tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
OpenBSD

OpenBSD on Unixin kaltainen käyttöjärjestelmä, joka on yksi Berkeley Software Distributionin (BSD) johdannaisista. OpenBSD-projekti tunnetaan erityisesti sen painotuksesta tietoturvaan. Esimerkiksi laajalti käytetty OpenSSH-palvelinohjelmisto on OpenBSD-projektin ylläpitämä.
OpenBSD on forkattu NetBSD:stä kun Theo de Raadtia pyydettiin eroamaan NetBSD-projektista. Projektin tavoitteisiin kuuluvat siirrettävyys, standardisointi, virheettömyys, ennalta ehkäisevä turvallisuus ja integroitu salaus. Näiden painotusten vuoksi OpenBSD:tä käytetään varsinkin palvelimissa, mutta myös tavallisissa työpöytäkäyttöön tarkoitetuissa tietokoneissa.
Yleisin tapa asentaa OpenBSD on käynnistää tietokone muutaman megatavun kokoiselta käynnistys-CD:ltä ja sitten hakea varsinaiset tiedostot FTP-palvelimelta. Versioon 6.0 saakka OpenBSD oli saatavilla ja myynnissä virallisilla CD-levyillä.
OpenBSD:stä julkaistaan uusi versio kahdesti vuodessa kuuden kuukauden välein siten, että julkaisupäivät tähdätään touko- ja marraskuuhun. OpenBSD-projektin maskotti on pallokala nimeltään Puffy.
OpenBSD:ssä on mukana X.Orgiin perustuva graafinen ikkunointijärjestelmä Xenocara, joka sisältää vakiona kolme ikkunamanageria -- FVWM, twm ja OpenBSD:n oma cwm.
Vuonna 2014 ytimestä poistettiin tuki ladattaville ytimen moduuleille.
Taustaa.
Unix-käyttöjärjestelmän omaan käyttöönsä kehittänyt AT&amp;T ei saanut 1970-luvulla toimia kilpailulainsäädännön asettamien rajoitusten vuoksi tietokoneteollisuudessa. AT&amp;T ei voinut myydä ohjelmistoaan muille ja julkaisi lähdekoodit nimellistä korvausta vastaan kaikille sitä pyytäville.
University of California (Berkeley) kehitti AT&amp;T:n Unixiin omia muutoksia, jotka saivat nimen Berkeley Software Distribution (BSD). 1990-luvun alkupuolella BSD:stä poistettiin AT&amp;T:n tekemät osat ja puuttuvat kirjoitettiin uudestaan. BSD:lle perustuva 386BSD johti muihin versioihin.
386BSD:stä kehittyivät FreeBSD ja NetBSD. Theo de Raadt oli yksi NetBSD-kehittäjistä, kunnes häntä pyydettiin lähtemään projektista.
Versiohistoria.
OpenBSD 6.6 -versiossa esiteltiin automatisoitu järjestelmäpäivitys 'sysupgrade', joka helpottaa siirtymistä kahden perättäisen version välillä uudempaan.
Versiossa 7.0 on lisätty tuki 64-bittiselle RISC-V-suorittimelle.
Lennonjohto

Lennonjohto eli "lennonvarmistus" tarkoittaa kaikkia niitä maanpäällisiä palveluja, joita on järjestetty ilmaliikenteen sujumiseksi turvallisesti ja joustavasti. 
Lennonjohto Suomessa.
Lennonjohtopalvelua annetaan Suomessa 19 lentokentällä. Lisäksi kahdeksalla lentokentällä annetaan lentopaikan lentotiedotuspalvelua (, lyh. "AFIS"). AFIS-palvelu antaa lentäjille turvallisen lentotoiminnan vaatimia sää- ja liikennetietoja, muttei ole juridisesti lennonjohtopalvelua. Käytännön ero AFIS-lentopaikan ja vähäliikenteisen, lennonjohtopalvelua antavan lentopaikan välillä jää kuitenkin usein pieneksi. AFIS otettiin käyttöön Suomessa 1970-luvun lopulla, ja sen tavoitteena oli alentaa lennonvarmistuksen kustannuksia. Lähes kaikilla nykyisillä Suomen AFIS-lentopaikoilla on aiemmin ollut täysimittainen lennonjohto. AFIS-palveluun siirryttiin pienillä kentillä enenevässä määrin 1990-luvun laman seurauksena.
Lennonjohto- ja lentopaikan lentotiedotuspalveluiden antamisesta Suomessa vastaa (pois lukien Mikkelin ja Seinäjoen lentoasemat) valtion kokonaan omistama Fintraffic Lennonvarmistus, jonka pääkonttori sijaitsee Helsinki-Vantaan lentoasemalla. Maaliskuun 2017 loppuun saakka lennonjohtopalveluista Suomessa vastasi Finavia. Suomessa Avia College kouluttaa lennonjohtajia ja lennontiedottajia. Suomeen yhtenäinen, standardinmukainen lennonjohtojärjestelmä perustettiin 1940-luvun puolivälissä, jolloin otettiin käyttöön myös ensimmäiset standardoidut elektroniset suunnistusjärjestelmät (NDB-majakat, 1946) Suomessa.
Kuusiokuntien seutukunta

Kuusiokuntien seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu kolme kuntaa ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 144. Nimi Kuusiokuntien seutukunta viittaa siinä olleiden kuntien lukumäärään seutukuntaa perustettaessa. Näistä kaksi jätti seutukunnan vuoden 2009 alussa.
Väestönkehitys.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
Järviseudun seutukunta

Järviseudun seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se käsittää valtaosan Etelä-Pohjanmaan Järviseudusta. Siihen kuuluu viisi kuntaa. Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 146.
Murteet.
Järviseudun murteet kuuluvat Keuruun-Evijärven välimurteisiin, jotka ovat savolaismurteista kaikkein läntisimpiä. Ne ovat suhteellisen lähellä suomen yleiskieltä. Kuitenkin myös Etelä-Pohjanmaan murteen vaikutusta on Järviseudun murteissa havaittavissa esim. intonaatiossa.
Väestönkehitys.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Suupohjan seutukunta

Suupohjan seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu neljä kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 141. Nimestään huolimatta seutukunta kattaa ainoastaan osan sitä laajemman Suupohjan alueen kunnista. Alueen ruotsinkieliset kunnat muodostavat Suupohjan rannikkoseudun, joka sijaitsee Suupohjan seutukunnan länsipuolella Pohjanmaan maakunnassa.
Yleistä.
Alueella oli asukkaita yhteensä . Suupohja on merkittävä tyrnimarjan ja ruokaperunan tuotantoalue. Yli puolet Suomen ruokaperunasadosta tuotetaan Suupohjassa. Alueella sijaitsevat myös Suomen suurimmat spelttivehnän ja öljypellavan tuotantoalueet.
Väestönkehitys.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1975 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2023 tilanteen mukainen.
Anarkokommunismi

Anarkistinen kommunismi (joskus myös anarkokommunismi tai kommunistinen anarkismi) on poliittinen ideologia, joka vastustaa hierarkiaa ja auktoriteetteja, tärkeimpinä viranomaiset ja kapitalismi. Anarkististen kommunistien mielestä omistusoikeus ja valtio ovat molemmat lähinnä haitallisia instituutioita.
Anarkokommunistit kutsuvat itseään useimmiten vain anarkisteiksi, paitsi silloin, kun he haluavat erottaa itsensä anarkokapitalisteista tai tarkemmin omistusoikeudettomien anarkistien keskuudessa mutualisteista, individualistisista anarkisteista, kollektivistisista anarkisteista ja anarkosyndikalisteista. Vastaavasti libertariaania sosialismia ei myöskään tulisi sekoittaa libertarismiin.
Anarkistisen sosialismin voidaan katsoa olevan sosialismin toinen päähaara, toinen on valtiososialismi. Mihail Bakunin anarkistien edustajana otti ensimmäisen internationaalin aikoina usein yhteen Karl Marxin kanssa, jota anarkistit pitivät autoritaarisena marxilaisen valtiollisuususkon takia. Molemmilla oli enemmän tai vähemmän päämääränä valtion lakkauttaminen, mutta marxilaiset uskoivat tämän tapahtuvan luonnollisesti vallankumouksen jälkeen, kun taas anarkistit uskoivat valtion olevan este vallankumouksen tapahtumiselle.
Kritiikkiä.
Peruskritiikki niin ei-sosialististen libertaarien kuin ei-libertaarien sosialistien puolelta on, että markkinat syntyvät aina, jos niitä ei väkivaltaisesti tukahduteta. Heidän mielestään libertaari sosialismi on siis jo käsitteellinen ristiriita. Tämän kritiikin ovat kuitenkin useat antropologit ja kulttuurintutkijat osoittaneet virheelliseksi ja poliittiseksi todetessaan antropologisten tutkimusten osoittavan kiistatta markkinoiden niin sanotun luonnollisen syntymisen yhdeksi populistisen talousajattelun suurimmista myytteistä.
Niilo Pielinen

Niilo Pielinen ("Gaston Lagaffe") on belgialaisen sarjakuvantekijän André Franquinin vuonna 1957 "Spirou"-lehteen luoma sarjakuvahahmo. "Gaffe" tarkoittaa ranskaksi kömpelystä.
Pielinen on Ranskassa hyvin suosittu. Franquin piirsi Niilo Pielistä kuolemaansa saakka vuoteen 1997, tosin epäsäännöllisesti 1980-luvun alusta.
Pielisen työnkuva "Journal de Spiroussa" on aina ollut hieman epäselvä, mutta usein hänen työnään oli postin läpikäyminen, minkä ohella hän on pitänyt huolta ainakin arkistosta. Suuren osan työajastaan hän käyttää ”hupaisiin pikku kokeisiinsa”. Niilo ja hänen lemmikkinsä (kissa ja naurulokki) estävät myös toistuvasti Fantasiota ja häntä myöhemmin Niilon esimiehenä seurannutta Kursiota ("Léon Prunelle") allekirjoittamasta sopimusta johtaja Pappenskiöldin ("Monsieur Demesmaeker") kanssa. Tilintarkastaja Alakielo ("Monsieur Boulier") tekee toistuvasti käyntejä toimistoon, ja hän onkin suositellut kustannusjohtajalle työntekijöille vaarallisen työn lisää.
On arvoitus, miksi Pielistä ei ole erotettu; se tosin saattaa johtua siitä, ettei häntä liene koskaan virallisesti palkattukaan. Niilo vain asettui taloksi toimitukseen, koska lehti julkaisi hänen seikkailujaan sarjakuvina. Pielinen seurustelee sihteeri Johannan ("Mademoiselle Jeanne") kanssa. Pielisen tunnetuin keksintö on soittoväline pielofoni, kieli- ja puhallinsoittimen yhdistelmä, jonka vähäinenkin soitto aiheuttaa esineissä ja rakenteissa valtavan resonoinnin saaden ikkunat särkymään, katot romahtamaan ja lentokoneet suistumaan reitiltään.
Ranskaksi Niilo huudahtaa aina hämmästyneenä ”M’enfin!”, suomeksi se on usein käännetty ”No mutta!”
Vuonna 1981 Ranskassa tehtiin Niilo Pielinen -elokuva "Fais gaffe à la gaffe!" Sen ohjasi Paul Boujenah ja pääosaa näytteli Roger Mirmont. Elokuva ei menestynyt.
Vuoden 2022 maaliskuussa ilmoitettiin Niilo Pielisen palaavan uuden piirtäjän, Marc Delafontainen (Delaf) piirtämänä. Franquinin tytär on lakiteitse pyrkinyt estämään sarjakuvan jatkamisen. Hänen mukaansa André Franquin ei olisi halunnut sarjakuvan jatkuvan kuolemansa jälkeen.
Suomessa on julkaistu myös parodia-albumi "Niilo Pöljänen" (Semic 1991).
Julkaisut.
Lehdissä.
Yksisivuisia, yleensä lehtien kolmansilla sivuilla: 
Albumit.
Kootut stripit:
Muissa
Leijulauta

Leijulauta tai Lentolauta on tieteisfiktiossa esiintyvä lauta, jolla voi lentää. Eräs tunnettu leijulaudan esiintyiminen on elokuvassa "Paluu tulevaisuuteen II", jossa on skeittilaudan tapainen leijulauta. Oikeastikin leijulautaa yritetään kehittää.
Vuonna 2019 keksijä Franky Zapata lensi kehittämällään leijulaudalla.
L

L (l) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten kahdestoista kirjain. L-kirjaimen nimi on suomen kielessä "äl" (aiemmin myös "el") ja äännearvo .
Kreikkalaisessa kirjaimistossa latinalaista L-kirjainta vastaa lambda (Λ, λ), kyrillisessä kirjaimistossa puolestaan Л (л).
Historiaa.
Alkuperältään L-kirjain on peräisin muinaisseemiläisestä kirjainmerkistä lamed. Tästä kehittyi puolestaan kreikan lambda, josta taas syntyi latinan l-kirjain.
L suomen kielessä.
L-kirjaimella merkitään suomen kielessä lateraalikonsonanttia . L ääntyy periaatteessa samalla tavalla kaikissa asemissa, mutta vokaaliympäristö vaikuttaa sen laatuun ja paikkaan jonkin verran. Eräissä murteissa l on vahvasti palataalistunut (i- tai j-värinen).
Suomen kielessä on joitain l-kirjaimeen päättyviä sanoja.
Genjin tarina

Genjin tarina () on japanilaisen kirjallisuuden klassikko, joka ilmestyi noin vuonna 1000. Kirja on yksi maailman vanhimmista romaaneista ja sen on kirjoittanut Murasaki Shikibu. Genjin tarina on myös yksi ensimmäisistä japaniksi kirjoitetuista kirjoista, ja siinä kirjoitusmerkistönä käytettiin hiragana-merkistöä kiinalaisperäisten kanjien sijaan. Sen on kääntänyt nykyjapaniksi Akiko Yosano.
"Genjin tarinan" näyttämö on tuhannen vuoden takainen Kioto, joka silloin oli nimeltään Heiankyō, "Tyynen rauhan pääkaupunki". Keisarin hovi ja hallitus toimivat siellä 790-luvulta 1860-luvun lopulle, vaikka Heian-kautena tunnettu ajanjakso päättyi vuonna 1185, kun poliittinen valta siirtyi hovilta sotilashallitukselle.
"Genjin tarina" koostuu kaikkiaan 54 luvusta, jotka voidaan jakaa Hikaru Genjin elämäntarinan kertovaan alkuosaan ja hänen poikansa Kaorun elämästä kertovaan loppuosaan. Kirja kuvaa hovin elämää ja kirjan päähenkilön, Genjiksi kutsutun prinssin, kauneutta ja sekalaisia romansseja. Teoksen pääsisältö on päähenkilön rakkauselämä. Kirjaa rytmittää monenlaisten naisten saapuminen ja poistuminen hänen elämästään. Alussa keisarin vaimosta Fujitsubosta muodostuu äitinsä menettäneelle prinssille palvonnan kohde. Myöhemmin hän lähes ryöstää itselleen tytön, jolle kirjoittaja on jostain syystä antanut oman nimensä, tai jonka mukaan kirjailijatar sai lempinimensä. Murasakista tulee Genjin päärakkaus monien muiden rakkauksien joukossa. 
Kertojaääni puhuu välillä suoraan lukijalle kommentoidakseen tapahtumia ja jopa niiden kirjaamishetkeä. Shikibu Murasaki kirjoittaa kuin henkilöt olisivat todella kirjoittajan läheisyydessä eläviä ihmisiä.
Heian-kauden ylimystölle tyypilliseen tapaan ihmiset keskustelevat toisilleen runojen välityksellä. Runoihin sisältyy paljon kulttuuriin sidottuja vihjauksia ja monimerkityksellisyyksiä, viittauksia vanhoihin tuolloin hyvin tunnettuihin tarinoihin. Suora keskustelu tapahtuukin usein naisen istuessa verhon takana. Naisella on oltava sivistystä ja ennen kaikkea sydämen sivistystä; runojen käsiala ja hienostuneisuus paljastavat yhteiskuntaluokan.
Teoksen runojen suomentaja Kai Nieminen on palkittu Kääntäjien valtionpalkinnolla 1991.
"Genjin tarinan" ensimmäinen kolmannes on käännetty suomeksi ja julkaistu neljänä niteenä 1980-luvulla. Suomentajat Kai Nieminen ja Marutei Tsurunen ovat pyrkineet selvittämään lukijalle kulttuurisia viittauksia.
Otava julkaisi "Genjin tarinan" kokonaisuudessaan Kai Niemisen ja Marutei Tsurusen suomentamana kahtena niteenä huhtikuussa 2025.
Sotapsykoosi

Sotapsykoosi on sodan kielteisistä psykologisista vaikutuksista käytetty nimitys. Sotapsykoosilla voidaan viitata kirjaimellisesti taistelutilanteen aiheuttaman äärimmäisen stressin ja pelon laukaisemaan psykoosiin tai kuvaannollisesti ”sodan tai sen uhan joukossa aiheuttamaan hyvin kiihottuneeseen mielialaan” eli sotahysteriaan.
Kyseessä ei ole kliininen mielenterveyden häiriö, eikä sotapsykoosia tai vastaavaa tilaa mainita erikseen ICD-10-tautiluokituksessa, joskin se huomioi ”onnettomuuden, sodan tai muut vihollisuudet” eräänä mielenterveysongelmien tai mielenterveyspalvelujen tarpeen mahdollisena aiheuttajana (Z65.5).
Toisessa maailmansodassa psykiatriseen hoitoon siirretyillä suomalaissotilailla oli usein synnynnäisen kehitysvamman, perinnöllisten mielisairauksien tai kurjien kasvuolojen aiheuttamaa alttiutta. Huomattava osa potilaista olikin oireillut psyykkisesti jo ennen sotaa. Löyhemmässä merkityksessä ”sotapsykoosilla” on kuvattu esimerkiksi talvisodan alussa esiintynyttä lyhyttä piikkiä itsemurhatilastoissa. Sen uhreiksi joutui joulukuussa 1939 sekä sotilaita että siviilejä, joista suurin osa oli miehiä. Tilanteen normalisoiduttua itsemurhaluvut laskivat, eikä vastaavaa koettu myöhempinä sotavuosina.
Huhtikuussa 2022 Erkki Tuomioja arvioi yhdysvaltalaiselle radiokanava NPR:lle antamassaan haastattelussa, että Suomessa tuolloista Nato-keskustelua hallitsi median ruokkima pelko, ja että ”media on tavallaan sotapsykoosissa”. Tällä Tuomioja tarkoitti pelkoa siitä, että Suomi saattaisi hetkenä minä hyvänsä joutua Venäjän hyökkäyksen kohteeksi, mikä hänen mukaansa oli epärealistinen käsitys. Tuomiojan toteamus herätti paheksuntaa ja häntä jopa vaadittiin eroamaan ulkoasiainvaliokunnan varapuheenjohtajan tehtävästä. "Helsingin Sanomien" pääkirjoituksessa arvioitiin, ettei poliitikkojen ole viisasta käyttää psykiatrista terminologiaa vaan tämä tulisi jättää mielenterveyden ammattilaisille.
Jouppilanvuori

Jouppilanvuori eli "Joupiska" on Seinäjoen korkein kohta, 118 metriä merenpinnasta. Jouppiskaa on 1980-luvulta asti korotettu niin, että siellä pystyy laskettelemaan talvisin. Mäki sijaitsee Jouppilan alueella. Rinneravintola Joupiska on nykyään auki ympäri vuoden. Laskettelutoiminta oli pitkään kokonaan lakkautettu.
Kukkulalta on laaja näkymä koko kaupunkiin. Ajorata johtaa kukkulan päälle. Kukkulalla on myös mastoja ja neljän hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka. Talvisin käytössä ovat 3 ja 5,5 kilometrin valaistut hiihtoladut, joita pitkin on yhteys Kyrkösjärvelle ja Ilmajoen Tuomikylään sekä Törnävälle.
Beeta

Beeta (isona kirjaimena Β, pienenä β, , ) on kreikkalaisen kirjaimiston toinen kirjain. Sen äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa soinnillinen bilabiaalinen klusiili , mutta nykykreikassa se on muuntunut labiodentaaliseksi frikatiiviksi . Kreikkalaisissa numeroissa beetan lukuarvo on 2.
Latinalaisessa kirjaimistossa beetaa vastaa kirjain B/b. Kyrillisessä kirjaimistossa beetan vastine on kirjain Б/б, mutta toisaalta nykykreikkalaista äännearvoa vastaa kyrillisen aakkoston kolmas kirjain В/в. Suomen kieleen beeta translitteroidaan muinaiskreikasta "b" ja nykykreikasta "v".
Muoto ja sen historia.
Beeta on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta ("bet"). Kirjaimen alkuperäinen muoto ilmeisesti kuvasti pienen yksihuoneisen talon pohjapiirrosta, johon on merkitty oviaukko. Kreikkalaisten käsissä siitä muovautui suuraakkonen Β, jossa on kaksi päällekkäistä kaarta.
Myös pienaakkosessa β on kaksoiskaari, mutta pienaakkosen muoto on suuraakkosta pyöristyneempi, ja kirjaimen vasemmalla sivulla tapaa olla perusviivan alapuolelle työntyvä pidennys. Tosin sanan sisällä käytetään joissain typografisissa perinteissä pienaakkosen alapidennyksetöntä muunnelmaa ϐ (esimerkiksi kirjaa merkitsevä sana voi esiintyä muodossa βίβλος tai βίϐλος). Pienaakkosta β ei pidä sekoittaa hieman samannäköiseen ß-kirjaimeen eli saksalaiseen kaksois-s:ään (jossa ei yleensä ole alapidennystä ja joka tapaa olla alhaalta avonainen).
Variantteja.
Beeta oli alun perin nykyistä kulmikkaampi. Arkaaisissa kirjaimistoissa sen ”kaaret” osoittivat usein vasemmalle foinikialaisen esikuvan tavoin. Myöhemmin se kääntyi nykyiseen asentoon. Beeta oli käytössä useimmissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa, mutta joissakin siitä esiintyi hyvin erilaisia muotoja. Esimerkiksi Naksoksen, Paroksen ja Deloksen kirjaimistoissa se muistutti enemmän nykyistä latinalaisen kirjaimiston C-kirjainta. Beetaa ei alun perin käytetty kaikissa luoteiskreikkalaisissa (mm. Aitolia, Epeiros) eikä Vähän-Aasian (mm. Aiolis, Knidos) paikallisissa kirjaimistoissa.
Epigrafisissa lähteissä beetasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Tietokonejärjestelmissä.
Tietokoneissa beeta koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
WinZip

WinZip on macOS- ja Windows-käyttöjärjestelmälle tehty kaupallinen purku- ja pakkausohjelma, jonka on kehittänyt WinZip Computing (ent. Nico Mak Computing).
WinZip on suljetun lähdekoodin sharewareohjelma, jonka kokeiluversio toimii 21 päivää. Kuitenkin jotkin versiot toimivat myös aikarajan jälkeen. Uudemmat Windows-käyttöjärjestelmät osaavat purkaa .zip-pakkauksia ilman tätä kyseenomaista ohjelmaa. 
WinZip osaa purkaa seuraavia pakettityyppejä:
Delta

Delta (isona kirjaimena Δ, pienenä δ, ) on kreikkalaisen kirjaimiston neljäs kirjain. Sen äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa , kun taas nykykreikassa se äännetään (samoin kuin englannin soinnillinen "th" esimerkiksi sanassa "this"). Kreikkalaisissa numeroissa deltan lukuarvo on 4.
Latinalaisessa kirjaimistossa deltaa vastaa kirjain D/d ja kyrillisessä kirjaimistossa kirjain Д/д. Suomen kieleen delta translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta "d".
Muoto ja sen historia.
Delta on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta ("dalet"). Sen muoto on alun perin saattanut viitata esimerkiksi oviaukkoon tai kalan päähän.
Delta esiintyi kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa. Sillä oli kirjaimistoissa kaksi perusmuotoa, joista toinen oli kolmiomainen ja toinen pyöreämpi muistuttaen nykyistä D-kirjainta latinalaisessa kirjaimistossa, johon se kopioitui tässä muodossa. Joissakin kirjaimistoissa esiintyi enemmän nykyistä lambda-kirjainta muistuttava muoto.
Epigrafisissa lähteissä deltasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Merkityksiä.
Matematiikassa
 formula_2
formula_3 tai formula_4
formula_5
Fysiikassa
Kemiassa
Muita merkityksiä
Gravitoni

Gravitoni on hypoteettinen alkeishiukkanen, joka toimii gravitaation välittäjähiukkasena.
Gravitaation ominaisuuksien vuoksi gravitonien pitää olla aina puoleensavetäviä eli attraktiivisiä (gravitaatio ei koskaan hylji), toimia minkä tahansa matkan yli (gravitaatio on universaali) ja esiintyä lukuisissa määrin. Kvanttiteoriassa tällaiset hiukkaset ovat bosoneita, joilla on parillinen spin ja joiden lepomassa on nolla.
Gravitonit on postuloitu (oletettu) yksinkertaisesti siksi, että kvanttiteoria on ollut niin menestyksellinen muiden perusvoimien kuvaamisessa.
Gravitonit ja kvanttigravitaation mallit.
Kvanttiteorian diskreettisyys ei ole yhteensopiva Einsteinin yleisen suhteellisuusteorian jatkuvien funktioiden kanssa. Ongelmat jatkuvuudessa, yhdessä muutamien käsitteellisten arvoituksien kanssa, sai monet fyysikot uskomaan, että yleistä suhteellisuusteoriaa täydellisempi teoria on voimassa lähellä Planckin pituuden mittakaavaa. Supersäieteoria on ollut lupaavin kaiken teoria; se on ainoa teoria, jossa minkä tahansa asteen gravitonisironnan kvanttikorjaukset ovat äärellisiä.
Gravitoni on säieteoriassa suljettu säie, joka on hyvin erityisessä matalan energian värähtelytilassa. Gravitonien sironta säieteoriassa voidaan myös laskea korrelaatiofunktioista konformaalisessa kenttäteoriassa, kuten AdS/CFT-vastaavuus sanelee, tai matriisiteoriasta.
On myös kvanttigravitaatioteorioita, jotka eivät ennusta gravitonia; esimerkiksi silmukkakvanttigravitaatioteoriassa ei ole vastaavaa hiukkasta.
Gravitonit ja kokeet.
Gravitonin havaitseminen on osoittautunut ongelmalliseksi. Gravitaatioaaltojen voidaan katsoa olevan gravitonien koherentteja tiloja, kuten sähkömagneettiset aallot ovat fotonien koherentteja tiloja. Gravitaatioaallon yksittäisen kvantin, gravitonin havaitseminen on vieläkin hankalampaa. Gravitaatioaaltoja olivat koettaneet havaita MIT:n LIGO (vuodesta 1992 alkaen) ja ranskalainen VIRGO-interferometri (vuodesta 2007 alkaen). Lisäksi suunnitteilla on ESAn ja NASAn yhteishankkeena alkanut LISA.
11. helmikuuta 2016 julkistettiin tieto, että gravitaatioaalloista on tehty suoria havaintoja yhdysvaltalaisella LIGO-havaintolaitteella.
Gamma

Gamma (isona kirjaimena Γ, pienenä γ, , ) on kreikkalaisen kirjaimiston kolmas kirjain. Sen normaali äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa soinnillinen velaarinen klusiili , mutta nykykreikassa se on muuntunut soinnilliseksi frikatiiviksi, joka ääntyy velaarisena tai etuvokaalin  edellä palataalisena . Sekä muinais- että nykykreikassa gamma ääntyy kuitenkin velaarisena nasaalina , jos sitä seuraa toinen velaarinen konsonantti. Kreikkalaisissa numeroissa gamman lukuarvo on 3.
Latinalaisessa kirjaimistossa gammaa vastasi alun perin kirjain C/c, jonka muunnelmana myöhemmin kehittyi kirjain G/g. Kyrillisessä kirjaimistossa gammaa vastaa kirjain Г/г. Suomen kieleen gamma translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta "g", geminaattana (γγ) kuitenkin "ng".
Muoto ja sen historia.
Gamma on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta ("gaml"), jonka alkuperäinen muoto on ehkä kuvastanut kamelia tai kamelin kyttyrää. Kreikkalainen suuraakkonen Γ on kääntynyt niin, että se näyttää pystyyn nostetulta suorakulmalta, jonka yläsivu työntyy oikealle. Vaihtoehtoisesti suurta gammaa voidaan kuvailla väärinpäin käännetyksi L:ksi.
Kreikkalainen pienaakkonen γ perusviivan alle ulottuvine typografisine pidennyksineen muistuttaa latinalaista pienaakkosta y, mutta siinä missä latinalaisen y:n pidennys suuntautuu alaviistoon vasemmalle, gamman alapidennys tapaa suuntautua suoraan alaspäin. Lisäksi kirjasintyypistä riippuen toinen gamman yläosan haaroista on usein hieman kaareva.
Variantteja.
Arkaaisissa kirjaimistoissa gamma oli usein peilikuva nykyiseen nähden, ja sen sakara osoitti vasemmalle. Myöhemmin se kääntyi nykyiseen asentoon. Gamma oli käytössä kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa, mutta sen muodossa oli paljon vaihtelua. Kirjaimesta esiintyi kolmea päätyyppiä, joista yksi muistutti nykyistä muotoa, toinen nykyistä lambda-kirjainta (mm. Paros, Delos) ja kolmas, erityisesti läntisen Kreikan alueella (mm. Epeiros, Elis, Korintin siirtokunnat) käytetty muoto nykyistä C-kirjainta latinalaisessa kirjaimistossa, johon gamma kopioitui tässä muodossa.
Epigrafisissa lähteissä gammasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Latinalainen gamma.
Kansainväliseen foneettiseen kirjaimistoon (IPA) sisältyy erikseen niin sanottu latinalainen gamma ɣ, joka muistuttaa kreikkalaista pienaakkosta, mutta sen alaosa muodostaa silmukan. Foneettisessa kirjoituksessa latinalaisella gammalla merkitään soinnillista velaarista frikatiivia. (Lisäksi foneettiseen kirjaimistoon sisältyy latinalaista gammaa muistuttava mutta kokonaan perusviivan yläpuolella pysyvä niin sanottu oinaansarvikirjain ɤ, jota on joskus kutsuttu naperogammaksi, ; se ei kuitenkaan edusta mitään konsonanttia vaan laveaa puolisuppeaa takavokaalia.)
Latinalaisesta gammasta on kehitetty myös suuraakkonen Ɣ, joka on muodoltaan kuin isonnettu pienaakkonen. Suuraakkosta ei tarvita foneettisessa kirjoituksessa, mutta sitä voidaan käyttää pienaakkosen ohella eräiden kielten oikeinkirjoituksessa.
Tietokonejärjestelmissä.
Tietokoneissa gamma koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
Epsilon

Epsilon (isona kirjaimena Ε, pienenä ε tai ϵ, ) on kreikkalaisen kirjaimiston viides kirjain. Sen äännearvo on sekä muinais- että nykykreikassa , ja sen nimi "epsilon" tai "e psilos" tarkoittaa ”paljasta e:tä” vastakohtana eetalle. Kreikkalaisissa numeroissa epsilonin lukuarvo on 5.
Muinaiskreikassa epsilon äännettiin lyhyenä [e]-äänteenä, siinä missä eeta äännettiin pitkänä [e:]-äänteenä. Nykykreikassa epsilonin ääntämys on säilynyt samana, kun taas eeta ei enää vastaa sen pidennettyä versiota vaan [i]-äännettä.
Latinalaisessa kirjaimistossa epsilonia vastaa kirjain E/e ja kyrillisessä kirjaimistossa kirjain Е/е. Suomen kieleen epsilon translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta "e".
Muoto ja sen historia.
Epsilon on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta ("he"), josta ovat kehittyneet myös heprean kielen he ja arabian kielen hā’. He-kirjain merkitsi konsonanttia, mutta kreikan kielessä siitä kehittyi vokaali. He on luultavasti kuvannut kädet pystyssä seisovaa ihmistä, mutta sen muoto on pelkistynyt ja kääntynyt poikittain.
Arkaaisissa kirjaimistoissa epsilon oli foinikialaisen esikuvan tavoin usein peilikuva nykyiseen nähden, ja sen ”piikit” osoittivat vasemmalle. Myöhemmin kirjain kääntyi nykyiseen asentoon. Epsilon oli käytössä kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa, ja sen muoto oli suuntaa ja kallistusta lukuun ottamatta suhteellisen samanlainen useimmissa kirjaimistoissa. Joissakin kirjaimistoissa (mm. Korintti, Epeiros) epsilon saattoi kuitenkin muistuttaa B-kirjainta ja toisissa (mm. Sikyon) tiimalasia.
Epigrafisissa lähteissä epsilonista esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Merkityksiä.
Matematiikassa
Fysiikassa
Muita merkityksiä
Tietokonejärjestelmissä.
Tietokoneissa epsilon koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
Vanha kirkko

Vanha kirkko voi tarkoittaa useita kirkkorakennuksia:
Seutukunnalla on todennäköisesti sekä uusi että vanha kirkkorakennus, jolloin aiempaa kirkkoa on alettu kutsua vanhaksi kirkoksi.
Vanha kirkko (Tampere)

Tampereen Vanha kirkko on vuonna 1825 käyttöön otettu puinen ristikirkko Tampereella Keskustorin kupeessa osoitteessa Keskustori 6. Vanha kirkko on pääasiassa Tampereen ruotsinkielisen luterilaisen seurakunnan käytössä. Kirkon suunnitteli Charles Bassi, ja se valmistui vuonna 1824. Carl Ludvig Engelin suunnittelema tapuli valmistui 1828.
Kirkkoa on kunnostettu useaan otteeseen, viimeksi vuonna 2000. Merkittävin restaurointi tehtiin vuosina 1953–1954, jolloin kirkko palautettiin lähes alkuperäiseen asuunsa professori Nils Erik Wickbergin laatiman restaurointisuunnitelman mukaan.
Vanha kirkko on vanhin Tampereen keskusta-alueella säilynyt rakennus. Viereinen kellotapuli on toiseksi vanhin.
Rakentamishistoria.
Kirkon paikka oli merkittynä jo vuonna 1779 hyväksytyssä maanmittari Daniel Hallen tekemässä asemakaavassa. Torin varren kirkkotontti pysyi kuitenkin kauan rakentamattomana ja tamperelaiset kävivät jumalanpalveluksissa vuoroin Messukylän kirkossa ja vuoroin kaupungin laidalla sijainneessa kruunun omistaman viinanpolttimon rakennuksessa. Vuonna 1786 muutettiin tilapäiseksi saarnahuoneeksi Tammerkosken kartanon vanha rakennus, jonka eteläpää toimitti kirkon ja pohjoispää pappilan tehtävää. Näissä tiloissa pidettiin jumalanpalveluksia sitten 45 vuoden ajan. Rakennuksen viereen pystytettiin pylväiden varaan tilapäinen kellotapuli. Samana vuonna Tampereen kaupunki sai oman papin. 
Vuonna 1800 rakennusmestari Åkerblom laati jo piirustukset ja kustannusarvion uudelle kirkkorakennukselle. Rakentamiseen kerättiin sitten varoja muun muassa kolehdeilla ja lahjoituksilla. Suomen sota viivytti rakennushanketta mutta vuonna 1813 hallitus hyväksyi torin varren tontin kirkon rakennuspaikaksi. Tämän jälkeen rakentamista viivytti vielä kiista rakennetaanko kirkko puusta vai kivestä. Ensimmäisen kerran jumalanpalvelus pidettiin uudessa kirkossa adventtisunnuntaina 1824. 
Vanha pappilarakennus ja kellotapuli purettiin ja keisari Aleksanteri I myönsi Suomen valtiovaroista 10 000 ruplaa uuden kellotapulin rakentamiseen. Kellotapuliin tilattiin kirkonkello Tukholmasta ja ainoastaan täydet tunnit näyttänyt tornikello Könniltä. Vuonna 1831 kirkko sai Robert Ekmanin maalaaman alttaritaulun "Vapahtaja yrttitarhassa" ja vuonna 1848 Thulén rakentamat urut.
Pietaryrtti

Pietaryrtti eli rohtopietaryrtti ("Tanacetum vulgare", syn. "Chrysanthemum vulgare"; nappikukka) on asterikasveihin kuuluva keltakukkainen monivuotinen ruoho. Se kasvaa alkuperäisenä Euroopassa ja Aasiassa. Suomessa se on yleinen maan etelä- ja keskiosissa Oulun korkeudelle asti. Monin paikoin pietaryrttiä tavataan viljelyjäänteenä. Pohjois-Amerikkaan se on levinnyt viljelykasvien mukana rikkaruohona. 
Kuvaus.
Pietaryrtti kasvaa 20–120 cm korkeaksi. Sen varsi on jäykkä ja mykeröt kohoavat tasalatvaisena huiskilona, joka jää kasvin kuihduttua törröttämään pystyyn. Lehdet ovat pariosaiset, sinivihreät.
Pietaryrtti on kuivien pientareiden ja joutomaiden kasvi, joka kukkii loppukesästä. Sen mykerökukinto muistuttaa päivänkakkaran kukinnon keskiosaa.
Käyttö.
Pietaryrttiä on käytetty mausteena ja muurahaisten karkotteena. Pietaryrtin haju on voimakas ja vastenmielinen, mikä selittää kasvin käyttöä keskiajalla rohtona ja karkotteena. Sen ajateltiin auttavan esimerkiksi ruuansulatushäiriöihin, kuukautiskipuihin, hermosairauksiin ja matolääkkeenä. Pietaryrtti oli tärkeä rohtoyrtti ruotsalaisten luostarien yrttitarhoissa. Pietaryrtti kestää kuivuutta erittäin hyvin, ja siksi sen viljelyä on jälleen alettu kokeilla muun muassa piennaralueilla.
Pietaryrtti on nyttemmin todettu myrkylliseksi, joten sen rohtokäyttö on kielletty monissa maissa. Kasvi sisältää muun muassa tujonia. Toisaalla se on apteekkitavaraa. Ongelmana on myrkkypitoisuuden vaihtelu kasviyksilöstä toiseen.
Pietaryrttiä käytetään myös lankojen värjäykseen; lehdistä ja juurista saadaan vihreää väriä ja kukista keltaista.
Zeeta

Zeeta (isona kirjaimena Ζ, pienenä ζ, , ) on kreikkalaisen kirjaimiston kuudes kirjain. Sen äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa todennäköisesti tai ja nykykreikassa eli soinnillinen "s" (vrt. esimerkiksi englannin tai ranskan "z"). Kreikkalaisissa numeroissa zeetan lukuarvo on 7.
Latinalaisessa kirjaimistossa zeetaa vastaa kirjain Z/z ja kyrillisessä З/з. Suomen kieleen zeeta translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta "z".
Muoto ja sen historia.
Zeeta on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta ("zajin").
Kreikkalainen zeeta muistutti alun perin foinikialaista esikuvaansa ja näytti enemmän suurelta päätteelliseltä I-kirjaimelta latinalaisessa kirjaimistossa kuin nykyiseltä zeetalta. Se kehittyi nykyiseen muotoonsa joonialaisessa kirjaimistossa. Zeeta oli käytössä useimmissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa, mutta puuttui muun muassa Megaran, Fleiuksen ja Ithakan sekä joidenkin Suur-Kreikan siirtokuntien ja Kykladien saarten kirjaimistoista.
Epigrafisissa lähteissä zeetasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Merkityksiä.
Matematiikassa
Muita merkityksiä
Tietokonejärjestelmissä.
Tietokoneissa zeeta koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
Eeta

Eeta (isona kirjaimena Η, pienenä η, , ) on kreikkalaisen kirjaimiston seitsemäs kirjain. Sen äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa pitkä , kun taas nykykreikassa se äännetään lyhyenä . Tätä kreikan kielessä tapahtunutta äänteenmuutosta sanotaan itasismiksi. Kreikkalaisissa numeroissa eetan lukuarvo on 8.
Suomen kieleen eeta translitteroidaan muinaiskreikasta "e" tai "ē" ja nykykreikasta "i".
Nykykreikan ääntämykseltään eeta vastaa kyrillistä И/и-kirjainta, joka on myös kehittynyt eetasta.
Muoto ja sen historia.
Eeta on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta ("het"). Sen alkuperäinen nimi ja käyttö useimmissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa oli foinikialaisen esikuvan mukaan heeta, sillä tuolloin se sisälsi vielä /h/-äänteen eli vahvan alkuhenkosen ("spiritus asper"). Tällaisena se kopioitui myös latinalaisen kirjaimiston H-kirjaimeksi. Alkuhenkosta vailla olleen pitkän äänteen [ɛ:] merkkinä toimi joissakin kirjaimistoissa epsilon, kunnes heetan merkki siirtyi tähän käyttöön ja sen nimi muuttui eetaksi. Eeta tunnettiin ensimmäisenä muun muassa Joonian, Knidoksen ja Kreetan sekä Deloksen ja eräiden muiden Kykladien polisten kirjaimistoissa.
Heetan ja eetan muodossa oli paikallisissa kirjaimistoissa paljon vaihtelua. Useimmiten kirjain muistutti foinikialaisen esikuvan tavoin suorakulmiota, jonka poikki oli vedetty viiva, tai oli muodoltaan vinompi. Ajan kuluessa se kehittyi nykyiseen muotoonsa, jossa on vain yksi poikkiviiva. Ensimmäisenä tämä muoto esiintyy muun muassa Aitolian, Epeiroksen, Sikyonin, Knidoksen ja eräiden Kykladien polisten kirjaimistoissa.
Epigrafisissa lähteissä eetasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Pientä eetaa η ei pidä sekoittaa äng-äänteen IPA-merkkiin ŋ eikä isoa eetaa Η samannäköiseen latinalaisen kirjaimiston H- tai kyrillisen kirjaimiston Н-kirjaimeen.
Merkityksiä.
Fysiikassa
Muita merkityksiä
Tietokonejärjestelmissä.
Latinalaisessa, kreikkalaisessa ja kyrillisessä kirjaimistossa, jotka ovat kehittyneet yhteisestä alkumuodosta, on kaikissa ison latinalaisen H-kirjaimen näköinen merkki. Vaikka nämä merkit ovat useimmissa fonteissa samannäköiset, ne eivät ole sama merkki. Jos esimerkiksi haetaan merkkejä tiedostosta tai tekstinkäsittelyohjelmalle annetaan komento muuttaa suuraakkoset pienaakkosiksi, tulos riippuu siitä, mikä merkki on kyseessä. Kreikkalaisessa kirjaimistossa latinalaisen H-kirjaimen näköinen on iso eeta (Η), kyrillisissä n-äänteen merkki (Н). Nämä koodataan eri järjestelmissä mm. seuraavilla tavoilla.
Fii

Fii (isona kirjaimena Φ, pienenä φ tai ϕ, ) on kreikkalaisen kirjaimiston 21. kirjain. Sen äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa voimakkaasti aspiroitu "p", joka oli lähellä äänneyhdistelmää , kun taas nykykreikassa se äännetään . Kreikkalaisissa numeroissa fiin lukuarvo on 500.
Latinalaisessa kirjaimistossa fiitä vastaa kirjain F/f ja kyrillisessä kirjaimistossa kirjain Ф/ф. Suomen kieleen fii translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta "f". Useissa muissa latinalaista kirjaimistoa käyttävissä kielissä se translitteroidaan muinaiskreikasta "ph". Kreikan kielen lausumisessa aikoinaan tapahtuneesta äänteenmuutoksesta johtuu, että nykyisinkin useissa kielissä käytetään varsinkin kreikkalaisperäisissä lainasanoissa kirjainyhdistelmää ph "f"-äänteen merkkinä.
Muoto ja sen historia.
Fii ei ilmeisesti perustu foinikialaisen kirjaimiston esikuvaan, kuten useimmat muut kreikkalaiset kirjaimet, vaan se on kreikkalaisten omaa keksintöä. Samasta syystä se on sijoitettu kreikkalaisen aakkoston loppupuolelle foinikialaisperäisten kirjainten jälkeen.
Fii oli käytössä kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa. Siitä esiintyi ennen kaikkea kahta perusmuotoa, joista toisessa ympyrä oli jaettu kahteen osaan pystyviivalla, ja toisessa pystyviiva oli pidempi jatkuen ympyrän alapuolelle tai sekä ala- että yläpuolelle.
Epigrafisissa lähteissä fiistä esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Latinalaisen kirjaimiston F-kirjain ei perustu fiihin vaan kreikkalaisen digamman muotoon, joten kirjainten välillä ei ole historiallista yhteyttä. Sen sijaan kyrillinen Ф perustuu fiihin.
Fiin merkkiä ei pidä sekoittaa merkkeihin Ø tai ø (jotka luetaan ”ö”) eikä halkaisijan merkkiin ⌀.
Merkityksiä.
Matematiikassa
Fysiikassa
Muita merkityksiä
Tietokonejärjestelmissä.
Tietokoneissa fii koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
Theeta

Theeta (isona kirjaimena Θ, pienenä θ tai ϑ, , ) on kreikkalaisen kirjaimiston kahdeksas kirjain. Sen äännearvo oli muinaiskreikassa ja nykykreikassa . Kreikkalaisissa numeroissa theetan lukuarvo on 9.
Suomen kieleen theeta translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta "th".
Muoto ja sen historia.
Theeta on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta ("tet").
Theeta esiintyi kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa, ja muistutti niissä kaikissa alun perin foinikialaista esikuvaansa, jossa on risti ympyrän sisässä. Kreikkalaisessa theetassa risti oli kuitenkin alun perin useimmiten pystyristi.
Epigrafisissa lähteissä theetasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Tietokonejärjestelmissä.
Tietokoneissa theeta koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
Talkoot

Talkoot eli talkootyö on perinteinen naapuriavun muoto, johon liittyy vahva yhteisöllisyyden tunne. Talkoissa autetaan esimerkiksi talon rakentamisessa (kattotalkoot, betonitalkoot) tai annetaan muuta työpanosta ilman korvausta. Talkoissa suorite on yleensä yksi kertaluonteinen kokonaisuus, kuten betonilattian valu tai pihan siivous. Kaupungistumisen myötä myös asunto-osakeyhtiöt ja vuokrakerrostalot järjestävät talkoita (kevättalkoot, syystalkoot). 
Talkoita voivat järjestää myös urheilu- tai harrastusseurat. Talkoilla on rakennettu esimerkiksi seurantaloja ja muita yhdistysten tarvitsemia rakennuksia ja rakennelmia. Talkootyö onkin monelle harrastusyhteisölle pääasiallinen rahoitusmuoto seuran talouden ylläpitämiseksi. Tällöin on kyse vastikkeellisesta talkootyöstä, mutta talkootyön tuloksesta ei makseta veroa, kun toiminta katsotaan yleishyödylliseksi toiminnaksi ja koska jäsenet antavat työpanoksen ilmaiseksi yhdistyksen hyväksi.
Talkootyö on usein ollut tapana palkita talon tarjoamalla ruoalla. Suosittu talkooruoka on jonkintyyppinen keitto, sillä sitä on helppo valmistaa suurissa erissä isommallekin talkoojoukolle. Usein talkoissa tarjotaan myös olutta tai muita alkoholipitoisia juomia.
Talkootyöstä käytetään Pohjanmaalla nimitystä "kökkä".
Talkookampanjoita.
Sotavuosina Suomessa järjestettiin laajoja talkoita Suomen Talkoot ry:n (1940–1941) ja Suurtalkoot ry:n (1942–1946) organisoimina. Lapsille ja nuorille oli oma Nuorten Talkoot ry (1941–1949).
Vuosina 2011 ja 2012 Suomessa osallistuttiin kansainvälisiin siivoustalkoisiin, jotka ovat osa Let’s do it! -liikettä. Vuoden 2012 talkoot olivat Suomessa nimeltään "Talkoillaan – Suomi puhtaaksi!"
Ropecon

Ropecon (lausutaan suomalaisittain eli ropekon) on suomalainen vuosittainen roolipelitapahtuma, jota on järjestetty vuodesta 1994 lähtien. Ohjelmaan kuuluvat pöytäroolipelien ja larppien lisäksi luennot, paneelikeskustelut ja työpajat sekä kortti- lauta- ja miniatyyripelit.
Ropecon järjestetään vapaaehtoisvoimin. Sen taustaorganisaationa toimii Ropecon ry, jonka jäseniä ovat yhdistykset Alter Ego ry, Suomen live-roolipelaajat, Otaniemen RoolipeliClubi, Etelä-Suomen Rooli- &amp; Strategiapeli Yhdistys, Harmaasudet ry, Suomen lautapeliseura ry ja Nopat ja Taktiikka Ry.
Tapahtuman painopiste on hyvin esillä olevan pelaamisen ohella myös laajassa puheohjelmassa. Tähän sisältyy niin luentoja, työpajoja kuin paneelikeskusteluitakin. Ropeconissa järjestetään lukuisia suomenmestaruusturnauksia muun muassa keräilykorttipeleissä, lautapeleissä ja bofferi- eli pehmomiekkailussa.
Historia.
Ropeconin ajankohta on ollut heinä–elokuussa. Kahtena ensimmäisen vuonna tapahtuma oli kaksipäiväinen, mutta on sen jälkeen laajentunut kolmipäiväiseksi.
Ropecon on järjestetty vuosittain vuodesta 1994 lähtien. Vuosina 1994, 1996 ja 1997 pitopaikkana oli Helsingin Paasitorni ja vuonna 1995 Helsingin Messukeskus. Vuodesta 1998 vuoteen 2015 Ropecon järjestettiin Espoon Dipolissa aiempien tilojen käytyä liian ahtaiksi: tapahtuma palasi vuonna 2016 Helsingin Messukeskukseen, sillä Dipoli muuttui remontin myötä toimistotiloiksi eikä ole enää konferenssikäytössä. Kasvu on ollut nopeaa: ensimmäisessä tapahtumassa kävijöitä oli muutama sata, vuonna 2002 ylitettiin 3 000 kävijän raja. 4 000 kävijän raja rikkoutui vuonna 2016 ja on jatkanut tasaista nousua sen jälkeen. Kävijäennätys tehtiin vuonna 2019, jolloin kävijöitä oli yli 4 900. 
Heinäkuussa 2009 järjestettiin ilmainen Arpacon-tapahtuma roolipelaamisen aloittamisesta kiinnostuneille Dipolissa. Tapahtuman järjestäjänä toimi Ropecon ry yhdessä Opetusministeriön kanssa. Päivän kestävässä tapahtumassa käsiteltiin roolipeliharrastuksen eri mahdollisuuksia, esim. larpia, lautapelejä ja roolipelejä.
Vuosina 2020 ja 2021 Messukeskukseen suunnitellut Ropecon-tapahtumat jouduttiin perumaan koronapandemian vuoksi ja tapahtumat päätettiin järjestää verkossa EtäRopecon-tapahtumana. Tapahtuma-alustoina toimivat pääasiallisesti Ropeconin Discord ja YouTube.
Kunniavieraat.
Joka vuosi Ropeconiin kutsutaan muutamia ulkomaisia kunniavieraita, jotka luennoivat omista erikoisaloistaan.
Kultainen lohikäärme.
Kultainen lohikäärme jaetaan elämäntyöpalkintona suomalaiselle roolipelialan ansioituneelle pioneerille tai veteraanille. Palkinnon ovat saaneet:
Vuoden peliteko.
Vuoden peliteko -palkinto myönnetään ansiokkaasta projektista, toiminnasta, julkaisusta tai muusta tempauksesta ei-digitaalisten pelien saralla.
Wietse Venema

Wietse Zweitze Venema (s. 1951) on alankomaalainen ohjelmoija ja fyysikko, joka tunnetaan parhaiten Postfix-sähköpostipalvelinohjelmasta. Tohtori Venema on kirjoittanut myös muita tunnettuja tietoturvaohjelmia, kuten TCP Wrapper -suojausjärjestelmän, SATAN-tietoturvaskannerin ja Coroner's toolkit -työkalusarjan.
Venema opiskeli Groningenin yliopistossa ja työskenteli matematiikan ja tietotekniikan laitoksella Eindhovenin teknillisessä korkeakoulussa ja vuodesta 1996 IBM:n Thomas J. Watson Research Centerissa Yhdysvalloissa New Yorkin osavaltiossa.
Tele2

Tele2 AB on ruotsalainen vuonna 1993 perustettu, Euroopan-laajuista toimintaa harjoittava televiestintäalan yritys, joka tarjoaa lanka- ja matkapuhelinpalveluja, Internet- ja tietoverkkopalveluja sekä kaapeli-tv- ja sisältöpalveluja.
Tele2:n pääomistaja on ruotsalainen sijoitusyhtiö Kinnevik, jolla oli tammikuun 2019 lopulla hallussaan 27,2 % yhtiön osakkeista ja 42 % äänimäärästä.
Liiketoiminta.
Tele2:n tärkeimmät markkina-alueet ovat Ruotsin lisäksi Baltian maissa, mitkä yhtiö lukee vakiintuneiksi markkinoiksi. Tele2 toimii myös Kroatiassa ja Alankomaissa Tele2 puolestaan on vähemmistöomistajana Deutsche Telekomin omistamassa yrityksessä, joka syntyi vuoden 2017 lopulla, kun Tele2:n Alankomaiden-liiketoiminta yhdistyi saksalaisen T-Mobilen kanssa. Kazakstanin markkinoilta yhtiö vetäytyi vuoden 2019 alussa, kun Tele2 kertoi myyvänsä Kazakhtelecomille osuutensa näiden yhteisyrityksestä.
Venäjällä Tele2 aloitti vuonna 2003, ja se oli asiakasmäärällä mitattuna maan neljänneksi suurin operaattori vuonna 2012. Tele2 myi kuitenkin liiketoimintansa Venäjällä vuonna 2013 paikalliselle VTB-pankille. Kaupan taustalla arveltiin olevan yhtiöltä puuttuneet 3G- ja 4G-toimiluvat Venäjällä, mikä olisi muodostunut kasvun esteeksi.
Vuoden 2018 lopulla Tele2 osti ruotsalaisen laajakaistaoperaattorin Com Hemin. Kaupan myötä Com Hemin toimitusjohtaja Anders Nilsson nimitettiin Tele2:n toimitusjohtajaksi.
Tele Finland

Tele Finland oli TeliaSonera Finlandin 17. toukokuuta 2004 perustama suomalainen teleoperaattori, joka toimi aluksi TeliaSonera Finlandin tytäryhtiönä.
Tele Finland fuusioitui Soneran kanssa keväällä 2017 ja tunnetaan nyt nimellä Telia Finland.
Historia.
Tele Finlandin toimiessa TeliaSonera Finlandin tytäryhtiönä se fuusioitiin vuonna 2005 osaksi emoyhtiötään. Samana vuonna teleoperaattori ACN Communicationin vetäytyessä Suomen matkapuhelinmarkkinoilta yhtiö sopi yhdessä TeliaSoneran kanssa matkapuhelinliittymiensä siirtämisestä Tele Finlandille. Näin ACN:n nykyasiakkaat saivat jatkaa liittymiensä käyttöä ilman katkoksia.
1. huhtikuuta 2006 Tele Finlandin liittymien uusmyynti sekä markkinointi lopetettiin väliaikaisesti. Taukoa ei ehtinyt kestää kauan, eivätkä sen vaikutukset näkyneet nykyasiakkaiden liittymien toiminnassa. Liittymien uusmyynti netissä aloitettiin uudelleen jo keväällä 2007.
Palvelut.
Operaattorin toimiessa Soneran matkapuhelinverkossa se tarjosi kuluttaja-asiakkaille puhe- ja liikkuva netti -liittymien ohella myös puhelimia, tabletteja, kannettavia tietokoneita sekä lisälaitteita.
Asiakaspalveluun yhteydenotto onnistui niin puhelimitse, chat-palvelun kautta, sähköpostitse sekä sosiaalisen median kanavissa, kuten Facebookissa ja Twitterissä. Sen lisäksi Tele Finlandin palveluja myytiin omilla osastoilla lukuisissa K-Citymarketeissa ja kauppakeskuksissa ympäri maan.
Tele Finlandin lause ”Helpoksi tehty” kuvasti halua tehdä asioinnista mahdollisimman sujuvaa sekä tarjota parasta palvelua.
Tele Finlandilla oli EPSI-asiakastyytyväisyystutkimuksen mukaan Suomen operaattoreiden tyytyväisimmät asiakkaat sekä paras asiakaskokemus ja -uskollisuus vuosina 2012, 2013, 2014, 2015 sekä 2016.
Maaliskuussa 2017 Sonera muutti nimekseen Telia ja Tele Finland yhdistettiin Teliaan.
Jakoyhtälö

Jakoyhtälö on yhtälö, joka osoittaa, miten kokonaisluku "a" voidaan esittää toisen kokonaisluvun "b" avulla yhdellä ja vain yhdellä tavalla muodossa "a" = "q" · "b" + "r", missä "q" ja "r" ovat kokonaislukuja ja formula_1. Lukua "a" sanotaan "jaettavaksi", lukua b "jakajaksi", "q" sanotaan (kokonaiseksi) osamääräksi ja lukua "r" jakojäännökseksi. 
Jakoyhtälö on oleellisesti sama asia kuin jakolasku käytettäessä ainoastaan kokonaislukuja. Koska murto- tai desimaaliluvut eivät ole käytössä, jako ei aina mene tasan, vaan tuloksena saadaan osamäärän ohella myös jakojäännös, joka tosin saattaa olla myös nolla. Siinä tapauksessa sanotaan, että "x" on jaollinen "y":llä.
Jakoyhtälöä käytetään sellaisilla matematiikan aloilla, joissa käytetään vain kokonaislukuja. Siihen perustuu esimerkiksi Eukleideen algoritmi, jonka avulla voidaan löytää kahden kokonaisluvun suurin yhteinen tekijä. Lisäksi sen avulla määritellään erityinen kongruenssirelaatio. Kongruenssiyhtälöissä lasketaan jakojäännöksillä.
Vastaavalla tavalla kuin kokonaislukujen joukossa voidaan jakoyhtälö määritellä myös polynomeille sekä yleensäkin jokaisessa algebrallisessa renkaassa, joka ei ole kunta. 
Olemassaolo ja yksikäsitteisyys.
Lause:
Olkoot formula_2 ja formula_3 kokonaislukuja ja formula_4. Tällöin on olemassa sellaiset yksikäsitteiset kokonaisluvut formula_5 ja formula_6, että
formula_7.
Todistus.
Olemassaolo.
Olkoon b &gt; 0 ja joukko A = {a - nb, formula_8}. Hyvän järjestyksen periaatteen nojalla joukossa A on pienin positiivinen alkio formula_9. Nyt formula_10, koska muuten formula_11 olisi vielä pienempi kokonaisluku. Näin siis formula_12
Jos b &lt; 0, käytetään edellistä sijoittamalla b:n tilalle -b, jolloin
formula_13.
Yksikäsitteisyys.
Olkoon formula_14 ja formula_15.
Tällöin qb + r = q'b + r' eli (q' - q)b = r - r'.
Tehdään vastaoletus: formula_16.
Nyt formula_17, koska q' ja q ovat kokonaislukuja.
Edelleen formula_18.
Toisaalta
formula_19
formula_20
formula_21.
Näin olisi formula_22, mikä on ristiriita.
Vastaoletus formula_16 on väärä, joten formula_24.
Tällöin 0*b = r - r' eli r - r' = 0 eli r = r', mikä oli todistettava.