tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
François Modesto

François Modesto (s. 19. elokuuta 1978 Bastia, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Olympiakosia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Modesto edusti vuodet 1997–1999 kotikaupunkinsa Sporting Club de Bastiaa, jonka jälkeen hän siirtyi Italiaan Cagliariin.
30. kesäkuuta 2010 Modesto teki kaksivuotisen sopimuksen kreikkalaisseura Olympiakosin kanssa. Ensimmäisellä kaudellaan Ernesto Valverden valmentamassa joukkueessa, hän pelasi pääosin puolustavana keskikenttäpelaajana.
Pembanpöllönen

Pembanpöllönen ("Otus pembaensis") on pöllöihin kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Tansaniassa Pemban saarella noin 55 kilometrin päässä Pohjois-Tansanian rannikolta. Vaikka sitä esiintyy melkein koko saaren alueella, sen elinalue rajoittuu lähinnä kahteen metsään. Sitä on jäljellä noin 1 500 paria.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät ja viljellyt alueet.
Ron Grahame

Ron Grahame (s. 7. kesäkuuta 1950 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Pelaajaura.
Grahame pelasi ennen ammattilaisuraansa neljä kautta Denverin yliopiston joukkueessa Pioneersissa yliopistosarja WCHA:ssa. Hänet nimettiin vuonna 1973, viimeisen yliopistokautensa päätteeksi, sarjan vuoden pelaajaksi. WHA-seura New York Raiders varasi hänet helmikuun 1972 WHA General Player Draftissa, mutta myi hänen pelaajaoikeutensa seuraavan vuoden kesäkuussa Houston Aerosille vaihdossa puolustaja Ray LaRoseen. Grahame aloitti ammattilaisuransa kaudella 1973–1974, jolla edusti Aerosia neljässä WHA:n runkosarjaottelussa. Suurimman osan tuosta kaudesta hän pelasi kuitenkin Southern Hockey Leaguen (SHL) Macon Whoopeesissa.
Grahame pelasi kaudesta 1974–1975 kauteen 1976–1977 vakituisesti WHA:ssa. Vuonna 1975 hän oli johdattamassa Houston Aerosia Avco Cupin voittoon ja nimettiin WHA:n pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hänet palkittiin WHA-vuosinaan myös kahdesti liigan parhaan maalivahdin palkinnolla Ben Hatskin Trophylla, vuosina 1975 ja 1977, sekä nimettiin vuonna 1975 liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja vuonna 1976 toiseen tähdistökentälliseen.
Vuonna 1977 Grahame siirtyi vapaana pelaajana NHL-seura Boston Bruinsiin. Hän edusti Bruinsia vain kauden 1977–1978, jolla pelasi 40 runkosarja- ja neljä pudotuspeliottelua. Lokakuussa 1978 hän siirtyi Los Angeles Kingsiin vaihdossa Kingsin ensimmäisen kierroksen varausvuoroon , jolla Bruins varasi puolustaja Ray Bourquen. Grahame edusti Kingsiä joulukuuhun 1980 asti, jolloin siirtyi kesken kauden 1980–1981 Quebec Nordiquesiin. Hän pelasi kauden aikana paitsi Kingsissä ja Nordiquesissa, myös AHL:n Binghamton Whalersissä. 
Grahame pelasi vuodesta 1977 vuoteen 1981 kestäneellä NHL-urallaan yhteensä 114 runkosarjaottelua, joista voitto-otteluja 50, ja neljä pudotuspeliottelua, joista voitto-otteluja kaksi. WHA:ssa hän pelasi vuosien 1973 ja 1977 välillä yhteensä 143 runkosarjaottelua, joista voitto-otteluja 102, ja 36 pudotuspeliottelua, joista voitto-otteluja 22. 
Pelaajauran jälkeen.
Grahame on työskennellyt vuonna 1981 päättyneen pelaajauransa jälkeen Denverin yliopiston palveluksessa. Hän on toiminut muun muassa yliopiston jääkiekkojoukkueen apuvalmentajana vuosina 1982–1990 ja vuodesta 2005 hänen nimikkeenään on ollut Assistant Vice Chancellor/Senior Associate Athletics Director. 
Perhe.
Ron Grahame on naimisissa pitkään NHL-seura Colorado Avalanchen johtotehtävissä toimineen Charlotte Grahamen kanssa. Heillä on kaksi lasta, molemmat poikia. Pojista vanhempi, John Grahame, on isänsä tavoin entinen NHL-maalivahti.
Liittovaltion hallinnoima heimoalue

Liittovaltion hallinnoima heimoalue (, ) oli itsehallinnollinen alue Pakistanin luoteisosassa Afganistanin vastaisella rajalla. Alueen asukkaat kuuluvat pataaneihin, joista pääosa asuu Afganistanin alueella sen valtaväestönä.
Väestö jakautui kahdelle alueelle kun brittiläisen Intian ja Afganistanin välistä rajaa määriteltiin. Britannian ulkoministeri Henry Mortimer Durand sai tehtäväkseen vetää rajan kartalle, ja 1893 se kirjattiin asiakirjaan ja tunnetaan nimellä Durand-linja. Vuoristoalueella rajalla ei ollut käytännön merkitystä, ja asukkaille myönnettiin lupa 1901 päättää asioistaan itsehallinnollisesti. Kun Pakistan itsenäistyi Intiasta, alue jäi Pakistanille mutta sopimus itsehallinnosta jäi voimaan ja alue nimettiin Pakistanin heimoalueiksi. Alueella asuu 3,5 miljoonaa asukasta. 
Alueella ei päde Pakistanin lainsäädäntö, eikä Pakistanin poliisilla ja armeijalla ole siellä toimintaoikeuksia, ellei presidentti nimenomaan määrää. Hallinnosta vastaa heimojohtajien muodostama jirga-kokous.
Yhteiskunnallisesti seutu on kehittymätöntä. Lukutaitoisia on asukkaista 20 prosenttia, eikä alueella ole muita kouluja kuin uskonnollisia madrassoja, joista on lähtöisin muun muassa suuri osa talibanien taistelijoista.
Seutu on luoksepääsemättömyytensä vuoksi talibanien ja al-Qaidan tukialuetta. Yhtenä syynä siihen, ettei Afganistanin tilannetta saada rauhoitetuksi, pidetään juuri alueen riippumattomuutta Pakistanin hallinnosta, sillä Afganistanin puolella toimivan liittouman Isaf-joukot eivät voi toimia alueella terroristien tavoittamiseksi. Osa heimoista käy sotaa terroristeja vastaan, mutta usein ne joutuvat sallimaan kapinallisten toiminnan. Yhdysvallat käyttää alueella sotimiseen miehittämättömiä lennokkeja, mutta sotilaita se ei voi viedä sinne.
Afganistan ei ole virallisesti hyväksynyt rajaa. Afganistanin emiiri Abdur Rahman Khan solmi sopimuksen Intian ja itsenäisen Afganistanin rajasta Britannian kanssa, eikä Pakistania vielä silloin ollut olemassa. Siksi osa afganistanilaisista poliitikoista on esittänyt alueen liittämistä Afganistaniin.
Heimoalue liitettiin Khyber Pakhtunkhwan maakuntaan vuonna 2018.
Charles F. Adams -luokka

Charles F. Adams -luokka oli Yhdysvaltain laivaston alusluokka, johon kuului 29 vuosina 1958–1967 valmistettua ohjushävittäjää. Niistä 23 palveli Yhdysvaltain laivastossa, kolme Australian kuninkaallisessa laivastossa (Perth-luokka) ja kolme Länsi-Saksan Bundesmarinessa (Lütjens-luokka). Yhdysvaltain laivaston alukset poistettiin käytöstä 1989–1992, jolloin neljä alusta myytiin Kreikkaan. Kaikki on poistettu käytöstä 2000-luvun alussa.
Suunnittelu ja valmistus.
Alukset perustuivat Forrest Sherman -luokan hävittäjiin, jonka runkoa oli pidennetty 5,8 metrillä. Alukset olivat viimeisiä Yhdysvaltain laivaston höyryboilerikäyttöisiä aluksia. Ne olivat myös ensimmäisiä ohjuksin aseistettuja laivaston aluksia.
Aseistukseksi tuli kaksi yksiputkista 5"/54 kaliiperin Mark 42 -tykkiä, RIM-24 Tartar -ilmatorjuntaohjus sekä ASROC-sukellusveneentorjuntaraketit ja 2×3 torpedoputkea. Myöhemmin aluksiin lisättiin RIM-66 Standard -ilmatorjuntaohjus ja AGM-84 Harpoon -meritorjuntaohjus Tartar-laukaisimiin.
Alukset.
Ensimmäinen alus ja samalla luokka nimettiin vuosien 1929–1933 laivastoministeri ja purjehtija Charles Francis Adamsin mukaan.
Lütjens-luokka.
Luokka on muokattu Charles F. Adams -luokasta Länsi-Saksan merivoimien vaatimusten mukaiseksi. Niiden majoitustilat ovat erilaiset, keulan kaikuluotaimen paikkaa vaihdettu, aluksissa on kaksi mastoa ja erilaiset savuhormit. Luokan muodostavat Yhdysvalloissa valmistetut: "Lütjens", "Mölders" ja "Rommel".
Perth-luokka.
Luokka on muokattu Charles F. Adams -luokasta vastaamaan Australian esittämiä vaatimuksia. Ne on aseistettu Ikara-ohjuksin, jotka korvaavat Yhdysvaltain laivaston aluksilla olleen ASROC-järjestelmän. Luokan alukset ovat: "HMAS Perth", "HMAS Hobart" ja "HMAS Brisbane".
Murja

Murja () on kylä Leningradin alueen Seuloskoin piirin Rahjan kunnassa. Se sijaitsee Laatokan rannalla Murjajoen suussa. Kylässä on seitsemän asukasta (vuonna 2007).
Murjan kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Sen asukkaat harjoittivat kalastusta, karjanhoitoa ja metsästystä. 1800-luvun alussa kylään perustettiin fajanssi- ja posliinitehdas. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan siellä oli 286 asukasta, jotka kaikki olivat venäläisiä.
Kylä sijaitsee suljetulla sotilasalueella. Entisen varuskunnan sisällä on 1900-luvun alussa rakennettu raunioitunut punatiilinen kirkko.
La Galissonnière -luokka (risteilijä)

La Galissonnière -luokka oli Ranskan laivaston 1930-luvulla valmistettu kuuden kevyen risteilijän muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.
Vuoden 1931 laivasto-ohjelma sisälsi kaksi uutta kevyttä risteilijää ja niitä täydentämään tilattiin seuraavana vuonna neljä lisää. Suunnitelma poikkesi täysin vuoden 1922 laivasto-ohjelmaan sisällytetyistä aluksista ja ne muistuttivatkin ulkonäöltään enemmän "Emile Bertiniä", mutta poiketen siitäkin merkittävästi. Uuden luokan suojaa oli merkittävästi parannettu ja siinä oli palattu ulkoisen panssarivyön käyttöön (105 millimetriä), joka kulki vesitiiviistä seinästä toiseen. Suojan lisäys leikkasi kuitenkin alusten maksiminopeutta ja se olikin vain 31 solmua.
Alukset.
Kaksi ensimmäistä alusta tilattiin 27. lokakuuta Brestistä ja 12. marraskuuta 1931 Lorientista ja kummankin köli laskettiin jo ennen vuoden vaihdetta. Vuoden 1932 laivasto-ohjelmaan kuuluneet neljä alusta tilattiin yksityisiltä telakoilta 11. heinäkuuta 1933.
Elvi Mela

Hilda Amanda Rintanen, kirjailijanimi Elvi Mela, (17. joulukuuta 1887 Kokemäki – 12. syyskuuta 1969 Kokemäki) oli suomalainen kirjailija, joka julkaisi kaksi romaania. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli kokki.
Elämä.
Rintanen syntyi rengin perheeseen Kokemäen Sonnilan kylässä. Hän muutti jo nuorena Helsinkiin työnhakuun päätyen lopulta palvelijattareksi ja keittäjäksi. Rintanen oli Bakussa Kaspianmeren öljyteollisuudessa työskennelleiden suomalaisperheiden palveluksessa ja hänestä kehittyi nopeasti taitava ruuanlaittaja. Myöhemmin Rintanen oli muun muassa von Frenckellin ja Thesleffin sukujen palveluksessa. Diplomaattiperheiden mukana hän työskenteli myös Suomen ulkopuolella muun muassa sotaministeri Wilhelm Thesleffin palveluksessa Norjassa.
Rintasen esikoisromaani "Helga" julkaistiin vuonna 1920. Kyseessä on traaginen rakkaustarina, joka sijoittuu sisällissodan aikaiseen Helsinkiin. Kirja sai hyvät arvostelut ja oli myös kohtalainen myyntimenestys. "Helgan" ilmestyttyä Rintanen ryhyi kirjoittamaan uutta romaania, jonka aihe tuli hänen omasta lapsuudestaan. Rintanen oli tuolloin arkkitehti Eliel Saarisen huvilassa asuneen liikemies Allan Hjeltin palveluksessa. Romaanin käsikirjoitus tuhoutui Hvitträskin tulipalossa heinäkuussa 1922, eikä hän kirjoittanut sitä uudestaan. Rintasen toinen romaani "Äyriälän emäntä" ilmestyi syksyllä 1930. Kirja kertoo synkän tarinan maalaistalosta ja sen asukkaista, joiden elämää leimaa muun muassa runsas alkoholinkäyttö. Tolstoilaisuudesta kiinnostunut Rintanen oli mukana myös Tulenkantajissa, muttei kuulunut ryhmän keskeisiin hahmoihin.
Rintasen kirjoittamia lyhyitä novelleja julkaistiin 1930-luvulla useissa sanomalehdissä. Vuosikymmenen vaihteessa alussa hän jätti keittäjän työnsä ja rakensi pienen mökin Järvenpään Satukalliolle elättäen itsensä palstaviljelyllä. Rintasen naapurina asui muun muassa kirjailija Tyyni Tuulio, jonka luona pidettyihin Satakuntalaisen osakunnan kirjallisuuspiirin kokoontumisiin hän usein osallistui. 1960-luvun puolivälissä Rintanen muutti Vampulaan, jossa asui hänen sukulaisiaan, mutta asettui pian Kokemäelle saatuaan paikan vanhainkodista. Viimeisinä vuosinaan Rintanen kirjoitti muistelmiaan, jotka kuitenkin jäivät kesken hänen kuoltuaan 81-vuotiaana syyskuussa 1969. Rintanen on haudattu Koomankankaan hautausmaalle. Hänen muistelmansa ja muut käsikirjoituksensa ovat kadonneet.
Fanny Talvio

Fanny Talvio (11. marraskuuta 1883 Rauma – 9. huhtikuuta 1969 Rauma) oli suomalainen kirjailija.
Talvio kävi kansakoulun ja työskenteli sitten "Rauman puhelin- ja telefoonilaitoksen" palveluksessa puhelujen välittäjänä. Hän oli mukana "Rauman Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen" toiminnassa ja julkaisi 1953 uskonnollissävyisen romaanin "Armon kevät".
Pōmare IV

Pōmare IV, viralliselta nimeltään ‘Aimata Pōmare IV Vahine-o-Punuatera‘itua, (s. 28. helmikuuta 1813 – 17. syyskuuta 1877) oli Tahitin kuningatar vuosina 1827–1877. Hänet tunnettiin myös nimellä ‘Aimata (), koska Tahitilla oli tapana, että voittoisalle päällikölle tuotiin hävinneiden vihollisten silmät. Silmät voitiin myös syödä.
Varhaiset vaiheet.
Nuoruudessaan ‘Aimata osoitti merkkejä siitä, ettei ollut halukas harjoittamaan protestanttisuutta, johon tahitilainen eliitti oli hänen isänsä valtakaudella kääntynyt.
Avioliitto ja lapset.
Ensimmäisen avioliittonsa Pōmare IV solmi joulukuusa 1822 Bora Boran ja Taha‘an tulevan kuninkaan Tapoa II:n kanssa. Pari erosi vuonna 1832, ja Pōmaren mukaan eron syynä oli miehen hedelmättömyys.
Pōmare IV meni uusiin naimisiin 5. joulukuuta 1832 serkkunsa Ari‘ifa‘aiten kanssa. Tästä liitosta syntyi kahdeksan lasta:
Tahitin kuningattarena.
Nuoremman veljensä kuoltua Pōmare julistettiin kuningattareksi 11. tammikuuta 1827.
Pōmare suosi paikallista kulttuuria, eteenkin tassia ja musiikkia, mikä oli länsimaalaisten lähetyssaarnaajien silmissä siveetöntä. Yhdessä vaiheessa nämä jopa väittivät Pōmaren saaneen kupan tällaiseen seksuaalissävytteiseen kulttuuriin osallistumisesta.
Hänen kaudellaan mm. Bora Bora liitettiin osaksi Tahitin kuningaskuntaa. Charles Darwin vieraili Tahitilla Pōmare IV:n vieraana.
Pōmare IV vastusti ranskalaisia, jotka pyrkivät ottamaan vallan Tahitilla. Vihamielisyydet ranskalaisten kanssa saivat alkunsa vuonna 1863, kun Pōmare karkotti kolme ranskalaista, joista kaksi oli katolilaisia pappeja. Tahitin hallitus pyrki myös lähestymään Yhdistynyttä kuningaskuntaa, joka saattaisi tarjota turvaa ranskalaisilta. Tahitin-Ranskan sodan jälkeen hän joutui hallitsemaan ranskalaisten siirtomaaisäntien alaisuudessa. Tahiti, ja ympäröivät polynesialaiset kuningaskunnat, säilyttivät kuitenkin nimellisesti itsenäisyytensä, koska Ranska ei voinut Britannian painostuksen alla liittää niitä itseensä.
Yksi keino, minkä kautta Pōmare IV yritti taistella ranskalaisia vastaan, oli lapsiensa laittaminen johtaviin asemiin Tahitilla ja muilla Suojanpuoleisilla saarilla: tytär Teri‘imaevarua nousi Bora Boran kuningattareksi ja poika Tamatoa Ra‘iātean ja Taha‘an kuninkaaksi.
Viimeiset vuodet.
Pōmare IV kuoli 17. syyskuuta 1877. Hänet on haudattu Aruen kaupungissa sijaitsevaan mausoleumiin. Uudeksi hallitsijaksi nousi hänen poikansa Pōmare V, joka luopui kruunusta 1880. Tämän seurauksena kuningaskunta lakkasi virallisesti olemasta ja se liitettiin osaksi Ranskaa.
Iltalehti (1919–1930)

Iltalehti (vuonna 1919 aluksi "Uuden Suomen Iltalehti") oli Helsingissä vuosina 1919–1930 ilmestynyt iltapäivälehti.
"Iltalehden" perustaminen liittyy "Uuden Suomettaren" ja "Uuden Päivän" yhdistymiseen "Uudeksi Suomeksi" vuonna 1919. Sopimukseen kuului iltapäivälehden julkaiseminen "Uuden Päivän" jatkajana. "Iltalehdellä" oli "Uudesta Suomesta" erillinen toimitus ja sisältö, ja se oli etupäässä tilattuna levinnyt tavallinen uutis- ja artikkelilehti. Sanomalehtien ilmestyminen iltapäivällä oli tavallista vielä 1930-luvulla.
"Iltalehti" ilmestyi kuudesti viikossa, ja sen levikki oli enimmillään 5 300 kappaletta. Lehden maanantainumero jaettiin vuoden 1928 loppuun saakka myös tuona päivänä ilmestymättömän "Uuden Suomen" tilaajille. Emolehtensä tavoin "Iltalehti" oli kokoomuksen äänenkannattaja. Sen päätoimittajina työskentelivät Yrjö Koskelainen (1919–1923), Emerik Olsoni (1923–1924), Iisakki Laati (1924–1926), Eino Palola (1926–1927) ja Jaakko Tuomikoski (1927–1930).
Lehti oli koko ilmestymisaikansa tappiollinen, ja 1920-luvun lopulla se uhkasi tehdä koko "Uuden Suomen" kustannusyhtiöstä kannattamattoman. Yhtiö halusi päästä "Iltalehdestä" eroon, ja vuonna 1930 se luovutettiin korvauksetta omaa äänenkannattajaa suunnitelleille lapuanliikkeen kannattajille. Nämä perustivat tilalle "Ajan Sanan", jota jaettiin vuoden loppuun saakka myös "Iltalehden" tilaajille.
Pyhän Mikaelin kultakupolinen luostari

Pyhän Mikaelin kultakupolinen luostari () on ortodoksinen luostari Ukrainan pääkaupungissa Kiovassa. Luostari sijaitsee kaupungin halki virtaavan Dneprjoen itärannalla.
Alkuperäisen luostarin rakennutti keskiajalla (1108–1113) Svjatopolk II. Tataari-invaasion aikana (1240) luostari pääosin tuhottiin, ja sen toiminta lakkasi. Luostari avattiin uudelleen 1496. 1500-luvulla luostari kunnostettiin ja sitä laajennettin. Siitä muodostui yksi Ukrainan suosituimmista ja vauraimmista luostareista. 
Luostari tuhottiin Neuvostoliiton aikana 1930-luvulla. Luostari rakennettiin uudelleen Ukrainan itsenäistymisen jälkeen (pääkirkko vuodesta 1997 lähtien) ja avattiin vuonna 1999.
Verena Stuffer

Verena Stuffer (s. 23. kesäkuuta 1984) on italialainen alppihiihtäjä, joka kilpailee enimmäkseen vauhtilajeissa, eli syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa.
Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 Stuffer oli syöksylaskussa 23:s ja Garmisch-Partenkirchenissä 2011 27:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui supersuurpujottelussa 11:nneksi ja syöksylaskussa 14:nneksi.
Maailmancupissa Stuffer kilpaili ensimmäisen kerran Cortina d'Ampezzossa tammikuussa 2003. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai helmikuussa 2005 oltuaan San Sicarion alppiyhdistetyssä 27:s. Kymmenen parhaan joukossa hän debytoi oltuaan kahdeksas Sankt Moritzin syöksylaskussa helmikuussa 2008. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa tammikuussa 2014.
FC Seoul

FC Seoul () on eteläkorealainen jalkapallojoukkue Soulista. Se pelaa Etelä-Korean pääsarjassa K-Leaguessa.
WTA Awards

WTA Awardsit ovat palkintoja, jotka jaetaan kauden päätteeksi tenniksen WTA-kiertueen pelaajille ja turnauksille, jotka ovat ansioituneet kauden aikana.
Player Service.
"Palkinto jaetaan pelaajalle, joka on tukenut eniten muita pelaajia WTA-pelaajien neuvostossa."
Karen Krantzcke Sportsmanship Award.
"Palkinto jaetaan pelaajalle, joka on osoittanut eniten urheilullisuutta."
Diamond Aces.
"Diamond Aces on nimetty Jerry Diamondin mukaan, ja palkinto myönnetään pelaajalle, joka tekee parhaansa edistääkseen tennistä kentillä ja kenttien ulkopuolella."
Rajanopeus

Rajanopeus on suurin nopeus, jolla putoava kappale voi liikkua putoamissuuntaan. Se saavutetaan, kun väliaineen vastus kasvaa yhtä suureksi kuin putoavaan kappaleeseen kohdistuva vetovoima, jolloin kappale ei enää ole kiihtyvässä liikkeessä. Ihmisen kokoisella kappaleella rajanopeus ilmakehän alaosissa on noin 190 km/h ilman vastustaessa (Fd) liikettä, jonka aiheuttaa maan vetovoima (Fg). Esimerkiksi laskuvarjohypyssä rajanopeus saavutetaan, kun matka alas kestää tarpeeksi kauan. Tällöin hyppääjän putoamisnopeus ei enää kasva, vaan pysyy vakiona.
Alma Mattila

Alma Rakel Mattila (26. marraskuuta 1888 Tyrvää – 26. elokuuta 1973 Isojoki) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. Vuonna 1938, samana vuonna kun hänen esikoisromaaninsa "Eliina" ilmestyi, hän asui Merikarvian Honkajärvellä.
Pekka Ruotsi

Pekka Ruotsi (22. syyskuuta 1902 Salmi – 17. tammikuuta 1975 Oulu) oli suomenkarjalainen opettaja ja kirjailija.
Ruotsin vanhemmat olivat Dimitri (Miitrei) Ivanov Ruotsi ja Anna Nikitina Nejelov. Hän oli naimisissa vuodesta 1932 Helvi Inkeri Ikosen kanssa. Pekka Ruotsi toimi opettajana 1930-luvulla Salmin pitäjän Manssilan kylässä.
Ruotsi kirjoitti useita salmilaisaiheisia pakinoita, ja hän julkaisi myös kirjan "Rajan kahden puolen".
Aino Kurki-Suonio

Aino Katri Kurki-Suonio (Krohn) (o.s. Vartia) (29. lokakuuta 1900 Hämeenlinna – 26. tammikuuta 1975 Hämeenlinna) oli suomalainen pianisti, musiikkipedagogi ja kirjailija. 
Kurki-Suonio opiskeli pianonsoittoa Helsingin musiikkiopistossa (nyk. Sibelius-Akatemia) vuodesta 1919 (diplomi 1922) sekä Elli Rängman-Björlinin johdolla 1923–1939. Hän toimi yksityisopettajana sekä 1954–1972 Hämeenlinnan musiikkiopiston pianonsoiton lehtorina. Hän esiintyi kamarimuusikkona ja solistina. Hänen puolisonsa oli lääketieteen ja kirurgian tohtori, lääkintöneuvos Ensio Kurki-Suonio (Krohn) (1896–1993). Heidän lapsiaan ovat fyysikko, Helsingin yliopiston emeritusprofessori Kaarle Kurki-Suonio ja Tampereen teknillisen yliopiston tietojenkäsittelytieteen emeritusprofessori Reino Kurki-Suonio.
Visby-luokka (hävittäjä)

Visby-luokka oli Ruotsin merivoimien neljän hävittäjän muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Alusluokka oli parannettu versio Göteborg-luokasta. Siinä oli vahvempi ilmatorjunta-aseistus, muttei vahvennettua pääaseistusta. Pääaseistus oli kuitenkin asennettu tehokkaammin, sillä tykin numero 2 sijaintia oli muutettu niin, että se kykeni ampumaan tykin numero kolme yli.
Rohtoverbena

Rohtoverbena eli rohtorautayrtti ("Verbena officinalis") on monivuotinen ruohovartinen kukkiva kasvi. Se on lääkekasvi, jolla on ajateltu olevan yliluonnollisia voimia. Rohtoverbenaa löytää kaupasta kuivattuna. Sitä myydään myös puutarhoilla monivuotiseksi kasviksi, mutta puutarhakukaksi jalostettu kasvi ei välttämättä ole yhtä hyvin ravinteikas ja turvallinen kuin rohtokasviksi kasvatettu ja kuivatettu.
Ulkonäkö ja koko.
Rohtoverbena kasvaa noin 60 senttimetriä korkeaksi. Sillä on talvehtiva maavarsi, josta nousee monia ohuita varsia. Syvään uurteiset lehdet asettuvat varsin pareittain. Lehdet ovat hienon karvan peitossa. Pienet vaaleanvioletit kukat puhkeavat elo-syyskuussa.
Levinneisyys.
Rohtoverbena kasvaa luonnonvaraisena Keski- ja Etelä-Euroopassa. Suomessa sitä viljellään vyöhykkeillä III-IV. 
Historia.
Rautayrtti on uskottu olevan varsin voimakas taikakasvi. Sen nimi liittyy monessa kielessä rautaan tai pyhyyteen. Yrtti oli kelttien druidipapiston, roomalaisten, egyptiläisten ja monien muiden kansojen pyhä kasvi. Egyptissä kasvi tunnetaan Isiksen kyyneleenä. Egyptin tarustossa jumalatar Isis itki niin hartaasti Osiriksen menetystä, että hänen kyyneleistään syntyi rautayrtin taimia. Persiassa taikurit tervehtivät nousevaa aurinkoa pidellen alastomana käsissään rautayrttikimppuja. Kasvin on sanottu lisäävän luovuutta. Kasvin ajatellaan taikakäytössä lisäävän rituaaliesineiden voimaa, joten sitä voi sekoittaa öljysekoitukseen, jolla pyhittää ja puhdistaa rituaaliesineistöä. 
Terveysvaikutukset.
Nimestään huolimatta rautayrtti ei sisällä rautaa, ja siitä uutettu tee heikentää raudan imeytymistä, joten sitä ei tulisi nauttia samaan aikaan rautapitoisten ruokien kanssa. Kasvia ei saa käyttää raskaana tai imettäessä, sillä se voi lisätä keskenmenon riskiä. Toisaalta kätilöt ovat käyttäneet kasvia synnytyksen aikana voimistamaan kohdun supistuksia. Yrttiä kannattaa haudutella iltateeksi, sillä se on vaikutuksiltaan rauhoittava ja unettava. Joidenkin mielestä se kiihottaa seksuaalisesti ja toimii lemmenrohtona. Se auttaa myös suussa oleviin tulehduksiin ja ienongelmiin. Kirjallisuudessa löytyy myös mainintoja käytöstä kuumelääkkeenä, migreenin hoidossa, munuaiskivissä ja hengitystievaivoissa. Ulkoisesti kasvin voi laittaa hoivaamaan palovammoja, ihovaurioita ja ruhjeita sekä kolottavia hermoja.
Verbenalla on eläinkokeissa havaittu olevan antikonvulsiivisia ja rauhoittavia vaikutuksia.
Arvi Ahvenainen

Vilho Arvid Ahvenainen, nimimerkki Ahven (19. heinäkuuta 1908 Mäntyharju – 14. kesäkuuta 1982 Lappeenranta) oli suomalainen pakinoitsija.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Ahvenainen kävi keskikoulun Mikkelin yhteiskoulussa aikoen hakeutua sen jälkeen metsäkouluun. Sotavuodet estivät kuitenkin tämän suunnitelman ja sotien jälkeen Ahvenainen toimi metsätyönjohtajana sekä oli puolustusvoimain palveluksessa. 
Ahvenainen pakinoi vuosina 1960–1982 nimimerkillä "Ahven" Mikkelissä ilmestyneessä Länsi-Savo-lehdessä. Hänen pakinoistaan julkaistiin kaksi kokoelmaa ja lisäksi Ahvenainen kirjoitti kolumneja ja muutamia paikallishistoriallisia näytelmiä.
Stefan Savić

Stefan Savić (mont. Стефан Савић, s. 8. tammikuuta 1991 Mojkovac, Montenegron ST, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana turkkilaisseura Trabzonsporissa ja Montenegron maajoukkueessa.
Savić voitti Serbian liigamestaruuden kaudella 2010–2011 Partizan Belgradin joukkueessa. Hän pelasi Englannin Valioliigassa kaudella 2011–2012 Manchester Cityn joukkueessa 12 ottelua ja teki niissä yhden maalin Cityn voittaessa mestaruuden. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Eurooppa-liigassa Atlético Madridin joukkueessa täyden peliajan molemmissa puolivälieräotteluissa ja tuli vaihdosta kentälle molemmissa välieräotteluissa mutta ei saanut peliaikaa Atléticon voittamassa loppuottelussa. Kaudella 2020–2021 Atlético Madrid voitti Espanjan liigamestaruuden ja Savić pelasi tuolla kaudella 33 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Savić on pelannut pääsarjatasolla myös Italian Serie A:ssa Fiorentinan joukkueessa. Heinäkuussa 2024 Savić siirtyi kolmivuotisella sopimuksella turkkilaiseen Trabzonsporiin.
Savić on valittu Montenegron parhaaksi jalkapalloilijaksi vuosina 2016, 2017, 2018, 2020, 2021, 2022 ja 2023.
Viktor Axelsen

Viktor Axelsen (s. 4. tammikuuta 1994 Odense) on tanskalainen sulkapalloilija ja olympiavoittaja. Axelsen tuli tunnetuksi kesällä 2010 voitettuaan juniorien maailmanmestaruuden Meksikossa. Axelsen on myös hallitseva juniorien Euroopan mestari ja on voittanut myös muutamia aikuisten EBU-kilpailuja, muun muassa Kyproksen ja Espanjan kilpailut. Maailmanlistalla Axelsen on parhaimmillaan ollut ensimmäisenä. Axelsenin kovimpia voitettuja vastustajia ovat muun muassa Taufik Hidayat, Chunlai Bao, Lee Chong Wei ja Lin Dan pronssiottelussa Rion olympialaisissa vuonna 2016.
Tokion olympialaisissa 2020 Axelsen sai miesten kaksinpelissä kultaa voitettuaan finaalissa Kiinan Chen Longin. Axelsen saavutti olympiakultaa myös Pariisin olympialaisissa 2024, jossa hän voitti finaalissa Thaimaan Kunlavut Vitidsarnin.
William Collum

William Collum (s. 18. tammikuuta 1979 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen jalkapalloerotuomari. Hänestä tuli kansainvälinen erotuomari vuonna 2006.
Collum tuomitsi ensimmäisen ottelunsa Mestarien liigassa syyskuussa 2010, jossa kohtasivat tanskalainen FC Kööpenhamina ja kreikkalainen Panathinaikos FC.
Jack Lord

Jack Lord, oikea animi John Joseph Patrick Ryan, (30. joulukuuta 1920 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 21. tammikuuta 1998 Honolulu, Havaiji, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen televisio-, elokuva- ja Broadway-näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Steve McGarrettin roolissa alkuperäisen "Hawaii Five-O" -televisiosarjan päähenkilönä. Roolihenkilö toimi poliisina Havaijilla. Lordin muita rooleja oli Felix Leiter ensimmäisessä James Bond -elokuvassa "Salainen agentti 007 ja tohtori No".
Nokia X5-01

Nokia X5-01 on QWERTY-näppäimistöllä varustettu matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama kesäkuussa 2010 julkaistu matkapuhelin, jonka hintaluokka on ilman veroja noin 160–170 euroa. Nokia X5-01 tuli myyntiin ensiksi Indonesiassa.
Saab Kockums

Saab Kockums AB on ruotsalainen laivanrakennusyritys, jonka on vuodesta 2014 omistanut puolustusvälineyhtiö Saab. Kockumsin aiempi omistaja oli saksalainen ThyssenKrupp-konserni. Yrityksen historia juontaa juurensa Malmössä sijainneeseen Kockums-telakkaan, joka valmisti myös siviilialuksia vuoteen 1987 saakka ja työllisti suurimmillaan yli 6 000 ihmistä.
Saab Kockums valmistaa lähinnä sotalaivoja. Uudet laivat ja sukellusveneet rakennetaan nykyään Karlskronassa (Karlskronavarvet, kuulunut vuodesta 1989 Kockums AB:hen), sillä valmistus Malmössä päättyi 1998. Siviilituotanto Malmössä päättyi 1987. Kockumsista tuli vuonna 2007 osaomistaja Ruotsin puolustusvoimien aiemmin omistamaan yhtiöön "Marinverkstäderna", joka sijaitsee Muskössä Tukholman lähellä.
Historiaa.
Kockumsin suku on 1820-luvulla Malmössä kaupan ja teollisuuden piirissä aloittanut suku. Frans Henrik Kockum kokosi suuren omaisuuden panostamalla tupakanvalmistukseen. Varallisuutensa ansiosta hän perusti 1840 konepajan ja valimon ja alkoi valmistaa maatalouskoneita, viinantislausvälineitä, liesiä ja uuneja, ja vuodesta 1850 myös junanvaunuja. Suvun tiilitehdas Lommassa erikoistui sementintuotantoon, ja tästä liiketoiminnasta syntyi 1871 Skånska Cement AB, josta kehittyi kansainvälinen rakennusyhtiö Skanska.
Vuonna 1870 perustettiin telakka Malmön satamaan. Se työllisti parhaimmillaan yli 6 000 ihmistä ja oli kaupungin suurin työnantaja ja toisen maailmansodan jälkeen yksi maailman suurimmista telakoista, päätuotteenaan suuret rahtilaivat. Telakan toiminta loppui 1987 viimeisenä isoja siviililaivoja valmistaneena ruotsalaistelakkana. Muutkin telakat oli vuodesta 1977 alkaen sulautettu valtio-omisteiseen Svenska Varv -yhtiöön ja lopetettu. Kockumsin telakan noin 2 500 työntekijästä 750 saattoi jatkaa sotilassukellusveneitä valmistavan Kockums Marine AB:n palveluksessa.
Vuonna 1999 Kockumsin osti saksalainen Howaldtswerke-Deutsche Werft, josta tuli 2005 osa saksalaista ThyssenKruppia. Ruotsalaisyhtiön nimenä oli tuon jälkeen ThyssenKrupp Marine Systems (TKMS). Vuonna 2014 Saab osti TKMS:n ja nimeksi tuli Saab Kockums.
Kockums-työkoneet.
Kockums oli aikoinaan myös merkittävä kaivinkoneiden ja metsäkoneiden valmistaja sen ostettua 1947 ruotsalaisen Landskrona-yhtiön. Vuonna 1979 Ruotsin valtion omistamalle Statsföretagille siirtynyt liiketoiminta myytiin 1982 osin Volvo BM -työkonevalmistajalle ja 1984 metsäkoneiden osalta suomalaiselle Rauma-Repolalle. Suomalaisyritys oli jo 1980 ostanut kaksi muuta ruotsalaista metsäkonevalmistajaa, Bruun Systemsin ja ÖSAn, ja yhdisti nämä kaikki suomalaisen Lokomo Forestin kanssa metsäkonevalmistajaksi nimeltä Forest Machine Group (FMG). Amerikkalaisen Timberjackin oston 1989 jälkeen yrityksestä tuli FMG Timberjack, sitten Timberjack, jonka vuonna 2000 osti John Deere.
Guy Speranza

Guy Speranza (12. maaliskuuta 1956 – 8. marraskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen laulaja, joka tuli tunnetuksi metalliyhtye Riotin alkuperäisenä keulahahmona. Hän esiintyi ensimmäisellä Monsters of Rock -festivaalilla vuonna 1980 ja lauloi Riotin kolmella ensimmäisellä albumilla: "Rock City" (1977), "Narita" (1979) ja "Fire Down Under" (1981). 
Vuonna 1981 Speranza jätti yhtyeen, ja tämän jälkeen hän työskenteli hyönteistorjunnassa Floridassa, kunnes sairastui haimasyöpään, johon kuoli Orlandossa 47-vuotiaana.
USS Hornet Museum

USS Hornet Museum on yhdysvaltalainen laivamuseo, johon kuuluu muun muassa USS Hornet (CV-12). Sen sijaintipaikka on Kaliforniassa Alamedassa.
Pikkuleinikki

Pikkuleinikki ("Ranunculus pygmaeus") on pohjoisella pallonpuoliskolla kasvava arktisten alueiden pienikokoinen leinikkilaji. Pikkuleinikki on myrkyllinen kasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen pikkuleinikki kasvaa 2–10 cm korkeaksi. Varsi on koheneva tai pysty. Aluslehdet ovat pitkäruotisia. Lehtien lapa on tavallisesti 10–15 mm leveä, muodoltaan munuaismainen ja kolmihalkoinen. Keskiliuska on tavallisesti ehyt ja sivuliuskat 2–3-halkoisia. Varsilehdet ovat tavallisesti ruodittomia ja niiden lehtien lapa kolmiliuskainen. Liuskat ovat kapean vastapuikeita ja ehyitä. Kukkaperä on lähes aina ainakin yläosastaan vaaleakarvainen, ja pitenee hedelmävaiheessa. Keltaisessa kukassa on kaksi kehäkiehkuraa. Verhiö on viisilehtinen, verholehdet ovat harvaan vaaleakarvaisia ja varisevat varhain. Myös terälehtiä on viisi kappaletta. Ne ovat tavallisesti verholehtiä pienempiä, 2–4 mm pitkiä ja mesikuopallisia. Suomessa pikkuleinikki kukkii heinä-elokuussa. Leveyttään korkeammassa hedelmistössä on noin 1 mm:n pituisia pähkylöitä, joissa on käyrä, alle 0,5 mm pitkä ota.
Suomessa tavattavista leinikkikasveista pikkuleinikki muistuttaa eniten pohjanleinikkiä ("R. hyperboreus"). Laji voi toisinaan risteytyä toisen arktisen leinikkilajin, lumileinikin ("R. nivalis") kanssa.
Levinneisyys.
Pikkuleinikkiä tavataan pohjoisen pallonpuoliskon vuoristoissa ja arktisilla alueilla. Euroopassa sitä paikoin Alpeilla, Norjan, Ruotsin ja Suomen vuoristo- ja tunturialueilla, Islannissa, Huippuvuorilla sekä Pohjois-Venäjän arktisilla alueilla. Pohjois-Venäjällä levinneisyysalue jatkuu Siperian pohjoisimmissa osissa aina Tyynelle valtamerelle saakka. Itä-Siperiassa lajia tavataan myös etelämpänä. Pohjois-Amerikan puolella pikkuleinikkiä tavataan Alaskassa, Kanadan pohjoisosissa sekä Kalliovuorilla. Laji on levinnyt laajalle myös Grönlannissa.
Suomessa pikkuleinikki on pohjoisimman Lapin kasvi. Sitä kasvaa Enontekiöllä, Muonion ja Kittilän pohjoisosissa sekä harvinaisena Utsjoella. Runsaimmillaan laji on Kilpisjärven alueen suurtuntureilla.
Elinympäristö.
Pikkuleinikki viihtyy lumenviipymäpaikoilla, pahtojen kosteilla penkereillä ja soraikoilla. Suomessa se kasvaa lähinnä yläpaljakan korkeudella, harvoin alempana.
František Joun

František Joun (s. 1. lokakuuta 1954 Písek, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkopuolustaja ja -valmentaja, joka toimii nykyisin Tšekin Extraliigan HC Mountfield České Budějovicen toimitusjohtajana.
Ura.
Pelaajaura.
Joun pelasi pitkään kotimaassaan HC České Budějovicenn joukkueessa, jota hän edusti vuosina 1972–1985. Joun siirtyi kaudeksi 1986–1987 Suomeen ja I-divisioonajoukkue KooKoon riveihin. Hän ei saavuttanut suurta suosiota joukkueen fanien keskuudessa, mutta kuului päävalmentaja Reino Ruotsalaisen luottopelaajiin. 
Joun oli KooKoossa pelatessaan jo uransa loppupuolella ja hänellä oli takanaan kolme polvileikkausta. Joun oli nostamassa joukkuetta SM-liigaan kaudeksi Jääkiekon SM-liigakausi 1987–1988, joka jäi hänen viimeisekseen pääsarjatasolla. Kauden 1988–1989 Joun pelasi vielä Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa ja EHC 80 Nürnbergin joukkueessa. Hän oli tehoilla 14+30=44 joukkueen tehokkain puolustaja.
Valmentajana ja toimitusjohtajana.
Tammikuusta 1990 kevääseen 1993 Joun valmensi HC České Budějovicea Tšekkoslovakian jääkiekkoliigassa. Hän valmensi myös Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligassa Adendorf EC:tä kauden 2000–2001. 
Kaudeksi 2004–2005 Joun siirtyi HC České Budějovicen toimitusjohtajaksi ja on hoitanut virkaa tuosta lähtien. Joukkue pelasi hänen ensimmäisen kautensa 1. Národní Hokejová Ligassa, mutta nousi Extraliigaan keväällä 2005.
Öland-luokka

Öland-luokka oli Ruotsin merivoimien kahden hävittäjän muodostama alusluokka.
FS Bison (1930)

Bison oli Ranskan laivaston 1924 vesille laskettu Guépard-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa tuhoutumiseensa 3. toukokuuta 1940 saakka.
Valmistus.
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 14. maaliskuuta 1927. Alus laskettiin vesille 29. lokakuuta 1928 ja otettiin palvelukseen 10. lokakuuta 1930.
Palvelus.
"Bison" joutui 7.-8. helmikuuta 1939 välisenä yönä risteilijä "Georges Leyguesin" yliajamaksi, jolloin alus katkesi sillan etupuolelta. Korjaukset kestivät Lorientin laivastontelakalla kuusi kuukautta. Alus oli 4. hävittäjäviirikön ainoa alus, joka oli ennen toista maailmansotaa Atlantilla ennen kuin se liittyi 11. viirikköön Greenockissa huhtikuussa 1940.
Alus osallistui viirikkönsä mukana saattueiden suojaamiseen sekä partiointiin Atlantilla, mutta sen ja muiden raskaiden Ranskan laivaston alusten lyhyt toimintasäde rajoitti tehtäviä. Alus osallistui ranskalaisalusten mukana Norjan taisteluihin. Se tuhoutui Saksan ilmavoimien 1. St.G I:n Junkers Ju 87 -pommittajien hyökkäyksessä 3. toukokuuta 1940.
Pasi Tuohimaa

Pasi Tuohimaa (s. 19. elokuuta 1961 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja entinen Nelosen uutisten toimittaja. Nykyään hän on Posivan viestintäpäällikkö. 
Tuohimaa pelasi SM-liigassa Rauman Lukossa ja Helsingin Jokereissa yhteensä 129 liigaottelua kausina 1979–1984 sekä valmensi SM-liigassa Kiekko-Espoota kakkosvalmentajana 1990-luvun alkupuolella. SM-liigan runkosarjassa hän teki yhteensä 11+13=24 tehopistettä.
Pasi Tuohimaa on myös Nelosen politiikan toimittaja ja politiikan toimittajien yhdistyksen puheenjohtaja.
Hänen veljensä Harri on myös entinen jääkiekkoilija ja poikansa Frans jääkiekkomaalivahti.
FS Guépard (1929)

Guépard oli Ranskan laivaston 1924 vesille laskettu Guépard-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, kunnes miehistö upotti aluksensa Toulonin satamassa 27. marraskuuta 1942.
Valmistus.
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 14. maaliskuuta 1927. Alus laskettiin vesille 19. huhtikuuta 1928 ja otettiin palvelukseen 13. elokuuta 1929.
Palvelus.
"Guépard" liitettiin Välimeren laivaston 3. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan ja akselivaltojen välisen aselevon astuttua voimaan alus pysyi Toulonissa tai Pohjois-Afrikan tukikohdissa. Alus siirtyi 1941 "Valmyn" kanssa Syyriaan, jossa sen kotisatamana oli Beirut. Sen tehtävänä torjua brittien yritykset alueen valtaamiseksi. Kumpikin ranskalaisalus tulitti australialaisjoukkoja, ennen kuin Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjä "HMS Janusin" vaurioitti alusta. "HMS Jackalin" saavuttua ranskalaisalukset vetäytyivät. St. Jeanne d'Arcin -aselevon ehtojen mukaisesti ranskalaisalukset palasivat Touloniin.
Saksalaisten tunkeuduttua Vichyn Ranskan hallitsemalle alueelle alus upottautui 27. marraskuuta 1942 muiden ranskalaisalusten kanssa Toulonin satamaan.
FS Valmy (1929)

Valmy oli Ranskan laivaston 1928 vesille laskettu Guépard-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, kunnes aluksen miehistö upotti aluksensa Toulonin satamassa 27. marraskuuta 1942.
Valmistus.
Alus tilattiin St. Nazairesta Ateliers et Chantiers St. Nazaire-Penhoëtilta, missä köli laskettiin 5. toukokuuta 1927. Alus laskettiin vesille 19. toukokuuta 1928 ja otettiin palvelukseen 1. tammikuuta 1930.
Palvelus.
"Valmy" liitettiin Välimeren laivaston 3. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan ja akselivaltojen välisen aselevon astuttua voimaan alus pysyi Toulonissa tai Pohjois-Afrikan tukikohdissa. Alus siirtyi 1941 "Guépardin" kanssa Syyriaan, jossa sen kotisatamana oli Beirut. Sen tehtävänä oli torjua brittien yritykset alueen valtaamiseksi. Kumpikin ranskalaisalus tulitti australialaisjoukkoja ennen kuin kohtasivat Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjän "HMS Janusin", joka vaurioitui seuranneessa tulitaistelussa pahoin. "HMS Jackalin" saavuttua ranskalaisalukset vetäytyivät. St. Jeanne d'Arcin -aselevon ehtojen mukaisesti ranskalaisalukset palasivat Touloniin.
Saksalaisten tunkeuduttua Vichyn Ranskan hallitsemalle alueelle alus upotettiin 27. marraskuuta 1942 muiden ranskalaisalusten kanssa Toulonin satamaan. Italialaiset päättivät nostaa hylyn ja liittää sen kunnostettuna laivastoonsa nimellä "FR24". Hylky hinattiin Italiaan, mutta Britannian kuninkaallisten ilmavoimien hävittäjäpommittajat osuivat 20. tammikuuta 1944 Savonaan ankkuroituun alukseen. Alus vaurioitui pahoin, eikä sitä koskaan kunnostettu.
Oscar-gaala 2012

Oscar-gaala 2012 oli 84. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 2011 parhaille elokuville. Gaala järjestettiin Kodak-teatterissa Los Angelesissa 26. helmikuuta 2012.
Koomikko Billy Crystal isännöi yhdeksännen kerran Oscar-gaalan. Aiemmin gaalaisännäksi ilmoitettu Eddie Murphy jättäytyi pois tehtävästä, kun yksi tapahtuman tuottajista, Brett Ratner, joutui jättämään työnsä käytettyään alatyylistä kieltä homoseksuaaleista. Eniten ehdokkuuksia sai "Hugo", joka oli ehdolla 11 kategoriassa. Parhaasta elokuvasta palkittiin "The Artist", joka oli ensimmäinen parhaasta elokuvasta palkittu mykkäelokuva sitten vuoden 1927 elokuvan "Siivet". Parhaasta miespääosasta palkittiin Jean Dujardin roolistaan elokuvassa "The Artist". Parhaasta naispääosasta palkittiin toista kertaa Meryl Streep roolistaan elokuvassa "Rautarouva".
Live in Finland

Live in Finland on Sonata Arctican syksyllä 2011 julkaistu tupla DVD-paketti, joka sisältää Oulun Teatriassa huhtikuussa 2011 kuvatun keikan ja lisäksi lisämateriaalia muun muassa yhtyeen omalta Sonata Arctica Open Air (2009) festivaalilta. DVD:llä on myös kiertuedokumentteja, musiikkivideoita sekä kuvagallerioita. DVD:iden lisäksi mukana on kaksi livelevyä.
Heti julkaisuviikollaan DVD nousi Suomen virallisen listan ykkössijalle ja Saksassa sijalle 7.
Matti Sippola

Matti Yrjönpoika Sippola (17. lokakuuta 1848 Kauhava – 28. heinäkuuta 1908 Kauhava) oli Suomen ensimmäisen nuorisoseuran ja ensimmäisen rekisteröidyn työväenyhdistyksen perustaja.
Matti Sippola oli ammatiltaan maanviljelijä, lehtimies ja metallinkaivertaja. Hän oli naimisissa Maria Josefina Silverbergin (1856–1917) kanssa ja heillä oli kaksitoista lasta: Juho Wiljami, Saima Katariina, Yrjö Väinö, Jalo Ilmari, Toivo Oppi Onni, Ahto Armas Ilo, Kalervo Kuudes Veikko, Matti Vilkas Tapio, Ilmi Ilona, Elma Sanelma, Siro Aarne sekä Aimo Urho.
Sippolalla oli kokemusta myös opettajana, sanomalehtimiehenä, pakinoitsijana, arkkiviisujen kirjoittajana ja ohjelmanikkarina. Metallinkaiverruksessa hän oli erittäin taitava, useissa näyttelyissä palkittu ammattilainen. Kaivertajan ammatin ohella Sippola ahkeroi maalarina, suutarina, puuseppänä, kalastajana, väliaikaisena kiertokoulun opettajana, tukkimiehenä ja kauppamiehenä.
Yhdistysten perustaja.
Sippola perusti Suomen ensimmäisen nuorisoseuran Kauhavalla Kalan torpassa juhannuksena 1881. "Kauhavan Nuorisoyhtiön" tunnuslauseeksi tuli ”valoa kansalle”. Seuraavana vuonna Sippola perusti Vimpeliin sisaryhdistyksen ja vielä samana vuonna maakunnallisen Etelä-Pohjanmaan Nuorisoseuran. Sieltä aate levisi muihinkin maakuntiin. 
Suomen ensimmäinen työväenyhdistys oli perustettu Helsingissä vuonna 1883. Järjestyksessään toinen työväenyhdistys syntyi Vaasaan saman vuoden lopulla Sippolan aloitteesta. Yhdistyksen säännöille saatiin senaatin vahvistus helmikuun 26. päivänä 1884. Siten "Vaasan Suomalainen Työväenyhdistys" oli ensimmäinen työväenyhdistys, jonka säännöillä oli senaatin vahvistus.
Ensimmäinen kaupunkinuorisoseura perustettiin Vaasaan vuonna 1885. Senkin aloitteentekijänä oli Matti Sippola.
Etyylimorfiini

Etyylimorfiini on opioideihin kuuluva analgeetti. Se keksittiin Saksassa 1884 ja sitä käytettiin heroiinin heikompana vaihtoehtona. Se on suunnilleen kodeiinin vahvuista (1/10 morfiinista). Se muistuttaa rakenteeltaan kodeiinia (eli "metyylimorfiinia"). Sillä on myös hydromorfoni-vastineensa ("etyylidihydromorfoni" eli 3-etoksiy-7,8-dihydro-morfin-6-oni;) ja dihydromorfiini-analogi "etyylidihydromorfiini" (CID:5492914); niillä ei ole kaupallista käyttöä. Dioniini on "etyylimorfiinihydrokloridia". 
Suomessa etyylimorfiinia myydään valmistenimellä Cocillana.
Metabolia.
Etyylimorfiini muuttuu kodeiinin tavoin elimistössä morfiiniksi maksassa sytokromi P450 -entsyymi CYP2D6:n vaikutuksesta. Etanoli hidastaa etyylimorfiinin metaboliaa, jolloin niiden yhteisvaikutuksesta hengitys voi lamautua.
Käyttö.
Sitä käytetään yhdistelmälääkkeissä euforisoivana kipulääkkeenä kovan kivun hoitoon. Yskänlääkkeessä etyylimorfiini vaikuttaa suoraan aivoihin hilliten siellä olevan yskänkeskuksen toimintaa, jolloin yskänärsytys lievittyy. Sen haittavaikutuksia ovat muun muassa pahoinvointi, oksentelu, ummetus, vapina, sekavuus ja väsymys.
Muiden opioidien tapaan etyylimorfiini voi aiheuttaa riippuvuutta. Siihen syntyy nopeasti toleranssi, minkä takia sitä käytetään vain tilapäistä hoitoa vaativissa lääkityksissä, kuten kuivan kivuliaan yskän hoidossa.
Pariluistelu kesäolympialaisissa 1920

Pariluisteluun Antwerpenin kesäolympialaisissa osallistui kahdeksan paria. Kilpailu käytiin Antwerpenin jääpalatsissa 26. huhtikuuta. Tuomaristo, joka oli seitsenhenkinen, arvioi kilpailijan tai parin suorituksen pistein, jotka määräsivät jokaisen tuomarin omassa arviossa parin sijaluvun. Eniten ensimmäisiä sijoja tuomarien arvioissa saanut pari sijoittui ensimmäiseksi, eniten vähintään toisia sijoja arvioissa saanut toiseksi jne. Tasatilanteessa ratkaisivat järjestyksessä sijapisteet,sitten suorituksesta saadut pisteet.
Suomalaispari Ludovika Jakobsson ja Walter Jakobsson sai jokaiselta tuomarilta sijaluvun yksi ja voitti kilpailun ylivoimaisesti.
Tuomaristo.
Ylituomari: 
Arvostelutuomarit:
Sami Keski-Vähälä

Sami Keski-Vähälä (s. 1972) on suomalainen käsikirjoittaja.
Keski-Vähälä on ollut käsikirjoittamassa muun muassa Mika Kaurismäen ohjaamia elokuvia "Haarautuvan rakkauden talo" (2009), "Veljekset" (2011), "Tie pohjoiseen" (2012) ja "Elämältä kaiken sain" (2015). Hän on käsikirjoittanut myös näytelmiä, muun muassa "Jatkuvaa kasvua" Ryhmäteatterille.
Keski-Vähälä on opiskellut kirjallisuutta Jyväskylän yliopistossa ja valmistunut Teatterikorkeakoulusta. Häntä pidetään yhtenä Suomen ahkerimmista käsikirjoittajista. Hän on kotoisin Jyväskylästä ja asuu Järvenpäässä.
Action Beat

Action Beat on vuonna 2004 Bletchley, Milton Keynesissa perustettu brittiläinen indie rock -yhtye. Yhtyeen alkuperäiseen kokoonpanoon lukeutuivat Don McLean (kitara), James Carney (kitara), Jake Burton (rummut), James Walsh, (rummut), Lewis Webb (basso), Luke Webb (bariton), Harry Taylor (kitara).
Thomas Parland

Thomas Parland (16. tammikuuta 1939 Helsinki – 5. kesäkuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen valtiotieteen tohtori, dosentti ja ulkoministeriön Venäjän politiikan erikoistutkija.
Parland pääsi ylioppilaaksi vuonna 1957 ja opiskeltuaan Helsingin yliopistossa valmistui filosofian kandidaatiksi 1971. Parland työskenteli aluksi ulkoministeriössä venäjän kielen kääntäjänä ja hän oli muun muassa Kalevi Sorsan tulkkina. Parland väitteli 1993 valtiotieteen tohtoriksi. Hänen väitöskirjansa "The rejection in Russia of totalitarian socialism and liberal democracy: A study of the Russian new right" käsitteli Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Venäjällä syntyneitä uusia poliittisia liikkeitä, muun muassa Vladimir Žirinovskin toimintaa.
Parland toimi 1990-luvulla ulkoministeriön Venäjän politiikan erikoistutkijana ja hän oli myös Helsingin yliopiston ja Åbo Akademin Venäjän tutkimuksen ja politologian dosenttina. Viimeksi Parland tutki 2000-luvun alussa venäläistä äärinationalismia. Tätä aihetta käsitellyt tutkimus "The extreme nationalist threat in Russia: The growing influence of western rightist ideas" (RoutledgeCurzon, London 2005) ilmestyi Parlandin kuoleman jälkeen.
Thomas Parland oli naimisissa kuvataiteilija Camilla Kivilahti-Parlandin (1939–2016) kanssa. Heidän poikansa freelance-toimittaja Mark Parland (s. 1964) tuli 1990-luvulla tunnetuksi äärioikeistolaisena aktivistina joka oli mukana muun muassa skinhead ja White Power -liikkeiden toiminnassa.