tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Margot Käßmann

Margot Käßmann (s. 3. kesäkuuta 1958) on saksalainen piispa. Hän toimi vuosina 1994–1999 Saksan evankelisten kirkkopäivien pääsihteerinä ja sitten vuoteen 2010 Hannoverin evankelisluterilaisen maakirkon maapiispana. Vuosina 2009–2010 hän myös toimi Saksan evankelisen kirkon neuvoston puheenjohtajana ja oli kirkon ensimmäinen naispuolinen johtaja. Käßmann sai pappisvihkimyksen vuonna 1985. Hänestä tuli Hannoverin Gottfried Wilhelm Leibniz -yliopistoin kunniatohtori vuonna 2001 ja Ruhrin yliopiston kunniaprofessori 2010. Hänellä on neljä lasta.
Käßmann erosi tehtävistään jäätyään helmikuussa 2010 kiinni rattijuopumuksesta (1,54 promillea veressä). Hän on ilmaissut tukensa kansallisdemokraattisen puolueen kieltämiselle. Häneltä leikattiin vuonna 2006 rintasyöpä.
Lähteet.
Somebody’s Watching Me

Somebody’s Watching Me on yhdysvaltalaisen R&amp;B-laulaja ja -lauluntekijä Rockwellin esikoisalbumi vuodelta 1984.
Tuotannosta ja kappaleiden sovituksista ovat vastanneet Curtis Anthony Nolen ja Rockwell. Levy-yhtiö on Motown Record Corp.
Kappaleet.
Nimikappale on vuodelta 1983 ja muut vuodelta 1984. Kaikkien laulujen kustannusyhtiö on Jobete Music, paitsi "Taxmanin" osalta Maclen Music (BMI).
Singlet.
Artikkelin Rockwell mukaan albumilta on vuonna 1984 julkaistu singlet
Kokoonpano.
kosketinsoittimet ja syntetisaattorit:
kitarat:
basso:
syntetisaattoribasso:
rummut:
lyömäsoittimet:
taustalaulu:
...som en tjuv om natten

… som en tjuv om natten on Börje Larssonin ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 1940.
Elokuvan käsikirjoitukseen perustuu Toivo Särkän ohjaama suomalainen elokuva "Uuteen elämään" vuodelta 1942.
Juoni.
Nuori Nisse Ekberg asuu San Franciscossa mutta haluaa palata kotiin Ruotsiin. Nisse ei ole aivan rehellinen nuorukainen, ja kun hänet vahingossa sekoitetaan ruotsalaiseen Göran Bergsteniin, hän teeskentelee olevansa tämä päästäkseen kotimaahan. Kotona hänet suostuttelee rikollinen tuttava jatkamaan esiintymistä kadonneena, sillä tämän perhe omistaa kassakaappitehtaan. Nisse tulee kuitenkin katumapäälle, sillä koko perhe suhtautuu häneen niin ystävällisesti. Hän rakastuu Göran Bergstenin serkkuun.
Whoppers

Whoppers on kokoelma The Hershey Companyn kehittämiä mallasmaidon makuisia suklaapalloja. Whoppersin makeiset ovat pieniä, pyöreitä palloja, jotka ovat halkaisijaltaan 3/4 tuumaa. Niitä myydään tyypillisesti pienessä pahvisessa karkkipaketissa, suuremmassa paketissa, joka muistuttaa maitopurkkia, "Fun Size" -lajikkeessa, joka on putkenmuotoinen ja muovinen sinetöity pakkaus ja joka kattaa kaksitoista 21 gramman painoista Whopperia, tai pienemmässä putkenmuotoisessa pakkauksessa, joka sisältää kolme 6,8 gramman painoista Whopperia.
Makuvaihtoehdot.
Tässä on makuvaihtoehdot, joita valmistetaan tällä hetkellä.
Marjan Jelenko

Marjan Jelenko (s. 22. heinäkuuta 1991 Zreče) on slovenialainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edustaa SSK Velenje -seuraa.
Jelenko saavutti nuorten MM-kilpailuissa Hinterzartenissa vuonna 2010 hopeaa viiden kilometrin Gundersen-kilpailussa ja pronssia joukkuekilpailussa. Seuraavan vuoden Otepään nuorten MM-kilpailuissa hän sai kultaa 5 kilometrin ja hopeaa 10 kilometrin Gundersen-kilpailussa. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Liberecin MM-kilpailuissa 2009. Oslon MM-kisoissa 2011 hän oli 27:s normaalimäen Gundersen-kilpailussa ja kahdeksas normaalimäen joukkuekilpailussa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa seitsemäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa 16:nneksi ja normaalimäessä 21:nneksi.
Jelenko kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Chaux-Neuve'ssa tammikuussa 2009. Parhaimmillaan hän on sijoittunut viidenneksi Lillehammerissa marraskuussa 2012.
Pohjanisotalvikki

Pohjanisotalvikki ("Pyrola rotundifolia" subsp. "norvegica") eli pohjantalvikki ("Pyrola norvegica") on isotalvikin alalaji tai oma lajinsa talvikkien suvussa. Se kasvaa kymmenestä 20:een senttimetriä korkeaksi. Lehtiruusukkeen lehdet talvehtivat ja ovat paksuhkoja, sileitä. Niiden lapa on yhdestä kolmeen senttimetriä, pyöreänpuikeasta pitkänpyöreään. Ruoti on enintään samanpituinen kuin lehtilapa. Kukintona on pystykasvuinen terttu, jossa on nuokkuvia kukkia. Verhiönliuskat ovat tasasoukkia ja lyhytsuippuisia. Teriö on vihertävänvalkoinen. Emiön vartalo on käyrä, punainen ja pituudeltaan 6,5–8,5 millimetriä.
Elinympäristöt.
Pohjanisotalvikkia esiintyy lehdoissa, lehtomaisiaa kangasmetsissä, tunturikankailla ja -niityillä.
Pohjanvariksenmarja

Pohjanvariksenmarja ("Empetrum nigrum" subsp. "hermaphroditum") on variksenmarjan alalaji tai laji variksenmarjojen suvussa. Pohjanvariksenmarja on matala talvivihreä varpu, joka kasvaa tavallisesti kohenevana. Lehdet ovat melkein neulasmaisia, tummanvihreitä, niiden alapinnalla on vaalea juova selvästi syvennyksessä. Nuoret versot ovat vihreitä tai vähän punertavia. Pohjanvariksenmarja on tavallisesti yksikotinen ("hermaphroditum"). Marjat ovat mustia, kiiltäviä ja meheviä luumarjoja, joiden tyvellä on kuihtuneita heteitä. Se tuottaa marjoja yleensä runsaammin kuin levinneisyydeltään eteläisempi etelänvariksenmarja ("Empetrum nigrum" subsp. "nigrum").
Nystypaju

Nystyvillapaju eli nystypaju ("Salix lanata" ssp. "glandulifera", syn. "Salix glandulifera") on pajupensas, joka luokitellaan villapajun ("Salix lanata") alalajiksi. Se kasvaa enintään metrin korkeaksi. Pensaan haarojen ja usein vuosikasvainten tyviosat ovat kaljuja, villapajulla ne ovat kokonaan villakarvaisia. Nystypajun korvakkeet ovat isoja, herttamaisia, suippoja ja nystylaitaisia, villapajun korvakkeet ovat pieniä ja nystyttömiä. Lehtilavat ovat soikeita tai vastapuikeita, nystylaitaisia, korkosuonettomia, päältä vihreitä ja alta harmaita.
Nystypajua esiintyy Suomen alueella harvinaisena pohjoisessa Inarin Lapissa. Villapajun ja nystypajun välimuodot ovat nystypajua yleisempiä. Villapaju on myös yleisesti risteytynyt kalvaspajun kanssa. Suomen uhanalaisluokituksessa nystypaju on harvinaisuutensa takia vaarantunut laji (VU).
Adolf Bredenberg

Gustaf Adolf (G. A.) Bredenberg (10. elokuuta 1865 Bromarv – 21. helmikuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen Helsingin yliopiston meijeriopin apulainen 1913–1921, ylimääräinen professori 1921–1934, vt. professori 1934–1935. Hän julkaisi alan teoksia. Hän oli myös kansanedustaja (RKP) 1914–1917 ja Hangon lisätyn kaupunginvaltuuston jäsen 1909.
Bredenbergin isä oli merikapteeni Gustaf Samuel Bredenberg, joka omisti Östanbergin tilan Bromarvissa. Bredenberg kävi koulua Helsingissä [Helsingin ruotsalainen normaalilyseo|Svenska normallyceumissa]] ja pääsi ylioppilaaksi 1886. Hän opiskeli agronomiksi 1890 ja filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi kemia pääaineena 1894. Bredenberg täydensi opintojaan useaan otteeseen ulkomailla muunn muassa Alnarpin, Kielin, Berliinin ja Kööpenhaminan maatalouskorkeakouluissa. Hän toimi johtajana, kotieläin- ja meijeriopin opettajana tai tilanhoitajana Harjussa, Vestankvarnissa, Mustialassa ja Kurkijoella, kunnes vuonna 1903 hän tuli valtion vointarkastuslaitoksen johtajaksi Hankoon, jossa toimi myös kunnallisissa tehtävissä. Hän asui Hangossa kymmenen vuotta. Samaan aikaan hän kävi opintomatkoilla ulkomailla ja jatkoi opintoja yliopistossa, jossa hän väitteli tohtoriksi 1912. Sen jälkeen hän vuonna 1913 siirtyi Helsingin yliopistoon maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan opettajaksi. Meijeriopin professuurin lisäksi hän hoiti tilapäisesti myös kotieläinopin professuuria.
Bredenberg avioitui 1895 Anna Cecilia Svenssonin kanssa, joka kuoli 1919. Bredenberg asui Helsingissä eläkkeelle jäätyäänkin mutta seurasi vanhan kotikaupunkinsa asioita ja oli Hangöföreningenin jäsen ja valittu sen puheenjohtajaksikin. Hän oli monien seurojen ja yhdistysten jäsen ja puheenjohtaja, ja hänelle myönnettiin erilaisia kunnianosoituksia, kuten Suomen Talousseuran kultamitali.
Josef Bremer vanhempi

Josef Bremer vanhempi (s. 10. kesäkuuta 1743 Turku – 2. toukokuuta 1814 Turku) oli suomalainen tukkukauppias ja tehtailija sekä Teijon ruukin patruuna. Hänen isänsä oli turkulainen ruukinpatruuna ja laivanvarustaja Jakob Bremer ja äitinsä turkulaisen raatimiehen Josef Pippingin ja Magdalena Schultzin tytär Margareta Pipping (1723—1766). 
Hän hankki 1770 omistukseensa turkulaisen Wechterin verkatehtaan, vuonna 1794 Teijon, joka pysyi suvun omistuksessa vuoteen 1858 sekä Kirjakkalan ruukin. Hän perusti vuonna 1796 Teijoon Suomen ensimmäisen englantilaistyyppisen hiekkamuottivalimon. 
Hänellä oli puolisonsa, Teijon ruukinpatruunan Johan Jacob Kijkin tyttären Anna Charlotta Kijkin (1750—1800) kanssa 10 lasta.
Josef Bremer nuorempi

Josef Bremer nuorempi, vuodesta 1850 Brehmer, (23. tammikuuta 1789 – 5. joulukuuta 1874 Pyhäjärvi Ul) oli suomalainen kapteeni ja tehtailija.
Bremerin vanhemmat olivat turkulainen tukkukauppias, Teijon ruukinpatruuna, ylitirehtööri Josef Bremer vanhempi ja Anna Charlotta Kijk. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1801.
Bremer palveli tykkijunkkarina Suomen tykistörykmentissä vuodesta 1808 ja hänestä tuli aliluutnantti samana vuonna. Hän sai siirron Wenden tykistörykmenttiin vuonna 1811, erosi rykmentistä samana vuonna mutta palasi uudestaan palvelukseen Wenden rykmenttiin 1812. Bremeristä tuli aliluutnantti 1814 ja hän sai eron kapteenina vuonna 1817 palaten sitten Suomeen.
Bremer omisti Kirjakkalan ruukin 1817–1827. Vuonna 1822 hän vuokrasi Jokioisten ruukin ja kartanon ja lunasti ne omistukseensa vuonna 1827. Högforsin (Karkkilan) ruukin Bremer omisti vuodesta 1836 lähtien. Hän perusti Högforsiin Suomen ensimmäisen putlauslaitoksen vuonna 1852 ja valssaamon sekä Joroisiin Huutokosken masuunin 1858.
Josef Bremer oli naimisissa vuodesta 1817 Albertina Sofia Baerin (k. 1878) kanssa. Heidän poikansa oli vuorihallituksen intendentti Valfrid Leopold Brehmer. Bremerillä oli viisi veljeä, joista mainittakoon turkulainen kauppias ja verkatehtailija Jakob Reinhold Bremer (1773–1830), masuunimestari ja tehtailija Karl Otto Bremer (1776–1828), kauppalaivuri Hans Henrik Bremer (1779–1832) sekä Teijon ja Kirjakkalan ruukkien omistaja Robert Bremer (1777–1844). 
Maanviljelysneuvos Nestor Maximilian Bremer oli Josef Bremerin veljenpoika ja ottolapsi.
Imuevämonnit

Imuevämonnit (Amphiliidae) on monnikaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät Afrikan makeissa vesissä.
Lajit ja anatomia.
Imuevämonnien heimoon kuuluu lähteestä riippuen 7–12 sukua ja 47–66 lajia. Heimo jaetaan kolmeen alaheimoon, jotka ovat Amphilinae, Doumeinae ja Leptoglaninae. Imuevämonnit ovat kooltaan pienehköjä, useimmat niistä jäävät alle 12 cm pitkiksi ja suurimmat lajit voivat saavuttaa noin 19 cm:n pituuden. Ne ovat useimmiten pitkulaisia kaloja, joiden leveät rintaevät- ja vatsaevät muodostavat imulevyn. Selkä- ja peräevät ovat lyhyehköt ja rasvaevät melko pitkät. Heimon kaloilla on kuonossaan 3 paria viiksisäikeitä. Doumeinae-alaheimon lajeilla on ruumiissaan usein ruumista suojaavia luulevyjä. Imuevämonnien uimarakko on pienehkö ja jakautunut kahteen osaan, joita ympäröi osittain luinen kapseli.
Levinneisyys ja elintympäristö.
Imuevämonnilajeja tavataan laajalta alueelta trooppisesta Afrikasta erityisesti Kongojoen alueelta. Suurin osa lajeista elää korkealla vuoristossa nopeasti virtaavissa ja kirkasvetisissä puroissa ja joissa tarttuneina kiviin evillään. Imuevämonnien elintavoista tiedetään vain vähän, mutta ne todennäköisesti syövät hyönteisten toukkia ja muita selkärangattomia eläimiä.
Rodman Teltull

Rodman Teltull (s. 29. tammikuuta 1994 Koror, Palau) on palaulainen yleisurheilija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja osallistui siellä miesten 100 metrin juoksuun, mutta ei päässyt karsintakierrokselta jatkoon. Myös vuoden 2016 kesäolympialaisssa Rio de Janeirossa hän osallistui 100 metrin juoksuun ja putosi karsintakierroksella. Teltull toimi molemmissa olympialaisissa maansa lipunkantajana.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
Lähde:
Robert Bremer

Robert Bremer (9. toukokuuta 1777 Perniö – 14. toukokuuta 1844 Perniö) oli suomalainen tehtailija ja ruukinpatruuna. Hänen vanhempansa olivat turkulainen tukkukauppias, Teijon patruuna, ylitirehtööri Josef Bremer (1743–1814) ja Teijon ruukin perijätär Anna Charlotta Kijk (1750–1800). Bremer tuli ylioppilaaksi Turussa 1788. Hän avioitui vuonna 1800 Birgitta (Brita) Katarina Hellbergerin (1777–1855) kanssa. 
Isän, Teijon patruunan Josef Bremerin kuoltua 1814 siirtyi omaisuus kuudelle pojalle: kauppias Jakob Reinholdille (1773–1830), masuunimestari Karl Otolle (1776–1828), kauppalaivuri Hans Henrikille (1779–1832), luutnantti Augustille (1787–1861), kapteeni ja ruukinomistaja Josef Bremer nuoremmalle (1789–1874) ja Robertille, mutta lopulta kaikki päätyi Robert Bremerin omistukseen, myös Kirjakkalan ruukki, jonka hän osti 1831. Malminetsinnästä kiinnostunut Bremer käynnisti kaivostoiminnan Kiskon Vihiniemessä 1820. Hän löysi malmiesiintymän myös Hummeldalin eli nykyisen Mathildedahlin alueelta 1825.
Bremer oli kiinnostunut matematiikasta, meteorologiasta ja tähtitieteestä ja hän oli alkemisti. Hän ennusti Turun joutuvan vuonna 1827 vedenpaisumuksen valtaan ja rakennutti sitä varten arkin. Samana vuonna Turussa raivosi Suomen ja Pohjoismaiden historian suurin kaupunkipalo.
Robert Bremerin aikana Teijon ruukilla ei tehty teknisiä uudistuksia. Merkittävimmäksi muistomerkiksi jäi 1830 valmistunut ruukinkirkko, jonka luonnontieteistä ja teologiasta kiinnostunut Bremer rakennutti kiitokseksi ihmiskunnan säästämisestä vedenpaisumukselta.
Bremer on haudattu Teijon ruukin hautausmaalle empiretyyliseen kiviseen kappeliin.
Gov’t Mule

Gov't Mule (lausutaan Government Mule) on yhdysvaltalainen southern rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 1994. Se on The Allman Brothers Bandin sivuprojekti jonka perustivat Warren Haynes ja Allen Woody. Nykyään Allen Woodyn tilalla soittaa Kevin Scott ja yhtyeeseen on myös liittynyt Danny Louis. Yhtye on esiintynyt Suomessa 27.6.2009 Puistobluesissa sekä 14.7.2022 Pori Jazzissa.
Abu’l-Qasem Lahuti

Abu’l-Qāsem Lāhuti (, , ; 4. joulukuuta 1887 Kermānšāh – 16. maaliskuuta 1957 Moskova) oli iranilainen runoilija ja poliitikko, joka vietti suuren osan elämästään Neuvostoliitossa. Hän vaikutti voimakkaasti Tadžikistanin neuvostokirjallisuuden kehitykseen.
Abu’l-Qāsem Lāhuti syntyi runoutta harrastaneen suutarin perheeseen. Paikallinen vapaamuurariloosi lähetti hänet seitsemäntoistavuotiaana opiskelemaan Teheraniin. Lahuti liittyi Iranin vallankumousliikkeeseen osallistuen taisteluihin Teheranissa ja Raštissa. Vuonna 1911 hän pakeni kuolemantuomiota Bagdadiin, palasi takaisin Iraniin vuonna 1915 ja muutti Istanbuliin joulukuussa 1917. Vuoden 1921 lopulla Lahuti palasi jälleen Iraniin, jossa hän johti viimeistä monarkismin vastaista kapinaa Täbrizissä. Sen kukistamisen jälkeen hän pakeni Neuvostoliittoon.
Vuodesta 1923 Lahuti työskenteli Neuvostoliiton kansojen kirjakustantamossa Moskovassa. Seuraavana vuonna hänet otettiin kommunistipuolueen jäseneksi. Vuonna 1925 Lahuti muutti Tadžikistaniin, jossa hän työskenteli muun muassa puolueen aluekomitean agitproposaston johtajana, valistusasiain kansankomissaarin varamiehenä sekä oli perustamassa tasavallan kirjakustantamoa ja kirjailijaliittoa. Vuonna 1929 hänet valittiin Tadžikistanin toimeenpanevan keskuskomitean jäseneksi. 1930-luvulla Lahuti toimi muutaman vuoden ajan Neuvostoliiton kirjailijaliiton vastaavana sihteerinä. Myöhemmin hänet valittiin kirjailijaliiton hallituksen jäseneksi.
Lahuti kirjoitti ensimmäiset runonsa kuusitoistavuotiaana. Aluksi ne olivat luonteeltaan sufilaisia, mutta myöhemmin hän keskittyi yhteiskunnallisiin ja vallankumouksellisiin aiheisiin. Runoilijan sydäntä lähellä oli myös naisten vapautuksen teema. Myöhemmin Lahuti laati useita muodoltaan hiottuja neuvostoaiheisia runoelmia. Vuonna 1945 hän kirjoitti sanat Tadžikistanin SNT:n hymniin.
Lahutin vuonna 1947 ilmestynyt runoelma ”Onnen sulat” sai osakseen ankaraa kritiikkiä ja hänen kirjoitustapansa tuomittiin sosialistiselle realismille vieraaksi. Vuoteen 1953 saakka Lahutin teoksia ei julkaistu Neuvostoliitossa juuri lainkaan, minkä johdosta ulkomailla hänen väitettiin paenneen Pakistaniin.
Runoilijan teokset olivat aikoinaan suosittuja Neuvostoliiton ja Tadžikistanin lisäksi muun muassa Iranissa ja Afganistanissa. Monet niistä on käännetty eri kielille. Lahuti toimi myös itse kaunokirjallisuuden kääntäjänä.
Kanadankerttuli

Kanadankerttuli ("Leiothlypis peregrina") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Tuntomerkit.
Kanadankerttuli on 10,5-12 senttimetriä pitkä. Kanadankerttuli on väriltään harmaan-, vihreän- ja kellansävyinen. Päälaki on harmaa, selkä on vihreä ja alapuoli vaaleampi ja siinä on kellanvalkoinen sävy. Linnulla on tummanruskea silmä ja sen yläpuolella valkoinen silmäkulmanjuova. Sukupuolet ovat muuten samannäköisiä, mutta naaraat ovat koiraita himmeämmän värisiä ja niillä on keltaisempi rinta.
Kanadankerttulin kutsuääni on terävä "tsiit".
Levinneisyys.
Kanadankerttuleita pesii Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjoisosissa. Talvehtimisalueet sijaitsevat Väli-Amerikan eteläosissa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Harhailijoita on havaittu syksyllä Islannissa, Färsaarilla ja Isossa-Britanniassa.
Elinympäristö.
Kanadankerttulit pesivät boreaalisen vyöhykkeen metsissä.
Lisääntyminen.
Kanadankerttuli munii kolmesta kahdeksaan munaa pesään, joka on piilotettu maahan sammalen suojiin tai puun juurelle.
Ravinto.
Kanadankerttulit syövät hyönteisiä, hedelmiä ja mettä.
Ze

Ze tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Ze on seuraavien henkilöiden nimi: 
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Klaus Törnudd

Klaus Mattias Törnudd (s. 26. joulukuuta 1931 Helsinki) on suomalainen diplomaatti ja politiikan sekä kansainvälisen politiikan tutkija. Hän on toiminut valtio-opin professorina ja suurlähettiläänä.
Klaus Törnuddin vanhemmat olivat kirjastonjohtaja Allan Törnudd ja lastenhuollontarkastaja Margit Törnudd (o.s. Niininen), joka tuli tunnetuksi kirjailijana. Hän kuuluu isänsä puolelta Törnuddin sivistyssukuun, ja valtiotieteilijä Patrik Törnudd oli hänen veljensä.
Klaus Törnudd kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Svenska Lyceumista vuonna 1949, valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 1956 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1961 ei-sotilaallista yhteistyötä käsitelleestä aiheesta "Soviet Attitude towards Non-Military Regional Co-operation". Hän oli työskennellyt jo vuodesta 1958 Suomen ulkoministeriön palveluksessa. Vuosina 1961–1964 hän oli avustajana ja toisena lähetystösihteerinä Suomen YK-edustustossa New Yorkissa.
Törnudd toimi 1964–1966 lähetystösihteerinä Kairossa ja sen jälkeen vuoden ulkoministeriön jaostosihteerinä. Vuosina 1967–1971 hän oli kansainvälisen politiikan professorina Tampereen yliopistossa. Hän kuitenkin palasi diplomaattiuralle, aluksi kahdeksi vuodeksi lähetystösihteeriksi Moskovaan. Vuosina 1973–1974 hän työskenteli ETYK-hankkeeseen liittyneessä erityisedustustossa Genevessä ja sen jälkeen ulkoministeriön poliittisella osastolla, jonka päällikkönä hän toimi vuosina 1977–1981. Tänä aikana osastoa työllisti varsinkin Suomen puolueettomuuden puolustaminen suhteessa Neuvostoliittoon. Syksystä 1981 tammikuuhun 1983 Törnudd oli virkavapaalla ministeriöstä ja hoiti Helsingin yliopiston ruotsinkielistä yleisen valtio-opin professuuria. Hän oli myös yleisen valtio-opin dosentti samassa yliopistossa vuosina 1975–1996 sekä Maanpuolustuskorkeakoulun vieraileva professori 1998–2003.
Vuosina 1983–1988 Törnudd toimi ulkoministeriössä poliittisena alivaltiosihteerinä. Jan-Magnus Janssonin aloitteesta hänelle tarjottiin "Hufvudstadsbladetin" päätoimittajan tehtävää vuonna 1987, mutta hän päätti jatkaa ulkoasiainhallinnon palveluksessa. Hän toimi 1988–1991 Suomen YK-suurlähettiläänä, 1989–1990. Oltuaan välissä kaksi vuotta neuvottelevana virkamiehenä hän toimi viimeksi Suomen Pariisin-suurlähettiläänä 1993–1996. Tästä tehtävästä Törnudd jäi eläkkeelle. Hän pyrki vielä Euroopan parlamenttiin Ruotsalaisen Kansanpuolueen ehdokkaana, mutta ei tullut valituksi.
Törnuddin tieteellisestä tuotannosta suuri osa käsittelee multilateraalista diplomatiaa ja YK:ta. Myös turvallisuuspolitiikka ja ihmisoikeuskysymykset ovat olleet hänelle tärkeitä. Hän on lisäksi kirjoittanut osia valtioneuvoston ja eduskunnan historiaa käsitteleviin julkaisusarjoihin.
Törnuddilla on ollut myös paljon kotimaisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä. Hän oli 1977–1981 Suomen ETYK-toimikunnan puheenjohtaja ja 1978–1982 Rauhan- ja konfliktintutkimuslaitoksen hallituksen puheenjohtaja. 1980-luvulla hän johti eräitä ydinaseettomien vyöhykkeiden perustamista pohtineita kansainvälisiä työryhmiä.
Talos – muumion kirous

Talos – muumion kirous (; myös "Talos the Mummy") on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Russell Mulcahyn ohjaama yhdysvaltalais-brittiläinen kauhuelementtejä sisältävä seikkailuelokuva, jonka pääosissa ovat Jason Scott Lee, Jack Davenport, Louise Lombard ja Christopher Lee.
Elokuvan on käsikirjoittanut Keith Williams, John Esposito ja ohjaaja Russell Mulcahy. Elokuvan tuottajina toimivat Silvio Muraglia, Tom Reeve ja Daniel Sladek.
Elokuvaa mainostettiin mainoslauseella "The curse is legend. The terror is real."
Julkaisu ja vastaanotto.
"Talos – muumion kirous" sai ensi-iltansa Belgian Brysselin fantasiaelokuvajuhlilla 20. maaliskuuta 1998, jonka jälkeen elokuva kiersi monia elokuvajuhlia. Kotimaissaan Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin suoraan videolle. "Talos – muumion kirous" pääsi teatterilevitykseen vain Japanissa, Thaimaassa, Espanjassa, Malesiassa, Hongkongissa ja myöhemmin Italiassa vuonna 2004.
"Talos – muumion kirous" voitti kaksi palkintoa Italian Fantafestivalilla vuonna 1998 parhaasta soundtrackista (Stefano Mainetti) ja parhaasta elokuvasta (Daniel Sladek ja Silvio Muraglia).
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 17 prosentin "mätä"-arvosana perustuen kuuteen arvosteluun.
Muuta.
Elokuvan kesto on pitempi alkuperäisestä 88 minuutista Australiassa (115 minuuttia), Espanjassa (122 minuuttia) ja Isossa-Britanniassa (119 minuuttia).
"Talos – muumion kirous" on videon lisäksi julkaistu DVD:nä ja Blu-rayna.
Zi

Zi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Zi on seuraavien henkilöiden nimi:
Rotkopunavarpunen

Rotkopunavarpunen ("Carpodacus synoicus") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Tuntomerkit.
Rotkopunavarpunen on 13,5–15 senttimetriä pitkä. Se on kooltaan ja muodoltaan punavarpusen kaltainen. Koiraalla on punainen naama ja vaaleamman ruusunpunertavat päänsivut, alapuoli ja yläperä. Muuten ruskeansävyisessä selkäpuolessakin on ruusunpunertavaa sävyä. Päälaen etuosa on hopeanvalkoinen. Naaras ja ensimmäisen kesän koiras ovat väriltään harmaanruskeita, pää on hieman muuta ruumista ruskeampi. Joillain ensimmäisen kesän koirailla ja vanhoilla naaraillakin voi olla naamassa ja alapuolella hieman ruusunpunertavaa väriä.
Levinneisyys.
Rotkopunavarpusia elää Egyptissä, Israelissa, Jordaniassa, Saudi-Arabiassa, Afganistanissa ja Kiinassa. Se on paikkalintu.
Elinympäristö.
Rotkopunavarpunen pesii aavikoiden vuoristojen rotkoissa ja wadeissa ja voi elää karuillakin paikoilla kunhan vettä on kohtuullisen matkan päässä. Rotkopunavarpuset käyvät juomapaikoilla aamuisin ja iltapäivisin, mutta kuuminä päivinä myös keskipäivällä.
Lisääntyminen.
Rotkopunavarpusen pesä on korkealla kallionhalkeamassa ja vain harvoin matalalla lähellä maata.
Ravinto.
Rotkopunavarpunen käyttää ravinnokseen pääasiassa siemeniä.
Aspire


Aspire on 60 metriä korkea veistos joka sijaitsee Nottinghamin yliopiston edessä Nottinghamin kaupungissa Englannissa.
854 tonnia painava veistos on valmistettu teräksestä, joka on maalattu punaiseksi. Veistos valmistui vuonna 2007 ja maksoi valmistuessaan 800 000 puntaa (noin 990 000 euroa).
Henrik Brenner

Henrik Brenner (1669 Kruunupyy –1732) oli suomalainen orientalisti. Hän valmistui ylioppilaaksi Turusta 1684 ja maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1691. Hän oleskeli Ludvig Fabritiuksen matkaseurueeseen kuuluneena Ruotsin Antikviteettikollegion asessorina Persiassa vuosina 1697–1699 ja kävi Armeniassa, Georgiassa ja tšerkessien maassa. Brennerin tehtävänä oli tutkia Kaspian alueen kansoja ja yrittää löytää jälkiä muinaisista gooteista. Paluumatkalla Kazanissa hän tutki tataarinkielisiä ja suomalais-ugrilaisia kansoja, erityisesti mordvalaisia. Hän hankki harvinaisia käsikirjoituksia, joissa käsiteltiin seutujen historiaa. Hän sai vuonna 1724 nimityksen Ruotsin kuninkaan kirjastonhoitajaksi.
Wy

Wy tarkoittaa seuraavia:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Hirviö (elokuva)

Hirviö ("I, Monster") on vuonna 1971 ensi-iltansa saanut brittiläinen kauhuelokuva, jonka ohjasi Stephen Weeks. Sen pääosissa näyttelevät Christopher Lee ja Peter Cushing.
"Hirviön" käsikirjoituksen laati Milton Subotsky Robert Louis Stevensonin romaanin "Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde" (1886) pohjalta. Alkuperäiset nimet vaihdettiin tohtori Charles Marloweksi ja herra Edward Blakeksi. Elokuvan tuottajina toimi Max Rosenberg ja Milton Subotsky. Amicus Productions toimi elokuvan tuotantoyhtiönä. Carl Davis sävelsi elokuvaan musiikin.
Elokuvaa alettiin kuvaamaan 3D:nä, mutta prosessi keskeytettiin kuvausten puolivälissä.
"Hirviö" sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa marraskuussa vuonna 1971. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa huhtikuussa vuonna 1973.
"Hirviö" on ohjaaja Stephen Weeksin ensimmäinen ohjaama pitkä elokuva. Vaikka elokuvalla oli pieni budjetti, ohjaaja Stephen Weeks onnistuu esittämään realistisen kuvauksen viktoriaanisesta Englannista, ja Christopher Lee tekee elokuvassa ikimuistoisen roolisuorituksen.
Juoni.
Psykologi Charles Marlowe (Christopher Lee) kehittää lääkkeen, joka vapauttaa hänen potilaidensa estot. Mutta kun hän testaa sitä itse, hänestä tulee julma ja moraaliton Edward Blake, joka alentuu rikoksiin ja lopulta murhatyöhön. Frederick Utterson (Peter Cushing), Marlowen asianajaja, uskoo että Blake kiristää ystäväänsä kunnes hän löytää totuuden.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti elokuvaa tyylikkääksi mutta hieman aneemiseksi ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
The Next Episode

The Next Episode on yhdysvaltalaisen rap-artistin Dr. Dren kappale, joka julkaistiin hänen toisen studioalbuminsa "2001" kolmantena singlenä 4. heinäkuuta 2000. Kappaleella vierailevat Snoop Dogg, Kurupt sekä Nate Dogg, joista viimeisimpänä mainittu on kreditoimaton. Nate Doggin lopuksi lausumaa ”smoke weed everyday” -heittoa pidetään usein virheellisesti myös koko kappaleen nimenä.
Kappale pääsi Billboard Hot 100 -listan 23. sijalle.
Magdalena Hai

Magdalena Hai (kirjailijanimi; alun perin Anne-Mari Lahtinen, s. 1978 Jyväskylä) on suomalainen kirjailija. Hänen teoksensa "Kerjäläisprinsessa" (Karisto, 2012) oli ensimmäinen suomalainen steampunk-romaani, ja hän on kirjoittanut myös steampunk-novelleja.
"Kerjäläisprinsessa" oli ehdolla Lasten LukuVarkaus -palkinnon saajaksi vuonna 2013 ja se voitti Kirjava Kettu -palkinnon 2014. Magdalena Hai sai vuoden 2017 Tulenkantaja-palkinnon teoksestaan "Kurnivamahainen kissa". Vuonna 2018 Royaumen aikakirjat -sarjan avausteos "Kolmas sisar" oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokkaana. Vuonna 2020 Haille myönnettiin Kaarina Helakisa -palkinto.
Hai sai lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandian vuonna 2023 nuorten kauhuromaanilla "Sarvijumala", joka käsittelee kauhun keinoin surua ja menetystä. Finlandia-palkitut on tapana kutsua seuraavan vuoden Linnan juhliin, mutta Magdalena Hai kieltäytyi kutsustaan protestiksi Orpon hallituksen ja perussuomalaisen puolueen politiikkaa sekä Wille Rydmanin asemaa vastaan.
Tharu

Tharu-kielet ovat ryhmä Nepalissa asuvien tharujen puhumia indoarjalaisia kieliä. Tharu-kielet kuuluvat bihar-kielten ryhmään ja niihin kuuluu yhdeksän kieltä, joiden puhujat ymmärtävät toisiaan vaihtelevasti. Tharu-kieliä kirjoitetaan devanagari-kirjaimistolla. Niillä on vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan yhteensä 1 530 000 puhujaa.
Tharu-kielten ryhmään kuuluu yhdeksän kieltä: buksa, chitwania tharu, dangaura tharu, kathariya tharu, kochila tharu, majhi, musasa, rana tharu ja sonha.
No Prejudice

No Prejudice () on islantilaisen bändin Pollapönkin kappale. Se valittiin edustamaan Islantia Eurovision laulukilpailussa 2014 Tanskassa. Kappaleen alkuperäinen versio oli islanninkielinen, mutta se muutettiin englanninkieliseksi Eurovision laulukilpailua varten.
Kappale tuli ensimmäisessä semifinaalissa kahdeksanneksi ja eteni finaaliin. Finaalissa se keräsi 58 pistettä ja saavutti sijan 15.
One Night’s Anger

”One Night’s Anger” on albanialaisen laulajan Hersjana Matmujan kappale, jolla hän edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 2014 Tanskassa. Kappale sijoittui ensimmäisessä semifinaalissa 15:nneksi eikä päässyt finaaliin.
Matmuja voitti Albanian euroviisukarsinnan Festivali i Këngësin 28. joulukuuta 2013 kappaleen albaniankielisellä versiolla ”Zemërimi i një nate”. Englanninkielinen versio ja musiikkivideo kappaleesta julkaistiin 16. maaliskuuta 2014.
Lähteet.
Regent Street

Regent Street on ostoskatu Lontoon keskustassa. Se kulkee Pall Mallilta Piccadilly Circus -aukion ohi kohti Regent’s Park -puistoa. Katu on saanut nimensä (”sijaishallitsijan katu”) tulevan Yrjö IV:n mukaan, joka kadun suunnittelemisen aikaan vuonna 1811 oli isänsä Yrjö III:n sijaishallitsija. Arkkitehti John Nash suunnitteli Regent Streetin ja Regent’s Parkin osana kokonaisuutta, jossa osa kuningashuoneen omistamasta Marylebonen puistosta muutettiin asuinkäyttöön.
Regent Streetin varrella on yli 2 kilometrin verran kauppojen julkisivuja. Siellä työskentelee yli 20 000 henkeä. Vuosittain kadulla käy yli 7,5 miljoonaa turistia. Monet Nashin suunnittelemat julkisivut kadun varrella ovat suojeltuja.
Mario Power Tennis (Game Boy Advance)

Mario Power Tennis (tunnetaan Pohjois-Amerikassa nimellä Mario Tennis: Power Tour ja Japanissa nimellä Mario Tennis Advance) on Camelotin kehittämä ja Nintendon vuonna julkaisema urheilupeli Game Boy Advancelle. Peli on julkaistu vuonna 2014 Wii U:n Virtual Consolelle. Peli on viides osa "Mario Tennis"-urheilupelisarjaa. 
Peli on saanut positiivisen vastaanoton. Sillä on Metacriticin sivuilla 81 % keskiarvo ja GameRankingsin sivuilla 80,76 % keskiarvo. IGN antoi pelille arvosanaksi 9/10.
Mika Piironen

Mika Piironen (s. 17. tammikuuta 1978) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Urallaan Suomen cupin voittanut ja SM-hopean ja -pronssin saavuttanut Piironen joutui lopettamaan kilpauransa loukkaannuttuaan erittäin vakavasti veneonnettomuudessa.
Pelaajaura.
Piironen pelasi kasvattajaseurassaan Joensuun Katajassa kaksi kautta miesten pääsarjassa vuosina 2001–2003, Hän saavutti Katajan-vuosinaan Suomen cupin, SM-hopean ja -pronssin.
Onnettomuus.
Piironen päätti kahden menestyskauden jälkeen panostaa kunnolla koripalloon ja keskeytti yliopisto-opintonsa. Hän harjoitteli kesällä 2003 ahkerasti, ja 23. elokuuta hän matkusti ystäviensä kanssa mökille viikonlopuksi. Illalla hän ajoi moottorivenettä vetäessään vesisuksilla kulkenutta ystäväänsä perässään. Vene törmäsi vedenalaisiin kiviin, ja sen moottori irtosi ja lensi Piirosen päähän vasemmalle puolelle. Piironen ei omien sanojensa mukaan muista törmäystä, ja hän havahtui laiturilla kaveriensa hätään ja runsaaseen verentuloon. Ambulanssi kiidätti Piirosen Pohjois-Karjalan keskussairaalaan, mistä hänet siirrettiin nopeasti Kuopion yliopistolliseen sairaalaan. Siellä hengestään taistellut Piironen leikattiin välittömästi usean tunnin kestäneellä haastavalla leikkauksella.
Moottori oli repinyt Piirosen päähän useita syviä viiltoja ja pään luita sekä aivomassaa näkyi. Piirosta pidettiin leikkauksen jälkeen koomassa neljä päivää, ja lääkärit pitivät tämän tilaa huonona. Kahden viikon jälkeen hänet siirrettin takaisin Joensuun keskussairaalaan. Piirosen oikea puoli halvaantui, ja hänen puhekykynsä katosi. Hänen vasemman silmän silmähermossaan oli reikä, joka vei silmän näkökyvyn lähes kokonaan ja joka olisi vaatinut vaikean leikkauksen. Kaksi kuukautta onnettomuuden jälkeen Piirosen puhekyky alkoi harjoituksen myötä palautua, ja hän alkoi nousta pyörätuolista. Piirosen oikea käsi on jäänyt toimimattomaksi, ja hän on käynyt kuntoutusjaksoilla. Piironen on haastatteluissa ollut kuitenkin tyytyväinen selviytymiseensä hengissä ja on uskonnollisena miehenä ollut mukana seurakuntatoiminnassa.
Fernando (jalkapalloilija, 1992)

Fernando Lucas Martins, taiteilijanimeltään vain Fernando, (s. 3. maaliskuuta 1992 Erechim, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on puolustava keskikenttäpelaaja. Fernando edustaa kiinalaista Beijing Guoania.
Fernando on aiemmin pelannut kotimaassaan Grêmion joukkueessa vuoteen 2013, ukrainalaisessa Šah’tar Donetskissa vuosina 2013–2015, italialaisessa Sampdoriassa kaudella 2015–2016 ja venäläisessä Moskovan Spartakissa vuosina 2016–2019. Hän siirtyi Beijing Guoaniin heinäkuussa 2019 lainalle, ja vuoden 2020 alusta hän kuuluu kiinalaisseuran omistukseen.
Fernando on pelannut Brasilian maajoukkueessa kahdeksan A-maaottelua vuosina 2012–2013. Hän oli mukana Maanosaliittojen cupissa 2013 ja pääsi vaihtopelaajana kentälle yhdessä alkulohko-ottelussa..
Spekulatiivinen runous

Spekulatiivinen runous eli "tieteisrunous" tai "fantasiarunous" on science fiction - tai fantasia-aiheista runoutta. Sf-runoutta julkaistaan melko vähän. Muun muassa Harry Martinsonin "Aniara" (1956) voidaan lukea tieteisaiheiseksi runoelmaksi.
John Engelberg

John Eliel Engelberg (23. marraskuuta 1876 Kuopio – 15. syyskuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, lelutehtailija ja talousneuvos.
Elämä.
Engelbergin vanhemmat olivat Valtimon Haapakylässä asunut maanviljelijä, hevosten kasvattaja Anders Eliel Engelberg (1847–1928) ja Christina (Ina) Augusta Montin (1853–1930). Hänen veljensä oli kirjailija ja järjestövaikuttaja Rafael Engelberg.
Engelberg kävi Taideteollisen keskuskoulun ja Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1895–1898. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1902 ja 1908. Engelberg toimi piirustuksenopettajana 1902–1903 ja 1936–1937.
Engelberg aloitti lelujen valmistuksen 1907 kehittämällään pahvin kovetusmenetelmällä, kun hän ei helsinkiläisiä lelukauppoja kierreltyään löytänyt mieleisiään nuken huonekaluja tyttärelleen. Lelujen kysyntä kasvoi koti- ja ulkomailla hänen Malmin kotiteollisuusnäyttelyssä 1908 saamansa palkinnon myötä. Vuonna 1909 Engelberg perusti leluja valmistaneen "Oy Suomalainen Lelupaja" -nimisen yrityksen Porvooseen yhdessä liikemies Walter Sjöbergin kanssa Vuonna 1912 tehtaaseen hankittiin puusepänkoneet ja aloitettiin myös puulelujen valmistus. Valikoimaan kuului nuken huonekaluja ja eläinleluja, joiden erikoisuus oli niiden liikkuvuus.
Vuonna 1915 yritys yhdistettiin laajentumispyrkimysten ja raaka-aineiden paremman saatavuuden vuoksi Eero Mäkisen puusepänliikkeeseen Sortavalan maalaiskunnassa, Helylän aseman lähellä. Uusi "Oy Helylä"-niminen yritys alkoi valmistaa pääasiassa kouluja varten kalusteita ja opetusvälineitä, mutta myös lelujen valmistus jatkui siellä. Engelberg toimi yrityksen johtajana. Vuonna 1921 työntekijöitä oli 300, Engelberg oli suurin omistaja ja Mäkinen ei ollut enää mukana. Yhtiö meni konkurssiin 1935.
Kauppaneuvos Risto Enarvi oli John Engelbergin ja tämän puolison Ilma Kristina Enlundin poika.
Tunnustukset.
Engelberg sai talousneuvoksen arvon vuonna 1946.
Sanni Franssi

Sanni Maija Franssi (s. 19. maaliskuuta 1995) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Real Sociedadia. Aiemmin hän on kotimaansa lisäksi pelannut Sveitsissä, Italiassa ja Tanskassa. Hän on pelannut kesäkuun 2025 loppuun mennessä 91 naisten maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia.
Seurajoukkueet.
Franssi on Riihimäen Nappulaseuran kasvatti, joka pelasi ensimmäiset liigaottelunsa kaudella 2012. PK-35:n vakiokokoonpanoon hän nousi vuotta myöhemmin ja teki varsinaisen läpimurtonsa 2014, jolloin Franssi oli kauden puoliväliin mennessä iskenyt jo 14 maalia, ollen liigan toiseksi paras maalintekijä. Hänet valittiin myös Naisten Liigan kesäkuun pelaajaksi. Ennen siirtymistään ulkomaille hän ehti pelata kaudella 2016 liigassa 15 ottelua, joissa hän teki 20 maalia. Koko liigaurallaan hän on pelannut 87 ottelua, joissa hän teki 51 maalia.
PK-35:n lisäksi Franssi on Suomessa aikuisten tasolla edustanut Vantaan Jalkapalloseuraa naisten Ykkösessä ja Kakkosessa.
Kesällä 2017 Franssi siirtyi Italian Serie A:han Juventuksen joukkueeseen. Edellisellä kaudella hän pelasi Sveitsissä Zürichin joukkueessa, josta hän palasi kesäkaudeksi Suomeen PK-35:een. Vuonna 2020 hän voitti Fortuna Hjørringin joukkueessa Tanskan-mestaruuden. Syksyllä 2020 hän siirtyi espanjalaisseura Real Sociedadiin.
Maajoukkueura.
Tyttöjen eri ikäkausimaajoukkueita Franssi on heinäkuuhun 2014 mennessä edustanut 16 kertaa ja tehnyt niissä 2 maalia. Hän kuului Suomen joukkueeseen elokuussa 2014 Kanadassa pelatuissa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa ja tuli vaihtopelaajana kentälle jokaisessa kolmessa Suomen ottelussa Ensimmäisen naisten maaottelunsa Franssi pelasi helmikuussa 2015, ja ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki syyskuussa 2016 EM-karsintaottelussa Portugalia vastaan.
Franssi on kesäkuun 2025 loppuun mennessä pelannut 91 naisten maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Hän kuului Suomen joukkueeseen vuoden 2022 EM-kilpailuissa ja pelasi kaksi ottelua avauskokoonpanossa.
Muuta.
NHL-jääkiekkoilija Santeri Hatakka on Franssin pikkuveli.
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2014

Jalkapallon naisten alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2014 järjestettiin Kanadassa 5.–24. elokuuta 2014. Kyseessä oli järjestyksessään seitsemäs jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten MM-lopputurnaus.
MM-kisojen isäntäkaupunkeina toimivat Edmonton, Moncton, Montreal ja Toronto. Turnauksessa pelasi yhteensä 16 joukkuetta, jotka oli jaettu neljään alkulohkoon. Jokaisen lohkon kaksi parasta selvisi puolivälieriin. MM-kisojen loppuottelu pelattiin 24. elokuuta Montrealin olympiastadionilla.
Suomi selviytyi turnaukseen, kun Suomen alle 19-vuotiaat sijoittuivat neljän parhaan joukkoon vuonna 2013 Walesissa käydyissä EM-kilpailuissa. Suomesta MM-lopputurnauksessa olivat mukana myös erotuomari Kirsi Heikkinen sekä avustavat erotuomarit Anu Jokela ja Tonja Paavola.
Jakob Emanuel Handmann

Jakob Emanuel Handmann (16. elokuuta 1718 Basel - 3. marraskuuta 1781 Bern) oli sveitsiläinen muotokuviin erikoistunut taidemaalari. Hän oli sveitsiläisten kuvataiteilijoiden Anton Graffin, Jean Preudhommen, Angelica Kauffmannin, Johann Jakob Schalchin, Johann Caspar Füsslin ja tämän pojan Johann Heinrich Füsslin aikalainen.
Elämä.
Jakob Emanuel Handmann oli leipuri ja myöhemmin Waldenburgin haastemies Johann Jakob Handmannin ja tämän vaimon Anna Maria Rispachin yhdeksäs lapsi heidän neljästätoista lapsestaan. Vuosina 1735-1739 hän opetteli stukkorappaajaksi ja opiskeli taidetta Schaffhausenissa stukkorappaaja ja taidemaalari Johann Ulrich Schnetzlerin opissa. Hän teki opintomatkoja Pariisiin, Roomaan ja Napoliin. Pariisissa hän työskenteli taidemaalari Jean Restout nuoremman ateljeessa saaden tältä vaikutteita. Vuonna 1742 Handmann matkusteli Ranskassa löytäen töitä muotokuva-ateljeesta yhdessä taidemaalari Hörlingin kanssa. Liikekumppanuus Hörlingin kanssa tarkoitti sitä, että Handmann oli vastuussa mallien päiden maalaamisesta. Italiassa hän työskenteli muun muassa Marco Benefialin ja Pierre Subleyras'n ateljeissa Roomassa, jossa hän etupäässä kopioi antiikin ja renessanssiajan mestaritöitä.
Kesäkuussa 1746 hän palasi Sveitsiin. Vuonna 1747 hän asettui Baseliin, jossa avasi oman ateljeen. Hänen asiakkaistaan useat olivat kaupungin ja Bernin alueen ylimystöä. Tuttavuus virolaiseen aateliseen eversti Carl Friedrich von Staaliin auttoi Handmannia pääsemään Bolognan "Accademia Clementinan" jäseneksi vuonna 1773. Lukuun ottamatta matkaa Saksaan vuonna 1753 Handmann ei enää myöhemmin poistunut Sveitsistä.
Fargo (televisiosarja)

Fargo on yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka on luonut Noah Hawley. "Fargo" alkoi FX-kanavalla 15. huhtikuuta 2014. Suomessa sarjaa esittää Hero ja HBO Nordic. "Fargo" perustuu Coenin veljesten samannimiseen elokuvaan vuodelta 1996. Coenin veljekset ovat toimineet sarjan tuottajina. Sarjan pääosissa ensimmäisellä kaudella ovat Billy Bob Thornton, Allison Tolman, Colin Hanks ja Martin Freeman.
Kausi 1.
Tammikuussa 2006 palkkamurhaaja Lorne Malvo (Billy Bob Thornton) ohittaa Bemidjin (Minnesota) ja saa aikaan väkivallan vyöryn. Tapahtumien keskiöön joutuu tahtomattaan nössö vakuutusmyyjä Lester Nygaard (Martin Freeman). Varaseriffi Molly Solverson (Allison Tolman) ja konstaapeli Gus Grimly (Colin Hanks) naapurikaupunki Duluthista yhdistävät voimansa selvittääkseen joukon murhia joiden he uskovat liittyvän Malvoon ja Nygaardiin.
Kausi 2.
Sarjan luojan Noah Hawleyn mukaan toinen kausi käsittelee tapahtumia 1979 Sioux Fallsissa (Etelä-Dakota), mihin sarjan ensimmäisellä kaudella monesti viitattiin; nuori Lou Solverson ja Mollyn äiti tulevat olemaan siinä.
Vastaanotto.
Sarja sai yhteensä 18 Emmy-ehdokkuutta muun muassa parhaasta minisarjasta tai televisioelokuvasta, ohjauksesta ja käsikirjoituksesta. Martin Freeman ja Billy Bob Thornton saivat ehdokkuudet parhaasta miespääosasta minisarjassa tai televisioelokuvassa ja Colin Hanks parhaasta miessivuosasta minisarjassa tai televisioelokuvassa. Allison Tolman sai ehdokkuuden parhaasta naissivuosasta minisarjassa tai televisioelokuvassa.
"Fargo" palkittiin parhaan minisarjan tai televisioelokuvan sekä parhaan minisarjan tai televisioelokuvan miespääosan Golden Globella (Billy Bob Thornton).
Marianne Miettinen

Marianne Miettinen (s. 13. kesäkuuta 1975) on suomalainen jalkapallovalmentaja, joka toimii Suomen alle 19- ja alle 20-vuotiaiden naisten jalkapallomaajoukkueiden päävalmentajana. Hän on suorittanut Euroopan jalkapalloliiton UEFA:n A-valmentajalisenssin vuonna 2002 ja Pro-lisenssin 2006. Suomen Palloliiton järjestämän jalkapallovalmentajakoulun Miettinen suoritti vuosina 2006–2007. Hän on työskennellyt myös Palloliiton koulutussihteerinä sekä julkaissut jalkapallovalmennukseen liittyvän kirjan. Syyskuussa 2018 Suomen Palloliitto valitsi Miettisen tyttöjen huippujalkapallopäälliköksi.
Pelaajaura.
Miettinen on Tikkurilan Palloseuran kasvatti, joka omalla peliurallaan edusti pääsarjatasolla Helsingin Jalkapalloklubia sekä toista helsinkiläisseuraa Puistolan Urheilijoita. Hän siirtyi valmentajaksi lopetettuaan pelaajauransa 22-vuotiaana.
Valmennusura.
Miettinen on toiminut muun muassa Puistolan Urheilijoiden sekä Åland Unitedin liigajoukkueiden päävalmentajana. Tammikuussa 2009 Miettinen teki sopimuksen Damallsvenskanissa pelanneen Stattena IF:n kanssa, ollen ensimmäinen suomalaisvalmentaja Ruotsin naisten pääsarjassa. Miettinen erosi kuitenkin tehtävästään kesken kauden joukkueen huonon menestyksen vuoksi. Tyttöjen eri ikäkausimaajoukkueita hän on valmentanut vuodesta 2010 lähtien ja Miettinen on ollut mukana myös naisten maajoukkueen valmennusryhmässä. Vuonna 2010 hän valmensi lisäksi naisten B-maajoukkuetta.
Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkue selvisi Miettisen johdolla välieriin vuonna 2013 Walesissa järjestetyissä EM-kilpailuissa ja saavutti samalla paikan vuoden 2014 alle 20-vuotiaiden MM-lopputurnaukseen.
Kommentaattori.
Miettinen on toiminut vuodesta 2016 lähtien Yle Urheilun jalkapalloasiantuntijana. Miesten EM-kisoissa 2016 hän oli Ylen studiossa asiantuntijana. Miettinen sai paljon positiivista palautetta asiantuntevista kommenteistaan. Jotkut katsojat olivat puolestaan ärsyyntyneet siitä, että jalkapalloa kommentoimassa oli nainen. Miettinen itse ihmetteli kohua ja sanoi olevansa mielellään kaatamassa raja-aitoja ja hajottamassa lasikattoa. Miettinen toimii Ylen tv-kommentaattorina myös MM-kisoissa 2018 ,Qatarin MM-kisoissa 2022 sekä vuoden 2024 EM-kisoissa
The Romantics (albumi)

The Romantics on samannimisen yhdysvaltalaisen rockyhtyeen studioalbumi vuodelta 1979.
Levyn on tuottanut Peter Solley (Spider Records). Levy-yhtiö on Nemperor Records.
Vuonna 1980 LP-levyjä on tehty Hollannissa. Levy-yhtiö on CBS:n Epic Records.
Kappaleet.
The Kinks -yhtyeeltä lainattua "She’s Got Everything" -kappaletta lukuun ottamatta laulut ovat The Romantics -yhtyeen jäsenten Palmar – Marinos – Skill (PALMARINOSKILL) tekemiä ja kustannusyhtiö on ForeverEndeavor Music (ASCAP).
Kiitokset.
Nat Weiss, Patrick Clifford, Billy Gerber, Danny Keaton, Sky Daniels, Jim Sotet, Mark McEwan, Trip Brown &amp; D M A, Nick Panaseiko, Irene DeCook, Shirley P. Kaye.
Harmaamurmeli

Harmaamurmeli ("Marmota caligata") on osissa Kanadaa ja Yhdysvaltoja Pohjois-Amerikan itäosissa tavattava murmeli. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen elinvoimaiseksi lajiksi.
Taksonomia.
Alaskanmurmelia ("M. broweri") pidettiin aikaisemmin harmaamurmelin alalajina, mutta nykyisin se on luokiteltu omaksi lajikseen. Harmaamurmeli voidaan jakaa edelleen kolmeen alalajiin:
Koko ja ulkonäkö.
Harmaamurmelien ruumiin pituus on 450–600 mm ja hännän pituus 170–250 mm. Painoa niillä on 3 600–9 000 g. Urokset ovat naaraita kookkaampia. Turkin väri vaihtelee vatdapuolen ja alaruumiin kermankeltaisesta valkoiseen selkäpuolella yläruumiin kellertävästä kellanruskeaan. Jalat ovat mustat. Päässä kuonon, päälaen ja leuan paikkeilla on mustia tai tummanruskeita laikkuja.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Harmaamurmelia tavataan alueella, joka ulottuu Alaskasta ja Yukonista pohjoisessa Washingtoniin, Idahoon ja Montanaan etelässä. Sen elinympäristö käsittää puuttomia vuoristoniittyjä kivikkoineen. Alaskassa sitä tavataan myös aina merenpinnan tasolle asti tyypillisempiä vuoristoja matalammalla.
Elintavat.
Harmaamurmelit ovat hyvin sosiaalisia. Niitä esiintyy perheryhmissä, jotka käsittävät tavallisesti hallitsevan uroksen yhden tai useamman täysikasvuisen naaraan ja niden jälkasvua kolmeen ikävuoteen saakka. Halltisevan uroksen kotialueen laitamilla voi olla yksinäisiä alempiarvoisia uroksia. Naarailla voi olla hallitseva asema keskenään ja hallitsevat naaraat voivat esimerkiksi estää muita lisääntymästä. Murmelit voivat olla niin yksi- kuin moniavioisiakin. Moniavioisuus on jonkin verran yleisempää levinneisyysalueen eteläosissa. 
Laji horrostaa levinneisyysalueensa eteläosissa lokakuusta helmikuuhun ja pohjoisempana syyskuusta huhtikuuhun. Horrostaminen tapahtuu pesäkoloissa yhdessä perheryhmän kanssa. Naaraat lisääntyvät horroksen päättyessä. Tiineys kestää noin kuukauden ja poikasia syntyy kerrallaan 4–5. Naaras voi saada poikueen joka toinen vuosi. 
Harmaamurmelit käyttävät ravinnokseen pääasiassa heiniä ja muita ruohovartisija kasveja. Sen petoeläimiä ovat esimerkiksi maakotka, kojootti, kettu, harmaakarhu, mustakarhu, susi, ahma ja puuma. Uhan havaitessaan harmaamurmeli antaa hälytysäänen. Ilmasta ja maalta uhkaaville vaaroille on oma hälytysäänensä.
Uhat ja suojelu.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt harmaamurmelin elinvoimaiseksi lajiksi. Sitä tavataan laajalla alueella, sitä pidetään yleisenä ja lajilla ei ole huomattavia uhkia. Kantojen uskotaan olevan vakaita. Metsästys lihan ja turkkien takia on harvinaista.
Clarity (Zeddin kappale)

Clarity on saksalais-venäläisen tuottaja Zeddin kappale. Se julkaistiin hänen samannimisen debyyttialbumin kolmantena singlenä. Kappale sisältää brittiläisartisti Foxesin esittämää laulua. Kappaleen sanoittivat Zedd, Matthew Koma, Porter Robinson sekä Skylar Grey ja sen julkaisi Interscope Records iTunesissa viikon singlenä 2. lokakuuta 2012 sekä EP:nä 12. helmikuuta 2013. Zedd on julkaissut Beatportin kautta kappaleesta extended mixin 12. marraskuuta 2012.
Kappaleen extended play-versio julkaistiin 18. helmikuuta 2013. Se sisältää kymmenen remixiä, joiden tekijöihin luokittuvat esimerkiksi Tiësto, Headhunterz ja Funkagenda. Joulukuusta 2012 helmikuuhun 2013 asti Zedd järjesti remix-kilpailun kappaleelle. Kilpailussa oli yhteensä 982 osallistujaa. Voittajaksi valikoitui Tom Budinin tekemä remix, joka tulee olemaan osa Zeddin tulevaa julkaisua.
Sommartider

Sommartider on ruotsalaisyhtye Gyllene Tiderin kappale, josta on tullut vuosien saatossa yhtyeen nimikkokappale. Kappaleen on sanoittanut Per Gessle ja se julkaistiin singlenä 18. kesäkuuta 1982. Kappale uudelleenjulkaistiin vuosina 1989 ja 1995. Alkuperäinen versio saavutti Ruotsin singlelistan 6. ja Norjan singlelistan 3. sijan. Vuonna 1989 julkaistu versio saavutti Ruotsin singlelistan 3. sijan. Kappaleesta on nauhoitettu myös englanninkielinen versio nimeltään "Summer City".
Vuonna 2009 kappale pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.