla tasolla kolmena kautena peräkkäin. (2019-2020 Robert Petersen Cup, 2020-2021 U16 SM sarja, 2021-2022 U17 SM-sarja) Kaudella 2022-2023 joukkue pelasi valtakunnallista 1-divisioonaa, voittaen runkosarjan ja sijoittuen lopputurnauksessa pronssille.
Tunnettuja hyvinkääläislähtöisiä koripalloilijoita ovat mm. Anni Jämsä, Mirka Kilpijärvi, Henri Ventoniemi, Edon Maxhuni.
Kaksi naista kahvipöydän ääressä

Kaksi naista kahvipöydän ääressä on ruotsalaisen taiteilijan, Ernst Josephsonin (1851-1906) mustetyö paperille (ajoittamaton). Tämä työ, 35,5×20,9 cm, tallennettiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1910 (Antellin kokoelmat).
On arveltu, että tämä piirustus esittää kahta naista, joiden luona Ernst Josephson oli hoidettavana Tukholmassa vuoden 1888-89 sairaalajakson jälkeen. Hän oli sairastunut paranoidiaan ja joutunut sairaalaan. Maalaamisen hän oli lopettanut jo aiemmin, mutta nyt hän oli aloittanut maalaamisen ja piirtämisen uudelleen.
Lähteet.
Timo Huusko: Ernst Josephson: Kaksi naista kahvipöydän ääressä. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.35.
Aiheesta muualla.
Valtion taidemuseo: Kokoelmat: Kaksi naista kahvipöydän ääressä.
Cinemadrome

Cinemadrome on tamperelainen elokuvatapahtuma, joka järjestetään kolmesta viiteen kertaan vuodessa Arthouse Cinema Niagarassa. Cinemadrome keskittyy esittämään kauhu-, toiminta-, scifi-, roska-, sekä kulttielokuvia. Elokuvia esitetään pääasiassa viikonloppuisin halki yön, yleensä yhdeksästä illalla aamu kolmeen asti. 
Cinemadrome järjestettiin ensimmäisen kerran lauantaina 20. marraskuuta 2010. Cinemadromea järjestää Pirkanmaan elokuvakeskus ry ja Trash Video. Tapahtuman organisaattoreina toimivat Tomi Peuhkurinen ja Ville Lähde.
Tapahtumasta riippuen yhteistyökumppanina toimii Night Visions, IIK!! ja Cinemare joko yhdessä tai erikseen.
Kyröskoski (laveeraus)

Kyröskoski on suomalaisen maisemamaalauksen edelläkävijän Werner Holmbergin tussi- ja vesivärilaveeraus paperille vuodelta 1857. Tämän kooltaan 49,5×71 cm työn tallensi Suomen valtio kokoelmiinsa vuonna 1890.
Kyröskoski-laveerauksessa tulevat ilmi Werner Holmbergin lahjat piirtäjänä ja vesivärien käyttäjänä, vaikka hän onkin paremmin tunnettu maalauksistaan. Hän oli juuri lopettanut taideopinnot Düsseldorfissa ja siirtymässä itsenäiseksi taiteilijaksi. Tässä laveerauksessa Kyröskoskea katsotaan sivulta päin, ja työ oli tarkoitettu harjoitelmaksi mahdollista myöhempää öljyvärimaalausta varten.
Hän oli maalannut ison Kyröskoskea esittävän maalauksen jo vuonna 1854 opiskeluvuosinaan Düsseldorfissa. Maalauksen hän oli tuolloin tehnyt P. A. Kruskopfin 1840-luvun puolivälissä tekemän laveerauksen pohjalta. Osittain myös Zachris Topeliuksen kirjoitus koskesta kuvateoksessa "Finland framställdt i teckningar" oli ollut hänen materiaalinaan. Luontoaiheet olivat tuolloin osa niin sanottua kansallista projektia, jolla haluttiin syventää suomalaisten isänmaanrakkautta.
Allihaahka, koiras

Allihaahka, koiras on suomalaisen taiteilijan Magnus von Wrightin lyijykynä- ja vesivärityö paperille vuosilta 1836–1839. Piirros on kooltaan 26,9 × 38,4 cm. Se tallennettiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1914 (Antellin kokoelmat).
"Allihaahka, koiras" on harjoitelma, joita von Wright laati vuosina 1836–1839 "Svenska Foglar" -kuvastoa varten. Hän asui tuolloin Helsingissä ja työskenteli kartanpiirtäjänä. Kuvaston tilasi 1827 ruotsalainen kreivi Nils Bonden. Se julkaistiin käsin väritettyinä litografioina vuosina 1828–1838.
Pavement

Pavement oli yhdysvaltalainen indie rock -yhtye, joka perustettiin Stocktonissa, Kaliforniassa vuonna 1989. Yhtyeen jäseniä olivat: Stephen Malkmus (laulu ja kitara), Scott Kannberg (kitara ja laulu), Mark Ibold (basso), Steve West (rummut) ja Bob Nastanovich (perkussiot ja laulu). Pavement teki uransa aikana 5 pitkäsoittoa ja 9 EP:tä. Albumi "Crooked Rain, Crooked Rain" nousi brittikriitikoiden listalla vuoden 1994 parhaiden albumien joukkoon.
Yhtye hajosi vuonna 1999, mutta teki paluukiertueen vuonna 2010, sekä comebackin vuonna 2022.
Anton Kannemeyer

Anton Kannemeyer (s. 30. lokakuuta 1967 Kapkaupunki) on eteläafrikkalainen kuvataiteilija, joka on tunnettu sarjakuvistaan sekä litografioistaan. Osan teoksistaan hän tekee taiteilijanimellä "Joe Dog".
Vuonna 1992 Kannemeyer oli mukana perustamassa "Bitterkomix"-sarjakuvalehteä, jossa on julkaistu paljon hänen tuotantoaan. Kannemeyerin sarjakuvia on saatavana myös albumeina. Niiden lisäksi hän tekee sarjakuvista vaikutteita ottaneita litografioita. Osa Kannemeyerin litografioista on selkeitä sarjakuvasivuja.
Kannemeyer käsittelee tuotannossaan usein Etelä-Afrikan kansanryhmien välisiä konflikteja, rasismia sekä kolonialismia. Töissään hän käyttää hyväkseen stereotypioita. Hän on saanut paljon kielteistä palautetta Etelä-Afrikan valkoisilta afrikaanereilta. Vuonna 2010 julkaistussa "Pappa in Afrika" -albumissa Kannemeyer parodioi Tintti-sarjakuvaa. Hän on piirtänyt uudelleen "Tintti Afrikassa" -albumin sivuja. Tintin sijasta niissä seikkailee Kannemeyerin oma alter ego. Sama hahmo esiintyy myös useissa muissa hänen töissään. 
Suomessa Kannemeyerin tuotantoa oli esillä syksyllä 2010 Helsingin Tennispalatsissa järjestetyssä eteläafrikkalaisten taiteilijoiden näyttelyssä.
Atlas Saarikoski

Atlas Saarikoski (s. 1982, vuoteen 2011 Akuliina) on suomalainen toimittaja ja kansalaisaktivisti.
Saarikoski on toiminut useissa kansalaisliikkeissä 2000-luvulla ja ollut julkisuudessa keskustelemassa erityisesti eläinten oikeuksiin, siirtolaiskysymyksiin, seksuaalipolitiikkaan, feminismiin ja anarkismiin liittyvistä kysymyksistä. "City"-lehti luonnehti Saarikoskea vuonna 2009 Suomen tunnetuimmaksi aktivistiksi.
Saarikoski on työskennellyt feministilehti "Tulvan" päätoimittajana sekä Sakki ry:n, Seta ry:n ja FSS rf:n Suvaitsevaisuudesta yhdenvertaisuuteen -hankkeen projektisihteerinä, Oikeutta eläimille -järjestön tiedottajana ja nettilehti "Lilyn" sekä "Uuden Suomen" bloggaajana. Hän on toiminut myös TV2:n "Pressiklubi"-ohjelman kommentaattorina. Kesällä 2009 hän toimitti ja juonsi YLE Radio 1:llä yhteiskunnallista vastarintaa käsittelevää "Bensaa liekkeihin!" -keskusteluohjelmaa. Saarikoski on kirjoittanut "Voimaan," "Normihomolehteen" ja Vasemmistofoorumin "Peruste"-lehteen. Saarikoski on ollut myös Helsingin Sanomien HS-raadin jäsen.
Saarikoski on opiskellut oikeustiedettä Helsingin yliopistossa ja merenkulkua Turun ruotsinkielisessä ammattikorkeakoulussa. Hän on toimittaja Jyrki Saarikosken tytär ja asunut lapsuudessaan isänsä työn takia Moskovassa ja Sarajevossa. Lukioiässä hän vietti lukuvuoden vaihto-oppilaana Argentiinassa.
Nivelherneet

Nivelherneet ("Aeschynomene") on hernekasvisuku (heimo "Fabaceae"). Siihen kuuluu noin 150 trooppista ja subtrooppista pensas- ja ruoholajia. Niiden luontaista kasvualuetta ovat pääasiassa Intia, Sri Lanka, Malesia ja trooppinen Afrikka.
Tuntomerkit.
Varret ovat tavallisesti hohkaiset, pystyt tai vesiympäristöissä kasvavilla kelluvat. Lehdet sijaitsevat vuorottaisesti ja ovat parilehdykkäisiä; lehdykät ehytlaitaisia. Herneen kukkia muistuttavat kukat sijaitsevat pienissä tertuissa lehtihangoissa. Verholehdet ovat kasvaneet yhteen viisihampaiseksi maljaksi. Teriö on hernekasveille tyypillinen, perhomainen. Heteitä on kymmenen, ja ne ovat kasvaneet yhteen palhoistaan. Emilehtiä on yksi; sikiäimessä monta siemenaihetta. Hedelmä on siementen väliltä kuroutuva nivelpalko.
Lajeja.
Lajeista tunnetuin on "Aeschynomene aspera", joka kasvaa trooppisen Afrikan ja Aasian vesissä tai soilla. Laji on pensasmainen. Varsien ydinkerroksesta valmistetaan hellekypäriä ja -hattuja. Valmistus on keskittynyt Kalkuttaan. Samaan tarkoitukseen voidaan käyttää myös lajeja "A. uniflora" ja "A. elaphroxylon". Edellinen on monivuotinen ruoho, jälkimmäinen afrikkalainen pensas. Lajia "A. indica" käytetään polttopuuna Intiassa ja Pakistanissa; se on varpumainen yksivuotiskasvi. Karjan rehuna käytetään trooppisessa Amerikassa pensaslajia "A. americana".
Australian alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Australian alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Australiaa jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa ja muissa kansainvälisissä ikäluokan otteluissa.
Piri Weepu

Piri Awahou Tihou Weepu (s. 7. syyskuuta 1983 Gore, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen rugbynpelaaja, joka pelaa Super Rugby -liigan Auckland Bluesissä. Weepun pelipaikka on rykelmämies (scrum half). Hänen veljensä Bill Weepu on entinen rugby leaguen ammattilainen.
Ura.
Weepu oli osallisena vuoden 2011 rugbyn maailmanmestaruuden voittaneessa Uuden-Seelannin joukkueessa. Toistaiseksi hän on pelannut "All Blacksin" riveissä 73 maaottelua. Weepu johtaa ennen jokaista Uuden-Seelannin maaottelua suoritettavaa Haka-tanssia.
Seuratasolla Weepu on edustanut uusiseelantilaista Auckland Bluesia vuodesta 2012 lähtien.
Festina

Festina on vuonna 1902 Sveitsissä perustettu entinen kelloja valmistava yritys ja nykyinen kellomerkki. Lotus-kellomerkin omistaja Miguel Rodriguez osti vuonna 1984 Festinan ja loi näin Festina Lotus S.A.:n ("Festina Group"), tämän jälkeen Festinan pääkonttori siirrettiin Barcelonaan Espanjaan. Nykyisin Festinan koneistot valmistaa Citizen Watch Company, eivätkä Festinan kellot ole enää sveitsiläisiä ("Swiss Made").
Festinan kellot ovat virallisia ajanmittaajia Ranskan ympäriajoissa.
Sébastien Chabal

Sébastien Chabal (s. 8. joulukuuta 1977 Valence, Ranska) on peliuransa lopettanut ranskalainen rugbynpelaaja, joka pelasi kotimaansa pääsarjassa Lyon OU:n joukkueessa, sekä Ranskan maajoukkueessa. Chabalin pelipaikka oli lukko (lock).
Pitkistä hiuksistaan ja parrastaan sekä kovista taklauksistaan tunnettu Chabal on lempinimeltään "l'Homme des Cavernes" ("luolamies"). Hän oli yksi Ranskan suosituimmista urheilijoista, ja maan toimittajat kehittivätkin termin "Chabalmania". Lisäksi Chabalia pidettiin maailman parhaiten tienaavana rugbynpelaajana, arviolta miljoonan euron vuosipalkallaan.
Ura.
Chabal edusti Ranskaa vuoden 2007 Rugbyn maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa maa sijoittui neljänneksi hävittyään turnauksen välierissä Englannille. Häntä ei yllättäen valittu mukaan vuoden 2011 turnaukseen, jossa Ranska eteni finaaliin asti, häviten lopulta isäntämaa Uudelle-Seelannille.
Seurajoukkuetasolla Chabal edusti Lyon OU:ta vuodesta 2012 lähtien. Vuosina 2004–2009 Chabal pelasi Englannin Rugbyvalioliigan Sale Sharksissa, voittaen mestaruuden kaudella 2005–2006.
Keväällä 2025 hän kertoi julkisuudessa menettäneen muistinsa, eikä muista enää mitään pelaamistaan otteluista.
Antti Tarvainen (näyttelijä)

Antti Tarvainen (s. 1982) on suomalainen näyttelijä. Hänen ensimmäinen päärooliinsa oli elokuvassa "Menolippu Mombasaan" (2002). Hän on näytellyt lisäksi televisiosarjoissa "Kivi ja kilpi" (2003), "Sairaskertomuksia" (2004), "Sydänjää" (2008) ja "Presidentti" (2017) sekä lyhytelokuvassa "Hänen nimensä olisi Kaisa" (2003).
Ennen päärooliaan elokuvassa "Menolippu Mombasaan" Tarvainen oli näytellyt muun muassa Helsingin Kaupunginteatterin "Rose"-musikaalissa.
Victor Guerin

Victor Guerin (s. 17. kesäkuuta 1992 São Paulo) on brasilialainen moottoriurheilija. 
Ura.
Guerin ajoi karting-sarjoissa vuodet 2001–2009. Vuonna 2009 hän ajoi Formula 3 Sudamericana -sarjassa sijoittuen sarjan 11:nneksi. Vuonna 2010 hän jatkoi sarjassa sijoittuen 10:nneksi. Samana vuonna hän ajoi Formula Abarth -sarjassa sijoittuen sarjan 13:nneksi. Vuonna 2011 Guerin sijoittui F3 Sudamericana -sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän kilpaili Italian Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2012 Guerin kilpaili Auto GP World Series -sarjassa Super Nova -tallissa sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Samana vuonna hän on ajoi myös Formula 2 -sarjassa saavuttaen kaksi pistettä ja GP2-sarjassa saavuttamatta pisteitä.
Nollafunktio

Nollafunktio on matematiikassa sellainen yhden muuttujan vakiofunktio, joka saa arvokseen aina nollan. Sen kuvaaja on vaakasuora, joka kulkee "x"-akselin päällä, eli se on siinä mielessä lineaarista funktiota. Nollafunktion lauseke voidaan kirjoittaa
 formula_1.
Yleisiä ominaisuuksia.
Nollafunktio on määritelty kaikilla luvuilla, joten lähtöjoukoksi voidaan valita kaikki reaaliluvut formula_2. Nollafunktion formula_3 kuvaus on surjektio, jos maalijoukkossa on vain luku nolla 
formula_4,
mutta kuvaus ei ole koskaan injektio, koska vähintään kaksi lukua (eli tässä tapauksessa kaikki luvut) kuvautuvat samaksi maalijoukon alkioksi eli nollaksi. Tämän vuoksi nollafunktio ei ole myöskään bijektio.
Nollafunktiolla on nollakohtina kaikki reaaliluvut.
Jos nollafunktio f(x) on yhdistetyssä funktiossa, on tuloksena nollafunktio tai muu vakiofunktio:
formula_5
Nollafunktio on monotoninen funktio. Se voidaan tulkita sekä monotonisesti kasvavaksi- että väheneväksi funktioksi. Se on sekä parillinen funktio että pariton funktio samalla kertaa.
Nollafunktion derivaatta on 
formula_6
on myös nollafunktio.
Nollafunktion integraalifunktio 
formula_7
on vakiofunktio.
Heyer

Heyer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Bristol Bloodhound

Bristol Bloodhound oli ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Se suunniteltiin ja valmistettiin Englannissa. Ohjusasetyyppiä käytettiin lentokoneiden korkeatorjuntaan. Sitä käytettiin laajasti myös Ruotsissa, missä sen nimenä oli Rb-68. Lyhennös tuli nimestä "robotsystem". 
Ohjuksessa oli kaksi kaksoispatopainemoottoria ja siksi se sai tarvitun alkuvauhdin keskellä olevasta rakettimoottorista. 
Ohjusasetyypin suunnittelu aloitettiin jo 1949 ja se poistettiin käytöstä 1991. Bristol Bloodhoundia valmistettiin kahta versiota, Mk I:tä ja Mk II:ta. Myöhempi versio ylsi 2.7 Machin nopeuteen, ja sen kantama oli 185 kilometriä.
Mustapää

Mustapää voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Marsala (viini)

Marsala on väkevöity viini, jota tuotetaan Marsalan kaupungin ympärysalueilla Sisiliassa, Italiassa. Sen päärypälelajikkeet ovat vaaleat Catarratto ja Grillo sekä tummat Pignatello, Calabrese (Nero d’Avola) ja Nerello Mascalese. Marsalan kehitti liverpoolilainen John Woodhouse vuonna 1773.
Luokittelu.
Marsala luokitellaan kypsytysiän, makeusasteen ja värin mukaan.
Afrikanmahongit

Afrikanmahongit ("Entandrophragma") on mahonkikasvien heimoon kuuluva Afrikassa esiintyvä kasvisuku. Afrikanmahonkeja on yksitoista lajia. Niistä usealla on kaupallista arvoa puutavarana.
Afromosiat

Afromosiat ("Pericopsis") on hernekasvien heimoon ("Fabaceae") kuuluva suku. Siinä on kaksi suurikokoista, Afrikan sademetsissä kasvavaa puulajia.
Käyttö.
Afromosiat ovat merkittäviä puuaineksensa vuoksi. Se on kovaa, hienosyistä, väriltään keltaisesta ruskeaan vaihtelevaa ja muistuttaa tiikkiä. Kongonafromosian ("Pericopsis elata") puuta tuodaan Länsi-Afrikasta Eurooppaan ja Amerikkaan puupäällysteitä ja huonekaluja varten. Angolanafromosia ("Pericopsis angolensis") on eteläisempi ja sitä käytetään mm. huonekalujen valmistukseen, puuleikkauksiin, veneiden ja vankkurien rakentamiseen.
Palkomahongit

Palkomahongit ("Afzelia") on hernekasvisuku (heimo "Fabaceae"). Siihen kuuluu 12 afrikkalaista ja aasialaista puulajia.
Tuntomerkit.
Suvun erikoistuntomerkki on kukassa, jossa on neljä erillistä verholehteä, mutta vain yksi terälehti (muut joko puuttuvat kokonaan tai ovat surkastuneita). Hetiö käsittää viisi toiminnallista hedettä ja kaksi joutohedettä. Palot ovat pitkulaisia, puutuneita, ja niissä on mustia siemeniä, jotka ovat punakeltaisen tai punaisen siemenvaipan ympäröimiä.
Käyttö.
Monet lajeista tuottavat puuainesta, joka on käyttökelpoista huonekaluihin ja paikallisesti rakennuksiin. Tunnetuin näistä lajeista on länsiafrikkalainen "Afzelia africana", jota käytetään myös koristepuuna. Se kasvaa metsänreunamilla ja savanneilla ja saavuttaa n. 30 metrin korkeuden. Sen kukat ovat tuoksuvia; terälehti on valko- ja punasuoninen. Lehdet ovat parilehdykkäisiä ja nahkeita. 
Lajeja.
Palkomahonkilajit nykyisin ovat:
Anders Munck af Sommernäs

Anders Munck af Sommernäs (myös Anders Munck af Sommarnäs, s. Suomi, k. 1678 tai 10. kesäkuuta 1681) oli Someron Palikaisten herra ja suomalainen eversti. Hän syntyi kapteeni Anders Jönsinpoika Munckin ja Someron kirkkoherran tytär Christina Bertilintyttären esikoisena.
Hän liittyi 1634 suomalaiseen ratsuväkeen luutnantiksi ja hän oli 1649 Pohjanmaan jalkaväkirykmentissä. Hänet aateloitiin 20. elokuuta 1649 ja hänet esiteltiin seuraavana vuonna ritarihuoneella. Maaliskuussa 1655 hänet ylennettiin Pohjanmaan jalkaväkirykmentin everstiluutnantiksi ja hän sai käskyn marssittaa rykmentin Pohjanmaalta Narvaan. Hänet määrättiin everstiksi ylennettynä Pohjanmaan rykmentin komentajaksi 12. maaliskuuta 1657, mistä tehtävästä hän siirtyi Norrlannin rykmentin everstiluutnantiksi vuotta myöhemmin ja edelleen Viipurin itäisen rykmentin komentajaksi everstinä 17. kesäkuuta 1661.
Hän erosi sotapalveluksesta 23. lokakuuta 1678 ja hän kuoli joko 1678 tai 10. kesäkuuta 1681. Hän avioitui ensimmäisen kerran Pohjanmaan rykmentissä palvelleen kersantti Wittingin sisaren kanssa ja toisen kerran vuonna 1650 Maria Eleonora von Preen eroten 1658. Hänen kolmas puolisonsa oli vuodesta 1659 Elin Ramsay. Ensimmäisestä avioliitosta syntyi poika Lorentz (1640–1660).
Anders Munck af Sommernäsista alkanut aatelinen suku Munck af Sommernäs ei jatkunut perustajansa kuoleman jälkeen. Nimeä Munck af Fulkila nykyään käyttävä aatelinen suku sen sijaan polveutuu Anders Munck af Sommernäsin veljen jälkeläisistä ja kantaa nimeä Munck af Fulkila 1700-luvulla Ritarihuoneessa tapahtuneen erehdyksen johdosta, kun Someron Palikaisten Munck-suvun jäsenet vahingossa kirjattiin Uskelan Fulkilan Munck-sukuun, jonka kanssa tällä suvulla ei todellisuudessa ole mitään yhteyttä. Nimi Munck af Sommernäs jäi kuitenkin elämään Somerniemen () kappeliseurakunnan ja myöhemmin kunnan nimessä, joka on otettu Anders Munck af Sommarnäsin aatelisnimen mukaan.
Tarkkailijan paradoksi

Tarkkailijan paradoksi on sosiolingvistinen paradoksi, joka viittaa tarkkailijan aiheuttamaan muutokseen henkilön käytöksessä. William Labov määritteli paradoksin seuraavasti:
"Kielellisessä tutkimuksessa yhteiskunnan pitää selvittää kuinka ihmiset puhuvat, jos heitä ei tarkkailla systemaattisesti; tiedon voi tosin selvittää vain systemaattisen tarkkailun kautta."
Tämä tarkoittaa, että luonnolliseen puheeseen vaikuttaa itsessään tieto tarkkailijan paikallaolosta. Henkilön tietäessä, että hänen puhettansa käytetään tutkimuksessa, hänen puheestaan tulee luultavasti kaavamaisempaa. Toisaalta, jos tarkkailija ei olisi paikalla tai tästä ei olisi tietoa, henkilö käyttäisi normaalia puhetapaansa.
Vadim Krasnoslobodtsev

Vadim Anatoljevitš Krasnoslobodtsev (, s. 16. elokuuta 1983 Ust-Kamenogorsk, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-joukkue Barys Astanaa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Krasnoslobodtsevin vahvuudet ovat ennakkoluulottomuudessa ja heikkoudet nopeudessa.
Ura.
Seuraura.
Krasnoslobodtsev on Torpedo Ust-Kamenogorskin kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä jo 16-vuotiaana Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa Avangard Omskin kakkosjoukkueessa kaudella 1999–2000. Kaudet 2001–2003 Krasnoslobodtsev pelasi Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa Zauralie Kurganissa. 
Kaudeksi 2003–2004 hän palasi Pervaja Ligaan Avangard Omskin kakkosjoukkueeseen, jonka toiseksi paras pistemies oli tehoilla 17+31=48 Sergei Paiorin jälkeen. Krasnoslobodtsev pelasi myös yhden ottelun Vysšaja Ligan Metšel Tšeljabinskissa. Kauden 2004–2005 hän pelasi Vysšaja Ligan Amur Habarovskissa. Kauden 2005–2006 Krasnoslobodtsev pelasi pääosin Vysšaja Ligan Motor Barnaulissa, jonka toiseksi paras pistemies hän oli Aleksei Yudnikovin jälkeen tehoilla 15+22=37.
Kaudella 2006–2007 Krasnoslobodtsev pelasi ensimmäiset 15 pääsarjaotteluaan Venäjän superliigassa Neftehimik Nižnekamskissa. Seuraavan kauden hän pelasi Vysšaja Ligan Kazahmys Satpajevissa ja loppukauden Barys Astanassa, jonka tehokkain pelaaja oli pudotuspeleissä tehoilla 3+4=7 Jevgeni Bumaginin kanssa.
Kaudella 2008–2009 KHL:n tultua Superliigan tilalle Krasnoslobodtsev pelasi Astanassa 53 runkosarjaottelua tehoilla 12+24=36 ja oli joukkueen neljänneksi paras pistemies. Maaliskuussa 2010 hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2010–2011 hän toimi joukkueen varakapteenina ja oli kolmanneksi paras maalintekijä Jiří Novotnýn jälkeen. Seuraavalla kaudella 2011–2012 Krasnoslobodtsev toimi myös joukkueen varakapteenina.
Maajoukkueura.
Krasnoslobodtsev on edustanut Kazakstania MM-kilpailuissa vuosina 2006, 2009, 2010, 2011 ja 2012 joista vuosien 2009 ja 2010 turnauksissa joukkue pelasi I-divisioonassa ja voitti A-lohkon kultaa. Krasnoslobodtsev teki MM-debyyttinsä vuonna 2006. Vuoden 2009 turnauksessa hän voitti maali- ja pistepörssin tehoilla 3+6=9 Japanin Takeshi Saiton kanssa ja valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Vuoden 2011 turnauksessa Krasnoslobodtsev oli joukkueen paras pistemies kolmen muun pelaajan kanssa tehoilla 1+4=5.
Krasnoslobodtsev voitti Aasian talvikisoissa kultaa vuonna 2011. Hän on pelannut myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-turnauksessa vuonna 2001.
FC Lantana

FC Lantana on entinen virolainen jalkapalloseura. Se pelasi maan pääsarjassa Meistriliigassa vuosina 1994–1999, voittaen Viron mestaruuden kahdesti.
Seura sai alkunsa vuonna 1994, kun virolaisen jalkapalloilijan Sergei Belovin perhe hankki omistukseensa tallinnalaisen FC Nikolin. Ensimmäisenä kautenaan se pelasi Meistriliigassa huonekalutehtaan mukaan nimetyllä sponsorinimellä FC Lantana/Marlekor ja sijoittui toiseksi. Kahtena seuraavana kautena seura voitti Viron mestaruuden. 
Viron cupin finaaliin Lantana selvisi kolmesti, häviten kuitenkin kaikki finaalit. Viron supercupin seura voitti kaudella 1997/1998, jolloin se kukisti finaalissa edellisen kauden mestarijoukkueen Sadamin. Lantana pelasi Meistriliigassa vielä 1999, jonka jälkeen seura lopetti toimintansa.
Eurocupeissa Lantana esiintyi viidesti. Syksyllä 1997 se kohtasi Mestarien liigan ensimmäisellä karsintakierroksella porilaisen FC Jazzin. Seuran paras eurocup-menestys tuli kaudella 1996/1997, jolloin Lantana eteni UEFA-cupin toiselle karsintakierrokselle.
Vaikka Lantana oli koko toimintansa ajan Viron kärkijoukkueita, se ei saanut yhtään pelaajaansa Viron jalkapallomaajoukkueeseen. Tämä johtui siitä, että suurin osa seuran pelaajista kuului etniseltä taustaltaan Viron venäläisiin, eivätkä olleet FIFA:n sääntöjen mukaan edustuskelpoisia maajoukkueessa.
Aléxis Tsípras

Aléxis Tsípras (, s. 28. heinäkuuta 1974 Ateena, Kreikka) on kreikkalainen vasemmistolainen poliitikko, joka toimi Kreikan pääministerinä 26. tammikuuta 2015 – 27. elokuuta 2015 ja 21. syyskuuta 2015 – 8. heinäkuuta 2019. Hän johtaa Syriza-puoluetta.
Tsípras valmistui rakennusinsinööriksi Ateenan kansallisesta teknillisestä korkeakoulusta vuonna 2000. Hän on kirjoittanut tutkimusartikkeleja Ateenan rakennuskannasta ja työskennellyt kaupungin projekteissa. Tsípras liittyi Kreikan kommunistisen puolueen nuorisojärjestöön 1980-luvun lopulla ja osallistui aktiivisesti opiskelijaliikkeeseen. Vuonna 2008 Tsípraksesta tuli kaikkien aikojen nuorin kreikkalainen parlamenttipuolueen johtaja, kun hänet valittiin vasemmistoliitto Synaspismóksen puheenjohtajaksi. Kansanedustajaksi hän nousi seuraavan vuoden vaaleissa.
Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa Tsípraksen johtama uusi vasemmistoliitto Syriza kasvoi Kreikan toiseksi suurimmaksi parlamenttiryhmäksi ja lisäsi kannatustaan vaaleissa enemmän kuin mikään muu ryhmä. Syriza voitti Kreikan vuoden 2015 ensimmäiset parlamenttivaalit Tsípraksen johdolla. Tsíprasin hallitus aloitti toimintansa 27. tammikuuta 2015. Elokuussa 2015 Tsípras ilmoitti hallituksen eroavan. Syyskuussa 2015 pidettiin vuoden toiset parlamenttivaalit, ja Syrizasta tuli jälleen suurin puolue, ja Tsípraksesta jälleen pääministeri.
Heinäkuun 2019 parlamenttivaaleissa Syriza kärsi vaalitappion ja keskustaoikeistolainen Uusi demokratia sai ehdottoman parlamenttienemmistön, joten sen johtaja Kyriákos Mitsotákis nousi Tsíprasin tilalle Kreikan uudeksi pääministeriksi.
Steve Cropper

Stephen Lee ”Steve” Cropper, tunnettu myös nimellä Steve ”The Colonel” Cropper (s. 21. lokakuuta 1941 Willow Springs), on yhdysvaltalainen soul-kitaristi, lauluntekijä ja äänitetuottaja. Hän on soittanut muun muassa yhtyeissä Booker T. &amp; the M.G.’s ja The Blues Brothers sekä levyttänyt omalla nimellään. Hänet on valittu Songwriters Hall of Fameen ja, Booker T. &amp; the M.G.’sin jäsenenä, Rock and Roll Hall of Fameen.
Elämä ja ura.
Cropper syntyi vuonna 1941 Missourin Willow Springissä. Hän esiintyi ensimmäisen kerran muusikkona vuonna 1961 "American Bandstand" -televisio-ohjelmassa. Hän soitti aluksi Mar-Keys-yhtyeessä ja levytti näiden kanssa instrumentaalin ”Last Night” vuonna 1961. Kun Booker T. Jones perusti Booker T. &amp; the M.G.’sin vuonna 1962, Cropper tuli yhtyeeseen kitaristiksi ja laulunkirjoittajaksi. Samana vuonna hän kirjoitti yhtyeen hittikappaleen ”Green Onions”, joka nousi listaykköseksi. The M.G’s toimi 1960-luvulla Stax Recordsin sessioyhtyeenä ja soitti muun muassa Otis Reddingin, Eddie Floydin, Wilson Pickettin ja Albert Kingin taustalla. He myös nauhoittivat kymmenen albumia omalla nimellään. Yhtye hajosi vuonna 1968.
Cropper on myös säveltänyt (usein toisten musiikintekijöiden kanssa) muun muassa kappaleet ”In the Midnight Hour” (Wilson Pickett, 1965), ”Knock on Wood” (Eddie Floyd, 1966) ja ”(Sittin’ On) The Dock of the Bay” (Otis Redding, 1967). Hän on myös tuottanut Pickettin, Reddingin, Tower of Powerin, Joe Felicianon, Jeff Beckin, Mitch Ryderin ja useiden muiden artistien musiikkia. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa "With a Little Help from My Friends" julkaistiin vuonna 1969.
Vuonna 1978 Cropper liittyi The M.G.’sin basisti Donald ”Duck” Dunnin kanssa The Blues Brothers -yhtyeeseen. Cropper on esiintynyt kokoonpanon riveissä televisiossa ja elokuvissa "The Blues Brothers" ja "Blues Brothers 2000". Hän soitti pitkään sessiomuusikkona ja työskenteli levytuottajana.
Vuonna 2008 Cropper nauhoitti Felix Cavalieren kanssa albumin "Nudge It Up a Notch". Cropperin ja Cavalieren toinen yhteistyöalbumi "Midnight Flyer" ilmestyi vuonna 2010. Vuonna 2011 Cropper nauhoitti albumin "Dedicated", jolla esiintyi nimekkäitä vierailijoita kuten B. B. King, Brian May, Lucinda Williams ja Steve Winwood. Albumi on kunnianosoitus The 5 Royales -yhtyeelle, jota Cropper pitää varhaisen uransa tärkeimpänä innoittajana.
Vaikutus.
Cropper on valittu Songwriters Hall of Fameen (2005), Rock and Roll Hall of Fameen (1992) ja Rhythm and Blues Hall of Fameen. Tennesseen osavaltio on palkinnut hänet ja The M.G.’s osavaltion kulttuurielämän hyväksi tehdystä elämäntyöstä.
Cropper sijoittui brittiläisen musiikkilehti "Mojo Magazinen" julkaisemassa sadan kaikkien aikojen parhaan kitaristin listassa toiseksi heti Jimi Hendrixin jälkeen.
Supercup

Supercup on palloilulajien kilpailu, jossa kohtaavat yleensä edellisen kauden kansallisen sarjan mestari ja cup-voittaja. Supercup-otteluita pelataan erityisesti jalkapallossa, jossa ne ovat perinteisiä uuden kauden avaustapahtumia. Supercupeja voivat järjestää myös eri maanosien liitot. Silloin niissä ovat vastakkain maanosaliiton järjestämien kilpailuiden voittajat.
Tunnetuin supercup on Englannissa pelattava FA Community Shield, jota on järjestetty kaudesta 1908–1909 lähtien. Siinä kohtaavat nykyisin Valioliigan ja FA Cupin voittajat. 
Toinen tunnettu jalkapalloilun supercup on Euroopan jalkapalloliiton vuodesta 1972 järjestämä UEFA Super Cup, jossa pelaavat vastakkain Mestarien liigan ja Eurooppa-liigan mestarit. Myös muilla jalkapalloilun maanosaliitoilla on omat supercupinsa. 
Suomalaisessa jalkapallossa supercupia ei pelata.
Pitkäjärven vapaa-ajankeskus

Pitkäjärven vapaa-ajankeskus on urheilu- ja liikuntakeskus Kokemäen Koomankankaalla Pitkäjärven rannalla. Se sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä kaupungin keskustasta Köyliöntien varrella.
Alueella toimi aikaisemmin Satakunnan liikuntaopisto. Vuonna 1988 perustettu opisto ajautui konkurssiin 2000-luvun alussa ja lopetti toimintansa. Nykyään entiset liikuntaopiston rakennukset ja urheilupaikat omistaa Kokemäen kaupunki. Pitkäjärven vapaa-ajankeskuksessa ja sen ympäristössä järjestetään vuosittain lapsille ja nuorille tarkoitettu Pitkis-Sport-liikuntaleiri.
Rakennukset ja liikuntapaikat.
Pitkäjärven vapaa-ajankeskuksen päärakennuksessa sijaitsee vastaanotto, kokous- ja ruokailutilat sekä sauna. Päärakennuksen läheisyydessä on majoitustiloja sekä uimaranta saunoineen. Alueella on myös pesäpallokenttä, yleisurheilu/jalkapallokenttä, jäähalli, maapohjahalli jalkapalloilijoille sekä kaksi tenniskenttää. Läheisessä metsässä on 1,5 kilometrin mittainen valaistu kuntopolku, jossa talvella on hiihtoladut. Järven itäpuolisella uimarannalla on beach volley-kenttä ja hyppytorni. Uimarannan vieressä sijaitsee SF-Caravanin Kokemäen osaston ylläpitämä leirintäalue. Kokemäen raviradalle on vapaa-ajankeskuksesta matkaa noin kaksi kilometriä.
Pesäpallokenttä.
Pitkäjärven pesäpallokenttää käyttävät kotikenttänään Kokemäen Kova-Väen pesäpallojoukkueet. Naisten edustusjoukkue on pelannut parhaimmillaan SM-sarjassa 1980- ja 1990-luvuilla. 
Teljä Areena.
Teljä Areena on vuonna 1999 valmistunut jäähalli, joka on Jääkiekon III-divisioonassa pelaavan KK-V:n kotihalli. 
Yleisurheilu- ja jalkapallokenttä.
Pitkäjärven kentällä on suorituspaikat kaikille yleisurheilulajeille sekä täysimittaiset juoksuradat. Katsomossa on istumapaikkoja noin 2 000 hengelle. Kentällä järjestetään vuosittain kiekonheittotapahtuma Kiekkokarnevaalit. Jalkapallonurmella pelaavat kotiottelunsa Kokemäen Pallon miesten ja naisten joukkueet. Kentällä on pelattu yksi naisten A-maaottelu sekä yksi alle 18-vuotiaiden maajoukkueen EM-karsintaottelu. 
Jalkapallomaaottelut Pitkäjärven kentällä
Lähteet.
Viitteet.
Ramūnas Navardauskas

Ramūnas Navardauskas (s. 30. tammikuuta 1988 Silale) on liettualainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Garmin-Cervélo-tallissa 2011 ja edusti joukkuetta, nimeltään sittemmin Cannondale Pro Team, vuoteen 2016. Kausilla 2017−2018 hän ajoi Bahrain-Merida-tallissa ja viimeisillä ammattilaiskausillaan 2019–2020 Delko Marseille Provence -joukkueessa.
Navardauskas sai Italian ympäriajossa 2012 kokonaiskilpailun johtajan maglia rosa -paidan Garmin-Barracudan voitettua neljäntenä etappina ajetun joukkueaika-ajon. Italian ympäriajossa 2013 hän voitti Vajontiin päättyneen 11. etapin yli minuutin erolla Daniel Ossiin. Ranskan ympäriajossa 2014 hän voitti Bergeraciin päättyneen 19. etapin seitsemän sekuntia ennen John Degenkolbia. Richmondin MM-kilpailuissa 2015 hän sai maantieajossa pronssia.
Saavutuksia.
Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Aika-ajon junioreiden Liettuan-mestaruus
Cup of Grudziadz Town President (juniorikilpailu), 4. etapin voitto
Tour du Pays de Vaud (juniorikilpailu), prologin voitto
Maantieajon aikuisten ja alle 23-vuotiaiden Liettuan-mestaruus 
Liège–Bastogne–Liège, alle 23-v. kilpailun voitto
Ronde de l'Isard d'Ariège (alle 23-v.), 2. etapin voitto
Boucles de la Mayenne, 2. etapin voitto
Maantieajon Liettuan-mestaruus
Ranskan ympäriajo, 2. etapin (joukkueaika-ajo) voitto
Qatarin ympäriajo, nuorten kilpailun voitto
Italian ympäriajo, 4. etapin (joukkueaika-ajo) voitto
Aika-ajon Liettuan-mestaruus
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
MM-kilpailut, maantieajossa kahdeksas
Tour de Romandie, 2. etapin voitto
Italian ympäriajo, 11. etapin voitto, 17. etapilla toinen
Circuit de la Sarthe, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
Aika-ajon Liettuan-mestaruus
Ranskan ympäriajo, 19. etapin voitto, 1. ja 21. etapilla kolmas
Tour of Alberta, pistekilpailun voitto
Grand Prix Cycliste de Québec, kolmas
MM-kilpailut, maantieajossa 15:s
Circuit de la Sarthe, kokonaiskilpailun voitto
Aika-ajon Liettuan-mestaruus
GP Ouest-France, kolmas
MM-kilpailut, maantieajossa pronssia
Maantieajon Liettuan-mestaruus
Vuelta a San Juan, 3. etapin (aika-ajo) voitto
Tour of Cappadocia, pistekilpailun voitto
Tour of Black Sea, kokonais- ja mäkikirikilpailun sekä 1. etapin voitto
Maantieajon Liettuan-mestaruus
Maléa

Maléa ( eli Ακρωτήριο Μαλέας, "Akrotírio Maléas") on niemimaa Peloponnesoksen kaakkoisrannikolla Kreikassa. Se on Peloponnesoksen etelärannikon kolmesta niemimaasta itäisin.
Maléan niemimaan länsipuolella sijaitsee Lakonianlahti ja sen takana Mánin niemimaa. Maléan itäpuolella sijaitsee puolestaan Egeanmereen kuuluva Myrtóonmeri. Niemimaan itärannikolla on Epídavros Limirán lahti ja pieni Monemvasián niemi. Niemimaan kärjen länsipuolella sijaitsee Elafónisoksen saari ja kauempana eteläpuolella Kytheran saari. Hallinnollisesti niemimaan alue kuuluu Monemvasián kuntaan Lakonian alueyksikössä.
Joskus Maléan niemellä viitataan vain koko niemimaan eteläisimpään kärkeen. Tällöin itse niemimaasta voidaan käyttää myös nimitystä Epídavros Limirán niemimaa. Maléan niemi on Manner-Kreikan toiseksi eteläisin piste Mánin niemimaan eteläisimmän kärjen Taínaron eli Matapáksen (Matapanin) niemen jälkeen.
Maléan niemen kiertävä merialue on aina ollut merkittävä laivareitti. Niemi ja sen vaikeat purjehdusolosuhteet olivat antiikin aikana kuuluisia, ja ongelma mainitaan jo Homeroksen "Odysseiassa". Niemen merkitys väheni, kun Korintin kanava valmistui vuonna 1893, jolloin kaikkien laivojen ei enää tarvinnut kiertää koko Peloponnesoksen ympäri. Niemen kärjessä on majakka, joka on rakennettu vuonna 1883.
Halu (romaani)

Halu () on "Langenneet enkelit" -kirjasarjan ensimmäinen osa, jonka on kirjoittanut J. R. Ward (oikealta nimeltään Jessica Bird). Kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2009 ja suomeksi vuonna 2012. 
Juoni.
Kirja kertoo Jim Heronista, jonka erikoisalaa on kosto ja jolle synti on täysin vieras käsite. Kaikki muuttuu, kun hänestä tulee langennut enkeli ja hänelle annetaan tehtäväksi pelastaa seitsemän ihmissielua seitsemältä kuolemansynniltä. Kirjan toinen päähenkilö on Vin di Pietro, kovapintainen liikemies, joka on kiinnostunut vain rahan tekemisestä. Kun demoni alkaa jahdata hänen sieluaan, hän joutuu kyseenalaistamaan kaikki aiemmat uskomuksensa.
Halu

Halu on psykologinen tila ihmisillä ja monilla muilla eläimillä, jossa niillä on toiveajatus jonkin asiaintilan muuttumisesta tai pyrkimys tyydyttää jokin tarve tai täyttää toive. Sana saattaa viitata myös seksuaaliseen himoon.
Filosofiassa halut on jaettu ensimmäisen ja toisen asteen haluihin. Ensimmäinen asteen halu on jonkin asian haluaminen, ja toisen asteen halu on tämän haluamisen haluaminen. Esimerkiksi jos joku haluaa tupakkaa, on mahdollista, että henkilö joko haluaa tai ei halua haluta tupakkaa.
Periphery

Periphery on yhdysvaltalainen progressiivista metallia, progressiivista metalcorea ja djentiä soittava yhtye. Yhtye on julkaissut kuusi studioalbumia. Alkuperäisjäsenistä on jäljellä vain kitaristi Misha Mansoor. Yhtye on ottanut vaikutteita monista eri genreistä.
AR Motorsport

AR Motorsport on alankomaalainen pikkuformulatalli. Talli perustettiin vuonna 1992. Talli on voittanut Hollannin Formula Renault 2000-sarjan mestaruuden vuonna 2003 ja 2004 sekä Formula Renault UK talvisarjan kuljettajien mestaruuden vuonna 2006. Talli on kilpaillut myös Eurocup Formula Renault ja International Formula Master-sarjoissa.
Acanthocalycium

Acanthocalycium on kaktuskasvisuku, johon kuuluu kolme Argentiinassa kasvavaa lajia. Ne ovat pallomaisia - hieman pitkänomaisia muodoltaan.
Tuntomerkit.
"Acanthocalycium"-kaktukset kasvavat tavallisesti yksittäin ja ovat väriltään vaaleasta tumman vihreään. Kasvin kärki on painanteinen. Halkaisijaltaan lajit ovat 10-15 senttimetriä. Harjuja varressa on 16-20, ja ne ovat teräviä ja hieman kyhmyisiä. Areolit eli kääpiöversot sijaitsevat 1-2 cm:n välein ja ovat tavallisesti kellertävän ruskeita. Kussakin niistä on 10-20 piikkiä, jotka vaihtelevat muodoltaan; ne ovat suoria, neulamaisia tai äimämäisiä. Piikit ovat myös taipuisia, kellertäviä - ruskeita, tummakärkisiä, kärjet harmaantuvat ikääntyessään.
Kukat sijaitsevat lähellä kasvin kärkeä ja ovat pystyasentoisia. Ne ovat avoinna päiväsaikaan. Muodoltaan ne ovat suppilomaisia tai kellomaisia, väriltään vaaleanpunaisia tai valkoisia, pituudeltaan ja halkaisijaltaan enintään 4 senttimetriä. Kukkaperä ja pohjusmalja ovat villamaisten suomujen peittämät; suomujen kärjet piikkimäisiä. Hedelmä on pallomainen, pystysuunnassa avautuva, kova, halkaisijaltaan jopa 1 cm, ja siinä on pysyviä suomuja. Siemenet ovat ruskeita - mustia, soikeita, nystypintaisia, ja niissä on pieni syvennys (hilum eli siemenaiheen varren entinen kiinnittymiskohta).
Lajit.
Luettelon lähde: Anderson 2001, s. 105-106.
Zuffa

Zuffa, LCC on yhdysvaltalainen urheilupromootioyritys, joka on erikoistunut ammattilaisvapaaottelutapahtumiin. Kasinobisneksessä rikastuneet veljekset Lorenzo Fertitta ja Frank Fertitta III perustivat yrityksen Las Vegasissa vuonna 2001 hallinnoimaan Semaphore Entertainment Groupilta ostamaansa Ultimate Fighting Championship -vapaaottelupromootiota. Yrityksen toimitusjohtaja ja puheenjohtaja on Lorenzo Fertitta. Dana White hoitaa yrityksen päivittäisen johtamisen. 
Lorenzon veljekset omistavat kumpikin yhtiön osakekannasta 40,5 %. Vähemmistöosakkaina ovat Dana White (9 %) ja Flash Entertainment -yhtiön kautta abudhabilainen šeikki Tahnoon (10 %).
Kaharlyk

Kaharlyk () on pieni kaupunki ja "Kaharlykin piirin" kuntakeskus Ukrainan Kiovan alueella, 69 kilometriä maan pääkaupungista Kiovasta etelään. Kaharlyk sijaitsee noin 20 kilometriä Dneprin lounaispuolella; Kaharlykin piiri rajoittuu koillisessa Dnepriin.
Vuoden 2011 alussa kaupungissa arvioitiin asuvan 13 682 ja koko piirissä 34 545 henkeä.
Kaharlykin piirin alueelta on löydetty kulttuurin jäänteitä jo ajalta 100-400 jaa. Ensimmäinen historiallinen maininta paikasta on vuodelta 1142. Kaupunkioikeudet Kaharlykin taajama sai syyskuussa 1971.
Ora Patoharju

Ora Patoharju (7. elokuuta 1927 Helsinki – 18. maaliskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen kemisti, ympäristönsuojelija ja sukelluksen harrastaja.
Patoharju oli koulutukseltaan diplomi-insinööri. Vuonna 1971 hänestä tuli Helsingin kaupungin ensimmäinen ympäristönsuojelija, ja hänen aikanaan tehtäväkenttä laajeni niin että nykyisin työntekijöitä on noin 40.
Patoharju sai vuonna 1950 häälahjakseen sveitsiläisen sukellusnaamarin ja sitä mallina käyttäen hän ja hänen puolisonsa alkoivat valmistaa kotimaisia naamareita ja sittemmin myös räpylöitä. Markkinoinnista huolehti urheiluliike; näin he rahoittivat opintojaan. Myöhemmin Patoharju kehitti myös kapillaari-ilmiöön perustuvan kotimaisen syvyysmittarin.
Hän teki alkuaikoina tiivistä yhteistyötä ensimmäisen urheilusukellusalan liikkeen Optomec Oy:n perustajan majuri evp. Bror Hjeltin kanssa.
Patoharju kasvatti nuorisoa sukelluksen pariin, toimitti alan käsikirjoja ja kemistinä oli asiantuntijana, kun fregatti St. Nikolain tykkejä pelastettiin. Hänestä kehittyi vedenalaisten esineiden konservoinnin asiantuntija.
Patoharju oli myös sukeltajien perinnejärjestön Sukeltaja-Kilta ry:n perustajajäsen ja oltermanni.
Acanthocereus

"Acanthocereus" on kuusilajinen kaktuskasvisuku (heimo "Cactaceae"), jonka lajit ovat enimmäkseen pensasmaisia ja suikertavia, mutta eräät ovat puumaisia. Varret voivat olla nivelikkäitä ja ovat harjuisia. Kukat ovat suppilomaisia, avautuvat öisin ja ovat väriltään valkoisia.
Levinneisyys.
Suvun lajit kasvavat trooppisessa Amerikassa Floridassa, kaikkialla Karibian alueella, Meksikossa ja sieltä etelään Kolumbiaan ulottuvalla alueella.
Tuntomerkit.
Kasvit ovat enimmäkseen pensasmaisia, rentovartisia tai kiipeileviä. Varressa on vain 3–5 pitkittäisharjua, jotka ovat pääasiassa ohuita, joskus aaltoilevia. Piikit ovat tukevia.
Kasvit kukkivat yöaikaan. Kukat ovat suppilomaisia, valkoisia, 12–25 cm pitkiä ja halkaisijaltaan 6–12 cm. Kukkaperässä ja pohjusmaljassa on pian karisevia suomuja. Pohjusmalja on pitkä, jäykkä ja pysty, ja kehälehdet avautuvat levälleen. Hedelmä on pallomainen - soikea - päärynän muotoinen, punainen tai vihreä, piikkinen tai piikitön, avautuva tai avautumaton sekä 4–12 cm pitkä. Siemenet ovat leveän soikeita, kiiltävän mustia, enintään 4,8 mm pitkiä.
Lajit.
Luettelon lähde:
Esla

Esla on noin 285 kilometriä pitkä Dueron sivujoki Kastilia ja Leónin itsehallintoalueella Espanjassa. Joki saa alkunsa Marañan kylän lähistöltä Cantabrianvuorilta ja virtaa etelään Leónin ja Zamoran maakuntien halki. Joki laskee Dueroon Moral de Sayagon lähistöllä. Eslan merkittävimmät sivujoet ovat Porma, Bernesga, Cea, Órbigo, Tera ja Aliste.
Acharagma

Acharagma on suku kaktuskasvien ("Cactaceae") heimossa. Niitä on vain kaksi pienikokoista lajia, ja ne kasvavat Meksikon pohjoisosissa Coahuilassa ja Nuevo Leónissa.
Tuntomerkit.
"Acharagma"-suvun kaktukset kasvavat tavallisesti yksittäisinä, joskus ne voivat esiintyä pieninä ryhminä. Niiden varret ovat pallomaisia tai lyhyen lieriömäisiä, eikä niissä ole mesirauhasia. Varren paksuus on halkaisijaltaan 3–7 cm. Varsi on harjuinen ja enemmän tai vähemmän kyhmyinen. Kussakin kyhmyssä on kääpiöverso (areoli), jossa on piikkejä tiheästi.
Varren kärkeen kehittyvät kukat, joiden väri vaihtelee kermanvalkeasta vaaleanpunaiseen ja punakeltaiseen ja keltaiseen. Kukka on yhtä leveä kuin pitkäkin, 1,5–2 cm. Maljamainen pohjus on lyhyt, eikä kukkaperässä ole ripsimäisiä karvoja. Hedelmä on muodoltaan nuijamainen, vihreästä purppuraiseen pronssiin vaihteleva, 10–20 mm pitkä. Siemenet ovat ruskeita - mustia.
Lajit.
Luettelon lähde:
Suvun sukulaisuussuhteet.
"Acharagma"-lajit ovat kauan aiheuttaneet päänvaivaa tutkijoille, sillä ne eivät mukavasti tunnu mahtuvan mihinkään kaktussukuun. Niitä on siirrelty suvusta toiseen, kunnes DNA-sekvenssit ovat antaneet tukea ajatukselle, että ne ovat varsin erillinen kokonaisuutensa eivätkä sijoitu mihinkään muuhun sukuun.
Suvun tieteellinen nimi tarkoittaa uurteetonta, mikä viittaa siihen, että varren nystyissä ei ole areoliuurretta.
Skvyra

Skvyra (; ) on kaupunki ja Skvyran piirin hallintokeskus Ukrainan Kiovan alueen lounaisosissa, 100 kilometriä maan pääkaupungista Kiovasta lounaaseen.
Vuoden 2011 alussa kaupungissa arvioitiin asuvan 16 979 ja koko piirissä 39 243 henkeä.
Kivikaktukset

Kivikaktukset ("Ariocarpus") on kaktuskasveihin ("Cactaceae") kuuluva suku, jossa on kuusi lajia. Ne ovat viljelyssä suosituimpien kaktusten joukossa, vaikka ovatkin hyvin hidaskasvuisia. Kaikkia lajeja on kerätty luonnosta runsaasti ja laittomasti, ja joitakin lajeja tunnetaan vain yhdeltä tai muutamalta harvalta kasvupaikalta. Lajit sisältävät huomattavia määriä limaa, ja Amerikan alkuperäisasukkaat käyttävät limaa liimana korjatessaan rikkoutuneita ruukkuja.
Levinneisyys.
Kasvit ovat peräisin Pohjois-Meksikosta ja Länsi-Teksasista. Eniten niitä tapaa Chihuahuan aavikolla.
Tuntomerkit.
Kivikaktukset kasvavat yksittäin tai mättäinä. Kooltaan ne ovat pieniä geofyyttejä (so. selviävät epäsuotuisan ajan yli maansisäisissä osissaan olevilla silmuilla). Pääjuuri on kookas, mehevä ja siinä on paljon limaputkia. Varsi koostuu kyhmyistä, jotka joillakin lajeilla ovat varsin lehtimäisiä. Varsi on harjuton ja piikitön. Areolit eli kääpiöversot ovat varren kyhmyjen yläpinnoilla villamaisia karvoja täynnä olevina uurteina tai puuttuvat. Piikkejä on yleensä vain taimivaiheen kasveissa.
Kukat sijaitsevat kasvin kärjessä nuorten kyhmyjen villaisissa tyvissä. Ne ovat avoinna päivisin, suppilomaisia ja väriltään vaihtelevia: valkoisia, keltaisia tai purppuraisia. Kukkaperät ovat suomuttomat. Hedelmä on nuijamainen tai lähes pallomainen, aluksi mehevä, kypsyttyään kuiva, avautumaton, piikitön ja suomuton. Siemenet ovat mustia, päärynän muotoisia ja kyhmyisiä.
Lajit.
Luettelon lähde: