tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Haukkasuo

Haukkasuo on Oulun kaupunginosa Oulujoen pohjoispuolella, Hiukkavaaran kaupunginosan kaakkoispuolella ja Korvensuoran ja Talvikankaan kaupunginosien kaakkoispuolella. Kaupunginosa muodostettiin 6. syyskuuta 2010 erottamalla se Hiukkavaaran kaupunginosasta.
Haukkasuo on osa suunniteltua noin 20 000 asukkaan Hiukkavaaran asuinaluetta.
Vuosilusto

Vuosilusto eli vuosirengas on puuhun vuoden kuluessa kasvava uusi kerros. Puun poikkileikkauksessa lustot erottuvat toisistaan, koska paksuuskasvukauden loppua kohti uudet solut pienenevät. Suurisoluisempaa vuosikasvun osaa sanotaan kevätpuuksi eli varhaispuuksi ja pienisoluisempaa osaa kesäpuuksi eli myöhäispuuksi. Kaadetun puun ikä voidaan laskea kannosta, jolloin puun biologinen ikä voi olla 3–5 vuotta enemmän kuin vuosirenkaiden lukumäärä. 
Vuosilustoja voidaan käyttää hyödyksi vuosirengasajoituksessa eli dendrokronologiassa esimerkiksi vanhojen puuesineiden iän määrittämisessä. 
Lehtipuihin verrattuna havupuiden vuosilusto jakautuu selkeästi kevätpuuhun ja kesäpuuhun, joista kevätpuu on vaaleaa ja kesäpuu tummahkoa. Puuaineen muodostus on nopeinta keväällä. Puun vanhetessa rungon sisimmät solukot kuolevat muodostaen sydänpuuta, joka on tummempaa kuin pintapuu eli manto, joka on elävää solukkoa. Erityisesti havupuissa sydänpuun ja mantopuun ero on selvä.
Havupuissa ja hajaputkiloisissa lehtipuissa vesi kulkeutuu maasta pintapuussa, muutaman uloimman vuosiluston alueella. Kehäputkiloisissa lehtipuissa vesi virtaa pääasiassa uloimman vuosiluston kevätpuussa. Sisemmät vuosilustot ovat havu- ja lehtipuissa merkityksettömiä veden kulkureittinä.
Joonas Nordman

Joonas Matti Nordman (s. 9. heinäkuuta 1986 Pori) on suomalainen näyttelijä, koomikko, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Nordman tunnetaan muun muassa televisiosarjoista ja -ohjelmista kuten "Siskonpeti", "Putous", "Pelimies" ja "Joonas Nordman Show."
Ura.
Nordman teki 15-vuotiaana pääroolin Arto Lehkamon pitkässä elokuvassa "Young Love". Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen Yhteiskoulun ilmaisutaidon lukiosta vuonna 2005. Hän haki Teatterikorkeakouluun ja Nätyyn yhteensä neljä kertaa, mutta ei tullut valituksi.
Nordman opiskeli Lahden kansanopiston teatterilinjalla lukuvuonna 2007–2008. Tämän jälkeen hän työskenteli "Iltalehden" toimittajana ja uutispäällikkönä. Nordman suoritti osan varusmiespalveluksestaan toimittajana "Ruotuväki"-lehdessä ja on sotilasarvoltaan reservin luutnantti.
Nordman teki ensimmäisen stand up -keikkansa 16-vuotiaana. Hän voitti W&amp;T Comedyn "Ken on heistä kaikkein hauskin" -kilpailun vuonna 2009. Vuonna 2014 Nordman voitti "Putous"-ohjelman kuudennen tuotantokauden sketsihahmokilpailun Salme Pasi -nimisellä hahmollaan. Kesällä 2015 liitto-orava Salme Pasi äänestettiin vuoden positiivisimmaksi porilaiseksi. Vuonna 2015 Nordman voitti Matti Pikkuvanhanen -hahmollaan "Putouksen" toistamiseen.
Syyskuussa 2016 MTV3-kanavalla alkoi Nordmanin oma ohjelma "Pelimies", jossa hän imitoi tunnettuja suomalaisia poliitikkoja. Sarjan toinen kausi nähtiin syksyllä 2017. Molemmat "Pelimies"-kaudet olivat ehdolla vuoden komedia- ja sketsiohjelmaksi Kultainen Venla -gaalassa. Nordman ilmoitti marraskuussa 2016, että hän ohjaa tammikuussa 2017 alkavan kahdeksannen "Putous"-kauden. Hän ohjasi myös alkuvuodesta 2018 nähdyn yhdeksännen "Putous-"kauden.
Diego Hypólito

Diego Matias Hypólito (s. 19. elokuuta 1986 Santo André) on brasilialainen telinevoimistelija, maailmanmestari ja Pan-Amerikan kisojen kultamitalisti.
Hypólito on voittanut permannolla maailmanmestaruuden kahdesti, ja yhteensä hänellä on kyseiseltä telineeltä viisi MM-mitalia. Hypyssä hän on saanut yhden MM-pronssin. Pan-Amerikan kisoista Hypólito on saavuttanut viisi kulta- ja kolme hopeamitalia. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hän sijoittui permannolla kuudenneksi.
Hypóliton isosisko Daniele Hypólito voitti ensimmäisenä brasilialaisena mitalin telinevoimistelun MM-kilpailuista.
Teng Haibin

Teng Haibin (, s. 2. tammikuuta 1985 Peking) on kiinalainen telinevoimistelija, olympiavoittaja, maailmanmestari ja Aasian kisojen kultamitalisti.
Teng on voittanut hevosella olympiakultaa Ateenassa 2004, neljä maailmanmestaruutta, yhden MM-hopean ja Aasian kisoista neljä mitalia, joista kolme kultaista. Ateenan kesäolympialaisissa hän sijoittui lisäksi kuusiottelussa viidenneksi.
Elaidiinihappo

Elaidiinihappo on kovetetussa kasviöljyssä pääasiallisesti esiintyvä transrasvahappo, joka tavataan vähäisinä määrinä myös nautojen ja vuohien maidossa (karkeasti 0,1 % rasvahapoista). Se on oleiinihapon transisomeeri. 
Elaidiinihappoa esiintyy semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Elaidiinihappo lisää CETP-aktiviteettia, mikä puolestaan nostaa VLDL-kolesterolia ja laskee HDL-kolesterolia.
Elaidiinihapon molekyylikaava on C18H34O2, moolimassa 282,461 g/mol ja CAS-numero 112-79-8.
Pikku-Britannia USA

Pikku-Britannia USA () on HBO:n tuottama vuonna 2008 valmistunut sketsisarja, joka on jatkoa "Pikku-Britannia"-sarjalle. Sarjan pääosissa ovat David Walliams ja Matt Lucas.
Sarja kuvattiin Los Angelesissa ja Wilmingtonissa Pohjois-Carolinassa. Sarjassa nähdään useita alkuperäisiä hahmoja, kuten Marjorie Dawes, Vicky Pollard, Daffyd Thomas, Carol Beer ja Linda Flint. Lisäksi sarjassa nähdään paljon uusia hahmoja .
Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1 . Sarja on julkaistu myös DVD:lle.
Huang Qiushuang

Huang Qiushuang (, s. 28. toukokuuta 1992 Xiangfan) on kiinalainen telinevoimistelija ja Aasian kisojen kultamitalisti.
Huang on voittanut kolme MM-pronssimitalia ja Aasian kisoista neljä mitalia, joista kaksi kultaista.
Nietzschen arvoitus

Nietzschen arvoitus: Mitä Nietzsche todella tarkoitti? on Aapo Riihimäen kirja Friedrich Nietzschen filosofiasta vuodelta 2009. Riihimäen mukaan Nietzsche näki myöhäistuotannossaan länsimaisen yhteiskunnan olevan menossa kohti moraalista rappiota. Se ilmenee materialismina ja onttona rahanpalvontana. Tämä johtaa ihmiskunnan henkiseen ja moraaliseen tuhoon.
Jonathan Horton

Jonathan Alan Horton (s. 31. joulukuuta 1985 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Horton saavutti Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hopeaa rekillä ja pronssia joukkuekilpailussa. Kuusiottelussa hän oli yhdeksäs. Lisäksi hänellä on kaksi maailmanmestaruuskilpailujen pronssimitalia.
Francisco Ferrera

Francisco Ferrera (29. tammikuuta 1794 San Juan de Flores – 10. huhtikuuta 1851 Chalatenango, El Salvador) oli hondurasilainen poliitikko, joka oli Hondurasin ensimmäinen valittu presidentti.
Ferrera syntyi tuntemattomille vanhemmille tammikuussa 1794. Hän nousi kotikaupunkinsa San Juan de Floresin pormestariksi ja liittyi 1820-luvulla Francisco Morazánin joukkoihin, jotka taistelivat kapinallisia vastaan. Ferrera kääntyi kuitenkin Keski-Amerikan liittovaltiota johtanutta Morazánia vastaan, ja José María Martínez Salinasin hallinto julisti Hondurasin itsenäiseksi 26. lokakuuta 1838.
Ferrera taisteli itsenäisen Hondurasin ensimmäisissä taisteluissa liittovaltiota kannattaneiden joukkoja vastaan. Parlamentti valitsi hänet yksimielisesti presidentiksi. Hän oli seuraavien vuosien aikana käytännössä Hondurasin valtionpäämiehenä, vaikkakin virallisesti valtiota johti välillä ministerineuvosto. Ferraran ensimmäinen kausi kesti 1841–1842 ja toinen 1843–1844.
Ferraran toisen kauden jälkeen presidentiksi nousi Coronado Chávez, jonka hallituksessa Ferrera toimi sotaministerinä. Hänet valittiin kolmannen kerran presidentiksi tammikuussa 1847, mutta hän erosi 12 päivän päästä ja antoi vallan Juan Lindolle. Ferrera joutui pakenemaan 1850 El Salvadoriin, missä kuoli seuraavana vuonna.
Suojasää (politiikka)

Suojasää () tarkoittaa historiallisessa merkityksessä Stalinin kuolemaa seurannutta Neuvostoliiton kulttuurielämän rajoitettua vapautumista. Vaihe on saanut nimensä Ilja Ehrenburgin vuonna 1954 ilmestyneen samannimisen pienoisromaanin mukaan. Varsinaisesti suojasään katsotaan alkaneen Nikita Hruštšovin NKP:n 20. puoluekokouksessa vuonna 1956 pitämästä puheesta, jossa hän tuomitsi Stalinin ajan rikokset. Ensimmäisen kerran käsitettä suojasää käytettiin kuvaamaan Venäjän siirtymistä pois itsevaltiuden suunnasta Aleksanteri II:n aikana.
Suojasään aikana kirjailijoille ja taiteilijoille sallittiin uusia aiheita ja tyylikokeiluja, jotka olivat aikaisemmin olleet kiellettyjä. Kirjallisuuden alalla merkittävin tapaus oli vuonna 1961 ilmestynyt Aleksandr Solženitsynin vankileirikokemuksista kertova "Ivan Denisovitšin päivä". Uusista runoilijoista tunnetuin oli Jevgeni Jevtušenko, jonka "Babi Jar" kuvaa juutalaisten joukkomurhaa toisen maailmansodan aikana ja sisältää viittauksia Neuvostoliiton antisemitismiin. Uuden näyttämötaiteen uranuurtajia olivat vuonna 1956 perustettu Sovremennik-teatteri ja Juri Ljubimovin vuodesta 1964 johtama Taganka-teatteri. Nuorten elokuvaohjaajien, kuten Mihail Kalatozovin, Grigori Tšuhrain, Eldar Rjazanovin ja Andrei Tarkovskin, teokset kuvasivat ihmisen sisäistä maailmaa. Kokonaan uuden taidemuodon muodosti trubaduurien kitararunous, esimerkkinä Vladimir Vysotski.
Vapautumisen rajat tulivat vastaan Boris Pasternakin Nobel-palkintoa seuranneessa parjauskampanjassa vuonna 1958. Nikita Hruštšov arvosteli kovasanaisesti Moskovan Maneesihallissa loppuvuodesta 1962 näytteillä ollutta abstraktia taidetta. Todellisen ilmaisuvapauden puuttuminen johti vähitellen toisinajattelijaliikkeen ja maanalaisen kirjallisuuden syntyyn. 
Suojasään päättymisajankohdasta on esitetty erilaisia näkemyksiä. Sen on katsottu loppuneen Hruštšovin syrjäyttämiseen vuonna 1964, Andrei Sinjavskin ja Juli Danielin oikeudenkäyntiin 1966 tai Tšekkoslovakian miehitykseen 1968. Suojasäätä seurannutta Brežnevin aikaa kutsutaan pysähtyneisyyden kaudeksi.
Solomon Mihoels

Solomon Mihailovitš Mihoels (, oikea sukunimi "Vovsi", Во́вси; 16. maaliskuuta 1890 Väinänlinna – 13. tammikuuta 1948 Minsk) oli latvialaissyntyinen Neuvostoliiton juutalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja yhteiskuntavaikuttaja.
Solomon Mihoels syntyi ortodoksijuutalaiseen perheeseen. Hän opiskeli Riiassa, Kiovassa ja vuodesta 1915 lähtien Pietarin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Vuonna 1918 hän liittyi Aleksei Granovskin teatteristudioon. Vuonna 1920 Mihoels muutti studion mukana Moskovaan, jossa hän toimi jiddišinkielisen Moskovan juutalaisen kamariteatterin ja sen tilalle perustetun Moskovan juutalaisen teatterin (GOSET) päänäyttelijänä. Vuonna 1929 hänet nimitettiin Moskovan juutalainen teatterin taiteelliseksi johtajaksi
1930-luvulla Mihoels ohjasi näytelmiä yhdessä Sergei Radlovin kanssa ja toimi juutalaisen teatterin yhteyteen perustetun näyttelijäopiston opettajana. Hänen parhaita roolejaan oli Shakespearen kuningas Lear (1935). Vuonna 1939 hänelle myönnettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimi. Mihoelsin ohjaama näytelmä "Freilehs" (1945) sai Stalin-palkinnon vuonna 1946.
Toisen maailmansodan aikana Mihoels valittiin Juutalaisen antifasistisen komitean puheenjohtajaksi. Vuonna 1943 hän kiersi Itsik Feferin kanssa Yhdysvalloissa, Kanadassa, Meksikossa ja Britanniassa keräämässä rahaa Neuvostoliiton sotaponnistuksiin. Sodan jälkeen Mihoels toimi maansa juutalaisten epävirallisena puhemiehenä. Hänet murhattiin Stalinin määräyksestä Minskin-vierailun aikana. Auto-onnettomuudeksi lavastettu murha toimi lähtölaukauksena Neuvostoliiton juutalaisvainoille. Vuonna 1952 niin sanotun ”lääkärien jutun” aikana Mihoels julistettiin kansainvälisen juutalaisjärjestön agentiksi. Hänen maineensa palautettiin Stalinin kuoleman jälkeen suojasään aikana.
Korvakenätkelmä

Korvakenätkelmä ("Lathyrus aphaca") on Euroopassa kasvava myrkyllinen nätkelmälaji.
Ulkonäkö.
Yksivuotisen korvakenätkelmän rento varsi kasvaa 10–50 senttimetriä pitkäksi. Kasvilla ei ole lainkaan lehtimäisiä lehtiä, sillä lehdet ovat muuntuneet kokonaan kärhiksi. Lehtien sijaan isot, keihästyviset korvakkeet toimivat kuin lehdet. Kukat kasvavat yksittäin ja ovat pitkäperäiset, teriö on väriltään keltainen. Korvakenätkelmän palko on 2–3,5 cm pitkä.
Korvakenätkelmä Suomessa.
Korvakenätkelmä on Suomessa hyvin harvinainen tulokas lähinnä rannikkoalueilla satamissa. Sitä ei ole tavattu sitten 1960-luvun. Laji kukkii Suomessa kesä-elokuussa.
Myrkyllisyys.
Korvakenätkelmä on ihmiselle erittäin myrkyllinen, koska sen siemenissä on β-n-oksaaliamino-l-alaniinia eli BOAAta.
Hätäuloskäynti

Hätäuloskäynti on hätätilanteita varten tehty uloskäyntireitti rakennuksesta, ajoneuvosta tai muusta suljetusta tilasta. Hätäuloskäynnit on merkitty yleensä selvästi havaittavin merkein ja valoin.
Hätäuloskäynnin vaatimukset ovat seuraavat: sen pitää olla helppopääsyinen, johtaa alueelle tai paikkaan, jonne ihmiset voivat kokoontua, olla hallittavissa rakennuksen sisältä ja olla pysyvässä paikassa. Hätäuloskäynnit ovat yleensä strategisesti sijoitettu (esimerkiksi porraskuiluissa, käytävillä tai muissa todennäköisissä paikoissa) ulospäin aukeavalla ovella. Opasteet johdattavat hätäuloskäynneille.
Rayman Raving Rabbids TV Party

Rayman Raving Rabbids TV Party on videopeli, joka julkaistiin vuonna 2008 Wii- ja Nintendo DS -konsoleille. Se on Raving Rabbids -sarjan kolmas osa.
Tarina.
Rayman Raving Rabbids TV Party-pelin tarina alkaa siitä, kun edeltäjistä tutut pupuolennot jatkavat valloitustaan. Tällä kertaa yksi pupuolento huomaa laitteiston, jonka sisälle menemällä pääsee TV:n sisälle. Pupu päättää kokeilla sitä ja päätyy lopulta pesukoneessa kierimisen ja putkea pitkin änkemisen jälkeen TV:n sisälle ja alkaa vallata kaikkia TV-kanavia, hallita maailmaa ja auttaa muita pupuja pääsemään TV-maailman sisälle.
Pelaaminen.
Edeltäjästä poiketen tässä pelissä pelaaja ei pelaa vain minipelejä ja yritä kerätä pisteitä, vaan hän joutuu pelaamaan läpi viisi erilaista pelilautaa. Niissä aina yhden erän jälkeen pelataan minipeli. Jokaisella laudalla pelaajan täytyy liikkua ympäri pelilautaa minipeleistään saamien askelmäärien verran ja kerätä tarpeeksi kaukosäätimiä ennen Raymanin vastustajana olevaa pupua. Kun pelaaja on kerännyt kaikki kaukosäätimet, hän pääsee jahtaamaan pupua, jolla on kaukosäädin. Pelaajan täytyy saada pupu kiinni ennen tiettyä määräaikaa. Toisin kuin edeltäjässä, tässä pelissä pelaaja voi pelata myös Wii Balance Board -laudalla. Raving Rabbids TV Partyn minipeleihin kuuluu muun muassa peli, jossa täytyy saada tehtyä pupusta muumio kiertämällä sen ympärille vessapaperia; peli, jossa täytyy hammaslääkärissä olevalla pupulla poksauttaa mahdollisimman paljon kuplamuovia rikki; ja peli, jossa täytyy tanssia tietty kappale tarpeeksi hyvin loppuun. Viimeksi mainittu muistuttaa tekniikoiltaan edeltäjässä olevaa kappaleensoittamisminipeliä: mitä paremmin pelaaja suorittaa minipelin läpi, sitä enemmän hän saa askelmääriä seuraavalle erälle. Tässäkin pelissä pelaaja voi saada minipelejä pelattavaksi Free Mode -tilaan. Raving Rabbids TV Party sisältää edeltäjästä tuttuna ominaisuutena sen, että pelaaja voi muokata omaa pupuaan erilaisilla vaatteilla.
Vastaanotto.
Peli sai pääosin positiivisia arvosteluja, sillä muun muassa IGN palkitsi sen muutamilla Wii Specific -palkinnoilla vuonna 2008, muun muassa parhaasta äänen käytöstä , "Best Family Game" ja "Best Use of the Wii Balance Board"-palkinnot. Siitä huolimatta se sai paljon kritiikkiä Rayman-faneilta siitä, ettei Rayman esiinny juuri lainkaan pelissä vaan lähinnä vain joissakin välikohtauksissa. Tämä peli sai IGN:ltä arvosanaksi 7,0 ja GameTrailersilta se sai arvosanaksi 7,4.
Kun valaistun

Kun valaistun on Chisun kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 5. lokakuuta 2011, ja se nousi heti ensimmäisellä viikollaan Suomen virallisen listan kärkeen.
Sitä myytiin ilmestymisvuonna 63 429 kappaletta ja se palkittiin multiplatinalevyllä. Sittemmin albumia on myyty yli 94 000 kappaletta.
Vuonna 2012 "Kun valaistun" palkittiin Vuoden albumin Emma-palkinnolla.
Kappaleet.
Sävellys, sanoitus ja sovitus: Chisu.
Kun valaistun 2.0.
Kun valaistun 2.0 on "Kun valaistun" -albumin uusintaversio, joka julkaistiin digitaalisesti 4. kesäkuuta ja vinyylinä sekä CD-DVD-Bluray -yhdistelmänä 6. kesäkuuta 2012. Julkaisu sisältää alkuperäisen albumin lisäksi kolme uutta kappaletta: ”Kolmas pyörä”, joka julkaistiin singlenä huhtikuussa 2012, ”Frankenstein”, joka oli MTV3-kanavalla esitetyn "Helsingin herra" -sarjan tunnuskappale, sekä jo varsinaisen albumin nimikkoraita ”Kun valaistun”. Mukana on myös DVD ja Blu-ray, jotka sisältävät muun muassa albumin 5.1-miksauksella, kaksi musiikkivideota sekä materiaalia kulissien takaa.
Uusintapainos ylsi virallinen albumilistan toiselle sijalle.
Acta Legis Turkuensia

Acta Legis Turkuensia on vuonna 2009 perustettu Turun yliopiston oikeustieteen ylioppilaiden toimittama juridinen aikakauskirja, jossa noudatetaan referee-menettelyä. Aikakauskirjan julkaisija on Oikeustieteen ylioppilaiden yhdistys Lex ry.
Kaikki aikakauskirjan artikkelit ovat oikeustieteen opiskelijoiden kirjoittamia. Kirjoituksia julkaistaan suomen, ruotsin ja englannin kielillä. Kaikkien kirjoitusten alussa julkaistaan englanninkielinen tiivistelmä.
Acta Legis Turkuensiaa valvoo ja ohjaa Turun yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan professoreista koottu akateeminen neuvosto. Jokaisesta artikkelista pyydetään nimetön referee-arviointi sopivaksi katsotulta oikeustieteen asiantuntijalta.
Ensimmäinen Acta Legis Turkuensia ilmestyi joulukuussa 2010. Painetun version lisäksi kirjoitukset julkaistaan Internetissä Edilex-lakitietopalvelussa.
Julkaistut artikkelit.
Numero 1/2010.
Sisältö:
Numero 1/2011.
Sisältö:
Numero 1/2012.
Sisältö:
Numero 2/2012.
Sisältö:
Numero 1/2013.
Sisältö:
Numero 2/2013.
Sisältö:
Numero 1/2014.
Sisältö:
Numero 2015.
Sisältö:
Numero 2016–2017.
Sisältö:
Numero 2018.
Sisältö:
Numero 2019.
Sisältö:
Numero 2020-2021.
Sisältö:
Numero 2022.
Sisältö:
Lopullinen totuus. Kaikesta

Lopullinen totuus. Kaikesta on Kai Niemisen vuonna 2002 ilmestynyt runokokoelma. Jukka Airion arvostelu kuvaa kokoelmaa monipuoliseksi. "Tyylit ja teemat vaihtelevat kokoelmassa sulavasti. Nieminen käyttää eri äänensävyjä ja rakenteita. On kolmi- ja nelirivejä, proosarunoja, faabeleita. On ironiaa, huumoria, onnellisia lauluja ja niitä parahduksia."
Lex

Lex voi viitata muun muassa näihin:
"Lex" esiintyy monien lakien kutsumanimissä:
Lex on myös englanninkielinen etunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Viktorija Komova

Viktorija Aleksandrovna Komova (, s. 30. tammikuuta 1995 Voronež) on venäläinen telinevoimistelija, maailman- ja Euroopan-mestari sekä olympiamitalisti.
Komova saavutti Tokion MM-kilpailuissa 2011 kultaa eritasonojapuilla ja hopeaa neliottelussa sekä joukkuekilpailussa. Seuraavana vuonna hän saavutti neljä arvokisamitalia, ensin kultaa eritasonojapuilla sekä hopeaa joukkuekilpailussa toukokuussa järjestetyissä Brysselin EM-kilpailuissa ja myöhemmin hopeaa neliottelussa sekä joukkuekilpailussa heinä-elokuussa järjestetyissä Lontoon olympialaisissa. 
Konova voitti 2015 Bakun Euroopan kisoissa kultaa joukkuekilpailussa. Glasgow'n MM-kilpailuissa hän jakoi eritasonojapuiden maailmanmestaruuden maannaisensa Daria Spiridonovan, Kiinan Yilin Fanin ja Yhdysvaltojen Madison Kocianin kanssa.
Jordyn Wieber

Jordyn Marie Wieber (s. 12. heinäkuuta 1995 DeWitt, Michigan) on yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja maailmanmestari.
Wieber voitti Tokion MM-kilpailuissa 2011 kultaa neliottelussa ja joukkuekilpailussa. Samoissa kilpailussa hän saavutti puomilla pronssimitalin. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai kultaa joukkuekilpailussa.
McKayla Maroney

McKayla Maroney (s. 9. joulukuuta 1995) on yhdysvaltalainen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Maroney voitti Tokion MM-kilpailuissa 2011 kultaa hypyssä ja joukkuekilpailussa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa hypyssä. Hän voitti hypyn maailmanmestaruuden myös Antwerpenissa 2013.
Oliver Zaugg

Oliver Zaugg (s. 9. toukokuuta 1981 Lachen) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Saunier Duval-Prodir -tallissa 2004–2006, edusti Gerolsteineria 2007–2008, Liquigasta 2009–2010, Team Leopard-Trekiä 2011, RadioShack-Nissan-Trek-joukkuetta 2012, Team Saxo-Tinkoffia / Team Tinkoff-Saxoa 2013–2015 sekä viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2016 IAM Cyclingia.
Zaugg sijoittui Espanjan ympäriajossa 15:nneksi 2007 ja 11:nneksi 2008. Hän voitti Lombardian ympäriajon 2011 karattuaan kärkiryhmästä Villa Verganon nousussa kymmenen kilometriä ennen maalia. Lombardian ympäriajossa 2012 hän oli kahdeksas. Espanjan ympäriajossa 2014 hän sijoittui 14. etapilla toiseksi.
David Sklansky

David Sklansky (s. 1947) on yhdysvaltalainen 
pokeriammattilainen ja pokerikirjailija. Sklansky on voittanut kolme World Series of Poker -ranneketta. Sklansky on kirjoittanut useita pokerioppaita ja pelien teoriaa käsitteleviä kirjoja.
Sklansky-dollarit.
Sklansky-dollarit on pokeriterminologiassa käytetty termi, joka on saanut nimensä David Sklanskyn mukaan. ”Sklansky-dollarit” kertovat sen rahamäärän, jonka pelaaja voi odottaa voittavansa pelattavasta kädestä oman kätensä sen hetkisen pottiosuuden (voitto-osuuden) mukaan. Oikeat dollarit kertovat kuinka paljon todellisuudessa voitit tai hävisit potista, ”Sklansky-dollarit” kertovat kuinka paljon sinun olisi pitänyt todennäköisyyksien mukaan voittaa.
Kirjat.
Sklansky on kirjoittanut useita kirjoja uhkapeliteoriasta ja pokerista.
Cyril Tommasone

Cyril Tommasone (s. 4. heinäkuuta 1987 Villeurbanne) on ranskalainen telinevoimistelija.
Tommasone on saavuttanut hevosella MM-hopeaa Tokiosta 2011 ja MM-pronssia Nanningista 2014. EM-hopeaa samalla telineellä hän saavutti Berliinissä 2011 ja Szczecinissä 2019. Birminghamissa 2010 ja Glasgow'ssa 2018 Tommasone voimisteli Ranskan EM-pronssille yltäneessä joukkueessa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli hevosella viides ja Rio de Janeirossa 2016 samalla telineellä neljäs. Välimeren kisoissa 2018 hän saavutti hevosella kultaa ja joukkuekilpailussa pronssia.
Mežgorje

Mežgorje () on suljettu kaupunki Baškortostanin tasavallassa Uralvuoriston eteläosassa Venäjällä.
 Asukkaita kaupungissa oli väestönlaskennan mukaan 17 352 (2010).
Kaupunki sijaitsee noin 140 km tasavallan pääkaupungista Ufasta kaakkoon ja 40 km Beloretskin länsipuolella. Se on jakautunut kahteen osaan ja sijaitsee Etelä-Uralin luonnonpuiston alueella lähellä Jamantau-vuorta. Kaupunkia ei löydä omalla nimellään aina uusiltakaan maantiekartoilta. Kartoille on sen sijaan merkitty kaupungin kaksi toisistaan maanteitse noin 28 kilometrin etäisyydellä sijaitsevaa kaupunginosaa: eteläisempi Tatly (, ) ja pohjoisempi Solnetšnyi (Солнечный, ent. Kuzjelga / Кузъелга; koordinaatit kaupungin tietolaatikossa). Esimerkiksi kaupunginjohdon toimitilat ja kulttuuritalo sijaitsevat näistä jälkimmäisessä.
Paikkakunta perustettiin 1979. Neuvostoliiton aikana se tunnettiin alkuun peitenimillä Ufa-105 ja Belorezk-16. Kaupungin (Solnetšyi) arveltiin liittyvän vuoren sisään rakennettuihin jättimäisiin puolustusjärjestelmiin. Mežgorje-nimen ja kaupungin statuksen se sai 1995.
Juan Lindo

Juan Nepomuceno Fernández Lindo y Zelaya (16. toukokuuta 1790 Tegucigalpa – 23. huhtikuuta 1857 Gracias, Honduras) oli Hondurasissa syntynyt lakimies ja poliitikko, joka oli uransa aikana sekä El Salvadorin että Hondurasin presidentti.
Elämä.
Lindo syntyi Tegucigalpassa toukokuussa 1790. Hän valmistui 1814 lakimieheksi San Carlos de Guatemalan yliopistosta. Lindo siirtyi politiikkaan Hondurasissa ja oli yksi Keski-Amerikan Meksikon keisarikuntaan liittymisen alulle panijoista. Hän oli Keski-Amerikan liittovaltion aikana Hondurasin parlamentissa. Hän kuului myös heinäkuussa 1838 muodostettuun perustuslakia säätävään kokoukseen, jossa hän edisti Hondurasin itsenäistymistä liittovaltiosta.
Lindo matkusti 1840 El Salvadoriin kenraali Francisco Malespínin tukemana. Hänet nimettiin lokakuussa 1840 valtionhoitajaksi ja valittiin tammikuussa 1841 virkaatekeväksi valtionpäämieheksi. Helmikuussa El Salvador erosi virallisesti Keski-Amerikan liittovaltiosta, ja Lindosta tuli maan ensimmäinen presidentti 28. kesäkuuta. Hän oli presidenttinä helmikuulle 1842, ja hän perusti valtakaudellaan El Salvadorin yliopistoa ja määräsi jokaiseen yli 100 asukkaan kylään koulun. Hondurasiin Lindo palasi 1842 ja asettui Comayaguaan.
Hondurasissa Lindo oli neuvottelemassa rauhaa El Salvadorin kanssa, ja sopimus allekirjoitettiin marraskuussa 1845. Francisco Ferrera valittiin kolmannen kerran presidentiksi tammikuussa 1847, mutta hän erosi 12 päivän päästä ja antoi vallan Lindolle. Ensimmäisen kautensa aikana Lindo osoitti tukeaan Meksikolle julistamalla sodan Yhdysvalloille Meksikon–Yhdysvaltain sodan aikana.
Lindo valittiin helmikuussa 1848 toiselle kaudelle. Maltillisia konservatiiveja edustaneen Lindon aikana Hondurasin sisäiset olot rauhoittuvat hetkeksi, kunnes ulkoministeri José Santos Guardiola yritti vallankaappausta 1850. José Trinidad Cabañasin elsalvadorilaisten joukkojen tuella Lindo pystyi kukistamaan kaappausyrityksen. Lindo liittoutui liberaalin Cabañasin ja El Salvadorin presidentin Doroteo Vasconcelosin kanssa ja pyrki yhdessä kukistamaan Guatemalan Rafael Carreran. Carrera voitti liittoutuneet joukot San José La Aradassa 27. helmikuuta 1851.
Lindo ei suostunut enää kolmannelle kaudella ja antoi kongressin valita Cabañasin seuraajakseen. Lindo vetäytyi eläkkeelle Graciakseen, missä kuoli 1857.
Kōji Yamamuro

Kōji Yamamuro (, s. 17. tammikuuta 1989) on japanilainen telinevoimistelija.
Yamamuro sai Lontoon olympialaisissa 2012 hopeaa joukkuekilpailussa. Hän on saavuttanut MM-kilpailuista joukkuekilpailun hopeaa Rotterdamista 2010 ja Tokiosta 2011. Lisäksi hän saavutti Tokiosta pronssia kuusiottelussa ja renkailla.
Vindictus

Vindictus on devCATin kehittämä kehittämä toimintapeli, jonka on julkaissut Nexon Corporation. Peli on ilmaispeli massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli (MMORPG), joka käyttää Source-pelimoottoria. 
Pelaaminen.
Vindictuksessa on seitsemän pelattavaa hahmoa: Evie, Fiona, Lann, Karok, Kai, Vella ja Arisha. Pelin tapahtumat perustuvat Vindictus-fantasiamaailmaan Colhen-kaupunkiin, josta pääsee kenttiin taistelemaan hirviöitä vastaan.
Aiheesta muualla.
Aaltoes

Aaltoes (lyhenne nimestä "Aalto Entrepreneurship Society ry") on suurin ja aktiivisin opiskelijavetoinen yrittäjyysyhteisö Euroopassa. Sen päätarkoituksena on edistää kasvuyrittäjyyttä Suomessa ja erityisesti kannustaa opiskelijoita yrittäjyyteen.
Historia.
Yhdistyksen perustivat vuonna 2009 Aalto-yliopiston opiskelijat. Tuolloin joukko silloisten Teknillisen Korkeakoulun, Helsingin Kauppakorkeakoulun ja Taideteollisen Korkeakoulun opiskelijoita päätti ryhtyä kehittämään yrittäjyyttä, sillä ilmapiiri ei ollut kovin kasvuyrittäjyysmyönteinen. Myös saatavissa oleva tuki oman yrityksen perustamiseen oli vähäistä.
Yhdistyksen ensimmäinen toimisto sijaitsi Design Factorylla, josta Aaltoes siirtyi vuoden 2009 aikana nykyiseen tilaansa, "Startup Saunaan". Alkuun toiminta oli pienehköjä verkostoitumistapahtumia sekä paneelikeskusteluja ja puheenvuoroja.
Vuonna 2010 perustettiin kaksi kiihdytysohjelmaa alkuvaiheen kasvuyrityksille, jotka nykyään tunnetaan nimillä Startup Sauna sekä "Kiuas Accelerator" (aiempi Summer of Startups).
Myöhemmin perustettiin työharjoitteluohjelma "Startuplifers", joka lähettää taitavimmat suomalaiset opiskelijat työskentelemään kasvuyrityksiin San Franciscoon ja Singaporeen. Nykyään Startuplifers on Aalto-yliopiston rahoittama. Startuplifers toiminta loppui 2024.
Vuonna 2011 Aaltoesin vastuulle tuli teknologiakonferenssi Slushin järjestäminen. Tapahtuma on kasvanut merkittävästi ja kasvun takia Slush on nykyään oma organisaationsa. 
Aaltoes myöhemmin.
Aaltoes on hyödyntänyt toiminnassaan runsaasti internetiä ja sosiaalista mediaa - huhtikuussa 2018 Facebook-tykkäyksiä ja Twitter-seuraajia on kertynyt yli 16 000.
Aaltoesista on lähtenyt liikkeelle muun muassa Junction-niminen Euroopan suurin hackathon sekä yrityskiihdyttämö Kiuas, jotka toimivat nykyisin erillisinä organisaatioina.
2010-luvun loppupuolella Aaltoesissä järjestettiin vuosittain Euroopan suurin korkeakouluopiskelijoiden yrittäjyystapahtuma "FallUp".
Nykyisin Aaltoesissä toimii esimerkiksi opiskelijoille suunnattu 8-viikkoinen kesäkiihdyttämöohjelma "Ignite" ja design-teemainen hackathon "Dash". Muita Aaltoesin ylläpitämiä projekteja ovat muun muassa "Revive", "Showdown Morrow", "Posted" ja "SILTA". Vuosittain järjestetään yhteensä yli 100 erilaista ja erikokoista tapahtumaa, joiden tarkoituksena on tukea yrittäjyyttä ja tehdä yrittäjyys tutummaksi opiskelijoille.
Makoto Okiguchi

Makoto Okiguchi (, s. 22. marraskuuta 1985 Osakan prefektuuri) on japanilainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Okiguchi on voittanut Japanin joukkueen jäsenenä joukkuekilpailun olympiahopeaa Pekingin kesäolympialaisissa 2008 ja kaksi MM-hopeamitalia. Lisäksi hän voitti hypyn MM-pronssia Tokiossa 2011.
Syberia II

Syberia II on Microïdsin kehittämä ja XS Gamesin julkaisema seikkailupeli. Peli julkaistiin vuonna 2004 Windowsille, PlayStation 2:lle, Xboxille ja älypuhelimelle. Peli on jatkoa kaksi vuotta aiemmin julkaistulle "Syberialle". Pelisarjaan on sittemmin julkaistu kaksi osaa lisää: "Syberia III" vuonna 2017 ja "" vuonna 2022.
Juoni.
Kate Walkerin, Hans Voralbergin ja Oscar-robotin matka mammuttien löytämiseksi jatkuu. Romansburgin kaupungissa Kate täyttää höyryveturin uusilla hiilillä. Hans kuitenkin sairastuu ja tarvitsee hoitoa. Läheisestä luostarista Kate löytää muistikirjan, jonka avulla hän kehittää yrttiperäisen lääkkeen ja parantaa Hansin. Ennen lähtöä kaupungista Katea pyydetään korjaamaan ravintolassa olevat mekaaniset hevoset. Samalla Ivan- ja Igor-nimiset miehet varastavat junan, kaappaavat Oscarin sekä Hansin ja lähtevät kohti Syberiaa tarkoituksenaan löytää mammutteja ja käyttää niitä taloudellisesti hyödyksi. Kate seuraa varkaita resiinan kaltaisella kulkuneuvolla, jota pitää liikkeessä ”youkiksi” kutsuttu hylkeen ja karhun risteytys.
Kate on saamassa varkaita kiinni, mutta juna ylittää sillan ja sorruttaa sen, jättäen Katen toiselle puolelle. Kate ylittää joen, selviytyy kohtaamisesta karhun kanssa ja kohtaa aikaisemmin Komkolzgradissa tapaamansa Boriksen, joka on pakkolaskeutunut lentoaluksellaan keskelle erämaata. Boris antaa Katen käyttää lentoaluksen heittoistuinta, jotta tämä saavuttaisi Ivanin ja Igorin. Kate pääsee junalle, mutta miehet ottavat Hansin vangiksi ja pakenevat moottorikelkalla. Kate ja Oscar irrottavat junan matkustajavaunun ja takaa-ajavat varkaita. Kate saa varkaat kiinni pienellä kukkulalla ja joutuu näiden kanssa kahakkaan. Jää Katen alla sortuu, ja tämä putoaa pimeyteen.
Kate palaa tajuihinsa jäisessä, maanalaisessa Youkol-ihmisten kylässä. Rasittunut Hans lepää vuoteella ja on kuolemaisillaan, jolloin Oscar romutetaan ja hänestä muodostetaan Hansille eräänlainen tukiranka. Kate käyttää junaa sulattaakseen jäätyneen veneen, minkä jälkeen hän jatkaa matkaansa Hansin ja Youkin kanssa kohti Syberian saarta. Salamatkustaja Ivan keskeyttää merimatkan ja käskee Katea jättämään veneen. Kate kuitenkin hämää Ivania ja tönäisee miehen jäälautalle, jossa tämä joutuu poikasiaan puolustavien pingviinien surmaamaksi. Kun laiva saapuu Syberiaan, Kate aktivoi Youkol-torven ja soittaa mammutteja kutsuvan äänen. Mammutit saapuvat ja ottavat Hansin mukaansa. Kate tajuaa auttaneensa Hansia saavuttamaan unelmansa ja jää katselemaan kohti auringonlaskua vaeltavia mammutteja.
Susan Chilcott

Susan Chilcott (8. heinäkuuta 1963 – 5. syyskuuta 2003) oli brittiläinen lyyrinen sopraano, joka ansioitui varsinkin Benjamin Brittenin ja Leoš Janáčekin tulkitsijana. Hän opiskeli Guildhall School of Music and Dramassa, mutta hänen tärkein opettajansa ja tukijansa oli Mollie Petrie, joka aloitti työskentelyn Chilcottin kanssa tämän ollessa 12-vuotias.
Chilcott teki läpimurtonsa vuonna 1994 Ellen Orfordin roolissa Brittenin "Peter Grimesissa" La Monnaiessa. Kapellimestarina toimi Antonio Pappano. Muita oopperoita, joissa Chilcott esiintyi, olivat "Otello", "Così fan tutte", "Ruuvikierre", "Falstaff", "A Midsummer Night's Dream", "Rusalka", "Katja Kabanova", "Patarouva" ja "Jenůfa". Chilcott loi Hermionen roolin Philippe Boesmansin "Wintermarchenissa". Hän teki esiintymisiä myös konserttisalissa muiden muassa Bernard Haitinkin ja Esa-Pekka Salosen kanssa.
Chilcott sai hoitoa rintasyöpään ensi kertaa vuonna 2001. Hän pääsi jatkamaan uraansa vuonna 2002, mutta hänen sairautensa uusiutui kesällä 2003 ja johti hänen kuolemaansa saman vuoden syyskuussa. Hänellä oli yksi poika.
Karbamaatit

Karbamaatit ovat karbamiinihaposta (NH2COOH) johdettuja suoloja tai estereitä. Karbamaattiestereitä nimitetään myös uretaaneiksi.
Karbamaattiestereitä valmistetaan isosyanaattien ja alkoholien ja klooriformiaattien ja amiinien reaktiolla.
Karbamaatteja käytetään monipuolisesti muun muassa hyönteismyrkkyinä ja lääketieteessä.
Karbamaatit ovat koliiniesteraasi-inhibiittoreita eli ne heikentävät hermosoluissa toimivan koliiniesteraasin toimintaa. Karbamaatit eivät rikastu vaan ne hajoavat helposti. Torjunta-aineina karbamaatteja pidetään hieman turvallisempina verrattuna organofosfaatteihin, koska ensimmäisten myrkytysoireiden ja tappavan annoksen väli on pidempi.
Józef Kowalczyk

Józef Kowalczyk (28. elokuuta 1938 – 20. elokuuta 2025) oli puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki Warmiaan diakoniksi Tomasz Wilczyński 18. maaliskuuta 1961 ja papiksi Józef Drzazga 14. tammikuuta 1962. Hänet nimitettiin 26. elokuuta 1989 Heraclean titulaariarkkipiispaksi ja apostoliseksi nuntiukseksi Puolaan. Piispaksi konsekroinnin suoritti 20. lokakuuta paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Edward Idris Cassidy ja Francesco Colasuonno.
8. toukokuuta 2010 Kowalczyk sai nimityksen Gnieznon arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 26. kesäkuuta.
Markku Nieminen (raviohjastaja)

Markku Nieminen (s. 19. marraskuuta 1956 Jyväskylä) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja, joka saavuttanut menestystä suurkilpailuissa, hänet on palkittu useaan otteeseen vuoden valmentajana ja hänelle on myönnetty raviurheilijan kultainen ansiomerkki.
Nieminen on pitänyt omaa valmennustallia Ylöjärvellä Teivon raviradalla vuodesta 1985 lähtien. Sinä ennen hän toimi apuvalmentajana Martti Keskisen tallilla. Vuodesta 1991 Niemisellä on ollut maaseututalli Viialassa Tolvilan kartanossa, josta hän luopui vuonna 2012. Nykyään Niemisellä on valmennuskeskus Urjalassa, jossa on kolme pientä tallia ja kolme työntekijää. Karsinapaikkoja Urjalassa on 23.
Hän on erikoistunut ohjastamaan ja valmentamaan lämminverihevosia.
Saavutukset.
Vuonna 1976 alkaneella ohjastajan urallaan Nieminen on ajanut lähes 17 000 starttia, joista hän on voittanut 2 247 (tilanne 22.12.2022). Palkintorahoja Nieminen on ajanut 9,5 miljoonaa euroa. Valtaosa näistä on tullut hänen omilla valmennettavillaan. Nieminen on valittu Suomessa vuoden ravivalmentajaksi seitsemän kertaa, vuosina 1998, 2002–2004, 2016, 2019 ja 2020. Niemiselle on myönnetty raviurheilijan kultainen ansiomerkki.
Markku Nieminen on urallaan saavuttanut kymmeniä suurkilpailuvoittoja sekä koti- että ulkomailla.
Tunnetuimpia hevosia.
Niemisen tunnetuin hevonen on ollut tamma Passionate Kemp, jolla hän kilpaili menestyksekkäästi Suomessa, Ruotsissa ja Italiassa. Passionate Kempin lisäksi hän on valmentanut myös useita muita Kemppi-tallin hevosia. Muista hevosista tunnettuja ovat muun muassa Enoran Charlotta, Will Racing Lady, Mayday Birdland, Don Giovanni, Simb Chaplin, Quite An Avenger sekä useat ruotsalaisen Boko-kasvattamon hevoset, kuten Rae Boko ja Zimba Boko. Lämminverisiin keskittyneen Niemisen menestynein suomenhevonen on ollut "Vokkerin Prinssi", jolla hän voitti suomenhevosten Derbyn.
Bolesław Pylak

Bolesław Pylak (20. elokuuta 1921 – 6. kesäkuuta 2019) oli puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Lublinin hiippakuntaan Stefan Wyszyński 29. kesäkuuta 1948, ja hänet nimitettiin Lublinin vihkipiispaksi sekä Midican titulaaripiispaksi 14. maaliskuuta 1966. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Piotr Kałwa, jota avustivat Ignacy Tokarczuk ja Jan Mazur.
Pylak sai 27. kesäkuuta 1975 nimityksen Lublinin piispaksi. 25. maaliskuuta 1992 hiippakunta korotettiin arkkihiippakunnaksi ja Pylakista tuli sen arkkipiispa. Hän jäi eläkkeelle 14. kesäkuuta 1997.
Tuomas Korvenoja

Tuomas Korvenoja (s. 14. huhtikuuta 1954 Helsinki) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Korvenoja pitää valmennustallia Sipoossa ja kotirata on Helsingissä Vermon raviradalla.
Korvenoja on voittanut ohjastajan urallaan 1000 lähtöä ja hänen ohjastamansa hevoset ovat ansainneet palkintorahoja yli 8,4 miljoonaa euroa. Ennen ravivalmentajaksi ryhtymistään Korvenoja opiskeli lääkäriksi, mutta jätti opinnot ja keskittyi hevosuralle. Korvenoja on valittu vuoden ohjastajaksi vuonna 1995 ja vuoden valmentajaksi 1999 ja 2011.
Korvenoja on erikoistunut valmentamaan ja ajamaan nuorilla hevosilla suuripalkintoisia ikäluokkakilpailuja. Niissä hänen hevosensa ovat saavuttaneet suurkilpailuvoittoja Suomen lisäksi myös ulkomailla; Norjassa, Ruotsissa, Ranskassa ja Italiassa. Suomessa Korvenoja on voittanut valmennettavillaan arvostetuimmat ikäluokkakilpailut; Suuren Suomalaisen Derbyn Funky Ridella vuonna 2004, Brad De Veluwella 2012 ja Jonesylla 2014 sekä Kriteriumin Venice Beachillä 1994, Inspiration Ridellä 1999, Funky Ridellä 2003, Brad De Veluwella 2011, Jontte Boylla 2014 ja Lewis Alella 2018.
Siitostammojen pito on ulkoistettu Tanskaan, missä suurin osa Korvenojan valmennukseen tulevista varsoista viettävät ensimmäisen ikävuotensa. Korvenojalla on valmennustalli Suomen lisäksi myös Ranskassa. Ranskassa toimintaa on ollut jo vuodesta 1989. Toiminta painottuu nuorten hevosten kouluttamiseen ja valmentamiseen. Ranskasta nuoret hevoset siirtyvät Suomen yksikköön viimeistään kun ne ovat valmiita kilpailemaan.
Kaikkien aikojen menestynein hevonen Korvenojan tallista oli ori Brad De Veluwe, joka voitti vuonna 2011 Italian Orsi Mangellin, jossa kohtaavat Euroopan parhaat 3-vuotiaat. Lisäksi Brad de Veluwe voitti vuonna 2011 muun muassa Ylöjärvellä Teivon raviradalla juostun Kriteriumin ja kaksi suurta ikäluokkalähtöä Ruotsissa. Kolmivuotiskaudellaan hevonen ansaitsi radoilta yli 400 000 euroa. Nelivuotiaana hevonen on voittanut muun muassa Derbyn sekä Euroopan raviliiton UET:n nelivuotiskilpailun UET Grand Prix'n. 
Muita nimekkäitä hevosia Korvenojan tallista ovat Jontte Boy joka voitti Lämminveristen Kriteriumin vuonna 2014 ja monia ulkomaalaisia ikäluokkakilpailuita, sekä Jonesy joka voitti mm. Suuren suomalaisen Derbyn vuonna 2014, Lämminveristen suomen mestaruuden 2016 ja osallistui Yhdysvalloissa ajettavaan International Trotiin. Tamma BWT Burnin Aliven uran kirkkaimpia voittoja ovat mm. 3-v. Biofarm Cup (SE), Derbyn tammasuosikki, Villinmiehen tammakilpailu (SE) ja Arvid Åvallin tammaderby.
Korvenoja soitti 1960-luvun lopulla underground-yhtyeessä Those Lovely Hula Hands.
Suurkilpailuvoittoja.
Suomi
Italia
Saksa
Ruotsi
Norja
Ranska
Pyaasa

Pyaasa (, , , suomeksi ”Jano”) on Guru Duttin ohjaama ja tuottama intialainen draamaelokuva vuodelta 1957. Se pääsi "Time"-lehden 100 kaikkien aikojen parhaan elokuvan listalle. Se valittiin myös "Timen" 10 romanttisimman elokuvan listalle ystävänpäivänä 2011.
Elokuva kertoo Vijaysta; runoilijasta, joka yrittää tehdä runojaan tunnetuksi itsenäistyneessä Intiassa. Hyväsydäminen prostituoitu Gulabo auttaa häntä saamaan teoksiaan julkaistuksi.
Musiikki.
Elokuvan musiikin sävelsi S. D. Burman.
Havin’ a Party with Southside Johnny

 Havin' a Party with Southside Johnny on yhdysvaltalaisen Southside Johnny &amp; the Asbury Jukes -yhtyeen kokoelma-albumi vuodelta 1979. Albumilla on kuitenkin yksi uusi kappale, Sam Cookelta lainattu nimikappale "Havin' a Party". Suuri osa kappaleista on Southside Johnnyn pitkäaikaisten ystävien Bruce Springsteenin ja Steve Van Zandtin tekemiä. Äänitykset ovat vuosilta 1976, 1977, 1978 ja 1979.
Albumin on tuottanut Steve Van Zandt. Levy-yhtiö on CBS ja levymerkki Embassy, joka on CBS United Kingdom -yhtiön tavaramerkki.
Kappaleet.
1. I Don't Want to Go Home (S. Van Zandt) – 3:40
 Blue Midnight Music 
2. Broke Down Piece of Man (S. Cropper – J. Shamwell) – 3:26
 East / Memphis Music Corp. / Pronto Music, Inc.
3. Talk to Me (Springsteen) – 4:00
 Bruce Springsteen 
4. Love on the Wrong Side of Town (B. Springsteen – S. Van Zandt) – 3:11
 Nightshift Music / Blue Midnight Music 
5. The Fever (B. Springsteen) – 5:06
 Laurel Canyon Music Ltd.
1. Trapped Again (Springsteen – Lyon – Van Zandt) – 4:18
 Blue Midnight Music / Bruce Springsteen 
2. Without Love (I.J. Hunter – C. Franklin) – 4:31
 Insa Music Corp. / Prob II Music, Inc.
3. When You Dance (B. Springsteen – S. Van Zandt) – 5:24
 Nightshift Music / Blue Midnight Music 
4. This Time It's for Real (S. Van Zandt) – 4:06
 Blue Midnight Music 
5. Havin' a Party (S. Cooke) – 6:49
 Kags Music Corp.
Southside Johnny

Southside Johnny (oik. Johnny Lyon; s. 4. joulukuuta 1948 Neptune, New Jersey) on yhdysvaltalainen laulaja ja huuliharpisti.
Hän aloitteli muusikonuraansa samanaikaisesti Steven Van Zandtin ja Bruce Springsteenin kanssa esiintymällä näiden tavoin New Jerseyn Asbury Parkissa sijaitsevassa klubissa nimeltään The Upstage Club. Kolmikolla oli myös yhteisiä yhtyeviritelmiä: The Sundance Blues Band ja Dr. Zoom and the Zonic Boom.
Springsteenin ja Van Zandtin perustettua The E Street Bandin Johnnyn yhtye oli aluksi Blackberry Booze Band ja vuonna 1975 nimenvaihdoksen jälkeen Southside Johnny and The Asbury Jukes.
Van Zandt on edistänyt Southside Johnnyn uraa hankkimalla tälle ensimmäisen levytysopimuksen Epic-yhtiölle sekä tuottamalla yhtyeen levyjä. Lisäksi Van Zandt on tehnyt Johnnylle kappaleita samoin kuin Springsteen.
Southside Johnny on esiintynyt Suomessa ainakin Lahden Jokimaalla 1984 , Rauma Blues -tapahtumassa 1993 sekä Helsingin Tavastialla 2012 ja 2019 .
Southside Johnny and The Asbury Jukes.
Kokoonpano esikoisalbumilla:
Myöhempiä jäseniä:
Levytyksiä.
1976 "I Don't Want to Go Home" &lt;br&gt;
1977 "This Time It's for Real" &lt;br&gt;
1978 "Hearts of Stone" &lt;br&gt;
1979 "The Jukes" &lt;br&gt;
1979 "Havin' a Party with Southside Johnny" &lt;br&gt;
1980 "Love Is a Sacrifice" &lt;br&gt;
1981 "Reach Up and Touch the Sky" &lt;br&gt;
1983 "Trash It Up" &lt;br&gt;
1984 "In the Heat" &lt;br&gt;
1986 "At Least We Got Shoes" &lt;br&gt;
1991 "Better Days" &lt;br&gt;
2000 "Messin' with the Blues" &lt;br&gt;
2002 "Going to Jukesville" &lt;br&gt;
2004 "Missing Pieces" &lt;br&gt;
2005 "Into the Harbour" &lt;br&gt;
2007 "Jukebox" &lt;br&gt;
2010 "Pills and Ammo" &lt;br&gt;
Ferdinand von Schirach

Ferdinand von Schirach (s. 1964 München, Länsi-Saksa) on saksalainen kirjailija ja juristi.
Schirach tunnettiin Saksassa jo ennen kirjailijanuraansa Saksan yhdistymisen yhteydessä järjestettyjen oikeudenkäyntien vuoksi. Hänen suvussaan on ollut useita tunnettuja juristeja. Von Schirachin isoisä oli Hitler-Jugendin johtaja ja Wienin gauleiter Baldur von Schirach. 
Teoksissaan von Schirach käsittelee syyllisyyttä ja syyttömyyttä, hyvää ja pahaa sekä ihmisen moraalista vastuuta. Niissä tavallinen ihminen voi yhtäkkiä joutua rikoksen uhriksi tai syyllistyä raskaisiin rikoksiin. Ne perustuvat usein todellisiin rikostapauksiin.
Jan Mazur

Jan Mazur (5. kesäkuuta 1920 – 26. syyskuuta 2008) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Lublinin hiippakuntaan Zdzisław Goliński 26. kesäkuuta 1949, ja hänet nimitettiin Lublinin vihkipiispaksi sekä Bladian titulaaripiispaksi 25. huhtikuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Piotr Kałwa, jota avustivat Zdzisław Goliński ja Tomasz Wilczyński.
Mazur sai 24. lokakuuta 1968 nimityksen Siedlcen hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 25. maaliskuuta 1996.
Miia Lindström

Miia Aino Kaarina Lindström (s. 19. huhtikuuta 1972 Pori) on suomalainen näyttelijä.
Lindström kirjoitti ylioppilaaksi Riihikedon lukiosta vuonna 1991, jonka jälkeen hän kävi Lahden kansanopiston näyttämötaiteen linjan. Sen jälkeen hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 1994–1998, josta valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1998.
Hän on tehnyt monia roolitöitä etenkin teattereissa. Vuosina 1998–2000 hän oli kiinnitettynä Lahden kaupunginteatterissa. Häntä on nähty myös Koko-teatterissa, Linnateatterissa sekä Porin Teatterissa. Hänen "kotiteatterinsa" on kuitenkin Rakastajat-teatteri, jossa häntä on nähty jo vuodesta 1996.
Teatterirooliensa lisäksi hän on tehnyt töitä myös elokuvissa, televisiossa ja kuunnelmissa. Hän työskenteli vuosina 2017–2018 juontajana Yleisradion toimituksessa Porissa.
Sipa Press

Sipa Press on ranskalainen kuvatoimisto, jonka perusti 1973 turkkilainen valokuvaaja, toimittaja Gökşin Sipahioğlu. Toimiston päämaja on Pariisissa.
Sipahioğlu myi toimiston vuonna 2001 Sud Communicationille, jonka omistaa ranskalainen lääketeollisuudessa toimiva Pierre Fabre. Hän luopui Sipan puheenjohtajuudesta joulukuussa 2003.
Vuonna 2006 Sipa Pressin verkostoon kuuluu 4 000 kuvareportteria. Sipa myy kuukaudessa 500 reportasia yli 40 maahan. Toimisto toimii tiiviissä yhteistyössä uutistoimisto Associated Pressin kanssa.
Vuonna 2011 Sipa siirtyi saksalaisen DADP:n omistukseen.
Bernhard Rieger

Bernhard Rieger (17. joulukuuta 1922 – 10. huhtikuuta 2013) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. heinäkuuta 1951 ja nimitettiin Rottenburg-Stuttgartin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tigavan titulaaripiispaksi 20. joulukuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1985. Pääkonsekraattorina toimi Georg Moser, jota avustivat Anton Herre ja Franz Josef Kuhnle.
Rieger jäi eläkkeelle 31. heinäkuuta 1996.
Hurjapäät (elokuvasarja)

Hurjapäät ( tai lyhyemmin "Fast &amp; Furious") on yhdysvaltalainen toimintaelokuvasarja. Sarjan ensimmäinen osa "Hurjapäät" sai ensi-iltansa vuonna 2001. Yhteensä elokuvia on ilmestynyt neljätoista. Seitsemännen oli alun perin määrä valmistua vuonna 2014, mutta sen valmistuminen viivästyi elokuvan pääosanesittäjän Paul Walkerin kuoleman vuoksi. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2015 alussa.
Elokuvasarjan useissa osissa ovat näytelleet Walkerin lisäksi Vin Diesel, Michelle Rodríguez, Jordana Brewster ja Sung Kang.
Elokuvat.
Elokuvien kronologinen järjestys.
Elokuvasarjaan on julkaistu kaksi lyhytelokuvaa, jotka solmivat elokuvien välissä olevia aikoa paremmin toisiinsa.
Nanny Larsén-Todsen

Nanny Isadora Larsén-Todsen (2. elokuuta 1884 Kalmar – 26. toukokuuta 1982 Tukholma) oli ruotsalainen oopperalaulaja (sopraano), joka tunnetaan Richard Wagnerin roolien tulkitsijana. Hän saavutti suosiota varsinkin Bayreuthin musiikkijuhlilla Brünnhildenä ja Isoldena.
Larsén-Todsen esiintyi Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa vuosina 1906–1925, La Scalassa 1925–1927, Metropolitan-oopperassa 1927 ja Bayreuthin musiikkijuhlilla 1927–1931. Hän matkusteli paljon. Viimeisen kerran hän esiintyi Pariisissa vuonna 1937.
Larsén-Todsen sai Litteris et Artibus -mitalin vuonna 1920. Hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemiaan vuonna 1924, ja hän sai hovilaulajan ("Hovsångare") arvon vuonna 1925.
Ruunaan savotat

Ruunaan savotat on laulaja Pekka Himangan single vuodelta 1980. Himankaa säestää Jaakko Salon orkesteri. Salo on myös sovittanut singlen kappaleet. Levymerkki on Rondo ja luettelotunnus ROS 52.
Singlen kappaleet ovat Himangan albumilta "Kostamuksen tyttö" (Rondo ROLP 43, 1980). Nimikappale on myös kokoelma-albumilla "Maailman valot".