tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jarl Jakobsson

Jarl Gustaf Anian Jakobsson (11. toukokuuta 1880 Helsinki – 28. joulukuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija.
Jakobsson osallistui Lontoon 1908 olympialaisissa vauhdittomaan pituushyppyyn sekä perinteisen ja vapaan tyylin keihäänheittoon mutta ei selviytynyt loppukilpailuihin. Vuonna 1906 hän saavutti keihäänheitossa molempien käsien yhteistuloksen epävirallisen maailmanennätyksen 91,41 m. Vauhdittomassa pituudessa hän teki Suomen ennätyksen 286,5 cm vuonna 1907.
Jarl Jakobssonin veli Evert Jakobsson osallistui myös Lontoon olympialaisiin. Hänen serkkunsa on taitoluistelun olympiavoittaja Walter Jakobsson.
Evert Jakobsson

Evert Brynolf Jakobsson (16. helmikuuta 1886 Helsinki – 16. heinäkuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen juristi ja yleisurheilija.
Jakobsson sijoittui Lontoon 1908 olympialaisissa perinteisen tyylin keihäänheitossa kahdeksanneksi ja karsiutui vapaan tyylin keihäänheiton loppukilpailusta. Vuonna 1906 hän saavutti keihäänheitossa kahdesti molempien käsien yhteistuloksen epävirallisen maailmanennätyksen, 96,55 ja 98,47 m. Paremman käden heiton tulokseksi Jakobsson sai 57,42 m. Jakobssonin tulokset perustuivat parannukseen, jonka hän yhdessä Jarl-veljensä kanssa oli tehnyt keihääseen: sen narupunoksen alle oli sijoitettu kaksi jäykkää nuoranpätkää, joiden päät ulkonivat punoksen alta ja mahdollistivat paremman otteen keihäästä. Menetelmä kiellettiin vuonna 1906. Paremman käden keihäänheiton sääntöjenmukainen maailmanennätys vuonna 1906 oli ruotsalaisen Eric Lemmingin 53,79 m. Seuratasolla Jakobsson edusti Helsingin Reipasta. 
Evert Jakobsson oli varatuomari ja hän toimi johtotehtävissä vakuutusalalla, muun muassa Vakuutusyhtiö Tarmon toimitusjohtajana. Jakobsson osallistui kunnallispolitiikkaan Haagan kauppalassa; hän oli kauppalanjohtajana 1922–1923.
Evert Jakobssonin serkku oli taitoluistelun olympiavoittaja Walter Jakobsson. Teatterinjohtaja ja ohjaaja Jack Witikka oli hänen poikansa.
Evert Jakobssonin veli Jarl Jakobsson heitti myös keihästä ja osallistui Lontoon olympialaisiin.
Fredrik Svanström

Aadolf Fredrik Svanström (3. joulukuuta 1885 Parainen – 17. huhtikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija, joka kilpaili keskimatkojen juoksuissa.
Svanström osallistui Lontoon 1908 olympialaisissa 800 metrin ja 1 500 metrin juoksuihin mutta karsiutui molempien alkuerissä. 800 metrin alkuerässä hän oli neljäs ja 1500 metrillä eränsä kolmas. Vuonna 1907 hän voitti 1 500 metrillä Suomen mestaruuden ajalla 4.29,0 ja juoksi samana vuonna Suomen ennätyksen 4.22,0, joka pysyi voimassa vuoteen 1909, jolloin Adolf Manninen rikkoi sen. Seuratasolla hän edusti Helsingin Unitasta ja Turun Urheiluliittoa. 
Svanström valmistui eläinlääkäriksi Hannoverissa, Saksassa vuonna 1911. Svanström toimi Suomen armeijassa eläinlääkintäupseerina. Hänet ylennettiin 6. joulukuuta 1929 eläinlääkintäeverstiluutnantiksi.
David Ospina

David Ospina Ramírez (s. 31. elokuuta 1988 Medellín, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Kolumbian pääsarjassa pelaavaa Atlético Nacionalia. Hän on kuulunut vuodesta 2007 lähtien myös Kolumbian maajoukkueeseen.
Seurajoukkueura.
Ospina on Atlético Nacionalin kasvatti, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi 17-vuotiaana. Ospina pelasi joukkueessa kolme kautta, joiden aikana hän voitti kaksi pääsarjamestaruutta. Vuonna 2008 hän siirtyi kahdella miljoonalla eurolla ranskalaisseura Niceen ja edelleen vuonna 2014 Arsenaliin.
Ensimmäisellä kaudellaan Arsenalissa hän pelasi Valioliigassa 18 ottelua seuran sijoittuessa sarjassa kolmanneksi. Lokakuussa 2014 Ospina debytoi myös Mestarien liigassa ottelussa Galatasarayta vastaan. Ospina oli myös debyyttikaudellaan mukana voittamassa FA Cupia, jossa hän pelasi yhden ottelun.
Petr Čechin siirryttyä Arsenaliin kesällä 2015 Ospinan peliaika väheni huomattavasti. Hän pelasi kolmen seuraavan kauden aikana vain 11 valioliigaottelua, mutta toimi joukkueen pääasiallisena maalivahtina cup-otteluissa. Kaudella 2016–2017 Ospina voitti Arsenalissa jälleen FA Cupin ja pelasi täydet minuutit turnauksen loppuottelussa Chelseaa vastaan.
Elokuussa 2018 Ospina siirtyi italialaisseura Napoliin vuoden mittaisella lainasopimuksella, jossa oli myös osto-optio. Kaudella 2018–2019 Ospina pelasi Napolissa kaikki kilpailut mukaan lukien yhteensä 24 ottelua. Kesällä 2019 hän siirtyi Napoliin pysyvästi noin 3,5 miljoonan euron siirtosummalla. Kaudella 2019–2020 Ospina voitti Napolin riveissä Italian cupin.
Heinäkuussa 2022 Ospina siirtyi Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaan Al-Nassriin kahden vuoden sopimuksella.
Kesäkuussa 2024 Ospina palasi kasvattajaseuraansa Atlético Nacionaliin.
Maajoukkueura.
Ospina on pelannut Kolumbian maajoukkueessa 129 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi helmikuussa 2007 Uruguayta vastaan. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2014 ja 2018 sekä Copa Américassa 2015, 2016, 2019 ja 2021. Hän kuului Kolumbian hopeajoukkueeseen Copa Américassa 2024, mutta ei saanut turnauksessa peliaikaa.
Muuta.
Ospinalla on Kolumbian lisäksi myös Ranskan kansalaisuus.
Dickson Agyeman

Dickson Agyeman (s. 14. syyskuuta 1985 Antwerp) on belgialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Agyeman pelasi kotimaassaan K. Berchem Sportissa vuodesta 1995 vuoteen 1999. Vuonna 1999 hän siirtyi KFC Germinal Beerschotiin, jossa hän pelasi vuoteen 2007. Kesällä 2007 Agyeman siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Hollannin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Jupiter Leagueen FC Eindhoveniin. Hän pelasi kesällä 2009 Belgiaan ja siirtyi RAEC Monsiin . 
Helmikuussa 2011 Agyeman teki kaksivuotisen sopimuksen Veikkausliiga-seura FF Jaron kanssa.. Syyskuussa 2012 Agyeman siirtyi FF Jarosta TPS:aan loppukauden kattavalla sopimuksella .
Agyemanilla on ghanalaisia sukujuuria ja hänellä on ghanalainen äiti ja afroamerikkalainen isä, jolla on nigerialaisia sukujuuria. Hän on täten edustuskelpoinen Belgialle, Ghanalle ja Nigerialle.
Rarotongan roomalaiskatolinen hiippakunta

Rarotongan roomalaiskatolinen hiippakunta on katolinen hiippakunta Cookinsaarilla. Se toimii Suvan roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan alaisuudessa. Siitä tuli Cook e Mnihiki:n apostolinen prefektuuri vuonna 1922 (vaihtaen vuonna 1926 nimensä Cookinsaarten apostoliseksi prefektuuriksi), Cookinsaarten apostolinen vikariaatti vuonna 1948 ja Rarotongan hiippakunta vuonna 1966.
Vuonna 2004 Cookinsaarilla oli 2519 katolilaista ja he muodostivat väestöstä 16,8%. Seurakuntia oli 15.
Serhi Špak

Serhi Fedorovytš Špak (, s. 1. tammikuuta 1984 Lutsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on entinen ukrainalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Špak edusti kotimaassaan Volyn Lutskia vuodesta 2004 vuoteen 2005. Hän siirtyi tämän jälkeen puolalaiseen Chełmianka Chełmiin. Špak on pelannut kotimaassaan myös FK Mykolajivissä, Desnassa, Energetikissä ja TsSKA Kiovassa. Tammikuussa 2011 Špak siirtyi kauden 2011 kattavalla sopimuksella Suomen Veikkausliigassa pelaavaan FF Jaroon.
James Ward

James Ward (s. 9. helmikuuta 1987 Lontoo) on englantilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 89 heinäkuussa 2015.
Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Ward pelasi ensimmäisen kerran Wimbledonissa 2009, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Fernando Verdascolle suoraan kolmessa erässä.
Ward on voittanut urallaan kaksi ATP-haastajaturnausta. Ensimmäinen voitto tuli Sarasotassa, Floridassa toukokuussa 2009, kun hän voitti loppuottelussa Carsten Ballin. Toisen turnausvoittonsa hän otti elokuussa 2011 voittamalla Vancouverin loppuottelussa Robby Gineprin.
Tennisura.
Vuonna 2009 Ward pelasi Britannian Davis Cup -karsinnoissa maanmiestään, Chris Eatonia vastaan epävirallisen kaikkien aikojen pisimmän ammattilaistennisottelun. Ottelu kesti kuusi tuntia ja 40 minuuttia. Eaton voitti ottelun lopulta 6–3, 6–7, 7–2, 2–6, 21–19. Nykyään pisin ottelu on kuitenkin John Isnerin ja Nicolas Mahut'n välinen ottelu Wimbledonin tennisturnauksessa 2010, joka kesti 11 tuntia ja viisi minuuttia.
Vuonna 2010 Ward eteni puolivälieriin Eastbournen ATP-turnauksessa voitettuaan Feliciano Lópezin ja Rainer Schüttlerin. Puolivälierissä hän hävisi Aleksandr Dolgopoloville. Kesäkuussa 2011 maailmanlistan sijalla 216 ollut Ward selviytyi puolivälieriin AEGON Championships -turnauksessa voitettuaan toisella kierroksella neljänneksi sijoitetun Stanislas Wawrinkan ja kolmannella kierroksella turnauksen hallitsevan mestarin, Sam Querreyn luvuin 3–6, 6–3, 6–4. Puolivälierissä hän voitti maailmanlistan sijalla 54 olleen Adrian Mannarinon luvuin 6–2, 6–7(14), 6–4. Myös toisen brittiläisen, Andy Murrayn päästessä välieriin, tämä oli ensimmäinen kerta vuonna 1968 alkaneella avoimella aikakaudella, kun Queensissa kaksi brittiläistä pelaajaa selviytyi välieriin. Välierissä Ward hävisi Jo-Wilfried Tsongalle luvuin 6–3, 7–6(6). Wimbledonissa Ward hävisi ensimmäisellä kierroksella Michaël Llodralle luvuin 3–6, 6–7(4), 3–6.
Heartbreaker (vuoden 2010 elokuva)

Heartbreaker () on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut ranskalainen romanttinen komediaelokuva, jonka pääosassa näyttelevät Romain Duris, Vanessa Paradis, Julie Ferrier ja Andrew Lincoln. Elokuvassa varakas isä (Jacques Frantz) haluaa estää tyttärensä Julietten (Paradis) avioliiton englantilaisen Jonathanin (Andrew Lincoln) kanssa, ja palkkaakin tätä varten ammattimaisen suhteiden rikkojan, "Heartbreakerin" (Duris).
Näyttelijät.
Victoria Silvstedt tekee elokuvassa cameoroolin naisena sinisessä Ferrarissa.
Vastaanotto.
Julkaisun jälkeen elokuva on Ranskassa ja muilla alueilla, kuten Belgiassa ja ranskankielisellä alueella Sveitsissä, tuottanut 32,7 miljoonaa euroa.
Rotten Tomatoes -verkkosivusto on tilastoinut elokuvan saaman keskiarvon tasolle 6,7/10 siten, että 69 % kaikkiaan 74 listatusta arvostelusta on pitänyt elokuvasta.
Yhdysvaltalainen uusintaversio.
Elokuvan menestyksestä Ranskassa johtuen Working Title Films on ilmoittanut hankkineensa oikeudet elokuvan yhdysvaltalaiseen uudelleenohjaukseen.
Juho Halme

Johan Waldemar ”Juho” Halme (alk. Eliasson, 24. toukokuuta 1888 Helsinki – 1. helmikuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija ja toimittaja. Punaiset teloittivat hänet muutama päivä Suomen sisällissodan alkamisen jälkeen.
Halme osallistui kilpailijana kaksiin olympialaisiin. Lontoossa 1908 hän sijoittui keihäänheitossa kuudenneksi. Tukholmassa 1912 hän sijoittui paremman käden keihäänheitossa neljänneksi tuloksella 54,65, molempien käsien keihäänheiton yhteistuloksessa yhdeksänneksi yhteistuloksella 88,54 (54,90 + 33,64) ja kolmiloikassa 11:nneksi tuloksella 13,79. Vuonna 1913 hän ylitti kaikkien aikojen toisena suomalaisena paremman käden keihäänheitossa 60 metrin rajan (ensimmäinen oli Julius Saaristo).
Seuratasolla Halme edusti Iisalmen Visaa, Helsingin Reipasta ja Helsingin Kisa-Veikkoja. Hän voitti yhteensä kuusi Suomen-mestaruutta kolmiloikassa, pituushypyssä, keihäänheitossa ja viisiottelussa vuosina 1907–1917.
Halme teki vuonna 1912 kolmiloikan Suomen-ennätyksen 13,95, joka paransi Juho Soinin ennätystä neljällä senttimetrillä. Jukka Rangell rikkoi ennätyksen vielä samana vuonna.
Halme oli Helsingin Kisa-Veikkojen ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1909–1918. Hän oli "Suomen Urheilulehden" toimitussihteeri vuosina 1912–1917 ja "Urheilukalenterin" toimittaja vuosina 1913–1918. Vuonna 1917 julkaistiin hänen kirjoittamansa kirja "Suomalaiset urheiluseurat".
Punaiset vangitsivat Halmeen Helsingissä 31.1.1918, ja hän kuoli helmikuun puolella ampumahaavoihin, jotka oli saanut edellisiltana Nikolainkirkon portailla. Ampuminen oli kosto siitä, että Urheiluaitan varastosta oli jaettu jalkineita ja vaatteita suojeluskuntalaisille, jotka pakenivat vallankumouksen takia kaupungista.
Juho Halmeen veli oli urheilutoimittaja ja keilailun MM-kisaedustaja Yrjö Halme.
Suvan roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Suvan roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on katolinen hiippakunta Fidžillä. Sen alaisuudessa ovat Rarotongan roomalaiskatolinen hiippakunta sekä Tarawan ja Naurun roomalaiskatolinen hiippakunta. Se perustettiin alun perin Fidžin saaren apostolisena apostolisena prefektuurina vuonna 1863, ja siitä tuli Fidžin saaren apostolinen vikariaatti vuonna 1887. Suvan arkkihiippakunta siitä tuli vuonna 1966.
Vuonna 2004 Fidžillä eli 87 090 katolilaista muodostaen koko väestöstä 9,1%. Seurakuntia oli tuolloin 35.
Niilinvaraani

Niilinvaraani ("Varanus niloticus") on Afrikassa elävä varaanilaji. Se on erittäin hyvä uimari, joka viihtyy myös puissa. Niilivaraani asuu veden lähistöillä, missä se etsii ravinnokseen pieniä selkärangattomia, kaloja, lintuja ja linnun munia. Viileämmässä ilmastossa asuvat niilivaranit vetäytyvät sään kylmetessä yhteispesään talvihorrokseen. Naaraat laskevat munansa termiittikekoihin. Tämän varaanin pituus on jopa 202 cm. 
Niilinvaraani on levinnyt vieraslajina myös Pohjois-Amerikkaan, Yhdysvaltojen kaakkoisosiin.
Juan Camilo Zúñiga

Juan Camilo Zúñiga (s. 14. joulukuuta 1985 Chigorodó, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän pelasi pitkään Italiassa muun muassa Napolin joukkueessa. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja tai -linkki.
Seurajoukkueura.
Zúñiga siirtyi kotimaansa Atlético Nacionalista vuonna 2008 italialaiseen Sienaan. 9. heinäkuuta 2009 hän teki viisivuotisen sopimuksen Napolin kanssa. Hän pelasi joukkueessa ajoittain myös vasempana laitalinkkinä, sen käyttäessä muodostelmaa 3-5-2.
Tammikuussa 2010 Andrea Dossenan saavuttua joukkueeseen Zúñiga menetti aloituskokoonpanopaikkansa ja on sen jälkeen pelannut laitalinkkinä myös kentän oikealla laidalla tarvittaessa.
Zúñiga teki ensimmäisen maalinsa Italian pääsarjassa 20. helmikuuta 2011 ottelussa Cataniaa vastaan.
Maajoukkueura.
Zúñiga teki ensiesiintymisensä Kolumbian maajoukkueessa 9. maaliskuuta 2005 ottelussa Yhdysvaltoja vastaan.
6. kesäkuuta 2011 Kolumbian päävalmentaja Hernán Darío Gómez valitsi Zúñigan vuoden 2011 Copa Américaan osallistuvaan joukkueeseen.
Cedric Maxwell

Cedric Bryan Maxwell (s. 21. marraskuuta 1955 Kinston) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija.
Ura.
Maxwell pelasi yliopistokoripalloa Charlottessa vuosina 1973–1977. Hän osallistui NBA:n vuoden varaustilaisuuteen, jossa Boston Celtics varasi hänet kahdentenatoista pelaajana. Tilastojen valossa hänen paras kautensa oli kausi 1978–1979, jolloin hän teki 19,0 pistettä ja otti 9,9 levypalloa ottelua kohden. Ensimmäisen NBA-mestaruutensa Maxwell voitti kaudella 1980–1981, jolloin hänet valittiin myös finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Seuraavan kerran Maxwell voitti mestaruuden kaudella 1983–1984. Hän edusti Bostonia vuoteen 1985 asti, jonka jälkeen hänet kaupattiin Los Angeles Clippersille vaihdossa Bill Waltoniin ja ykköskierroksen varaukseen. Maxwell pelasi Clippersissa puolitoista kautta, jonka jälkeen hänet myytiin Houston Rocketsille, jossa hän vietti yhden kauden. Lokakuussa 1988 hänen pelioikeutensa myytiin Washington Bulletsille, mutta hän ei koskaan edustanut seuraa.
The Resident

The Resident on vuonna 2011 ilmestynyt kauhuelokuva, jonka on ohjannut Antti J. Jokinen ja jonka pääosassa näyttelevät Hilary Swank, Jeffrey Dean Morgan ja Christopher Lee.
Tuotanto.
Hilary Swank otti itse yhteyttä tekijöihin etsiskeltyään produktioksi pienimuotoista psykologista ja eroottista trilleriä. Ohjaaja Jokinen kertoo joutuneensa "hieman suostuttelemaan" Christopher Leeta independent-tyyppisen tuotantoon, jossa useimmat joutuivat tinkimään palkastaan.
Elokuva kuvattiin New Yorkin kaupungissa sekä New Mexicon osavaltiossa Yhdysvalloissa toukokuun ja heinäkuun välillä vuonna 2009.
Juoni.
Elokuvassa aviomiehestään eronnut tohtori Juliet (Swank) on aloittamassa uutta elämäänsä Brooklynissä upeassa talossa. Talossa alkaa kuitenkin tapahtua outoja ja hän alkaa uskoa, ettei ole talossa yksin.
Julkaisu.
Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa suoraan DVD:lle 29. maaliskuuta. Se julkaistiin kuitenkin joissain maissa elokuvateattereissa, kuten Isossa-Britanniassa 11. maaliskuuta 2011, Alankomaissa 7. huhtikuuta 2011 ja Suomessa 26. kesäkuuta 2011.
Mohabbatein

Mohabbatein (suom. ”Rakkaustarinat”) on intialainen hindinkielinen draamaelokuva vuodelta 2000. Sen on ohjannut Aditya Chopra ja tuottanut hänen isänsä Yash Chopra. "Mohabbatein" oli vuoden toiseksi menestynein hindielokuva. Elokuva voitti neljä Filmfare Awards -palkintoa.
Paul Laus

Paul Laus (s. 26. syyskuuta 1970 Beamsville, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan pääasiassa puolustaja, mutta pelasi myös laitahyökkääjänä.
Pelaajaura.
Uran alku.
Laus pelasi ennen ammattilaisuraansa vuodet 1987–1990 juniorisarja OHL:ssä, yhden kauden Hamilton Steelhawksissa ja kaksi kautta Niagara Falls Thunderissa. Pittsburgh Penguins varasi hänet NHL:ään numerolla 37 toisella kierroksella, mutta hän ei lopulta edustanut seuraa yhdessäkään NHL:n runkosarja- tai pudotuspeliottelussa. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1990 ja pelasi ensimmäisellä kaudellaan kolmessa eri seurassa, IHL:n Albany Choppersissa ja Muskegon Lumberjacksissä sekä ECHL:n Knoxville Cherokeesissä. Kauden 1991–1992 hän pelasi kokonaan Muskegon Lumberjacksissä ja kauden 1992–1993 Cleveland Lumberjacksissä. 
NHL.
Lausin NHL-pelaajaoikeudet siirtyivät kesäkuussa 1993 tulokasseura Florida Panthersille laajennusvaraustilaisuuden kautta, minkä jälkeen hän onnistui vakiinnuttamaan paikkansa NHL:ssä. Hän edusti Florida Panthersia koko yhdeksänvuotisen NHL-uransa, kaudesta kauteen . Hän oli kovaa työtä tekevä ja taklaava pelaaja, ja osallistui urallaan myös lukuisiin jääkiekkotappeluihin. Hän sijoittui kausina ja NHL:n jäähytilaston viiden kärkeen ja yhteensä hänelle kertyi liigassa 1 702 jäähyminuuttia, mikä on Florida Panthersin seuraennätys. Hänet tunnettiin myös johtajuudestaan. Hän toimikin kaudella 2001–2002 Panthersin kapteenina yhdessä Pavel Buren kanssa. 
Lausin ura päättyi loukkaantumiseen, tammikuussa 2002 saatuun rannevammaan, jonka vuoksi hän oli sivussa loppukauden 2001–2002 sekä koko kauden . Aiemmin hän oli ollut jo kaudella sivussa valtaosan otteluista, tuolla kertaa tyrävammasta ja -leikkauksesta toipumisen vuoksi. Laus ilmoitti pelaajauransa päättymisestä syksyllä 2003. Hän pelasi NHL-urallaan yhteensä 530 runkosarjaottelua, joissa teki 72 tehopistettä, 14 maalia ja 58 syöttöpistettä, ja 30 pudotuspeliottelua, joissa teki yhdeksän tehopistettä, kaksi maalia ja seitsemän syöttöpistettä. Hän pelasi NHL:n pudotuspeleissä kolmena kautena, kausina , 1996–1997 ja . Kohokohtana näistä on vuosi 1996, jolloin Panthers pelasi Stanley Cupin loppuotteluissa, häviten kuitenkin mestaruuden Colorado Avalanchelle. Laus pelasi tuona pudotuspelikeväänä 21 ottelua, joissa hän teki kahdeksan tehopistettä, kaksi maalia ja kuusi syöttöpistettä. 
Pelaajauran jälkeen.
Pelaajauransa jälkeen Laus on muun muassa työskennellyt perheyrityksessään Ontarion provinssissa ja valmentanut poikansa jääkiekkojoukkuetta. Hänellä on kolme lasta, tyttäret Lexie ja Kylie sekä poika Nick.
Free Culture

Free Culture: How Big Media Uses Technology and the Law to Lock Down Culture and Control Creativity on oikeustieteen professorin Lawrence Lessigin vuonna 2004 julkaisema teos. Teos on julkaistu internetissä Creative Commons -lisenssin alaisena.
Teoksen esipuheessa Lessig vertaa julkaisuaan aiempaan teokseensa "Code and Other Laws of Cyberspace", jonka mukaan ohjelmistoilla on samanlainen vaikutus toimintaan kuin lainsäädännöllä. "Free Culturen" viesti poikkeaa tästä, ja teos käsittelee internetin aiheuttamien muutosten vaikutusta. Lessig analysoi tekijänoikeuden loukkausten, omaisuuden ja immateriaalioikeuksien yhteensovittamista.
Peppi Pitkätossu (animaatiosarja)

Peppi Pitkätossu ("Pippi Longstocking") on ruotsalais-saksalais-kanadalainen animaatiosarja, joka perustuu samannimisiin lastenkirjoihin, jotka on kirjoittanut Astrid Lindgren. Televisiosarjaa tuotti yhtiöt Taurus Film ja Nelvana Limited ja sen kaksi tuotantokautta (1997–1999) esitettiin Teletoon-televisiokanavalla Kanadassa ja HBO-televisiokanavalla Yhdysvalloissa. Televisiosarjaa tuotettiin yhteensä 26 kolmenkymmenen minuutin pituista jaksoa. Sarjaa esitti Suomessa Yle TV1, Veturi (1999–2000), Yle TV2 (2002) ja C More Juniori (2014), Kanadassa YTV ja Yhdysvalloissa Qubo.
Evankelis-luterilainen kirkko Ruotsissa

Evankelis-luterilainen kirkko Ruotsissa (ruotsiksi:"Evangelisk-lutherska kyrkan i Sverige (ELKS))" on luterilainen kirkkokunta Ruotsissa.
Kirkko on ensimmäinen yhä olemassaoleva luterilainen vapaakirkko Ruotsissa. Vuonna 1961 syntyi Tukholmaan St Martinin seurakunta, jonka pastorina toimi teologian tohtori Tom G. A. Hardt. Vuonna 1968 tästä seurakunnasta muotoutui Evankelis-luterilainen kirkko Ruotsissa.. Kirkko sai oikeuden vihkiä avioliittoon vuonna 1974. Hardt jatkoi johtajana. .
Vuonna 1997 kirkko solmi saarnatuoliyhteyden Bengtsforsin St Petrin evankelis-luterilaiseen seurakuntaan. St Martinin seurakunnan kirkkoherra Tom G. A. Hardt kuoli 1998, jolloin kyseisen seurakunnan kirkkoherraksi valittiin St Petrin kirkkoherra Sten Rydh, joka on nykyään molempien seurakuntien kirkkoherra. Vuonna 2005 ELKS solmi kirkolliset yhteydet Luterilaiseen Konkordiakirkkoon (Lutherska Konkordiekyrkan). Kirkolla oli vuonna 2006 noin 30 jäsentä.
Kirkko määrittelee itsensä tunnustukselliseksi luterilaiseksi kirkoksi, joka haluaa edistää uskonpuhdistuksen perintöä sekä luterilaista jumalanpalvelusperinnettä, johon kuuluvat rikas liturgia ja ehtoollinen keskuksena.
When I’m Gone (Eminemin kappale)

When I’m Gone on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti Eminemin kappale hänen "" -kokoelma-albumiltaan, joka julkaistiin 6. joulukuuta 2005. Kun kappale julkaistiin singlenä albumilta 6. joulukuuta 2005, se nousi sijalle kahdeksan yhdysvaltalaisen "Billboard"-aikakauslehden Hot 100 -singlelistalla, sijalle 22 Hot Rap Tracks -listalla, sijalle neljä Britannian singlelistalla ja ensimmäiselle sijalle australialaisella ARIA-singelistalla.
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Anthony Mandler. Nyrkkeilijä Tarick Salmaci (televisiosarjasta "Contender – Haastaja") esiintyy videolla vaimonsa kanssa.
Estevan

Estevan on kaupunki Kanadassa Saskatchewanin provinssissa. Kaupunki sijaitsee noin 201 kilometriä kaakkoon provinssin pääkaupungista Reginasta ja 16 kilometriä pohjoiseen Yhdysvaltain rajalta. Kaupungin väkiluku on 10 084 (2006), ja sen talousalueella asuu 11 135 asukasta.
Historia.
Kaupunki sijaitsee Souris River -jokilaakson pohjoisreunalla. Laakso muodostui viimeisen jääkauden loppuvaiheessa jäätiköiden sulamisvesien virratessa alueen läpi. Viimeisten 10 000 vuoden ajan alueella laidunsivat lukuisat biisonilaumat, joita metsästivät useat intiaaniheimot. Tutkimusmatkailija Pierre La Vérendryen vuonna 1734 tekemässä kartassa alueen läpi oli merkitty Warriors Trail -nimellä kulkeva kauppa- ja metsästysreitti. Eurooppalainen asutus kaupungin seudulla sai alkunsa vuonna 1892 Canadian Pacific Railwayn rakennettua rautatielinjauksen itäisestä Kanadasta. Kaksi vuotta myöhemmin Soo Line Railroad (Nykyisin Canadian Pacificin omistama) rakensi rautatien Yhdysvaltojen Minneapolisista Estevanin kautta Moose Jaw’n kaupunkiin. Estevan virallistettiin kyläksi 1899. Vuonna 1905 Estevanin väkiluku oli 596 asukasta ja se määriteltiin kaupungiksi (town) 1.3.1906.
Kaupungin kasvu on kehittynyt energivarantojen hyödyntämisen ympärille. Hiilivoimalat muodostuivat alueen yhdeksi täkeimmäksi työllistäjäksi. Ensimmäinen hiilivoimalaitos oli vuonna 1930 valmistunut "Estevan Generating Station", vuonna 1957 käyttöönotettiin "Boundary Dam Power Station", jota laajennettiin vuosien 1970, 1973 ja 1978 aikana. Viimeisin "Shand Generating Station" valmistui vuonna 1992. Alueelta löydettiin öljyä vuonna 1955, jolloin kaupungin väkiluku kaksinkertaistui vain parin vuoden aikana noin 8 500 asukkaaseen.
Talous.
Kaupungin ja sitä ympäröivän alueen tärkeimmät työllistäjät ovat hiilikaivos ja voimalat, öljyntuotanto sekä maatalous. Tärkeimpiä luonnonvaroja ovat savi, kivihiili, maakaasu ja öljy. Alueen voimalat tuottavat noin puolet koko Saskatchewanin provinssin sähköntarpeesta. Kaupunkia kutsutaan Saskatchewanin energiapääkaupungiksi. Estevanin lähialueilla sijaitsee kaikkiaan 6 000 öljylähdettä. Energiatuotannon ohella maatalous on alueen merkittävä työllistäjä ja teollisuudenala. Maatalouden tärkeimpiä tuotteita ovat vehnät, öljykasvit, nautakarja, hevoset, vapiti, villisika ja biisoni.
Ilmasto.
Estevan sijaitsee lämminkesäisellä mannerilmastovyöhykkeellä (Köppenin ilmastoluokitus Dfb). Talvet ovat yleensä kylmiä ja kuivia, kesät puolestaan lyhyitä, lämpimiä ja keskimääräistä kosteampia. Kaupunki on maan aurinkoisin ja pilvettömin kaupunki. Aurinko paistaa vuosittain keskimäärin 2 500 tuntia ja taivas on pilvetön keskimäärin 2 979 tuntia vuodessa.
Liipaisin

Liipaisin on mekanismi, joka toteuttaa laukaisun tuliaseissa tai voimatyökaluissa. Melkeinpä kaikki liipaisimet toimivat etusormen liikkeestä, lukuun ottamatta muutamia poikkeuksi, joihin tarvitaan keskisormea avuksi. Tuliaseissa liipaisinta puristetaan, ei vedetä.
Toiminta.
Tuliaseissa liipaisimella laukaistaan aseen panos patruunakammiossa. Tämä saadaan aikaan käyttämällä iskevää osaa eli iskuria, jolloin jousien avulla aikaansaatu liike-energia laukaisee nallin.
Paintball-aseissa käytetään jatkettua "kaksinkertaista" liipaisinta sillä ajatuksella, että sormissa on enemmän voimaa kun etu- ja keskisormi toimivat samaan aikaan kuin jos vain etusormi painaa liipaisinta.
Manacor

Manacor on kaupunki ja kunta Espanjassa Mallorcan saarella. Kaupunki sijaitsee saaren itäosassa. Manacorissa oli 40 279 asukasta vuonna 2016, ja kaupungin pinta-ala on 260,31 neliökilometriä. Toinen paikkakunta kunnassa on Porto Cristo, jossa on kuuluisat Drachin luolat (espanjaksi Cuevas del Drach, katalaaniksi Coves del Drac).
Cales de Mallorcassa sijaitsee talaiot-kulttuuria edustava esihistoriallinen kylä Hospitalet Vell.
Tennisammattilainen Rafael Nadal on Manacorista kotoisin.
Heikki Joensuu

Heikki Tuomas Joensuu (s. 6. syyskuuta 1956 Turku) on suomalainen lääkäri ja syöpätutkija. Hänen johdollaan on tutkittu kasvaintyyppiä gist (gastrointestinaalinen stroomatuumori). Vuosina 2010–2014 hän toimii akatemiaprofessorina.
Joensuu opiskeli Britanniassa Atlantic Collegessa ja sen jälkeen lääkäriksi Turun yliopistossa, josta hän valmistui 1981. Hän valmistui syöpätautien ja sädehoidon erikoislääkäriksi 1987 ja samana vuonna hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi. Vuonna 1988 hänet nimitettiin kokeellisen onkologian dosentiksi ja 1990 kliinisen onkologian ja sädehoidon dosentiksi. Helsingin yliopiston syöpätautien ja sädehoidon professoriksi hän sai nimityksen 1994, jolloin hän aloitti HYKSin syöpätautien klinikalla.
Tutkiessaan verisuonten kasvua hillitsevien lääkkeiden käyttöä munuaissyöpään hän törmäsi gistiin ensi kerran. Osoittautui, että samat lääkkeet tehoavat molempiin. imatinibi (kauppanimi Glivec) hyväksyttiin seuraavana vuonna Yhdysvalloissa myeloidisen leukemian hoitoon. Vuonna 2004 Joensuu ryhtyi tutkimaan lääkkeen käyttöä gistin hoidossa. Hän esitteli tutkimustuloksia 2011 Yhdysvalloissa syöpäalan suurimman kongressin pääluennoitsijana.
Joensuu sai vuonna 2012 Matti Äyräpään palkinnon. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2007.
Kriketin Euroopan-liiga 2011

Euroopan krikettiliigassa pelattiin kaudella 2011 T20-muotoisia otteluita eli normaalia lyhempiä 20 syöttövuoron pelejä. 
3. divisioona.
Kolmas divisioona pelattiin Sloveniassa 11. - 14. toukokuuta.
2.divisioona.
Toinen divisioona pelattiin Belgiassa 20.–25. kesäkuuta. 
Lohko A
Lohko B
sijat 1-4
sijat 5-8
sijat 9-11
Lopullinen järjestys
1)Belgia 2)Itävalta 3)Man-saari 4)Portugali 5)Espanja 6)Kreikka 7)Suomi 8)Luxemburg 9)Malta 10)Kypros 11)Ruotsi. Sveitsi jäi pois turnauksesta.
1.divisioona.
Ensimmäinen divisioona pelattiin Jerseyssä ja Guernseyssä 19.–24. heinäkuuta. Mukana olivat Kroatia, Tanska, Ranska, Saksa, Gibraltar, Guernsey, Israel, Italia, Jersey, Norja sekä kaksi parasta joukkuetta 2. divisioonan turnauksesta eli Belgia ja Itävalta.
Lohko A
Lohko B
sijat 1-4
sijat 5-8
sijat 9-12
Lopullinen järjestys
1)Tanska 2)Italia 3)Jersey 4)Guernsey 5)Norja 6)Ranska 7)Belgia 8)Itävalta 9)Gibraltar 10)Saksa 11)Israel 12)Kroatia
Wilson Raj Perumal

Wilson Raj Perumal (s. 31. heinäkuuta 1965) on singaporelainen vedonlyönnin välittäjä, jota on epäilty rahanpesurikoksista muun muassa suomalaisessa jalkapallossa. 
Perumal kuuluu Singaporen tamilivähemmistöön. Hänet on kotimaassaan tuomittu viiden vuoden vankeusrangaistukseen poliisin päälle ajamisesta, mutta hän pakeni ensin Britanniaan, sitten Suomeen, jossa hänet otettiin kiinni helmikuussa 2011.
Perumalin epäillään välittäneen seuroihin omia pelaajiaan ja siten voineen vaikuttaa pelituloksiin. Hän on julkistetuissa kuulusteluasiakirjoissa sanonut tehtäväkseen kehitellä otteluiden manipulointiin liittyviä uusia ideoita. Vedonlyönti on tapahtunut lähinnä Kiinan markkinoilla.
Heinäkuussa 2011 Perumal tuomittiin Lapin käräjäoikeudessa kahden vuoden ehdottomaan vankeuteen lahjomisesta elinkeinotoiminnassa, väärennyksestä, valtionrajarikoksesta ja haitanteosta virkamiehelle. Tuomio tuli Rovaniemen Palloseuran ottelutulosten järjestämisestä vuosina 2008–2011. Hän oli kärsinyt tuomiosta vuoden, kun hänet luovutettiin Unkariin. Siellä hän auttoi viranomaisia sikäläisessä ottelumanipulaatiossa mutta ollut samaan aikaan taustalla manipuloimassa Australian jalkapallo-ottelujen tuloksia.
Perumal otettiin kiinni Suomessa jälleen huhtikuussa 2014. Taustalla oli Singaporen antama kansainvälinen etsintäkuulutus. Luovutuksesta päättää oikeusministeriö. Hänen Suomen-matkansa syistä ei ole tietoa, mutta epäilyksiä on, että kyse olisi jälleen ottelutuloksien järjestelystä. Suomen houkuttelevuus johtuu siitä, että lainsäädäntö ei tunne urheilurikoksia. Rangaistukset rikollisesta toiminnasta ovat pienempiä kuin muissa Euroopan maissa tai muualla maailmassa.
Perumalin toimia on tutkittu myös Britanniassa.
Philipp Petzschner

Philipp Petzschner (s. 24. maaliskuuta 1984 Bayreuth) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 35 syyskuussa 2009 ja nelinpelissä yhdeksäntenä huhtikuussa 2011. Hän on voittanut urallaan yhden ATP-turnauksen kaksinpelissä ja viisi turnausta nelinpelissä, joista kaksi on Grand Slam -turnauksia.
Grand Slam -turnauksissa Petzschner on päässyt kaksinpelissä parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle Wimbledonissa vuosina 2009 ja 2010. Ranskan avoimissa sekä Yhdysvaltain avoimissa hän on päässyt toiselle kierrokselle.
Ensimmäisen turnausvoittonsa kaksinpelissä Petzschner saavutti Wienin ATP-turnauksessa vuonna 2008, jossa hän voitti loppuottelussa Gaël Monfilsin luvuin 6–4, 6–4. Nelinpelissä hän on voittanut viisi turnausta Jürgen Melzerin kanssa. Ensimmäinen tuli Zagrebissa 2010, toinen Wimbledonissa 2010, kolmas Rotterdamissa 2011, neljäs Stuttgartissa 2011 ja viides Yhdysvaltain avoimissa 2011.
FIFA Football 2004

FIFA Football 2004, tunnetaan myös nimillä FIFA Soccer 2004, FIFA 04 tai FIFA 2004, on Electronic Artsin julkaisema jalkapalloaiheinen videopeli. Se julkaistiin lokakuussa 2003. Peli on FIFA-pelisarjan yhdestoista peli.
Pelissä on ensimmäistä kertaa mukana "Off the ball" -toiminto, jossa pystyy hallitsemaan useaa pelaajaa yhtä aikaa. Pelissä on mukana 18 liigaa (mm. Italian Serie A, Englannin Valioliiga ja Maajoukkueet), 350 joukkuetta ja 10 000 pelaajaa. Fifa Football 2004 -pelissä pystyy myös puhumaan vastustajan kanssa Online-otteluissa "EA SPORTS Talk"-toiminnon avulla. Siihen kuitenkin tarvittaan USB-kuulokkeet. Kannessa esiintyvät pelaajat ovat Alessandro Del Piero, Thierry Henry sekä Ronaldinho.
Potiche – aivovaimo

Potiche – aivovaimo ("Potiche") on vuonna 2010 julkaistu ranskalais-belgialainen komediaelokuva, jonka on ohjannut François Ozon. Elokuva perustuu Pierre Barilletin ja Jean-Pierre Grédyn "Potiche"-nimiseen näytelmään. Elokuvan pääosassa näyttelevät Catherine Deneuve, Gérard Depardieu, Fabrice Luchini, Karin Viard, Judith Godrèche ja Jérémie Renier. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1977 ja se kertoo alistuvasta vaimosta, joka alkaa johtaa miehensä sateenvarjotehdasta työntekijöiden alettua kapinoimaan tyrannimaista esimiestään vastaan. Ranskaksi elokuvan nimi "Potiche" tarkoittaa koristevaasia, mutta karkeasti myös vanhan ja varakkaan miehen nuorta ja viehättävää vaimoa, niin sanottua statussymbolia. Elokuva kilpaili myös vuoden 2010 Venetsian elokuvajuhlilla.
Julkaisu.
Elokuva esitettiin ensimmäisen kerran syyskuussa 2010 Venetsian elokuvajuhlilla, jossa se oli kilpailemassa Kultaisesta leijonasta. Se julkaistiin 10. marraskuuta 2010 Ranskassa ja Belgiassa ja 1. heinäkuuta 2011 Suomessa.
Shreya Ghoshal

Shreya Ghoshal (s. 12. maaliskuuta 1984 Baharampur, Länsi-Bengali, Intia) on intialainen laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten hindinkielisten elokuvien playback-laulajana, mutta hän on laulanut myös muilla intialaisilla kielillä, kuten assami, bengali, kannada, malajalam, marathi, punjabi, tamili ja telugu. Hän on voittanut lukuisia palkintoja; muun muassa viisi National Film Awards -palkintoa, seitsemän Filmfare Awards -palkintoa ja kymmenen Filmfare Awards South -palkintoa.
Ghoshal syntyi bengaliperheeseen Baharampurissa, Länsi-Bengalissa. Hän kasvoi Rawatbhatan pikkukaupungissa lähellä Kotaa, Rajasthanin osavaltiossa. Lapsena hän harjoitteli pohjoisintialaista klassista musiikkia Maheshchandra Sharman opetuksessa. Hän voitti "Sa Re Ga Ma Pa" -musiikkikilpailun, jonka tuomaristossa ollut laulaja Kalyanji suostutteli Ghoshalin vanhemmat muuttamaan Mumbaihin. Hän harjoitteli Kalyanjin kanssa puolitoista vuotta ja jatkoi klassisen musiikin harjoittelua Mukta Bhiden kanssa.
Elokuvaohjaaja Sanjay Leela Bhansali huomasi Ghoshalin tämän osallistuessa uudestaan "Sa Re Ga Ma Pa" -kilpailuun, tällä kertaa aikuisena. Bhansali tarjosi hänelle tilaisuutta laulaa Bollywood-elokuvassa "Devdas". Ghoshal lauloi viisi kappaletta elokuvaan Aishwarya Rain näyttelemän Paron äänenä. Hän voitti suorituksestaan National Film Awards -palkinnon ja kaksi Filmfare Awards -palkintoa, minkä jälkeen hänen uransa lähti nousuun.
Wendell Willkie

Wendell Lewis Willkie (18. helmikuuta 1892 – 8. lokakuuta 1944) oli yhdysvaltalainen juristi, joka oli republikaanien ehdokas Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 1940.
Vaikka Yhdysvallat pysyi toisessa maailmansodassa puolueettomana ennen Japanin vuonna 1941 tekemää hyökkäystä Pearl Harboriin, hän kannatti maansa suurempaa osallistumista sotaan Britannian ja muiden liittoutuneiden tukemiseksi. Vastaehdokas, demokraattien presidentti Franklin D. Roosevelt voitti vuoden 1940 vaalit.
Willkie kuoli sydänkohtaukseen 52-vuotiaana.
Stoned in Love

Stoned in Love on tanssikappale Chicanelta ja laulajana toimii Tom Jones. Se on julkaistu 24. huhtikuuta 2006. Kappale on Chicanen kolmannelta albumilta Somersault ja Tom Jonesin 2006 julkaisemalta -albumilta.
Videon on ohjannut Phil Griffin. Video kertoo naisesta ja miehestä, jotka ajavat autoa aavikolla ja ryöstelevät. Miehen nimi on Tom Jones Bandit, koska hän pitää videossa koko ajan Tom Jones -naamaria päässä. Lopussa poliisit paljastavat, kuka piileksii naamarin takana. Nainen rakastaa naamarimiestä, ei oikeaa miestä naamarin takana.
Sandro

Sandro Ranieri Guimarães Cordeiro, tunnetaan myös nimellä Sandro (s. 15. maaliskuuta 1989 Riachinho) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Genoaa. Omimmillaan hän on puolustavana keskikenttäpelaajana keskikentän pohjalla.
Sandro pelasi kotimaassaan Sport Club Internacionalissa ensin B-joukkueessa ja tammikuusta 2008 alkaen ykkösjoukkueessa. Hän voitti Copa Sudamericanan kaudella 2008–2009 ja Copa Libertadoresin kaudella 2009–2010. Hän edusti Englannissa Tottenhamia kaudet 2010–2014, minkä jälkeen hän siirtyi Queens Park Rangersiin. Tämän jälkeen hän on edustanut West Bromwich Albionia lainasopimuksella, turkkilaista Antalyasporia sekä Italiassa Beneventoa lainalla, Genoaa ja Udinesea lainalla.
Sandro voitti Brasilian maajoukkueen paidassa hopeaa Lontoon olympialaisissa 2012.
Mona Barthel

Mona Barthel (s. 11. heinäkuuta 1990 Bad Segeberg) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut naisten maailmanlistalla kaksinpelissä sijalla 23 maaliskuussa 2013 ja nelinpelissä sijalla 63 syyskuussa 2015. Hän on voittanut urallaan neljä WTA-turnausta kaksinpelissä ja kaksi nelinpelissä.
Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Barthel pelasi ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2011, jossa hän selviytyi toiselle kierrokselle voitettuaan Sybille Bammerin. Toisella kierroksella hän hävisi Anastasija Pavljutšenkovalle.
Ensimmäisen puolivälieräpaikkansa WTA-kiertueella Barthel saavutti kesäkuussa 2011 e-Boks Sony Ericsson Openissa, jossa hän voitti toisella kierroksella Barbora Záhlavová-Strýcován. Puolivälierissä hän voitti kolmanneksi sijoitetun Bethanie Mattek-Sandsin. Välierissä Barthel hävisi maailmanlistan ykköselle, Caroline Wozniackille suoraan kahdessa erässä. Ensimmäisen turnausvoittonsa kaksinpelissä Barthel saavutti Hobartin turnauksessa tammikuussa 2012. Toisen turnausvoittonsa hän otti Pariisissa vuonna 2013, kolmannen Båstadissa vuonna 2014 ja neljännen Prahassa vuonna 2017.
Anu Laitila

Anu Susanna Laitila (s. 16. maaliskuuta 1978) on Turun kaupungin kulttuurijohtaja. Aiemmin hän työskenteli Keravan kaupungin vapaa-ajan ja hyvinvoinnin toimialajohtajana, Suomen Viron-instituutin johtajana 2015–2018, Lukukeskuksen toiminnanjohtajana 2008–2014 ja Nuoren Voiman Liiton toiminnanjohtajana 2005–2008.
Anu Laitila on kotoisin Haapavedeltä ja kirjoittanut ylioppilaaksi Kuortaneen urheilulukiosta 1997. Hän suoritti Executive Master of Business Administration -tutkinnon Henley Business Schoolissa Readingin yliopistossa (UK) vuonna 2021. Lopputyö käsitteli kaksoisjohtajuutta, eli poliittisen ja viranhaltijajohdon dynamiikkaa. Hän valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistossa kotimaisesta kirjallisuudesta 2004. Vuosina 2011–2012 hän suoritti European Diploma in Cultural Project Management -tutkinnon.
Anu Laitila valitsi vuoden 2015 Lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkinnon Hän on kääntänyt Viron kirjallisuutta, muun muassa Hasso Krullin eeppisen runoelman "Meter ja Demeter" (2009). Anu Laitila oli suomalais-virolaisen ystävyysseuran Tuglas-seuran johtokunnan jäsen 2006–2013 (puheenjohtaja 2011–2013) sekä Suomen Viron-instituutin hallituksen jäsen 2008–2014 (varapuheenjohtaja 2010–2014). 
Syksyn 2010 seurakuntavaaleissa Anu Laitila oli Helsingin ääniharavia. Hän oli Oulunkylän seurakuntaneuvoston ja Helsingin seurakuntayhtymän yhteisen kirkkovaltuuston jäsen. 
Laitilan puoliso on toimittaja ja SDP:n kansanedustaja Timo Harakka. Parilla on kaksi kouluikäistä lasta.
Luuhaukikalat

Luuhaukikalat (Lepisosteiformes) on viuhkaeväisiin kuuluva kalalahko. Lahkoon kuuluu ainoastaan yksi heimo luuhauet (Lepisosteidae). Luuhaukilajeja tavataan nykyisin ainoastaan Pohjois- ja Keski-Amerikan makeista ja murtovesistä.
Taksonomia.
Varhaisimmat luuhaukikaloihin kuuluvat fossiilit on ajoitettu myöhäiselle hiilikaudelle. Sukupuuttoon kuolleita sukuja ovat Pohjois-Afrikasta löytynyt "Paralepidosteus" sekä Brasiliasta löytyneet "Obaichtys" ja "Oniichtys" sekä "Masillosteus". Nykyään lahkossa elää seitsemän lajia, jotka jaetaan kahteen sukuun.
Aikaisemmin amian ja luuhaukikalojen katsottiin kuuluvan samaan lahkoon Holostei ja siihen kuului myös monia hävinneitä kaloja. Tämä lahko on kuitenkin tarkemman tutkimuksen tuloksena paljastunut parafyleettiseksi. Toisinaan luuhaukikalat sijoitetaan eräiden muiden sukupuuttoon kuolleiden kalaheimojen kanssa kuuluvaksi lahkoon Semionotiformes.
Alla olevassa kladogrammissa luuhaukikalat sijoitetaan kladiin Ginglymodi sukupuutton kuolleen Semionotiformesin ja kahden ei kumpaankan näistä lahkoista sijoitetun suvun kanssa (incertae sedis), "Neosemionotus" ja "Kyphosichthys"
Anatomia.
Luuhaukikalat ovat pitkiä ja solakkaruumiisia kaloja, suurin laji keihäsluuhauki voi saavuttaa jopa 3 metrin pituuden. Kuono on hyvin pitkä ja suussa on useita neulamaisia hampaita. Suomut ovat suurikokoiset ja kiinnittyneet toisiinsa muodostaen ikään kuin panssarin. Selkäeviä kaloilla on yksi ja se sijaitsee lähellä pyrstöä. Luuhaukien uimarakot voivat toimia keuhkojen tavoin ja lajit voivat ottaa tarvitsemansa hapen myös ilmasta ja tämän vuoksi ne voivat tulla toimeen myös vähähappisessa vedessä. Luuhaukikalojen selkäranka on kaloille poikkeuksellinen ja muistuttaa matelijoiden ja eräiden lintujen selkärankaa. Muilla kaloilla ainoastaan luikeroihin kuuluvilla "Andamia"-suvun lajeilla. Väritykseltään luuhaukilajit ovat ruskeita ja eräillä lajeilla on pilkkuja.
Levinneisyys ja elintavat.
Luuhaukikalat elivät lähes koko Pangae-mantereen alueella. Tästä todisteena ovat fossiilit, joita on löytynyt Pohjois- ja Keski-Amerikan lisäksi myös Etelä-Amerikasta, Afrikasta, Euroopasta ja Intiasta. Nykyään lajeja tavataan Ainoastaan Pohjois- ja Keski-Amerikasta eteläisimmän lajin ollessa Costa Ricassa elävä Tropiikinluuhauki ja pohjoisimpana Quebecin eteläosissa elää Luuhauki. Niiden elinympäristöä ovat pääasiassa hitaasti virtaavat makeat vedet, eräitä lajeja tavataan myös murtovesistä ja jättiluuhaukea merialueilta Kuuban lähistöltä. Luuhauet uiskentelevat yleensä hitaasti veden pinnan läheisyydessä. Talvisin ne siirtyvät syvempiin vesiin ja vaipuvat horroksenkaltaiseen tilaan.
Luuhaukikalat kutevat ainoastaan makeissa vesissä. Mäti on myrkyllistä ja väriltään vihreää. Luuhaukien ravintoa ovat pääasiassa kalat, mutta voivat syödä myös rapuja ja muita äyriäisiä ja toisinaan myös vesilintuja. Taloudellisesti tärkeitä kalastettavia lajeja ovat erityisesti keihäsluuhauki ja jättiluuhauki. Lihan lisäksi kaloista voidaan hyödyntää myös suomut, joista tehdään koruja.
Kroatian parlamentti

Kroatian parlamentti (kroatiaksi "Hrvatski sabor") on Kroatian yksikamarinen lainsäädäntövaltaa käyttävä elin, joka on nykymuodossaan perustettu vuonna 1990. Lainsäädännön lisäksi parlamentti voi armahtaa rikollisia.. 
Parlamenttiin kuuluu lain mukaan 100–160 jäsentä, jotka valitaan neljän vuoden välein. Tällä hetkellä parlamentilla on 151 jäsentä ja heillä on syytesuoja..
Vuodesta 2000 alkaen istuntosalin parvi, jolla on 52 paikkaa, on varattu parlamentin toimintaa seuraaville kansalaisille. Tämä kuuluu parlamentin tarjoamiin kansalaispalveluihin, joilla pyritään takaamaan kansalaisten osallistuminen politiikkaan ja päätöksenteon läpinäkyvyys. Kansalaispalvelut voidaan tuoda myös koulujen kansalaistaitojen tunneille.. 
Viimeisimmät vaalit pidettiin heinäkuussa 2020. Kroatian demokraattinen liitto säilytti suurimman puolueen asemansa ja voitti vaalit. Oppositiopuolueista koostuva blokki menetti paikkoja, ja blokkia johtanut sosiaalidemokraattien puheenjohtaja Davor Bernardić ilmoitti astuvansa syrjään puheenjohtajan paikaltaan vaalituloksen selvittyä..
Norwegian Wood (elokuva)

Norwegian Wood () on japanilainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Tran Anh Hung ja joka perustuu Haruki Murakamin samannimiseen romaaniin. Elokuva julkaistiin Japanissa 11. joulukuuta 2010.
Julkaisu.
Elokuva ensi-esitettiin Venetsian elokuvajuhlilla Italiassa, jossa se oli kilpailemassa Kultaisesta leijonasta. Seuraavaksi se julkaistiin Japanin elokuvateattereissa 11. joulukuuta 2010.
Eurooppa.
Isossa-Britanniassa elokuva julkaistiin 11. maaliskuuta 2011 ja Suomessa 8. heinäkuuta 2011. Venäjällä elokuva julkaistiin nimellä Норвежский лес 16. joulukuuta 2010.
Arvioita.
"Uuden Suomen" Mikko Piela pitää elokuvaa varsin persoonallisen sensuellina ja tyyliteltynä kuvauksena japanilaisten nuorten aikuisten seksuaalisista ongelmista ja murheista 1960-luvulla. Hänelle tulee mieleen Oshiman "Aistien valtakunta", kuitenkin siten että pornografinen aines on leikattu pois. Tran Anh Hungin väitettä pyrkimyksestä uuden elokuvan kielen luomisesta Murakamin romaanin mystisen, päähenkilön tajuntaan uppoutuvan ilmaisun välittämiseksi US-kriitikko kuitenkin pitää liioitteluna kaikesta visuaalista kauneudesta huolimatta. "On tämäntapaista ennenkin nähty", Mikko Piela arvioi.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula näki "Norwegian Woodin" riuduttavan hitaana mutta kunnianhimoisena ja kompromissittomana elokuvana, joka kuitenkin jää jälkeen Tran Anh Hungin tunnetumman teoksen "Vihreän papaijan tuoksu" maagisesta lumouksesta.
Easy Living

”Easy Living” on Ralph Raingerin säveltämä ja Leo Robinin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1937. Se sävellettiin Paramount Picturesin samannimiseen elokuvaan (suom. "Vapaalippu paratiisiin"), jossa se esitettiin instrumentaalina. Billie Holiday nauhoitti sen Teddy Wilsonin orkesterin kanssa kesäkuussa 1937, ja kappale yhdistetään usein juuri häneen. Kappaletta on käytetty myös elokuvien "Muistojen yö" (1939), "Easy Living" (1949) ja "Chinatown" (1974) musiikkiraidalla.
Hitaan balladin sanat kertovat rakkaan ihmisen kanssa elämisen helppoudesta.
Lukuisat jazzartistit ovat nauhoittaneet kappaleen, ja sitä pidetään yhtenä tyylilajin standardeista. Muun muassa Dexter Gordon, Bill Evans, Miles Davis ja Clifford Brown ovat äänittäneet omat versionsa kappaleesta.
A Foggy Day

”A Foggy Day” on George Gershwinin säveltämä ja Ira Gershwinin sanoittama musiikkikappale vuoden 1937 elokuvamusikaalista "Neitonen ahdingossa". Kappaleen esitti elokuvassa Fred Astaire, jonka levytys nousi Yhdysvaltojen singlelistalla sijalle kolme. Bob Crosbyn orkesteri nousi kappaleella listoille vuonna 1938.
Elokuvan ensiesitys oli yli viisi kuukautta George Gershwinin kuoleman jälkeen. Hän ehti kuitenkin saada sävellyksen valmiiksi, toisin kuin viimeisiksi jääneet kappaleensa ”Love Walked In” ja ”Our Love Is Here to Stay”, jotka viimeisteltiin hänen kuolemansa jälkeen.
Kappale sijoittuu Lontooseen ja alkaa Big Benin kellonlyönneillä. Se tunnetaan myös nimellä ”A Foggy Day in London Town”.
Seija Lampila levytti kappaleen Sauvo Puhtilan suomennoksena vuonna 1959 nimellä ”Sumuinen päivä”.
Velosolex

Velosolex on mopedin tyyppinen moottoripolkupyörä, jota alkujaan valmisti ranskalainen kaasutintehdas Solex yli kahdeksan miljoonaa kappaletta vuosina 1946−1988.
Velosolexissa moottori vetää etupyörää kitkarullan avulla. Alkuperäisessä kulkuvälineessä ei ole jousia eikä vaihteita. Kaasuvipu on joko kiinni tai auki, säätömahdollisuutta ei ole. Huippunopeus oli noin 30 km/h. Ajoneuvo on hyvin taloudellinen. Suomessa se ei käynyt aikoinaan kaupaksi, ja maahantuoja joutui myymään erän poistohintaan. Hinta vastasi noin 700 euroa.
Liekkimalja

Liekkimalja on tunnus, jossa on kuvattuna astiassa palava tuli.
Uskonnottomien tunnuksena.
Liekkimalja on vapaa-ajattelijoiden tunnus kuolinilmoituksissa ja hautakivissä. Liekkimalja on kuvattuna Vapaa-ajattelijain liiton vaakunassa. Liitto on myynyt hautakiveen kiinnitettävää liekkimaljaa sekä tunnuksella varustettuja tuhkauurnia ja suruadresseja. 
Liekkimalja kuvaa Prometheuksen tulta.
Liekehtivä malja unitaariuniversalistien tunnuksena.
Jalallinen liekkimalja on unitaariuniversalistisen kirkon tunnus. Liekehtivä malja -tunnuksen suunnitteli itävaltalainen taiteilija Hans Deutsch toisen maailmansodan aikana.
Sơn Đoòng

Sơn Đoòng () on luola Vietnamissa. Luola sijaitsee Vietnamin Quảng Bìnhin maakunnassa Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuistossa. Kansallispuisto sijaitsee noin 500 kilometriä Vietnamin pääkaupungista Hanoista etelään. Lännessä kansallispuisto rajautuu Laosille kuuluvaan Hin Namnon luonnonsuojelualueeseen. Kansallispuisto sijaitsee kalkkikivialueella. Brittiläinen tutkimusryhmä löysi puistosta huhtikuussa 2009 maailman suurimman luolan, Sơn Đoòngin. Pituutta luolalla on yli viisi kilometriä, korkeutta 200 metriä ja leveyttä 150 metriä.
Paikalliset asukkaat löysivät Son Doongin 1991, mutta eivät löytäneet pääsytietä rotkoon. Luolaan sisälle tunkeutuivat ensimmäisinä vasta brittiläiset tutkijat vuonna 2009.