Syyrian sisällissodan aikajana

Syyrian sisällissodan aikajana kuvaa joitain Syyrian sisällissodan päätapahtumia lyhyesti. Syyriaa oli johtanut vuosikymmeniä al-Assadin johtama alaviittivetoinen hallitus, mutta suurin osa Syyrian asukkaista oli sunneja. Tämä synnytti kitkaa maan sisällä muun muassa vuoden 1982 Haman kansannousussa. Arabikevään kansannousuaalto levisi Syyriaankin maaliskuussa 2011. Hallitus pyrki asein ja osin myös myönnytyksin kukistamaan jatkuvat mielenosoitukset ja mellakat. Vastauksena tähän maassa alkoi kesällä 2011 toimia monia aseistettuja kapinallisryhmiä, joista tunnetuin oli FSA. Hallitus taisteli kapinallisia vastaan käyttäen raskaita aseita siviilien asuinalueella ja raunioittaen pahoin muun muassa Homsin kaupunkia. Kesällä 2012 kapinalliset hyökkäsivät suurissa Damaskoksen ja Aleppon kaupungeissa. Libanonin Hizbollah-joukot tulivat hallituksen avuksi kesällä 2013 pysäyttäen kapinallisten etenemisen.
Hallituksen joukot etenivät monin paikoin. Jyrkän islamilainen Isis alkoi edetä Syyriassa vuonna 2014. Länsivallat ja Venäjä tekivät ilmaiskuja Isistä vastaan 2015–2016. Isis joutui vuoden 2016 aikana tappiolle muiden osapuolten hyökätessä eri puolilta sitä vastaan. Turkki alkoi vuonna 2016 sotia Syyriassa sekä kurdeja että Isisiä vastaan.
Sodassa oli vuoden 2015 alkuun mennessä kuollut ainakin 200 000 ihmistä. Aineelliset tuhot olivat valtavat. Syyrian sisällä oli valtava määrä pakolaisia, joista osa oli humanitaarisen avun ulottumattomissa. Muutamat kansainväliset yritykset lopettaa kriisi ulkoapäin ovat olleet tuloksettomia.
Sodan tapahtumia.
Sisällissodat tausta ja tapahtumat on jaettu useaan artikkeliin.
Taustaa.
Syyriassa on monia etnisiä ryhmiä, joista merkittävimmät ovat sunnit, alaviitit ja kurdit. Ranskan siirtomaavalta nosti alaviitit merkittävään asemaan Syyriassa. Maassa tapahtui lukuisia sotilasvallankaappauksia 1950- ja 1960-luvuilla. Yhdessä näistä valtaan nousi Assadien suku, joka suosi alaviitteja. Assadit hallitsivat maata poikkeustilalain turvin kymmeniä vuosia.
Arabikevään protestit.
Arabikevät levisi Syyriaan mielenosoituksina ja mellakoina, joissa vaadittiin vapaampia oloja, korruption kitkemistä ja presidentti Bašar al-Assadin eroa. Hallituksen mielestä protestit olivat ulkomailta järjestettyjä ja terrorismia edistäviä. Syyrian poliisi, turvallisuusjoukot ja armeija kukistivat rauhallisetkin mielenosoitukset ampumalla kovilla, mutta protestoijat palasivat kerta kerran jälkeen kadulle. Syyrian armeija alkoi saartaa ja vallata protestojien hallussa olevia kaupunkeja.
Sisällissodan alku ja leviäminen 2011–2012.
Hajanainen aseellinen vastarinta laajeni syksyllä 2011 laajaksi kapinaksi. Monia kapinaryhmittymiä syntyi. Nämä pyrkivät alussa suojelemaan mielenosoittajia. Hallitus tulitti asutuskeskuksia tykein. Kapina laajeni voimakkaasti vuoden 2012 alkupuoliskolla. Kesällä ja syksyllä Damaskoksessa ja Aleppossa käytiin suuria taisteluita armeijan ja kapinallisten välillä. Jihadistiryhmät nousivat kapinallisten riveissä merkittävään asemaan vuonna 2012.
Tasapelitilanne 2013, Hizbollahin tulo ja kemiallisten aseiden käyttö.
Vuoden 2013 alussa sota oli ajautunut tasapeliin muun muassa Aleppon kaupungissa. Hallituksen joukot alkoivat edetä keväällä 2013. Irakista saapunut Isis alkoi toimia maassa maalis-huhtikuussa 2013. Kesällä tulivat hallituksen avuksi Hizbollah-taistelijat Libanonista. Myös eri kapinallisryhmät ja jihadistit sotivat keskenään. Syksyllä Yhdysvallat uhkasi Syyriaa ilmaiskuilla, koska maan armeija oli paikoin käyttänyt kemiallisia aseita kapinallisa vastaan. Hallitus suostui luovuttamaan maan taistelukemikaalit.
Isisin nousu ja ilmaiskut.
Jyrkän islamilainen, kalifaatin perustamiseen pyrkivä Isis levittäytyi. Se irtautui al-Qaidasta ja alkoi sotia sen sisarjärjestöjä vastaan Syyriassa. Isis eteni voimakkaasti Syyriassa vuosina 2014-2015. Yhdysvallat aloitti sitä vastaan ilmaiskut 2014 ja Venäjä 2015. Syyrian armeija hyökkäsi syksyllä 2015 Venäjän ilmaiskujen tuella kaikkia kapinallisjärjestöjä vastaan. Iso-Britannia ja Saksa liittyivät Isisin vastaisiin sotatoimiin marras-joulukuussa 2015.
Isis tappiolle.
Vuoden 2016 helmikuussa Syyriassa oli tulitauko, joka petti pian. Avustuksia saapui nälkiintyneeseen, hallituksen saartamaan Madayaan. Aleppossa käytiin keväällä ja kesällä rajuja taisteluja, kun hallitus yritti vallata kaupungin takaisin. Hallitus ja kapinalliset valtasivat keväällä 2016 alueita Isisiltä. Syyrian armeija valtasi Isisiltä Palmyran. Kesäkuun alussa Syyrian armeija ja kurdikapinalliset kilpailivat siitä, kumpi ehtii Raqqaan ensin. Turkki hyökkäsi Syyrian kurdien ja Isisin kimppuun kesäkuussa ilma-aseilla. Elokuun lopussa Turkki lähetti maa-armeijansa Syyriaan. Syyrian armeija saarsi kapinalliset Aleppoon. Suurin osa kapinallisista oli islamisteja. Syyrian hallitus ja Venäjän ilmavoimat pommittivat Aleppoa rajusti pyrkien murtamaan kapinallisten puolustuksen. Kaikkia Aleppon sairaaloita pommitettiin, ja ruoka alkoi loppua kaupungista. Länsivallat tuomitsivat Syyrian hallituksen ja Venäjän toimet Aleppossa. 
Marraskuussa 2016 kurdit ja arabikapinalliset hyökkäsivät kohti Raqqaa Yhdysvaltain ilmaiskujen tuella. Syyrian armeija hyökkäsi kapinallismottiin marraskuun lopussa. Se valtasi nopeasti 85 % motista joulukuun 10. päivään mennessä. Samana päivänä Isis valtasi Palmyran uudestaan.
Venäjä ja Turkki alkoivat loppuvuodesta 2016 alkaen tehdä yhteistyötä Isis-järjestöä vastaan, vaikkakin Turkki soti samalla myös kurdeja vastaan. Kurdit pyrkivät kuitenkin välttämään yhteenottoja Turkin kanssa ja antoivat sen vuoksi joidenkin alueiden puolustamisen Syyrian hallituksen käsiin. Pitkäaikaisia neuvotteluja Syyrian tulevaisuudesta käytiin “kahdella raiteella” sekä Astanassa että Genevessä. Neuvotteluista oli vaikea saada tulosta, koska maan poliittinen tulevaisuus oli ratkaisematta. Joulukuun 2016 lopussa sovittiin kuitenkin tulitauosta. Syyrian kapinalliset ilmoittivat tammikuussa 2017, että hallitus on Wadi Baradan alueella rikkonut tulitauon. Kapinalliset vetäytyivät sen vuoksi rauhanneuvotteluista. Taistelut kiihtyivät helmikuussa 2017 Aleppon pohjois- ja itäpuolella.
Vuonna 2017 Donald Trumpin Yhdysvallat iski Syyrian hallituksen kohteisiin ohjuksin. Syynä oli se, että lännen mukaan joukot olivat käyttäneet Idlibin rintamalla kiellettyjä taistelukemikaaleja. Samana vuonna kurdivetoine SDF kukisti Yhdysvaltain jne. tuella Isisin Raqqan pääkaupungin. Kaupunki raunioitui pahoin raskaassa tykkitulessa ja pommituksissa. Syyrian armeija oli voitolla eri kapinallisryhmiä vastaan. Vuonna 2018 Turkki iski Syyriaan, koska tuki joitain kislamisteja ja vastusti kurdeja. Yhdysvallat iski uudestaan Syyriaan epäillyn kemikaalien käytön takia. Myös Israel teki ilmaiskuja hallituksen kohteiin. Maalis-huhtikuussa Syyrian hallituksen joukot valtasivat kolme Damaskoksen kapinamottia.
Syyrian hallitus tukijoineen voitolla.
Maaliskuussa 2020 Syyrian liki yhdeksän vuotta kestäneessä sisällissodassa oli saanut surmansa yli 380 000 ihmistä, kertoi sotaa seuraava Syrian Observatory for Human Rights -järjestö. Kuolleista siviilejä oli ainakin 115 000 ja heistä lapsia 22 000. Ainakin 13 miljoonaa syyrialaista oli lähtenyt maanpakoon. Maan talous ja infrastruktuuri olivat kärsineet miljardien vahingot sodan takia ja muun muassa öljyntuotanto oli kärsinyt pahoin. Syyrian presidentin Bashar al-Assadin joukot olivat jo pahasti alakynnessä, mutta Venäjän ja Iranin tuki sai sodan kulun kääntymään ja maaliskuussa 2020 Assad liittolaisineen hallitsi jo kahta kolmannesta maasta. Suurin jäljellä oleva vastarintakeskittymä sijaitsi Idlibissä maan luoteisosassa.
Aikajana.
Tilanne 2020-luvun alettua.
Syyrian sisällissodan viimeisenä polttopisteenä pidetyn Idlibin maakunnan taistelut ovat kiihtyneet joulukuusta 2019 lähtien, jolloin Venäjän ja Iranin tukemat Syyrian hallinnon joukot alkoivat moukaroida kapinallisten asemia ja siviilikohteita.Taisteluiden lasketaan YK:n mukaan ajaneen jopa miljoona ihmistä kodeistaan. Syyrialaisjoukkoja on perusteita epäillä sotarikoksista, sillä pommituskohteina on ollut myös sairaaloita ja kauppoja. Bashar al-Assadin joukkojen tavoitteena on aiemminkin sisällissodan aikana ollut murtaa vastarinta äärimmäisen kovilla keinoilla. Vastassa Idlibissä on ollut jihadistiryhmiä, ja Syyria on perustellut toimiaan terroristien kukistamisella. Hallinto haluaa Idlibissä murtaa viimeisenkin vastarinnan ja päättää sisällissodan voittoonsa. Idlibissä etenkin Turkin vastaisella rajalla on paljon myös Turkin tukemia vahvasti aseistettuja kapinallisryhmiä. Turkki vastustaa Assadin hallintoa ja pelkää rajan takaisten tapahtumien aiheuttavan valtavan pakolaisaallon, joka horjuttaisi maan hallintoa. Siksi Turkki on sekaantunut Syyrian sotatapahtumiin koko ajan voimakkaammin. Syyrian joukot ovat alkuvuodesta 2020 pikku hiljaa edenneet yhä syvemmälle Idlibiin ja aiemmin sovittu Turkin ja Venäjän valvoma puskurivyöhyke hallinnon ja kapinallisten joukkojen välillä on käytännössä hävinnyt. Syyrian hallinnon joukot juhlivat toistaiseksi suurinta voittoaan Idlibissä ja jopa koko kahdeksanvuotisessa sisällissodassa: ne valloittivat takaisin maan historiallisena elämänlankana tunnetun M5-moottoritien. Pääkaupunki Damaskoksesta maan toiseksi suurimpaan kaupunkiin Aleppoon kulkeva tie on erittäin keskeinen strateginen kauppaväylä, josta osa oli vuodesta 2012 lähtien ollut eri kapinallisryhmien hallussa. Kapinallisryhmät eivät lupauksista huolimatta olleet sallineet moottoritien käyttöä, vaikka asiasta oli yritetty sopia Turkin ja Venäjän neuvotteluissa 2018.Turkin tukemat kapinalliset valtasivat kuitenkin pian M5-tien varrella sijaitsevan Saraqebin kaupungin takaisin syyrialaisjoukoilta vain viisi päivää sen jälkeen, kun se oli avattu siviililiikenteelle. Saraqeb on myös tärkeä liikenteen solmukohta, sillä siellä M5-moottoritiehen yhtyy lännestä tuleva M4-moottoritie.
Maaliskuussa 2020 Venäjä ja Turkki sopivat tulitauosta, joka on voimassa pääosin edelleen.