tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
4-tert-butyylikatekoli

4-tert-butyylikatekoli (C10H14O2) on katekolin johdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään polymeeriteollisuudessa hapettumisenestoaineena ja estämään eräiden monomeerien polymeroitumista varastoinnin aikana.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
4-"tert"-butyylikatekoli on huoneenlämpötilassa vaaleankeltaista kiteistä ainetta, joka liukenee hieman veteen ja jolla on taipumus muodostaa veden kanssa niin kutsuttuja konjugaattiliuoksia. Vettä paremmin yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin muun muassa etanoliin, kloorattuihin hiilivetyihin ja aromaattisiin hiilivetyihin.
4-"tert"-butyylikatekolia valmistetaan katekolin ja isobuteenin välisellä Friedel–Crafts-alkylointireaktiolla.
Yhdistettä käytetään estämään eräiden monomeerien kuten styreenin ja butadieenin polymeroituminen varastoinnin aikana ja sitä lisätään myös polybutadieenin ja polystyreenin valmistusprosessiin hallitun polymeroinnin aikaansaamiseksi. Esimerkiksi styreeniin lisätään polymerisaatioinhibiittoriksi 4-"tert"-butyylikatekolia 10–50 mg/kg. Yhdiste toimii myös polymeerien hapettumisestoaineena ja hapettumisenestoaineena hajusteissa.
Sepänlampi (Ikaalinen)

Sepänlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sipsiössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Sepänlampi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Sen pituus on 250 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 2,3 hehtaaria. Lampi sijaitsee peltomiseman keskellä ja sen lähiympäristö on suota. Siihen ei laske yhtään ojaa ja sen laskuoja lähtee lounaiskulmasta ja virtaa 500 metriä laskien Kyrösjärven Majoosselällä Kirkkolahteen. Rantaviiva on 600 metriä pitkä. Rantaan ei ole rakennettu mitään eikä sinne johda tietä. Lähimmät rakennukset kuuluvat läheiselle Sepän maatilalle.
Iso Särkijärvi (Ikaalinen)

Iso Särkijärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Riitialan Särkiperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Iso Särkijärvi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Se on 100 metriä pitkä ja 50 metriä leveä lampi, joka on jäänne suuremmasta kuivatetusta järvestä. Järven ympäristö on soistuvaa metsää ja länsipuoli päättyy laajan peltoaukean reunaan. Rannoilla ei ole rakennuksia eikä sinne johda teitä.
Historiaa.
"Iso Särkijärvi" on piirretty Ikaalisten pitäjänkartassa 1800-luvulta melko suureksi järveksi. Se on ollut 10–20-kertainen "Wähä Särkijärveen" verrattuna, joka on nykyään isompi järvi kuin Iso Särkijärvi. Saman, mutta selkeämmillä väreillä, näkee isojakokartasta vuodelta 1812. Kartoilla oleva rantaviivan muoto seuraa varsin tarkasti vuonna 1911 toimitetun vesijättömaan jakoasiakirjan karttaa. Jakoasiakirjan mukaan Iso Särkijärven vesijättöalue oli 1,5 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Vesijätön kartassa on myös muutamia järveen liittyviä nimiä. Järvellä oli luoteiskulmassa "Isosaari". Sen pohjoispuolella sijaitsi "Hirsitelanlahti" tai "Kirsitelanlahti". Järven koilliskulmassa oli ison kokoinen "Tenkoolinlahti". Eteläpäässä, missä sijaitsi laskuojan luusua, oli "Kaitalahti".
Vuonna 1876 haki tilanomistaja Konrad Örling ja yhdessä hankkeen muiden kumppanien kanssa lupaa laskea "Isosärkijärvi". Päätös kuivatuksesta saatiin seuraavana vuonna 1877 ja järvenlaskua tehtiin vuodesta 1881 alkaen 15 osakkaan voimin.
Vuonna 1901 täydennettiin aiemmin luotua isojakoa, ja siinä toimituskartassa näkyy osittain lasketun "Särkijärven" rantaviivan muoto. Järven eteläpäässä on kaksi terävän muotoista lahtea, jotka työntyvät lounaaseen ja kaakkoon.
Vuosina 1911–1913 toimitettiin syntyneille vesijättömaille "sovintojakoa", kuten asiakirjassa mainitaan. Jakoperusteina olivat "kyläosuudet". Kartasta mitattuna "Särkijärvi" oli tuolloin 900 metriä pitkä ja 100–150 metriä leveä. Eteläpäässä työntyi kaakkoon 150 metriä pitkä lahti. Jaettavan vesijättömaan äärimitat olivat alkuperäisen järven mittaisia, mutta keskellä ollutta vesialuetta ei vielä jaettu. Vesijättömaita oli jakamassa 14 (18? ) tilaa.
Vuonna 1958 kokoontuivat taas samat 14 tilallista jakamaan loput kuivatetusta järvenpohjasta. Vuonna 1913 veden peitossa ollut alue oli nyt saatu lähes kuivaksi. Vain kaksi tai ehkä kolme pientä vesiallasta on jäänyt kuivattamatta.
Vuode 1959 peruskartassa kuivattaminen oli edistynyt niin, että järvestä oli jäljellä kaksi pientä lampea, joista nykyinen lampi oli suurempi. Vuoden 1984 peruskartassa ylempi lampi oli kartasta kadonnut ja isompi lampi oli pienentynyt.
Pihnarinlampi

Pihnarinlampi eli Pinnarinlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Pihnarinlampi on osa Pihnarinlammen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Se on 450 metriä pitkä ja alle 100 metriä leveä järvi, joka sijaitsee metsämaastossa loivassa painanteessa. Sen rannat ovat suota ja paikoin avosuota. Lampeen laskee kolme suo-ojaa ja sen laskuoja Pihnarinluoma lähtee lammen eteläpäästä ja virtaa noin 5 kilometriä laskien Kyrösjärveen Ruskanselkään Kovelahdessa. Lammen rannalle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto, jolle johtaa metsäautotie valatieltä 23. Noin 200 metriä pohjoisessa järven ohittaa käytöstä poistettu Haapamäen ja Porin välinen rautatie ja 600 metriä pohjoisessa ohittaa sen valtatie 23. Parkanon ja Ikaalisten välinen raja kulkee 600 metriä lännessä.
Kaihtonjärvi

Kaihtonjärvi eli Kaiotonjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärven Viljakkalan Hirvilahdessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Kaihtonjärvi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järvi on 250 metriä pitkä, 50 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaastossa notkossa ja sen lähirannat ovat avosuota. Siihen laskee yksi pelto-oja ja sen laskuoja lähtee järven pohjoispäästä ja virtaa 1,3 kilometriä Kyrösjärven Viljakkalanselälle Parvilahteen. Järven rantaviiva on 650 metriä pitkä. Järven rannassa tai sen lähellä ei ole rakennuksia eikä sinne johda teitä. Järven etelärantaan päättyy suuri pelto.
Historiaa.
Vuoden 1799 isojakokartassa lammella oli nimi "Kaitonjärvi". Se sijaitsi pitkänomaisen suon keskellä. Suot olivat tuolloin niittyä. Järvellä ei ollut laskuojaa, joka on kaivettu sille myöhemmin. Ilmeisesti ojan vuoksi lampi näyttää nykyään pienemmältä.
BMW 3-sarja (E30)

BMW E30 on BMW 3-sarjan toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1982–1993. Se korvasi edeltäneen E21-mallin ja seuraajaksi tuli E36. BMW E30 -mallin perusrakenteeseen perustuu myös avoauto BMW Z1. 
BMW 3-sarja (E30) 1982–1993.
BMW 3-sarja uudistui täysin vuoden 1982 lopussa. Ulkoiset muutokset edeltäjään verrattuna olivat kuitenkin vain pieniä. Suurin tekninen uudistus tehtiin takajousitukseen. Työn laatu oli yksityiskohtia myöten korkeatasoista ja ohjaamoergonomiassa uusi 3-sarja oli edelläkävijä. 3-sarjan hinnat olivat lähes Mercedes-Benzin tasolla, ja erityisesti suurempien moottorien lisähinnat olivat hyvin korkeita. Aluksi mallivaihtoehdot olivat 316 (90 hv), 318i (105 hv), 320i (125 hv) ja 323i (139 hv). 
Täysin uutena korimallina 3-sarjaan esiteltiin neliovinen sedan vuonna 1984. Sekin oli kuitenkin kaksiovisen tavoin takaistuintiloiltaan varsin ahdas.
Vuonna 1985 malli 323i korvattiin 171-hevosvoimaisella 325i:llä. Markkinoille tulivat samaan aikaan myös nelivetoinen 325iX ja dieselmalli 324d. Kaikkein suorituskykyisin malli M3 esiteltiin syksyllä 1985. M3-mallissa oli nelisylinterinen 2,3-litrainen 200 hevosvoiman tehon tuottava moottori.
Alkuvuodesta 1987 myös 3-sarjaan saatiin 2,4-litrainen turbodiesel. 
Syksyllä 1987 esiteltiin ensimmäinen 3-sarjan farmarimalli, joka oli nimeltään Touring. Farmari oli aluksi saatavana malleina 320i, 325i ja 324td. Myöhemmin valikoima täydentyi 318i:llä ja 316i:llä. Tavaratila Touringissa ei ollut erityisen suuri.
Vuosimallin 1988 3-sarjaa uudistettiin kevyesti. Muutoksia tehtiin esimerkiksi puskureihin ja takavaloihin. Ajovaloihin tuli uusi ellipsoiditekniikka. 318i-malliin tuli uusi suorituskykyisempi ja taloudellisempi M40-moottori, jossa on hyödynnetty V12-moottorin teknisiä ratkaisuja. Uuden moottorin teho oli 115 hevosvoimaa.
Keväällä 1988 1,8 litran kaasutinmoottorilla varustettu 316 korvattiin 1,6-litraisella M40-moottorilla varustetulla 316i:llä. Tehoa oli 102 hevosvoimaa ja vääntö kasvoi vanhaan moottoriin verrattuna huomattavasti. Syksyllä 1989 esiteltiin urheilullinen 318iS, jossa oli 136-hevosvoimainen neliventtiilimoottori.
Abdelhamid Abaaoud

Abdelhamid Abaaoud (, 18. marraskuuta 1987 Sint-Jans-Molenbeek, Belgia – 18. marraskuuta 2015 Saint-Denis, Ranska) oli marokkolaistaustainen belgialainen islamilainen terroristi ja Isis-järjestön jäsen. Abaaoudia on epäilty useiden terrori-iskujen suunnittelusta, mukaan lukien Pariisin terrori-iskut marraskuussa 2015.
Abaaoudin isä muutti Marokosta Belgiaan vuonna 1975. Vuosina 2014–2015 Abaaoud taisteli Isisin puolesta Syyrian sisällissodassa. Hänen uskottiin olleen osallisena neljässä kuudesta Ranskassa vuoden 2015 aikana estetystä iskusta. Hän oli suunnittelemassa noin 130 ihmishenkeä vaatineita Pariisin terrori-iskuja marraskuussa 2015. Abaaoud kuoli viisi päivää noiden iskujen jälkeen poliisioperaatiossa Saint-Denisissä. Kuoleman vahvisti Pariisin syyttäjä François Molins.
Abaaoudilla uskottiin olleen läheiset välit Isisin johtajaan Abu Bakr al-Baghdadiin.
Clemente Russo

Clemente Russo (s. 27. heinäkuuta 1982 Marcianise) on italialainen amatöörinyrkkeilijä ja olympiamitalisti. 181 senttimetriä pitkä ja 91 kilogrammaa painava Russo edustaa GS Fiamme Oroa ja kilpailee raskaassasarjassa.
Russo saavutti hopeaa vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä ja uusi saavutuksen vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa. Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa Russo sijoittui yhdeksänneksi. MM-kilpailuista Russolla on kaksi kultaa, vuosilta 2007 ja 2013. EU-mestaruuskilpailuista Russolla on yksi kulta sekä yksi hopea ja Välimeren kilpailuista kaksi kultaa.
Russon valmentajana toimii nyrkkeilyn olympiamitalisti Francesco Damiani. Russo on naimisissa judoka Laura Maddalonin kanssa.
Jules Ladoumègue

 
Jules Ladoumègue (10. joulukuuta 1906 Bordeaux – 2. maaliskuuta 1973 Pariisi) oli ranskalainen keskimatkojen juoksija. Ladoumègue oli 1 000 metrin, 1 500 metrin, mailin ja 2 000 metrin maailmanennätyksen juoksija. Hän sai olympiahopeamitalin 1 500 metrillä Amsterdamin olympialaisissa vuonna 1928.
Mieto

Mieto (myös Mietaa ja Mietaankylä) on kylä Kurikan kaupungissa Etelä-Pohjanmaalla. Noin 900 asukkaan Mietaankylä sijaitsee kuusi kilometriä Kurikan keskustasta etelään. Kylän läpi virtaa Kauhajoki kohti Kurikan keskustaa. Mietaankylän alapuolella joki yhtyy Jalasjokeen ja muuttuu Kyrönjoeksi.
Kylässä on oma alakoulu, ja Kurikan kirjastoauto käy siellä viikoittain. Mietaan Nuorisoseura on ollut vuosikymmeniä tunnettu tanssipaikka, ja nuorisoseurantalolla on nykyisin monenlaista liikuntatoimintaa. Tripuusensillan pielessä joessa on uimaranta.
Kurikan seurakunnalla on Miedossa seurakuntakoti.
Mieto tunnetaan entisen kilpahiihtäjän ja kansanedustajan Juha Miedon kotikylänä.
Bamakon hotelli-isku 2015

Bamakon hotelli-isku tapahtui 20. marraskuuta 2015, kun ainakin 10 aseistautunutta miestä hyökkäsi Malin pääkaupungissa Bamakossa sijaitsevaan Radisson Blu Hotel- hotelliin. Hotelli on yhdysvaltalaisomisteinen, ja suosittu liikemiesten sekä lentoyhtiöiden työntekijöiden keskuudessa. Hyökkäyksessä otettiin 170 panttivankia, joista 30 oli hotellin työntekijöitä.
Ainakin 27 ihmistä kuoli hyökkäyksessä. Erikoisjoukot pelastivat jäljellä olevat panttivangit.
Al-Qaidaan kytkeytyvä Al-Murabitoun-jihadistiryhmä julisti itsensä iskun tekijäksi mikroblogipalvelu Twitterissä.
Hyökkäys.
Kaksi asemiestä otti 170 ihmistä panttivangiksi (140 asiakasta ja 30 työntekijää). 
Kymmenen Kiinan kansalaista, kaksikymmentä Intian kansalaista, kuusi Yhdysvaltain kansalaista, seitsemän Algerian kansalaista, joista kuusi diplomaatteja, kaksi Venäjän kansalaista, kaksi Marokon kansalaista, seitsemän Turkish Airlinesin työntekijää ja tuntematon määrä Ranskan kansalaisia oli raportoitu panttivangiksi. Kaksitoista Air Francen työntekijää oli myös rakennuksessa, mutta heidät evakuoitiin onnistuneesti.
Kolme Yhdistyneiden kansakuntien työntekijää pääsi pois rakennuksesta, mutta sisälle jääneiden määrää ei tiedetty. Useita MINUSMAn ("Multidimensional Integrated Stabilization Mission in Mali") edustajia oli hotellissa kokouksessa maan rauhaa koskien. Guinealainen laulaja Sekouba Bambino oli hotellissa hyökkäyksen aikaan, mutta pääsi turvallisesti pois.
Asestautuneet miehet saapuivat hotellille noin kello 7.00 UTC, diplomaattikilvillä varustetulla autolla. Malin armeijan komentaja Modibo Nama Traoré raportoi, että vähintään 10 aseistautunutta mieshenkilöä hyökkäsi hotelliin huutaen "Allahu akbar!" ennen vartijoiden ampumista ja panttivankien ottoa. Kassim Traoré, malilainen journalisti, sanoi että panttivankien täytyi tunnustaa uskonsa islamiin, Šahadalla, tapana erottaa muslimit ja ei-muslimit. Malin erikoisjoukot saartoivat hotellin. YK:n rauhanturvaajat tukivat Malin armeijaa hyökkäyksen lopettamiseksi. 25 Yhdysvaltain sotilashenkilöstön jäsentä auttoi Malin viranomaisia evakuoimisessa.
Hyökkääjä.
Hyökkäyksen aikana Al-Murabitoun julisti itsensä ja Al-Qaidan iskun tekijäksi Twitterissä.
Al-Murabitoun oli jihadistiryhmä, joka koostui tuaregeista ja arabeista. Ryhmä teki yhteistyötä Al-Qaidan kanssa.
Ryhmä muodostui vuonna 2013, ja sitä johti Mokhtar Belmokhtar. Se toimi Saharan aavikon alueilla. Ryhmä otti vastuun myös useista muista iskuista Malissa vuosien 2014 ja 2015 välillä.
Paul Goodison

Paul Martin Goodison, MBE (s. 29. marraskuuta 1977 Sheffield) on brittiläinen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja. 180 senttimetriä pitkä ja 78 kilogrammaa painava Goodison edustaa Ulley Sailing Clubia ja kilpailee laser-luokassa.
Goodison saavutti kultaa laserista vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä. Vuoden 2004 kesäolympialaisissa hän oli neljäs ja vuoden 2012 kesäolympialaisissa seitsemäs. MM-kilpailuista hän on saavuttanut yhden kullan ja yhden pronssin. EM-kilpailuista Goodisonilla on kolme kultaa, viisi hopeaa ja yksi pronssi.
Goodison nimettiin uutena vuotena 2009 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi (MBE).
Kalle Saramäki

Kalle Saramäki (s. 27. heinäkuuta 1994 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa II-divisioonajoukkue Vaajakosken Pelikaaneissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Saramäki on JYPin kasvatti. Hän toimi kaudella 2010–2011 seuran B2-nuorten varakapteenina. Saramäki oli kaudella 2012–2013 JYPin A-nuorten kolmanneksi paras maalintekijä 12 osumallaan. Kevään 2013 pudotuspeleissä hän jakoi kolmella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Oula Palveen kanssa. Kaudella 2013–2014 Saramäki debytoi miesten peleissä. Hän pelasi tulokaskautensa Mestis-joukkue JYP-Akatemiassa tehden 50 runkosarjaottelussa tehot 7+6=13. Saramäki voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +8.
Kaudeksi 2015–2016 Saramäki nimettiin JYP-Akatemian varakapteeniksi. Hän nousi kauden mittaan myös joukkueen kapteeniksi Mikko Virtasen noustua JYPin SM-liigajoukkueeseen. Saramäki itsekin debytoi siellä kauden aikana saaden tililleen kaksi runkosarjaottelua. Hän teki liigadebyyttinsä loukkaantumissuman aikana 20. marraskuuta 2015 Pelicansia vastaan. Saramäki merkittiin JYPin nelosketjuun Joel Sundin viereen, kun joukkue pelasi ottelun vain kolmella täydellä hyökkäysketjulla. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.55 minuuttia. Saramäki teki ottelussa myös liigauransa avausmaalin heti ensimmäisessä vaihdossaan ajassa 2.25. Jari Korhonen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi.
Saramäki siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhon riveihin. Hän oli 16 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Teemu Lepauksen kanssa. Saramäki voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Joulukuussa hän teki SaPKon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kauden 2017–2018 päätteeksi hän voitti Mestis-pronssia. Saramäki pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla JYPin SM-liigajoukkueessa helmikuussa 2018.
Kaudeksi 2018–2019 Saramäki siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue KeuPa HT:hen. Hän ei ehtinyt pelata joukkueessa yhtään sarjaottelua, kunnes Saramäen sopimus purettiin yhteisymmärryksessä lokakuussa 2018. Hän oli kokonaan pelaamatta kaksi kautta, kunnes Saramäki siirtyi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella II-divisioonajoukkue Vaajakosken Pelikaaneihin.
Muuta.
Saramäki valmistui ylioppilaaksi Voionmaan lukiosta syksyllä 2013.
Heikki Kuulan diskografia

Tämä on suomalaisen rap-artistin Heikki Kuulan diskografia.
Kannet.
Heikki Kuula on suunnitellut seuraavien albumien kannet:
The Local Band

The Local Band oli suomalainen covereita soittanut superyhtye, joka perustettiin vuonna 2013. Yhtye sai alkunsa, kun The 69 Eyesin Jussi 69 sekä Children of Bodomin Alexi Laiho keksivät ajatuksen soittaa lempiyhtyeidensä, kuten Mötley Crüen ja Poisonin kappaleita. Jussi 69 pyysi laulajaksi Reckless Loven Olli Hermania, joka suostui. Myöhemmin bassoon valikoitui Santa Cruzin laulaja-kitaristi Archie Cruz. Yhtyeen oli alun perin tarkoitus soittaa vain yksi konsertti vuodessa.
Yhtyeen ensimmäinen konsertti Helsingin Tavastia-klubilla 27. joulukuuta 2013 myytiin loppuun. Toisen konserttinsa yhtye soitti Ruisrockissa heinäkuussa 2014. Elokuussa 2015 yhtye esiintyi Helsingin Juhlaviikoilla Tavastia-klubilla. Lokakuussa yhtye soitti Japanissa Saitama Super Arenalla 17 000 ihmisen edessä.
Joulukuussa 2015 The Local Band julkaisi EP:n "Locals Only - Dark Edition", joka sijoittui Suomen virallisen albumilistan sijalle 20. Levy sisälsi seitsemän lainakappaletta, joista Corey Hartin alun perin vuonna 1984 levyttämä "Sunglasses at Night" julkaistiin singlenä. Kappaleeseen kuvattiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi Ville Juurikkala. Maaliskuussa 2016 julkaistiin musiikkivideo kappaleeseen "Untouched". Elokuussa 2016 yhtye esiintyi Helsingin Nosturissa ja syyskuussa Jyväskylässä WaterXfest-tapahtumassa. Maaliskuussa 2018 The Local Band järjesti kolmen konsertin Suomen kiertueen, jonka aikana Lost Society -yhtyeen Samy Elbanna tuurasi Archie Cruzia. Kesäkuussa 2018 yhtye kiersi Japania kolmen konsertin verran, ja lämmitteli Hollywood Vampiresia Helsingin Kaisaniemen puistossa.
Kesäkuussa 2018 The Local Band tiedotti teidensä eronneen Archie Cruzin kanssa ja Samy Elbanna tuli hänen tilalleen.
Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2020 Alexi Laihon kuoleman myötä.
K. F. Mattsson

Kyösti Feliks Mattsson (4. tammikuuta 1873 Helsinki – 7. syyskuuta 1949 Tampere) oli sosialidemokraatteja edustanut suomalainen kunnallispoliitikko ja kauppias, joka toimi muun muassa Tampereen apulaiskaupunginjohtajana vuosina 1929–1938.
Elämä.
Tampereen Työväenyhdistyksen johtokuntaan kuulunut Mattsson oli vuonna 1898 mukana perustamassa Tampereen Työväen Sanomalehti Osakeyhtiötä, joka maaliskuussa 1899 alkoi julkaisemaan kaupungin ensimmäistä työväenlehteä "Kansan Lehteä". Suurlakon aikana hänet valittiin Tampereella valtaa pitäneen suurlakkokomitean jäseneksi.
Itsenäistymisen jälkeen Mattsson toimi muiden luottamustehtäviensä ohella muun muassa syksyllä 1919 perustetussa Tampereen keskusapukomiteassa, joka tehtävänä oli huolehtia kaupungin Yhdysvalloista saamien ruoka- ja vaateavustusten jakamisesta. Vuonna 1919 Mattsson valittiin Tampereen rahatoimikamarin puheenjohtajaksi ja 1929 sosiaalitoimen apulaiskaupunginjohtajaksi, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1938. Myöhemmin 1930–1940-luvuilla Mattsson kuului Tampereen kansanhuoltolautakuntaan.
Ken Chapman

Kenneth Garnier ”Ken” Chapman (13. kesäkuuta 1927 New Jersey, Yhdysvallat – 15. syyskuuta 2015 Helsinki) oli yhdysvaltalaissyntyinen skandinaavisten kielten professori. Hän asui eläkkeelle jäätyään vuodesta 1982 Suomessa.
Chapman opiskeli ensin fysiikkaa mutta kiinnostui sitten kielistä ja aloitti pohjoismaisten kielten opiskelun norjan kielestä. Myöhemmin hän perusti Kalifornian yliopistoon Los Angelesiin skandinaavisten kielten osaston, jossa oli oppiaineena myös suomen kieli. Hän avioitui suomalaisen kanssa, ja eläkkeelle jäätyään hän asettui asumaan Suomeen.
Harrastukseensa golfiin Chapman syventyi niin pitkälle, että hän kirjoitti golfin sääntöjen historiasta arvostetun kirjan "The Rules of the Green" (1997).
Rapperswil-Jona

Rapperswil-Jona on kaupunki Sveitsissä, St. Gallenin kantonissa. Kaupungissa on vajaat 30 000 asukasta, ja se on asukasluvultaan kantonin toiseksi suurin kaupunki. Kaupunki muodostui vuonna 2007 Rapperswilin ja Jonan kuntien yhdistyessä.
Sijainti.
Rapperswil-Jona sijaitsee Zürichinjärven pohjoisrannalla, kolmisenkymmentä kilometriä Zürichistä kaakkoon.
Liikenne.
Moottoritie A3 ohittaa kaupungin eteläpuolitse ja Moottoritie A53 pohjoispuolitse. Rapperwilistä on rautatieyhteys neljään suuntaan.
Muuta.
Kaupunki on jääkiekkojoukkue Rapperswil-Jona Lakersin kotipaikka.
Vakavaa

”Vakavaa” on suomalaisen pop-artisti Juulian ensimmäinen single. Sen julkaisi Universal Music 23. lokakuuta 2015. Kappaleen ovat säveltäneet Axel Ehnström, Jonas W. Karlsson, Mikko Kuoppala sekä Juulia Vuojala ja sanoittaneet Ehnström, Kuoppala ja Vuojala.
Vuoden 2015 viimeisellä viikolla kappale nousi Suomen 29. soitetuimmaksi radiokappaleeksi.
Viivi Huuskan ohjaama musiikkivideo kappaleesta julkaistiin YouTubessa 6. marraskuuta 2015.
Peurala

Peurala tai Peuralankylä on Ilmajoen kylä, joka sijaitsee noin Ilmajoen kirkonkylän lounaispuolella, Koskenkorvalle johtavan yhdystie 7000:n varrella Kyrönjoen molemmin puolin. Seuraava kylä Koskenkorvalle päin on Luomankylä.
Kylän osia yhdistää Liinaniemen silta, Valle Antilan tekemä riippusilta vuodelta 1910. Kylässä sijaitsee Ilmajoen Osuusmeijeri, jonka tuotantotilat on vuokrannut käyttöönsä jalasjärveläinen Juustoportti. Peuralan- ja Luomankylien rajalla sijaitsee karjanhoitokouluna vuonna 1875 aloittanut Ilmajoen maatalousoppilaitos, jonka toimintaa ylläpitävät nykyisin Koulutuskeskus Sedu ja Seinäjoen ammattikorkeakoulu.
Kyrönjoen eteläpuolella sijaitseva Peuralan koulu lakkautettiin 2010. Kylän riippusillan tavoin myös se on Valle Antilan piirtämä ja rakennuttama. Koulun pitkäaikaisena opettajana oli mestaripelimannina tunnettu Lasse Peltonen.
Eckertin projektio

Eckertin projektiot ovat kuusi saksalaisen maantieteilijä Max Eckertin vuonna 1906 laatimaa, maailmankartoissa käytettäviksi tarkoitettua karttaprojektiota. Niissä kaikissa leveyspiirit näkyvät yhdensuuntaisina vaakasuorina janoina, myös pohjois- ja etelänapa, joita vastaavien janojen pituus on puolet päiväntasaajaa vastaavan janan pituudesta. Kartan keskipisteen kautta kulkeva pituuspiiri näkyy pystysuorana janana, jonka pituus on puolet päiväntasaajan pituudesta.
Eckertin eri projektioista käytetään järjestyslukuja, jotka merkitään tavallisesti roomalaisilla numeroilla. Eckertin I ja II projektioissa pituuspiirit, keskimmäistä lukuun ottamatta, näkyvät kahdesta janasta koostuvina murtoviivoina, jotka tekevät mutkan päiväntasaajan kohdalla. III ja IV projektioissa ne ovat muodoltaan ellipsin kaaria paitsi kartan reunalla olevat puoliympyröitä. V ja VI projektioissa ne ovat sinikäyrän kaaria. I, III ja V projektioissa leveyspiirit ovat tasavälein siten, että eri paikkojen etäisyydet päiväntasaajasta näkyvät oikeassa suhteessa. II, IV ja VI projektiot sen sijaan ovat "oikeapintaisia" eli niissä eri alueiden pinta-alat näkyvät oikeassa suhteessa. Tämä kuitenkin edellyttää, että leveyspiirit eivät niissä ole tasaväliset, vaan pohjois-eteläsuuntainen mittakaava pienenee napoja kohti mentäessä.
Käyttö.
Eckertin projektioista yleisimmin käytössä ovat IV ja VI projektio. IV projektio on tullut suosituksi erityisesti Yhdysvalloissa, joissa muun muassa National Geographic Society on käyttänyt sitä julkaisemissaan maailman­kartoissa. Sitä käytetään myös erilaisissa teemakartoissa, esimerkiksi eri alueiden ilmastoja kuvaavissa. Myös Eckertin VI projektiota on käytetty Yhdys­valloissakin kartastoissa ja koulukirjoissa, mutta aikoinaan se tuli suosituksi erityisesti Neuvosto­liitossa. Myös suomalaisissa koulukartastoissa se on esiintynyt, ja siitä on käytetty nimitystä ”Eckertin oikeapintainen polarongkoidi nro 6”.
Matemaattiset määritelmät.
Merkitään paikkakunnan leveysastetta kreikkalaisella kirjaimella φ ja pituusastetta
kirjaimella λ. Tällöin paikkakunta, jonka leveysaste on φ ja pituusaste λ, tulee Eckertin IV projektiossa pisteeseen, jonka karteesiset koordinaatit ovat 
 formula_1
 formula_2
missä λ0 on kartan keskimeridiaani ja θ on ratkaistava yhtälöstä
 formula_3
Tästä yhtälöstä formula_4:lle voidaan lasketa likiarvoja esimerkiksi Newtonin menetelmällä.
Eckertin VI projektiossa sama paikkakunta tulee pisteeseen, jonka karteesiset koordinaatit ovat:
 formula_5
 formula_6
missä formula_4 on ratkaistava yhtälöstä 
 formula_8
Dietyylibentseeni

Dietyylibentseeni (C10H14) on aromaattisiin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste, jolla on kolme isomeerista muotoa o-, m- ja p-dietyylibentseenit eli 1,2-, 1,3- ja 1,4-dietyylibentseenit. Yleensä niitä käytetään seoksena, liuottimena tai muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa dietyylibentseeni on väritöntä nestemäistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin.
Valmistus ja käyttö.
Dietyylibentseenin isomeerejä valmistuu sivutuotteina valmistettaessa etyylibentseeniä eteenin ja bentseenin välisellä Friedel–Crafts-alkylointireaktiolla. Katalyyttinä prosessissa käytetään alumiinikloridia. Näissä olosuhteissa osa dietyylibentseenistä reagoi bentseenimolekyylien kanssa transalkylaatioreaktiolla muodostaen etyylibentseeniä ja yleensä lopputuotteessa dietyylibentseenin osuus on noin 35 massaprosenttia. Tästä m-isomeeria on noin 65 %, p-isomeeria 30 % ja o-isomeeria noin 5 %. Samanlainen isomeeri jakauma syntyy alkyloitaessa etyylibentseeniä eteenillä zeoliittien toimiessa katalyytteinä. Pelkästään m-isomeeria muodostuu käytettäessä muotoselektiivisiä zeoliitteja ja p-isomeeria voidaan valmistaa matalassa lämpötilassa etyylibentseenistä vetyfluoridin ja booritrifluoridin toimiessa katalyytteinä.
Suuri osa dietyylibentseenistä kierrätetään takaisin etyylibentseenin valmistusprosessiin. m- ja p-isomeereistä valmistetaan divinyylibentseeniä, mutta o-isomeeria ei tähän tarkoitukseen voi käyttää sillä siitä muodostuu dehydrausolosuhteissa naftaleenia. Yhdistettä voidaan käyttää myös liuottimena, polttoaineiden lisäaineena, polttoaineena valmistettaessa vesihöyryä sekä vesisärötyksessä.
Teijärvi

Teijärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Teijärvi on osa Mylly-Kartun joen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on kilometrin pitkä, 400 metriä leveä ja sen pinta-ala on 11,8 hehtaaria. Sen keskikohdassa on noin 10 metriä kapea salmi, joka jakaa järven kahdeksi järvialtaaksi, josta pohjoinen allas on vain 150 metriä leveä. Siihen laskee kymmenkunta metsäojaa, joiden yhteinen valuma-alue on pieni. Mylly-Kartun joki virtaa järven läpi etelästä pohjoiseen, joten veden viipymä järvessä on lyhyt. Rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä. Pohjoisen järvialtaan rannat ovat soistuneita kun taas eteläisen altaan rannat eivät sitä näytä olevan. Rannoille ei ole rakennettu kiinteistöjä. Järven lounaisrannalle ulottuu maatilan pellot, joiden läpi Mylly-Kartun joki virtaa. Valtatie 3 ohittaa järven 200 metrin päästä.
Historiaa.
Vuonna 1817 on jätetty yhteishakemus saada laskea "Husolammi" ja Teijärvi. Hakemuksen jätti toimitusmaanmittari C.P. Hornborg ja hankkeelle on annettu päätös vuonna 1820. Husolammilla tarkoitettiin varmastikin Hulolampea.
Hulolampi

Hulolampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Mettälänperällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Hulolampi on osa Mylly-Kartun joen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Soikea lampi on 200 metriä pitkä, 60 metriä leveä ja sen pinta-ala on 0,9 hehtaaria. Se sijaitsee metsäalueella peltojen läheisyydessä. Siihen laskee muutama suo- ja pelto-oja ja sen oma laskuoja lähtee lammen eteläpäästä. Pohjoisesta lampeen laskevat Hulosuon suo-ojien vedet. Laskuoja on kilometrin pituinen ja se yhtyy Mylly-Kartun jokeen Kolmihaaran ja Latikankosken välissä. Samaan laskuojaan liittyy myös Paskolammin laskuoja. Rantojen läheisyydessä sijaitsevat vain läheisen Suojasen maatilan rakennuksia. Lammen taakse kiertää yksi metsätie.
Historiaa.
Vuonna 1817 on jätetty yhteishakemus saada laskea "Husolammi" ja Teijärvi. Sen teki toimitusmaanmittari C.P. Hornborg ja hankkeelle on annettu päätös vuonna 1820.
Harjasjärvi

Harjasjärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Innalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Harjasjärvi on osa Mylly-Kartun joen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 300 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaastossa olevassa loivassa painanteessa ja sen rannat ovat suota. Rantaviiva on 750 metriä pitkä. Järveen laskee yksi lyhyt suo-oja ja toinen suurempi pelto- ja metsäoja, joka tuo järveen eniten ravinteita. Laskuoja lähtee järven pohjoispäästä ja virtaa Innalan peltojen kautta pohjoiseen. Se yhtyy kahden kilometrin jälkeen Mylly-Kartun jokeen Kolmhaaran kohdalla. Järvi on rakentamaton eikä sinne johda tietä.
Ahvenlampi (Ikaalinen, Mylly-Karttu)

Ahvenlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Mylly-Kartussa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Ahvenlampi on osa Mylly-Kartun joen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Soikean muotoisen lammen pituus on 250 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria. Se on peltojen ympäröimä ja sijaitsee asutuksen keskellä. Siihen ei laske ojia, mutta on loivasti viettävien rantojen vuoksi pintavaluman kohteena. Laskuoja lähtee lammen eteläkärjestä ja se virtaa kaksi kilometriä ennen yhtymistään Mylly-Kartun jokeen valtatien 3 lähellä. Sen rantaviiva on 600 metriä pitkä ja rantaan on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille pääsee kylätieltä, joka kiertää lammen eteläpään muutaman kymmenen metrin etäisyydellä.
Historiaa.
Vuonna 1852 jätettiin anomus saada suorittaa järvenlasku, jonka onnistumista ei voida lähteiden puuttuessa vahvistaa.
Nikólaos Kaklamanákis

Nikólaos ”Níkos” Kaklamanákis (, s. 19. elokuuta 1968 Ateena) on kreikkalainen uransa jo päättänyt kilpapurjehduksen olympiavoittaja ja maailmanmestari. 177 senttimetriä pitkä ja 70 kilogrammaa painava Kaklamanákis edusti Nautical Club of Greecea ja kilpaili mistral-luokassa.
Kaklamanákis osallistui urallaan viisiin kesäolympialaisiin, vuosina 1992, 1996, 2000, 2004 ja 2008. Vuoden 1996 kisoista Atlantasta hän saavutti kultaa mistral-luokasta ja hopeaa samasta luokasta vuoden 2004 kotikisoista Ateenassa. Vuonna 2004 hän toimi myös olympiatulen lopullisena sytyttäjänä. MM-kilpailuista Kaklamanákis saavutti kolme kultaa ja kaksi hopeaa. EM-kilpailuista hän saavutti yhden kullan ja neljä pronssia. 
Kaklamanákis kilpaili viimeisen kilpailunsa syyskuussa 2009.
Pauli Aaltonen

Pauli Aleksander Aaltonen (5. heinäkuuta 1890 Ilmajoki – 30. huhtikuuta 1937 Ilmajoki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänet tunnetaan erityisesti eläinaiheisista teoksistaan, kuten hirviaiheisista veistoksista "Äidinrakkaus" ja "Kilpakosijat". Pauli Aaltosen sisar oli kirjailija Hilja Aaltonen.
Elämä ja ura.
Varhainen elämä.
Pauli Aaltosen isä oli ilmajokelainen kauppias ja maanviljelijä Salomon Aaltonen ja äiti Sanna Aaltonen etevä ryijymestari. Aaltosen piirustuslahjat ilmenivät jo kansakoulussa Ilmajoen Herralassa. Rippikoulun jälkeen Aaltonen muutti Helsinkiin ja opiskeli vuodesta 1909 Taideteollisuuskoulussa ja sitten Ateneumissa, josta hän valmistui kurssinsa parhaana vuonna 1914. Hän sai valtion stipendin Tukholman taideteollisuusnäyttelyyn ja olisi saanut matkastipendin myös Pariisiin ellei ensimmäinen maailmansota olisi estänyt matkaa. Tämän jälkeen Aaltonen asui Vaasassa ja kotiseudullaan Ilmajoella osallistuen raittius- ja nuorisoseuratoimintaan.
Amerikka, ensimmäinen maailmansota ja paluu Suomeen.
Vuonna 1916 Aaltonen lähti monien pohjalaismiesten tavoin jääkärikoulutukseen Saksaan, mutta ajautuikin Tukholman ja Oslon kautta Bergeniin ja sieltä laivalla Yhdysvaltoihin. Siellä hän opiskeli New Yorkin Beaux Arts Institute of Design -oppilaitoksessa ja asui välillä Massachusettsin osavaltiossa Worcesterin suomalaissiirtolaisten parissa. Vuoden 1918 paikkeilla Aaltonen liittyi Pennsylvanian Pittsburghissa vapaaehtoisena Yhdysvaltain armeijaan ja osallistui taisteluihin saksalaisia vastaan Ranskassa. Haavoituttuaan rintamalla Aaltonen pääsi pois. Hän palasi Amerikkaan, josta muutti pian takaisin Suomeen. Siellä hän alkoi toimia aktiivisesti kuvanveistäjänä. Aaltosen ensimmäisiä töitä olivat Ilmajoen ja Kauhajoen hautausmaiden vapaussodan sankaripatsaat (1920 ja 1921).
Toisen kerran Amerikassa.
Vuonna 1922 Pauli Aaltonen lähti taas Amerikkaan, jossa hän meni naimisiin suomalaisen Mirjam Salovaaran kanssa. Perhe-elämä ja jatko-opiskelu New Yorkissa eivät kuitenkaan tuntuneet kauan hyvältä, ja Aaltonen lähti erakoksi Kanadan Jamesinlahden metsiin. Siellä hän seurasi eläimiä niiden omassa ympäristössä ja otti niistä aiheita tuleviin veistoksiinsa. Palattuaan yli neljän vuoden erämaaelämän jälkeen New Yorkiin hän osallistui neljään näyttelyyn. 
Viimeiset vuodet.
Vuonna 1928 hän päätti palata takaisin Suomeen, jossa hän eli synnyinpitäjässään Ilmajoella vapaana taiteilijana. Keväällä 1937 hän teki itsemurhan kärsittyään pitkään alkoholismista.
Teokset.
Sankaripatsaiden ja eläinveistosten lisäksi Pauli Aaltonen veisti useita tilausmuotokuvia ja lapsiaiheita sekä teki joitakin maalauksia. Monet Aaltosen parhaista töistä tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana Käkisalmessa.
Hinrich Romeike

Hinrich Peter Romeike (s. 26. toukokuuta 1963 Hampuri) on saksalainen uransa päättänyt kenttäratsastuksen olympiavoittaja. 175 senttimetriä pitkä ja 69 kilogrammaa painava Romeike edusti RV St. Hubertus -seuraa.
Romeike voitti olympiakultaa yksilökilpailusta ja joukkuekilpailusta vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä. Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa hän oli yksilökilpailun viides. MM-kilpailuista Romeikella on yksi joukkuekulta ja EM-kilpailuista yksi joukkuepronssi. Viimeisen kilpailunsa Romeike kilpaili lokakuussa 2011.
Ammatiltaan Romeike on hammaslääkäri.
Octapolis

Octapolis on suomalainen vuonna 1987 julkaistu tietokonepeli. Sen suunnitteli Jukka Tapanimäki ja julkaisi English Software Commodore 64:lle. Peli yhdistää tasohyppelyä ja jaetun ruudun lentoalusräiskintää. 
"Octapolis" on Tapanimäen ensimmäinen kaupallinen julkaisu. Sen alusvaihe muistutti Stavros Fasoulaksen "Sanxionia", joka sai Tapanimäen kokeilemaan pelien kehittämistä. Tapanimäki oli lähettänyt pelin demon useille ulkomaisille julkaisijoille, joista Hewson, CRL ja English Software olivat lähettäneet hänelle tarjouksen kolmen pelin julkaisusopimuksesta. Tapanimäki suostui ensiksi English Softwaren tarjoukseen, mutta yritys meni pian konkurssiin "Octapoliksen" julkaisun jälkeen. "Octapolis" jäi sen takia vähälle huomiolle. Pelin musiikin sävelsi Wally Beben. 
Octapoliksen nimi vihjaa siihen, että pelissä on kahdeksan kaupunkia, joista kukin sisältää lyhyen avaruusalus-vaiheen sekä pidemmän tasohyppelyvaiheen. Alusvaiheessa on Sanxionin tapaan kaksi ruutua, joista näkee näkymät sekä aluksen yläpuolelta että sivulta. Pelikenttä pyörii laskeutumisalustan yläpuolella. Oma alus ampuu automaattisesti vasemmalle tai oikealle liikkumissuunnan mukaan. Nopeutta voi säädellä painamalla liikkumissuuntaan tai vastakkaiseen suuntaan useamman kerran. Tietty ääniefekti kertoo, milloin voi laskeutua laskeutumisalustalle ja siirtyä tasohyppelyvaiheeseen. Mitä paremmin alusvaiheessa pärjää, sitä helpommalla pääsee tasohyppelyvaiheessa. 
Tasohyppelyosuus koostuu astronautilta näyttävän hahmon ohjailusta yksiruutuisissa (ei-skrollaavissa) huoneissa, joissa on edettävä aina huoneen poikki ulospääsyyn. Pelaajalla on ase ja hän voi hypätä yläviistoon. Osan vihollisista voi ampua, toisia on väistettävä. Haasteena on usein ampua jo hyvissä ajoin huoneen toisella puolella odottavat viholliset ja katsoa kuolemattomien vihollisten liikeradat tarkkaan, jotta pelaaja voi pujahtaa eteenpäin sopivasta raosta. Kun tarpeeksi monta huonetta on selvitty, on kaupunki pelattu läpi. Jos kaikki kahdeksan kaupunkia pääsee läpi, alkaa peli yhä vaikeampana alusta.
"C-lehti" antoi sille arvostelussaan täydet viisi tähteä.
Karakterikappale

Karakterikappale on saksan kielen sanasta Charakterstück käännetty termi, jota ei ole kovin tarkalleen määritelty. Se tarkoittaa laajalle äänialalle sävellettyä 1800-luvun varhaisromantiikan pianomusiikkia perustuen yhteen ideaan tai ohjelmaan. Se on lyhyt musiikkikappale, jonka tarkoituksena on ilmaista jokin tunnelma, joka on yleensä kappaleen otsikko. Karakterikappale on yleisimmin sävelletty pianolle. Sitä on harvemmin sävelletty suuremmille kokoonpanoille eikä koskaan pianolle ja laululle.
Axel Öhrn

Axel Öhrn (22. maaliskuuta 1880 Keuruu – 19. marraskuuta 1959 Superior, Wisconsin) oli amerikansuomalainen työväenliikkeen aktivisti.
Öhrn kävi kansakoulun ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1902. Hän liittyi Amerikan sosialistipuolueeseen, työskenteli sen toimitsijana, kaivosmiesten ammattiliitossa ja osuustoimintaliikkeessä. Amerikan Suomalaisen Sosialistijärjestön suuntataistelussa vuonna 1914 Öhrn kuului radikaaleihin ja hänet valittiin "Sosialisti"-lehden ensimmäiseksi päätoimittajaksi. Myöhemmin hänestä tuli kommunisti. Öhrn toimi Yhdysvaltain Suomalaisessa Työväenjärjestössä ja lyhyen aikaa "Eteenpäin"-lehden päätoimittajana. Hänet erotettiin kommunistisesta liikkeestä vuonna 1929, minkä jälkeen hän työskenteli maalarina.
Abdullah bin Mutaib Al Saud

 
Prinssi Abdullah bin Mutaib bin Abdullah Al Saud (, s. 13. lokakuuta 1984 Lontoo, Iso-Britannia) on saudiarabialainen esteratsastuksen olympiamitalisti ja Saudi-Arabian hallitsijasuvun saudien jäsen. Abdullah on 177 senttimetriä pitkä ja painaa 73 kilogrammaa.
Abdullah saavutti joukkuepronssia esteratsastuksesta vuoden 2012 kesäolympialaisista synnyinkaupungistaan Lontoosta. Hän oli mukana myös vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä. 
Abdullahin isoisä Abdullah toimi Saudi-Arabian kuninkaana vuosina 2005–2015. Nykyinen kuningas Salman oli entisen kuninkaan velipuoli. Prinssi Abdullahin isoisoisä oli kuningas Ibn Sa’ud.
Micropost

Micropost oli Suomen Mikromaakarit ry:n julkaisema suomenkielinen tietokoneita käsitellyt lehti, joka ilmestyi vuosina 1983–1985. Kaikkiaan lehdestä ilmestyi yhdeksän numeroa, joista yksi oli tuplanumero.
Micropost-lehteä tekivät pääasiassa Reima Mäkinen ja Petri Tuomola. Lehti käsitteli tietokonemaailmaa monipuolisesti, esimerkiksi pelejä, ohjelmistoja, laitteita ja maahantuojia. Lehdessä oli myös ohjelmalistauksia. Tekijät ovat kertoneet että lehteä tehtiin "rock/kohellusasenteella" ja että sillä oli yhtäläisyyksiä aikansa musiikkizineihin. Monistemainen ulkonäkö ja mustavalkoisuus olivat seurausta manuaalisesta taittotekniikasta. Itse lehdet painettiin kuitenkin ammattimaisesti offsetpainossa.
Circus (videopeli)

Circus (myös nimillä Clowns ja Acrobat) on Exidyn vuonna julkaisema kolikkopeli, jonka suosion myötä yrityksestä tuli merkittävä videopelivalmistaja. Pelin kehittivät Howard Ivey ja Edward Valley "Breakoutin" inspiroimana. 
Peliä myytiin noin 20 000 kappaletta. 
Pelaaminen.
Pelissä ohjataan keinulaudalla pomppivia klovneja tavoitteena rikkoa ruudun yläreunassa vieriviä ilmapalloja. Ohjaamiseen on käytössä yksi "spinneri"-nuppi.
Ilmapallot ovat kolmessa rivissä ja mitä ylempänä ilmapallo on niin sitä enemmän siitä saa pisteitä. Kun kaikki ilmapallot ovat kerätty, niin klovni roikkuu hetken ilmassa fanfaarien soidessa ja peli jatkuu nopeampana. Mikäli klovni tippuu niin peli loppuu sirkusmusiikin soidessa. 
Muut julkaisut.
Pelistä on julkaistu käännökset Commodore VIC-20:lle (1982) ja Commodore 64:lle (1983).
Joy to the World

Joy to the World on joululauluna tunnettu englantilainen virsi.
Laulun sanat on kirjoittanut tunnettu englantilainen virsiensanoittaja Isaac Watts. Ne sisältyvät hänen vuonna 1719 julkaisemaansa Raamatun Psalmien kirjan innoittamaan teokseen "The Psalms of David, Imitated in the Language of the New Testament", jossa ne esiintyvät psalmin 98 toisen osan kohdalla. Laulun sävel perustuu nuotteihin, jotka yhdysvaltalainen Lowell Mason julkaisi vuonna 1839 kokoelmassa "The Modern Psalmist". Masonin teoksessa sävelen mainitaan olevan peräisin Georg Friedrich Händeliltä, ja sen alkulähteeksi on yleisesti oletettu Händelin "Messias-oratorio". Musiikintutkijat ovat kuitenkin sittemmin tulleet siihen tulokseen, että sävel ei luultavasti ole peräisin Händelin teoksista, ja Mason lienee säveltänyt sen itse lainaten vain ensimmäiset tahdit "Messias-oratorion" eräästä kohdasta.
Vuoteen 1979 ulottuvan tietokannan mukaan ”Joy to the World” oli Pohjois-Amerikassa kaikkein useimmin julkaistu virsi, sillä se sisältyi lähes 1 400:aan virsikirjaan.
Anna-Mari Kaskinen on suomentanut laulun nimellä ”Riemuitse maa”.
Toyota Yaris Verso

Toyota Yaris Verso on Toyotan vuosina 1999–2005 valmistama pieni tila-automalli, joka perustuu tekniikaltaan ensimmäisen sukupolven Toyota Yarikseen. Mallin nimenä oli Toyota Echo Verso maissa, joissa Yarista myytiin Toyota Echo -nimellä, ja Japanissa auton nimenä oli Toyota Fun Cargo. Yaris Verson seuraajaksi tuli Toyota Ractis, jota ei myyty lainkaan Euroopan markkinoila.
Yarikseen verrattuna Yaris Verso on noin 27 senttimetriä pidempi kokonaispituudeltaan. Tavaratilan suuruus taka-istuimet alas käännettynä on 2 160 litraa. Takaluukku aukeaa sivusuunnassa vasemmalta oikealle. Bensiinimoottorit olivat 1,3- (86 hv) ja 1,5-litraiset (106 hv). Vuonna 2001 saataville tuli myös yhteispaineruiskutteinen dieselmoottori 1,4 D-4D (75 hv).
Vuoden 2003 alussa Yaris Verso sai uudelleenmuotoillut puskurit ja etusäleikön.
Mariana Pajón

Mariana Pajón Londoño (s. 10. lokakuuta 1991 Medellín) on kolumbialainen BMX-pyöräilyn olympiavoittaja ja maailmanmestari. Pajón on 158 senttimetriä pitkä ja painaa 50 kilogrammaa.
Pajón toimi Kolumbian lipunkantajana vuoden 2012 kesäolympialaisten avajaisissa Lontoossa. Itse kisoista hän saavutti kultamitalin. Hän voitti olympiakultaa myös Rio de Janeirossa 2016, ja Tokion olympialaisissa hän sai kilpa-ajon hopeaa. MM-kilpailuista Pajónilla on kuusi kultaa ja neljä pronssia. Pan-Amerikan kisoista hänellä on kaksi kultaa (vuosilta 2011 ja 2019). Pajónilla on myös kolme nuorten MM-kultaa ja kaksi kultaa Keski-Amerikan ja Karibian kisoista.
Pajón on saanut lempinimen "Queen of BMX" ().
Kerri Walsh Jennings

Kerri Walsh Jennings ("o.s. Walsh", s. 15. elokuuta 1978 Santa Clara, Kalifornia) on yhdysvaltalainen rantalentopallon olympiavoittaja ja maailmanmestari. 188 senttimetriä pitkän ja 70 kilogrammaa painavan Walsh Jenningsin parina pelaa nykyisin April Ross.
Walsh Jennings on saavuttanut kolme olympiakultaa, vuosilta 2004, 2008 ja 2012. Jokainen kultamitali on tullut Misty May-Treanorin kanssa ja kaksi ensimmäistä pelkästään nimellä Walsh. Rio de Janeirossa 2016 Walsh saavutti olympiapronssia April Rossin kanssa. MM-kilpailuista Walsh Jennings on saavuttanut May-Treanorin kanssa kolme kultaa ja yhden hopean.
Walsh Jennings on naimisissa entisen rantalentopalloilijan Casey Jenningsin kanssa ja heillä on kolme lasta. Walsh Jennings odotti viimeisintä lastaan pelatessaan vuoden 2012 kesäolympialaisissa. Walsh Jenningsin lempinimi on ”Six Feet of Sunshine” (), joka juontaa juurensa hänen pituuteensa (191 senttimetriä eli kuusi jalkaa ja kolme tuumaa).
Sanna Aaltonen (ryijymestari)

Susanna ”Sanna” Aaltonen (o.s. "Kenkkilä", 23. helmikuuta 1853 Ilmajoki – 24. lokakuuta 1925 Ilmajoki) oli suomalainen ryijyjen kutoja, joka sai vuonna 1904 ensimmäisen palkinnon Pietarin yleisvenäläisestä kotiteollisuusnäyttelystä.
Sanna Aaltonen syntyi Kitinojalla maanviljelijäperheeseen. Hän avioitui ilmajokelaisen kauppiaan ja maanviljelijän Salomon Aaltosen kanssa, ja 1870-luvulla pariskunta siirtyi Peräseinäjoelle, jonne Aaltonen perusti kauppaliikkeen. Miehensä sairauden takia Sanna Aaltonen joutui hoitamaan kauppaa paljolti yksin. Sama jatkui Ilmajoella, jonne he muuttivat 1880-luvulla pitämään kauppaa Kiikkalan kylässä. Kaupasta jouduttiin luopumaan, ja perhe muutti Palonkylään Ilmajoen keskustaan.
Kiikkalassa Sanna Aaltonen oli aloittanut uudelleen ryijyjen kutomisen, johon hän oli tutustunut jo teinityttönä ilmajokelaisten ”Alceniuksen mamsellien”, kappalainen Daniel Teofilus Alceniuksen tyttärien opastuksella. Pian Sanna Aaltosen maine kiiri muihinkin pitäjiin ja ympäri Suomen niin, että kaksikin helsinkiläistä kotiteollisuusliikettä otti niitä myyntiin. Sanna Aaltonen kutoi suuren lattiaryijyn muun muassa Suomen silloiselle kenraalikuvernöörille Nikolai Bobrikoville.
Sanna Aaltosen 35 vuotta kestänyt ryijyura alkoi keskieurooppalaisten kukkakuvioiden jäljentämisestä, kunnes löydettiin vanhoja suomalaisia ryijymalleja. Aaltonen osallistui moniin näyttelyihin ja voitti niistä useita palkintoja. Vuonna 1904 Sanna Aaltonen osallistui Pietarin yleisvenäläiseen kotiteollisuusnäyttelyyn ja sai siellä ryijystään ensimmäisen palkinnon. Hänen näyttelyryijynsä, joka perustui saarijärveläiseen malliin vuodelta 1721, ostettiin Pietarin taideteollisuusmuseoon.
Sanna Aaltonen kuului Etelä-Pohjanmaan Kotiteollisuusyhdistyksen johtokuntaan ja edusti maakuntaana monissa alan tilaisuuksissa. 
Sanna Aaltosen hauta Ilmajoen hautausmaalla on hänen poikansa, kuvanveistäjä Pauli Aaltosen tekemän muistomerkin alla. Hänen tyttärensä oli kirjailija Hilja Aaltonen.
Ketsi Daphne

Ketsi Daphne on purjevene, jolla tekemistään purjehduksista kirjailija Göran Schildt kirjoitti kahdeksan teosta 1949–1984.
Jarl Lindblomin suunnittelema "Daphne" rakennettiin Turun Veneveistämöllä vuonna 1935. Alun perin kuunaritakilainen alus muunnettiin ketsiksi 1940-luvulla. Schildt osti veneen vuonna 1947. Hän purjehti "Daphnella" etenkin Välimerellä, mutta myös Euroopan joilla ja Niilillä.
Schildt luopui "Daphnesta" vuonna 1984, mutta vuonna 1997 perustettu Pro Daphne -yhdistys hankki aluksen takaisin Suomeen. Nykyään se on museoituna Merikeskus Forum Marinumissa Turussa.
Mercedes-Benz W123

Mercedes-Benz W123 on Mercedes-Benz E-sarjan edeltäjämalli, jota valmistettiin vuosina 1976–1986. Se korvasi edeltäneet W114/W115-mallit ja seuraajaksi tuli W124. W123-malli on erittäin kestävän ja luotettavan auton maineessa. Viimeistelyn taso oli korkea aina yksityiskohtia myöten. Mallista tuli erityisen suosittu taksikäytössä, mistä syystä se sai lempinimen ”Taksi-Mersu”. Suomessa auton sai kuudelle rekisteröitynä ja rattivaihteella varustettuna. Suomen lisäksi kyseinen versio oli myynnissä vain Israelissa. Farmari jäi vielä noin vuodeksi mallistoon korvaavan W124-mallin tultua markkinoille vuoden 1984 lopussa.
Mercedes-Benz W123 (1976–1986).
Mercedes-Benz W123 esiteltiin neliovisena sedanina Geneven autonäyttelyssä keväällä 1976. Edeltäjäänsä verrattuna akseliväli oli pidentynyt 45 millimetrillä ja raideleveys puolestaan leveni edessä 40 millimetrillä. Vaikka kokoa oli tullut lisää, eivät sisätilat olleet erityisen tilavat. W123-malliin lainattiin useita teknisiä yksityiskohtia suuremman kokoluokan S-sarjasta (W116).
Mallivalikoiman muodostivat aluksi 200 (94 hv), 230 (109 hv), 250 (129 hv), 280 (156 hv), 280 E (177 hv), 200 D (55 hv), 220 D (60 hv), 240 D (65 hv) ja 300 D (80 hv). Edullisemman pään malleissa (200–250) ajovalot olivat pyöreät, kalliimmissa puolestaan neliskulmaiset.
Keväällä 1977 esiteltiin sedanin rinnalle kaksiovinen coupé. Sen akseliväli oli 85 millimetriä sedania lyhyempi, eikä autossa ollut lainkaan B-pilaria. Coupén mallivalikoimassa olivat 230 C, 280 C ja 280 CE. Saman vuoden syksyllä tulivat sedanin pidennetyt Lang-mallit.
Mallivuodelle 1978 dieseleihin tuli virta-avaimeen yhdistetty hehkutus- ja sammutusjärjestelmä. Frankfurtin autonäyttelyssä 1977 esiteltiin farmarimalli S123, joka oli ensimmäinen Mercedes-Benzin valmistama farmariauto. Farmarin tavaratila laajeni tarvittaessa yli kaksi metriä pitkäksi.
Keväällä 1979 dieselmoottorit 200 D ja 240 D saivat hieman lisää tehoa ja 220 D poistettiin valikoimasta. Aiempaa tehokkaammat ja taloudellisemmat nelisylinteriset M102-sarjan bensiinimoottorit esiteltiin syksyllä 1980 (200/109 hv ja 230 E/136 hv). 250:n teho nousi 140 hevosvoimaan ja 280 E:n 185 hevosvoimaan. Syksyllä 1980 farmarin mallivalikoima täydentyi 300 TD Turbolla, jossa oli 125 hevosvoimaa tehoa.
Kuljettajan turvatyynyä ja turvavöiden esikiristimiä alettiin tarjota lisävarusteena vuodesta 1982 lähtien. Esikiristimet olivat vuodesta 1984 alkaen vakiovarusteena.