tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jozef Israëls

Jozef Israëls (27. tammikuuta 1824 Groningen, Alankomaat – 12. elokuuta 1911 Haag) oli hollantilainen taidemaalari, piirtäjä, kaivertaja ja kuvittaja.
Israëls aloitti opintonsa Amsterdamissa ja opiskeli myös Pariisissa 1845–1847. Uransa alkuvuosina hän maalasi romanttisia muotokuvia ja perinteisiä historiallisia teoksia, mutta vielä ilman suurta menestystä. Hän siirtyi kuvaamaan hollantilaisia maalaisia ja kalastajia realistisella tyylillä vuodesta 1855 alkaen. Hän muutti Haagiin 1871, ja hänestä tuli Haagin koulukunnan (1860–1900) johtaja. Häntä kutsuttiin "Hollannin Millet'ksi" Jean-François Millet'n mukaan. Israëls maalasi öljyväreillä ja vesiväreillä, ja hän oli myös taitava kaivertaja. Hänen poikansa Isaac oli impressionistinen taidemaalari.
Kristina från Duvemåla

Kristina från Duvemåla on Benny Anderssonin säveltämä ja Björn Ulvaeuksen kirjoittama musikaali, joka sai kantaesityksensä Malmön kaupunginteatterissa vuonna 1995. Se perustuu Vilhelm Mobergin vuonna 1949 ilmestyneeseen romaanisarjaan "Maastamuuttajat" ("Utvandrarna"), joka kertoo 1800-luvun köyhistä ruotsalaissiirtolaisista Yhdysvalloissa. Suomessa musikaali kantaesitettiin Helsingin Svenska Teaternissa 2012 nimiosassa Maria Ylipää, joka valittiin päärooliin myös Göteborgin oopperan ja Tukholman Cirkus-teatterin uusintatuotantoon 2014–2015.
Taustaa.
1980-luvulla Abba-yhtyeen entiset jäsenet Björn Ulvaeus ja Benny Andersson saivat menestystä musikaalillaan "Chess", jonka he laativat yhdessä Tim Ricen ja Richard Nelsonin kanssa. Se kertoo shakin huippupelaajista. "Chessin" menestyksen myötä ruotsalaiskaksikko alkoi vähitellen miettiä aihetta seuraavaksi musikaaliksi.
Ulvaeuksen ja Anderssonin mukaan ajatus Mobergin 2000-sivuisen "Maastamuuttajien" tiivistäminen musikaaliksi tuntui aluksi mahdottomalta, jopa pyhäinhäväistykseltä. He päättivät nostaa teoksesta musikaalin keskusteemaksi Kristinan ja Karl Oskarin välisen rakkaustarinan.
Andersson ja Ulvaeus ottivat dramaturgiseksi neuvonantajakseen Carl Johan Sethin, jonka kanssa he tekivät yhteistyötä pari vuotta. Eteneminen oli hidasta, kunnes mukaan tuli ohjaaja Lars Rudolfsson ja erilliset kohtaukset alkoivat löytää järjestyksensä ja oman paikkansa teoksessa.
Tuotannot ja vastaanotto.
Vuonna 1995 Malmössä kantaesitetty "Kristina från Duvemåla" siirtyi seuraavana vuonna Göteborgin oopperaan ja vuonna 1998 Tukholman Cirkus-teatteriin. Kristinan roolissa nähtiin Helen Sjöholm, Karl Oskarina Anders Ekborg ja Robertina Peter Jöback. Yhteensä tuotantoa esitettiin yli viisi vuotta ja se sai yli miljoona katsojaa. Teosta on esitetty myös konserttiversiona Ruotsissa, Yhdysvaltojen Minnesotan ruotsalaisalueilla, New Yorkin Carnegie Hallissa 2009 ja Lontoon Royal Albert Hallissa 2010.
Helsingin Svenska Teaternissa musikaali sai Suomen-kantaesityksensä 29. helmikuuta 2012. Musikaali esitettiin 189 kertaa, ja siitä tuli Svenskanin kaikkien aikojen menestynein tuotanto. Katsojakyselyjen mukaan Helsingin yleisöstä oli kolmannes suomenkielisiä, kolmannes suomenruotsalaisia ja kolmannes Helsinkiin teatterivierailulle matkustaneita ruotsalaisia.
Vuonna 2014 musikaalista tehtiin uusintaensi-ilta Göteborgin oopperaan. Sieltä se siirtyi Tukholman Cirkukseen, jossa sitä esitettiin syyskauden 2015. Pääosissa olivat samat näyttelijät kuin Helsingissäkin: Maria Ylipää (Kristina), Robert Noack (Karl Oskar), Birthe Wingren (Ulrika) ja Oskar Nilsson (Robert).
Salmetar

Salmetar oli Iisalmessa vuosina 1897–2007 ilmestynyt sanoma- ja paikallislehti.
Kuopiolaisen kirjanpainaja O. W. Backmanin perustama "Salmetar" oli Iisalmen ensimmäinen sanomalehti. Se oli luonteeltaan paikallinen ja linjaltaan suomenmielinen. Vuonna 1904 lehti asettui perustuslailliselle kannalle ja vuonna 1907 se julistautui nuorsuomalaiseksi. Vuonna 1919 "Salmettaresta" tuli Kansallisen Edistyspuolueen kannattaja.
Vuonna 1925 "Salmettarelle" perustettiin maalaisliittolainen kilpailija "Iisalmen Sanomat". Samaan aikaan lehdestä tuli kokoomuspuolueen äänenkannattaja. Vuonna 1950 se muuttui puolueisiin sitoutumattomaksi. "Iisalmen Sanomien" muututtua kuusipäiväiseksi vuonna 1952 "Salmetar" joutui taloudellisesti yhä ahtaammalle. Kuopiolaisen "Savon" kustannusyhtiö osti sen vuonna 1965, jolloin "Salmettaressa" alettiin julkaista myös yhtiön päälehden aineistoa. Vuonna 1967 lehti myytiin "Iisalmen Sanomille", minkä jälkeen se ilmestyi Iisalmen kaupungin paikallislehtenä. Vuoden 2008 alussa "Salmetar" liitettiin osaksi sunnuntain "Iisalmen Sanomia".
"Salmetar" ilmestyi aluksi kahdesti, vuodesta 1907 lähtien kolmesti, vuodesta 1966 neljästi ja vuodesta 1967 kerran viikossa. Sen levikki oli 1910- ja 1920-luvuilla 3 000–4 000, 1940-luvulla 2 000–3 000 ja paikallislehtenä 1970- ja 1980-luvuilla 5 000–6 500 kappaletta. Sanomalehtenä ilmestyneen "Salmettaren" päätoimittajina työskentelivät Antti Tani (1897–1910), Santeri Rissanen (1910–1911, 1919–1926 ja 1928–1930), F. W. Kallio (Nyberg, 1911–1917), Väinö Raatikainen (1917–1918), Sakari Brofeld (1926), Aaro A. Nuutinen (1926–1928), Leo Tevala (Tåg, 1930–1941, 1943–1947 ja 1949–1958), J. K. Saarinen (1941–1943), Jorma Kiuasperä (1947–1949), J. J. Harlamo (1952), Heikki Kääriäinen (1953) ja Eeva Remes (vuodesta 1958).
Ruby (1652)

Ruby oli Englannin tasavallan laivaston vuonna 1652 vesillelaskettu Ruby-luokan 46-tykkinen neljännen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin toukokuussa 1651 Deptfordin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Peter Pett. Se laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1652.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen vuonna 1652 päällikkönään John Lambert. Myöhemmin samana vuonna päällikkyyden vastaanotti Anthony Houlding. Ensimmäisessä Englannin-Hollannin sodassa alus osallistui 19. toukokuuta 1652 Doverin taisteluun, Kentish Knockin taisteluun 28. syyskuuta ja Portlandin taisteluun 18. helmikuuta 1653, jossa Houlding sai surmansa. Aluksen päällikkönä oli tämän jälkeen Robert Sanders, jonka alaisuudessa se osallistui valkoisen laivueen pääosastossa Gabbardin taisteluun 2.-3. kesäkuuta. Myöhemmin aluksen päällikkönä oli Edmund Curtis.
Alus osallistui myös toisen ja kolmannen Englannin-Hollannin sodan taisteluihin. Se palveli sotien jälkeen Länsi-Intiassa, ja vuonna 1683 se siirrettiin Leewardsaarille suojaamaan brittiläistä siirtokuntaa Karibianmeren merirosvoilta. 
Alus rakennettiin uudelleen vuonna 1687 Blackwallissa Sir Henry Johnsonin telakalla. Se osallistui Espanjan perimyssotaan, jonka aikana se osallistui amiraali John Benbowin mukana taisteluun elokuussa 1702.
Alus rakennettiin uudelleen Deptfordissa vuonna 1706 neljännen luokan aluksena, jolloin sillä oli 46-54 tykkiä. Ranskan laivaston "Mars" valtasi HMS "Rubyn" Lizardin taistelussa 21. lokakuuta 1707. Alus siirrettiin Brestiin, jossa se liitettiin Ranskan laivastoon nimellä "Ruby". Alus osallistui Lähi-idän sotatoimiin ennen kuin se poistettiin palveluksesta ja romutettiin vuonna 1708.
Brahuit

Brahuit ovat joukko heimoja, joiden jäseniä asuu pääasiassa Belutšistanissa ja Pakistanin Sindhissä. Heidän määräkseen on arvioitu 861 000 −1,5 miljoonaa Pakistanissa, noin 200 000 Afganistanissa ja 10 000 Iranissa. Brahuit puhuvat brahuin kieltä, joka on muista alueen asukkaiden puhumista kielistä poiketen dravidakieli.
Brahuiden ydinalue on Kalat Pakistanin Belutšistanissa. Poliittisesti brahuita voidaan kuvailla eri heimojen löyhäksi konfederaatioksi. 1700-luvulta Pakistanin itsenäistymiseen saakka heitä hallitsivat Ahmadzaisien dynastia. Heimon jäsenyys perustuu löyhästi isälinjoihin ja uskollisuuteen jollekin tietylle heimolle. Heimoa johtaa "sadar", jonka asema on perinnöllinen. "Sadar" on myös välikäsi heimojen ja keskushallinnon välillä. 
Brahuiden perinteinen elinkeino on paimentolaisuus, joka on hitaasti muuttunut perinteisestä paimentolaisuudesta laitumienvaihtoon ja vielä sittemmin kohti tavallista aloillaan pysyvää maataloutta. Paimentolaisuutta harjoittavat brahuit asuvat vuohenkarvoista tehdyissä teltoissa ja elävät karjastaan. Maaliskuusta lokakuuhun he kasvattavat esimerkiksi hedelmiä ja vihanneksia muuttaen marraskuussa etelään myymään karjaa ja käsitöitä. Nykyisin monet ovat myös asettuneet viljelemään maata Sindhiin. 
Lähes kaikki brahuit ovat sunnalaisia muslimeja. Osalla brahuimiehistä on useita vaimoja ja avioerot ovat epätavallisia. Miehet ovat perinteisesti naineet veljiensä tyttäriä. Naiset eivät noudata huntujen käyttöä tiukasti. Brahuin kielen lisäksi monet brahuista puhuvat myös belutšia. Monet brahuin kieltä puhuvat mieltävätkin itsensä voimakkaasti belutšeiksi.
Bentsiilihappotoisiintuminen

Bentsiilihappotoisiintuminen on toisiintumisreaktio, jossa 1,2-diketonista muodostuu vahvan emäksen vaikutuksesta α-hydroksikarboksyylihappo. Tämän reaktion havaitsi ensimmäisen kerran Justus von Liebig vuonna 1828 kuumentaessaan bentsiiliä emäksisessä liuoksessa. Tällöin bentsiili toisiintui bentsiilihapoksi, mistä reaktio on saanut nimensä. Bentsiilihappotoisiintuminen on ensimmäinen kuvailtu toisiintumisreaktio.
Reagenssit ja mekanismi.
Bentsiilihappotoisiintuminen tapahtuu mille tahansa 1,2-diketonille emäksisissä olosuhteissa, mutta tunnetuin se on aromaattisille diketoneille. Reaktio voi tapahtua myös α-ketoaldehydeille. Rengasrakenteisilla diketoneilla tapahtuu rengaskoon pieneneminen yhden hiiliatomin verran. Emäksenä reaktiossa voidaan käyttää hydroksideja, jolloin muodostuu happokäsittelyn jälkeen α-hydroksikarboksyylihappo tai alkoksideja (ei helposti pelkistyviä alkoksideja kuten etoksideja tai metoksideja). Tällöin tuote on α-hydroksikarboksyylihapon esteri. Reaktio suoritetaan usein veden ja orgaanisen liuottimen seoksessa, mutta voidaan myös suorittaa kuivareaktiona ilman liuottimia, jolloin se voi olla myös nopeampi.
Bentsiilihappotoisiintumisen reaktiomekanismin ensimmäinen vaihe on nukleofiilisen hydroksidianionin additioreaktio elektrofiilisen karbonyyliyhdisteen karbonyyliryhmän hiiliatomiin, jolloin muodostuu tetraedrimäinen välivaihe. Tämä välivaihe hajoaa, jolloin syntyy karbonyyliryhmä ja alkuperäisen ketonin alkyyli- tai aryyliryhmä vaeltaa ja muodostaa sidoksen toisen karbonyyliryhmän hiiliatomin kanssa. Protonoinnin seurauksena muodostuu α-hydroksikarboksyylihappo. Reaktiota katalysoivat myös eräät siirtymämetallit kuten rodium.
Naëma Lemberg

Naëma Gustava Lemberg (20. joulukuuta 1869 Turku – 7. helmikuuta 1959) oli suomalainen kieltenopettaja ja rehtori. Hän sai kouluneuvoksen arvonimen 1954.
Lembergin vanhemmat olivat nahkurimestari Magnus Reinhold Lemberg ja Mathilda Charlotta Granroth. Hän kävi tyttökoulun ja jatko-opiston ja valmistui 1890. Hän teki useita opintomatkoja Saksaan 1893–1928. 
Lemberg teki uransa kieltenopettajana turkulaisissa kouluissa. Hän oli Turun yksityisen suomalaisen tyttökoulun ruotsin ja saksan kielen opettaja 1890–1892, Turun tyttökoulun saksan kielen opettaja 1894–1927, Turun tyttölyseon saksan kielen nuorempi lehtori 1927–1936 ja rehtori vuoteen 1935 sekä Turun suomalaisen jatko-opiston saksan kielen opettaja 1895–1902, 1909–1910, 1918–1925. 
Lemberg oli Turun suomalaisen jatko-opiston johtokunnan jäsen vuosina 1895–1925, ja hän toimi myös jatko-opiston taloudenhoitajana 1918–1925. 
Lemberg julkaisi suomalais-saksalaisen taskusanakirjan vuonna 1904 ja toimitti korjatun painoksen Nikodemus Hauvosen saksalais-suomalaisesta taskusanakirjasta. 
Turun Eläinten Ystävät julkaisi suomeksi ja ruotsiksi hänen esitelmänsä "Eläinsuojelu ja koulun suhtautuminen siihen", jonka hän piti yhdistyksen vuosikokouksessa 1929.
Naëma Lembergin sisar oli koulunjohtaja Olga Lemberg.
Alex Biega

Alex Biega (s. 4. huhtikuuta 1988 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Nashville Predatorsin organisaatiossa. Buffalo Sabres varasi hänet viidennellä kierroksella .
Ura.
Junioriura.
QMJHL-joukkue Rimouski Océanic varasi Biegan vuoden 2004 ensimmäisellä kierroksella. Biega päätti kuitenkin pelata Salisburyn yliopiston jääkiekkojoukkueessa. Vuonna 2005 Saint John Sea Dogs varasi hänet QMJHL:n laajennusvarauksessa, mutta hän ei pelannut Saint Johnissa. Yhden kauden Salisburyssa pelattuaan Biega siirtyi Harvardin yliopistoon, jossa pelasi neljän kauden ajan. Hänet valittiin ensimmäisellä kaudellaan NCAA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Biega valittiin myös joukkueensa arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kausina 2007–2008 ja 2008–2009 Biega valittiin kolmanteen tähdistökentälliseen. Viimeisenä vuotenaan Harvardissa hän oli joukkueen kapteeni. Neljän Harvardin kauden aikana Biega teki 15 maalia ja 70 tehopistettä pelaamissaan 131 ottelussa. Lisäksi hän keräsi 144 rangaistusminuuttia.
Buffalo Sabres varasi Biegan viidennellä kierroksella 147. pelaajana , mutta Biega ei tehnyt Sabresin kanssa sopimusta, koska olisi tuolloin menettänyt oikeutensa pelata NCAA:ssa. 27. toukokuuta 2010, valmistumisensa jälkeen Biega teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Sabresin kanssa.
Ammattilaisura.
Biega teki ammattilaisdebyyttinsä 9. lokakuuta 2010 AHL:n Portland Piratesissa. Hän teki iski ensimmäisen maalinsa 20. marraskuuta Piratesin voittaessa 2–1 Worcester Sharksin. Hän pelasi tulokaskautensa aikana AHL:ssä 61 ottelua, joissa teki kolme maalia ja 18 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän pelasi 12 ottelua ja teki niissä yhden maalin sekä yhden syöttöpisteen.
Kauden 2011–2012 Biega aloitti Sabresin uudessa AHL-farmijoukkueessa Rochester Americansissa. Häntä ei nostettu NHL-kokoonpanoon kauden aikana. Rochesterissa hän teki 65 ottelussa viisi maalia ja 23 tehopistettä. Kahdessa pudotuspeliottelussa hän sai kaksi syöttöpistettä. Biega pelasi myös kauden 2012–2013 kokonaan AHL:ssä, jossa pelasi Rochesterissa 72 ottelua ja teki niissä viisi maalia sekä 25 tehopistettä. Pudotuspeleissä kolmessa ottelussa hän syötti kaksi maalia.
Biega solmi vapaana agenttina 5. heinäkuuta 2013 Vancouver Canucksin kanssa yhden vuoden mittaisen pelaajasopimuksen. Hän pelasi kauden 2013–2014 Vancouverin farmijoukkue Utica Cometsissa, jossa teki 22 tehopistettä. Heinäkuussa 2014 Biega teki yhden vuoden jatkosopimuksen Canucksin kanssa.
Kaudella 2014–2015 Biega teki Uticassa 10 pistettä 25 ottelussa, jonka jälkeen hänet nostettiin Canucksin NHL-kokoonpanoon. Biega debytoi NHL:ssä 16. helmikuuta 2015. Hän teki ensimmäisessä ottelussa maalin iskiessään 3–2 -voittomaalin Minnesota Wildia vastaan. Hän pelasi kauden 2014–2015 aikana seitsemän NHL-ottelua. AHL:ssä Biega pelasi Uticassa 62 ottelua, joissa teki 19 tehopistettä. Lisäksi hän pelasi 23 pudotuspeliottelua Utican edettyä AHL:n finaaliin, jossa se kuitenkin hävisi Calder Cupin Manchester Monarchsille.
Biega teki kaksivuotisen yhden suunnan jatkosopimuksen Canucksin kanssa 2. helmikuuta 2016.
Muuta.
Biegan veli on Danny Biega, joka pelaa Carolina Hurricanesin organisaatiossa.
XHamster

xHamster on pornografista materiaalia sisältävä mainosrahoitteinen verkkosivusto, jonka päämaja sijaitsee Limassolissa, Kyproksen tasavallassa. Maaliskuussa 2017 se oli sijalla 81. Alexan suosittujen sivustojen listauksessa.
Haittaohjelmat.
Tutkija Conrad Longmore väittää että sivuston näyttämistä mainoksista olisi löydetty haittaohjelmia, jotka asentavat haitallisia tiedostoja käyttäjien laitteisiin ilman heidän lupaansa. Longmore kertoi BBC:lle, että sivustot xHamster ja Pornhub aiheuttavat suurimman uhan.
Sun Pharmaceutical Industries

Sun Pharmaceutical Industries Ltd, joka usein esitetään lyhennettynä muodossa Sun Pharma, on Intian suurin lääketeollisuusyhtiö. Yhtiö on keskittynyt valmistamaan geneerisiä lääkkeitä (rinnakkaisvalmisteita), brändättyjä geneerisiä lääkkeitä, erikoistuotteita, reseptivapaita lääkkeitä, antiretroviraalisia ja aktiivisia farmaseuttisia ainesosia. Sun Pharma on maailman viidenneksi suurin rinnakkaislääkkeiden valmistaja. Yhtiön kotipaikka on Mumbai. 
Yhtiön osake noteerataan Intian Mumbain molemmissa pörsseissä (BSE ja NSE). Maaliskuun 2016 alussa se oli markkina-arvoltaan (208 778,5 crorea Intian rupiaa) Intian kuudenneksi suurin julkisesti noteerattu yhtiö. Yhtiöllä on yli 30 000 työntekijää ja sen valmisteita myydään yli 150 maahan.
Lääketehtaita sillä on Intiassa, Yhdysvalloissa, Brasiliassa, Kanadassa, Unkarissa, Israelissa, Bangladeshissa, Meksikossa, Romaniassa, Irlannissa, Marokossa, Nigeriassa, Etelä-Afrikassa ja Malesiassa.
Yrityksen maailmanlaajuinen liikevaihto maaliskuussa 2015 päättyneeltä tilivuodelta oli 4,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Yrityksen tärkein liiketoiminta-alue on Yhdysvallat, joka kerrytti 50 prosenttia yhtiön myynnistä (2015). Yhtiö raportoi olevansa Yhdysvaltojen rinnakkaisvalmistemarkkinoiden suurin lääkevalmistaja. Muut markkina-alueet ovat Intiassa brändätyt valmisteet (24 %), Kehittyvät markkinat (14 %), Länsi-Eurooppa, Kanada, Australia, Uusi-Seelanti ja muut maat (8 %), sekä Antiretroviraaliset ainesosat (4 %). 
Historiaa.
Vuonna 2014 Sun Pharmaceutical Industries hankki enemmistön intialaisesta kilpailijastaan Ranbaxy-lääkeyhtiöstä. Nämä kaksi Intian suurinta lääkevalmistajaa yhdistyivät sittemmin, joskin osin Intian kilpailuviranomaisen vaatimuksesta merkittäviäkin osia aiemmasta Ranbaxystä piti myydä pois. Virallisesti yhdistyminen saatettiin päätökseen maaliskuussa 2015, mutta Sun Pharma pyrki myymään pois joitain Ranbaxy-liitoksen tuomia lääketeollisuuskonserninsa osia vielä alkuvuonna 2016.
Nyttemmin Sun Pharmaceutical Industries tulkitsee yrityshistoriansa alkaneen Ranbaxy-lääkeyhtiön perustamisesta vuonna 1961. Ranbaxy järjesti osakeannin ja listautui pörssiin vuonna 1973. Varsinaisen Sun Pharmaceutical Industries -yhtiön perusti Dilip Sanghvi perheineen vuonna 1983 lääkevalmistajaksi Vapissa, Gujaratissa. Vuonna 1986 Sun Pharmaceutical Industries siirsi hallintonsa Mumbaihin. Vuonna 1994 Sun Pharma listautui pörssiin. Historiansa aikana Sun Pharma on kasvanut merkittävästi osake-anneilla ja yritysostoja tekemällä.
Katso myös.
Suuria intialaisia lääketeollisuus- tai bioteknologiayhtiöitä ovat myös (BSE:n top-100 -listalta yhtiön markkina-arvon mukaan; tai muun lähteen perusteella)
Kansanteatteri

Kansanteatteri tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Hilma Liiman

Hilma Sofia Liiman (27. maaliskuuta 1872 Helsinki – 23. huhtikuuta 1937) oli suomalainen tanssinopettaja. 
Liimanin vanhemmat olivat jalkinetehtailija Paavali Liiman ja Kristiina Niskanen. Hän kävi balettikurssit Pietarin Maria-teatterin balettimestarin johdolla ja teki opintomatkoja muun muassa Venäjälle ja Eurooppaan. Hän näytteli Suomalaisessa teatterissa 1890, 1892–1895, Kansanteatterissa 1895–1898 ja toimi myöhemmin tanssin ja plastiikan opettajana Helsingin teattereissa. Suomalaisessa teatterissa hän teki myös koreografioita, esimerkiksi "Prinsessa Ruususeen" ja Catulle Mendésin "Kuningatar Orlandaan", jonka musiikin oli säveltänyt Erkki Melartin.
Liimanin opettaja oli myös saksalainen Elise Littson. Liimanista on sanottu, että hän on ”ensimmäinen Suomessa, joka tanssi klassisia huntutansseja Isadoran tyyliin”. Hilma Liiman tanssi Duncanin tyyliin jo vuonna 1906, mutta ei kuitenkaan luonut varsinaista uraa esiintyjänä. Hän suunnitteli tanssit 1906 Helsingin seurahuoneella esitettyyn Dionysos-juhlaan.
Liimanin serkku oli tanssija ja pedagogi Toivo Niskanen, joka myös oli Elisabeth Littsonin oppilaita. Liiman oli näyttelijänä Suomalaisessa teatterissa, ja kun hän esitti haaveensa ryhtyä tanssijaksi, Kaarlo Bergbom kannusti häntä järjestämään tanssinäytöksen. Liimanin tanssikoulu toimi vuoteen 1928. Hän opetti balettia, seuratansseja ja modernia tanssia. On esitetty ajatus että Maggie Gripenberg olisi ollut hänen oppilaanaan, mutta Gripenberg ei kuitenkaan mainitse häntä muistelmissaan, kuten ei muitakaan jotka eivät olleet hänen oppilaitaan.
Liiman tanssii tangon Asser Pohjanheimon elokuvassa "Salainen perintömääräys" vuodelta 1914.
Liiman toi ensimmäiset vakioidut askeleet Verein Berliner Tanzlehrer -järjestön tanssikongressista, kertoi oikeasta askelluksesta ja korjasi tanssijoiden askeleita.
Liimanin aloittaessa uransa suomalainen tanssitaide oli vasta alkuvaiheissaan. Hän oli siten suomalaisen tanssitaiteen uranuurtajia. Hän oli suosituimpia tangon opettajia ja järjesti myös tangonäytöksiä. Suurten joulutanssikurssien järjestelyissä häntä avusti Bärtta Rainio, ja heidän perillisensä perustivat Suomen kulttuurirahastoon Hilma Liimanin nimikkorahaston, joka tukee tanssitaidetta.
Aleksei Djumin

Aleksei Gennadjevitš Djumin (, s. 28. elokuuta 1972) on venäläinen poliitikko ja upseeri. Hän toimi muutaman kuukauden varapuolustusministerinä vuodenvaihteessa 2015–2016.
Djumin toimi presidentti Vladimir Putinin henkivartioston varajohtajana vuodesta 2012. Djuminista tuli Tulan alueen kuvernööri 2. helmikuuta 2016. Djumin johti Ukrainan syrjäytetyn presidentti Viktor Janukovitšin evakuointia.
Ukrainan yleisen syyttäjän mukaan kenraalimajuri Valeri Fljustikov ja Djumin johtivat lokakuussa 2015 erikoisjoukkojen operaatiota, jossa räjäytettiin Ukrainan armeijan ammusvarasto Svatovossa. Orlan-10-lennokoilla pudotettiin varastoihin sytytyskranaatteja.
Djumin on pelannut maalivahtina Putinin jääkiekkonäytösotteluissa.
Tuukka Smura

Tuukka Smura (s. 5. kesäkuuta 1995 Kajaani) on suomalainen jääkiekkomaalivahti. Smura edustaa kaudella 2018–2019 Norjan I-divisioonassa pelaavaa Comet Haldenia.
Smuran kasvattajaseuransa on Kajaanin Hokki. Hän siirtyi vuonna 2010 KalPa-junioreihin. Hän palasi Kajaanin Hokkiin kaudeksi 2015–2016. Hän teki jatkosopimuksen kaudeksi 2016–2017. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi Nidaros Hockey joukkueeseen Norjan kakkostasolle. Kaudella 2018–2019 hän edustaa Norjan kakkostasolla Comet Haldenia.
William Murdoch (kuvitteellinen henkilöhahmo)

Rikosylikonstaapeli William Murdoch on kirjailija Maureen Jenningsin luoma kanadalainen rikospoliisi, joka esiintyy Jenningsin romaaneissa ja televisiosarjassa "Murdochin murhamysteerit". Sarjassa Murdochia esittää Yannick Bisson.
Yleiskuva.
Rikosylikonstaapeli William Murdoch tutkii murhia 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa Torontossa, Kanadassa. Murdoch on katolinen, sivistynyt, älykäs ja huumorintajuton keski-ikäinen poliisimies. Murdoch selvittää monet tapaukset käyttäen tutkimistapoja, jotka olivat epätavallisia kyseisenä aikana. Näihin lukeutuvat muun muassa sormenjälkien tunnistus, verikokeet, valvontakamerat ja todisteiden jäljitys. Tätä usein muut ihmiset ihmetelevät. Murdoch muun muassa keksii käyttää alkeellista kaikuluotaimen tapaista laitetta uponneen laivan löytämiseksi.
Siiri Loimaranta

Siiri Johanna Loimaranta, vuoteen 1906 "Lindstedt" (3. toukokuuta 1873 Seinäjoki – 27. elokuuta 1953) oli suomalainen opettaja ja kristillinen järjestötyöntekijä. 
Loimarannan vanhemmat olivat lääninrovasti Wilhelm Lindstedt ja tämän ensimmäinen vaimo Hilma Nyholm. Loimaranta kävi tyttökoulun, josta valmistui 1889, jatko-opiston 1896. Hän teki useita opintomatkoja muun muassa Englantiin, Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. 
Loimaranta oli Tampereen tyttökoulun opettaja 1899–1912, Suomen NNKY:n liiton matkasihteeri 1912–1915, pääsihteeri 1915–1945. Hän oli Suomen NNKY:n liiton liittohallituksen jäsen 1913–1953, Maailman NNKY:n johtokunnan jäsen 1920–1930, Pohjoismaiden NNKY:n yhteistyön toimikunnan jäsen vuoteen 1953, varapuheenjohtaja 1928–1935 ja Suomen kirkon sisälähetysseuran johtokunnan jäsen 1923–1953.
Loimarannan sisaruksia olivat opettaja, johtaja Lauri Loimaranta, samoin kuin piispa Yrjö Loimaranta ja teologi Sakari Loimaranta, jonka puoliso oli tekstiilitaiteilija Hanna Loimaranta.
Reliance Industries

Reliance Industries Ltd (RIL) on suuri intialainen monialakonserni. Yhtiöllä on perinteisesti ollut neljä päätoiminta-aluetta: öljynjalostus, petrokemia, öljy ja kaasu sekä vähittäiskauppa. Uusina liiketoiminta-alueina esiteltiin vuoden 2015 vuosikertomuksessa Jio Infocomm (uusi maanlaajuinen laajakaistaverkko ja digitaaliset palvelut) sekä Media ja viihde. Yhtiön kotipaikka on Mumbai. 
Yhtiön osake noteerataan Intian Mumbain molemmissa pörsseissä (BSE ja NSE) ja Lontoon pörssissä. Maaliskuun 2016 alussa se oli markkina-arvoltaan (318 213,9 crorea Intian rupiaa) Intian toiseksi suurin julkisesti noteerattu yhtiö. Yhtiön liikevaihto oli maaliskuussa 2015 päättyneellä toimintavuodelta 62,2 miljardia Yhdysvaltain dollaria (USD) ja nettotulo 3,8 miljardia USD. Maaliskuun lopussa 2015 yhtiöllä oli 24 930 työntekijää. Yhdysvaltalaisen Fortune-lehden maailman 500 suurimman yrityksen listalla Reliance Industries ylsi vuonna 2015 sijalle 158 (edellisvuonna sija 114). 
Reliance Industriesin liiketoiminta-alueista ylivoimaisesti merkittävin sekä liikevaihdon että liikevoiton kannalta on öljynjalostus. Toiseksi merkittävin oli petrokemian teollisuus. Intian ohella yrityksen tärkeimpiä kansainvälisen tuotannon ja liiketoiminnan sijaintimaita ovat Turkki, Malesia, Kiina, Yhdistynyt kuningaskunta ja Alankomaat. Kotimarkkinoiden lisäksi Reliance Industries vei tuotteitaan 121 maahan (2015). Mukesh Ambani on Reliance-toimialojen toimitusjohtaja.
Suomalaisyrityksistä esimerkiksi Metso on myynyt merkittävän määrän teollisuusventtiilejä tarvikkeineen Reliance Industriesin maailman suurimmalle öljynjalostamolle, Gujaratin osavaltion Jamnagar 3 -jalostamoon.
Historiaa.
Yritys on saanut alkunsa 8. elokuuta 1973 Karnatakan osavaltiossa perustetusta Mynylon Ltd -yhtiöstä. Vuonna 1975 se yhdistyi 11. helmikuuta 1966 perustetun Reliance Textiles Industries Pvt Ltd -yhtiön kanssa. Vuonna 2006 yhtiö laajensi vähittäiskauppaan, perustamalla aluksi kymmenkunta lähikauppaa Hyderabadiin.
&lt;br clear=all&gt;
Lidia Zielińska

Lidia Zielińska (s. 9. lokakuuta 1953 Poznań) on puolalainen säveltäjä. Hän on toiminut myös viulistina muun muassa Poznańin filharmonikoissa ja tehnyt teatterityötä. Hän on saanut lukuisia palkintoja musiikki- ja multimediateoksistaan. Kaudella 1995/6 Zielińska toimi Tukholman elektronisen musiikin studion nimikkosäveltäjänä; hän myös sai siellä tuotetusta teoksestaan ("Like These White Mice") palkinnon Bourgesin kansainvälisessä elektroakustisen musiikin kilpailussa.
Vuosina 1982–92 Zielińska toimi Poznańin musiikkikevät -festivaalin taiteellisena johtajana. Hän on myös sävellyksen professorina Poznańin musiikkiakatemiassa; lisäksi hän on opettanut muun muassa Wrocławin musiikkiakatemiassa ja vieraillut luennoitsijana kesäkursseilla useissa maissa. Hänen tärkeä mielenkiinnon aiheensa on musiikkiekologia ja sävelletyn äänen suhde ympäristön ääniin.
Zielińska on toiminut useaan otteeseen Puolan nykymusiikkiseuran johtokunnan jäsenenä.
Parikkala (lehti)

Parikkala oli Parikkalassa vuosina 1909–1910 ilmestynyt paikallislehti.
Vanhasuomalainen "Parikkala" perustettiin taustaltaan nuorsuomalaisen "Parikkalan Sanomien" kilpailijaksi. Sen vastaavana toimittajana ja julkaisijana toimi Olli Juntunen. Savonlinnassa kerran viikossa painettu lehti ilmestyi vain vuoden ajan ennen kuin se kärsi tappion kilpailijalleen.
Anja Klinar

Anja Klinar (s. 30. huhtikuuta 1988 Jesenice) on slovenialainen uimari. Hän edustaa PK Radovljica -seuraa ja on pituudeltaan 170 cm.
Klinar sijoittui Moskovan lyhyen radan MM-kilpailuissa 2002 12:nneksi 200 metrin rintauinnissa sekä 13:nneksi 200 ja 400 metrin sekauinneissa. Hän voitti junioreiden Euroopan-mestaruuden 200 ja 400 metrin sekauinnissa Glasgow'ssa 2003. Saman vuoden Dublinin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sijoittui 400 metrin sekauinnissa neljänneksi ja 200 metrin sekauinnissa kuudenneksi. Hän sai Madridin pitkän radan EM-kilpailuissa 2004 pronssia 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.46,05 ja sijoittui 200 metrin sekauinnissa kahdeksanneksi. Lissabonin junioreiden EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 200 ja hopeaa 400 metrin sekauinnissa.
Klinar sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 400 metrin sekauinnissa 13:nneksi, 200 metrin perhosuinnissa 28:nneksi ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä 16:nneksi. Saman vuoden Wienin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän oli 200 metrin sekauinnissa neljäs ja 400 metrin sekauinnissa kuudes. Montrealin MM-kilpailuissa 2005 hän sijoittui 11:nneksi sekä 200 että 400 metrin sekauinnissa. Lyhyen radan EM-kilpailuissa Helsingissä 2006 hän oli seitsemäs 400 metrin sekauinnissa.
Klinar sijoittui Melbournen MM-kilpailuissa 2007 400 metrin sekauinnissa 13:nneksi ja 200 metrin sekauinnissa 16:nneksi. Eindhovenin pitkän radan EM-kilpailuissa 2008 hän oli kuudes 400 metrin sekauinnissa. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui 400 metrin sekauinnissa 16:nneksi ja 200 metrin sekauinnissa 25:nneksi. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän oli 400 metrin sekauinnissa neljästoista. Saman vuoden Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sijoittui 400 metrin sekauinnissa kuudenneksi.
Klinar sijoittui Budapestin pitkän radan EM-kilpailuissa 2010 neljänneksi 400 metrin sekauinnissa ja kahdeksanneksi 200 metrin perhosuinnissa. Saman vuoden lyhyen radan EM-kilpailuissa Eindhovenissa hän saavutti hopeaa 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.30,83 ja sijoittui kuudenneksi 200 metrin perhosuinnissa. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän oli 400 metrin sekauinnissa kahdestoista.
Klinar ui Debrecenin pitkän radan EM-kilpailuissa 2012 toisen osuuden Slovenian joukkueessa, joka saavutti pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Hän oli lisäksi viides 400 metrin sekauinnissa. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 400 metrin sekauinnissa kymmenenneksi, 200 metrin perhosuinnissa 11:nneksi ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä 14:nneksi. Hän sijoittui 2014 Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa 13:nneksi 400 metrin vapaauinnissa ja 16:nneksi 400 metrin sekauinnissa. Kazanin MM-kilpailuissa 2015 hän oli yhdeksäs 400 metrin sekauinnissa sekä kymmenes 200 metrin perhosuinnissa ja 400 metrin vapaauinnissa. Saman vuoden Netanyan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi 800 metrin vapaauinnissa.
Salon Sanomat

Salon Sanomat oli Salossa vuosina 1908–1910 ilmestynyt paikallislehti.
"Turun Sanomiin" sidoksissa ollut "Salon Sanomat" perustettiin paikkakunnan puolueettomaksi uutis- ja ilmoituslehdeksi. Kerran viikossa ilmestyneen lehden vastaavana toimittajana työskenteli August Tappura. Se lopetettiin kannatuksen puutteen takia.
Vuosina 1936–1941 paikkakunnalla ilmestyi toinen "Salon Sanomat" -niminen lehti.
Simo Pasanen

Simo Pasanen (11. joulukuuta 1933 – 6. kesäkuuta 2009) oli Yleisradion toimittaja, joka muistetaan monista radio- ja televisiojutuistaan Turusta ja muualta Lounais-Suomesta 1950-luvun lopulta vuoteen 1996.
Simo Pasanen varttui Riihimäellä. Ylioppilastutkinnon suoritettuaan hän pestautui Hämeen Sanomiin oppimaan toimittajan työtä. Ura eteni Turkuun, jossa hän työskenteli ensin Uusi Aura -lehdessä ja sitten Turun Sanomissa. Samoihin aikoihin hän alkoi tehdä myös radiojuttuja Yleisradiolle Turun Sanomien kustantajan Irja Ketosen luvalla.
Aluksi Pasanen teki radioon viihdeohjelmia kuten "Toist puolt jokke, Tervetuloa aamukahville" ja "Rannikolta rannikolle". Yleisradion alkaessa 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa perustaa omia alueradioitaan Pasanen sai vakituisen toimittajan paikan yhtiöstä ja suuntautui yhä enemmän radion ja television uutistoimittajan työhön. Hänen erikoisaloikseen muodostuivat Varsinais-Suomen ohella merenkulku ja tieliikenne.
Igor Majcen

Igor Majcen (s. 24. elokuuta 1969 Ljubljana) on slovenialainen uimari, joka aktiiviurallaan edusti myös Jugoslaviaa. Seuratason kilpailuissa hän edusti PK Ljubljanaa. Hän on pituudeltaan 190 cm.
Majcen sijoittui 1988 Soulin olympialaisissa 1 500 metrin vapaauinnissa 18:nneksi ja 400 metrin vapaauinnissa 28:nneksi. Vuonna 1991 hän oli 1 500 metrin vapaauinnissa kuudes Perthin MM-kilpailuissa ja neljäs Ateenan EM-kilpailuissa. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän sijoittui 1 500 metrin vapaauinnissa kuudenneksi ajalla 15.19,12.
Majcen saavutti Sheffieldin pitkän radan EM-kilpailuissa 1993 pronssia 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 15.15,05. Saman vuoden lyhyen radan MM-kilpailuissa Palma de Mallorcalla hän oli 1 500 metrillä viides. Rooman MM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui 1 500 metrin vapaauinnissa 17:nneksi ja 400 metrin vapaauinnissa 19:nneksi, 1996 Atlantan olympialaisissa 1 500 metrillä 28:nneksi.
Majcen sijoittui Perthin MM-kilpailujen 1998 avovesiuinnin 5 kilometrillä seitsemänneksi. Sekajoukkuekilpailussa hän oli 25 kilometrillä viides ja 5 kilometrillä kuudes. Avovesiuinnin MM-kilpailuissa Sharm el-Sheikhissa 2002 hän oli 25 kilometrillä neljäs ja 10 kilometrillä kymmenes. Barcelonan MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui 25 kilometrillä niin ikään neljänneksi, Montrealin MM-kilpailuissa 2015 samalla matkalla 14:nneksi.
Kepler-70c

Kepler-70c (tunnetaan myös nimillä KOI-55.02 ja KOI-55 c) on eksoplaneetta, jonka löytämisestä ilmoitettiin julkisesti 22. joulukuuta 2011. Se kiertää himmeää B-tyypin alikääpiötähteä Kepler-70 noin 3 850 valovuoden päässä Maasta, Joutsenen tähdistön suunnalla. Planeetan massa vastaa noin kahta kolmasosaa Maan massasta.
Fyysiset ominaisuudet.
Kepler-70c kiertää emotähteään 0,0076 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on vain noin 8,23 tuntia. Planeetta onkin yksi lyhimmässä ajassa tähtensä kiertävistä ja lyhimmän kiertoradan omaavista planeetoista. Lisäksi läheisyys emotähteen nostanee planeetan pintalämpötilan jopa 6 350 Kelviniin, mikä tekee siitä myös erään kuumimmista tunnetuista eksoplaneetoista.
Kepler-70c ja sen naapuriplaneetta Kepler-70b ovat 3:2 -resonanssissa keskenään. Ne lienevät selvinneet emotähtensä jättiläistähtivaiheesta, joka päättyi noin 18 miljoonaa vuotta sitten. Kepler-70b kulkee vain 240,000 km päästä Kepler-70c:stä niiden lähimmän kohtaamisen aikana. Tämä on lyhyin raportoitu kahden eksoplaneetan välinen etäisyys.
Brit Awards 2016

Vuoden 2016 Brit Awards -gaala pidettiin 24. helmikuuta 2016 järjestyksessään 36. kertaa. Tapahtuma järjestettiin Lontoon The O2 -areenalla, josta palkintogaala lähetettiin suorana lähetyksenä.
Adele palkittiin gaalassa parhaana naisartistina, ja se oli hänen toinen voittonsa kyseisessä kategoriassa (ensimmäinen oli 2012). Coldplay voitti parhaan brittiyhtyeen palkinnon neljännen kerran, ensimmäinen palkinto on vuodelta 2001. Gaalan aikana katsojat saivat äänestää Twitterissä parasta brittivideota, ja One Direction voitti palkinnon kolmannen kerran peräkkäin.
Voittajat ja ehdokkaat.
Brittiläisen ikonin palkinto.
Britti-ikonin palkinnon saavat vertaansa vailla olevat artistit. Sävellykset, levytykset ja esiintymiset erottavat heidät muista ja tekevät pysyvän vaikutuksen maan kulttuurin. Musiikilliset saavutukset edustavat Ison-Britannian korkeinta tasoa.
BSE Sensex

S&amp;P BSE Sensex (myös muodossa Sensex tai BSE30 on Bombayn pörssin (BSE) tunnetuin osakeindeksi. Indeksi otettiin käyttöön 1. tammikuuta 1986. Indeksiarvojen laskennan lähtöajankohdaksi valittiin 3. huhtikuuta 1979 ja indeksin kantalukuna oli 100. Syyskuun 2003 alusta lähtien S&amp;P BSE Sensex on laskettu vapaasti kelluvien osakkeiden markkina-arvoon pohjautuen. 
Indeksin suositun nimen Sensex otti käyttöön vuonna 1989 ensimmäisenä intialainen Deepak Mohoni. Sensex on lyhennelmä Bombayn pörssin tuolloin osakeindeksistään käyttämästä käyttämästä nimestä "BSE Sensitive Index". 
Indeksiin kuuluvien yritysten lista tarkistetaan tavallisesti kahdesti vuodessa. Helmikuun 16. päivänä 2016 Bombayn pörssi tiedotti muuttavansa Sensex-indeksin laskentatapaa kesäkuun 2016 indeksitarkastuksen yhteydessä. Tämän jälkeen S&amp;P BSE Sensex tultaisiin johtamaan S&amp;P BSE 100 -indeksistä. Tarkempia indeksin sisältöä tai päivitettyä laskentatapaa koskevia tietoja muutoksen jälkeen ei tässä vaiheessa julkaistu.
Useiden intialaisten suuryrityksen osakkeet noteerataan Bombayn pörssin ohella myös kilpailevassa Intian kansallisessa pörssissä (NSE) ja ovat mukana Sensexin kanssa kilpailevassa NSE:n CNX Nifty -osakeindeksissä (Nifty 50).
Luettelo indeksin yhtiöistä.
Indeksin yhtiöt 7. tammikuuta 2024:
Indeksiin kuuluvien yritysten (osakkeiden) luettelo on muuttuu yrityskauppojen ja osakkeiden vaihdon vilkkauden mukaan. Vuosien 2016-2019 aikana indeksistä ovat poistuneet muun muassa: Adani Ports and Special Economic Zone, Bharat Heavy Electricals, Coal India, Dr. Reddy's Laboratories, Gail India, Cipla, Lupin ja Wipro. 
Sensex-listan johtavat intialaiset yritykset tulivat esille myös Forbes Global 2000 -listauksessa 2018. Tämän maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten listan korkeimmalle sijoitetut intialaiset yritykset olivat Reliance Industries (maailmanlistan 83. sija), HDFC Bank (202.), Oil &amp; Natural Gas Corp (ONGC, 266.), Indian Oil (270.), ICICI Bank (320.), HDFC (321.), Tata Motors (385.), Tata Consultancy Services (404.), Larsen &amp; Toubro (471.), State Bank of India (489.) ja NTPC (512.). Osa suurimmista yrityksistä on Intian valtionyhtiöitä.
HDFC Bank

HDFC Bank Ltd on suuri intialainen pankki- ja rahoitusalan konserniyhtiö. Yhtiön kotipaikka on Mumbai. Pankilla on noin 2 200 konttoria ja 7 100 pankkiautomaattia lähes tuhannella paikkakunnalla Intiassa. Lisäksi pankilla on konttori Bahrainissa ja Hongkongissa sekä edustajistot Arabiemiraateissa ja Keniassa.
Pankkikonsernin perusti elokuussa 1994 suuri intialainen rakennusalan rahoituskonserni Housing Development Finance Corporation Ltd (HDFC).
Yhtiön osake noteerataan Intian Mumbain molemmissa pörsseissä (BSE ja NSE). Maaliskuun 2016 alussa HDFC Bank oli markkina-arvoltaan (248 947,0 crorea Intian rupiaa) Intian viidenneksi suurin julkisesti noteerattu yhtiö.
Vladimir Deutrich

Vladimir Fjodorovitš Deutrich (, 29. heinäkuuta 1850 – 1919 / 1920) oli venäläinen juristi, todellinen salaneuvos ja Venäjän valtakunnanneuvoston jäsen, joka toimi vuodesta 1902 lähtien Suomen kenraalikuvernöörin apulaisena. Hän oli myös vuonna 1907 perustetun Suomen asiain neuvottelukunnan jäsen. Heinäkuussa 1905 Deutrich joutui murhayrityksen kohteeksi Helsingin Senaatintorilla.
Elämä.
Aatelisperheeseen syntynyt Deutrich opiskeli lakia Pietarin valtionyliopistossa ja toimi valmistumisensa jälkeen vuodesta 1876 lähtien eri puolilla Venäjää lähinnä syyttäjän tehtävissä. Venäjän lahjakkaimpien lakimiesten joukkoon lukeunut Deutrich työskenteli muun muassa valtionsyyttäjänvirastossa ja Pietarin alueoikeudessa sekä eri viroissa Voronežin kuvernementissa, Vitsebskin alueella, Vologdan kuvernementissä, Ufan alueella ja viimeisenä Turkestanissa ennen siirtoaan Suomen suuriruhtinaskuntaan ensimmäisen sortokauden aikana vuonna 1902.
Suomessa Deutrich nimitettiin kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin apulaiseksi ja hän sai samalla salaneuvoksen arvonimen. Hän toimi myös useiden muiden elinten, kuten Bobrikovin vuonna 1899 perustaman neuvottelevan sensuurikomitean ylimpänä viranomaisena toteuttaen samalla venäläistämispolitiikkaa. Venäjän valtakunnanneuvoston jäseneksi Deutrich nimitettiin syyskuussa 1905 ja lokakuussa 1907 hänet valittiin Venäjän pääministerin Pjotr Stolypinin aloitteesta perustettuun Suomen asiain neuvottelukuntaan. Hän kuului myös suomalais-venäläiseen sekakomiteaan, joka valmisteli vuoden 1910 lain yleisvaltakunnallisesta lainsäädännöstä. Deutrich sai 1914 todellisen salaneuvoksen arvonimen. Hänet valittiin tammikuussa 1917 valtakunnanneuvoston varapuhemieheksi.
Vuonna 1917 Deutrich pidätettiin Pietarissa helmikuun vallankumouksen aikana ja hän katosi myöhemmin samana vuonna lokakuun vallankumoksen yhteydessä. Deutrich kuoli ilmeisesti vuosien 1919–1920 aikana.
Murhayritys.
V. F. Deutrich yritettiin murhata Helsingissä Senaatintorilla 19. heinäkuuta 1905. Hän oli poistumassa yksin Senaatintalosta kolmen jälkeen iltapäivällä, kun Aleksanterinkadun kulmassa seisoskellut mies heitti häntä kohti pommin, joka räjähtäessään aiheutti Deutrichille vain lieviä palovammoja käsiin ja jalkoihin. Räjähdys oli kuitenkin niin voimakas, että se rikkoi kymmenittäin ikkunoita Senaatintoria ympäröivistä rakennuksista. Pommin heittäjä pakeni nopeasti kohti Kauppatoria, jossa hän onnistui karistamaan kannoiltaan seuraamaan lähteneet venäläiset kadetit.
Murhayrityksen tekijäksi paljastui myöhemmin aktivisteihin kuulunut toimittaja Artturi Salovaara. Attentaatin olivat suunnitelleet Suomen aktiivinen vastustuspuolue sekä Helsingin työläisaktivistien taisteluosasto. Helsingin yliopiston kemian laitoksen tiloissa tehdyn pommin valmisti ylioppilas F. W. Klingstedt, joka oli saanut siihen käytettäviä aineita sekä rakennusohjeita Sveitsissä asuneilta venäläisiltä vallankumouksellisilta. Murhayrityksen epäonnistuttua Salovaara joutui pakenemaan Pohjois-Amerikkaan.
President (1650)

President oli Englannin tasavallan laivaston vuonna 1650 vesillelaskettu 44-tykkinen neljännen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin huhtikuussa 1649 Deptforsdin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Peter Pett vanhempi. Se laskettiin vesille 9. huhtikuuta 1650. Valmistuskustannukset olivat 3 378 puntaa ja 15 shillinkiä.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 1650 länsirannikon suojaksi päällikkönään Anthony Young, joka oli tehtävässä vuoteen 1652. Ensimmäisessä Englannin-Hollannin sodassa alus osallistui 19. toukokuuta 1652 Doverin taisteluun.
Kuningasvallan palautuksen yhteydessä alus nimettiin 1660 "HMS Bonaventureksi". Aluksen runkoa laajennettiin 1663, ja 1677 aluksen tykkien lukumäärä nostettiin 48:aan. Alus rakennettiin uudelleen 1683 ja laskettiin vesille 40-tykkisenä neljännen luokan linjalaivana. Alus rakennettiin toisen kerran uudelleen 1699 Woolwichin telakalla ja laskettiin vesille 46-54 tykkisenä neljännen luokan linjalaivana. Kolmas uudelleen rakentaminen toteutettiin osana vuoden 1706 hankintoja (), jolloin se laskettiin vesille 19. syyskuuta 1711 Chathamin telakalta 50-tykkisenä fregattina.
Alus nimettiin 1715 "HMS Argylliksi". Se määrättiin 27. tammikuuta 1720 purettavaksi Woolwichissa ennen neljättä uudelleen rakentamista. Alus laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1722 osana vuoden 1719 hankintoja (). Alus oli kotivesillä ja Atlantilla osallistuen muun muassa Itävallan perimyssotaan. Alus valtasi 1714 espanjalaisia rannikkoaluksia ja vapautti kahden muun sotalaivan avustamana viisi vallattua brittiläistä alusta Luoteis-Espanjan rannikolta.
Alus saapui vuonna 1745 Britteinsaarille saattuetta suojaten ja poistettiin palveluksesta 1746. Sotatoimien päättyessä 1748 alus hinattiin Harwichiin, jossa se upotettiin aallonmurtajaksi.
Säkkijärven Sanomat

Säkkijärven Sanomat oli Säkkijärvellä vuosina 1898–1905 ilmestynyt paikallislehti.
"Säkkijärven Sanomat" oli "Tyrvään Sanomien" ja "Hämeenkyrön Lehden" jälkeen Suomen kolmas maaseudun paikallislehti. Kunnalliseksi valistajaksi ja ilmoitusvälineeksi tarkoitetun lehdellä oli myös poliittisia tavoitteita. Johtavan hahmonsa Simo Junnolan tavoin se tuki perustuslaillisia ja nuorsuomalaisia. Talousvaikeuksista kärsinyt lehti pyrki laajentamaan levikkialuettaan Virolahdelle, Miehikkälään ja Luumäelle. Se jouduttiin lopettamaan kannattamattomana.
Kerran viikossa ilmestynyt lehti painettiin Viipurissa. Vuonna 1900 sillä oli noin tuhat tilaajaa. Päätoimittajina työskentelivät Matti Heinonen (1898–1899), Simo Junnola (vastaava toimittaja 1900–1905) V. Tuunanen (1902–1904) ja Primus Leppänen (1904–1905).
Vuonna 1936 Säkkijärvellä ilmestyi toinen "Säkkijärven Sanomat" -niminen lehti.
Pascal Dupraz

Pascal Dupraz (s. 19. syyskuuta 1962) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. 
Ura.
Dupraz aloitti pelaajauransa FC Sochaux'ssa vuonna 1980. Peliaika jäi vähäiseksi ja ura jatkui jo seuraavana vuonna CS Thononiin. Kaikkiaan Dupraz pelasi useissa eri seuroissa Ranskan alemmilla sarjatasoilla, pisimpään FC Brest Armoriquessa neljä kautta. Dupraz siirtyi FC Gaillardin joukkueeseen vuonna 1991 ja kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli seuran pelaajavalmentaja. Pelaajauransa Dupraz lopetti vuonna 2000 ja jatkoi vielä kolme vuotta Gaillardin päävalmentajana.
Vuosina Dupraz valmensi Croix-de-Savoie 74:ää 2003–2006 ja toimi seuran urheilutoimenjohtajana 2006–2007. Vuonna 2007 Croix-de-Savoie 74 ja Olympique Thonon-Chablais yhdistyivät Olympique Croix-de-Savoie 74:ksi, joka Danonen Franck Riboudin tultua mukaan seuran johtoon vaihtoi nimensä Évian Thonon Gaillardiksi. Dupraz valmensi seuraa vuoteen 2009 saakka, kunnes siirtyi urheilutoimenjohtaksi.
Syyskuussa 2012 Dupraz palasi Évianin päävalmentajaksi Pablo Correan saatua potkut. Duprazin johdolla Évian eteni Coupe de Francen finaaliin ensimmäistä kertaa seuran historiassa. Mestaruus jäi kuitenkin haaveeksi, kun FC Girondins de Bordeaux voitti finaalin maalein 3–2. Duprazin johdolla Évian oli liigassa 16:s ja kaudella 2013/14 kaksi pykälää korkeammalla. Kesäkuussa 2015 Dupraz sai potkut yritettyään edistää poikansa työtehtäviin liittyvien väärinkäytösten vuoksi.
Maaliskuun alussa 2016 Dupraz palasi valmennustehtäviin liigan putoamiskamppailuun juuttuneen Toulousen päävalmentajana. Dupraz teki seuran kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Pesti alkoi murheellisesti, kun Dupraz joutui huonovointisuuden vuoksi sairaalaan ennen ensimmäistä otteluaan Olympique de Marseillea vastaan. Toulouse kuitenkin piristyi kauden lopussa ja hävisi Duprazin alaisuudessa vain kolme kymmenestä liigaottelusta ja nousi pisteen erolla Stade de Reimsiin viimeiselle säilyjän paikalle. Kaudella 2016/17 Toulouse pelasi tasapaksun kauden sijoittuen liigan alempaan keskikastiin sijalle 13. Duprazin kolmannella Toulouse-kaudella seura aloitti hyvin ja oli parhaimmillaan jopa sarjassa yhdeksäntenä, mutta kauden vanhetessa Toulouse hyytyi putoamiskamppailuun. Seuran vajottua toiseksi viimeiseksi tammikuussa 2018, sai Dupraz potkut tehtävästään.
Lokakuussa 2019 Duprazista tuli Ligue 2:n putoamiskamppailuun vajonneen SM Caenin päävalmentaja. Dubraz sai potkut seurasta maaliskuussa 2021.
Joulukuun puolivälissä 2021 Duprazista tuli Ligue 1:n viimeiseksi juuttuneen AS Saint-Étiennen päävalmentaja. Dupraz ei onnistunut tavoitteessa pelastaa perinteistä seuraa putoamiselta, vaan joukkue sijoittui liigassa sijalle 18 ja hävisi sarjakarsinnoissa AJ Auxerrelle pudoten kauden päätteeksi Ligue 2:een. Kauden jälkeen Dupraz jätti seuran.
Sapphire (1651)

Sapphire oli Englannin tasavallan laivaston vuonna 1651 vesillelaskettu 38-tykkinen neljännen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Deptfordin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Peter Pett. Se laskettiin vesille vuonna 1651. Aluksen valmistuskustannukset olivat 2 873 puntaa.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 1651 päällikkönään Robert Moulton. Ensimmäisessä Englannin–Hollannin sodassa alus osallistui 19. toukokuuta 1652 Doverin taisteluun ja 29. marraskuuta Dungenessin taisteluun. Vuoden lopulla aluksen päälliköksi tuli William Hill. Alus osallistui 18. helmikuuta 1653 Portlandin taisteluun.
Alus ajoi karille 31. maaliskuuta 1670 Sisiliassa paetessaan kapteenin neljäksi algerialaiseksi merirosvoalukseksi olettamaa alusta, jottei joutuisi vihollisen käsiin. Alukset eivät kuitenkaan olleet merirosvoaluksia, ja Pearce sekä hänen ensimmäinen luutnanttinsa Andrew Logan ammuttiin pelkuruudesta 26. elokuuta Deptfordissa.
Terijoki (lehti)

Terijoki oli Terijoella vuosina 1908–1909 ilmestynyt paikallislehti.
Paikkakunnan liikemiesten perustama "Terijoki" siirtyi pian Mikko Uotisen julkaisemaksi ja toimittamaksi. Viipurissa kahdesti viikossa painettu lehti oli poliittisesti sitoutumaton. Se lopetettiin kannattamattomana.
The Iceman (vuoden 2012 elokuva)

The Iceman on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Ariel Vromenin ohjaama yhdysvaltalainen rikoselokuva. Elokuvaa esitettiin vuonna 2012 useilla elokuvajuhlilla. 
Tositapahtumiin perustuva elokuva kertoo palkkamurhaaja Richard Kuklinskista, joka eli kaksoiselämää. Perheelleen hän esitti työskentelevänsä valuuttasijoittajana, mutta todellisuudessa hänen leipätyönsä olivat mafiapäällikkö Roy DeMeon toimeksiantoja. Alun perin hän työskenteli elokuvalaboratoriossa. Elokuvan pääosaa Richard Kuklinskia näyttelee Michael Shannon ja hänen vaimoaan Deborahia (todellisuudessa nimeltään Barbara) Winona Ryder. 
Toisin kuin elokuvassa annetaan ymmärtää, Kuklinski oli perheensäkin parissa väkivaltainen. Hänen vaimonsa Barbara Kuklinski on kertonut myöhemmin, että hän pelkäsi miestään jatkuvasti ja toivoi tämän kuolemaa, samoin lapset, jotka jopa suunnittelivat isänsä tappamista. Kuklinski oli psykopaatti, joka käyttäytyi vaimoaan kohtaan omistavan mustasukkaisesti. Barbara Kuklinski on luonnehtinut haastattelussa Kuklinskia sairaaksi.