tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jamssikasvit

Jamssikasvit (Dioscoreaceae) on useita satoja lajeja sisältävä yksisirkkaisiin koppisiemenisiin kuuluva kasviheimo, jonka tunnetuimmat edustajat ovat jamssit ("Dioscorea").
Tuntomerkit.
Jamssikasvit ovat juurakollisia ruohovartisia köynnöksiä tai liaaneja. Ne kiipeilevät kiertymällä tuen ympärille. Karvat ovat erittäviä. Lehdet ovat erilaistuneet ruodiksi ja lavaksi ja ovat verkkosuonisia. Ruodin molemmissa päissä on paksunnokset eli pulvinukset; lehtikanta ei ole tuppimainen. Kukinnot sijaitsevat lehtihangoissa. Emilehdet ovat erillisiä. Siemenet ovat siivellisiä ja niissä on leveä alkio, jonka sirkkalehti on enemmän tai vähemmän lateraalinen.
Levinneisyys.
Jamssikasveja tavataan enimmäkseen tropiikissa, mutta myös lauhkeilla alueilla, muun muassa Etelä- ja Länsi-Euroopassa.
Luokittelu.
Jamssikasvien lajimäärä voi olla jopa 870, joista melkein kaikki ovat jamssien ("Dioscorea") suvun jäseniä. Suvuissa "Stenomeris" ja "Trichopus" on kummassakin vain kaksi lajia.
Edellinen suku kasvaa Länsi-Malesiassa ja sen kasvit ovat paksutyvisiä. Niiden kukan kehätorvi on hyvin kehittynyt ja laajentunut heteiden kiinnittymiskohdan alapuolelta. Heteenponsien konnektiivi on hyvin pitkä ja liittyy luottiin. Sikiäin on puoleksi kehänalainen, vartalo keilamainen ja luotti pistemäinen.
"Trichopus"-lajit kasvavat Madagaskarilla, Intian eteläkärjessä, Sri Lankassa ja Malakan niemimaalla. Niiden varret ovat köynneliäitä, ja lehtiruodissa on vain pulvinus tyvellä tai sekin puuttuu. Heteet ovat koveria ja ympäröivät vartaloa; ponnen lokeroside on leveä ja kärjestään pidentynyt. Luotti on kaksiliuskainen. Hedelmä on enemmän tai vähemmän avautumaton ja siivellinen samara tai lähes marjamainen; siemenet ovat siivettömiä.
Valkeajärvi (Vaunujoki)

Valkeajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Vammalan pohjoispuolella Lakkiniemellä sijaitseva järvi.
Maantiede.
Valkeajärven pinta-ala on 3,7 hehtaaria, sen pituus on 340 metriä ja leveys 220 metriä. Se sijaitsee Kyynärjärven pohjoispuolella mäen jyrkänteen alla. Siinä ei ole saaria. Järven rantaviiva on 0,98 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannalla on kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Lakkiniemeltä.
Vesistösuhteita.
Valkeajärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Vaunujoen valuma-alueeseen (35.133) se kuuluu. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 300 metriä pitkä laskuojan alku, joka päättyy kartoissa metsään. Alempana alkaa toinen 1,4 kilometriä pitkä oja, johon pintavedet johtuvat ja joka yhtyy Vaunujokeen samassa kohtaa kuin Kyynärjärven laskuoja. Järven vedenpinnan korkeus on 89,9 metriä ja Vaunujoen noin 75 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 15 metriä.
Historiaa.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Walkiajärvi". Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on järvi vielä autio, vaikka järvelle tulee Lakkiniemeltä pari polkua .
Tervalammi (Sastamala)

Tervalammi on Pirkanmaalla Sastamalassa Vammalan pohjoispuolella Kotajärvenmaalla sijaitseva lampi.
Maantiede.
Ovaalin muotoisen lammen pinta-ala on 3,4 hehtaaria, sen pituus on 280 metriä ja leveys 190 metriä. Lammen ympäristö kuuluu Uuhisuolle, joka on lammen ympäriltä voimakkaasti ojitettua. Lammen luusua sijaitsee sen etelärannalla, josta saa alkunsa 850 metriä pitkä laskuoja Joutsijärveen. Uuhisuo on vedenjakajalla, jonka pohjoispuolella olevat järvet laskevat Mouhijärveen. Järven rantaviiva on 0,73 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsäistä suota. Rantoja ei ole rakennettu eikä sinne johda teitä.
Vesistösuhteita.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Vaunujoen valuma-alueeseen (35.133) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 103,7 metriä ja Joutsijärven 102,6 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 1,1 metriä.
Historiaa.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa lampi sijaitsi Mouhijärven puolella. Seutu oli Uuhisuon autiota suomaata. Lähimmät niittymaat sijaitsivat Onkilammen lähellä . Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa seutu oli edelleen koskematonta erämaata . Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on Joutsijärven ja Tervalammin ympäristössä ojitettu harvakseltaan suoaluetta. Noin kilometrin verran länteen on perustettu pieni maatila, jonne tulee tie lounaan suunnalta..
Joutsijärvi (Sastamala)

Joutsijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Vammalan pohjoispuolella Lakkiniemellä sijaitseva järvi.
Maantiede.
Joutsijärven pinta-ala on 15,1 hehtaaria, sen pituus on 740 metriä ja leveys 320 metriä. Se on muodostunut mäkien väliseen painaumaan ja sitten se on soistunut luoteiselta puolelta. Järvessä on yksi luotomainen saari. Joutisjärven rantaviiva on 1,9 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rantaan on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Lakkiniemeltä.
Vesistösuhteita.
Joutsijärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Vaunujoen valuma-alueeseen (35.133) se kuuluu. Siihen laskee neljä suo-ojaa. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa kaksi kilometriä pitkä laskuoja Miekkajärveen. 
Järven vedenpinnan korkeus on 102,6 metriä ja Miekkajärvellä 97,3 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 5,3 metriä.
Historiaa.
Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on järven länsirannan suolla pieni rakennus. Mouhijärven ja Karkun kuntaraja ylittää järven ja yksi sen rajapyykeistä sijaitsee sen luusuassa. Järvi on tuolloin vielä autio.
Miekkajärvi (Sastamala)

Miekkajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Vammalan pohjoispuolella Lakkiniemellä sijaitseva järvi.
Maantiede.
Miekkajärven pinta-ala on 7,8 hehtaaria, sen pituus on 640 metriä ja leveys 200 metriä. Järven ympäristö on ylängön reuna-aluetta, jonka epätasaisuuksiin se on muodostunut. Sen rantavyöhyke on soistunutta metsämaata. Järven rantaviiva on 1,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannalla ei ole loma-asuntoja, mutta sinne johtaa metsätie Lakkiniemeltä. Itärannalle on rakennettu laavu. Järvessä ei ole saaria.
Vesistösuhteita.
Miekkajärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Vaunujoen valuma-alueeseen (35.133) se kuuluu. Järveen laskee kolme suo-ojaa, joista yksi on Joutsijärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa kolme kilometriä pitkä Metsäjoki, joka laskee Kyynärjärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 97,3 metriä ja Kyynärjärven 90,3 metriä mpy., joten Metsäjoelle kertyy pudotusta 7,0 metriä.
Historiaa.
Vuonna 1855−1856 jukaistussa Kalmbergin kartastossa on järvi sen ympäristö täysin erämaata. Ainoa maataluteen liittyvä toiminto on Metsäjoen varsien niityt, joilta on korjattu talteen heinää. Vuoden 1930 Tyrvään taloudellisessa kartassa näkyy järven länsipuolella maatila ja metsäjoen varressa toinen. Länsipuolen maatilalle kulki ainoastaan kärrypolku. Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on Metsäjoen nimi kirjoitettu Metsäoja. Molemmat maatilat ja niiden rakennukset näkyvät edelleen tässäkin kartassa. Itse järvi on edelleen autio.
Kyynärjärvi (Sastamala)

Kyynärjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Vammalan pohjoispuolella Lakkiniemellä sijaitseva järvi.
Maantiede.
Kyynärjärven pinta-ala on 23,4 hehtaaria ja sen pituus on 900 metriä ja leveys 400 metriä. Se on muodostunut Salamakallion ja Tomperinkallion sekä pohjoispuolen mäkien väliseen painaumaan. Järvi on kaksiosainen ja suurta itäosaa ja pienempää länsiosaa yhdistää yli 10 metriä leveä salmi. Järven rantaviiva on 3,6 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsäistä suota. Ranta-alueet ovat pääosin alavaa ja tasaista suomaata. Rannoille on rakennettu yksitoista vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Lakkiniemeltä. Järven itäosassa on luotomainen saari.
Vesistösuhteita.
Kyynärjärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Vaunujoen valuma-alueeseen (35.133) se kuuluu. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 1,3 kilometriä pitkä laskuoja Vaunujokeen samaan kohtaan, mihin Valkeajärven laskuoja yhtyy. Järven vedenpinnan korkeus on 90,3 metriä ja peltoalueella 75,0 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 15,3 metriä.
Historiaa.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Kynerjärvi". Järven lähiympäristö on sekä vuoden 1930 Tyrvään taloudellisessa kartassa että vuoden 1961 peruskartassa hyvin muuttumaton. Peruskartassa erottaa vielä eteläisellä suoalueella kuusi latoa ja pohjoisella kaksi latoa. Niihin korjattiin aikoinaan heinät talteen talven ruokintakautta odottamaan.
Kotajärvi (Sastamala)

Kotajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Vammalan pohjoispuolella Kotajärvenmaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Kotajärven pinta-ala on 4,3 hehtaaria, sen pituus on 510 metriä ja leveys 160 metriä. Se sijaitsee ylänköalueella, jossa se on muodostunut mäkimaiseman painanteisiin. Ylänköalue on soistunutta, mutta järven korkeat rannat ovat pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjoisrannat ovat suomaata. Järven rantaviiva on 1,2 kilometriä pitkä. Sillä ei ole saaria ja sen itärantaan on rakennettu yksinäinen mökki. Mökille tulee tie läheisen maatalon luota.
Vesistösuhteita.
Kotajärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Vaunujoen valuma-alueeseen (35.133) se kuuluu. Järveen lyhyt tulo-oja Koukkujärvestä ja sen oma laskuoja on Koiranojaan, jonka nimi muuttuu alajuoksulla Vaunujoeksi ennen laskemistaan Liekoveteen. Kotajärven vedenpinnan korkeus on 106,2 metriä ja Liekoveden 57,5 metriä mpy., joten pudotusta kertyy Vaunujoelle 48,7 metriä.
Historiaa.
Vuosina 1955−1856 julkaistussa Kalmbergin kartastossa sijaitsee järvi asumattomalla seudulla. Järven ympäristöstä ei ole kukaan raivannut suota heinäniityksikää, vaikka sitä on harjoitettu muualla ylänköalueella. Kartassa erottuu Koukkujärvi varsin suuren kokoisena. Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään taloudellisessa kartassa ei Koukkujärveä enää erotu. Myös asutus on levinnyt lähinnä järven länsipuolelle. Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on on Koukkujärvi piirretty varsin pieneksi lammeksi. Järvien välisellä suoalueella on pieni rakennus, joka viittaisi niittymaiden heinäntekoon. Koukkujärven olemassaoloon viittaisi myös korkeuskäyrien muoto, joka on koukkumainen. Kun vertaa avosuoiden sijaintia, voi havaita niittymaiden raivaamisen jälkiä, ja varsinkin jos Koukkujärvi tosiaan on aikoinaan laskettu. Siitä asiasta pitääkuitenkin saada varmuus muista lähteistä.
Tove Appelgren

Tove Appelgren (s. 8. heinäkuuta 1969 Turku) on suomenruotsalainen kirjailija ja teatteriohjaaja.
Appelgren on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta, missä hän opiskeli ohjaamista. Hän on opiskellut myös journalistiikkaa ja kirjallisuutta.
Appelgren kirjoittaa Vesta-Linnea-kuvakirjasarjaa, jota kuvittaa Salla Savolainen. Teos "Vesta-Linnéas svartaste tanke" (suom. "Vesta-Linnea mieli mustana") oli vuoden 2008 Finlandia Junior -palkintoehdokkaana. Kirjoja on käännetty suomen lisäksi englanniksi, hindiksi, kiinaksi, norjaksi, puolaksi, romaniaksi, saksaksi, tanskaksi, turkiksi, urduksi, venäjäksi ja viroksi, ja niiden pohjalta on tehty ruotsinkielinen televisiosarja, joka sai ensiesityksensä vuonna 2022. Lisäksi Appelgren on käsikirjoittanut ja ohjannut sarjaan liittyvän itsenäisen näytelmän "Varo hirviä, Vesta-Linnea!".
Kirjojen lisäksi Appelgren on kirjoittanut näytelmiä ja satukokoelman "Djur" (2005).
Galliumantimonidi

Galliumantimonidi (GaSb, "gallium antimonide") on galliummetallin ja puolimetalleihin kuuluvan antimonin muodostama epäorgaaninen yhdiste, jossa gallium jakaa elektropositiivisena (Linus Paulingin elektronegatiivisuusarvoilla 1,6) elektroninsa elektronegatiivisemmalle antimonille (elektronegatiivisuusarvo 1,9). 
Elektronegatiivisuusarvojen pienen eroavuuden vuoksi galliumin ja antimonin välille muodostuu kovalenttinen kolmoissidos. Alkuaineparista johtuen yhdisteellä esiintyy puolijohteen ominaisuuksia. Galliumantimonidi on myrkyllistä ihmiselle ja ympäristölle. 
Käyttö.
Galliumantimonidin kemiallisia ja fysikaalisia ominaisuuksia on tutkittu vuosikymmenten ajan sen puolijohdemaisen käyttäytymisen vuoksi. Infrapunakokeissa galliumantimonidikiteiden optisia, sähköisiä sekä termisiä ominaisuuksia on tutkittu joko sellaisinaan tai kiteitä on käsitelty lyijyllä. 
Galliumantimonidia käytetään elektronisissa laitteissa, esimerkiksi ympäristöön pääsevien myrkkykaasujen IR-havaitsimissa, LED-valoissa, lasereissa, transistoreissa sekä aurinkoenergiaa keräävissä termisissä valosähköisissä piireissä. Galliumantimonidi on herkkä ilmankosteudelle, minkä vuoksi sitä ei käytetä arjen sähkölaitteissa, vaan kyseisen yhdisteen ovat korvanneet joko indiumin puolijohteet tai germanium.
Wattivaaka

Wattivaaka (tai Kibblen vaaka) on elektromekaaninen painon mittauslaite, jota käytetään massan yksikön kilogramman määritelmään liittyvissä mittauksissa.
Taustaa.
Elektrodynamometri on wattivaa’an kaukaisin esikuva, jonka perusteet esitti ensimmäisen kerran 1848 Wilhelm Weber. 
Elektrodynamometri mittaa sähkövirtaa, jännitettä tai tehoa.
Elektrodynamometria kehitti eteenpäin Lordi Kelvin William Thomson tekemällä siitä laboratoriokäyttöön tarkoitetun version, joka tunnettiin nimellä ampeerivaaka. Wattivaaka on kehittyneempi mittauslaite ampeerivaa’asta ja muutettu mittaamaan sähkövirran sijaan kappaleen painoa. Wattivaa’an periaatteet esitti 1975 brittiläinen fyysikko Bryan P. Kibble National Physical Laboratorystä (NPL).
Periaatteet.
Wattivaa’alla on monenlaisia toteutustapoja riippuen tutkimusryhmästä.
Avogadron projekti.
Avogadron projekti on wattivaa’an kanssa kilpaileva metodi kilogramman uudelleen määrittelyssä. Siinä kilogramma määriteltäisiin käytännössä piipallon mukaan, joka painaisi täsmälleen kilogramman. Projektin virallinen nimi on: International Avogadro Coordination. Piipallojen valmistusta on tehnyt vain yksi konsortio. Wattivaakaa on testattu ainakin 5:ssä eri maassa.
Jurot nuorisojulkkikset (kappale)

Jurot nuorisojulkkikset on helmikuussa 1981 ilmestynyt Hassisen koneen kolmas single. Kappale on myöhemmin samana vuonna julkaistulta yhtyeen toiselta albumilta "Rumat sävelet". Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 18.
Singlen B-puolen kappaleet eivät olleet mukana "Rumat sävelet" -albumilla, mutta ne on myöhemmin julkaistu bonuskappaleina levyn CD-versiolla sekä useilla kokoelmilla. "Raha ratkaisee" on Irwin Goodmanin säveltämä ja Vexi Salmen sanoittama laulu, joka alun perin ilmestyi Irwinin albumilla "Ei tippa tapa" vuonna 1966.
Pekka Pyyhtiä

Pekka Antero Pyyhtiä (28. joulukuuta 1930 Jääski – 1. lokakuuta 1997) oli suomalainen Lahdessa asunut nuortenkirjailija.
Pyyhtiä työskenteli myymälänhoitajana, myyntimiehenä, konttorinhoitajana ja lehtiavustajana. Hän kirjoitti myös pakinoita ja oli Salpausselän kirjailijoiden yhdistyksen johtokunnan sihteerinä vuosina 1973–1978. 
Pyyhtiä kirjoitti 1970-luvulla kolme nuorten seikkailukertomusta jotka pohjautuivat hänen omiin lapsuuden ja nuoruuden ajan vaiheisiinsa.
Pyyhtiän vanhemmat olivat metallimies Johannes Pyyhtiä ja ompelija Martta (o.s. Huttunen). Puoliso oli Helmi (o.s. Partanen) vuodesta 1950. Pyyhtiä kävi kansakoulun.
Johanna Hulkko

Johanna Hulkko (s. 1969 Oulu) on suomalainen kirjailija ja luovan kirjoittamisen ohjaaja.
Koulutukseltaan Hulkko on filosofian maisteri. Hän on kirjoittanut aikuisten romaaneja, lasten- ja nuortenkirjoja sekä kuvakirjoja. Hulkko on myös käsikirjoittanut "Uusi päivä" -televisiosarjaa.
Vuonna 2009 Hulkko sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon esikoisromaanistaan "Säkeitä Pietarista". Vuodesta 2013 alkaen hän on kirjoittanut "Geoetsivät"-lastenkirjasarjaa. Hulkko sai sarjan ensimmäisestä osasta "Geoetsivät ja rahakäärön arvoitus" Arvid Lydecken -palkinnon vuonna 2014. Kirjasarjan toinen osa "Geoetsivät ja vaeltava aave" (2013) oli Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokkaana vuonna 2014.
Hulkko asui Oulussa vuoteen 1989 ja Tampereella vuosina 1989–1999. Vuodesta 1999 hän on asunut Nokialla.
Maaselän Kone

Maaselän Kone Oy oli Haapajärvellä Pohjois-Pohjanmaalla sijaitseva maa- ja metsätalouskoneita valmistava yritys. Sen pääasiallisena tuotteena olivat Hakki Pilke -klapikoneet, jotka kuuluvat nykyään Terra Patrisin omistaman TP Silvan valikoimiin. 
Historia.
Maaselän Kone Oy perustettiin vuonna 1984.
Maaselän Kone Oy liitettiin Terra Patris -konserniin vuonna 2002.
Vuonna 2014 yrityksellä oli lähes sata työntekijää ja sen liikevaihto oli yli 10 milj. euroa. Yhtiön liiketoimintaan kuului tuotteiden vienti ulkomaille, polttopuukoneita se myi kuudessa maanosassa yli 35 maassa. 
Vuonna 2020 Terra Patris Oy yhdisti polttopuukoneliiketoiminnan yhteen yritykseen. TP Silva Oy -yhtiöön liitettiin Maaselän Kone Oy, Ylistaron Terästakomo Oy ja Laitilan Rautarakenne Oy.
Jouko Mustila

Jouko Eemil Mustila (14. joulukuuta 1931 Messukylä – 12. marraskuuta 2016) oli suomalainen kirjailija. Mustila on käyttänyt myös nimimerkkejä "Rolf Metsä", "Erkki Tunturi" ja "Jouko Huumari".
Mustilan vanhemmat olivat Johan Mustila ja Hilja Kälviäinen. Hän kävi keskikoulun ja suoritti opintoja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Mustila asui Hyvinkäällä ja viimeksi Helsingissä. Hän on ollut 1980-luvulta lähtien seurakuntatyössä.
Kirjojen ohella Mustila on kirjoittanut novelleja ja kertomuksia eri aikakauslehtiin.
Sanna Isto

Sanna Isto (myös Sanna Isto-Rodenkirchen, s. 1965) on suomalainen lastenkirjailija.
Vuonna 2012 Isto sai Arvid Lydecken -palkinnon esikoisteoksestaan "Tinka ja Taika" (2011). Sarjan toinen osa "Tinka ja Taika: Noidanruohon salaisuus" ilmestyi vuonna 2013. Se oli vuonna 2014 Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokkaana. Vuonna 2015 ilmestyi sarjan kolmas osa "Tinka ja Taika: Kielletty metsä". Teokset on kuvittanut Julia Vuori. Vuodesta 2015 Isto on myös tehnyt yhdessä Eppu Nuotion ja kuvittaja Sari Airolan kanssa Typy-kuvakirjasarjaa.
Iston teos "Maan alaiset" oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokas vuonna 2016. Teos voitti Arvid Lydecken -palkinnon vuonna 2017. Iston nuortenkirja "Sirpale" (2019) oli Topelius-palkintoehdokkaana 2020.
Isto on lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokkaana jälleen vuonna 2023 teoksellaan "Näkymättömät".
Isto on suomentanut muun muassa E. T. A. Hoffmannin teoksen "Kultainen malja: satu uudelta ajalta" ja Henri Bergsonin teoksen "Nauru: Tutkimus komiikan merkityksestä" (yhdessä Marko Pasasen kanssa). Iston novelleja on julkaistu Ryhmä 99- ja Novellit 1997 -antologioissa.
Koulutukseltaan Isto on filosofian kandidaatti Helsingin yliopistosta. Hän asuu Berliinissä ja on työskennellyt myös Lontoossa, Tukholmassa ja Pariisissa.
Hyvä Ässät!

Hyvä Ässät! on Porin Ässien jääkiekkojoukkueen kannatuslaulu, jonka esittää duo Visa &amp; Harri (Visa Mäkinen ja Harri Niemi). Singlen julkaisi vuonna 1978 elokuvaohjaaja Visa Mäkisen perustama levy-yhtiö Curly Records. Levyn B-puolella on Helen-nimisen artistin versio Paul Ankan hitistä "Diana".
A. J. Muikku

Antti Juho Muikku (22. maaliskuuta 1846 Liperi – 4. helmikuuta 1877 Calumet, Michigan, Yhdysvallat) oli suomalainen toimittaja, joka perusti 1876 ensimmäisen suomenkielisen sanomalehden Yhdysvaltoihin.
Muikun vanhemmat olivat puuseppä Antti Muikku ja Maria Leskinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1865 Jyväskylän alkeisopistosta. Muikku opiskeli jonkin aikaa matematiikkaa Helsingin yliopistossa ja toimi laskijana Pietarin lähellä sijainneessa Pulkovon tähtitieteellisessä observatoriossa. Hän muutti 1875 Yhdysvaltoihin ja saapui talvella 1876 Michiganin kuparikaivosalueelle jossa asui suomalaisia siirtolaisia. Muikku perusti keväällä 1876 Hancockiin "Amerikan Suomalainen Lehti" -nimisen lehden jossa kerrottiin muun muassa samoihin aikoihin pidetystä Philadelphian maailmannäyttelystä. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi 14. huhtikuuta 1876 mutta se ehti ilmestyä vain muutamia kuukausia ennen kuin talousvaikeudet pakottivat lakkauttamaan lehden heinäkuussa 1876.
Muikku julkaisi vielä syksyllä 1876 "Lehtinen"-nimistä pienjulkaisua, joka pyrki hankkimaan suomalaissiirtolaisten ääniä republikaaniselle puolueelle samaan aikaan pidetyissä vaaleissa. Tämän jälkeen Muikku asettui asumaan suomalaissiirtolaisten asuntolaan Quincy Hillissä ja täällä hän myös kuoli talvella 1877. Muikku haudattiin Hancockin hautausmaalle ja vuonna 1879 suomalaissiirtolaiset kustansivat hänen haudalleen hautakiven.
Saostaminen (kemia)

Saostaminen ("precipitation") on kemiallinen erotusmenetelmä, jolla pyritään erottamaan tutkittava tai analyysiä häiritsevä yhdiste pois näytteestä. Saostaminen tapahtuu lisäämällä tutkittavaan näytteeseen reagenssia, joka reagoi tutkittavan tai häiritsevän aineen kanssa muodostaen saostuman eli presipitaatin. Esimerkiksi kaliumjodidin (KI) lisääminen lyijynitraattiliuokseen (Pb(NO3)2) saa aikaan seuraavanlaisen reaktion:
2 KI(aq) + Pb(NO3)2(aq) → 2 KNO3(aq) + PbI2↓
Reaktiossa vesiliukoiset (vesiliuoksia merkitty aq) kaliumjodidi ja lyijynitraatti reagoivat keskenään, jolloin muodostuu veteen liukenevaa kaliumnitraattia ja astian pohjalle saostuu lyijyjodidia (saostumaa merkitty ↓).
Saostamisessa tärkeintä on näytteestä poishaluttavan aineen kerääminen mahdollisimman huolella, minkä vuoksi kemiallisissa analyyseissä liuosta suodatetaan useamman kerran. Yleensä saostaminen suoritetaan kuumille ja laimeille liuoksille, jotka ovat usein alkuvaiheessa happamia. Saostamisessa on kuitenkin otettava huomioon myös aineiden ionitulo, jonka arvo ei saa ylittää liukoisuustulon arvoa. Muutoin saostuvan aineen ja liuoksen välinen tasapainotila ei asetu ja saostumaa ei välttämättä muodostu.
Käyttökohteet.
Saostamista käytetään, kun halutaan poistaa kovan talousveden sisältämiä metallikationeita tai estää pesuvedestä pyykkeihin kerääntyvän harmaan sävyn muodostumista.
Kemiallisissa analyyseissä saostamista käytetään apuna silloin, kun valmistetaan uusia yhdisteitä, poistetaan häiritseviä ioneja tai pyritään määrittämään tutkittavasta näytteestä ionit joko kvalitatiivisesti tai kvantitatiivisesti. Kvalitatiivisessa määrityksessä tutkittavan näytteen sisältämä ioni osoitetaan saostamis- eli sakkakokeilla. 
Kvantitatiivisessa määrityksessä ioni joko saostetaan ja punnitaan kuivana tai näytettä titrataan tietyn pitoisella saostusliuoksella. Jälkimmäistä kutsutaan saostustitraukseksi. Esimerkiksi natriumkloridiliuoksen sisältämä kloridi voidaan määrittää titraamalla sitä hopeanitraattiliuoksella, jolloin näyteastian pohjalle muodostuu hopeakloridisaostuma.
Ässät Going to Win

Ässät Going to Win on vuonna 1986 julkaistu Porin Ässien jääkiekkojoukkueen kannatuslaulu, jonka esittää Seventh Heaven. Kyseessä on yhtyeen ainoa julkaisu. Kappaleen sanoituksen on tehnyt porilainen musiikkitoimittaja Johnny-Kai Forssell. ”Ässät Going to Win” on myös yksi ensimmäisistä Suomessa tehdyistä rap-kappaleista.
Levyn muusikoista Heikki Elo tunnetaan kapellimestarina ja klassisen musiikin säveltäjänä, joka on tehnyt musiikkia myös useisiin televisiosarjoihin. Juha Haapio puolestaan on soittanut pitkään lukuisten iskelmälaulajien taustaorkesterina esiintyneessä Mistral-yhtyeessä.
Selected Ambient Works Volume II

Selected Ambient Works Volume II on brittiläisen elektronisen musiikin artisti Aphex Twinin (oik. "Richard David James") toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1994. Albumi on tupla-albumi CD:nä.
Kaikki albumin kappaleet, paitsi ”Blue Calx” ovat nimettömiä, joskin kaikille muille kappaleille on myös epäviralliset nimet.
Albumin neljäs kappale esiintyy ainoastaan brittiläisissä versioissa albumista, ja kappale 19 ainoastaan brittiläisissä vinyyli- ja kasettipainoksissa.
Sisältö.
1. levy (CD)
2. levy (CD)
Schleswig-Holstein (F216)

Schleswig-Holstein (runkonumero F216) on Saksan laivaston Brandenburg-luokan fregatti, joka otettiin palvelukseen 1995.
Valmistus.
Alus tilattiin Blohm + Vossin, Thyssen Nordseewerken ja HDW:n yhteenliittymältä. Sen köli laskettiin 1. heinäkuuta 1993 Bremer Vulcanin telakalla ja alus laskettiin vesille 8. kesäkuuta 1994. Alus otettiin palvelukseen 24. marraskuuta 1995.
Palvelus.
Alus on palveluksessa 2014.
Spin-lasi

Spin-lasi on magneettinen materiaali, jossa aineen atomien spinit eivät ole järjestyneet säännöllisesti. Nimi spin-lasi on analogia tavallisiin laseihin, jotka eivät koostu säännöllisestä kiteestä vaan ovat amorfisia.
Spin-lasin magneettinen suskeptibiliteetti käyttäytyy lämpötilan funktiona eri tavoin riippuen siitä, onko aine jäähdytetty ulkoisessa magneettikentässä vai nollakentässä.
Iso Haukijärvi (Sastamala)

Iso Haukijärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Suotaalanmaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Ison Haukijärven pinta-ala on 8,4 hehtaaria, ja sen pituus on 520 metriä ja leveys 300 metriä. Se on muodostunut Isontalonvuoren ja Haukivuoren väliseen notkoon. Järven rannat kallistuvat loivasti veteen. Järveen rajautuu kaksi peltopalstaa ja sinne on rakennettu seitsemän loma-asuntoa, jonne johtaa tiet Pohjanjärveltä.
Vesistösuhteita.
Iso Haukijärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Sillä on neljä tulo-ojaa lähipelloilta ja soilta. Yksi tulo-oja on Pikku Haukijärven laskuoja ja läheisen Paskolammin vedet virtaavat myös Isoon Haukijärveen. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 600 metriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Rautajokeen Maajärven kohdalla. Järven vedenpinnan korkeus on 87,0 metriä ja Maajärvi alle 85 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta yli kaksi metriä.
Historia.
Järvi laskettiin vuonna 1852. Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa oli järven ympäristöön raivattu suomaita nittymaaksi . Vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa osa näistä niityistä oli otettu viljelyyn, kuten oli tehty laskuojan verressa oleville niityille . Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa peltopalstoja on aiempaa enemmän , mutta ei niin paljon kuin nykyään.
Pikku Haukijärvi (Sastamala)

Pikku Haukijärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Suotaalanmaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 5,4 hehtaaria, ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 200 metriä. Se on muodostunut Haukkavuoren juurelle kahden muun mäen väliseen painaumaan. Haukkavuori kohoaa 26 metriä järven pinnasta. Järvessä on saati, johon on rakennettu vapaa-ajan asunto. Järven rantaviiva on 1,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu vielä neljä vapaan-ajan asuntoa, joille tulee tiet Suontaalanmaalta ja Pohjanjärveltä.
Vesistösuhteita.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Siihen laskee vain kaksi tulo-ojaa lähisoilta. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 700 metriä pitkä laskuoja Iso Haukijärveen, joka yhtyy lopulta Rautajokeen. Järven vedenpinnan korkeus on 93,7 metriä ja Ison Haukijärven 87,0 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 6,7 metriä.
Historiaa.
Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa näkyy järven ympärillä joko niittymaita tai kapeita peltopalstoja. Alue on täysin asumaton . Ainoa varhainen rakennus on tehty saaren, mikä näkyy vuoden 1961 peruskartassa .
Paskolammi (Rautajoki)

Paskolammi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Suotaalanmaalla sijaitseva lampi.
Maantiede.
Paskolammin pituus on 130 metriä ja leveys 40 metriä. Se on muodostunut kallioisten pikkumäkien väliseen painaumaan. Lampea ympäröin sitä itseään laajempi suoalue. Sen ranta on metsäistä suota, jossa on vyöhyke avosuotakin. Suon reinaojat on johdettu lampeen. Lammessa ei ole saaria ja se on autio.
Luontoarvoja.
Metsätä ja suosta on lohkaistu suojelualueeksi metsäpalsta, jonka sisälle Paskolammi mahtuu osittain.
Vesistösuhteita.
Paskolammi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Sen luusua sijaitsee lounaisrannalla, josta alkaa lyhyt metsään päättyvä laskuoja. Ojan vedet kuitenkin suotuvat läheiseen Iso Haukijärveen, jonka vedet päätyvät lopuksi Rautajokeen. Järven vedenpinnan korkeus on 110,6 metriä mpy.
Historiaa.
Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on lampi on vailla ihmistoiminnan merkkejä, joten se on ollut aina erämaajärvi.
Kuolemanjärvi (Sastamala)

Kuolemanjärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 120 metriä. Se sijaitsee suoalueen itälaidassa. Sillä ei ole saaria. Järven rantaviiva on 0,56 kilometriä pitkä ja sen pohjoisrannoilla avosuota, mutta itärannassa on moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Sen etelärantaan on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto, jonne johtaa tie Pohjalanjärveltä.
Luontoarvoja.
Järven ympäristössä on, rannat mukaan lukien, yksityisomisteisten maiden luonnonsuojelualue nimellä Pietilän metsä (YSA244524, 9,02 hehtaaria).
Vesistösuhteita.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,3 kilometriä pitkä laskuoja Kaivolamminojaan. Se on osa valuma-alueen pääuomaa, joka muuttuu alajuoksulla Rautajoeksi. Järven vedenpinnan korkeus on 93,1 metriä ja Kaivovedenoja 87 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta yli 8 metriä.
Historia.
Vuonna 1847 talollinen David Henricsson (Yli Juurakko) Karkusta haki lupaa kuivattaa Kuolemanjärven ja sai siihen luvuan 1849. Järven vedenpintaa laskettiin vuonna 1863 alemmaksi, mutta järveä ei koskaan kuivattu kokonaan. Järvenlaskun seurauksena järven rannoilla voitiin kasvattaa heinää ja laiduntaa karjaa. Tämän vahvistaa osaltaan vuosina 1855–1856 valmistunut Kalmbergin kartasto, jossa järvi on piirretty erimuotoiseksi ja suuremmaksi kuin se on nykyään. Järvi sijaitsi silloin aivan Tyrvään itärajan tuntumassa.. Vesijättömaan käyttö heinäniittynä jatkui ainakin 1930-luvulle asti, koska vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa se oli merkitty karttaan tummanvihreällä värillä . Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa järvi on vielä autio .
Ignoi Vornanen

Ignoi (Ignatei) Vornanen (13. tammikuuta 1827 Korpiselkä – 13. syyskuuta 1889) oli suomalainen metsästäjä ja maanviljelijä.
Vornasen isä oli maanviljelijä Kassun Jeolo Vornanen, hänen äitinsä oma sukunimi oli Puruskainen. Korpiselän Tolvajärven kylässä syntynyt Vornanen kuului tunnettuun Karjalan metsästäjäsukuun. Maanviljelyksen ohella metsästystä harrastanut Vornanen ulotti riistanpyyntiretkensä Raja-Karjalasta aina Inkeriin, Varsinais-Suomeen ja Pohjanmaalle. Suurten nälkävuosien aikaan Vornanen metsästi poikineen senaatin kehotuksesta susia ja ilveksiä Varsinais-Suomessa. Talvella 1880-1881 tehty pyyntiretki toi saaliiksi yhteensä 23 riistaeläintä, enimmäkseen ilveksiä, mikä lisäsi Vornasen mainetta metsästäjänä ja tuotti tapporahojen lisäksi ylimääräisen 2 000 markan palkkion. Vornanen metsästi enimmäkseen koirien avulla. Yhteensä kerrotaan Vornasen poikineen saalistaneen yli 400 ilvestä ja kymmeniä susia sekä olleen mukana 70 karhun pyynnissä. Hän osallistui myös pyyntiretkiin, joille metsästyksen harrastajat tulivat maksua vastaan kaatamaan suurriistaa. Kivennavalla Vornanen oli tällaisen retken oppaana itselleen keisarille ja sai onnistuneen kaadon palkkiona sata hopearuplaa. Kaadettua karhua saatettiin tuolloinkin lepytellä loitsulla "Ole kiitetty Jumala, / ylistetty luoja yksin, / kun annoit otson osaksi, / salo kullan saalihiksi! / Hyvin meihin metsä mieltyi, / taipui ainoinen Tapio."
Vornanen oli naimisissa kaksi kertaa, toisen puolisoista nimi oli Doarie Ratinen. Vornasen pojat Jyrki, Petri ja Iivana 1. avioliitosta tulivat tunnetuiksi metsästäjinä isänsä kanssa tekemillään pyyntiretkillä.
Vornasesta on tehty 2006 Vilho Nissisen säveltämä ja Martti Piston sanoittama laulu "Karhunkaataja Ignoi Vornanen".
Aiheesta muualla.
Eliel Wartiaisen artikkelisarja Ignoi Vornasesta:
Kaivolammi (Sastamala)

Kaivolammi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen pituus on 230 metriä ja leveys 70 metriä. Se on muodostunut kallioperän murrokseen painuneeseen painaumaan. Lampi sijaitsee Kylmäkoskenmaalla peltoalueen reunalla. Paltojen maatilat sijaitsevat peltojen takana metsänlaidassa. Järven rantaviiva on 0,50 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltoa tai moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Lammen rantaan ei johda teitä.
Vesistösuhteita.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Valuma-alueen pääuoma, joka on yläjuoksulla ensin Salosjärvestä tuleva Pääjärvenoja ja alajuoksulla Kaivolamminoja, virtaa lammen läpi. Järven vedenpinnan korkeus on 85,0 metriä mpy.
Historia.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa ei järven lähellä näy vielä nittymaita. Vanha järven kirjoitusasu oli "Kaivolampi". Järven vedenpintaa on laskettu vuonna 1892. Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa on lammen ympäristö raivattu peltomaaksi usean tilan voimin . Tilanne on säilynyt samana vielä vuoden 1961 peruskartassa .
Mona Brorsson

Mona Brorsson (s. 28. maaliskuuta 1990) on ruotsalainen ampumahiihtäjä, viestin olympiavoittaja. 
Brorsson sijoittui Oslon MM-kilpailuissa 2016 pikakilpailussa kuudenneksi. Tätä ennen hän oli sijoittunut maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan 17:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän hiihti naisten viestissä toisen osuuden Ruotsin hopeajoukkueessa. Takaa-ajokilpailussa hän oli kymmenes, yhteislähdössä kolmastoista ja normaalimatkalla neljästoista. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa viestissä. Pikakilpailussa hän sijoittui viidenneksi, normaalimatkalla kuudenneksi, takaa-ajossa seitsemänneksi ja yhteislähdössä 14:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän hiihti toisen osuuden olympiakultaa voittaneessa Ruotsin naisten viestijoukkueessa. Normaalimatkalla hän sijoittui 12:nneksi. Oberhofin MM-kilpailussa 2023 hän oli takaa-ajossa viidestoista, Nové Městossa 2024 normaalimatkalla yhdeksäs.
Brorsson on saavuttanut takaa-ajon Euroopan-mestaruuden ampumahiihdon EM-kilpailuissa 2014 Nove Mestossa sekä pikakilpailun ja sekaviestin Euroopan-mestaruuden Minskissä 2019.
Brorsson saavutti ensimmäisen maailmancupin palkintopallisijansa sijoittumalla kolmanneksi Anterselvan normaalimatkalla kaudella 2021–2022. Ennen tätä Brorsson oli sijoittunut parhaimmillaan viidenneksi Nové Měston yhteislähtökilpailussa ja Östersundin pikakilpailussa kaudella 2018–2019 sekä Kontiolahden pikakilpailussa kaudella 2020–2021. Hän sijoittui kauden 2021–2022 normaalimatkan cupissa neljänneksi. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Ruhpoldingin pikakilpailussa toiseksi.
Salosjärvi (Sastamala)

Salosjärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Salosjärven pinta-ala on 2,6 hehtaaria, ja sen pituus on 270 metriä ja leveys 200 metriä. Se on muodostunut kallioperän murrokseen painuneeseen painaumaan. Järven itäosassa on kaksi pientä lahtea, ja järvi on saareton. Järven rantaviiva on 0,91 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjoispuolella on pieni peltopalsta, joka ei ylety rantaan asti. Rannoille on rakennettu kolme loma-asuntoa, jolle johtaa tiet Pohjalanjärveltä. Järven yli kulkee korkeajännitelinja.
Vesistösuhteita.
Salosjärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Järvi on Rautajoen läpivirtausjärvi, jonka luusua sijaitsee järven lounaisrannalla. Sekä tuleva että laskeva oja on nimeltään Pääjärvenoja. Se muodostaa Rautajoen valuma-alueen pääuoman yläjuoksun osuuden. Aljuoksulla seuraava osuus on Kaivolamminoja ja viimeinen Rautajoki. Järven vedenpinnan korkeus on 88,8 metriä ja Kaivolammin 85,0 metriä mpy., joten Pääjärvenojalle kertyy pudotusta 3,8 metriä.
Historiaa.
Vuonna 1893 järven vedenpintaa laskettiin alemmaksi. Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa tätä ei ollut vielä tapahtunut, jolloin se itäosat olivat mahdollisesti laajemmat. Järvi sijaitsi tuolloin Karkun pitäjässä. Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa on järven itäpuolisella alueella peltomaata ja järven eteläpuolella sijaitsi kyseinen maatila. Vuoden 1961 peruskartassa saattaa tilanne olla siihen nähden ennallaan. Tällöin oli järven yli jo vedetty korkeajännitelinja.
Pääjärvi (Sastamala)

Pääjärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Pääjärven pinta-ala on 70,6 hehtaaria ja sen pituus on 2,3 kilometriä ja suurin leveys 750 metriä. Se on pohjois-eteläsuuntainen järvi, joka kapenee etelää kohti. Järven rantaviiva mutkittelee itärannalla niin, että lahdet ja niemet seuraavat toisiaan. Pohjoispäätä kutsutaan Talvitienlahdeksi, sen itäpuolella on pieni Kapteeninkallio ja Kaitalahti, sitten ovat etelämpänä vielä Mustalahti ja Hesulahti. Näitä vastapäätä on länsirannalla Kuuslahden lahdelma ja sen eteläpuolella Karvakari. Järvessä ei ole saaria, ellei Karvakaria ja Karikiviä lasketa. Järven rantaviiva on 6,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa . Rannoilla on harvakseltaan vapaa-ajan asuntoja, joille johtaa tiet sekä Mouhijärven Tervamäestä että Vammalasta. Kapteeninkalliolla on leirikeskus, uimaranta ja laavu .
Vesistösuhteita.
Pääjärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Se on Rautajoen valuma-alueen latvajärviä ja järven oman valuma-alueen pinta-ala on 4,35 neliökilometriä. Järvi sijaitsee vedenjakaja-alueella pienien mäkien välisessä painaumassa. Painauma on peräisin kalliomurroksesta, jossa virtaa myös järven laskuoja . Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 12 kilometriä pitkä Rautajoen valuma-alueen pääuoma. Pääuoma on yläjuoksulla nimeltä Pääjärvenoja, keskijuoksulla Kaivolamminoja ja vasta alajuoksulla Rautajoki. Järven vedenpinnan korkeus on 100,3 metriä ja Rautaveden 57,5 metriä mpy., joten laskujoelle kertyy pudotusta 42,8 metriä.
Historiaa.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa Pääjärven eteläosan yli kulkee Mouhijärven ja Karkun pitäjänraja. Järvi on tuolloin erämaa-aluetta, jossa ei soiden raivaaminen niittymaaksi ole vielä alkanut . Tilanne oli pitkälti vielä sama vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa . Järven eteläpäässä on vuoden 1961 peruskartassa merkitty maatilan pihapiiri. Järven ympäri kiertää polkuja, mutta vapaa-ajan asuntoja siellä ei vielä ole .
It’s Alive Films

It’s Alive Films Oy on Teemu Nikin ja Jani Pösön omistama elokuva- ja televisiotuotantoyhtiö. Yhtiö on perustettu vuonna 2013.
Palkintoja.
Vuonna 2022 It's Alive Films voitti audiovisuaalisen alan Hulda-vientipalkinnon, jonka myönsi elokuva- ja televisioalan vientiorganisaatio Favex (nykyisin Audiovisual Finland).
Jani Pösö

Jani Pösö (s. 1969 Espoo) on helsinkiläinen tuottaja ja käsikirjoittaja. Hän omistaa yhdessä Teemu Nikin kanssa elokuvatuotantoyhtiö It´s Alive Films Oy:n. 
Pösö on opiskellut Kauppakorkeakoulussa suomen kieltä ja talouselämän viestintää. 
Ennen elokuva-alalle siirtymistä Pösö teki pitkän uran mainosmaailmassa. Hän työskenteli mainonnansuunnittelijana Hasan &amp; Partnersissa ja oli perustamassa Steinmann Klinik- ja N2-markkinointitoimistoja.
Pösön ja ohjaaja Teemu Nikin menestynein elokuvan on "Sokea mies, joka ei halunnut nähdä Titanicia". 2021 valmistunut elokuva voitti Venetsian elokuvajuhlilla yleisöpalkinnon. Suomessa elokuvan päänäyttelijä Petri Poikolainen voitti Jussi-palkinnon, myös elokuvan äänisuunnittelijat saivat Jussin. Elokuvan työryhmä palkittiin Jussi-gaalassa myös Nordisk Film -palkinnolla, joka on rahamääräisesti Suomen suurin elokuvapalkinto.
Mustalammi (Sastamala)

Mustalammi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaan pohjoispuolella sijaitseva lampi.
Maantiede.
Mustalammin pinta-ala on 0,98 hehtaaria, ja sen pituus on 150 metriä ja leveys 90 metriä. Se sijaitsee metsäisellä ja ojitetulla suolla, jonka kuivatusvedet valuvat lampeen. Lammen rantaviiva on 0,39 kilometriä pitkä ja sen kaakkoisranta on moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Etelärannalla on yksi loma-asunto, ja lampea kiertää Pohjolanjärveltä Hornioon johtava tie.
Vesistösuhteita.
Mustalammi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Sen luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 400 metriä pitkä laskuoja Pääjärvenojaan. Oja on osa Rautajoen valuma-alueen pääuomaa. Järven vedenpinnan korkeus on 106,0 metriä ja Pääjärvenojalla 95 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta noin 11 metriä.
Historiaa.
Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on lampi vielä metsälampena, joka sijaitsi Salosjärveltä Valkeajärvelle johtavan talvitien varrella.
Pikku-Poikkelus

Pikku-Poikkelus eli Vähä-Poikelus on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 50 metriä. Järven rantaviiva on 0,68 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on rannassa metsäistä suota. Ranta on rakentamaton eikä sinne johda teitä. Järven ylittää korkeajännitelinja.
Vesistösuhteita.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Siihen laskee yksi tulo-oja ja järven luusua sijaitsee järven koillisrannalla, josta saa alkunsa pari kilometriä pitkä ja Pääjärvenojaan Kaivolammin yläpuolella yhtyvä Poikkelusoja. Pääjärvenoja on yläjuoksun osuus Rautajoen valuma-alueen pääuomasta, jonka nimi on alajuoksulla Rautajoki. Järven vedenpinnan korkeus on 103,1 metriä ja Kaivolammin 85,0 metriä mpy., joten Poikkelusojalle kertyy pudotusta noin 18 metriä.
Historiaa.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa järvi sijaitsee Mouhijärven ja Tyrvään pitäjänrajalla . Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa on järvi Karkun ja Tyrvään välisellä rajalla . Järven nimi ilmestyy vasta vuoden 1961 peruskarttaan, jossa se on ”Vähä Poikelus”. Poikelusoja alkaa pohjoisessa sijaitsevalta suolta ja jatkaa järvestä eteenpäin kohti itää. Järven ylittää nyt korkeajännitelinja .
Iso-Poikkelus

Iso-Poikkelus eli Iso-Poikelus on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 9,3 hehtaaria ja sen pituus on 650 metriä ja leveys 300 metriä. Se on muodostunut epätaiselle ylänkömaalle pienten kukkuloiden väliin. Sen rantaviiva on muuten hyvin selkeäpiirteinen, mutta järvestä työntyy etelään päin 140 metriä pitkä ja 20–40 metriä leveä lahti. Järvessä on rannan tuntumassa luotomainen saari. Järven rantaviiva on 1,7 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Sen loivalle ranta-alueelle on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Lakkiniemestä. Edellä mainitun lahden ylittää korkeajännitelinja.
Vesistösuhteita.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Järvellä on kolme tulo-ojaa lähisoilta ja sen luusua sijaitsee järven etelärannan pitkässä ja kapeassa lahdessa, josta saa alkunsa kaksi kilometriä pitkä Poikkelusoja, joka yhtyy Rautajokeen Kaivolammin yläpuolella. Järven vedenpinnan korkeus on 103,7 metriä ja Kaivolammin 85,0 metriä mpy., joten Poikkelusojalle kertyy pudotusta 18,7 metriä.
Historiaa.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Poikelusjärvi” ja se sijaitsi Mouhijärven eteläkärjessä. Seutu oli mouhijärveläisten erämaata, sillä esimerkiksi järven suoaluetta ei käytetty heinäniittyinä.. Tilanne oli säilynyt samanlaisena vielä vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa . Vuoden 1961 peruskartasta huomataan, että Poikkelusoja onkin alkanut viereisestä Pikku-Poikkeluksesta (”Vähä Poikelusjärvi”) ja ”Isosta Poikelusjärvestä” on kaivettu siihen yhtyvä uusi oja. Eteläpään lahden ylittää nyt korkeajännitelinja .
Rajalammi (Rautajoki)

Rajalammi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva lampi.
Maantiede.
Rajalammin pituus on 90 metriä ja leveys 40 metriä. Lampi sijaitsee vedenjakaja-alueella mäkien välisessä painanteessa. Painanteen suo on ojitettu ja suon, ja samalla lammen, laskuoja on yksi näistä ojista. Lampi on autio eikä sinne johda tietä.
Vesistösuhteita.
Rajalammi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Lampeen ei ole johdettu mitään ojitetun suon ojia, mutta ne laskevat suolta kohti Iso-Poikkelusta. Vedet jatkavat siitä eteenpäin Poikkelusojan kautta Rautajoen valuma-alueen pääuomaa, jonka yläjuoksun osuuden nimi on Pääjärvenoja. Sen vedenpinnan korkeus on 115,5 metriä ja Iso-Poikkeluksen 103,7 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 11,8 metriä.
Historiaa.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa Poikelusjärvi ja Rajalammi sijaitsivat Mouhijärven pitäjässä. Lami ja sitä ympäröivä suo oli erämaata, jossa ei niitetty edes heinää. Lampi vaikuttaisi olevan vuoden 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa ja vuoden 1961 peruskartassa maanomistajien rajalla .
Saarijärvi (Rautajoki)

Saarijärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Kylmäkoskenmaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 15,8 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 400 metriä. Järvi on pääpiirteissään selkeän muotoinen. Sen eteläosassa on järven ainoan kiinteän saaren luonna lahden poikki ulottuva matalikko, jossa on vahva vesikasvillisuus. Osa matalikon kasvillisuudesta on ehtinyt maatua saariksi, joten saarien kokonaislukumäärä jää epävarmaksi. Kasvillisuusvyöhykkeen takana on avovesialueita. Järven rantaviiva on 2,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Osa rannoista ovat soistunutta metsää. Loppukesästä umpeenkasvu jakaa järven kahteen tai kolmeen avovesialtaaseen. Pohjoisrantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille tulee tie Lakkiniemeltä, ja itärannalla yksi, jonne tulee tie Konttimäeltä.
Vesistösuhteita.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Rautajoen valuma-alueeseen (35.134) se kuuluu. Siihen laskee soilta muutama tulo-oja, joista yksi tulee viereisestä Saarilammista. Sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,7 kilometrin mittainen laskuoja Pikku-Poikkelukseen. Pikku-Poikkeluksesta alkaa Poikkelusoja, joka yhtyy parin kilometrin päässä Rautajoen valuma-alueen pääuomaan. Pääuoma on yläjuoksulla nimeltään Pääjärvenoja, keskijuoksulla Kaivolamminoja ja vasta alajuoksulla se on Rautajoki. Järven vedenpinnan korkeus on 113,7 metriä ja Pikku-Poikkelus 103,1 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 10,6 metriä.
Historiaa.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa sijaitsee Saarijärvi ja sen Saarilampi Mouhujärven pitäjän eteläosissa. Se on ollut tuolloin erämaata, jossa edes sen suoalueita ei hyödynnetty nittymaina. Tilanne on säilynyt samanlaisena vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa. Järvi oli autio vielä vuoden 1961 peruskartassa. Järven ympärille oli karttaan merkitty kävelypolkuja. Sen laskuojaa oli kaivamalla laajennettu johto-ojaksi.