tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Euroopan häpeä

Euroopan häpeä: Rasistien voittokulku () on Lisa Bjurwaldin vuonna 2011 julkaistu kirja muukalaisvastaisten ääriliikkeiden noususta Euroopassa. Teoksessa moititaan rasistisia puheita ja koventuneita asenteita.
Michal Kadlec

Michal Kadlec (s. 13. joulukuuta 1984 Vyškov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapallopuolustaja, joka on pelannut muun muassa Bundesliiga-joukkue Bayer Leverkusenissa. Tšekin maajoukkueessa hän on pelannut 67 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia vuosina 2007–2016.
Olin nahjuksen vaimo

Olin nahjuksen vaimo on Aarne Tarkaksen ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1961. Elokuvaan kuvattiin ulkokuvia poikkeuksellisesti myös Pariisissa. 
Erään kriitikon mukaan elokuva kuuluu Tarkaksen tusinaelokuviin ja on häikäilemättömän sovinistinen. Yleisö kuitenkin piti elokuvasta, jossa tossun alla elävän rikkaan suvun pojan eroamassa oleva vaimo kirjoittaa kirjan avioliitostaan ja saattaa sillä miehensä sekä tämän suvun yleisen naurun kohteeksi. Toinen kriitikko katsoo, että elokuva on satiiri ja hämmentää aikansa rooliajattelua. Vaimon kirjan avulla hissukka löytää itsessään piilevän miehen. Aikalaiskritiikeissä elokuva sai jokseenkin myönteisen vastaanoton, muun muassa Martti Savo toteaa, että "sen koomillisuus tehoaa".
Aiheesta muualla.
Virpi Niemelä

Virpi Niemelä (26. joulukuuta 1936 Helsinki – 18. joulukuuta 2006) oli suomalaissyntyinen, Argentiinassa uransa luonut tähtitieteilijä. Hän oli La Platan yliopiston tähtitieteen professori ja sai eläkkeelle jäätyään vuonna 2005 myös Argentiinassa arvostetun emeritusprofessorin arvon.
Niemelä kutsuttiin vuonna 2006 brittiläisen Royal Astronomical Societyn (RAS) kunniajäseneksi, ja samana vuonna asteroidi 5289 Niemela () nimettiin hänen mukaansa.
Alexandre Lacazette

Alexandre Lacazette (s. 28. toukokuuta 1991 Lyon) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaa NEOMia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Lacazette siirtyi Olympique Lyonnaisin junioriakatemiaan vuonna 2003. Hänet nostettiin kaudella 2009–2010 seuran edustusjoukkueeseen, jossa hän teki ensiesiintymisensä 5. toukokuuta 2010 ottelussa Auxerrea vastaan.
Ensimmäisen maalinsa ammattilaisurallaan Lacazette teki 30. lokakuuta 2010 ottelussa Sochauxia vastaan. Hän pelasi Ligue 1:ssä 203 ottelua ja teki niissä 100 maalia. Kaudella 2014–2015 hän teki 27 maalia ja oli liigan paras maalintekijä. Kaudella 2016–2017 hän teki 28 maalia ja oli liigan toiseksi paras maalintekijä PSG:n Edinson Cavanin jälkeen. Hän voitti Ranskan cupin ja supercupin 2012.
5. heinäkuuta 2017 Lacazette siirtyi Arsenaliin 52 miljoonan euron siirtosummalla. Hän voitti FA Community Shieldin 2017. Ensimmäisellä valioliigakaudellaan hän pelasi 32 ottelua ja teki 14 maalia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa 35 ottelua ja teki 13 maalia. Finaalitappioon päättyneessä Eurooppa-liigassa hän teki samalla kaudella kymmenessä ottelussa viisi maalia. Kaudella 2019–2020 hän viimeisteli 30 valioliigaottelussa kymmenen maalia. Hän pelasi samalla kaudella neljä ottelua Arsenalin voittamassa FA Cupissa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Valioliigassa 31 ottelua ja teki 13 maalia.
Maajoukkueura.
Lacazette pelasi neljä ottelua Ranskan saadessa hopeaa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2008. Hän teki loppuottelun voittomaalin Ranskan voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2010. Hän pelasi turnauksen kaikissa viidessa ottelussa. Hän pelasi kaikissa seitsemässä ottelussa Ranskan sijoittuessa neljänneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011.
Lacazette debytoi Ranskan jalkapallomaajoukkueessa maaottelussa Uruguayta vastaan kesäkuussa 2013. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän viimeisteli Tanskaa vastaan maaliskuussa 2015. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi MM-karsintapelissä Alankomaita vastaan elokuussa 2017. Aikuisten arvokilpailujen lopputurnausjoukkueisiin hän ei ole toistaiseksi kuulunut.
Lacazette edusti Ranskaa yli-ikäisenä pelaajana kesäolympialaisissa 2024 ja toimi joukkueen kapteenina Ranskan saavuttaessa turnauksessa hopeaa. 
"Ranskan maalit mainittu ensin."
Eriikka Magnusson

Laura Eriikka Magnusson (s. 7. syyskuuta 1946 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Magnusson kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1965 ja opiskeli Suomen teatterikoulussa vuosina 1966–1969. Hän on KOM-teatterin perustajajäsen, ja oli mukana jo KOM-näyttämöllä Ruotsalaisessa Teatterissa 1969. KOM-teatterin jälkeen hän työskenteli Yleisradiossa sekä Radioteatterin Tampereen pisteessä. Eriikka Magnusson on kenraalimajuri ja Mannerheim-ristin ritari Gustaf Magnussonin nuorempi tytär.
Magnusson on toiminut myös harrastajateatteriohjaajana Pirkanmaan alueella mm. Teatteriyhdistys Pirhalla, sekä Eräjärven Työväen Näyttämöllä.
Tehdas (televisiosarja)

Tehdas on suomalainen televisiosarja, jonka on käsikirjoittanut Pirkko Saisio. Sarja kertoo Lehtosen perheen omistamasta kenkätehtaasta 2010-luvun Etelä-Suomessa. 
Sarja rakentuu kolmesta kuusiosaisesta tuotantokaudesta, joista kaksi kautta esitettiin Ylen TV2:ssa keväällä 2012 ja kolmas esitettiin syksyllä 2014.
Sarjan alkujaksot kertovat Marmisen työläisperheestä. Myöhemmin sarja saa yhteiskunnallisia sävyjä. Ensimmäinen kausi kertoo menestyvästä tehtaasta ja toisella kaudella tehdas kohtaa vaikeuksia. Kolmas kausi kertoo, millainen Suomi on lähitulevaisuudessa, ja pohtii, voiko Suomessa olla kenkäteollisuutta.
Tuotanto.
Saisio on aiemmin kirjoittanut televisiosarjan "Elämänmeno". Ylen draamatilaaja Olli Tola tilasi Tehtaan käsikirjoituksen Saisiolta. Sarjan esikuvana on brittiläinen Paul Abbottin käsikirjoittama episodisarja "Tehdas". Sarja on kuvattu Orivedellä Mantereen kenkätehtaalla. Sarjan viimeinen kausi kuvattiin vuonna 2013.
Aiheesta muualla.
Tehdas facebook-sivut
Siberia

Siberia on vuonna 1981 toimintansa aloittanut suomalainen rockyhtye. Yhtyeen perustivat Jari Yliaho ja Paavo Kaihola Donna-yhtyeestä sekä Jari Loisa, joka oli aiemmin soittanut Sister-yhtyeessä. Kaikki olivat kotoisin Virroilta Pirkanmaalta. Yhtye teki ensimmäiset keikkansa helmikuussa 1982. Siberia soitti reggae-vaikutteista rockia, jota on usein verrattu Police-yhtyeeseen. Yhtye teki 80-luvulla kaksi albumia. Toisen albumin aikoina kokoonpanoon liittyi kosketinsoittaja Kari Suosalmi. Kesällä 1985 yhtye päätti yllättäen lopettaa keikkailun ja levytykset. Yhtye on kuitenkin jatkanut toimintaansa myöhemmin. 
Yhtye koottiin yhteen jälleen syksyllä 1994 ja tällöin Siberia teki kolmannen albuminsa.
Ogadenin kansallinen vapautusrintama

Ogadenin kansallinen vapautusrintama (, ) on Etiopiaan kuuluvan Ogadenin somalien autonomiaa ajava puolisotilaallinen järjestö. Ryhmittymä on perustettu 1984 ja se on tehnyt ajoittaisia sotilaallisia iskuja Etiopiassa.
Historia.
Perustaminen.
Ogaden on somalien asuttama alue Etiopian itäosassa. Alue käsitettiin Somaliassa historiallisesti osana niin sanottua Suur-Somaliaa. Etiopia ja Somalia kävivät vuosina 1977–1978 Ogadenin kiistan tiimoilta myös Ogadenin sodan, joka päättyi Somalian tappioon. Ogadenin kansallisen vapautusrintaman edeltäjä oli Länsi-Somalian vapautusrintama, yksi Ogadenin sodan osapuolista. Osa Ogadenin somaleista oli alkanut pitää järjestöä Siad Barren johtaman Somalian ohjailemana nukkejärjestönä. Tätä ajatusta kannattaneet erosivat Länsi-Somalian vapautusrintamasta ja he perustivat Ogadenin kansallisen vapautusrintaman Kuwaitissa 15. elokuuta 1984.
Ogadenin kansallisen vapautusrintaman poliittisen ohjelman mukaan järjestö puolustaa Ogadenia, sen asukkaita ja luonnonvaroja alueen sisäisiä ja ulkopuolisia tahoja vastaan. Se puolustaa paikallisten ihmisoikeuksia ja uskonnollisia oikeuksia, sekä oikeutta kansallisen itsemääräämisoikeuteen. Järjestö on myös hylännyt vanhemman käsityksen Ogadenin tilanteesta Etiopian ja Somalian rajakiistana ajaen järjestön mukaan erityisesti Ogadenin omien asukkaiden asiaa.
Toiminta.
Ogadenin kansallisen vapautusrintaman jäseniä saapui Ogadeniin vuonna 1988. Tarkoituksena oli tehdä sotilaallisia iskuja Etiopiaa vastaan, mutta liikehdintä ei heti ottanut tuulta alleen. Ogadenin kansallinen vapautusrintama, sekä Länsi-Somalian vapautusrintamat yhdistyivät sopimuksella 18. heinäkuuta 1991, mutta tämäkään ei vielä johtanut sotilaallisen toiminnan merkittävään lisääntymiseen. 2000-luvulla tehtiin joitakin enemmän uutisointia herättäneitä iskuja. 23. huhtikuuta 2007 järjestö iski kiinalaiselle öljynetsintäpaikalle Abolessa Ogadenissa. Iskussa kuoli 74 henkilöä. Muuten järjestö on tehnyt pääasiassa pienempimuotoisia iskuja eri puolella Ogadenia. Abiy Ahmedin noustua Etiopian pääministeriksi Ogadenin kansallinen vapautusrintama julisti tauon sotilaalliseen toimintaansa vuonna 2018.
Sotilaallisen toiminnan lisäksi Ogadenin kansallinen vapautusrintama julkaisee Ogadenin somalien tilanteeseen liittyvää kirjallisuutta, ylläpitää internetsivuja ja pienehköjä toimipaikkoja eri puolilla maailmaa Afrikassa, Lähi-idässä, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Vuosien 2004 ja 2006 välillä järjestön sisällä oli riitoja, joiden seurauksena vuonna 2010 järjestöstä erkani ryhmittymä, josta tuli laillinen poliittinen järjestö Etiopiassa.
Ogadenin kansan vapautusrintama on tehnyt yhteistyötä Etiopian muiden samankaltaisten kapinallisjärjestöjen kanssa. 7. kesäkuuta 1996 tehtiin yhteistyösopimus Oromoiden vapautusrintaman kanssa. 19. syyskuuta 1999 perustettiin edelleen yhteistyöneuvosto Ogadenin kansallisen vapautusrintaman, Oromoiden vapautusrintaman ja Sidamon vapautusrintama välillä. Järjestöt tuomitsivat yhdessä Tigrayn kansan vapautusrintaman johtaman Etiopian EPRDF:n hallinnon. Ulkomaista Ogadenin kansallista vapautusrintamaa on tukenut Eritrea.
Arthur puilla paljailla

Arthur puilla paljailla () on Bud Yorkinin ohjaama komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1988. Elokuva on jatko-osa vuoden 1981 elokuvalle "Arthur". Elokuvan pääosia esittävät Dudley Moore, Liza Minnelli, John Gielgud ja Geraldine Fitzgerald. Minnelli voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naispääosasta.
Juoni.
Arthur menettää omaisuutensa silloin, kun hän ja Linda ovat adoptoimassa lasta. Heidän avioliittonsa rakoilee, mutta Arthur on päättänyt etsiä töitä ja saada omaisuutensa takaisin.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen kirjoitti naurua olevan tarjolla vain parin kolmen vitsin ja Dudleyn sympaattisen persoonan verran. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä.
Pallerotee

Pallerotee eli kuplatee eli helmitee (, tai yksinkertaisesti "boba") on alkujaan taiwanilainen makea teejuoma.
Pallerotee edustaa myös Taiwania ns. maitoteeallianssissa.
Historia.
Palleroteen keksivät 1980-luvulla taiwanilaiset Liu Han Chieh, Tu Tsong-He ja/tai Lin Hsui Hui. Nykyinen juoma muistuttaa jo aiemmin tunnettua juomaa, jonka valmistamiseen käytettiin mustaa teetä ja maitotiivistettä. Nykyisen juoman keksijät lisäsivät siihen maniokista valmistettuja palleroita eli tapiokahelmiä. Lopputulosta kutsuttiin nimellä "boba".
Pallerotee nautitaan yleensä kahviloiden tapaisissa puodeissa ja sen kanssa saatetaan syödä muuta suupalaa. Juomaa on myyty teepuodeissa Aasiassa 1990-luvun alkupuolelta, ja sieltä se levisi Yhdysvaltoihin ja 2000-luvulla Eurooppaan. Suomessa kuplateetä myy mm. More Tea -franchiseketju.
Valmistus ja nauttiminen.
Palleroiden koon takia teen juomiseen vaaditaan tavallista paksumpi pilli (n. 12 mm).
Tapiokahelmet valmistetaan maniokkitärkkelyksestä ja vedestä.
Palleroteetä tehdään hedelmänmakuisena ja maitoteehen. Valmistukseen käytettävät raaka-aineet vaihtelevat, mutta yksinkertaisimmillaan siihen kuuluu haudutettu tee, makuaineet, kuten siirappi, maito ja maniokista valmistetut tapiokapallot. Pallerotee nautitaan kuumana tai kylmänä. Se tarjoillaan tyypillisesti läpinäkyvästä kupista, jonka pohjalla juoman pallerot ovat selkeästi näkyvillä. Juomassa voidaan käyttää eri hedelmämakuja ja väriaineita. Suosituimpiin makuihin kuuluvat litsi, persikka, päärynä, papaija ja sitruunakola. Hedelmän makua voi lisätä korvaamalla maito hedelmämehulla. Lisäksi suosittu on "yuan yang" -nimellä tunnettu palleroteen ja kahvin sekoitus.
Aiheesta muualla.
HMS Charger (1894)

HMS Charger oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Charger-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. lokakuuta 1893 Yarrow and Companyltä Poplarista, jolloin sen valmistusmisajankohdaksi määrättiin 12. elokuuta 1894. Aluksen köli laskettiin marraskuussa 1893 telakkanumerolla 991 ja se laskettiin vesille 15. syyskuuta 1894. Alus valmistui tammikuussa 1896.
Palvelus.
Alus palveli Britteinsaarten vesillä ja se myytiin 14. toukokuuta 1912 romutettavaksi Wardille. Alus romutettiin Silvertownissa.
HMS Dasher (1894)

HMS Dasher oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Charger-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. lokakuuta 1893 Yarrow and Companyltä Poplarista, jolloin sen valmistusmisajankohdaksi määrättiin 12. lokakuuta 1894. Aluksen köli laskettiin joulukuussa 1893 telakkanumerolla 992 ja se laskettiin vesille 28. marraskuuta 1894. Alus valmistui maaliskuussa 1896.
Palvelus.
Alus palveli Britteinsaarten vesillä ja se myytiin 14. toukokuuta 1912 romutettavaksi King and Sonsille.
HMS Hasty (1894)

HMS Hasty oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Charger-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistettu.
Alus tilattiin 12. lokakuuta Yarrow and Companyltä Poplarista, jolloin sen valmistusmisajankohdaksi määrättiin 12. joulukuuta 1894. Aluksen köli laskettiin joulukuussa 1893 telakkanumerolla 993. Alus laskettiin vesille 16. kesäkuuta 1894 ja valmistui toukokuussa 1896.
Palvelus.
Alus oli Britteinsaarten vesillä, kunnes se myytiin 9. heinäkuuta 1912 romutettavaksi Coxille Falmouthiin.
Siberia (albumi)

Siberia on suomalaisen Siberia-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1983. Levyn julkaisi Poko Rekords. Tuottajina toimivat Pantse Syrjä ja Siberia. Äänitykset tehtiin Mika Sundqvistin MSL-studiolla Ylöjärvellä. Pantse toimi sekä äänittäjänä että miksaajana. Levyn kappaleita sävelsivät Jari Yliaho, Jari Loisa ja Paavo Kaihola ja sanoittivat Hannu Tervaharju, Kimmo Koskimaa sekä Paavo Kaihola ("Sanoit että rakastat").
Levyn höyryveturia ja matkustajajunaa kuvaava kansi on E. Haaparannan ja J. Luostarisen käsialaa. Samaa piirrosta käytettiin myös yhtyeen keikkajulisteessa. 
Kappaleet.
CD julkaisun bonukset.
11. Tähtitaivaan alla 2'55
12. Lumottua elämää 2'15
13. Kengissä hiekkaa 2'37
14. En jää ikkunaan 2'43
15. Jeanne D'Arc 3'25
16. Trapetsi (live) 2'31
Tuottajat: 11.-15. Lasse Raja &amp; Siberia ja 16. Siberia 0946 3682272 3 POKOCD 123
Markus Yli-Jokipii

Markus Yli-Jokipii (s. 1981) on suomalainen kuoronjohtaja ja kapellimestari. Hän toimii kuoronjohdon lehtorina Tampereen ammattikorkeakoulussa, missä hän opettaa kuoronjohdon lisäksi musiikin historiaa. Yli-Jokipii johtaa vakituisesti vuonna 2015 perustamaansa ammattilaiskuoro Tampere Cappellaa sekä Suomen Kanttorikuoroa. Lisäksi hän valmentaa TAMK Choral Companyn nuoria taiteilijoita. Hän on vieraillut muun muassa Helsingin kamarikuoron, EMO Ensemblen ja Laivaston soittokunnan johtajana. 
Yli-Jokipii oli perustamassa vuonna 2008 Kuninkaantien muusikoiden barokkiorkesteria ja kamarikuoroa, jonka kapellimestarina hän toimi vuoden 2015 loppuun saakka. Yli-Jokipii on aiemmin johtanut muun muassa Kamarikuoro Näsiä, Turun konservatorion kamarikuoroa, Turun yliopiston kuoroa, perustamaan Tritonuksen laulajat -kamarikuoroa sekä uudelleen perustamaansa, perinteikästä Collegium Musicum Turku -orkesteria. 
Yli-Jokipii on kantaesittänyt useita kuoro- ja orkesteriteoksia suomalaisilta säveltäjiltä sekä johtanut Kuninkaantien muusikoiden kanssa laajojen barokkiteosten Suomen ensiesityksiä. Hän on julkaissut kuorojensa kolme levyä sekä menestynyt useissa kuorokilpailuissa. 
Yli-Jokipii toimii myös Superpesis-tuomarina kaudesta 2019 alkaen.
Yli-Jokipii valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 2009 ja vuotta aiemmin filosofian maisteriksi Turun yliopistosta pääaineenaan musiikkitiede. Suomen kuoronjohtajayhdistys valitsi Yli-Jokipiin Vuoden kuoronjohtajaksi 2017. Hänelle on myös myönnetty Turun kaupungin Aboa-palkinto vuonna 2009.
Lillian Bassman

Lillian Bassman (15. kesäkuuta 1917 – 13. helmikuuta 2012) yhdysvaltalainen valokuvaaja ja taiteilija.
Bassmanin vanhemmat olivat juutalaisia emigrantteja Venäjältä. Hän opiskeli 1930-luvulla Textile High Schoolissa Alexey Brodovitchin oppilaana ja myöhemmin tämän assistenttina. Hän työskenteli muotikuvaajana 1940-luvulta 1960-luvulle Junior Bazaarissa ja Harper Bazaarissa. 
Alexey Brodovitchin opastamana hän ryhtyi kuvaamaan malleja pääasiassa mustavalkofilmille. Hän luopui muotikuvauksesta 1970-luvulla ja ryhtyi kuvaamaan omia hankkeitaan ja hävitti silloin 40-vuotisen valokuvaajauransa negatiivit ja kuvat. Kassillinen kuvia löytyi kuitenkin vielä parikymmentä vuotta myöhemmin, ja 1990-luvulla hänen muotikuvansa nousivat arvoon. Hän ehti mukaan vielä digitaaliseen kuvaukseen ja teki abstrakteja kuvia, joiden käsittelyyn hän käytti Photoshopia.
Bassmanin muotikuvien sanotaan sisältävän naiseuden emootion, ei pelkästään kuvaavan sitä. Hänen lempimallejaan oli Barbara Mullen, josta hän on sanonut: "On malleja, jotka eivät ole malleja vaan muusia. Hänessä oli kaikki ihmeellistä: kaunis kaula, viehkeyttä, kyky reagoida minuun. Kun oikein innostuimme saatoin riisua kengät ja tanssimme. Ymmärsimme toisiamme."
Jad Fair

Jad Fair on yhdysvaltalainen muusikko, laulaja ja taiteilija. Hän soittaa kitaraa sekä laulaa Half Japanese -yhtyeessä.
Ura.
Fair on työskennellyt muun muassa artistien Yo La Tengo, Daniel Johnston, Jason Willett, Naofumi Ishimaru, J. Mascis, Kramer, Teenage Fanclub, DQE, The Pastels, R. Stevie Moore, Terry Adams, Tom Ardolino, John Zorn, Fred Frith, Monster Party, &amp;TheBeatles, Phono Comb, The Shapira-O'Rama, Moe Tucker, The Dim Stars, Daisy Cooper, David Fair, Lumberob, Richard Hell, Strobe Talbot, Phonocomb, DQE, God Is My Co-Pilot, Thurston Moore, Steve Shelley, Yuri Landman, Eye, Eugene Chadbourne, Mara Flynn, Kevin Blechdom, The Work Dogs, Bill Wells, Tom Recchion, Isobel Campbell, Norman Blake, Steve Fisk ja The Tinklers.
William Doxford and Sons

William Doxford and Sons, joka usein esiintyy muodossa Doxford, oli brittiläinen laivanrakennusyritys. Yhtiö valmisti lisäksi meridieselmoottoreita, joista viimeinen valmistui 1980.
Historia.
William Doxford perusti yrityksen 1840, ja vuodesta 1870 alkaen sen kotipaikkana oli Wearjoen rannalla Pallionissa Sunderlandissa. Doxfordin kuoltua 1882 yhtiön toimintaa jatkoivat hänen neljä poikaansa. Yhtiön nimi muuttui 1961 Doxford &amp; Sunderland Shipbuilding &amp; Engineering Company Limitediksi ja edelleen 1966 Doxford &amp; Sunderland Limitediksi. Court Line osti yrityksen 1972, jolloin se nimettiin Sunderland Shipbuilders Limitediksi.
1970-luvulla valmistui uusi Pallionin telakka, joka kykeni valmistamaan kaksi jopa 30 000 tonnin alusta saman aikaisesti. Court Line meni konkurssiin 1974, ja valtio otti yhtiön haltuunsa. Yhtiö yksityistettiin 1986, jolloin se yhdistettiin Austin &amp; Pickersgillin kanssa ja niistä muodostettiin North East Shipbuilders. Vain pari vuotta myöhemmin Pallionin telakka suljettiin.
HMS Hardy (1895)

HMS Hardy oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Hardy-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. marraskuuta 1893 William Doxford and Sonsin Pallionin telakalta Sunderlandista. Tilauksen mukaan aluksen tuli valmistua 18. joulukuuta 1894 mennessä. Aluksen köli laskettiin 4. kesäkuuta 1894 telakkanumerolla 226. Alus laskettiin vesille 16. joulukuuta 1895 ja valmistui elokuussa 1896, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 42 055 puntaa.
Palvelus.
Alus oli Britteinsaarten vesillä lukuun ottamatta vuoden 1900 palvelusta Välimerellä. Se myytiin 11. heinäkuuta 1911 Garnhamille romutettavaksi.
HMS Haughty (1895)

HMS Haughty oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Hardy-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. marraskuuta 1893 William Doxford and Sonsin Pallionin telakalta Sunderlandistä, jolloin sen luovutusajankohdaksi määrättiin 18. syyskuuta 1895. Köli laskettiin 28. toukokuuta 1894 telakkanumerolla 227. Alus laskettiin vesille 18. syyskuuta 1895 ja valmistui elokuussa 1896.
Palvelus.
Alus oli Britteinsaarten vesillä, kunnes se myytiin 10. huhtikuuta 1912 romutettavaksi.
Palmers Shipbuilding and Iron Company

Palmers Shipbuilding and Iron Company, joka usein esiintyy muodossa Palmers, oli brittiläinen laivanrakennusyritys. Yhtiön päämaja sijaitsi Jarrowissa, minkä lisäksi sillä oli toimintaa Tyne-joen varrella Hebburnissa ja Willington Quayssa.
Historia.
Charles Mark Palmer perusti 1852 Jarrowissa yhtiön nimellä Palmer Brothers and Company. Saman vuoden lopulla yhtiö laski vesille ensimmäisen aluksensa rautarunkoisen rahtialus "SS John Bowesin", joka osoittautui nopeammaksi kuin yksikään purjealus. Lopulta yhtiö tuotti laivaterästä suurella tuotantolaitoksellaan, jota kutsuttiin Palmers Shipbuilding and Iron Companyksi. Yhtiön hallituksen puheenjohtajana toiminut Lordi Furness laajensi 1910 toimintaa ostamalla Robert Stephenson and Companyn Hebburnin telakan. 
Palmers teki konkurssin 1933 ja Jarrowin telakka myytiin National Shipbuilders Securitiesille, joka sulki sen. Telakan sulkemisen jälkeen Sir John Jarvis käytti tiloja teräsvarastoina, jonne sitä toimitettiin White Star Linen risteilijöitä "SS Olympicia" ja "SS Berengaria" purkavilta romuttamoilta. Armstrong Whitworth osti yhtiön, jolla oli edelleen hallussaan Hebburnin telakka. Näin muodostui Palmers Hebburn Company Limited.
Vickers-Armstrong myi 1973 Palmerin telakan Swan Hunterille, joka muodosti siitä Hebburn Shipbuilding Dockin. Tilat nimettiin 1994 Tyne Tees Dockyardiksi, minkä jälkeen ne myytiin vuotta myöhemmin A&amp;P Groupille. Telakka toimii korjaustelakkana.
Mary Mandelin

Mary Emmeline Eleonore Mandelin-Dixon (24. huhtikuuta 1918 Helsinki – 12. tammikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut toimittaja ja kirjailija.
Mandelinin vanhemmat olivat kanslianeuvos Erik Mandelin (1887–1953) ja vapaaherratar Sigrid Eleonora Pauline Wrede af Elimä. Hän kävi 1930–1935 Helsingissä Nya Svenska Flickskolania ja opiskeli sitten 1930-luvun lopulla kieliä Belgiassa, Ruotsissa ja Ranskassa. Mandelin avusti muun muassa Astra, Helsingfors-Journalen ja Naisten Maailma nimisiä lehtiä. Talvisodan aikana hän toimi lääkintälottana ja osallistui suomalaisten lasten evakuointiin Ruotsiin. Vuonna 1942 Mandelin toimi suomalaisten evakkolasten konsulenttina Tanskassa. Mandelin meni 1954 naimisiin Göteborgin sinfoniaorkesterin kapellimestarin Charles Dean Dixonin (1915–1976) kanssa joka toimi myöhemmin Hessenin radion ylikapellimestarina ja Sydneyn sinfoniaorkesterin johtajana. He asuivat 1960-luvulla Frankfurt am Mainissa Saksan liittotasavallassa ja Sydneyssä Australiassa.
Mandelin kirjoitti yhden novellikokoelman sekä useita näytelmiä. Hän käänsi myös ulkomaisia näytelmiä ruotsin kielelle.
Mandelin oli naimisissa kaksi kertaa:
Tilauspoliisi

Tilauspoliisi () on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut toimintakomedia. Elokuvan pääosia esittävät Burt Reynolds, Liza Minnelli, James Remar, Richard Masur, Dionne Warwick, Bernie Casey, Robby Benson ja John P. Ryan. Elokuvan on ohjannut Jerry London. Elokuva voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naispääosasta.
Elokuvassa Reynolds esittää virkavirheestä erotettua poliisia, joka yrittää todistaa päätöksen olleen väärä. Minnelli esittää ilotyttöä.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi valittaa, etteivät nimekkäät näyttelijätkään mahda mitään ”totaalisen yhdentekevästi” toteutetulle tarinalle. Hän antaa "Tilauspoliisille" yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Kuusi miestä ja kaaos

Kuusi miestä ja kaaos () on vuosina 2004-2005 esitetty komediasarja. Sarjaa tehtiin 19 jakson verran 24. syyskuuta – 17. kesäkuuta välisenä aikana. Sarjan päähenkilöitä esittivät mm Keith Carradine, Andrew Eiden, Shaun Sipos, Erik von Detten, Evan Ellingson, Jason Dolley, Vincent Ventresca ja Mel Gibson, joka toimi myös yhtenä sarjan tuottajana ohjaten kolme jaksoa.
Emil Elo (toimittaja, s. 1987)

Emil Elo (s. 1987 Turku) on suomalainen toimittaja. Hän on työskennellyt vuodesta 2021 lähtien Helsingin Sanomien toimittajana. Aiemmin hän oli Jatkoaika.comin päätoimittaja heinäkuusta 2010 toukokuuhun 2012 sekä Kauppalehden New Yorkin kirjeenvaihtajana 2018-2020.
Elo on opiskellut tietotekniikkaa ja mediatutkimusta. Hän on avustanut Aamuset-kaupunkilehteä ja työskenteli Jatkoaika.comissa vuodesta 2006. Päätoimittajaksi hän siirtyi SM-liigatoimituksen toimituspäällikön paikalta. Vuonna 2011 Jääkiekkolehti valitsi Elon suomalaisten jääkiekkovaikuttajien TOP 100 -listalle sijalle 88.
Elon isoisä Ari Elo on turkulainen teollisuusneuvos.
Peikkoahvenet

Peikkoahvenet (Scombropidae) on lyhtyahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan lämpimistä vesistä indopasifiselta merialueelta ja Atlantista.
Lajit ja tyypillisiä piirteitä.
Varhaisimmat peikkoahventen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu mioseeni- ja plioseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu yksi suku ja lähteestä riippuen 3–5 lajia. Lajeja ovat muun muassa peikkoahven ("Scombrops boops"), "Scombrops gilberti" ja "Scombrops oculatus". Toisinaan heimon lajit luokitellaan kuuluvaksi samaan heimoon sinikalan kanssa. Peikkoahvenilla on kaksi selkäevää, jotka ovat erillään toisistaan. Taaempi ja pehmeämpi selkäevä ja peräevä ovat suomupeitteiset. Kaksi selkäevää ovat mahdollisesti jäänne nykyisiä ahvenkaloja edeltäneiltä lajeilta. Muita primitiivisiä piirteitä ovat muun muassa makuhermot ja eräät kylkiviivan hermoista. Lajit voidaan erottaa toisistaan suomujen värin ja kylkiviivan suomujen määrän perusteella.
Levinneisyys.
Peikkoahvenia tavataan indopasifiselta merialueelta ja Karibianmereltä. Nuoret kalat elävät merileväkasvustoissa ja siirtyvät aikuisina lähemmäksi merenpohjaa ja niitä tavataan 400–800 metrin syvyydessä merenpinnasta. Japanissa eräät peikkoahvenlajit ovat kaupallisesti merkittäviä saaliskaloja.
Mushroom

Mushroom on shetlanninponeilla harvinaisena esiintyvä sienenharmaa, toistaiseksi varmistamaton väritys. Mushroom-värinen poni on perimältään rautias eli punaruskea, mutta muistuttaa väritykseltään ruskeanharmaata hopeanmustaa. Värityksen on kuvannut skotlantilainen shetlanninponikasvattaja Beth Mead, jonka tietyistä linjoista alkoi syntyä harmaanruskeita varsoja.
Ominaisuudet.
Mushroom-väriseltä ponilta puuttuu feomelaniinin punaisuus miltei kokonaan. Rungon väri on ruskeanharmaa ja jouhet ovat vaaleat. Silmät ovat hieman tavallista vaaleammat.
Periytyminen.
Mead kuvaa värityksen periytyvän resessiivisesti: kaksi mushroom-ponia tuottaa yhdessä vain samanvärisiä jälkeläisiä. Meadin mushroom-ori on toistaiseksi tuottanut mustapohjaisten tammojen kanssa vain mustia ja rautiaita varsoja ja rautiaspohjaisten tammojen kanssa rautiaita varsoja. Toisaalta Mead on saanut mushroom-varsoja myös yhdistelmistä rautias-rautias ja musta-musta.
Mushroom-väritystä on tavattu vain shetlanninponeilla. Mead on koonnut kotisivuilleen mushroom-väristen ja samankaltaisia värejä jälkeläisilleen periyttäneiden ponien sukutauluja ja tutkinut niissä esiintyviä värimainintoja. Hän on havainnut monien mushroom-ponien polveutuvan hollantilaisen Houlland-siittolan eläimistä. Muita hänen havaitsemiaan yhteyksiä ovat Annandalen , Gletnessin ja South Parkin linjat.
Pekka Vihervuori

Aimo Pekka Vihervuori (s. 25. elokuuta 1950 Helsinki) on suomalainen professori, virkamies ja tuomari, joka toimi Korkeimman hallinto-oikeuden presidenttinä vuosina 2012–2018.
Henkilöhistoria.
Vihervuoren vanhemmat olivat kauppaneuvos Aimo Vihervuori ja Viivi Karin Lemmikki (Pipsa) Nieminen. Koulutukseltaan Pekka Vihervuori on oikeustieteen tohtori ja maatalous- ja metsätieteiden maisteri. Ennen nimitystä korkeimman hallinto-oikeuden jäseneksi Vihervuori toimi Teknillisen korkeakoulun, Lapin yliopiston ja Turun yliopiston professorina, Helsingin ja Turun yliopiston apulaisprofessorina, lainsäädäntöneuvoksena oikeusministeriössä sekä näitä ennen eri tehtävissä vesihallituksessa. Hän on julkaissut runsaasti kirjoja ja tieteellisiä artikkeleita ympäristö-, kiinteistö- ja hallinto-oikeuden aloilta.
Vihervuori aloitti korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaisena hallintoneuvoksena 1997, ja hänet nimitettiin tuomioistuimen varsinaiseksi jäseneksi 1998. Hän toimi KHO:n ensimmäisen jaoston varapuheenjohtajana, ja hänet nimitettiin presidentiksi vuonna 2012. Hän siirtyi eläkkeelle syyskuun 2018 alusta, korkeimman hallinto-oikeuden vietettyä satavuotisjuhlaansa elokuun 2018 lopussa.
Hän on toiminut Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen, Korkeimpien oikeuksien tuomareiden yhdistyksen ja Olga ja Kaarle Oskari Laitisen säätiön hallituksen sekä "Lakimies"-lehden toimitusneuvoston puheenjohtajana. Hän on Suomalaisen tiedeakatemian jäsen.
Valtion virkamieseettisen neuvottelukunnan puheenjohtajana Vihervuori on toiminut vuodesta 2019. Eduskunnan palkkiotoimikunnan jäsen hän on vuoden 2025 alusta.
Vihervuorelle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun suurristi 2015. Hän on saanut Suomen Vesiyhdistyksen kirjallisuuspalkinnon 2004.
Vihervuori on toiminut oikeusministeriön asettamana ILO:n maaoikeussopimuksen voimaansaattamisen selvityshenkilönä 1999, työ- ja elinkeinoministeriön asettamana kaivoslainsäädännön toimivuuden selvityshenkilönä 2019 ja ympäristöministeriön asettamana ilmastolain muutoksenhakusääntelyn selvityshenkilönä 2022.
Ankaraa ja myötätuntoista kuuntelua

Ankaraa ja myötätuntoista kuuntelua: Keskustelevaa kirjoitusta paikkasidonnaisesta taiteesta on Lea Kantosen toimittama teos, jossa on eri näkökulmista paikkasidonnaista taidetta käsitteleviä kirjoituksia.
Teoksen runko koostuu kirjallisista töistä, jotka laadittiin Kuvataideakatemian paikka- ja tilannesidonnaisen taiteen maisteriohjelmassa 2007–2009. Yhteistyössä oli mukana Teatterikorkeakoulun esitystaiteen ja -teorian maisteriohjelma. Teoksen toimittanut Lea Kantonen opetti ohjelmissa paikkasidonnaisen taiteen teoriaa, menetelmiä, analyysia ja kirjoittamista. Kursseilla syntyneiden tekstien lisäksi hän pyysi kirjoituksia muilta opettajilta ja vierailijoilta sekä muilta opiskelijoilta. 
Kirjoituksissa esitellään ja kommentoidaan aihetta käsitteleviä ulkomaisia tutkimuksia, ja mukaan on otettu tämän hetken tärkeimmän teoreetikon Grant Kesterin "Dialoginen estetiikka", jota on jo aiemmin käytetty oppimateriaalina. Kester on vieraillut Kuvataideakatemiassa luennoimassa.
Teoksen johdannossa toimittaja esittelee kirjan jakautumista kuuteen osaan, joissa kirjoitukset yhteen sitovia näkökulmia ovat historia, paikka, taiteilija, yleisö ja kritiikki. Teoksen lopussa on lyhyet kirjoittajien esittelyt.
Perliitti (metallurgia)

Perliitti on teräksen mikrorakenne, joka muodostuu ohuista, vuorottelevista ferriitti- ja sementiittilamelleista. Perliittiä esiintyy teräksissä ja valuraudoissa. Perliitti on raudan ja hiilen eutektoidisen seoksen (hiilipitoisuus 0,8 %) mikrorakenne huoneenlämmössä. Perliitti on monien rakenneterästen perusrakenne. Mikäli teräksessä on hiiltä on alle 0,8 %, esiintyy perliitin raerajoilla suurempia ferriittisiä alueita, ja hiilipitoisuuden ollessa yli 0,8 %, esiintyy vastaavasti runsashiilistä raudan karbidia, sementiittiä. Huoneenlämmössä ferriitissä voi olla korkeintaan 0,02 % hiiltä, kun taas sementiitissä on hiiltä 6,7 %. Perliittisessä rakenteessa esiintyvä ferriitti pehmentää rakennetta ja tekee siitä helpommin muokkautuvaa. Sementiitti puolestaan lisää lujuutta ja kovuutta. Tämän vuoksi terämateriaaleina käytettävissä hiiliteräksissä on yleensä reilusti yli 0,8 % hiiltä ja helposti muokattavissa teräksissä hiilipitoisuus taas on verrattain pieni. Hiilipitoisuus vaikuttaa suoraan esimerkiksi teräksen taottavuuteen.
Perliittiä muodostuu austeniittisessa tilassa olevan teräksen jäähtyessä. Eutektoidisen teräksen jäähtyessä sopivalla nopeudella syntyy rakenteeseen vuorotellen ferriitti- ja sementiittilamelleja ja teräksestä tulee täysin perliittinen. Jäähtymisnopeuden ollessa niin suuri, että hiili ei ehdi poistumaan austeniitista diffuusion avulla ja muodostamaan sementiittiä, syntyy ferriitin hiiliylikylläisiä muotoja martensiittia ja bainiittia. Nämä rakenteet ovat lujia ja monet terästen lämpökäsittelyt, kuten karkaisu ja bainitointi perustuvat juuri näiden faasien syntymiseen.
Xmies

Johannes ”Junnu” Naumanen (s. elokuu 1977 Kuopio), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Xmies, on suomalainen hip hop -tuottaja ja DJ. Hän muodostaa yhdessä Solosen ja Kosolan kanssa Lyömättömät-nimisen hip hop -trion, jolla on myös oma radio-ohjelma YleX-kanavalla. Hän on myös osa Blunttech-nimistä hip hop -yhtyettä. Hän on myös osa suomalaista HKI Crates -tuottajakollektiivia, joka julkaisi HKI Crates -nimisen tuottajalevyn heinäkuussa 2012 Monsp Recordsin kautta.
Biografia.
Johannes Naumanen syntyi Kuopiossa elokuussa elokuussa 1977. Hän oli musikaalinen jo lapsena ja soitti seitsemänvuotiaana pianoa ja trumpettia. Myös hänen isänsä oli muusikko. Naumanen kuuli hip hopia 1980-luvulla ja piti muun muassa N.W.A.:sta. Hän muutti Kuopiosta 1-vuotiaana Taivalkoskelle ja sieltä 7-vuotiaana Kotkaan. Vuonna 1994 hän muutti Turkuun, josta vuonna 1998 hän muutti Jyväskylään ja vuonna 2001 Helsinkiin, jossa tällä hetkellä asuu.
Naumanen aloitti tietokonepohjaisen musiikin tekemisen vuonna 1990 Amiga-tietokoneella, ja oli aktiivinen demoscenessä kymmenisen vuotta. Demoscenessä hänet tunnettiin muun muassa nimillä Blunttech, Cyberware sekä Juneau.
HMS Janus (1895)

HMS Janus oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 valmistunut Janus-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 7. marraskuuta 1893 Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista, missä sen tuli tilauksen mukaan valmistua 3. joulukuuta 1894 mennessä. Köli laskettiin 28. maaliskuuta 1894 telakkanumerolla 681. Alus laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1895 ja valmistui marraskuussa.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1900 Kiinan laivastoasemalle. Aluksen savuhormit pidennettiin ja niihin asennettiin savunhajottimet. Alus myytiin 1914 Hongkongissa romutettavaksi.
HMS Lightning (1895)

HMS Lightning oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 valmistunut Janus-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 7. marraskuuta 1893 Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista ja se tuli tilauksen mukaan valmistua 18. helmikuuta 1895 mennessä, joten aluksen köli laskettiin 28. maaliskuuta 1894 telakkanumerolla 682. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1895 ja se valmistui tammikuussa 1896.
Palvelus.
"HMS Lightning" palveli kotivesillä. Se osui miinaan 30. kesäkuuta 1915 Kentish Knockin majakka-aluksen lähellä. Se laukaisi vielä toisenkin miinan ja räjähdysten seurauksena aluksen runko katkesi. Keula upposi ja perä hinattiin Sheernessiin.
Crankcase

Crankcase on Hasbron luoma Transformers-universumissa esiintyvä Decepticon, joka esiintyi ensimmäistä kertaa Marvelin "The Transformers"-sarjakuvassa vuonna 1988.
The Transformers.
Alkuperäisessä Transformersissa Crankcase on yksi kolmesta Triggerconista Windsweeperin ja Ruckusin ohella ja he palvelivat Mega-Pretender Thunderwingiä.
Elokuvasarja.
Transformers (2007).
Crankcase julkaistiin vuoden 2007 "Transformers"-elokuvan lelusarjaan uudelleenväritettynä version "in" Red Alertista.
Transformers: Kuun pimeä puoli.
Elokuvassa " Crankcase esitetään Dreadeiksi kutsutun Decepticonryhmän johtajana. Romaani- ja sarjakuvaversioissa hän oli piiloutunut Kuuhun alaistensa, Hatchetin ja Crowbarin, kanssa. Kun Optimus Prime ja Ratchet saapuivat kuuhun tutkimaan Arkkia ja noutamaan Sentinel Primea, Dreadit havahtuivat ja salaa piiloutuivat Autobottien alukseen ja pääsivät maahan. 
Elokuvaversiossa heidät nähtiin ainoastaan jahtaamassa Autobotteja valtatiellä heidän viedessä Sentineliä NESTin tukikohtaan ja taistelun aikana ja Bumblebee tappoivat Hatchetin. Crankcase ja Crowbar selviytyvät ja myöhemmin taistelussa Ironhidea ja Sideswipea vastaan Ironhide tappaa Crowbarin ampumalla tätä päähän, lävistää Crankcasen tämän omalla keihäällä. Ironhide paiskaa lopuksi Crankcasen kohti autokauppaa, jonka räjähdys tappaa tämän.
Crankcase muuntautuu Chevrolet Suburban -hälytysajoneuvoksi.
Transformers: Viimeinen ritari.
Elokuvassa " esiintyy Decpticon nimeltä Berserker, jolla on lähes identtinen ulkomuoto Crankcasen kanssa. Lisäksi elokuvassa esiintyy myös Decepticon nimeltä Dreadbot, joka muistuttaa muuten Crowbaria, mutta muuntautuu ruosteiseksi vihreäksi Volkswagen Transporter T2 -pakettiautoksi. Megatron lupasi Transformer Reaction Forcen sotilaille tappavansa Autobotit, jos saisi avukseen muutaman vankeudesta vapautetun Decepticonin. Dreadbot päästetään vapaaksi, mutta arvaattoman luonteensa vuoksi Berserker pysyy vangittuna. Dreadbot itse joutuu Cade Yeagerin ja Autobottien kimppuun tehdyn hyökkäyksen aikana Grimlockin syömäksi.
Dreadbot ei puhu, eikä Berserkerin ääninäyttelijää ole kreditoitu.
Urho Verho

Urho Aleksander Verho (19. huhtikuuta 1912 Turku – 20. toukokuuta 1988 Parainen) oli suomalainen kirjallisuustieteilijä ja professori.
Verho toimi työväenopiston johtajana Valkeakoskella 1936–1944 ja Karkkilassa 1942–1945 sekä Turussa suomalaisen työväenopiston apulaisjohtajana ja sittemmin johtajana 1945–1964. Vuodesta 1957 alkaen hän hoiti kirjallisuustieteen assistentuureja, dosentuureja ja professuureja Turun yliopistossa ja Tampereen yliopistossa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1975 Tampereen yliopiston yleisen kirjallisuustieteen apulaisprofessorin virasta. Hän työskenteli myös "Turun Sanomien" kirjallisuus- ja teatteriarvostelijana vuodesta 1937.
National Geographic (televisiokanava)

National Geographic (aiemmin "National Geographic Channel", puhekielessä usein myös "Nat Geo") on syyskuussa 1997 aloittanut televisiokanava, joka lähettää National Geographic Societyn tuottamia dokumentaarisia ohjelmia. Kuten myös History ja Discovery Channeleilla, kanavan sisältö koostuu dokumenteista, jotka liittyvät luontoon, tieteeseen, kulttuuriin ja historiaan. Kanavan omistaa etupäässä The Walt Disney Company. National Geographic on saatavilla myös HD-kanavana, joka toimii erillisellä kanavalla, National Geographic HD:lla. Sen pääasiallinen sisarverkko on Nat Geo Wild, joka keskittyy eläinohjelmiin, mukaan lukien suosittu "Koirakuiskaaja".
Kanava näkyy antenni-, satelliitti- ja kaapeliverkossa sekä IPTV:ssä. Sitä voi myös katsella Disney+ - suoratoistopalvelusta.
Vuonna 2013 Suomessa näkyvä National Geographic Channel muuttui suomenkieliseksi kanavaääneltään ja tekstitykseltään. 
1. maaliskuuta 2017 suomalaisesta kanavasta tuli ensimmäinen maksuton National Geographic -kanava Euroopassa ja toinen maailmassa.
National Geographic on lähettänyt vain teräväpiirtosisältöä 30. kesäkuuta 2025 lähtien HD-siirtymän myötä (DVB-T2-lähetys).
Nancy Mitford

Nancy Freeman-Mitford (28. marraskuuta 1904 Lontoo – 30. kesäkuuta 1973 Versailles) oli englantilainen kirjailija ja yksi Mitfordin sisaruksista. Suomessa hänet tunnetaan elämäkertateoksistaan "Madame de Pompadour" ja "Aurinkokuningas".
Itämerenkastikka

Itämerenkastikka eli itämerenkaurikka ("Calamagrostis" × "baltica") on merenrantojen hietikoilla kasvava monivuotinen heinäkasvi. Se on syntynyt kahden kastikoiden sukuun kuuluvan lajin, hietakastikan ("Calamagrostis epigejos") ja merikastikan ("Calamagrostis arenaria"), risteytyessä. Sitä voidaan pitää myös sukurajan ylittävänä risteymänä, koska merikastikan aiempi nimi on rantakaura ("Ammophila arenaria") rantakaurojen suvussa.
Ulkonäkö.
Itämerenkastikka muodostaa kasvustoja kantalajiensa yhteisillä kasvupaikoilla. Kooltaan se on 75–130 senttimetriä korkea. Lehdet ovat litteämmät kuin rantakauralla. Itämerenkastikan kukinto on röyhy, jonka tähkylät ovat 9–12 mm pitkiä. Ulkohelpeiden tyven karvakiehkura yltää helpeiden puoleen väliin. Vihneet ovat 1–2 mm pitkät. Lajin siitepöly on heikkolaatuista, joten se on marto.
Levinneisyys.
Pohjoismaissa itämerenkastikka on levinneisyydeltään eteläinen. Tanskassa ja Etelä-Ruotsissa sitä tavataan melko harvinaisena Itämeren ja Pohjanmeren rannikoilla. Suomessa risteymälaji on hyvin harvinainen ja kasvaa vain Hankoniemellä.
Seututie 468

Seututie 468 kulkee luoteis--kaakkoissuuntaisena seututienä Leppävirran Sarkamäestä Savonlinnan Hannolanpeltoon. Sen reitin varrella ovat Varkauden Kangaslammin ja Savonlinnan Oravin kylät. Seututie 468 alkaa Leppävirralta valtatien 23 Sarkamäen liittymästä ja päättyy Savonlinnassa seututien 471 Hannolanpellon liittymään. Väylällä on yksi lossiyhteys, Tappuvirran lossi, minkä lisäksi väylä ylittää Oravin kanavan ja Haponlahden kanavan. 
Seututien 468 varren nähtävyyksiä ovat Kangaslammin ja Oravin kylien lisäksi Rauhalinna ja Juvolan vanha tiilitehdas. 
Sarkamäki–Hannolanpelto-tieosuuden ainoa, Varkauden ja Savonlinnan välinen linja-autovuoro lakkautettiin kesäkuussa 2012, kun ELY-keskus lopetti vuoron tukemisen. 
2020-luvun alkupuolella tien huono kunto on herättänyt keskustelua. Tie on kapea ja päällysteen halkeilun vuoksi epätasainen. Uusia vaarallisia kuoppia syntyy tienvarren asukkaiden mukaan ennen kuin entisiä on ehditty paikata. Tien kaltevuuden sanotaan olevan paikoittain vaarallinen jopa rekoille, jotka kuljettavat puutavaraa Varkauteen Stora Enson tehtaille. Tappuvirran lossi kunnostetaan 2026, jolloin sen kantavuus nousee nykyisestä 60 tonnista 90 tonniin. Itse tien parannukseen ei kuitenkaan ole rahaa.
Tarhakielo

Tarhakielo eli tarhakalliokielo ("Polygonatum" × "hybridum") on torvikielojen sukuun kuuluva risteymälaji, jota viljellään koristekasvina. Sen kantalajit ovat lehtokielo ("Polygonatum multiflorum") ja kalliokielo ("Polygonatum odoratum").
Tarhakielo kasvaa kantalajejaan kookkaammaksi, 50–100 senttimetriä korkeaksi ja muodostaa joskus laajoja kasvustoja. Sen varsi on tyveltä liereä ja yläosasta särmikäs. Kukat ovat lehtihangoissa 1–5 kukan ryhminä, verrattuna kantalajeihin kalliokielon kukkaryhmässä on 1–2 ja lehtokielon 2–5 kukkaa. Heteen varsiosa eli palho on lyhytkarvainen. Risteymä on yleensä marto.
Suomessa tarhakielo on melko harvinainen. Siitä on jonkin verran havaintoja maan länsi- ja lounaisosassa.
H.O.T.

H.O.T. () oli suosittu eteläkorealainen poikabändi 1990-luvun lopussa. Yhtyeen nimi on akronyymi, joka tulee sanoista "High-five Of Teenagers". Yhtyeen muodosti vuonna 1996 S.M. Entertainment ja se hajosi vuonna 2001.
H.O.T. oli suuri menestys Koreassa ja on toiminut useille bändeille esikuvana. Ryhmän muodosti SM Entertainmentin perustanut Lee Soo Man. Ensimmäinen ryhmään liittynyt jäsen oli Kangta, joka oli ystävänsä kanssa huvipuistossa laulamassa ja tanssimassa, jonka ansiosta hänet löydettiin. Moon Hee-joon kävi koelaulamassa ja suositteli asian harkitsemista Lee Jae Wonille, joka päätti myös käydä koelauluissa; molemmat pärjäsivät hyvin ja pääsivät ryhmään. Jang Woo Hyuk liittyi mukaan voitettuaan tanssikilpailun, kun taas Tony Anin löysi alun perin yhdysvaltalainen yhtiö Brothers Entertainment, mutta Tony siirtyi SM Entertainmentin alaisuuteen.
H.O.T. debytoi syyskuussa vuonna 1996 ensimmäisellä albumillaan "We Hate All Kinds of Violence". Albumi sisältää yhtyeen ensimmäisen singlen, "Candy"n, josta tuli suuri hitti. Candy on vieläkin suosittu ja useat muut yhtyeet esittävätkin covereita kyseisestä kappaleesta.
Valiant Is the Word for Carrie

Valiant Is the Word for Carrie on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1936, jonka ohjasi Wesley Ruggles. Pääosissa ovat Gladys George, Arline Judge ja John Howard; sivuosissa ovat muun muassa Dudley Digges, Harry Carey, Isabel Jewell ja Hattie McDaniel.
"Valiant Is the Word for Carrie" perustuu Barry Benefieldin samannimiseen romaaniin (romaanin ensimmäinen versio oli lyhyt novelli) vuodelta 1935, josta käsikirjoituksen laati Claude Binyon. Paramount Picturesin tuottama "Valiant Is the Word for Carrie" sai ensi-iltansa kotimaassaan 7. lokakuuta vuonna 1936.
Gladys George sai Carrie Snyderin roolisuorituksesta parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden vuonna 1937.
The Three Stooges teki elokuvasta parodiaversion, komedialyhytelokuvan "Violent Is the Word for Curly", joka ilmestyi vuonna 1938.
Speakon-liitin

Speakon-liitin on eräs kaapeleiden liitostyyppi, jonka alun perin kehitti Neutrik. Speakon-liittimiä on kaksi-, neli- ja useampinapaisena. Nelinapaista käytetään usein niin sanotussa "bi-amp"-kytkennässä, jossa on erilliset vahvistimet diskanttikaiuttimelle ja pääkaiuttimelle: tällöin samassa kaapelissa kulkee erilliset signaalit kaksitiekaiuttimen diskantti- ja pääkaiutinelementeille. Kytkentää käytetään erityisesti ammattimaisissa äänentoistolaitteissa kaiuttimien kytkemisessä päätevahvistimeen.
Pälvisokeus

Pälvisokeus eli skotooma tarkoittaa näkökentässä ilmeneviä sokeita kohtia. Se voi johtua silmähermon surkastumisesta, esimerkiksi Behrin oireyhtymä II -tyypissä.
Pälvisokeutta voi ilmetä migreenilääkkeen haittavaikutuksena.
Dendermonden käsikirjoitus

Dendermonden käsikirjoitus on Hildegard Bingeniläisen kirjoituksia sisältävä käsikirjoitus. 
Käsikirjoituksessa on Hildegardin tekstejä "Liber vitae meritorum", 57 laulua "Symphoniasta" sekä Hildegardin ystävän ja aikalaisen, Elisabet Schönaulaisen "Liber viarum domini" ('Jumalan teiden kirja'). Käsikirjoitus ei ole täydellinen, vaan "Symphoniasta" puuttuu osia. Käsikirjoitus on peräisin Rupertsbergin luostarista 1170-luvulta, jolloin se kopioitiin Villersin munkeille. Hildegard on itse saattanut valvoa sen tekemistä.
Käsikirjoitus poikkeaa toisesta käsikirjoituksesta, Riesenkoodeksista, sikäli, että laulut ovat eri järjestyksessä. Käsikirjoitusta säilytetään Belgiassa Dendermondessa.
Huominen Eurooppa (kappale)

Huominen Eurooppa on Tanjalotta Räikän vuonna 1989 euroviisujen karsinnoissa esittämä kappale. Kappaleen sävelsi ja sanoitti Gösta Sundqvist.
Kappale sai karsinnassa 39 pistettä tuomareilta ja jäi kahdeksanneksi. Anneli Saariston esittämä ”La dolce vita” voitti finaalin. Kappale julkaistiin ensimmäistä kertaa fyysisenä kopiona kokoelmalla "Black Hole – Finnish Disco and Electronic Music from Private Pressings and Unreleased Yapes 1979–1991" lokakuussa 2016.
”Huominen Eurooppa” edustaa sanoitukseltaan kulutuskulttuurin kritiikkiä, joka oli Gösta Sundqvistin tuotannossa toistuva teema. Sundqvistin kannanotot yhteiskunnallisiin asioihin olivat selkeimpiä kappaleissa, joissa hän käsitteli kerskakulutusta.
Kuningaskunnan peruslait

Kuningaskunnan peruslait (, vuoteen 1947 asti Valtion peruslait ("Leyes Fundamentales del Estado")) muodostivat Espanjan oikeusjärjestyksen pohjan "caudillo" Francisco Francon järjestelmän aikana, kunnes vuonna 1978 voimaan tullut Espanjan perustuslaki korvasi ne. Kuningaskunnan peruslakeja oli kahdeksan ja ne säädettiin vuosikymmenten kuluessa. Ensimmäinen niistä säädettiin vielä Espanjan sisällissodan aikana ja viimeinen itse asiassa lopetti francolaisen järjestelmän osana kuningas Juan Carlos I:n ja pääministeri Adolfo Suarezin johtamaa laillisesti toteutettua siirtymäkautta. Sisällissodan päättyessä 1939 loppui vuonna 1931 säädetyn Espanjan II tasavallan perustuslain soveltaminen Espanjan alueella.
Peruslait eivät muodostaneet perustuslakia, vaan niitä luonnehditaan espanjankielisellä sanalla "fueros" (yks. fuero), joita hallitsijat julistivat Iberian niemimaalla feodaaliaikoina. Tällä viitataan siihen, että ne eivät olleet kansanvaltaisesti säädettyjä tai muokattavissa, vaan ne olivat peräisin ainoalta lailliselta auktoriteetilta eli hallitsijalta.
Kuningaskunnan peruslait säätämisjärjestyksessä: