tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Saurashtra-kirjaimisto

Saurashtra on saurashtran kielelle 1800-luvun lopulla kehitetty abugida-tyyppinen kirjoitusjärjestelmä. Se perustuu brahmi-kirjoitukseen ja sen monet kirjaimet muistuttavat orijalaisen tai gudžaratilaisen kirjaimiston vastaavia merkkejä.
Saurashtran kieltä voidaan kirjoittaa saurashtra-kirjaimiston lisäksi tamililaisella, telugulaisella tai devanagari-kirjaimistolla. Yleisimmin käytetty on tamililainen kirjaimisto, joka on muokattu saurashtran kirjoittamiseen sopivaksi. Puhujien keskuudessa on kuitenkin erimielisyyttä siitä, mikä aakkosto soveltuu parhaiten saurashtran kirjoittamiseen.
Salomoninsaarten dollari

Dollari (ISO 4217 koodi: SBD) on ollut Salomonsaarten virallinen valuutta vuodesta 1977. Yleensä siitä käytetään lyhennystä "$" tai vaihtoehtoisesti "SI$", joka erottaa sen muista dollarivaluutoista. Valuutta jakaantuu 100 senttiin.
Historia.
Ennen Salomonsaarten dollaria maassa käytettiin muiden maiden valuuttoja. Yleisimmin käytettiin Australiassa tuolloin käytössä olleita puntia. Salomonsaaret oli kuitenkin myös julkaissut oman vastaavan setelisarjansa, jota kutsuttiin nimellä Salomonsaarten punta. 
Kun Salomonsaaret siirtyivät imperialistisen Japanin hallintaan, Tyynenmeren punnasta tuli maan virallinen valuutta sotien päättymiseen saakka. Vuonna 1966 Australian dollari otettiin käyttöön punnan sijasta virallisena valuuttana ja sitä käytettiin Salomonsaarilla vuoteen 1976 asti.
Valtion itsenäistyessä vuonna 1977 julkaistiin Salomonsaarten dollari, joka otettiin käyttöön Australian dollarin valuuttakurssilla. Vuoteen 1979 näiden kahden dollarivaluutan kurssi pysyi samana, mutta sen jälkeen Salomonsaarten dollari on heikentynyt nopeasti. Nykyään yksi Salomonsaarten dollari vastaa noin 15 Australian senttiä. 
Kolikot.
Vuonna 1977 julkaistiin kolikkosarja, johon kuuluivat 1, 2, 5, 10 ja 20 sentin kolikot, sekä 1 dollarin kolikko. Senttikolikot olivat saman kokoisia, painoisia ja värisiä kuin vastaavat Australian kolikot. 1 dollarin kolikko oli seitsenkulmion muotoinen ja valmistettu kuparinikkelisekoituksesta.
Vuonna 1985 1 ja 2 sentin kolikot alettiin valmistaa pronssipäällystetystä teräksestä. Vuonna 1990 5, 10 ja 20 sentin kolikoissa siirryttiin nikkelipäällysteisiin teräskolikkoihin. Vuonna 1988 julkaistiin uusi 50 sentin kolikko, joka oli 12-kulmainen ja materiaaliltaan kuparinikkelisekoitetta. Korkean inflaation vuoksi 1 ja 2 sentin kolikoille tarve väheni kun tuotteiden hintoja alettiin pyöristää lähimpään 5 senttiin. 
Toinen kolikkosarja julkaistiin vuonna 2012. Käyttöön otettiin kooltaan aikaisempia pienemmät 10, 20 ja 50 sentin nikkelikolikot, sekä 1 ja 2 dollarin messinkikolikot. Kahden dollarin kolikko korvasi aiemmin käytössä olleen kahden dollarin setelin. 1, 2 ja 5 sentin kolikoiden valmistaminen lopetettiin käytännön syistä. Kaikissa Salomonsaarten kolikoissa esiintyy valtionpäämiehen, Kuningatar Elisabet II:n muotokuva.
Setelit.
24. lokakuuta 1977 julkaistiin 2, 5 ja 10 dollarin setelit. Vuonna 1980 setelisarjaan lisättiin 20 dollarin seteli. Ensimmäisessä setelisarjassa esiintyy Kuningatar Elisabet II, mutta sittemmin hänen muotokuvansa on korvattu valtion kansallisvaakunalla. 50 dollarin seteleitä alettiin painaa vuonna 1986 ja 100 dollarin seteleitä vuonna 2006. Polymeerivalmisteinen kahden dollarin seteli korvasi vanhan puuvillakuituisen setelin vuonna 2001, mutta vuonna 2006 siirryttiin jälleen puuvillakuituseteleihin. Vuoden 2006 setelisarjassa otettiin käyttöön useita uusia turvallisuustekijöitä kuten kirkkaammat taustavärit, mikrotulostettu hologramminauha sekä turvalanka. 
Kaikkien seteleiden kuvitus pohjautuu valtion perinteisiin ja kulttuuriin. Jokaisen seteliyksikön kuvituksessa on oma teemansa. 
Kaikki setelit painaa Salomonsaarten Keskuspankki.
Kaíti Garmpí

Aikateríni ”Kaíti” (”Katy”) Garmpí (, kansainvälisesti usein "Katy Garbi", s. 8. kesäkuuta 1961 Kreikka) on kreikkalainen laïkó- ja poplaulaja. Garmpí on nauttinut suosiota varsinkin kotimaassaan Kreikassa sekä Kyproksella, mutta myös Turkissa ja Bulgariassa.
Garmpí edusti Kreikkaa vuoden 1993 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Elláda, chóra tou fotós” ja sijoittui yhdeksänneksi.
Teemu Leinonen

Teemu Leinonen on suomalainen professori ja taiteen tohtori. Vuonna 2024 hänet valittiin Tai­dey­li­opis­ton tut­ki­muk­ses­ta vas­taa­vak­si va­ra­reh­to­riks­i. Lisäksi Leinonen toimii Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun median laitoksella, Aalto Media Lab:issa uuden median muotoilun ja oppimisen professorina. Leinonen on Helsingin yliopiston dosentti, alanaan digitaaliset oppimisympäristöt.
Leinonen on julkaissut kymmeniä tieteellisiä artikkeleita ja erilaisia digitaalisia prototyyppejä. Hän toimii useissa tieteellisissä julkaisuissa ja konferensseissa vertaisarvioitsijana. Lisäksi hän kuuluu muutamien tieteellisten ja kansalaisjärjestöjen hallituksiin.
Leinonen on toiminut useita vuosia Wikimedia Foundationin neuvonantajana.. Kaudella 2013–2014 hän oli Taiteen edistämiskeskuksen media-, sarjakuva- ja kuvitustaiteen toimikunnan jäsen.
Vuosina 2014-2017 Leinonen toimi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun tutkimuksesta vastaavana varadekaanina.
Ennen media-alaa Leinonen opiskeli Tampereen yliopistossa kasvatustieteitä, sosiologiaa ja kansainvälisiä suhteita.
Sadamu Komachi

Sadamu Komachi ( 18. huhtikuuta, 1920 Ishikawan prefektuuri – 15. heinäkuuta, 2012) oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien hävittäjälentäjä sekä hävittäjä-ässä. Hän oli arvoltaan sotilasmestari. Hän aloitti ilmailu-uransa kesäkuussa 1940 valmistuttuaan lentokoulusta. 
Sota-aikana Komachi oli kotimaassaan melko kuuluisa. Hänen saavutuksistaan kirjoitettiin usein, muiden muassa kotiprefektuurin sanomalehdissä. Lisäksi hän oli japanilaiseksi huomattavan pitkä, yli 180 cm. Hän osallistui muiden muassa Korallimeren taisteluun, Salomonsaarten taisteluihin Guadalcanalilla sekä Mariaanien taisteluun, missä hönet ammuttiin alas. Hän lensi Mitsubishi A6M Reisenillä sekä Kawanishi N1K1 Shiden-Kailla. Urallaan Sadamu Komachi lensi arviolta 2 500 tuntia sekä osallistui 180 taisteluun. Hän teki kaksi pakkolaskua ja hänet ammuttiin alas kerran. Komachin lentäjätoverit arvioivat hänen saaneen noin 40 ilmavoittoa, mutta Komachin oman arvion mukaan, määrä olisi ollut vain puolet tästä.
Komachi selvisi sodasta hengissä. Hän osallistui myös veteraanitapaamisiin USA:ssa.
Helsingin yliopiston pyöräilyseura Prologi

Helsingin yliopiston pyöräilyseura Prologi ry on vuonna 2005 perustettu rekisteröity yhdistys, joka kokoaa yhteen ensisijaisesti Helsingin yliopistossa opiskelevia ja työskenteleviä pyöräilijöitä. Vuonna 2014 seurassa oli noin 90 jäsentä.
Toiminta.
Prologin keskeinen toimintamuoto on pyöräkorjaamo Säätämön ylläpito. Pyöräkorjaamo toimii Domus Gaudiumin tiloissa ja on auki jäsenille päivystysaikoina. 
Muuta seuran toimintaa ovat esimerkiksi sisäpyöräilyvuorot, ajovaatetilaukset ja yhteislenkit.
Historiaa.
Prologin perustamiskokous pidettiin 26. tammikuuta 2005 oppimiskeskus Aleksandriassa. Idea seuran perustamisesta oli syntynyt Fillarifoorumilla. Esikuvina seuralle toimivat Oxfordin ja Cambridgen perinteiset pyöräilyseurat. Kohderyhmäksi haluttiin Helsingin yliopiston opiskelijat, henkilökunta ja alumnit.
Tour de Helsinki sai alkunsa Prologin vuosina 2005 ja 2006 järjestetyistä yhteislenkeistä. Vuonna 2007 järjestettiin ensimmäinen varsinainen Tour de Helsinki, jonka järjestelyissä oli mukana Prologin lisäksi Cycle Club Helsinki, Helsingin Polkupyöräilijät, IK-32 ja Vantaan pyöräilijät.
Ranskantorakka

Ranskantorakka eli TV-torakka ("Supella longipalpa") on russakansukuisten (Ectobiidae) heimoon kuuluva torakkalaji, joka kestää kuumuutta ja korkeampia lämpötiloja kuin russakka. Suomessa ranskantorakka kuuluu kansallisen vieraslajistrategian lajeihin. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2019 ranskantorakka katsottiin arviointiin soveltumattomaksi (NA), sillä laji esiintyy ainoastaan sisätiloissa.
Koko ja ulkonäkö.
Väritykseltään ranskantorakka on kellanruskea, 11–14 millimetrin pituinen. Keskiruumiin etuselkä on hyvin tumma ja selkäpuolella on hyvin tunnusomainen, kolmen vaalean poikkiraidan muodostama kuviointi. Keskiruumiin selkäkilpi on reunoistaan läpikuultava. Pään etuosassa huulirihmat ovat pitkät mihin tieteellinen lajinimikin viittaa. Täysikasvuinen naaras on lyhytsiipinen, mutta koiraalla on hyvin kehittyneet siivet, jotka peittävät koko takaruumiin, ja se myös lentää aktiivisesti.
Muiden torakoiden tapaan toukat muistuttavat aikuista, mutta ovat pienempiä ja siivettömiä. Ranskantorakan toukkien selkäpuolella on kaksi leveää, vaaleaa poikkivyötä.
Elinympäristö ja elintavat.
Ranskantorakka on alun perin kotoisin päiväntasaajan pohjoispuolisesta Afrikasta, ja esiintyy siellä luonnonvaraisena avoimissa elinympäristöissä maanpinnalle kertyneen karikkeen joukossa. Se on kuitenkin levinnyt ihmisen toimesta ympäri maailmaa: Amerikkoihin 1800-luvun lopulla, Australiaan 1920-luvulla ja Suomeenkin 1960-luvulla. Ranskantorakkaa on tavattu siitä lähtien monin paikoin asuinrakennuksista.
Naaras on heikosti kehittyneiden siipiensä vuoksi lentokyvytön, kun taas koiras kykenee lentämään hyvin, ja tekeekin niin herkästi esimerkiksi häirittäessä. Yksilöitä tavataan tyypillisesti huonetilojen yläosista sekä erilaisten huonekalujen sisältä, mihin myös koko suvun tieteellinen nimi viittaa.
Naaras munii 14–18 munaa munakoteloon, jota se kuljettaa takaruumiinsa kärkeen kiinnitettynä reilun vuorokauden ajan, ennen kuin laskee sen sopivaksi katsomaansa paikkaan. On tavallista, että useat naaraat päätyvät valitsemaan saman paikan, jolloin poikasia voi kuoriutua yhdestä paikasta hyvin runsaasti. Munakotelon eli oothecan koko on noin 4 mm x 2,5 mm ja siinä on selvä harjanne. Yksi naaras voi tuottaa elinaikanaan 10–20 munakoteloa. Toukat kuoriutuvat 1–3 kuukauden kuluessa muninnasta, korkeampi lämpötila noupeuttaa kuoriutumista huomattavasti.
Toukka-asteita on 6–8 kappaletta. Kehitys aikuiseksi torakaksi kestää naarailla 56–162 ja koirailla 54–162 vuorokautta. Korkeampi lämpötila ja toukkien mahdollisuus elää ryhmässä nopeuttavat kehitystä. Ranskantorakka on jokseenkin termofiilinen laji, jonka kehityksen optimilämpötila on laboratoriokasvatusten perusteella +27°C. Koiras on valmis parittelemaan 3–5 vuorokautta aikuistumisensa jälkeen ja naaras alkaa munimaan noin viikon kuluttua parittelusta. Aikuinen koirastorakka elää reilut 100 päivää, naaras noin 90.
Hyppykiilupistiäisiin kuuluva "Comperia merceti" on ilmeisesti täysin ranskantorakkaan erikoistunut parasitoidi, ja sitä käytetään ranskantorakoiden biologisessa torjunnassa.
Don Page

Don N. Page on kanadalainen fyysikko, joka työskentelee Albertan yliopistossa Kanadassa. Hänen työnsä keskittyvät kvanttikosmologiaan ja teoreettiseen painovoimafysiikkaan. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1976 Kalifornian teknisessä yliopistossa (Caltech).
Hänet on nimetty Royal Society of Canadan Fellowksi.
William Wootters

William Wootters on yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko ja yksi kvantti-informaatioteorian perustajista. Hänet tunnetaan Benjamin Schumacherin innoittajana, kun tämä sai inspiraation termille "kubitti". 
Wootters väitteli filosofian tohtoriksi Texasin yliopistosta Austinissa vuonna 1980 ja opetti fysiikkaa Williams Collegessa vuodesta 1982.
Stephen Wiesner

Stephen Wiesner (1942–2021) oli Israelissa työskentelevä fyysikko. Häntä pidetään ensimmäisenä, joka jo v. 1983 tutki kvanttimekaanisen − myöhemmin kubitiksi nimetyn − systeemin käyttöä tiedon välitykseen ja varastointiin soveltaen sitä kvanttirahaan, jota olisi mahdoton väärentää.
Neuvostoliiton talvioffensiivi 1941–1942

Neuvostoliiton talvioffensiivi 1941–1942 oli toisessa maailmansodassa nimitys puna-armeijan talvella 1941–1942 tekemille vastahyökkäyksille Saksan armeijaa vastaan. Offensiivin voidaan katsoa alkaneen 5. joulukuuta 1941 Moskovan taistelun epäonnistuttua ja päättyneen 30. huhtikuuta 1942. Lähes kaikki taistelut talven ajalta päättyivät Neuvostoliiton voittoon saksalaisista. Saksalaisten saavutettua merkittävän voiton toisessa Harkovan taistelussa toukokuussa 1942, he kykenivät jälleen aloittamaan kesähyökkäyksen Neuvostoliittoa vastaan etelässä.
Ahmedabadin piirikunta

Ahmedabadin piirikunta (, ) on yksi Intian Gujaratin osavaltion 33 piirikunnasta. Piirikunta rajautuu pohjoisesta Mehsanan ja Gandhinagarin piirikuntiin, idästä Khedan ja Anandin piirikuntiin, etelästä Botadin ja Bhavnagarin piirikuntiin ja lännestä Surendranagarin piirikuntaan.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 7 214 225 asukasta.
Huutomerkki (kirjasarja)

Huutomerkki oli kustannusyhtiö Tammen vuosina 1968–1983 sekä 2008–2010 julkaisema kirjasarja. Se sisälsi yhteiskunnallisia pamfletteja, joita julkaistiin yhteensä 99. Kirjoittajina toimi eri alojen vaikuttajia Suomesta ja ulkomailta.
Historia.
Aloitteen pamflettisarjasta tekivät Sadankomiteassa vaikuttaneet Ilkka Taipale ja Kalevi Suomela, jotka itse toimittivat järjestön kustantamaa "Ydin"-lehteä. Huutomerkin esikuvana olivat Ruotsissa ja Norjassa julkaistut useat vastaavat kirjasarjat. Taipale ja Suomela ottivat yhteyttä kustannusyhtiö Tammen johtajaan Jarl Hellemanniin ja keväällä 1968 yhtiön johtokunta teki päätöksen Huutomerkki-sarjan julkaisusta. Sen toimituskunnan muodostivat alussa lähinnä Taipale ja Suomela sekä myöhemmin muun muassa Pekka Peltola ja Erkki Rantala. 
Ensimmäinen Huutomerkki-sarjan kirja oli vuonna 1968 ilmestynyt Jaakko Okkerin toimittama "Praha 21.8.1968", joka käsitteli kriittisesti Neuvostoliiton johtamien Varsovan liiton maiden tekemää Tšekkoslovakian miehitystä. Kirjaa on kutsuttu kustannustoimittamisen Suomen ennätykseksi, koska tekstin kirjoittamiseen oli aikaa yksi viikko ja kirja ilmestyi kolme viikkoa miehityksen jälkeen. 
Vuosina 1968–1983 julkaistiin 92 kirjaa, joista suosituimmat olivat 1969 ilmestynyt teologi Terho Pursiaisen "Uusin testamentti" sekä Pekka Gronowin "Laulukirja" vuodelta 1973. Pursiaisen teoksesta otettiin kahden vuoden aikana seitsemän painosta ja sitä myytiin yhteensä 21 600 kappaletta, Gronowin kirjaa puolestaan myytiin 10 000 kappaletta. Pursiaisen kirja aiheutti näkemyksillään suurta kohua ja sen kirjoittajasta tehtiin jopa valitus tuomiokapitulille ja oikeuskanslerille.
2000-luvun julkaisut.
Huutomerkki-sarjan julkaisu aloitettiin uudelleen 25 vuoden tauon jälkeen vuonna 2008, jolloin ensimmäisenä ilmestyi Yleisradion taloustoimittajan Seppo Konttisen pamfletti "Salainen pankkituki". Sarjan viimeinen kirja julkaistiin 2010. Syyksi lopettamiselle Tammi kertoi, etteivät Huutomerkki-sarjan teokset tavoittaneet tarpeeksi lukijoita. WSOY toi samaan aikaan markkinoille oman "Barrikadi"-sarjansa, joka oli tarkoitettu Huutomerkin kilpailijaksi. Myös sen julkaisu lopettiin vuonna 2011.
Deutsches Historisches Museum

Deutsches Historisches Museum (DHM; ) on Berliinissä toimiva Saksan historiaa esittelevä kansallinen museo. Se toimii Unter den Lindenin varrella vanhan asevaraston eli Zeughausin tiloissa.
Museon perustivat Saksan liittotasavalta ja Länsi-Berliini vuonna 1987 osana Berliinin kaupungin 750-vuotisjuhlia. Kyseessä oli Helmut Kohlin hallituksen merkittävä historiapoliittinen hanke, joka oli kirjattu jo vuonna 1982 hallitusohjelmaan. Museo oli alun perin tarkoitus sijoittaa Saksan valtiopäivätalon lähelle Spreen mutkan alueelle, ja Kohl ehti jo muuraamaan siellä peruskiven lokakuussa 1987. Museota ei koskaan rakennettu tälle paikalle. Saksan yhdistyttyä vuonna 1990 Itä-Saksan kansallisen historiallisen museon, "Museum für Deutsche Geschichten" (MfDG) kokoelmat siirtyivät uuden museon haltuun. Niihin yhdistettiin myös Zeughausin vanhat asekokoelmat. Samalla uusi museo sai tiloikseen MfDG:n käytössä olleen Zeughausin. Tätä vuonna 1695 rakennettua historiallista arvorakennusta täydennettiin I. M. Pein suunnittelemalla uudella näyttelyhallilla, joka valmistui vuonna 2003. Vuonna 2006 avattiin vuosien ajan valmisteltu uusi perusnäyttely, joka esittelee Saksan historiaa perusteellisesti 2 000 vuoden ajalta. Vuonna 2009 museo siirrettiin Saksan liittovaltion ja Berliinin osavaltion yhteisomistuksesta erityisen itsenäisen säätiön omistukseen.
Museon näyttely pyrkii esittelemään Saksan historiaa kaikessa ristiriitaisuudessaan. Alemmassa kerroksessa esitellään vuoden 1918 jälkeistä lähihistoriaa ja ylemmässä kerroksessa sitä vanhempaa aikaa. Museon yhteydessä toimii suuri käsikirjasto ja museon kokoelmat käsittävät noin 900 000 esinettä. Ensimmäinen näyttelyesine oli vuoden 1841 alkuperäinen painos August Heinrich Hoffmann von Fallerslebenin "Deutschlandliedistä", jonka liittokansleri Kohl symbolisesti luovutti museolle sen perustamisen yhteydessä 1987.
Kevin López

Kevin López (s. 12. kesäkuuta 1990) on espanjalainen keskimatkojen juoksija. 
López saavutti hopeaa 800 metrillä Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 ja pronssia samalla matkalla Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011. Lisäksi hän oli kuudes Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017. Hän karsiutui välierissä Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 ja alkuerissä Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014.
Ulkoradoilla hän sijoittui 800 metrillä kuudenneksi Barcelonan EM-kilpailuissa 2010. Hän on juossut saman matkan välierissä Lontoon olympialaisissa 2012, Daegun 2011, Moskovan 2013, Pekingin 2015 ja Lontoon 2017 MM-kilpailuissa sekä Helsingin 2012 ja Zürichin EM-kilpailuissa 2014. Alkuerissä hän karsiutui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. 1 500 metrillä hän karsiutui välierissä Dohan MM-kilpailuissa 2019.
López voitti 800 metrillä alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Novi Sadissa 2009 ajalla 1.48,25 ja sai alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa samalla matkalla hopeaa Ostravassa 2011.
Hänen ennätyksensä ulkoradoilla ovat 800 metrillä 1.43,74 (Espanjan ennätys 2012–2018) ja 1 500 metrillä 3.34,83. Sisäradoilla hän on juossut 800 metriä 1.45,69 ja 1 500 metriä 3.39,86.
Luettelo Ranskan presidenteistä

Tämä on luettelo Ranskan tasavallan presidenteistä. Luettelossa ovat mukana Ranskan toinen tasavalta 1848–1852, kolmas tasavalta 1871–1940, neljäs tasavalta 1947–1959 ja viides tasavalta vuodesta 1959 alkaen.
Ranskan presidentit.
Tasavallan väliaikainen hallinto (1944–1947).
Väliaikaishallinnon puheenjohtajat
Rantatarhayökkönen

Rantatarhayökkönen ("Lacanobia oleracea") on yleinen pienehkö yökköslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Etusiivet punertavanruskeat, joissa kullanväriset täplät. Kärjissä hopeinen viiru. Siipien kärkiväli noin 34–44 mm. Tuntosarvet ohuet ja yhtenäiset.
Levinneisyys ja lentoaika.
Levinneisyys kattaa lähes koko Euroopan, idässä Japaniin saakka. Etelä-Suomessa yleinen, Keski-Suomessa harvinaisempi. Rantatarhayökkösen lentoaika on toukokuun lopulta syyskuun loppupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat.
Esiintyy rannikoilla ja saaristossa, erityisesti kulttuuriympäristöissä ja rannoilla.
Aikuinen käy kukilla ja tulee valolle sekä syötille. Talvehtii punaruskeassa kotelossa.
Ravintokasvi.
Rantatarhayökkösen toukka on moniruokainen polyfagi. Toukkien ravintokasveina ovat matalat ruohovartiset kasvit, puutarhakasveista esimerkiksi salaatit, krassit ja pelargonit, ritarinkannukset ja kasvihuoneessa tomaatit.
Whiplash (täsmennyssivu)

Whiplash voi viitata seuraaviin:
Bauhaus-arkisto

Bauhaus-arkisto () on Bauhaus-taidekoulun toimintaa esittelevä museon, kirjaston ja arkiston käsittävä kokonaisuus Berliinin Tiergartenin kaupunginosassa Landwehrkanalin rannalla.
Arkisto perustettiin vuonna 1960. Bauhausin johtajana toiminut arkkitehti Walter Gropius suunnitteli Bauhaus-arkistolle oman rakennuksen, joka toteuttiin vuosina 1976–1979. Valkoisen kaksikerroksisen rakennuksen ulkonäköä hallitsevat pohjoiseen suunnatut aurinkokatokset, joiden avulla auringonvalon pääsyä sisätiloihin voidaan kontrolloida. Museon ja arkiston kokoelmiin kuuluu maailman laajin kokoelma tunnettujen Bauhaus-taiteilijoiden ja -arkkitehtien töitä, kuten luonnoksia, maalauksia, taide-esineitä, huonekaluja ja rakennusten pienoismalleja.
Martta (Raamattu)

Martta ("Pyhä Martta") on Raamatun henkilö, Betanian Marian ja Lasaruksen sisar. Hänestä kerrotaan Luukkaan evankeliumin 10. luvussa sekä Johanneksen evankeliumin 11. ja 12. luvuissa.
Martta Raamatussa.
Uuden testamentin mukaan Martta oli Marian ja Lasaruksen sisar, joka asui pienessä Betanian kaupungissa lähellä Jerusalemia. Heidät kuvataan Jeesuksen läheisinä ystävinä, joiden luona Jeesus asui saavuttuaan Jerusalemiin.
Luukkaan evankeliumin mukaan Martta huolehti moninaisista koti­talous­töistä samaan aikaan, kun hänen sisarensa Maria kuunteli Jeesuksen puhetta. Martta pyysi Jeesusta kehottamaan Mariaa auttamaan, mutta Jeesuksen mielestä Martta suorastaan hätäili turhaan, sillä Jeesus oli tullut taloon ennen kaikkea opettamaan eikä aterioimaan. Sen sijaan Maria oli valinnut ”hyvän osan, jota ei häneltä oteta pois”.
Johanneksen evankeliumissa Martta mainitaan kertomuksessa Lasaruksen kuolleista herättämisestä. Kun Lasarus oli kuollut ja ollut neljä päivää haudassa, Jeesus saapui paikalle. Hänelle Jeesus sanoi: ”Minä olen ylösnousemus ja elämä”, mihin Martta vastasi: ”Minä tiedän hänen nousevan ylös­nousemuksessa viimeisenä päivänä.” Lisäksi hän ilmaisi uskovansa, että Jeesus oli Kristus, Jumalan poika, joka oli tuleva maailmaan. Myöhemmin, kuusi päivää ennen pääsiäistä, Jeesus saapui jälleen Betaniaan, jossa Martta valmisti hänelle aterian.
Legendoja.
Pako Jerusalemista laivalla ja julistustyö Galliassa.
Keski­aikaisen perimä­tiedon mukaan Martta ja Maria pakenivat Jerusalemista sen jälkeen, kun apostoli Jaakob vanhempi oli teloitettu. Samalla laivalla olivat myös Maria, Kleofaksen vaimo, Salome ja Magdalan Maria. Läntisessä perinteessä on usein samastettu Betanian Maria ja Magdalan Maria, kun taas ortodoksinen kirkko on aina pitänyt heitä kahtena eri henkilönä.
Laivan, jolla he pakenivat, kerrotaan joutuneen tuuli­ajolle ja päätyneen lopulta Provencen rannikolle silloisessa Galliassa, nykyisessä Etelä-Ranskassa. Siellä he olisivat pelastautuneet maihin paikka­kunnalla, joka heidän mukaansa on saanyt nimen Saintes-Maries-de-la-Mer, ”Meren pyhät Mariat”. Siellä Martan sisaruksineen kerrotaan julistaneen kristinuskoa. Martta tuli tunnetuksi avuliaisuudestaan ja ystävällisyydestään.
Lohikäärmeen voittaminen.
Provencelaiset legendat kertovat myös Rhônen varrella metsässä asuneesta Tarasque-nimisestä lohikäärmeestä, joka piti seutua kauhun vallassa. Niiden mukaan Martta olisi kuitenkin saanut lohi­käärmeen tottelemaan tekemällä ristin­merkin, minkä jälkeen hän saattoi sitoa sen nyöreillä ja kuljettaa kaupungin torille tapettavaksi. Tästä väitetään Tarasconin kaupungin nimen johtuvan. Vuonna 1187 alueelta löydettiin hänen väitetyt jäännöksensä.
Ortodoksinen perimätieto.
Sitä vastoin ortodoksisen perimä­tiedon mukaan Martta ja Maria avustivat veljeään saarnaamisessa useissa eri maissa, ja he päätyivät lopulta Kyprokselle, missä Lasaruksesta tuli Kitionin piispa.
Muistopäivät.
Martan muistopäivä on läntisessä kristi­kunnassa 29. heinäkuuta. Ortodoksisessa kirkossa Martan ja hänen sisarensa Marian muisto­päivä on 4. kesäkuuta.
Nimikkokohteita.
Raamatun Martan mukaan on saanut nimensä Marttaliitto.
Museum für Naturkunde

Museum für Naturkunde on Berliinissä toimiva luonnonhistoriallinen museo. Museo sijaitsee Mitten kaupunginosassa Invalidenstrasse-kadun varrella. Vuoteen 2009 saakka museo oli Humboldt-yliopiston alainen, mutta sittemmin sitä on ylläpitänyt erityinen säätiö, joka kuuluu Leibniz-Gemeinschaftiin.
Kokoelmat.
Museon näyttelytilat ovat 6 600 neliömetrin laajuiset. Museon kokoelmat käsittävät yli 30 miljoonaa esinettä, joiden joukossa on joitain huomattavia kohteita. Lasikattoisella valopihalla eli niin sanotussa dinosaurushallissa on seitsemän koottua dinosauruksen luurankoa. Niistä tunnetuin on 150 miljoonaa vuotta vanha "Brachiosauruksen" luuranko, jonka saksalainen paleontologiryhmä löysi vuonna 1909 Tendaguru-kukkulan luota nykyisestä Tansaniasta. Se on pystytettynä yli 13 metriä korkea ja siten maailman suurin koottu aito dinosauruksen luuranko. Se saatiin koottua ensimmäisen kerran vuonna 1937. Luuranko koottiin uudelleen vuosina 2005–2007 viimeisimmän tieteellisen tiedon pohjalta. Toinen kuuluisa näyttelyesine on samassa salissa esillä oleva muinaislintu "Archaeopteryxin" fossiili, joka on parhaiten säilynyt maailman yhdeksästä kyseisen lajin fossiilista. Se löydettiin vuosien 1874 ja 1876 välisissä kaivauksissa Blumenbergistä läheltä Eichstättiä. Vanhin museon esineistä on 4,6 miljardia vuotta vanha meteoriitti.
Historia.
Arkkitehti August Tieden suunnittelema museorakennus valmistui vuonna 1889, ja sinne yhdistettiin kolme Humboldt-yliopiston alaista museota: geologis-paleontologinen, mineraloginen ja eläintieteellinen museo. Ne oli kaikki perustettu samaan aikaan yliopiston kanssa vuonna 1810. Erillinen museorakennus oli tarpeen, koska 1880-luvulla luonnonhistorialliset kokoelmat täyttivät jo kaksi kolmasosaa yliopiston tiloista. Kokoelmia oli kartutettu 1800-luvun alusta alkaen, ja niihin kuului muun muassa löytöjä Alexander von Humboldtin, Leopold von Buchin ja Adelbert von Chamisson tutkimusmatkoilta. Eläintieteellisen kokoelman perustana oli muun muassa kreivi Johann Centurius von Hoffmannseggin yksityinen kokoelma. Keisarikunnan aikana kokoelmat laajenivat huomattavasti lisää uusien saksalaisten tutkimusretkien myötä.
Museorakennus vaurioitui toisen maailmansodan pommituksissa helmikuussa 1945, mutta se saatiin kunnostustöiden myötä avattua uudelleen jo saman vuoden syyskuussa. Se oli ensimmäinen Berliinin museoista, joka avattiin uudelleen sodan jälkeen. Pommitukset tuhosivat kuitenkin koko itäsiiven. Pääosa kokoelmista pelastui, mutta suurten nisäkkäiden ja valaiden jäännökset menetettiin.
Kylmän sodan aikana museo oli Itä-Saksan puolella, ja se sai uusia esineitä lähinnä sosialistisista veljesmaista, kuten Mongoliasta ja Kuubasta. Pääosa museorakennuksesta kunnostettiin vuosina 2005–2007, ja sinne avattiin uusi pysyvä perusnäyttely, jonka aiheena on evoluutio. Itäsiiven uudelleenrakentaminen käynnistyi vuonna 2006. Sen valmistuttua sinne sijoitettiin vuonna 2010 nesteisiin säilöttyjen näytteiden kokoelmat.
Tetsuzō Iwamoto

Tetsuzō Iwamoto (jap. 岩本 徹三, Iwamoto Tetsuzō, 15. kesäkuuta 1916 – 20. toukokuuta 1955) oli keisarillisen Japanin laivaston hävittäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Iwamoton arvioitiin saaneen arviolta 80–87 ilmavoittoa. Todellinen lukumäärä ei todennäköisesti tule koskaan täysin selviämään. Aliluutnantti ( - tai "sub-lieutenant") Iwamoto saavutti enimmät ilmavoittonsa Rabaulissa, Tyynenmeren sodassa.
Iwamoto syntyi Hokkaidōn prefektuurissa, kesäkuussa 1916 poliisin poikana. Nuori Tetsuzō oli omapäinen ja uhmasi auktoriteetteja. Vuonna 1934 nuori Iwamoto karkasi kotoaan ja pettäen omien vanhempiensa toiveet, maanviljelijänä toimimisesta sukutilalla. Masudan maa- ja metsätalouskoulun jälkeen, hän värväytyi keisarillisen Japanin laivastoon. Myöhemmin hän siirtyi lentokoulutukseen, sillä laivastossa lentäjillä oli muita paremmat edut.
Tetsuzō Iwamoto aloitti taistelulentäjänä Kiinan vastaisella rintamalla. Tulikaste tuli 25. helmikuuta 1938 Nankingin taistelussa, jolloin Iwamoto oli 12. lentorykmentissä. Rykmentissä palveli myös Saburō Sakai. Kiinassa Iwamoton laskettiin saaneen 14 ilmavoittoa. Myöhemmin hän osallistui Pearl Harborin hyökkäykseen, Mitsubishi A6M Reisenillä lentotukialus "Zuikakulta".
Iwamoto tunnettiin Rabaulilla ja Trukilla nuorempien lentäjien kouluttajana, joka suosi ”iske ja syöksy pakoon” -taktiikkaa. Iwamoto sai useita lempinimiä, kuten: ”Tiikeri-Tetsu” ja ”Zerojen ässien ässä”.
Iwamoton päiväkirja löydettiin hänen kuolemansa jälkeen. Siinä on ilmoitettu huima 202 viholliskoneen voittoluku. Japanilaiset sotahistorioitsijat ovat korjanneet tuota määrää huomattavasti alaspäin.
Uumajanjoki

Uumajanjoki () on Ruotsissa Västerbottenin läänissä virtaava 449 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Uumajanjoen vesistössä sen pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 26814,8 neliökilometriä, se saa alkunsa läheltä Norjan rajaa ja se laskee Pohjanlahden Merenkurkkuun Uumajan keskustaajamassa. Jokea on muokattu voimakkaasti vesivoiman tuottamiseksi.
Vesivoimaa.
Joessa on 19 vesivoimalaitosta: Stornorrfors (599 MW, suurin), Pengfors, Harrsele, Bjurfors Nedre, Bjurfors Övre, Tuggen, Hällforsen, Betsele, Bålforsen, Rusfors, Grundfors, Stensele, Umluspen, Juktan, Gardikfors, Gejmån, Abelvattnet, Ajaure ja Klippen. Voimaloiden yhteisteho on 1 804 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 7 572 gigawattituntia.
Ristiinan kirkko

Ristiinan kirkko on Mikkelin Ristiinassa sijaitseva puinen ristikirkko. Kirkko valmistui vuonna 1775 ja rakennusmestarina toimi Eskil Collenius. Kirkon alttaritaulu on Alexandra Såltinin maalaama.
Historia.
Ristiina erotettiin itsenäiseksi kirkkoherrakunnaksi 1649 ja samana vuonna valmistui seurakunnan ensimmäinen kirkko. Sen rakennutti Pietari Brahen puoliso Kristiina Katariina Brahe. Huonokuntoisen ja pienen kirkon tilalle valmistui vuonna 1775 nykyinen. Vuonna 1843 kirkkoa laajennettiin ristisakaroiden väliin rakennetuilla suorakulmaisilla osilla. Kirkkoa voikin nykymuodossaan pitää kahtamoisena eli kaksoisristikirkkona. Se on peruskorjattu 1997.
Kirkon sankarihautausmaan sankariristi on paljastettu vuonna 1951 ja sen on suunnitellut kuvanveistäjä Ilmari Wirkkala.
Hiroyoshi Nishizawa

Hiroyoshi Nishizawa (27. tammikuuta, 1920 – 26. lokakuuta, 1944) oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien lentäjä ja hävittäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Nishizawa syntyi 27. tammikuuta 1920, sakeyhtiön johtajan poikana Naganon prefektuurissa. Lankatehtaalla työskennellyt Hiroyoshi liittyi 1936 laivastoon ja valmistui 1939 lentäjäksi. Hän lensi Mitsubishi A6M Reisenillä, jota ennen Mitsubishi A5M:llä.
Sotilasmestari Nishizawasta tuli eräs Japanin eniten ilmavoittoja saavuttaneista hävittäjälentäjistä ja kuului "Rabaulin siivouskolmikkoon", jonka muut jäsenet olivat Saburō Sakai ja Toshio Ōta. Häntä koulutti Sakai. Hän saavutti 36 pudotusta Sakaidan mukaan. Sakain muistelmateos nosti Nishizawan kuuluisuuteen. Nishizawan lempinimi oli "Paholainen", hän pudotti 7. elokuuta 1942 ilmataistelussa kuusi Grumman F4F Wildcatia.
Osana Nishizawan nimeen liittynyttä tarinaa oli lentäminen ilman laskuvarjoa. Hän vastusti Japanin lentojoukkojen pysyväismääräystä laskuvarjon käyttämisestä, koska koki hallitsevansa paremmin lentokonettaan ilman sitä. Vaikka hän oli kaartotaisteluitten asiantuntija, hän ei onnistunut kouluttajana hyvin. Häneltä puuttui Sakaidan mukaan tarvittava motivaatio. Monen muun johtavan huippuässän tavoin Nishizawa oli yksilötaistelija. Hän suojasi 25. lokakuuta 1944 ensimmäistä menestyksellistä kamikaze-tehtävää Leytenlahden taistelussa.
Nishizawa pyysi siirtoa kamikaze-lentäjäksi, mutta pyyntöön ei suostuttu, koska hän oli liian arvokas hävittäjälentäjänä. Hän kuoli 26. lokakuuta 1944 matkustajana Nakajima Ki-49 Donryu -pommikoneessa matkalla hakemaan taistelukoneita täydennyksenä lentorykmenttiinsä. Grumman F6F Hellcat ampui koneen alas. Nishizawa ylennettiin kuoleman jälkeen luutnantiksi.
Stan Rogers

Stanley Allison Rogers (29. marraskuuta 1949 Hamilton – 2. kesäkuuta 1983 Kentucky) oli kanadalainen laulaja-lauluntekijä. Rogers tunnettiin täyteläisestä baritoniäänestään ja folk-lauluistaan, jotka hän usein kirjoitti ja esitti perinteisellä kelttiläisellä tyylillä. Hänen musiikkinsa ei saavuttanut laajaa soittoa kaupallisilla radiokanavilla, eikä häntä elinaikanaan tunnettu folk-piirien ulkopuolella.
Rogersin Franklinin retkikunnasta kertova kappale "Northwest Passage""" vuodelta 1981 valittiin kaikkien aikojen neljänneksi parhaaksi kanadalaiseksi lauluksi radiokanava CBC:n äänestyksessä vuonna 2005, ja sitä pidetään Kanadan ”epävirallisena kansallislauluna”. Rogers otti paljon vaikutteita musiikkiinsa Kanadan rannikkoelämästä, sekä työväen elämästä. Hän osasi valloittaa yleisön kirjoittamalla lauluja, joihin kansa pystyi samaistumaan. Useat artistit ovat nauhoittaneet omia versioitaan Rogersin kappaleista. Cansossa, Nova Scotiassa, järjestetään vuosittain Rogersin muistolle Stan Rogers Folk Festivaali.
Yksityiselämä.
Rogers oli naimisissa Ariel Rogersin kanssa. Heillä on yksi lapsi, Nathan Rogers (s. 1979), joka on seurannut isänsä jalanjäljissä muusikon uraa. Nathan on esittänyt useita isänsä kappaleita omiensa lisäksi.
Rogers esiintyi usein veljensä Garnet Rogersin (s. 1955) kanssa. Garnet lauloi, soitti kitaraa ja viulua, sekä sovitti Stanin kappaleita uransa alussa. Stanin kuoleman jälkeen Garnet on jatkanut soolouraa muusikkona.
Stan sai ensimmäisen kitaransa sedältään Leeltä ollessaan 5-vuotias. Lee oli itse valmistanut kitaran yhdessä päivässä lahjaksi Stanille. Kyseinen kitara näkyy "Turnaround"-albumin kannessa seinällä ilman kieliä.
Kuolema.
Rogers sai surmansa 2. kesäkuuta 1983 Air Canadan lennolla 797 syttyneessä tulipalossa. Turmassa kuoli 22 muutakin matkustajaa ja heidän todennäköinen kuolinsyynsä oli myrkyllisen savun hengittäminen. Rogers oli palaamassa Kerville Folk Festivaaleilta Kanadaan. Rogersin ruumis tuhkattiin, ja tuhkat ripoteltiin Nova Scotian rannikolle.
Cinnamon Hearts

Cinnamon Hearts on ranskalais-suomalaisen popduon Eva &amp; Manun toinen studioalbumi, joka julkaistiin 29. elokuuta 2014. Albumin ovat tuottaneet Tuomo Prättälä ja Olavi Louhivuori. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan viidenneksi.
Albumin ensimmäinen single ”Cinnamon Hearts” julkaistiin 13. kesäkuuta 2014. Kappale nousi julkaisunsa jälkeen 47:nneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Lokakuussa 2014 albumin kappaleesta ”Empty” julkaistiin musiikkivideo, mutta kappale jäi ilman listasijoituksia. Marraskuussa 2014 viikolla 48 kolmas single ”There Is Nobody Like You” nousi radiolistalle ja vuoden 2015 ensimmäisellä viikolla se nousi parhaalle sijoitukselleen 58:nneksi.
Levy-Eskot valitsi albumin kuukauden levyksi syyskuussa 2014.
Kappaleet.
Sävellys ja sanoitus Eva Louhivuori ja Emmanuel Laudic
Skelleftejoki

Skelleftejoki (myös Skelleftenjoki, ) on Ruotsissa Norrbottenin ja Västerbottenin lääneissä virtaava 208 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Skelleftejoen vesistössä sen 410 kilometriä pitkän pääuoman alajuoksun . Pääuoma alkaa Ikkesjávrresta nimellä Seldutjåhkå 745 metrin tasossa meren pinnan yläpuolella, ja siihen liittyy eteläisempi Miergenisjåhkå ennen jokialueen merkittävintä järveä Uddjaurea. Joen valuma-alueen pinta-ala on 11 731 neliökilometriä ja se laskee Pohjanlahden perämereen Skelleftehamnissa. Joki saa alkunsa Norjan rajalta ja laskee Perämereen Skellefteån kohdalla. Pääuomaa on muokattu voimakkaasti vesivoiman tuottamiseksi. 
Vesivoima.
Skelleftejoen uomassa on 17 vesivoimalaitosta: Kvistforsen, Selsforsen, Krångfors, Granfors, Finnforsen, Båtfors, Rengård, Vargfors, Gallejaur, Grytfors, Bastusel, Slagnäs, Bergnäs, Riebnes, Sädva, Ringsele ja Sälla. Voimalaoiden yhteisteho on 1 069 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 4 245 gigawattituntia.
Assassin’s Creed Unity

Assassin’s Creed Unity on Ubisoft Montrealin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema "Assassin’s Creed" -pelisarjaan kuuluva toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle lokakuussa 2014. "Unity" on pääsarjan seitsemäs osa ja jatko-osa pelille "".
Peli sijoittuu Ranskan suuren vallankumouksen aikaiseen Pariisiin. Päähenkilö on Arno Dorian, Versaillesissa syntynyt ranskalaismies.
Pelin kehitys alkoi pian "in" (2010) valmistumisen jälkeen. Ensimmäiset kuvat "Unitysta" julkaistiin maaliskuussa 2014. Kuvissa näkyi salamurhaaja Pariisissa. Pian Ubisoft varmisti pelin olemassaolon ja kertoi kehitysajan ylittäneen kolme vuotta. E3 2014 -tapahtumassa esiteltiin pelin traileri ja pelivideota sekä paljastettiin muun muassa moninpelin yhteistyömahdollisuus.
Notre-Damen palon jälkeen alkoi kiertää huhu, jonka mukaan peliä esiintyvää Notre-Damea oltaisiin käytetty mallina kirkon uudelleenrakentamiseen. Tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa, ja pelin kehittäjät myönsivät, ettei heidän tekemänsä malline kirkosta ole täysin todenmukainen. Ubisoft lahjoitti kuitenkin 500 000 euroa Notre-Damen uudelleenrakentamiseen.
Pelaaminen.
"Unityssa" on edeltäjistään tutut taistelu- ja hiiviskelymekaniikat. Uutena osiona pelissä on yhteistyöhön keskittyvä moninpeli, jossa 2–4 pelaajaa suorittavat tietynlaisia tehtäviä. Moninpelissä oma pelihahmo näyttää aina yksinpelin päähenkilö Arnolta ja muut pelaajat satunnaisilta veljeskunnan jäseniltä.
Uutuusase on ”Phantom Blade”, käsivarresta ammuttava pieni varsijousi, jonka tarkoitus on samankaltainen edeltäjistä tutun piiloterän () kanssa.
Tarinan edetessä pelattava hahmo oppii uusia parkour-tekniikoita, jotka auttavat navigoimisessa liikkumisessa. Parkour-taitoja voi myös ostaa.
Peli hyödyntää alustojen tehoja niin paljon, että kehitystiimi on onnistunut saamaan ruudulle 1 000 tekoälyhahmoa. Hahmojen kerrotaan käyttäytyvän itsenäisesti sekä tapahtumiin ja ympäristöön reagoivasti.
MINT (talous)

MINT-maihin lukeutuvat Meksiko, Indonesia, Nigeria ja Turkki. Lyhenne muodostuu näiden maiden englanninkielisten nimien alkukirjaimista ja sitä on käytetty lähinnä kansainväliseen talouteen ja sijoittamiseen liittyvissä yhteyksissä. Lyhenteellä viitataan neljään väkiluvultaan suurimpaan sellaiseen niin sanottuihin Brics-maihin kuulumattomaan maahan, joiden painoarvon kansainvälisessä taloudessa oletetaan tulevaisuudessa huomattavasti nousevan.
Chilen viinit

Chilen viinit ovat nousseet viime vuosikymmeninä suosituiksi ja arvostetuiksi, ja Chile on nykyisin yksi maailman suurimmista viininviejistä. 
Viiniköynnös tuli Chileen 1500-luvun puolivälissä espanjalaisten valloittajien mukana. Maan viinintuotanto lähti nousuun 1980-luvulla olojen vakiintumisen myötä. Nykyisin Chile on yksi maailman arvostetuimpia viinintuottajamaita. Vuonna 2010 Chilessä tuotettiin 1 190 miljoonaa litraa viiniä, ja se oli maailman viidenneksi suurin viinien vientimaa. Chilessä viljellään viiniä 118 000 hehtaarilla, josta punaisia rypäleitä 75 prosentilla ja valkoisia 25 prosentilla maa-alasta. Rypälelajikkeita maassa on yli 50. Punaisista rypäleistä Chilessä viljellään eniten Cabernet Sauvignonia, Merlot'ta ja Carmenèrea. Valkoisista rypäleistä viljellyimmät ovat Chardonnay ja Sauvignon Blanc.
Chilessä on viininviljelylle otolliset ilmasto-olosuhteet, hyvä viinin valmistustaito ja alhaiset tuotantokustannukset. Chilen viininviljely ei kärsi tuhohyönteisistä tai kasvitaudeista, sillä maata reunustavat Atacaman autiomaa, Andien vuoristo, Patagonian jääkenttä ja Tyynimeri. Chilen viinialueet sijaitsevat 32. ja 38. eteläisen leveyspiirin välillä alueella, jolla vallitsee viininviljelylle sopiva välimerellinen ilmasto. Talvet ovat viileitä ja kesät kuumia ja yön ja päivän lämpötilavaihtelut suuria, mikä parantaa rypäleiden makua. Andien sulamisvesiä hyödynnetään keinokastelussa, sillä rypäleiden kasvukausi ja poiminta-aika ovat lähes sateettomia.
Chilessä on D.O.-luokittelun mukaan seitsemän viinialuetta. Tunnetuin ja tuottavin viinialue on viidestä viinilaaksosta muodostuva Keskuslaakso, joka tuottaa noin 93 prosenttia Chilen viineistä. Kaupallisesti maassa toimii 14 viinilaaksoa, pohjoisesta etelään Elqui, Limarí, Choapa, Aconcagua, Casablanca, San Antonio, Maipo, Cachapoal, Colchagua, Curicó, Maule, Itata, Bío Bío ja Malleco. Viinitarhat sijaitsevat yleensä jokien varsilla, ja laaksojen kasvuympäristöt vaihtelevat hyvinkin paljon.
Suomessa vuonna 2013 myydyistä punaviineistä 30 prosenttia ja valkoviineistä 23 prosenttia tuli Chilestä.
Palokivikumpu

Palokivikumpu on muinaisjäännöstyyppi, joka koostuu röykkiömäisesti kasatuista, tulen ja kuumuuden rapauttamista kivistä. Niiden oletetaan syntyneen hylkeenrasvan käsittelyn yhteydessä.
Palokivikumpuja tunnetaan Suomessa kolmen jätinkirkon läheisyydestä:
Pekka Peltola (toimittaja)

Pekka Tapani Peltola (s. 1941) on suomalainen toimittaja, valtiotieteiden tohtori ja työmarkkinaneuvos. Hän toimii Pohjoismaisessa Afrikka-Instituutissa Uppsalassa nimikkeellä NAI Associate Senior Expert.
Elämä.
Peltola työskenteli 1960-luvun lopulla Yleisradion ulkomaantoimittajana Afrikassa ja sen jälkeen muun muassa kustannustoimittajana Tammessa, toiminnanjohtajana Nuoren Voiman Liitossa, toimitsijana Puutyöväen liitossa sekä työmarkkinaneuvoksena työministeriön palveluksessa. Peltola on myös toiminut lukuisissa eri kansalaisjärjestöjen ja ammattiyhdistysliikkeen kehitysyhteistyöprojekteissa, muun muassa, Mosambikissa ja Namibiassa sekä Angolassa jossa hän työskenteli kouluttajana Namibian vapautusliikkeen SWAPO:n pakolaisleireillä.
1960-luvulla Peltola oli mukana niin sanotuilla ”Kekkosen lastenkutsuilla”, jonne presidentti Urho Kekkonen kutsui nuoria älymystön edustajia. Hän on Sadankomitean perustajajäsen, ensimmäinen sihteeri ja toinen puheenjohtaja sekä myös Sadankomitean julkaiseman "Ydin"-lehden toinen päätoimittaja Ilkka Taipaleen jälkeen.
Yksityiselämä.
Peltolan puoliso on entinen kansanedustaja Kati Peltola. Heillä on kaksi lasta, tietokirjailija Rea Peltola ja muusikko Hermanni Peltola.
Olof

Olof on miehen etunimi. Se on ruotsalainen muoto muinais­skandinaavisesta nimestä, joka on esiintynyt muodoissa Aleifr, Anleifr ja Olafr ja tarkoittaa esi-isien jälkeläistä, sukunsa vesaa.
Suomessa nimi Olof on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu heinäkuuhun 2025 mennessä 7298 henkilölle. Olofin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 29. heinäkuuta, Norjan kuningas Olavi Pyhän kuolin- ja muisto­päivänä, Pyhän Olavin päivänä.
Albertan yliopisto

Albertan yliopisto () on julkinen tutkimusyliopisto Kanadan Edmontonissa. Vuonna 1908 perustetulla yliopistolla on neljä kampusta Edmontonissa ja yksi Camrosessa. Opiskelijoita on hieman yli 32 000 ja työntekijöitä noin 1497. 
ARWU- eli Shanghain yliopistoranking-listalla Albertan yliopisto oli vuonna 2013 Kanadan yliopistoista sijalla 5-6, maailman yliopistoista 101-150.
Yliopiston erikoistutkimusaloja ovat kestävä metsänhoito, painonhallinta, etnomusikologia ja elokuvatutkimus.
Vuodesta 2020 lähtien yliopiston rehtorina on toiminut Peggy Garritty.
Opintoalat.
Albertan yliopistossa on 18 yksikköä:
Bentsyylibentsoaatti

Bentsyylibentsoaatti (C14H12O2) on bentsoehapon ja bentsyylialkoholin esteri. Yhdistettä käytetään hajusteissa ja eläinlääketieteessä ja lääketieteessä hyönteisten torjuntaan. Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Esiintyminen luonnossa ja ominaisuudet.
Bentsyylibentsoaattia esiintyy useissa kasveissa kuten hyasinteissa, tuberosassa ("Polianthes tuberosa"), nunnanarsississa ("Narcissus jonquilla"), tarhaneilikassa ja eräissä kasviuutteissa kuten tolu- ja perubalsameissa.
Huoneenlämpötilassa bentsyylibentsoaatti on väritöntä nestettä tai valkoisia kiteitä. Yhdisteellä on monille aromaattisille yhdisteille tyypillinen miellyttävä kukkaismainen tuoksu. Yhdiste on veteen liukenematon, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin.
Valmistus ja käyttö.
Bentsyylibentsoaattia voidaan valmistaa usealla eri tavalla. Käytettyjä tapoja ovat muun muassa bentsyylialkoholin ja bentsoehapon suora esteröinti happamissa olosuhteissa, bentsyylikloridista tai bentsyylialkoholista ja natriumbentsoaatista trietyyliamiinin läsnä ollessa, metyylibentsoaatin ja bentsyylialkoholin välinen vaihtoesteröintireaktio metallibentsyylioksidien läsnä ollessa ja bentsaldehydistä Tishchenko-reaktiolla.
Bentsyylibentsoaattia käytetään kukkaistuoksuissa fiksatiivina ja synteettisten myskien liuottimena. Muita käyttökohteita ovat käyttö purukumeissa ja leivonnaisissa, muovien ja selluloosanitraattituotteiden pehmentimenä, hyönteisten kuten punkkien ja hyttysten karkottamiseen niin ihmisistä kuin karjastakin ja syyhyn hoito. Aineella on myös spasmolyyttisiä ominaisuuksia, minkä vuoksi sitä voidaan käyttää myös astma- ja yskänlääkkeissä.
Saurashtran kieli

Saurashtra on indoarjalainen kieli, jota puhutaan Etelä-Intiassa Tamil Nadun, Karnatakan ja Andhra Pradeshin osavaltioissa. Saurashtra on gudžaratin läheinen sukukieli. Sen puhujat elävät dravidakielisten alueiden ympäröiminä ja saurashtraan onkin omaksuttu kieliopillisia vaikutteita ja sanastoa telugusta ja tamilista. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan saurashtraa puhuu äidinkielenään 185 000 ihmistä.
Saurashtralla on oma kirjoitusjärjestelmänsä, mutta sitä voidaan kirjoittaa myös tamililaisella, telugulaisella ja devanagari-kirjaimistolla. Nykyisin pääasiallisessa käytössä on tamililainen kirjaimisto.
Fonologia.
Vokaalit.
Lähde:
Konsonantit.
Lähde:
Bagheli

Bagheli on indoarjalainen kieli, jota puhutaan Intiassa Madhya Pradeshin, Uttar Pradeshin ja Chhattisgarhin osavaltioissa. Se kuuluu indoarjalaisten kielten itäis-keskiseen ryhmään yhdessä muun muassa awadhin, chhattisgarhin ja fidžinhindin kanssa.
Baghelilla ei ole kansallisen kielen asemaa Intiassa. Väestönlaskennassa baghelia äidinkielenään puhuvat lasketaan hindin puhujiksi.
Baltin kieli

Balti eli baltistani on Pakistanin pohjoisosassa Baltistanissa puhuttu tiibetiläis-burmalainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 290 000 ihmistä.
Baltilla on oma kirjaimistonsa, joka ei ole enää yleisessä käytössä. 700-luvulta 1600-luvulle baltia kirjoitettiin tiibetiläisillä kirjaimilla ja 1600-luvulta eteenpäin arabialaisilla kirjaimilla. 1970-luvulta lähtien myös devanagaria on käytetty baltin kirjoittamiseen.
Ola (nimi)

Ola on etunimi, joka eri maissa esiintyy sekä miehillä että naisilla. Norjassa ja Ruotsissa se on miehen nimi, lyhentymä nimestä Olaf, Olof tai Olav. Puolassa se esiintyy naisen nimenä, joka on lyhentymä nimestä Aleksandra.
Suomessa nimi Ola on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 705 miehelle ja ainakin 30 naiselle. Usein se esiintyy Suomessa Olavin puhuttelunimenä. Olan nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 29. heinäkuuta, Olavin päivänä.
Surjapuri

Surjapuri eli sura on Biharin ja Länsi-Bengalin osavaltioissa Intiassa puhuttu indoarjalainen kieli. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan sitä puhuu äidinkielenään 1 220 000 ihmistä.
Surjapuri kuuluu indoarjalaisten kielten itäiseen ryhmään. "Ethnologue" luokittelee sen yhdeksi bihar-kielistä, kun taas "Glottologissa" surjapuri luetaan kamta-kielten ryhmään yhdessä muun muassa assamin ja rangpurin kanssa. Nepalissa puhuttu rajbanshin kieli on läheistä sukua surjapurille.
Ole

Ole on pohjoismainen, varsinkin Tanskassa ja Norjassa esiintyvä miehen etunimi, lyhentymä nimestä Olof, jonka suomalainen vastine on Olavi.
Suomessa nimi Ole on annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan vuoden 2019 loppuun mennessä 1763 henkilölle. Olen nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 29. heinäkuuta, Olavin päivänä.
Marian kieli

Maria eli madiya on Intiassa Maharashtran ja Chhattisgarhin osavaltioissa puhuttu dravidakieli. Se luokitellaan gondi-kielten ryhmään ja on läheistä sukua muun muassa gondille, dandami marialle, koyalle ja murialle.
Mariaa puhui vuonna 2000 äidinkielenään 165 000 ihmistä.
Servance

Servance on kunta Koillis-Ranskassa Haute-Saônen departementissa Franche-Comtén alueella. Kunnan läpi virtaavassa Ognonjoessa oleva 13-metrinen putous on näyttävä. Ognon on Saônejoen sivujoki. 
Kunta liittyi osaksi Servance-Miellinin kuntaa 1. tammikuuta 2017.
Olav

Olav on etupäässä pohjoismaissa esiintyvä miehen etunimi, jonka suomenkielinen vastine on Olavi. Nimi johtuu muinais­skandinaavisista sanoista, jotka merkitsevät "esi-isiensä jälkeläistä", "sukunsa vesaa". Tässä muodossa nimi on yleinen varsinkin Norjassa, Ruotsissa tavallisempi mukaelma on Olof.
Suomessa nimi Olav on 1900-luvun alusta heinäkuuhun 2025 mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1140 henkilölle. Olavin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 29. heinäkuuta, Norjan kuningas Olavi Pyhän muistopäivänä.
Asuri

Asuri on austroaasialainen kieli, jota puhutaan Intiassa Jharkhandin, Chhattisgarhin, Länsi-Bengalin, Odishan ja Maharashtran osavaltioissa. Se luokitellaan mundakielten ryhmään ja on sukua muun muassa santalille, mundarille ja holle.
Asuria puhui vuonna 2007 äidinkielenään noin 7000 ihmistä. "Ethnologuen" mukaan vielä luokittelematon majhwarin kieli on mahdollisesti asurin murre, mikä nostaisi varmistuessaan asurin puhujamäärän moninkertaiseksi. Majhwaria puhuu vuoden 1995 tietojen mukaan äidinkielenään 34 300 ihmistä.
Asuria kirjoitetaan devanagari-kirjaimistolla. Valtaosa asuria äidinkielenään puhuvista on lukutaidottomia.
Tsintsillat (suku)

Tsintsillat ("Chinchilla") on jyrsijäsuku, jonka lajeja tavataan luonnonvaraisena Andeilla Etelä-Amerikassa.
Sukuun kuuluu kaksi lajia: chinchilla ("Chinchilla lanigera") ja "Chinchilla chinchilla".