tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Morhovo

Morhovo () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Holmin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 18 kilometriä Holmista kaakkoon. Kylässä on 192 ja kunnassa 706 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus.
Morhovon kunnan pinta-ala on 442 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Holmin piirin Krasnyi Borin sekä pohjoisessa Holmin ja Togodin kuntiin ja idässä ja etelässä Tverin alueeseen. Seutu kuuluu Valdain ylängön reuna-alueeseen.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Mirnyin asutus ja 61 kylää: Alešnja, Batutino, Bobjathino, Bogdanovo, Boldaševo, Bolšoje Jelno, Brednjagi, Budkovo, Davydovo, Dubrovo, Galyženki, Gorodetskoje, Horošejevka, kaksi Ivanovskojeta, Karelkino, Klenovets, Kliny, Ljalino, Malašovo, Malihovo, Maloje Jelno, Merkuševo, Netšajevo, Novosjolki, Orlovo, Osinovka, Osipovo, Ostsy, Ovsjannikovo, Patrihovo, Podberezje, Podbereznikovo, Podmolodje, Pogost, Poretšje, Potepalovo, Prijut, Purygino, Pustoška, Samohvalovo, Šavrinka, Šeršnevo, Silagino, Solomnitsa, Solovji, Sotovo, Staroje, Stehnovo, Štšenki, Štšulakino, Švaino, Syrmolotovo, Tuhomitši, Vasiljovo, Zaborinka, Zagorje, Zahod, Zaitsy, Zamošje ja Zehny. Toiseksi suurin asutuskeskus on alle 150 asukkaan Tuhomitšy. 21 kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Liikenne, talous ja palvelut.
Morhovosta on maantieyhteys Holmiin ja Tverin alueen Ploskošiin. Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat julkiset palvelut sekä maa- ja metsätalous. Puunhankintaa harjoittaa viisi yksityisyrittäjää. Maataloutta edustaa joukko yksityistiloja sekä asukkaiden palstaviljelmät. Kunnassa toimii lastentarha, peruskoulu, kaksi kerhotaloa, kolme kirjastoa, kaksi lääkintäasemaa ja neljä postikonttoria. Vähittäiskaupasta vastaa piirin kulutusosuuskunta.
Helmiseeprapeippo

Helmiseeprapeippo ("Taeniopygia bichenovii") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Helmiseeprapeippoa tavataan Australian pohjois- ja itäosissa. Sitä on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
László Kusalyi Jakcs

Kusalyi Jakcs László () oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuonna 1441, Unkarin kuninkaan Vladislav III:n nimittämänä.
Ugandansininokka

Ugandansininokka ("Spermophaga poliogenys") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ugandansininokkaa tavataan Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Ugandassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pensassininokka

Pensassininokka ("Spermophaga haematina") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pensassininokkaa tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen on raportoitu olevan harvinainen, vaikkakin paikallisesti runsaslukuinen. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Metsäsininokka

Metsäsininokka ("Spermophaga ruficapilla") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Metsäsininokkaa tavataan Angolassa, Burundissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongon ddemokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Ruandassa, Sudanissa, Etelä-Sudanissa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
P-Nitrobentsoehappo

p-Nitrobentsoehappo eli 4-nitrobentsoehappo (C7H5NO4) on bentsoehapon nitrattu johdannainen. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineiden ja lääkeaineiden valmistuksessa. p-Nitrobentsoehappo on o- ja m-nitrobentsoehappojen isomeeri.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa p-nitrobentsoehappo on keltaisia kiteitä. Yhdiste liukenee vain vähän veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Sen pKa-arvo on 3,4. p-Nitrobentsoehappo on ihoa, silmiä ja hengitysteitä ärsyttävä yhdiste.
Valmistus ja käyttö.
Teollisuudessa p-nitrobentsoehappoa valmistetaan hapettamalla p-nitrotolueenia joko typpihapon tai molekulaarisen hapen avulla. Toinen käytetty menetelmä on polystyreenin nitraus ja sitä seuraava hapetus. Laboratoriomittakaavassa voidaan käyttää myös p-nitrotolueenin hapetusta kromihapolla.
p-Nitrobentsoehappoa käytetään valmistettaessa väriaineita ja pelkistämällä siitä saadaan 4-aminobentsoehappoa. Yhdisteestä valmistetaan myös p-aminobentsoehappokloridia, jota käytetään prokaiinin ja foolihapon synteeseissä.
Miklós Újlaki

Miklós Újlaki () oli unkarilainen aatelinen, joka toimi ensimmäisen kerran Transilvanian voivodina vuosina 1441–1458, Unkarin kuninkaan Vladislav III:n nimittämänä. Hän jakoi voivodin viran János Hunyadin kanssa vuoteen 1446 asti, Imre II Bebekin kanssa vuosina 1446–1448 ja János Rozgonyin kanssa vuosina 1449–1458. Miklósin toinen voivodikausi oli vuonna 1460 ja kolmas vuosina 1462–1465. Miklós Ujlak toimi vuosina 1471–1477 Bosnian kuninkaana.
Henry Hardinge

Henry Hardinge, Hardinge of Lahoren varakreivi (30. maaliskuuta 1785 Wrotham, Kent, Britannia – 24. syyskuuta 1856 South Park, lähellä Tunbridge Wellsiä, Kent) oli brittiläinen sotilas, joka toimi Intian kenraalikuvernöörinä vuosina 1844–1848 ja Britannian armeijan ylipäällikkönä 1852–1856.
Hardinge liittyi Englannin armeijaan vuonna 1799. Hän osallistui lordi Wellingtonin vuosien 1808–1815 sotaretkeen Espanjassa ja toimi varapäämajoitusmetarina Portugalin armeijassa, kunnostautuen erityisesti Albueran (1811) ja Vitorian taisteluissa (1813). Vuoden 1815 viimeisellä sotaretkellä Napoleonia vastaan hän toimi prikaatinkenraalin arvoisena brittiedustajana Preussin armeijan päämajassa. Hän haavoittui Lignyn taistelussa niin pahasti, että hänen vasen käsivartensa piti amputoida. Samana vuonna hänet lyötiin ritariksi. Vuosina 1820–1844 Hardinge oli parlamentin alahuoneen jäsenenä. Hän toimi Wellingtonin konservatiivihallituksen sotaministerinä 1828–1830 ja Irlannin asioiden ministerinä syksyn 1830 sekä Robert Peelin hallituksen Irlannin-ministerinä 1834 ja sotaministerinä 1841–1844.
Hardinge nimitettiin 1844 Wellingtonin suosituksesta Intian kenraalikuvernööriksi lankonsa lordi Ellenborough’n seuraajana. Hänen kenraalikuvernöörikaudelleen osui ensimmäinen sikhisota 1845–1846. Hardinge toimi sodan aikana ylipäällikkö Hugh Goughin oikeana kätenä ja johti osaa brittijoukoista Ferozeshahin taistelussa lokakuussa 1845 sekä Sobraonin taistelussa helmikuussa 1846. Maaliskuussa 1846 hän saneli hävinneille sikheille Lahoren rauhansopimuksen ehdot, joiden myötä Sikhivaltio menetti suuren osan alueestaan. Palkintona saavutuksistaan sikhisodassa Hardinge sai toukokuussa 1846 varakreivin arvon nimellä "Hardinge of Lahore". Intian kenraalikuvernöörinä Hardinge pyrki myös edistämään länsimaista sivistystä tarjoamalla hallintovirkoja kouluja käyneille intialaisille sekä pyrkimällä kitkemään taantumuksellisina pitämiään tapoja, kuten ihmisten uhraamista ja leskenpolttoa.
Hardingen kuvernöörikausi päätyi tammikuussa 1848, ja saman vuoden elokuussa hänet lähetettiin Irlantiin kukistamaan siellä noussutta kapinaa, tarvittaessa sotilasvoimin. Vuonna 1852 hänestä tuli Wellingtonin seuraaja Britannian armeijan ylipäällikkönä. Vaikkakin Hardingen aikana perustettiin armeijan ensimmäiset harjoitusleirit Chobhamiin ja Aldershotiin sekä otettiin käyttöön parannettu Enfield-kivääri, hän oli yleisesti haluton uudistuksiin ja häntä pidettiin osasyyllisenä brittien huonoon menestykseen Krimin sodan alkuvaiheessa 1854. Hänet kuitenkin ylennettiin 1855 sotamarsalkaksi.
Henry Hardingen pojanpoika oli niin ikään Intian varakuninkaana toiminut Charles Hardinge.
László Kanizsai

László Kanizsai () oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuonna 1460, Unkarin kuninkaan Matias Corvinusen nimittämänä.
George Bingham (Lucanin 3. jaarli)

George Charles Bingham, Lucanin kolmas jaarli (16. huhtikuuta 1800 Lontoo – 10. marraskuuta 1888 Lontoo) oli brittiläinen sotilas. Hänet tunnetaan kenties parhaiten siitä, että hän antoi käskyn surullisenkuuluisaan kevyen prikaatin hyökkäykseen Krimin sodan Balaklavan taistelussa vuonna 1854.
George Bingham oli Lucanin toisen jaarlin vanhin poika. Hän opiskeli Westminster Schoolissa, mutta siirtyi vuonna 1816 sotilasuralle. Hän yleni vuonna 1826 everstiluutnantiksi ja osallistui vuonna 1828 Venäjän armeijassa sotaan Balkanilla. Vuosina 1826–1830 hän oli myös parlamentin alahuoneen jäsenenä ja peri Lucanin jaarlin arvon 1839.
Lucan ylennettiin vuonna 1851 kenraalimajuriksi ja Krimin sodan puhjettua vuonna 1854 hänet asetettiin ratsuväkidivisioonan johtoon. Divisioona koostui kahdesta prikaatista, joista kevyttä prikaatia komensi hänen lankonsa Cardiganin jaarli. Lucan ja Cardigan halveksivat toisiaan. Balaklavan taistelussa 25. lokakuuta 1854 Lucan johti itse raskasta prikaatia pakottaen venäläisen ratsuväen perääntymään. Sen jälkeen hän sai ylipäällikkö lordi Raglanilta kaksi erillistä määräystä, joiden mukaan kevyen prikaatin piti hyökätä vetäytyvien venäläisten kimppuun. Toinen käskyistä saapui myöhässä, joten ensimmäistä määräystä kirjaimellisesti tulkinnut Lucan lähetti kevyen prikaatin venäläisten ylivoimaista vahvempaa asemaa vastaan heikomman aseman sijasta. Kevyt prikaati tuhottiin, ja kahden rykmentin voimin sen perääntymistä suojannut Lucan haavoittui itsekin jalkaan. Tapauksen vuoksi Raglan määräsi Lucanin palaamaan Englantiin vuonna 1855. Lucan pyysi tapauksen selvittämistä sotaoikeudessa, mutta pyyntö hylättiin. Asiaa käsiteltiin tuloksetta parlamentin molemmissa kamareissa. Vaikka Lucan ei enää tämän jälkeen osallistunut mihinkään sotatoimiin, hänet ylennettiin 1865 kenraaliksi ja 1887 sotamarsalkaksi.
Lucanin aloitteesta parlamenttiedustajien valan kaavaa muutettiin vuonna 1858 siten, että myös juutalaiset saattoivat tulla parlamentin jäseniksi.
You Had My Heart

You Had My Heart on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Saara Aallon kolmas studioalbumi. Albumin tuottajana toimi Teemu Roivainen, ja sen julkaisi Yume Records -omakustannelevy-yhtiö 24. toukokuuta 2013.
Albumin ensimmäiseksi singleksi valittiin nimikkoraita ”You Had My Heart”, jonka musiikkivideo julkaistiin "Ilta-Sanomien" verkkosivuilla 22. maaliskuuta 2013.
Taustaa.
Albumin kaikki kappaleet ovat Aallon sanoittamia ja säveltämiä, lukuun ottamatta albumin päätösraitaa, joka on cover-versio Serge Laman ja Alice Donan kirjoittamasta kappeleesta ”Je Suis Malade”. Joidenkin kappaleiden tekemiseen on osallistunut myös albumin tuottaja Teemu Roivainen.
Aalto on kuvaillut albumin olevan tummasävyisempi kuin hänen esikoisalbuminsa "Blessed with Love". Aalto erosi alkuvuodesta 2013 avomiehestään Teemu Roivaisesta, ja Aallon mukaan hänen läpikäymänsä tunteet näkyvät levyn sanoituksissa ja sävellyksissä. Aalto on sanonut kappaleiden olevan hänelle hyvin henkilökohtaisia. Kappaleiden sovituksista pyrittiin tekemään kokeellisia ja mahtipontisia, mutta Aalto sanoi haluneensa säilyttää niissä myös ”tyypillisen saaramaisuuden”.
Ennen albumin julkaisua Aalto kävi neuvotteluja suurten levy-yhtiöiden kanssa saatuaan julkisuutta "The Voice of Finland" -kykyjenetsintäkilpailusta, johon hän osallistui keväällä 2012. Levy-yhtiöt olisivat halunneet Aallon laulavan suomeksi, mihin Aalto ei suostunut, joten neuvottelut kariutuivat.
Julkaisu.
Albumi julkaistiin sekä digitaalisessa että fyysisessä muodossa 24. toukokuuta 2013. Albumin julkaisua edelsi esikoissingle ”You Had My Heart”, josta julkaistiin Marko Mäkilaakson ohjaama suuren budjetin musiikkivideo 22. maaliskuuta 2013. Kappaleen on miksannut Edward J Nixon. Albumin toisena singlenä julkaistiin "You Gotta Go", josta julkaistiin myös musiikkivideo heinäkuussa 2013.
Levyllä oleva kappale ”My Love” julkaistiin singlenä huhtikuussa 2012, kun Aalto esitti sen "The Voice of Finland" -kilpailun finaalissa. Kappaleesta tehtiin päivitetty versio albumia varten.
Albumin rinnalla lanseerattiin samanniminen korusarja, johon kuuluvia koruja myydään Aallon perustamassa verkkokaupassa. Vastaavanlainen korusarja lanseerattiin myös Aallon "Blessed with Love" -albumin yhteydessä.
Vastaanotto.
"You Had My Heart" nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 43 ja oli siten Aallon uran ensimmäinen listasijoitus. Albumi kuitenkin putosi listalta ensimmäisen listaviikon jälkeen.
Albumin kappaleet eivät saaneet juurikaan radiosoittoa. YleX-radiokanavan musiikkipäällikkö Tomi Saarinen sanoi, ettei "You Had My Heart" -kappale kestä vertailua kansainvälisten englanninkielisten materiaalien kanssa. The Voice -radiokanavan musiikkipäällikkö Jussi Mäntysaari kuitenkin sanoi kappaleen olevan ”parasta, mitä Saaralta on tähän asti kuultu”.
Kaksivarvasankeriassalamanteri

Kaksivarvasankeriassalamanteri ("Amphiuma means") on "Amphiuma"-sukuun kuuluva laji. Se on IUCN:n (International Union for Conservation of Nature and Natural Resources) punaisen listan mukaan yleisesti elinvoimainen, vaikka joistakin paikoista se on kadonnut.
Koko ja ulkonäkö.
Kaksivarvasankeriassalamanteri on 116 cm pitkä. Väriltään se on harmaa, tummanruskea tai musta. Sen silmät ovat pienet.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kaksivarvasankeriassalamanteria tavataan soilla, mutaisissa järvissä, kosteilla niityillä ja hieman virtaavissa vesissä.
Lisääntyminen.
Naaras munii matalaan veteen, rannalle tai maan alle.
Ravinto.
Laji pyydystää ravinnokseen selkärangattomia eläimiä.
Dhoom

Dhoom on Sanjay Gadhvin ohjaama intialainen hindinkielinen toimintaelokuva vuodelta 2004. Pääosia näyttelevät Abhishek Bachchan, Uday Chopra, John Abraham, Esha Deol ja Rimi Sen. "Dhoom" kuului vuoden menestyneimpiin hindielokuviin.
Jatko-osat.
"Dhoomista" muodostui suosittu elokuvasarja. "Dhoom 2" sai ensi-iltansa 24. marraskuuta 2006 ja "Dhoom 3" 20. joulukuuta 2013.
Otto Hahnin rauhanpalkinto

Otto Hahnin rauhanpalkinto (saks. "Otto-Hahn-Friedensmedaille") on saksalainen rauhanpalkinto, joka on nimetty saksalaisen ydinfyysikon, nobelisti Otto Hahnin mukaan. Palkinnon perusti Otto Hahnin pojanpoika Dietrich Hahn vuonna 1988. Palkinnon jakaa Saksan YK-liitto. Palkinto jaetaan henkilöille ja instituuteille, jotka ovat olleet edistämässä rauhaa ja kansainvälistä ymmärrystä. 
Palkinto on kultamitali ja diplomi, jotka Berliinin pormestari ja Saksan YK-liiton puheenjohtaja luovuttavat 17. joulukuuta palkintojuhlassa Berliinissä.
Kuusinen (saari Kotkassa)

Kuusinen (myös Luotsi-Kuusinen) on saari Suomenlahdessa Kotkassa. Saarella sijaitseva Kuusisen satama toimii Suomen merivoimien sotilassatamana, kalasatamana, Suomen valtion väyläalusten satamana sekä Kotkan saariston yhteysalusliikenteen satamana. Saari on toiminut ennen luotsien tukikohtana.
Saarta on nimitetty Luotsi-Kuusiseksi myös erotukseksi toisesta Kotkan alueella sijainneesta Kuusinen-nimisestä saaresta, niin sanotusta Tanssi-Kuusisesta, joka on jäänyt Mussalon sataman alle.
Historia.
Luotsit siirtyivät Kuusiseen Kotkan kaupungin syntyaikoihin 1870-luvun lopulla Kukourin linnakesaarelta. Saarella olleesta luotsitalosta on nykyisin jäljellä enää kivijalka. Kuusinen yhdistettiin 1970-luvulla Kotkansaareen pengertiellä, joka toimii samalla aallonmurtajana. Tieyhteyden valmistumisen jälkeen saarelle rakennettiin kalasatama ja Suomen merivoimien sotilassatama. Kotkan saariston yhteysalusliikenne siirtyi Kuusiseen elokuussa 2013 Sapokasta. Saari on ehdolla Kotkan merivartioaseman uudeksi sijoituspaikaksi, joka on siirtymässä pois Katariinan kaupunginosassa sijaitsevista liian suurista tiloista.
Saaren lounaiskärkeen pystytettiin vuonna 1998 venäläisen Mihail Anikušinin "Ruotsinsalmen taisteluissa 1789–1790 hukkuneiden merimiesten muistomerkki".
Kalasatama.
Kuusisen kalasatamassa on kalankäsittelylaitos ja varastotilaa. Vuonna 2016 kalasatama oli kaupungin omistama ja sitä käyttivät aktiivisesti lähiseudun rannikkokalastajat. Kalasatamassa oli kaksi kalan suoramyyntipistettä, joissa toisessa myös kahvila. Kalastus oli pääosin rysäpyyntiä, joissa päälajit siika, lohi ja suomukalat.
Spacewatch

Spacewatch on Arizonan yliopiston vetämä projekti, jossa tutkitaan pikkuplaneettoja, mukaan lukien erityypiset asteroidit ja komeetat. Projektin ovat perustaneet Tom Gehrels ja Robert S. McMillan vuonna 1980. Projekti on ollut edelläkävijä CCD-kennojen käytössä.
Spacewatch käyttää neljää teleskooppia Kitt Peakissä Arizonassa.
Giuseppe Motta -mitali

Giuseppe Motta Medal on Sveitsissä sijaitsevan Geneva Institute for Democracy and Developmentin myötämä rauhanpalkinto vuodesta 2004. Palkinto jaetaan rauhan, demokratian, ihmisoikeuksien ja kestävän kehityksen puolesta. 
Palkinto on nimetty Sveitsin liittoneuvoston liittopresidentin ja Kansainliiton pääsihteerin mukaan. 
Palkinnon saajat.
Palkinto jaetaan kolmeen kategoriaan
Mitä silmät ei nää (kappale)

Mitä silmät ei nää on suomalaisartisti Juha Tapion kappale hänen samannimiseltä studioalbumiltaan. Sen julkaisi Warner Music Finland albumin ensimmäisenä singlenä kesäkuussa 2003. Kappale ei sijoittunut singlelistalle, mutta oli kuitenkin radiokanavien toiseksi soitetuin kappale.
James Cardigan

James Thomas Brudenell, Cardiganin 7. jaarli (16. lokakuuta 1797 Hambleden, Buckinghamshire – 28. maaliskuuta 1868 Deene Park, Northamptonshire) oli brittiläinen kenraali. Hänet muistetaan parhaiten siitä, että hän johti surullisenkuuluisaa kevyen prikaatin hyökkäystä Krimin sodan Balaklavan taistelussa vuonna 1854.
Hän kävi Christ Churchin collegea Oxfordissa ja oli parlamentin alahuoneen jäsenenä vuosina 1818–1829 nimellä lordi Brudenell. Cardiganin jaarlin arvon hän peri isältään vuonna 1837. Hän liittyi armeijaan vuonna 1824, vanhempana kuin yleensä oli tapana, mutta yleni sen jälkeen nopeasti, saaden 1832 everstiluutnantin arvon husaarirykmentissä. Cardigan riitautui usein alaistensa upseeriensa kanssa ja kohteli näitä ankarasti. Määrättyään erään upseerin laittomasti arestiin hänet tuomittiin sotaoikeudessa ja erotettiin sen seurauksena armeijasta vuonna 1834. Kaksi vuotta myöhemmin hän pääsi kuitenkin sukunsa vaikutusvallan avulla takaisin palvelukseen, 11. kevyen rakuunarykmentin (sittemmin 11. husaarirykmentin) komentajaksi. Cardigan käytti runsaasti omia varojaan tehdäkseen rykmentistään mahdollisimman tyylikkään. Hän joutui uudelleen vaikeuksiin oltuaan riidan päätteeksi laittomassa kaksintaistelussa alaisensa, kapteeni Harvey Tuckettin kanssa, ja haavoitettuaan tätä. Cardiganin pyynnöstä tapaus käsiteltiin ylähuoneessa, jossa hän vapautui syytteistä lakiteknisten seikkojen ansiosta. Julkisuudessa tämä nostatti arvostelua.
Cardigan jatkoi rykmenttinsä komentajana, kunnes hänet 1854 ylennettiin kenraalimajuriksi. Krimin sodan puhjettua samana vuonna hänet nimitettiin kevyen ratsuväkiprikaatin komentajaksi. Hän joutui näin lankonsa, jaarli Lucanin alaiseksi, vaikka ei tullut tämän kanssa lainkaan toimeen. Cardiganin kevyt prikaati ei juurikaan osallistunut taisteluihin, ennen kuin 25. lokakuuta 1854 Lucan antoi sille väärinkäsityksestä johtuneen kohtalokkaan määräyksen lähteä hyökkäykseen venäläisten ylivoimaista asemaa vastaan. Cardigan epäili lordi Raglanilta peräisin olleen määräyksen mielekkyyttä, mutta lähti silti epäröimättä hyökkäykseen, josta itse selvisi hengissä. Runoilija Alfred Tennyson teki tapauksen pian kuuluisaksi runossaan ”Kevyen prikaatin hyökkäys” (1855) ja julkisuudessa Cardiganista tehtiin rohkeuden perikuva. Palattuaan kotimaahansa hänet nimitettiin ratsuväen ylitarkastajaksi. Vuonna 1861 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Hän kuoli vammoihin, jotka sai myöhemmin pudottuaan hevosen selästä.
Lordi Cardiganin nimestä tulee englannin kielen napitettua villatakkia tarkoittava sana "cardigan", sillä hänen sanottiin pitäneen tällaista vaatetta kuuluisan kevyen prikaatin hyökkäyksen aikana.
Gusin rauhanpalkinto

Gusin rauhanpalkinto () on filippiiniläinen rauhanpalkinto, joka jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2002. Palkinto myönnetään seuraavilla aloilla: tiede ja tutkimus, lääketiede ja fysiologia, kemia, fysiikka, arkeologia, arkkitehtuuri, kuvataiteet, talous, lainsäädäntö ja johtaminen, kirjallisuus, akatemia, humanitarismi ja filantropialle, uskonto sekä ympäristö.
Palkinto jaetaan joka marraskuun 4. päivänä. Palkinnon perusti Barry Gusi, jonka isä Gemeniano Javier Gusi oli toisen maailmansodan aikainen sissikomentaja.
Sinipeippo

Sinipeippo ("Uraeginthus angolensis") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Sinipeippoa tavataan luonnonvaraisena Angolassa, Botswanassa, Burundissa, Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Malawissa, Mosambikissa, Namibiassa, Etelä-Afrikassa, Swazimaassa, Tansaniassa, Sambiassa ja Zimbabwessa. São Tomé ja Príncipessä sitä tavataan istutettuna. Lajin on kuvattu olevan yleinen tai joskus runsaslukuinen. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ivan Kuzmenko

Ivan Semenovytš Kuzmenko (; 15. syyskuuta 1912 – 1943) oli ukrainalainen jalkapalloilija.
Kuzmenko oli Kiovan Dynamon pelaaja, joka pelasi myös toisen maailmansodan aikaan Startin joukkueessa joka ei hävinnyt otteluakaan. Hän pelasi myös kuuluisassa Kuolemanottelussa ja teloitettiin saksalaisten vankileirillä seuraavana vuonna.
Sinipääpeippo

Sinipääpeippo ("Uraeginthus cyanocephalus") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sinipääpeippoa tavataan Etiopiassa, Keniassa, Somaliassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa ja Tansaniassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ohikiitävää (kappale)

Ohikiitävää on suomalaisartisti Juha Tapion kappale hänen samannimiseltä studioalbumiltaan. Sen julkaisi Warner Music Finland albumin toisena singlenä huhtikuussa 2005. 
Kappale nousi neljäksi viikoksi latauslistalle maalis-huhtikuussa 2007, jolloin se saavutti parhaan sijoituksensa listalla, 17. sija (13/2007). Marraskuussa 2013 kappale käväisi yhden viikon ajan latauslistan sijalla 29. Julkaisuvuonnaan kappale oli parhaimmillaan radioiden soitetuin kappale.
Ametistipeippo

Ametistipeippo ("Granatina granatina") eli aiemmalta nimeltään orvokkipeippo on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Ametistipeippoa tavataan Angolassa, Botswanassa, Mosambikissa, Namibiassa, Etelä-Afrikassa, Sambiassa ja Zimbabwessa. Lajia on kuvattu yleiseksi taipaikallisesti yleiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kobolttipeippo

Kobolttipeippo ("Granatina ianthinogaster") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Kobolttipeippoa tavataan Etiopiassa, Keniassa, Somaliassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Toiset mimmit

”Toiset mimmit” on suomalaisartisti Erinin kappale hänen toiselta, "Sä osaat!" -studioalbumilta. Sen julkaisi Warner Music albumin toisena singlenä elokuussa 2013. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 20. marraskuuta 2013. Videon kohtauksia kuvattiin saman vuoden syyskuussa ympäri Helsingin keskustaa, esimerkiksi Helsingin päärautatieasemalla. 
Kappale nousi parhaimmillaan latauslistan 20. ostetuimmaksi kappaleeksi sekä radioiden kolmanneksi soitetuimmaksi kappaleeksi.
Leonard Howell

Leonard Howell (16. kesäkuuta 1898 Clarendon, Jamaika – 1981 Kingston, Jamaika) oli jamaikalainen saarnaaja, kansalaisoikeusaktivisti ja rastafariliikkeen perustaja.
Howell asui 1920-luvulla New Yorkissa, missä hän toimi mustien kansalaisoikeuksien puolesta. Vuonna 1932 hän palasi Jamaikalle ajamaan mustien kansalaisoikeuksia siellä ja saarnaamaan panafrikkalaista ideologiaansa. Vuonna 1933 Howell julisti, että Etiopian keisari Haile Selassie oli Messias, ja loi näin perustan rastafarismille. Howell kirjoitti teoksen "Promise Key", josta tuli rastafariliikkeen merkittävimpiä teoksia. Hän perusti Saint Catherineen rastafariyhteisön nimeltä Pinnacle, josta kasvoi omavarainen afrosentristinen kaupunki. Howell pidätettiin toimintansa johdosta yli 50 kertaa. Toisin kuin monet rastafarit, Howell ei koskaan kasvattanut rastatukkaa.
Muurasjärvi (järvi)

Muurasjärvi on Keski-Suomessa Pihtiputaalla lähellä Muurasjärven kylää sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Muurasjärvi on 12,6 kilometriä pitkä, 3,7 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 2 105 hehtaaria eli 21 neliökilometriä. Siinä on 25 saarta, joiden pinta-ala on 60,31 hehtaaria eli noin noin 3 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 9 on alle neliökilometrin ja yli hehtaarin suuruisia ja loput 16 saarta ovat yli aarin kokoisia. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 189,01 miljoonaa kuutiometriä eli 0,18901 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 9,0 metriä ja suurin syvyys on 35,7 metriä. Järven rantaviivan pituus on 65,7 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 12,7 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Alvajärven valuma-alueella (14.48), jonka Muurasjärven alueeseen (14.482) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 112,2 metriä mpy. Se laskee Autiojokea pitkin Alvajärveen
Vihertiikeripeippo

Vihertiikeripeippo, aikaisemmalta nimeltään oliivitiikeripeippo ("Amandava formosa") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Vihertiikeripeippoa tavataan Intian keskiosissa. Laji on vähenemässä nopeasti pyydystämisen ja elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Kultatiikeripeippo

Kultatiikeripeippo, aikaisemmalta nimeltään kultarintatiikeripeippo ("Amandava subflava") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kultatiikeripeippoa tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa sekä Jemenissä. Lajin on kuvattu olevan harvinainen, vaikkakin paikallisesti tai kausittaisesti yleinen. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hentomaite

Hentomaite ("Lotus tenuis", syn. "L. glaber") on monivuotinen ruohovartinen hernekasvi. Se on 20–40 cm korkea keltainen kukka. Hentomaitteen levinneisyys kattaa suuren osan Eurooppaa, mutta sitä esiintyy myös Euroopan ulkopuolella. Se kasvaa rantaniityillä. Suomessa hentomaite on satunnainen uustulokas, jota on tavattu lähinnä satamakaupungeista.
Ulkonäkö ja koko.
Hentomaite kasvaa 20–40 cm korkeaksi. Varret ovat täyteisiä tai harvoin pienionteloisia, ohuita, pystyjä tai kohenevia ja lähes kaljuja. Lehdet ovat päättöparisia ja kaksiparisia. Lehdykät ovat 0,5–1,5 cm pitkiä, suikeita–tasasoukkia ja suippoja. Alemman parin lehdykät ovat korvakemaisia, muiden lehdyköitten korvakkeet ovat surkastuneita. Kukinto on lehtihankainen, pitkäperäinen ja 1–4-kukkainen mykerömäinen sarja. Kukan verhiönliuskat ovat torvea lyhyempiä ja nupussa sisäänkaartuvia. Keltainen teriö on 6–12 mm pitkä. Suomessa hentomaite kukkii heinä-elokuussa. Palko on suora, liereä, monisiemeninen ja avautuva.
Laji muistuttaa jossain määrin Suomessa kotoperäistä keltamaitetta ("L. corniculatus").
Levinneisyys.
Hentomaitteen päälevinneisyysalue keskittyy Eurooppaan, jossa se ulottuu Britteinsaarten eteläosista Ranskaan, Italiaan, Alppien alueelle, Unkariin, Romaniaan, Bulgariaan, Balkanin alueelle ja Kreikkaan. Satunnaisemmin lajia tavataan Pyreneiden niemimaalla, Saksassa, Puolassa, Fennoskandian etelä- ja keskiosissa, Ukrainassa ja Etelä-Venäjällä. Aasian puolella lajia kasvaa Etelä-Kaukasuksella, monin paikoin Turkissa, Lähi-idässä sekä Iranissa. Lajia on tavattu myös Egyptissä ja tulokkaana Australiassa. Suomessa hentomaite on satunnainen uustulokas, joka on paikoin myös vakiintunut lajistoon. Sitä on tavattu lähinnä satamakaupungeista. Vuoden 2014 kasviatlaksessa siitä on kuusi havaintoa vuosilta 1900-2005.
Elinympäristö.
Hentomaite on rantaniittyjen kasvi. Suomessa sitä on tavattu satamissa, painolastipaikoilla ja varastoalueilla.
Helwettiläinen

Helwettiläinen on suomalaisen black metal -yhtye Azaghalin toinen EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Aftermath Music.
Äänitteestä julkaistiin rajoitettu 1000:n kappaleen painos.
DeathKult MMDCLXVI

DeathKult MMDCLXVI on suomalaisen black metal -yhtye Azaghalin kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Millenium Metal Music.
Albumista julkaisi uusintapainoksen vuonna 2003 Solistitium Records.
Born in the U.S.A. (kappale)

Born in the U.S.A. on laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin vuonna 1984 julkaistu kappale. Se on julkaistu hänen samaa nimeä kantavalta albumiltaan ja on yksi hänen tunnetuimmista kappaleistaan. Rolling Stone sijoitti kappaleen sijalle 275. "The 500 Greatest Songs of All Time" -listalla. Vuonna 2001 RIAA:n Songs of the Century sijoitti kappaleen 59. sijalle 365 parhaan kappaleen listalla. Sen on usein ymmärretty väärin olevan isänmaallinen tai nationalistinen kappale, vaikka todellisuudessa laulun sanoitus kuvaakin Vietnamin sodan veteraanien vaikeuksia sopeutua sodan jälkeiseen elämään.
Kappalelista.
7": Columbia / 38-04680
12": Columbia / 44-05147
Vaahteraliigan kausi 1997

Vaahteraliigan kausi 1997 oli Vaahteraliigan 18. kausi. Liigan runkosarjassa pelattiin kymmenen ottelua, minkä jälkeen kuusi parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin. Runkosarjan viimeinen ja toiseksi viimeinen joutuivat kauden päätteeksi karsimaan sarjapaikasta I-divisioonaan kahden parhaan joukkueen kanssa.
Vaahteramaljassa Helsinki Roosters voitti Porvoon Butchersin pistein 36–0, ja voitti siten kolmannen peräkkäisen mestaruuden. Turku Trojans voitti pronssia. Kauden päätteeksi Pyynikki Patriots ja Hämeenlinna Tigers hävisivät karsintaottelunsa ja putosivat I-divisioonaan.
Spreuerhofstraße

Spreuerhofstraße on maailman kapein katu. Se sijaitsee Saksassa Reutlingenin kaupungissa. Kadun leveys vaihtelee 31 ja 50 senttimetrin välillä. Pituutta Spreuerhofstraßessa on noin 50 metriä. 
Katu muodostui vuonna 1727, kun kaupunkia rakennettiin uudelleen sen edellisenä vuonna tuhonneen tulipalon jäljiltä.
Taavetin rautatieasema

Taavetin rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Karjalan radalla Luumäen keskustaajamassa Taavetissa.
Asema avattiin vuonna 1870 Pietarin radan yhteydessä maantien risteykseen lähelle entistä linnoitusta. Alkuperäinen asemarakennus oli Knut Nylanderin IV tyypin asema, mutta se korvattiin vuonna 1905 valmistuneella Bruno Granholmin jugend-rakennuksella.
Taavetin asemaa suunniteltiin vuoden 1882 valtiopäivillä risteysasemaksi Savon radalle, mutta myöhemmin suunnitelmat siirrettiin koskemaan Kaipiaista ja edelleen Kouvolaa, josta se nykyäänkin erkanee. Tästä huolimatta Taavetista tuli Luumäen tärkein keskus ja kunnallishallinto siirtyi sinne kirkonkylältä vuonna 1912.
Aseman merkitys pieneni autokannan ja tieverkon uudistuessa, ja sen miehitys lopetettiin vuonna 1990. Henkilöliikenteen pysähdykset Taavetissa lopetettiin syyskuussa 2006 Kerava–Lahti-oikoradan avaamisen ja alhaisen käyttäjämäärän myötä. Ennen lakkautusta asemalla pysähtyi kaksi junaa Helsinkiin ja kaksi junaa Imatran suuntaan. Tämän lisäksi asemalla pysähtyi sunnuntai-iltaisin taajamajunat H 717 Imatralle ja H 9730 Helsinkiin. Asemalaiturit purettiin rataosan perusparannuksen yhteydessä.
Yvonne Nauta

Yvonne Nauta (s. 21. helmikuuta 1991 Uitwellingerga) on alankomaalainen pikaluistelija.
Nauta saavutti nuorten MM-kilpailuissa Zakopanessa 2009 kultaa 3 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa sekä hopeaa 1 500 metrillä ja yleisluistelussa. Moskovassa 2010 hän sai nuorten MM-kultaa joukkuetakaa-ajossa ja hopeaa 3 000 metrillä.
Nauta saavutti hopeaa ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, yleisluistelun EM-kisoissa Hamarissa 2014. Sotšin olympialaisissa hän oli 5 000 metrillä kuudes. Yleisluistelun MM-kilpailuissa Heerenveenissä 2014 hän sai pronssia. Hän voitti samana talvena Alankomaiden-mestaruuden 5 000 metrillä. Seuraavan kerran Nauta oli kansainvälisen arvokilpailun tulosten kärkipäässä yleisluistelun EM-kisoissa Heerenveenissä 2017 sijoituttuaan neljänneksi.
Nauta sijoittui yhdistetyssä 3 000 ja 5 000 metrin maailmancupissa kolmanneksi kaudella 2013–2014. Hän on sijoittunut maailmancupin osakilpailuissa kerran toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi (tilanne kauden 2013–2014 jälkeen).
Johnny Höglin

 
Johnny Höglin (s. 26. helmikuuta 1943 Nykroppa, Filipstadin kunta, Värmlanti) on ruotsalainen pikaluistelun olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla Karlstad SK:ta.
Höglin voitti yllättäen olympiakultaa 10 000 metrillä Grenoblessa 1968. Hän luisteli seitsemännessä parissa uuden olympiaennätyksen 15.23,6, ja kukisti Norjan Fred Anton Maierin 0,3 sekunnilla. Hän sijoittui Grenoblessa lisäksi viidenneksi 1 500 ja 5 000 metrillä. Sapporon olympialaisissa 1972 hän oli 1 500 metrillä yhdeksäs ja 5 000 metrillä kahdestoista.
Höglin sijoittui yleisluistelun MM-kilpailuissa kuudenneksi 1968 ja 1969, kymmenenneksi 1967, 11:nneksi 1970 ja 1971, 13:nneksi 1966, 17:nneksi 1972 ja 19:nneksi 1965. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän oli kolmastoista 1970. EM-kilpailuissa hän sijoittui 13:nneksi 1966, 18:nneksi 1967 ja 19:nneksi 1972. Hän voitti yleisluistelun Ruotsin-mestaruuden 1968.
Hofmann-toisiintuminen

Hofmann-toisiintuminen on toisiintumisreaktio, jossa amidi reagoi emäksisissä olosuhteissa bromin kanssa muodostaen amiinin. Muodostuvassa amiinissa on yksi hiiliatomi vähemmän kuin alkuperäisessä amidissa. Hofmann-toisiintuminen on käyttökelpoinen reaktio valmistaa erityisesti aromaattisia amiineja. Hofmann-toisiintuminen on nimetty löytäjänsä, saksalaisen kemistin August Wilhelm von Hofmannin mukaan.
Olosuhteet ja mekanismi.
Hofmann-toisiintuminen tapahtuu vain substituoimattomille primäärisille amideille. Reaktiossa bromin lähteenä voidaan käyttää joko bromia alkuainemuodossaan tai N-bromibutaani-imidiä. Nämä reagoivat emästen kuten natriumhydroksidin tai natriummetoksidin kanssa muodostaen natriumhypobromiittia "in situ". Tämän jälkeen reaktio tapahtuu niin kutsuttuna yhtäaikaisprosessina. Hypobromiitti-ioni reagoi primäärisen amidin typpiatomin kanssa muodostaen N-bromijohdannaisen, jolta emäs vastaanottaa protonin muodostaen nitreenin. Tälle nitreenille tapahtuu toisiintuminen orgaaniseksi isosyanaatiksi. Isosyanaattivälituote hydrolysoituu epästabiiliksi karbaamihapoksi, josta eliminoituu hiilidioksidia ja muodostuu amiini.
Reaktiossa voi muodostua sivutuotteena ureoita, asyyliureoita tai nitriilejä. Muodostuva amiini voi seuraavassa vaiheessa reagoida edelleen karboksyylihappojohdannaisten, kuten happokloridien kanssa muodostaen amideja. Näin voidaan syntetisoida esimerkiksi suhteellisen epästabiileja geminaalisia diamideja.
Niwanon rauhanpalkinto

Niwanon rauhanpalkinto () on japanilainen rauhanpalkinto， joka on jaettu vuodesta 1983. Palkintona on todistus, kultamitali ja 20 miljoonan jenin arvoinen rahasumma. 
Palkinnon jakaa japanilainen Niwanon rauhansäätiö, jonka perusti japanilainen buddhalaismunkki Nikkyō Niwano. Nikkyōn poika Nichikō on nykyään säätiön hallituksen kunniapuheenjohtaja .
Rauhanpalkinnon saajan valitsee kansainvälinen toimikunta, jonka jäsenenä toimi 2011–2016 suomalainen sosiaalineuvos Birgitta Rantakari.
Sasu

Sasu on suomalainen miehen etunimi, alun perin Sakari-nimen kansan­omainen puhuttelu­muoto. 
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimen Sasu on saanut noin 950 henkilöä. Sasun nimipäivä on 14. tammikuuta, joka on myös Sakarin nimipäivä. Nimi lisättiin kalenteriin vuonna 2015.
Sydneyn rauhanpalkinto

Sydneyn rauhanpalkinto (engl. Sydney Peace Prize) on australialainen rauhanpalkinto, jonka jakaa Sydneyn rauhansäätiö, joka on Sydneyn yliopiston alainen voittoa tavoittelematon järjestö. 
Sydneyn rauhanpalkinto on ainoa Australiassa jaettava rauhanpalkinto. Sydneyn kaupungin pormestari on palkinnon suojelija. 
Palkinnon jakaa jury, joka koostuu eri alojen asiantuntijoista, liike-elämästä, mediasta, akatemiasta ja julkisesta sektorista. 
Palkinnon arvo on 50 000 Australian dollaria ja lasinen pokaali.
Rauhanpalkinnon yhteydessä jaetaan toisinaan erikoispalkinto rauhan kultamitali.
Rapsodia (albumi)

Rapsodia on rap-artisti Asan 13. joulukuuta 2013 julkaistu pitkäsoitto. Albumin kappaleista "Don Opas" ja "Juon bisseä ja räppäilen" on julkaistu musiikkivideot. "Rapsodia" nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan 16. sijalle.
George (nimi)

George on miehen etunimi, joka juontuu kreikkalaisesta Georgios-nimestä. Muodossa George nimi esiintyy varsinkin englanninkielissä maissa. Muissa kielissä sen kirjoitusasuja ovat esimerkiksi ranskalainen Georges ja ruotsalainen Georg. Sen suomalaisia vastineita ovat muun muassa Yrjö ja Jyrki. 
Suomessa George on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu nimeksi 1041 miehelle.
Tetraceratops

Tetraceratops (nimen merkitys: "”nelisarvinaama”") on sukupuuttoon kuollut varhaisella permikaudella elänyt synapsidisuku, joka saattaa olla varhaisin tunnettu terapsidien edustaja. Sukuun luettu laji on nimeltään "Tetraceratops insignis". Sen tunnettu fossiili on löydetty Yhdysvalloista, Texasista. Tämä fossiili on kuitenkin puutteellinen, ja tähän asti julkaistuissa tutkimuksissa "Tetraceratops" on välillä luokiteltu terapsidiksi ja välillä joksikin muuksi synapsidiksi.
Ominaisuudet.
"Tetraceratops insignisin" kallon pituus on suunnilleen 90 mm, ja sen ominaispiirteisiin kuuluvat luiset kyhmyt kuonon "premaxilla" ja "os praefrontale" -luissa sekä alaleuan "angular"-luussa. Nämä kyhmyt saattoivat olla sarvien kiinnittymiskohtia. Jos alaleuan kyhmyt lasketaan mukaan, tällä eläimellä on oikeastaan kuusi eikä neljä sarvea.
Luokittelu.
"Tetraceratopsin" luokittelusta ei ole oltu täysin yksimielisiä, sillä se tunnetaan vain yhdestä osittain säilyneestä kallosta ja alaleuan luusta. 1900-luvulla se oli välillä luokiteltu terapsideja ”primitiivisempiin” synapsidiheimoihin Eothyrididae sekä Sphenacodontidae. Tämän lisäksi sitä oli pidetty myös terapsidina. 
Tämä luokittelun kiista on jatkunut 2000-luvulle asti, jolloin tehty tutkimus kyseenalaisti "Tetraceratopsin" aseman varhaisimpana tunnettuna terapsidina, ja sen epäiltiinkin olevan heimon Sphenacodontidae edustaja. Sen statusta terapsidina kuitenkin tuki fossiilin uudelleenkuvaus 1900-luvun puolivälistä. Lisäksi toinen 2000-luvulla tehty tutkimus näyttäisi osoittavan "Tetraceratopsin" olevan terapsidi, ja kaikkien muiden terapsidien sisarryhmä.
Fylogenia.
Jun Liu, Bruce Rubidge ja Jinling Li (2009):
E. Amson &amp; M. Laurin (2010):
Raitatuliperä

Raitatuliperä ("Stagonopleura bella") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Raitatuliperää tavataan Australian kaakkoisosissa ja Tasmaniassa. Lajia on kuvattu yleisesti ottaen harvinaiseksi, mutta Tasmaniassa se on yleisempi kuin Manner-Australiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Naamiotuliperä

Naamiotuliperä ("Stagonopleura oculata") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Naamiotuliperää tavataan Australian lounaisosissa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Oliivituliperä

Oliivituliperä ("Neochmia temporalis") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Oliivituliperää tavataan luonnonvaraisena Australian kaakkois- itä- ja koillisosissa. Lajia on yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punatuliperä

Punatuliperä ("Neochmia phaeton") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punatuliperää tavataan luonnonvaraisena Australian pohjoisosissa sekä Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Dicamptodon

Dicamptodon on pyrstösammakoiden lahkoon kuuluva suku. Se luokiteltiin aiemmin aksolotlien alaheimoon Dicamptodontinae tai omaksi heimokseen lännenaksolotlit (Dicamptodontidae), mutta kuuluu nykyään aksolotlien heimoon.
Ulkonäkö ja koko.
"Dicamptodon"-suvun lajit ovat suuria ja vahvoja pyrstösammakoita, jotka elävät toukkana vuosia. Aikuiset eläimet elävät maalla, ja ovat 17–35 senttiä pitkiä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Suvun "Dicamptodon" lajeja tavataan Pohjois-Amerikan Tyynenmeren-puoleisella rannikolla. Niitä esiintyy vanhojen metsien keskellä sijaitsevissa virtapaikoissa. Toukat elävät virroissa ja aikuiset virtojen rannoilla.
Lisääntyminen.
Hedelmöitys on sisäinen. Naaras munii kiville tai puun palasten päälle.
Ravinto.
Lajit syövät enimmäkseen selkärangattomia eläimiä, mutta joskus myös pieniä liskoja ja nisäkkäitä.
Lajit.
Sukuun kuuluu neljä lajia:
Australianruokopeippo

Australianruokopeippo ("Neochmia modesta") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Australianruokopeippoa tavataan Australian itäosissa. Lajia on harvinaiseksi tai paikallisesti yleiseksi ja satunnaisesti runsaslukuiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Harmaatäpläpeippo

Harmaatäpläpeippo ("Euschistospiza dybowskii") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaatäpläpeippoa tavataan Beninissä, Burkina Fasossa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Tšadissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Norsunluurannikolla, Etiopiasas, Ghanassa, Guineassa, Guinea-Bissaussa, Nigeriassa, Sierra Leonessa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Togossa ja Ugandassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Andy Stewart

Andy Stewart (30. joulukuuta 1933 Glasgow, Skotlanti – 11. lokakuuta 1993) oli skotlantilainen muusikko ja Ewan Stewartin isä.
Elämäkerta.
Stewart syntyi Glasgowissa. Hänen perheensä muutti Perthiin vuonna 1938 ja sen jälkeen Arbroathiin vuonna 1944. Hän kävi Musiikkikoulun Glasgowissa ja hänen ensimmäinen albumi oli "Come in-Come in". Hänen levy oli top-listalla vuoden. Hän oli myös mukana televisiossa nimeltä "The White Heather Club" ja vielä "The Ed Sullivan Show". Stewart muutti takaisin Glasgowiin vuonna 1993 ja kuoli samana vuonna.
Yksityiselämä.
Stewart meni naimisiin Sheila Stewartin kanssa ja heille syntyi lapsi nimeltä Ewan Stewart, josta tuli myöhemmin näyttelijä.
Tummatäpläpeippo

Tummatäpläpeippo ("Euschistospiza cinereovinacea") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tummatäpläpeippoa tavataan Angolassa, Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa ja Ugandassa. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punatöpöpeippo

Punatöpöpeippo ("Paludipasser locustella") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Punatöpöpeippoa tavataan Angolassa, Botswanassa, Kamerunissa, Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Gabonissa, Malawissa, Mosambikissa, Tansaniassa, Sambia, Zimbabwessa, Keniassa ja Nigeriassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Yrjö (Cambridgen herttua)

George William Frederick Charles, Cambridgen 2. herttua (26. maaliskuuta 1819 Hannover – 17. maaliskuuta 1904 Lontoo) oli Yhdistyneen kuningaskunnan kuningasperheen jäsen ja Britannian armeijan ylipäällikkö vuosina 1856–1895.
Suku.
George oli Cambridgen herttua Adolphuksen ja Hessen-Kasselin prinsessa Augustan poika, hänellä oli kaksi nuorempaa sisarta. Hän peri vanhimpana lapsena isänsä herttuan arvon vuonna 1850. Hänen isoisänsä oli Englannin kuningas Yrjö III, ja hän oli kuningatar Viktorian serkku.
Sotilas-ura.
Herttua George aloitti sotilasuransa Hannoverin kuningaskunnan armeijassa ja siirtyi Britannian armeijaan vuonna 1837 everstinä. Krimin sodassa vuosina 1854–1856 hän toimi aluksi ensimmäisen divisioonan komentajana ja osallistui kaikkiin merkittäviin taisteluihin, joskaan ei ollut erityisen taitava sotapäällikkö.
Hänet ylennettiin vuonna 1856 kenraaliksi ja vuonna 1862 sotamarsalkaksi. Hallitsijaperheeseen kuuluva George sai ylipäällikkönä melko suuret toimintavapaudet. Hän oli konservatiivinen ja jakoi ylennyksiä enemmän alaistensa sosiaalisen aseman ja palvelusiän kuin taitojen perusteella. Hän myös vastusteli pitkään armeijan uudistamista, vaikka Krimin sota oli osoittanut heikkouksia sen toimintakyvyssä. William Gladstonen tultua vuonna 1868 pääministeriksi George joutui kuitenkin hyväksymään joukon muutoksia: ylipäälliköstä tehtiin sotaministerin alainen, upseerinvirkojen ostaminen kiellettiin ja palvelusaikaa lyhennettiin. Lisää herttuan vastustamia uudistuksia toteutettiin vuonna 1881. 
Jätettyään ylipäällikön tehtävät vuonna 1895 George nimettiin kuningattaren henkilökohtaiseksi adjutantiksi ja armeijan kunniaeverstiksi.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Herttua George avioitui helmikuussa 1840 tapaamansa näyttelijätär Sarah Louisa Farebrotherin (1814–1890) kanssa tammikuussa 1847. Sarah Louisa oli palvelijan ja työläisen tytär Lontoosta ja näytteli sekä tanssi vuosina 1827–1848 lontoolaisissa teattereissa. Hänellä oli edellisistä suhteistaan kaksi aviotonta lasta.
Avioliitto oli solmittu vastoin vuoden 1772 kuninkaallisten avioliittolakia ja oli morganaattinen. Kolmen pojan sukunimeksi tuli FitzGeorge, joista kaksi ensimmäistä syntyivät aviottomina.
Koska avioliitto oli laiton, Sarah ei voinut käyttää Cambridgen herttuattaren arvonimeä tai Hänen Kuninkaallinen Korkeutensa -tyyppistä titteliä. Sen sijaan hänet tunnettiin ensin nimellä Mrs Fairbrother ja myöhemmin nimellä Mrs FitzGeorge.
Georgelle ja Sarah Louisalle syntyivät lapset:
Tyynenmerensalamanteri

Tyynenmerensalamanteri eli kalifornianjymysalamanteri ("Dicamptodon ensatus") on aksolotlien heimoon kuuluva sammakkoeläinlaji. IUCN:n punaisen listan mukaan silmälläpidettävä.
Ulkonäkö ja koko.
Tyynenemerensalamanteri voi kasvaa jopa 30 senttiä pitkäksi. Sillä on pehmeä ja marmorimainen iho. Sen tausta on usein harmaa tai ruskea, ja siinä on mustia kuvioita. Värit haalistuvat vanhetessa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Tyynenmerensalamanteria tavataan Tyynenmeren rannikolta ja läheisiltä vuoristoilta Kaliforniasta enintään 900 metrin korkeudesta. Toukat elävät enimmäkseen virroissa, mutta niitä on löydetty myös joistakin vuoristojen lammista ja järvistä. Aikuiset elävät kosteissa metsissä. Se pysyy päiväsaikaan kaivautuneena sammalikkoon ja kaatuneiden puiden alle.
Elintavat.
Tyynenmerensalamanterin munat ja toukat elävät vedessä. Naaras suojelee munia pedoilta. Laji pyydystää selkärangattomia eläimiä ja pieniä selkärankaisia eläimiä. Toukat syövät selkärangattomia, kuten päivänkorennon toukkia. Tyynenmerensalamanteri päästää säikähtäessään koiran haukahdukselta tai parkaisulta kuulostavan äänen, kun taas muut pyrstösammakot ovat äänettömiä.
Harmaavahanokka

Harmaavahanokka ("Estrilda caerulescens") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaavahanokkaa tavataan Afrikassa Senegalista Keski-Afrikan tasavaltaan ulottuvalla alueella. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lyijyvahanokka

Lyijyvahanokka ("Estrilda perreini") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Lyijyvahanokkaa tavataan Afrikan kaakkoisosissa ja Eteläisen Afrikan pohjoisosissa sekä Keskisen Afrikan eteläosissa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tuhkavahanokka

Tuhkavahanokka ("Estrilda thomensis") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Tuhkavahanokkaa tavataan Angolan länsiosissa sekä Namibian luoteisosissa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen levinneisyysalue on suhteellisen pieni ja sen elinympäristöt ovat tuhoutumassa. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, mutta se on vähenemässä.
Type 80

Type 80 "(ZTZ-80)" on Kiinassa valmistettu taistelupanssarivaunu. Sitä on käyttänyt Kiinan Kansanvapautusarmeija (PLA) ja Sudan. 
Vaunutyypin seuraaja on Type 85 ja edeltäjiä esimerkiksi Type 59 ja Type 69/79, jotka pohjautuvat melko pitkälle T-55:n ja T-62:n konstruktioon. Type 80 sai NBC-suojajärjestelmän joukkotuhoaseita vastaan, ja sen panssaria voidaan vahvistaa komposiittilevyillä. Vaunutyypin runkoratkaisu on uusi, pääase entistä järeämpi ja vaunun ammunnanhallinta moderni sekä tietokoneavusteinen, lisäksi palonsammutusjärjestelmä on vaunussa yhtenäinen.
Vaunumiehistö oli nelihenkinen, sillä vaunutyyppi tarvitsi ammusten lataajaa. Ampuja istuu rungossa edessä vasemmalla, muut miehistön jäsenet ovat torniin sijoitettuna. Tykki eli pääase on 105 mm vahvuinen. Apuaseet ovat tykin putken suuntainen 7,62 mm ja 12,7 mm (ilmatorjuntaa varten käytettävä) konekiväärit. Dieselmoottorissa on mekaaninen ahdin, ja V-12-mallisena voimalaitteena se antoi 730 hevosvoiman eli 544 kW:n tehon (sama moottorityyppi kuin Type 85:ssä). Tienopeudeksi saavutettiin enimmillään, kohtuulliseksi suoritusarvoksi katsottava 60 km/h. Taistelumassa on 38 tonnia ja toimintasäde 570 km. Vaunun vaihteisto on manuaalinen. Snorkkelin avulla Type 80 kykenee syväkahlaukseen.