tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johannes Brotherus

Johannes Alexander Brotherus (s. 25. lokakuuta 1997 Helsinki) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, näyttelijä, muusikko ja tuottaja. Brotherus on Kuumaa-yhtyeen laulaja. 
Ura.
Brotherus on näytellyt niin elokuvissa, sarjoissa kuin teatterissa. Rooleja hänellä on ollut muun muassa elokuvissa "Betoniyö" (2013), "Ollaan vapaita" (2015), "Kätilö" (2015) ja "Elvis &amp; Onerva" (2019). Muita tunnettuja rooleja Brotheruksella on esimerkiksi sarjoissa "Koukussa", "Kynsin hampain", "Sorjonen" sekä "HasBeen", jossa hän oli myös toinen käsikirjoittaja.
Muusikkona Brotherus tunnetaan pop-yhtye Kuumaan laulaja-lauluntekijänä. Brotherus on ollut kirjoittamassa ja esittämässä jokaista yhtyeen julkaisemaa kappaletta, kuten yli kulta- tai platinarajan striimanneita kappaleita ”Oo vielä sekunnin mun”, ”Tulipalo”, ”Ylivoimainen” ja ”Siks kai mä oon sun”. 
Kuumaan lisäksi Brotherus on kirjoittanut tai tuottanut kappaleita muun muassa Tiisulle, Elias Gouldille, Tuure Kilpeläiselle ja Mikko Kuustoselle. Lisäksi Brotherus on soittanut viulua useilla teoksilla, kuten Ellinooran kappaleella ”Talo”.
Brotheruksen lähipiiriin kuuluu useita muusikoita ja taiteilijoita. Hän on tehnyt runsaasti taiteellista yhteistyötä sisarustensa kanssa, esimerkiksi soittanut Brotherus Brothers -yhtyeessä ja tuottanut pikkusiskonsa Elsa Brotheruksen musiikkia. Brotheruksen äiti, tanssija-koreografi Hanna Brotherus on kuvannut Johannes Brotherusta läheisimmäksi työkaverikseen, ja Brotherus on säveltänyt runsaasti musiikkia äitinsä tanssiteoksiin.
Lisäksi Brotherus on säveltänyt musiikkia elokuviin, mainoksiin, taidenäyttelyihin ja Suomen Kansallisteatterin esityksiin.
Brotherus on mukana syksyllä 2025 esitettävällä "Vain elämää" -sarjan 16. tuotantokaudella.
Koulutus.
Brotheruksen musiikkikoulutus alkoi jo 3-vuotiaana Käpylän musiikkiopiston viulutunneilla. Käpylän musiikkiopistossa klassista viulua opiskeltiin japanilaisen Suzuki-menetelmän oppien mukaan. Brotherus opiskeli ensin klassista viulunsoittoa 13 vuotta ja sen jälkeen viulunsoittoa Pop &amp; Jazz -konservatoriossa.
Brotherus on valmistunut ylioppilaaksi Helsingin Kallion lukiosta, jossa opiskeli vuosina 2013–2016. Vuonna 2019 Brotherus aloitti Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa musiikkiteknologian 5,5-vuotisen kandidaatin ja maisterin tutkinnon.
Yksityiselämä.
Brotherus on asunut koko ikänsä Helsingissä ja varttunut Kumpulan kaupunginosassa. Brotheruksen vanhemmat ovat tanssija-koreografi Hanna Brotherus ja muusikko Antti Ikonen. Hänellä on kolme sisarusta: Robert, Amos ja Elsa. Brotheruksen vanhemmat erosivat hänen ollessaan yläasteella.
Brotherus ja muut Kuumaan jäsenet, Jonttu Luhtavaara ja Aarni Soivio, ovat olleet läheisiä ystäviä lukioikäisistä saakka.
Kanajärvi (Tammela)

Kanajärvi on Tammelassa ja Kalvolassa Hämeenlinnassa Kanta-Hämeessä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven itäiseen, Kyläsillanjokeen päättyvään, reittiin se kuuluu.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 206 hehtaaria ja sen pituus on 2,5 kilometriä ja leveys 1,5 kilometriä. Siihen laskee ympäröiviltä tiheään ojitetuilta soilta suo-ojia, joista osa on samalla järvien laskuojia. Järven länsipäähän laskevat Siirtolammin laskuoja ja Kotalammin ja Jouhilammin yhteinen laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 1,5 kilometriä pitkä Kivitokeenoja, joka laskee Kanalammiin.
Järven rantaviiva on 16 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat länsiosassa sekä osin pohjois- ja eteläosassa soistuneita. Järvi on kivinen ja siinä on yli 40 saarta. Suurin saari on Isosaari eli Ryssänsaari, joka on 900 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Saarella kohoaa järvenpintaa ylemmäksi yli 30-metrinen kalliopäinen mäki. Muut suuremmat saaret sijaitsevat Niemenlahdessa tai Isosaaren kaakkoispuolella. Saaria ovat muun muassa Kirrinkivi, Haukkasaaret, Mertasaaret, Pouta-Jussi, Papinsaari ja Sääksniemi.
Ranta-asutus keskittyy järven itärannoille, missä sijaitsee kirjojen kerääjä Emanuel Kanajärven kotimuseona oleva Kanajärven talo Kalvolan Kanajärven kylässä. Tänne johtavat tiet, joille pääsee Tammelan Teuron ja Hämeenlinnan Myllykylän yhdistävältä tieltä. Aikaisempi Tammelan, Kalvolan ja Hattulan rajapyykki sijaitsee järven itärannalla Korkee-nimisen mäen huipulla. Siitä erkanee nykyinen Tammelan ja Hämeenlinnan välinen raja, joka ylittää järven Isosaaren pohjoispuolelta. Hattulan raja ohittaa järven idässä 100 metrin etäisyydeltä.
Muuta.
Järven kaakkoisrannalla on Tammelan kunnan ylläpitämä 8,2 hehtaarin laajuinen Kissaniemen virkistysalue. Sen rantaviivan pituus on yksi kilometri, ja sitä myöten kulkee polku niemen ympäri. Kissaniemen kärjessä on kuivakäymälä ja tulentekopaikka.
Jim Furyk

James Michael "Jim" Furyk (s. 12. toukokuuta 1970 West Chester, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen ammattilaisgolfaaja. Furykin ammattilaisura alkoi vuonna 1992 ja PGA Tourilla hän on ollut mukana vuodesta 1994 lähtien. Maailmanlistalla hän on yhdeksäntenä huhtikuussa 2015.
Furyk on saavuttanut urallaan yhden major-voiton, vuonna 2003 Yhdysvaltain avoimissa. PGA Championshipissä Furyk on ollut parhaimmillaan toinen vuonna 2013, ja The Masters Tournamentissä ja Britannian avoimissa hän on ollut parhaimmillaan neljäs. Yhdysvaltain Ryder Cup -joukkueessa Furyk on ollut mukana yhdeksän kertaa. Hän on voittanut Ryder Cupin kahdesti. Yhteensä Furykillä on 16 PGA- ja kaiken kaikkiaan 26 ammattilaisvoittoa. Vuonna 2014 hänet valittiin PGA Tourin parhaaksi pelaajaksi. 
Furyk on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 84 kilogrammaa. Hän on oikeakätinen.
Vuonna 2016 PGA Tourin Travelers Championship -turnauksen päätöskierroksella Furyk teki historiaa. Furykista tuli PGA-kiertueen historian ensimmäinen pelaaja, joka on yltänyt yhdellä kierroksella tulokseen 58 eli 12 alle parin. Uuden lempinimen ”Herra 58” saanut Furyk löi 18 reiällä 10 birdiä ja yhden eaglen. Hän jakoi aiemmin viiden muun pelaajan kanssa PGA Tourin ennätyksen 59 lyönnin kierroksella.
Harri Laakso

Harri Laakso (s. 9. huhtikuuta 1965) on suomalainen professori Aalto-yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa. Hän on valmistunut taiteen tohtoriksi Taideteollisesta korkeakoulusta 2003 aiheenaan "Valokuvan tapahtuma", ja hänen tutkimusalojaan ovat estetiikka/taiteen filosofia, valokuva ja visuaalinen kulttuuri. Hän on visuaalisen kulttuurin ja taiteen professori. Hänen toimipaikkansa on Porin yliopistokeskus. Hän on ollut Pirkanmaalla läänintaiteilija 2001–2004.
Häränsilmä (Tammela)

Häränsilmä eli Silmänlammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu.
Maantiede.
Soikion muotoisen järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja sen halkaisija on 200 metriä. Siihen ei laske ojia, mutta siitä virtaa 150 metriä pitkä laskuoja Alaseen.
Järven rantaviiva on 530 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin peltomaata. Järven rannat kuuluvat vierestä kulkevaan Myllyharjun sisältävän harjujakson reuna-alueeseen. Rannassa on maatila, jolle pellot kuuluvat.
Historia.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa Silmälän talo oli piirretty Koverojärven ja Alasen väliin ja järvien väliltä sekä ympäriltä oli maata raivattu pelloiksi.
London Bridgen asema

London Bridgen asema on keskeinen rautatieasema ja Lontoon metron Jubilee Linen ja Northern Linen asema Southwarkin alueella Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se kuuluu Oyster-kortin vyöhykkeeseen 1. Vuonna 2017 metroasemaa käytti 60,4 miljoonaa matkustajaa.
Rautatieaseman omistaa Network Rail ja se on maan neljänneksi vilkkain. Sieltä liikennöivät rautatieyhtiöt Southern, Southeastern ja Thameslink. Asema palvee pääosin Lontoosta etelään ja kaakkoon suuntaavia junia. London Bridgellä on 15 raidetta, joista kuusi päättyy asemalle ja loput jatkavat aseman läpi itään.
London Bridgen asema on Lontoon vanhin rautatieasema. Se avattiin vuonna 1836. Se koostui aikanaan kahdesta eri yhtiöiden asemasta, vanhempi niistä kuului alkujaan The London and Greenwich Railway -yhtiölle (myöhemmin nimeltään South East Railway). Vuonna 1839 avattiin London and Croydon Railwayn asema. Ne yhdistettiin 1844. Tämä yhdistetty asema purettiin 1850, ja asema on uusittu sen jälkeenkin useita kertoja. Nykyinen rakennus on vuodelta 1979.
Jan Halldoff

Jan Harry ”Janne” Halldoff (4. syyskuuta 1939 Tukholma – 23. heinäkuuta 2010 Tukholma) oli ruotsalainen valokuvaaja, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka teki 1960- ja 1970-luvuilla monia suurta huomiota saaneita elokuvia.
Tukholman suomalaisen seurakunnan jäseneksi kastettu Halldoff kärsi lapsena änkytyksestä, mutta löysi oman ilmaisuvälineensä lahjaksi saamastaan kamerasta. Jo 12-vuotiaana hän kuvasi monia julkisuuden henkilöitä ja sai 15-vuotiaana paikan lehtikuvaajana. Vuonna 1964 hän toimi Vilgot Sjömanin elokuvan "491" stillkuvaajana ja kiinnostui sen myötä elokuvanteosta. Oman esikoispitkänsä, Stig Claessonin käsikirjoittaman elokuvan "Myten" hän toi ensi-iltaan 1966 yhtenä kaikkien aikojen nuorimmista ruotsalaisohjaajista. Varsinainen läpimurto oli terveydenhoidon tilasta kertova "Korridoren", joka herätti keskustelua ja nousi vuoden 1968 katsotuimmaksi ruotsalaiselokuvaksi. Vuonna 1972 Halldoffilta valmistui PR-toimiston hurjista henkilökuntajuhlista kertova "Firman juhlat" (Firmafesten). Vuonna 1975 Halldoff sai Guldbagge-palkinnon parhaasta ohjauksesta elokuvasta "Polare", ja vuotta aiemmin hänen ohjauksensa "Viimeinen seikkailu" palkittiin Guldbaggella parhaana elokuvana. Merkittävimpiin hänen paristakymmenestä ohjauksestaan kuuluu myös Ulf Lundellin romaanin "Jack" filmatisointi "Kapinalliset" (1977).
Halldoffin viimeiseksi elokuvaksi jäi vuoden 1982 "Huijaus" ("Klippet"), joka menestyi huonosti sekä kriitikoiden arvioissa että teattereissa. Sen seurauksena Halldoff jätti elokuvanteon, mutta toimi ajoittain alan kouluttajana ja käsikirjoitusten kehittäjänä.
Halldoff työskenteli muun muassa Svensk Filmindustrille, Ruotsin televisiolle ja Svenska Filminstitutetille. Vuonna 2009 hänen ohjaamansa elokuva "Viimeinen seikkailu" pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Ingmar Bergman on sanonut Halldoffista: ”Hän vaikuttaa ohjaajalta joka ei vain tehnyt elokuviaan vaan "eli" ne.”
Alanen (järvi Tammelassa)

Alanen on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 7,8 hehtaaria ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 230 metriä. Siihen laskee muutama pelto- ja metsäoja. Yksi niistä on Häränsilmän laskuoja. Myllyharjun yli laskee Päällisen laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 550 metriä pitkä laskuoja Rautijärven Lyhönlahteen.
Järven rantaviiva on 1,7 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Länsirantaan laskeutuu peltoa ja pohjoisen ranta päättyy Myllyharjuun. Rannat ovat rakentamattomia ja lähin tie kulkee Myllyharjun päällä. Tammelan ja Hämeenlinnan välinen raja ylittää niukin järven itäkulman.
Historia.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa Silmälän talo oli piirretty Koverojärven ja Alasen väliin ja järvien väliltä sekä ympäriltä oli maata raivattu pelloiksi. Yläjuoksulla olevan Päällisen nimeksi oli merkitty "Myllynpäällinenjärvi". Samalla logiikalla Alanen olisi ollut "Myllynalinenjärvi". Kartassa ei kuitenkaan ole merkitty järvelle nimeä. Alaselle on merkitty kaksi saarta. Toinen saarista on nykyään yhdistetty kannaksella mantereeseen. Erään tarinan mukaan Sotkajärven laskun menettelystä oli syntynyt riita teurolaisten ja Saaren kartanonväen välille. Sen seurauksena Myllyharjun myllyn lasku-uoma tuhoutui liialliseen vedentuloon ja myllyn uoma syveni itsekseen. Harjun hiekka-ainesta joutui veden mukana Alaseen. Päällisen lasku-uoman syveneminen laski siyä myös tuntuvasti.
Paarmanninvuoren hyppyrimäet

Paarmanninvuoren hyppyrimäet on kolmen hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Paarmanninvuoren ulkoilualueella Karijoella. 
Paarmanninvuoren hyppyrimäki.
Paarmanninvuoren hyppyrimäki avattiin vuonna 1959. Mäen K-piste sijaitsi 44 metrissä. Hyppyrimäki jäi pois käytöstä ja se purettiin lopulta vuonna 1989 ja samalla paikalle alettiin rakentaa uutta mäkeä. Uusi mäki vihittiin käyttöön vuonna 1991. Uuden mäen K-piste sijaitsee 37 metrissä. Mäen vauhdinottotorniin rakennettiin kesällä 2013 lautalatu, joka helpottaa mäen talvikunnossapitoa. Mäessä ei ole muovitusta.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 40,0 metriä on hypännyt Jukka-Pekka Korpela.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 32,0 metriä on hypännyt Sanni Tuomisto.
K17.
Hyppyrimäki avattiin vuonna 1989. Mäen K-piste sijaitsee 17 metrissä. Mäen vauhdinottotorniin rakennettiin kesällä 2013 lautalatu, joka helpottaa mäen talvikunnossapitoa. Mäessä ei ole muovitusta.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 18,0 metriä on hypännyt Paul Okas.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 15,0 metriä on hypännyt Emilia Sorvisto.
K7.
Hyppyrimäki avattiin vuonna 1989. Mäen K-piste sijaitsee 7 metrissä. Mäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus ja vauhdinottotorniin rakennettiin kesäkäytön mahdollistava latu kesällä 2012.
Mäkiennätyksen 7,5 metriä on hypännyt Jani Vaili 29.1.2006 Paarman-Kaluste Oy:n mestaruuskilpailussa. Naisten mäkiennätyksen 7,0 metriä on hypännyt Emilia Sorvisto 12.2.2012 Liito-orava Cupissa. Kesämäkiennätyksen 6,0 metriä ovat hypänneet Elmeri Perälä, Paavo Romppainen ja Miro Nummijärvi 19.8.2012 Liito-orava Kesä Cupissa. Naisten kesämäkiennätyksen 4,0 metriä on hypännyt Oona Mannila 19.8.2012 Liito-orava Kesä Cupissa.
Konstantin Malofejev

Konstantin Valerjevitš Malofejev (; s. 3. heinäkuuta 1974 Puštšino, Moskovan alue) on venäläinen investointipankkiiri ja isänmaallinen poliitikko. Hän nousi 2010-luvulla Vladimir Putinin lähipiiriin. Malofejev tunnetaan osallistumisestaan ortodoksikirkon tukemiseen muun muassa hyväntekeväisyydessä. Hän on joutunut liiketoimiensa vuoksi myös poliisitutkintojen ja syytösten kohteeksi, mutta on aina vapautettu syytteistä. Perinteisen kansallismielinen Mafofejev on kannattanut tiukempaa Internet-sensuuria ja Ukrainan hallituksen mukaan hän on tukenut Ukrainan kapinallisia. 
Niin sanotun Surkovin vuodon mukaan Malofejevin esikunta olisi kertonut aiemmalle Kremlin pääideologille Vladislav Surkoville, ketä Ukrainan venäläismeliseen hallintoon voisi kuulua. Näistä yksi oli Igor Girkin, joka oli ollut aiemmin töissä Malofejevillä. Malofejevia on epäilty jopa vuoden 2014 Ukrainan operaation päästrategiksi: joka tapauksessa hän oli sen keskeisin rahoittaja. Malofejev on itse kiistänyt syytteet siitä, että olis rahoittanut Itä-Ukrainan separatismia.
"Novaja Gazeta" -lehden julkaiseman artikkelin mukaan Malofejev oli luomassa Venäjän Ukraina-muistiota, jonka mukaan Venäjä aikoi toimia Ukrainassa jo ennen Maidanin vallankumousta.
Malofejev on vuonna 2015 toimintansa aloittaneen televisiokanava Tsargradin päätuottaja ja -omistaja. Televisiokanava lopetti lähetykset jo vuonna 2017 mutta jatkoi Internetissä.
Venäjän FSB kertoi maaliskuussa 2023 estäneensä Malofejeviin kohdistuneen murhayrityksen. Valvontakameranauhoilla nähdään mies asentamassa Malofejevin auton pohjaan laatikkoa, joka myöhemmin poistettiin pommirobotin avulla. FSB:n mukaan teon taustalla on Ukrainan puolella taisteleva venäläisten äärioikeistolaisten ryhmä Venäjän vapaaehtoisjoukot, jota johtaa Denis Nikitin. Nikitinin väitetään toimineen Ukrainan SBU:n käskystä.
Venäjän ulkoministeriö on kytkenyt yrityksen osaksi sarjaa toimittajia ja mediaa vastaan käytyä terrorikampanjaa, joka osana pommeilla tapettiin Darja Dugina ja Vladlen Tatarski ja Zahar Prilepinia vastaan tehtiin autopommi-isku.
Heidi Kollanen

Heidi Kollanen (s. 6. kesäkuuta 1997 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ruotsissa Damallsvenskanin Vittsjötä. Pelipaikaltaan Kollanen on hyökkääjä. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa vuodesta 2018.
Seurajoukkueura.
Kollanen debytoi Tampereen Ilveksen edustusjoukkueessa kaudella 2012 seuran pelatessa Naisten Liigaa. Kollanen teki kauden aikana kahdeksassa ottelussa yhden maalin. Ennen kautta 2012 Kollanen kärsi pahasta polven rustovammasta ollen sivussa seitsemän kuukautta.
Kaudeksi 2013 Ilves putosi Naisten Ykköseen. Kollanen pelasi kauden aikana yhdeksässä ottelussa ja onnistui maalinteossa kymmenen kertaa. Seuraavalla kaudella Ykkösessä Kollanen pelasi 21 ottelua ja teki niissä 47 maalia. Kollasen yhden ottelun maalikeskiarvo oli näin ollen 2,24. Ilves palasi kauden jälkeen takaisin Naisten Liigaan. Kaudella 2015 Kollanen oli liigan paras maalintekijä ja saavutti SM-hopeaa.
Kollanen pelasi puolitoista vuotta Yhdysvalloissa Florida State Universityn joukkueessa. Keväällä 2018 hän siirtyi vantaalaisseura PK-35:een. Seura voitti Suomen-mestaruuden ja Kollanen oli seuran paras sekä koko liigan toiseksi paras maalintekijä.
Kollanen siirtyi marraskuussa 2018 Italiaan UPC Tavagnaccon joukkueeseen. Hän pelasi kauden aikana Serie A:ssa 15 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Heinäkuusta 2019 alkaen Kollanen on pelannut Ruotsissa. Hän edusti kauden 2023 loppuun saakka KIF Örebrota ja pelasi siellä 90 Damallsvenskanin ottelua, joissa hän teki 18 maalia. Tämän jälkeen hän siirtyi Vittsjöhön. Hän pelasi kaudella 2024 Damallsvenskanissa 22 ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Maajoukkueura.
Kollanen pelasi Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa yhdeksän ottelua tehden kaksi maalia vuosina 2012–2013. Vuodesta 2014 hän kuului alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen, jossa maaleja syntyi yhdeksässä ottelussa 12 kappaletta. Naisten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran huhtikuussa 2018 MM-karsintaottelussa Espanjaa vastaan. Kesäkuun 2025 loppuun mennessä hän on pelannut 40 naisten maaottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia. Hän teki maalin syyskuussa 2019 EM-karsintojen vierasottelussa Albaniaa vastaan, lokakuussa 2019 kotiottelussa saman vastustajan maaliin ja helmikuussa 2023 Kypros Cupin ottelussa Romaniaa vastaan. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2022 avauskokoonpanossa viimeisessä alkulohko-ottelussa Saksaa vastaan.
Päällinen (Hämeenlinna)

Päällinen on Kanta-Hämeessä Tammelassa ja Hämeenlinnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 9,9 hehtaaria ja sen pituus on 550 metriä ja leveys 350 metriä. Siihen laskee metsäoja ja Kuorijoki, joka on Sotkajärven laskujoki. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla harjun matalimmalla kohdalla, josta saa alkunsa 70 metriä pitkä laskuoja Alaseen.
Järven rantaviiva on 2,1 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven pohjoisranta ja itäranta ovat soistuneita. Järvellä on suuri 160 metriä pitkä saari. Rannat ovat rakentamattomia lähintie kulkee Myllyharjun päällä. Hämeenlinnan ja Tammelan välinen raja kulkee järven ja saaren yli.
Luonnontila.
Järvi on matala ja hyvin ruohottunut. Myllyharjun yli länsipuolelle ulottuva luonnonsuojelualue kattaa myös palan järven länsirantaa ja vesialuetta.
Historia.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimeksi oli merkitty "Myllynpääl'linenjärvi". Järvessä oli tuolloin enemmän vettä ja toinen pienempi saari. Erään tarinan mukaan Sotkajärven laskun menettelystä oli syntynyt riita teurolaisten ja Saaren kartanonväen välille. Sen seurauksena Myllyharjun myllyn lasku-uoma tuhoutui liiallisen vedentuloon ja myllyn uoma syveni itsekseen. Harjun hiekka-ainesta joutui veden mukana Alaseen. Päällisen lasku-uoman syveneminen laski myös sitä.
Gustavsbergin posliinitehdas

Gustavsbergin posliinitehdas on Ruotsin Gustavsbergissa sijainnut keramiikan alan teollisuusyritys. Viimeisinä aikoina se oli Villeroy &amp; Bochin tytäryhtiö. 
Paikalla sijaitsi aiemmin 1640-luvulla perustettu tiilitehdas, jonka tukkukauppias Johan Herman Öhman osti ja perusti posliinitehtaan. 1800-luvun puolivälissä ja 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä tehtaan johdossa olivat Godeniuksen ja Odelbergin perheet. Heidän aikanaan tehdas laajeni, kun aikaisemmin ylellisyystavarana pidetty posliini sai suosiota suuren yleisön keskuudessa. Posliininvalmistuksen ohella myös tiilien valmistus jatkui 1930-luvulle asti. Tehdas myytiin Kooperativa förbundetille vuonna 1937, jonka jälkeen rakennettiin uusia rakennuksia. Kylpyammetehdas rakennettiin 1947 ja kotitalousposliinitehdas modernisoitiin vuosina 1940–1948. 
Saniteettiposliinin valmistus on lopetettu Gustavsbergissa ja toiminnot siirretty ulkomaille. Tuotannosta vain vesisuihkuleikkaus on jäänyt jäljelle sekä kylpyhuoneposliinien suunnittelu- ja kehitystyö, jota on tehty myös Saksassa.
Värmdön kunta suunnittelee entisiin tehdastiloihin kulttuurikeskusta. Osa rakennuksista puretaan ja alueelle rakennetaan muun muassa asuntoja.
Åbus

Åbus oli suomalainen halpabussibrändi. Virallisesti Åbus oli Turun Linja-autoilijain Osakeyhtiön (TLO) omistaman Leiniön Liikenteen aputoiminimi, joskin TLO hoiti Åbussin käytännön asiat. Åbus aloitti edestakaisen liikennöinnin reitillä Raisio–Turku–Helsinki helmikuussa 2015. Joulukuussa 2015 Onnibus ilmoitti ostaneensa Åbusin kaukobussibrändin Leiniön Liikenteeltä.
Taustaa.
Alun perin Onnibus-yhteenliittymään kuuluneet neljä liikennöitsijää (Keskimatkat Oy, Mikko Rindell Oy, Mennään Bussilla Oy ja Oulun Onnikka Oy) erosivat liittymän myytyä kaukoliikenteensä ulkomaalaisomistukseen ja perustivat OnniExpress-nimisen yhteenliittymän toukokuussa 2014. TLO aloitti OnniExpress-yhteistyön saman vuoden marraskuussa, kun se alkoi liikennöidä liittymästä eronneen Mikko Rindellin aiemmin ajamia linjoja yhdessä Savonlinjan kanssa. Helmikuussa 2015 TLO perusti OnniExpressin tilalle uuden toiminimen Åbus.
Föli.
Turussa Fölin ja Åbusin aikatauluja pyrittiin muokkaamaan toisiinsa nähden toimiviksi.
Niemenrannan koulu

Niemenrannan koulu sijaitsee Oulun kaupungissa, entisessä Oulunsalon kunnassa, Niemenrannan asuinalueella sijaitseva peruskoulu. Se valmistui vuonna 2012. Koulussa annetaan opetusta luokille 1–6 sekä esiopetusta. Niemenrannan koulussa on noin 350 oppilasta. Niemenrannan koulu on osa Niemenrantataloa, jossa toimii samassa yhteydessä myös päiväkoti. Alueelle ollaan myös suunnittelemassa uutta yläastetta, jonka toteutumisaikaa ei ole kuitenkaan vielä päätetty. Niemenrannan koulua laajennettiin ja laajennus valmistui syksyllä 2021. 
Koulun rehtorina toimii Elisa Perämäki.
Pu’er

Pu’er (, pinyin: Pǔ'ěr Shì) kirjoitetaan usein myös Puer, "Puerh" tai "Pu Erh", on prefektuuritason kaupunki Lounais-Kiinan Yunnanin maakunnan lounaisosassa. Prefektuurin pinta-ala on 45 385 neliökilometriä ja väkiluku 2,54 miljoonaa (2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 300 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kunmingista lounaaseen.
Kaupungin aiempi nimi oli alkuvuoteen 2007 asti Simao (, pinyin: Sīmáo Shì). Nimen muutoksen jälkeen Simao jäi hallintokeskuksena toimivan kaupunkipiirin nimeksi.
Maatiede.
Prefektuuri rajoittuu kaakossa osin Laosiin ja Vietnamiin, etelässä Xishuangbannan prefektuuriin, lännessä Myanmariin ja luoteessa Lincangin prefektuuriin. Pohjoisessa naapurina on Dalin, koillisessa Chuxiongin, idässä Yuxin ja Honghen prefektuurit.
Teetuotanto.
Pu’erin seutua pidetään teepensaan ("Camellia sinensis") alkukotina. Seudun vuoristosta on tavattu on hyvin vanhoja teepensaan lähilajien villikantoja (vanhin tunnettu, maailman vanhimpana teepuuna pidetty elävä "Camellia taliensis" on yli 2700 vuotta vanha), näiden villejä välimuotoja teepensaan kanssa ja hyvin vanhoja teepensaiden päämuunnoksia ("C. sinesis var. assamica" ja "C. sinesis var. sinesis") sekä teepensaan kehitykseen liittyviä kasvifossiileja. Seudun teekulttuuri kuuluu maailman vanhimpiin ja kakuiksi puristettu pu’er-tee on sieltä peräisin. Seudun teenviljely mainitaan Tang-dynastian ajan kirjallisissa lähteissä (yli 1100 vuotta sitten) ja pu’er-teen alkuperä kerrotaan Ming-dynastian aikaisessa teoksessa. Seudulle on perustettu vuonna 2012 FAO:n hyväksymä teehen keskittyvä maatalousperinnön suojelualue.
Pu’erin prefektuurissa sijaitsee Xishuangbannan ohella monia Yunnanin maakunnan teetuotannostaan arvostetuista teevuorista.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu yhteen kaupunkipiiriin ja yhdeksään autonomiseen piirikuntaan.
Bartosz Piasecki

Bartosz Piasecki (s. 9. joulukuuta 1986 Tczew, Puola) on norjalainen miekkailija ja olympiamitalisti. 196 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Piasecki edustaa Bygdø Fekteklubbia ja kilpailee kalpamiekkailussa.
Ura.
Piasecki saavutti kalvan olympiahopeaa vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän hävisi finaalissa Venezuelan Rubén Limardolle. Piaseckin hopea oli Norjan olympiahistorian paras sijoitus kalpamiekkailussa sekä maan ensimmäinen miekkailun olympiamitali. Hänellä on myös pronssia vuoden 2015 Euroopan kisoista sekä nuorten EM-pronssimitali vuodelta 2009. 
Piasecki on syntynyt Puolassa, mutta hänen perheensä muutti Norjaan Bartoszin ollessa kaksivuotias. Hänen nykyisenä valmentajanaan toimii hänen isänsä, Puolan maajoukkueessakin miekkaillut Mariusz Piasecki. Lempinimellä Bart tunnettava Piasecki toimii opettajana miekkailun ohella.
Stenansiktet

Stenansiktet on ruotsalainen mustaa huumoria sisältävä draamaelokuva vuodelta 1973. Sen on ohjannut Jan Halldoff, joka laati myös elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Bengt Forslundin kanssa. Pääosaa, epäviihtyisän betonilähiön suunnittelijoita murhaamaan ryhtyvää sosiaalityöntekijä Harrya esittää Jan Blomberg. Elokuvaa ei ilmeisesti ole esitetty Suomessa.
Elokuvan "Stenansiktet" () tuotti seksiaiheisista elokuvistaan (muun muassa Torgny Wickmanin "Rakkauden kieli") tunnettu Inge Ivarson. Tuottajalleen epätyypillinen elokuva kuvattiin 1960-luvulla rakennetussa Skärholmenin lähiössä Tukholmassa.
Juoni.
Liehulahkeisten teinipoikien jengi maleksii Tukholman betonilähiössä, juo olutta, ahdistelee naisia, varastaa heidän laukkujaan ja herättää yleistä pahennusta. Sosiaalityöntekijä Harry on muuttanut hiljattain alueelle ja menettänyt pienen poikansa tämän pudottua keinusta asfaltille. Vaimo on joutunut tapauksen takia psyykkiseen sairaalaan. Lähiöelämään pettynyt Harry joutuu nuorisojengin ahdistelemaksi ja saa hullun idean. Hän palkkaa jengin kidnappaamaan betonilähiöstä vastuussa olevia byrokraatteja ja toimittamaan uhrit hänen kotiinsa, jossa hän voi tappaa heidät omin käsin. Muuan kunnallisneuvos hukkuu Harryn kylpyammeeseen ja päätyy variksenpelättimeksi lähiön torille. Alueen arkkitehti muurataan oman luomuksensa sisään.
Vastaanotto.
Ruotsalaiset kriitikot tyrmäsivät elokuvan lähes järjestään. He kutsuivat sitä muun muassa ”köyhän miehen "Kellopeliappelsiiniksi"” ja pitivät sitä huonona puheenvuorona lähiökeskusteluun. Aiheen käsittelyä pidettiin asenteellisena, naiivina ja pinnallisena.
Sanansaattaja oraakkeli salamurha hyökkäysvaunu

Sanansaattaja oraakkeli salamurha hyökkäysvaunu on vuonna 2004 ilmestynyt Kuusumun Profeetan seitsemäs studioalbumi. Yhtyeen kahden edellisen suomenkielisen levyn psykedeelisen folkin lisäksi sillä on vaikutteita myös progressiivisesta rockista ja 1980-luvun heavy rockista. Albumi nousi Suomen viralliselle listalle kahden viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan sijalla 27. Sen kannen ovat suunnitelleet Mika Rättö ja Herra Ylppö.
Cannon Streetin asema

Cannon Streetin asema on rautatieasema ja Lontoon metron District Linen ja Circle Linen asema Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se kuuluu Oyster-kortin vyöhykkeeseen 1. Vuonna 2013 metroasemaa käytti 4,64 miljoonaa matkustajaa.
Aseman alla on roomalaisaikaisen hallintorakennuksen rauniot.
Rautatieasemalla oli alkujaan rautarunkoinen lasikatto, mutta se vaurioitui toisessa maailmansodassa ja purettiin kokonaan 1958.
WOW air

WOW air (ICAO: WOW) oli islantilainen halpalentoyhtiö, jonka kotikenttänä toimi Keflavíkin kansainvälinen lentoasema lähellä Reykjavíkia.
WOW air lensi useisiin Euroopan maihin sekä Pohjois-Amerikkaan. Yhtiö perustettiin marraskuussa 2011 ja sen ensilento oli 31. toukokuuta 2012 Pariisiin. Lentoyhtiön perusti islantilainen yrittäjä Skúli Mogensen. Vuonna 2015 yhtiön lennoille odotettiin 800 000 matkustajaa. Yhtiö tiedotti lopettavansa toimintansa 28. maaliskuuta 2019.
Laivasto.
Yhtiön laivasto koostui maaliskuussa 2019 seuraavista koneista neljästä koneesta:
Nekrotisoiva faskiitti

Nekrotisoiva faskiitti on A-streptokokkibakteerin ("Streptococcus pyogenes") aiheuttama hengenvaarallinen pehmytkudoksissa etenevä tulehdus. Se johtaa ihon, ihonalaisen rasvan, lihaskalvon ja joskus lihasten kuolioon Sitä kutsutaan myös lihansyöjäbakteeriksi. Taudinkuvan kuvasi vuonna 1952 yhdysvaltalainen Ben Wilson. Tulehdus voi alkaa pienestäkin ihorikosta, leikkaushaavasta, hyönteisen pistoksesta tai jopa tylpästä vammasta. Kuolleisuus on hyvälläkin hoidolla 10–15 prosenttia.
Lundmark

Lundmark on ruotsinkielinen sukunimi. Tunnettuja Lundmarkeja ovat:
Denyse Tontz

Denyse Tontz (s. 17. syyskuuta 1994 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja, tanssija ja näyttelijä, joka on palkittu Daytime Emmy -palkinnolla. Hän on näytellyt muun muassa Nickelodeon-kanavan televisiosarjassa "Big Time Rush" Jennifer Woodsia. Hän on näytellyt myös Nikki Ortizin roolissa Disney Channelin komediasarjassa "Dog with a Blog". Tontzilla oli vierailuroolit Disneyn sarjoissa "Shake It Up" ja "Kaksi kunkkua".
Lisäksi Tontzilla on päärooli Miranda Montgomeryna saippuasarjan "All My Children" vuoden 2013 uusintaversiossa. Sarja kuitenkin lopetettiin uudestaan melko pian. Hän on myös julkaissut kaksi musiikkikappaletta, "Better Than Nothing" vuonna 2012 ja "Mr. Hipster" marraskuussa 2014. Ennen näyttelijänuraansa Tontz toimi lapsimallina.
Vuonna 2014 Tontz palkittiin Daytime Emmyllä parhaasta kappaleesta draamasarjassa "All My Children".
Shook Up!

Shook Up! on Ile Kallio Big Rock Band-kokoonpanon debyyttialbumi. Levyltä on julkaistu singlenä levyn nimikkokappale "Shook Up!" sekä ”My Shining Star". Kokoonpanossa vaikuttaa solistina ruotsalaissyntyinen laulaja Patrik Eriksson
Ile Kallion toimiessaan kitaristina ja taustalaulajana.
Suurin osa kappaleista on yhtyeen omaa tuotantoa, lisäksi levyllä on myös kolme cover-kappaletta joista kaksi on aikaisemmin levyttänyt Hurriganes.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittaneet Ile Kallio, Okko Laru, Patrik Eriksson ja Panu Syrjänen.
Pray to God

”Pray to God” on skotlantilaisen levytuottaja ja DJ Calvin Harrisin kappale hänen neljänneltä studioalbumilta "Motion". Kappaleella on mukana myös yhdysvaltalainen popbändi Haim. Kappale julkaistiin 6. maaliskuuta 2015 albumin viidentenä singlenä. Kappale on ollut menestys muun muassa Belgiassa, Australiassa sekä Britanniassa. Suomessa kappale on sijoittunut myyntilistoilla vain latauslistalle, jolla parhaimmillaan 16:nneksi. Radioissa kappale on sijoittunut 46:nneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi.
Kappaleesta julkaistiin 11. helmikuuta 2015 Emil Navan ohjaama musiikkivideo. Haimin jäsenillä on videolla yllään kokomustat vaatteet heidän seistessä erilaisten luontomaisemien edessä. Videolla nähdään myös useita eläimiä kuten susia, leijonia, kaneja, karhuja sekä kotkia. Harris itse ei esiinny videolla.
Estlander-palkinto ja -mitalit

Estlander-mitali on suomalainen tunnustuspalkinto, joka myönnetään ”merkittävästä työstä suomalaisen muotoilun hyväksi”. Mitaleja on myönnetty ensimmäisen kerran vuonna 2000, jolloin palkinnon perustaja Suomen Taideteollisuusyhdistys - Konstflitföreningen i Finland ry vietti 125-vuotisjuhliaan.
Estlander-mitalit ovat pronssisia, hopeisia tai kultaisia tunnustusmitaleja, joiden saajien katsotaan syventäneen muotoilukulttuurin ja suomalaisen elinkeinoelämän vuorovaikutusta merkityksellisesti.
Estlander-palkintoon sisältyi pronssinen mitali ja rahapalkinto, joka oli suuruudeltaan 5 000 euroa. Palkinto myönnettiin viimeisen kerran vuonna 2012, tämän jälkeen on jaettu Estlander-mitaleja.
Palkinnot on nimetty professori Carl Gustaf Estlanderin (1834–1910) mukaan. Estlander teki aloitteen Suomen Taideakatemian koulun eli "Ateneumin", nykyisen Kuvataideakatemian perustamisesta ja oli myös Taideteollisuusyhdistyksen perustajia.
Lasten saari (elokuva)

Lasten saari ("Barnens ö") on ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1980. Elokuvan on ohjannut Kay Pollak, joka teki siihen myös käsikirjoituksen P. C. Jersildin samannimisen romaanin pohjalta yhdessä Ola Olssonin ja Carl-Johan Sethin kanssa. "Lasten saari" kertoo yksinhuoltajaäidin Reine-pojasta, jonka pitäisi lähteä kesäsiirtolaan, mutta joka päättääkin jää yksin Tukholmaan äidin lähdettyä omalle lomalleen.
Juoni.
11-vuotias Reine Larsson on huolissaan huolettoman lapsuutensa loppumisesta ja pelkää murrosiän alkamista, kun on huomannut seksiasioiden sekoittavan aikuisten päät. Äiti on lähdössä omalle lomamatkalleen ja on hankkinut Reinelle paikan kesäleiriltä Lasten saarella. Äiti saattaa Reinen metrojunaan, mutta Reine jääkin seikkailemaan Tukholman keskustaan ja palaa aina yöksi tyhjään kotiinsa. Näin Reine viettää koko kuuman kesän yksin Tukholmassa, tapaa monenlaisia ihmisiä ja miettii elämää. Voisiko hänen isänsä olla formulakuljettaja Ronnie Petterson? Onko Jumala olemassa? Entä helvetti? Kun Reine saa tietää, ettei äiti olekaan matkoilla vaan viettää aikaansa miesystävänsä Stigin kanssa, Reine karkaa omille teilleen tulematta enää yöksikään kotiinsa. Kun hän vähitellen päättää palata, hän on maksanut hinnan hankkimistaan vastauksista elämän kysymyksiin ja alkaa hyväksyä aikuistumisensa.
Vastaanotto.
Ruotsin elokuvakriitikkojen liitto valitsi "Lasten saaren" vuoden 1980 parhaaksi ruotsalaiselokuvaksi. Elokuva palkittiin vuoden 1981 Guldbagge-palkintogaalassa Svenska Filminstitutetin laatupalkinnolla. Lisäksi Pollak palkittiin parhaasta ohjauksesta ja Stigiä näyttelevä Ingvar Hirdwall parhaana näyttelijänä. Kay Pollak sai myös "Chaplin"-elokuvalehden palkinnon.
Elokuvan saavuttua Suomen teattereihin syksyllä 1981 "Helsingin Sanomain" Mikael Fränti kiitti elokuvan syvällistä, eksistentiaalista näkemystä: ”Mutta ilmaisullisesti "Lasten saari" etenee päivänpoliittisia pohdintoja pitemmälle, kaartaa ihmisen sielun maisemaan, olemassaolon ongelmiin, ihmisyyden maastoihin.” "Iltalehden" Aune Kämäräinen piti "Lasten saarta" harvinaisen raikkaana, rehellisenä ja omaperäisenä varttumiskuvauksena, joka näyttää moralisoimatta niin nuorten kuin aikuistenkin itsekkyyden ja piittaamattomuuden.
Vuonna 2009 elokuva pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat ruotsinkielisten kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja TV-ohjelmien klassikkoa.
Vuonna 2014 elokuva kiellettiin Australiassa, koska sen tulkittiin sisältävän lapsipornoa.
Pyhän Jaakobin kirkko (Paimio)

Pyhän Jaakobin kirkko (ruots. "Sankt Jakobs kyrka") on samannimisen seurakuntayhdistyksen omistama kirkko Paimiossa Varsinais-Suomessa. Se on toinen Paimion alueella olevista kirkoista, Hevonpäähän 1926–1928 harmaakivestä tehdylle jalustalle rakennettu punatiilinen pitkäkirkko. Toinen on Pyhän Mikaelin kirkko Vistan kylässä. 
Arkkitehti Lars Sonck laati palaneen kirkon tilalle jo 1912 piirustukset jugendtyylistä puista pitkäkirkkoa varten, mutta suunnitelma hylättiin. Myös sittemmin rakennettu kirkko on hänen suunnittelemansa. Kirkon kolmilaivaisen runkohuoneen pitkiltä sivuilta ulkonevat pohjoispäädyssä sakasti ja vastakkainen kylkiäinen. Pohjoispäädyn satulakatolta nousee piikkiin päättyvä kattoratsastaja. Pitkien sivujen ikkunat ovat segmenttikaaripäätteiset ja väriltään vaalean kellertävät. Keskilaivan sisäkatto on lautainen paraabeliholvi, sivulaivoissa on tasakatot. Kirkon sisäkoristelun teki Oskari Niemi, se uusittiin 1960. Myös alttarin mosaiikkiteos "Kristuksen pää" on Niemen tekemä, vuodelta 1928. Istumapaikkoja kirkossa on 200. Kirkon 7-äänikertaiset urut on valmistanut Edwin Ilmarinen 1979. Erillisen puisen kellotapulin rakensi Joonas Wrigstadius 1734, sen kellot ovat vuosilta 1744 ja 1875. Kirkon kuori on rakennuksen pohjoispäädyssä ja saarnatuoli on alttarin takana, rakennettu sen kanssa yhteen. 
Rehbinderin hautakappeli.
Viksbergin kartanon kirkkoa varten lahjoittamalla maa-alueella on kartanon omistajiin kuuluneen Rehbinder -suvun 1824 rakennuttama hautakappeli. Sinne on haudattu majuri, vapaaherra Reinhold Johan Rehbinder puolisoineen sekä heidän poikansa, kartanon 1811–1841 omistanut ministerivaltiosihteeri ja kreivi Robert Henrik Rehbinder puolisoineen. Muodoltaan puolipyöreän kappelin on suunnitellut Carl Ludvig Engel.
Tuupovaaran kirkko

Tuupovaaran kirkko on Joensuun Tuupovaarassa sijaitseva puinen päätytornillinen pitkäkirkko, joka rakennettiin 1902 J. V. Mäkisen suunnitelman mukaan. Runkohuoneesta ulkonee kuoripäädyssä matala suorakulmainen sakasti. Tornin ja runkohuoneen kulmauksissa on pienet aumakattoiset ulokkeet. Tornin yläosa on monikulmainen ja päättyy korkeaan pyramidihuippuun, kello on vuodelta 1901. Kirkon ikkunat ovat korkeat, räystäiden alapuolta kiertää koristelista. Kirkkoa on korjattu 1930 ja 1968. Istumapaikkoja kirkossa on 800. Kirkon 13-äänikertaiset urut rakensi 1878 Jens Zachariassen, ne lahjoitti 1952 talousneuvos Julius Ernvall Paimiosta. Veikko Virtanen uudisti urut 1970. Kirkon alttaritaulun "Ylösnousemus" on maalannut Eino J. Härkönen 1942.
Luettelo hätäkeskuksen tehtäväluokista

Tehtäväluokat ovat Suomessa hätäkeskuksen viranomaisille määrittämiä tehtävänimikkeitä, jotka kertovat tehtävän perustiedot ja kiireellisyysluokan.
Pelastuslaitoksen/toimen tehtäväkoodit.
Tehtävän kiireellisyysluokka määräytyy hätäkeskusjärjestelmä Erican riskinarvion mukaan, joten tehtävän kiirellisyysluokka voi olla A, B, C, D tai N.
Kiireellisyysluokat.
Kiireellisyysluokkia on neljä: A, B, C ja D. A on kiireellisyysluokista kiireellisin ja D kiirellisyysluokan tehtävää voidaan taas tarvittaessa jonotuttaa.
Kirjainlyhenteistä käytetään nimiä: A = Aarne/Aatami, B = Bertta, C = Celsius/Cecilia ja D = Daavid/Dave.
Eri viranomaisten kiireellisyysluokat eivät ole täysin verrannollisia keskenään. Samaan tapahtumaan voi eri viranomaiset saada eri kiireellisyysluokan tehtävän.
Pukarojärvi

Pukarojärvi eli Pukaronjärvi tai Pukarajärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 85 hehtaaria ja sen pituus on 1,6 kilometriä ja leveys 900 metriä. Siihen laskee useita suo- ja metsäojia. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 450 metriä pitkä laskuoja Sotkajärven Taipaleenlahteen.
Järven rantaviiva on 7,3 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat paikoin soistuneita. Järvellä on viisi saarta. Rannoille on rakennettu loma-asuntoja, joille johtaa tiet Tammelan Kuulammin ja Hattulan Myllykylän yhdistävältä tieltä.
Ojajärvi (järvi Tammelassa)

Ojajärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 129 hehtaaria ja sen pituus on 2,0 kilometriä ja leveys 1,0 kilometriä. Siihen laskee useita suo- ja metsäojia. Järven luusua sijaitsee järven keskivaiheilla itärannalla, josta saa alkunsa 1,2 kilometriä pitkä laskuoja Sotkajärveen.
Järven rantaviiva on 9,2 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat paikoin soistuneita. Saaria on 12, joista Honkisaari, Isosaari ja Kyhkyssaari ovat suurimmat. Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja, joille johtaa tiet Tammelan Kuulammin ja Hattulan Myllykylän yhdistävältä tieltä.
Historia.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa Ojajärven rantaviivassa on nykyiseen verrattuna pieniä eroja. Selkeimpiä ovat seuraavat erot. Nykyinen Raatosaari niminen niemi oli Senaatin kartastossa saari. Nykyinen Honkisaari on piiretty Senaatin kartastossa kahdeksi saareksi. Nykyinen Salakkakärki puuttuu Senaatin kartasta kokonaan. Tällaiset erot on voinut syntyä laskuojan myöhemmissä perkauksissa.
Arja Pessa

Arja Pessa oik. "Arja Eeva-Liisa Jurkka" (8. helmikuuta 1943 Helsinki – 4. maaliskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja koreografi. Pessa oli näyttelijä Jussi Jurkan puoliso.
Pessa menehtyi 72-vuotiaana syöpään Töölön sairaalassa Helsingissä. Pessa on haudattu Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin.
Garissan yliopiston isku

Garissan yliopiston isku tapahtui 2. huhtikuuta 2015, kun ryhmä aseistautuneita miehiä hyökkäsi Kenian pohjoisosassa lähellä Somalian rajaa sijaitsevassa Garissan kaupungissa yliopiston kampukselle. Iskun tekijäksi ilmoittautui al-Shabaab. Hyökkääjät ottivat opiskelijoita panttivangeiksi. Eloonjääneiden mukaan hyökkääjät erottelivat opiskelijoiden joukosta kristityt ja ampuivat heidät heti. Kenian asevoimat hyökkäsivät terroristeja vastaan. Panttivangeista ainakin 147 sai surmansa.
Tapahtumat.
Naamioituneet hyökkääjät saapuivat Garissan yliopiston kampusalueelle aamulla 2. huhtikuuta ja ampuivat kaksi yliopistolle palkattua vartijaa. Tämän jälkeen he etenivät kampukselle huutaen silminnäkijöiden mukaan olevansa al-Shababista ja surmasivat valikoiden kristittyjä opiskelijoita. Osa opiskelijoista yllätettiin näiden ollessa valmistautumassa kokeisiin luokkahuoneissa. Osa heistä pääsi pakoon kampusaluetta ympäröivän aidan läpi. Iskuun vastanneet Kenian turvallisuusjoukot piirittivät lopulta hyökkääjät kampusalueella sijaitsevaan naisten asuntolaan. Neljä hyökkääjistä kuoli, kun heidän räjähteillä varustetut itsemurhavyönsä räjähtivät. Hyökkäyksen jälkeen viranomaiset ilmoittivat pidättäneensä yhteensä viisi henkilöä.
Tekijät.
Somaliainen terroristijärjestö al-Shabab otti vastuun iskusta. Kenian viranomaiset nimesivät iskun suunittelijaksi al-Shababiin kuuluvan Mohamed Kunon. Kuno tunnetaan myös nimellä Mohamed Dulyadin ja hän on taustaltaan Kenian somali, joka siirtyi Somalian puolelle ja liittyi sittemmin al-Shababin riveihin. Hänen vangitsemisestaan on luvattu 215 000 dollarin palkkio. Al-Shababin mukaan se on ollut sodassa Kenian kanssa lokakuusta 2011, jolloin Kenian armeija alkoi suorittaa operaatioita Somalian puolella al-Shababia vastaan. Al-Shabab oli tätä ennen ylittänyt Kenian ja Somalian vastaisen rajan useasti ja ottanut panttivankeja Kenian puolelta. Al-Shababin uskotaan värvänneet somalien lisäksi myös kenialaisia. Erään silminnäkijän mukaan hyökkääjät olivat puhuneet puhelimessa swahiliksi eli kielellä, jota ei juuri puhuta Somaliassa, mutta joka on Keniassa yleinen.
Pertti Oksa

Pertti Oksa (24. huhtikuuta 1957 Mikkeli – 4. maaliskuuta 2015 Mikkeli) oli suomalainen ravintolaketjun ja panimon perustaja. Hän laajensi äitinsä Mikkeliin perustamaa ravintolaketjua ja oli suomalaisen pienpanimotoiminnan uranuurtajia. 
Hän hankki vuonna 2002 omistukseen Saimaan Juomatehtaan, joka aloitti nimellä Saimaan Panimo vuonna 1999. Hän perusti 2006 Helsinkiin Bruuveri-panimoravintolan. Hän sai alan ammattilaisilta vuoden olutkrouvari-tittelin ja panimon oluet menestyivät testeissä. Hän toimi alojensa liitoissa ja yrittäjäjärjestöissä
Oksa vaikutti myös kunnallispolitiikassa kotikaupungissaan Mikkelissä.
Sorbus (viini)

Sorbus on pihjalanmarjoilla maustettu suomalainen cocktailjuoma. Sen alkoholiprosentti on 6,5. Sana "sorbus" tarkoittaa pihlajapuiden sukua. Juomaa on myyty vuodesta 2019.
Historiallinen Sorbus.
Alko myi vuosina 1935–2010 Sorbus-nimistä aperitiiviksi tarkoitettua pihlajanmarjoilla maustettua väkevää viiniä, "pihlajanmarjaviiniä". Sen lempinimi oli ”soppa”. Juoma oli edullinen ja makea alkoholijuoma, joka oli – yhdessä Gambinan kanssa – erityisesti rappioalkoholistien suosiossa. Viimeiset Sorbus-pullot myytiin elokuussa 2010, kun merkki poistui Alkon valikoimista heikon kysynnän vuoksi.
Pöytäviina

Pöytäviina on suomalainen alkoholimerkki, jota Alko valmisti ja myi huhtikuusta 1932 kesäkuuhun 2014. Pöytäviina oli väritöntä, ja sen alkoholipitoisuus oli 37 prosenttia. Nykymääritelmän mukaan Pöytäviina ei ollut värittömyydestään ja maustamattomuudestaan huolimatta votkaa, sillä votkan alkoholipitoisuuden alaraja on 37,5 prosenttia. Pöytäviinan nimi on saattanut juontua ajatuksesta, että se olisi alun perin tarkoitettu aterioiden yhteydessä nautittavaksi ruokaryypyksi. Altia ei kuitenkaan ole ottanut kantaa nimen alkuperään, joten sen todellista alkuperää ei tiedetä.
Pöytäviina oli ensimmäinen Alkon Rajamäen tehtailla pullotettu tuotemerkki, ja se pysyi Alkon myyntitilastojen kärjessä aina 1970-luvulle saakka. Alun perin Pöytäviinaa valmistettiin sulfiittispriistä erottamalla siitä myrkyllinen metanoli. Sulffiittisprii valmistettiin sulffiittiselluloosatehtailta ylijääneestä puun sokereista käyttämällä ja tislaamalla. Pöytäviinan tuotannossa siirryttiin ohraetanoliin 1995.
Tikkuviina.
Tikkuviina tuli Pöytäviinan nimitykseksi ehkä silloin, kun Alko valmisti Pöytäviinan sulfiittispriistä. Toinen nimen selitys on se, että sota-aikana Alko ei saanut enää Ranskasta korkkikapseleita, vaan korkkeja tehtiin koivusta ja puukorkkia kierrettäessä käsiin saattoi tulla tikkuja. Vaikka tämä selitys ei olisi oikea, se ainakin vahvisti tikkuviina-nimityksen käyttöä. Puukorkit eivät aina olleet täysin tiiviitä, ja sen vuoksi pullon etiketissä oli teksti "Säilytettävä pystyssä".
Infiniti Q50

Infiniti Q50 on Infinitin vuodesta 2013 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan automalli. Se esiteltiin vuoden 2013 Detroitin autonäyttelyssä. Q50:n myynti alkoi Yhdysvalloissa samana vuonna. Japanissa mallia myydään Nissan Skyline -nimisenä. 
Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä Q50 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Katri Pihlaja

Katri Emilia Pihlaja (1. syyskuuta 1893 Turku – 18. lokakuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Elämä ja ura.
Katri Pihlajan vanhemmat olivat leipurimestari Johan Henrik Lähteinen ja Emma Kristina Leppänen. Pihlaja valmistui ylioppilaaksi 1911 ja voimistelun opettajaksi 1916. Hän aloitti näyttelijänuransa Turun Työväen Teatterista keväällä 1917 ja oli kiinnitettynä Turun Suomalaiseen Teatteriin 1918–1923 ja edelleen Viipurin Näyttämöön 1923–1924, Oulun Työväen Teatteriin 1924–1926, Kotkan Näyttämöön 1926–1929 ja Kansan Näyttämöön vuodesta 1929 kuolemaansa syksyllä 1930.
"Lupaavaksi, sympaattiseksi ja henkeväksi" luonnehditun Pihlajan näyttämötehtäviä olivat muiden muassa Regina näytelmässä "Regina von Emmeritz", Elina tragediassa "Elinan surma", "Johanna Haarlan" "Kaksi kuningatarta"-näytelmässä, "Beata Kristina" näytelmässä "Juudas" ja Miinan osa Maria Jotunin draamassa "Miehen kylkiluu". Hänen roolejaan olivat niin ikään Portia klassikkonäytelmässä "Venetsian kauppias" ja Katherine Victorien Sardoun komediassa "Rouva Suorasuu".
Katri Pihlajan aviopuoliso oli näyttelijä Rafael Pihlaja (1893–1951). Pariskunnalla oli poika, Matti Pihlaja (1923–1973) ja tytär Marja Salonen os. Pihlaja (1921–1994). 
Katri Pihlaja sairastui keuhkotautiin ja kuoli lokakuussa 1930 tuberkuloosisairaalassa.
Terhi Juurinen

Terhi Juurinen, o.s. "Lehto" (28. lokakuuta 1945 Helsinki – 16. helmikuuta 2015 Helsinki), oli suomalainen keraamikko. Hänet tunnetaan erityisesti yhtenä Seenat-keramiikkayrityksen perustajista vuonna 1976. Vuodesta 1999 hän toimi sen nimissä yksin. Hän sai vaikutteita japanilaisesta estetiikasta.
Juurinen sai taideteollisuuden valtionpalkinnon 1979 yhdessä Lea Klemolan ja Riitta Pensasen kanssa. Vuonna 2014 myönnetyn taiteilijaeläkkeen ansiosta hänen oli tarkoitus keskittyä uusiin ideoihin.