tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ihmissatama

Ihmissatama () on vuonna 2008 ilmestynyt John Ajvide Lindqvistin romaani. Sen julkaisi Ordfront. Suomenkielinen käännös julkaistiin vuonna 2008 Jaana Nikulan kääntämänä ja Gummeruksen kustantamana.
Juoni.
Andersin perhe päättää lähteä lomamatkalle Tukholman edustalla sijaitsevalle Domarön saarelle. Saaren asukkaat kertovat, että saari on kirottu ja kehottavat perhettä lähtemään pois. Perhe päättää kuitenkin jäädä. Eräänä kauniina talvipäivänä Anders ja hänen vaimonsa Cecilia ovat retkeilemässä saarella kuusivuotiaan tyttärensä Majan kanssa. Pian Maja näkee jotakin kummallista jäällä ja päättää mennä isänsä luvalla tutkimaan asiaa. Viiden minuutin kuluttua Maja on kadonnut jäälle, jälkiä jättämättä. Lapsen menetys johtaa lopulta siihen, että Anders ja Cecilia eroavat.
Kahden vuoden päästä pahasti alkoholisoitunut Anders päättää palata kirotulle Domarön saarelle. Eräänä päivänä hän löytää pöytään kaiverretun viestin ”KANNA MNUA” ja epäilee viestin olevan tyttäreltään, joka on yhä elossa jossakin. Samanaikaisesti Domarössa tuhotaan postilaatikkoja ja talot palavat maan tasalle. ”KANNA MNUA” -viesti alkaa ilmestyä myös muihin paikkoihin. Anders alkaa tutkia asiaa löytääkseen tyttärensä ja saa tietää yllättäviä asioita.
Mattias Hargin

Mattias Hargin (s. 7. lokakuuta 1985 Tukholma) on ruotsalainen alppihiihtäjä.
Hargin sai junioreiden MM-kilpailuissa Bardonecchiassa 2005 hopeaa pujottelussa. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän oli samassa lajissa viides, Vancouverin olympialaisissa 2010 neljästoista ja Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 kahdestoista. Schladmingin MM-kilpailuissa hän kuului Ruotsin hopeajoukkueeseen joukkuekilpailussa ja sijoittui pujottelussa yhdeksänneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli pujottelussa seitsemäs. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sai joukkuekilpailussa pronssia ja oli pujottelussa viides. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sai pronssia joukkuekilpailussa.
Hargin kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Flachaun pujottelussa joulukuussa 2004. Hän on osallistunut maailmancupissa lähes pelkästään pujotteluun. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai oltuaan 20:s Adelbodenissa tammikuussa 2007. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Garmisch-Partenkirchenissä helmikuussa 2008. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa hän saavutti oltuaan kolmas Zagrebissa 6. tammikuuta 2011. Hän oli samalla kaudella kolmas myös Schladmingin kilpailussa. Joulukuussa 2013 hän sijoittui toiseksi Val d’Isèren pujottelussa. Hän sijoittui pujottelucupissa viidenneksi kaudella 2013–2014. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Kitzbühelin pujottelussa tammikuussa 2015. Hän oli samalla kaudella kolmas Kranjska Goran pujottelussa. Hän oli kolmas Tukholman paripujottelussa kaudella 2016–2017. Hän sijoittui kolmanneksi Levin pujottelussa kaudella 2017–2018.
Hargin voitti Ruotsin pujottelumestaruuden 2007 ja 2017 sekä sai hopeaa 2006, 2008 ja 2009. Superyhdistetyssä hän sijoittui kolmanneksi 2007. Hän voitti pujottelun Euroopan cupin kokonaiskilpailun kausilla 2005–2006 ja 2008–2009. Lisäksi hän on saavuttanut Euroopan-cupissa useita osakilpailuvoittoja.
Fulvio Scola

Fulvio Scola (s. 10. joulukuuta 1982) on italialainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Scola sijoittui Liberecin MM-kilpailuissa kahdeksanneksi vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa. Parisprintissä hän oli kolmastoista. Universiadeissa hän on saanut pronssia vapaan hiihtotavan sprinteissä Innsbruckissa 2005 ja Pragelatossa 2007.
Scola kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Toblachin parisprintissä joulukuussa 2003. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai oltuaan kahdestoista Otepään 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa tammikuussa 2007. Ainoan palkintokorokepaikkansa hän sai oltuaan toinen Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2010. Se oli samalla hänen ensimmäinen sijoituksensa kymmenen parhaan joukkoon maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa. Parisprintissä hän on ollut kolmas Milanossa tammikuussa 2012.
Creative Chaos

Creative Chaos on puolalaisen brutaalin death metal -yhtyeen Yatteringin musiikki-DVD, jonka on julkaissut vuonna 2002 Metal Mind Records.
Kappaleet.
Muuta
Siĕm Réab

Siĕm Réab on Kambodžan neljänneksi suurin kaupunki. Vuonna 2018 arvioitiin, että siellä on noin 139 500 asukasta. 
Kaupunki sijaitsee Siĕm Réabin maakunnassa lähellä Angkorin raunioaluetta.
Invidious Dominion

Invidious Dominion on yhdysvaltalaisen death metal -yhtyeen Malevolent Creationin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 24. elokuuta 2010 Yhdysvalloissa ja 27. elokuuta 2010 Euroopassa. Albumin kansikuvan on tehnyt Pär Olofsson.
Kokoonpano.
Vierailevana kitaristina levyllä soittaa myös Jerry Mortellaro (Diabolic &amp; Unholy Ghost).
Ruoko

Ruoko voi viitata seuraaviin lajeihin:
Sanasta johdettuja kasvinimiä:
Louis Leblanc

Louis Leblanc (s. 26. tammikuuta 1991 Pointe-Claire, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AHL-joukkue Bridgeport Sound Tigersissa. Hänellä on kevääseen 2014 asti ulottuva tulokassopimus NHL-joukkue New York Islandersin kanssa. Leblancin vahvuutensa ovat kiekonhallinnassa ja pelisilmässä. Rightin puolelta laukova Leblanc on keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidalla.
Ura.
Leblanc pelasi vuoteen 2008 asti Lac Saint-Louis Lionsin joukkueessa Québecin paikallisia juniorisarjoja, kunnes hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 Yhdysvaltoihin ja USHL-joukkue Omaha Lancersiin. Leblanc teki runkosarjassa tehot 28+31=59, joilla hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin. Leblanc oli runkosarjan pistepörssissä kymmenes Fargo Forcen Andy Taranton kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi USHL:n vuoden tulokkaaksi ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kesällä 2009 Montréal Canadiens varasi Leblancin koko varaustilaisuuden 18. pelaajana kotihallissaan Bell Centressa. Hän oli joukkueen ensimmäinen ranskankielinen ja québeciläinen ensimmäisen kierroksen varaus yhteentoista vuoteen. Ennen Leblancia vastaava Canadiens-varaus oli Éric Chouinard kesällä .
Kauden 2009–2010 Leblanc pelasi Harvardin yliopistojoukkueessa. Hän voitti tehoilla 11+12=23 joukkueen sisäisen pistepörssin ja valittiin kauden päätteeksi ECAC:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Leblanc teki heinäkuussa 2010 kolmivuotisen tulokassopimuksen Montréal Canadiensin kanssa. Hän palasi päivää myöhemmin kotimaahansa Kanadaan ja siirtyi QMJHL-joukkue Montréal Juniorsiin. Leblanc oli tehoilla 26+32=58 joukkueen kolmanneksi paras pistemies ja toiseksi paras maalintekijä.
Maajoukkue.
Leblanc voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2011.
Muuta.
Leblancin pikkuveli Jean-François (s. 1993) pelaa QMJHL-joukkue Val-d’Or Foreursissa.
The Ten Commandments (albumi)

The Ten Commandments on death metal -yhtye Malevolent Creationin esikoisalbumi vuodelta 1991.
Fiproniili

Fiproniili on fenyylipyratsolien ryhmään kuuluva laajavaikutteinen hyönteismyrkky. Se vaikuttaa hyönteisten keskushermostoon.
Fiproniili löydettiin ja kehitettiin Ranskassa Rhône-Poulenc'in laboratorioissa vuosina 1985–87. Markkinoille se tuli 1993. Sen kemiallinen kaava on C12H4Cl2F6N4OS, moolimassa 437,15 g/mol ja CAS-numero 120068-37-3. Aineesta käytetään myös nimeä "5-amino-3-syano-1-(2,6-dikloori-4-trifluori-metyylifenyyli)-4-trifluorimetyylisulfinyylipyratsoli". Fiproniili on olomuodoltaan valkoista jauhetta, jonka sulamispiste on 201 °C ja liukoisuus veteen huono.
Akuutti oraalinen LD50 (rotta) 97 mg/kg
Akuutti kosketus LD50 (rotta) &gt;2000 mg/kg
Vaikutus.
Fiproniili kiinnittyy GABA-reseptoriin sitoutumalla kloridikanaviin ja siten tukkimalla kloridi-ionien pre- ja postsynaptisen kulkeutumisen kalvojen läpi. Tällöin hermoimpulssi siirtyy synapsissa jatkuvasti ja liian voimakkaana ja hyönteinen kuolee hermoston yliärsytykseen.
Fiproniili on hitaasti vaikuttava myrkky. Hyönteinen ehtii viemään myrkkysyötin pesään ennen kuin aine vaikuttaa. Torakoiden ulosteet ja raadot sisältävät vielä riittävän määrän myrkkyä lajitovereidenkin surmaamiseksi. Myrkkysyötin jakaminen muiden muurahaisten kesken auttaa levittämään myrkkyä tehokkaasti koko pesään. Dominoefektin tavoin etenevä myrkky voi tappaa 95% muurahaisista ja torakoista kolmessa päivässä.
Käyttö.
Sitä käytetään hyönteisten, kuten muurahaisten, torakoiden, punkkien, kirppujen ja täiden torjuntaan. Suomessa sitä on saatavilla koirien ja kissojen iholoisten torjuntaan. Sitä levitetään lemmikin iholle, jossa se vaikuttaa useita viikkoja myös ennalta ehkäisevästi.
Vaikutus ympäristöön.
2017 EU:n saastuneet munat.
Fiproniililla on myös haitallinen vaikutus ihmiseen, varsinkin pieniin lapsiin. Elokuussa 2017 uutisoitiin laajasta skandaalista, kun keskieurooppalaisiin kananmuniin oli joutunut fiproniilia Ainetta on jo löytynyt munissa 17 maassa.
Akaan vaakuna

Akaan vaakuna on Akaan kaupungin tunnus. Vaakunan aiheen sakarakoro viittaa Akaan vanhaan kivisakaristoon ja muuriankkuri yhdistymiseen.
Vaakunan selitys on ”sakarakoroisesti punaiseen ja hopeaan halkoisella kilvellä hopeinen muuriankkuri”, ja sen on suunnitellut Kari J. Tähtinen. Toijalan ja Viialan päätettyä yhdistyä Akaan kaupungiksi 2007 uudelle kaupungille sovittiin hankittavaksi uusi vaakuna. Suunnittelukilpailuun kutsuttiin yhdeksän heraldikkoa, ja Akaan kaupunginvaltuusto vahvisti kaupungin vaakunan kilpailutöiden joukosta kokouksessaan 28. helmikuuta 2007.
Alexanderin jazzyhtye

Alexanderin jazzyhtye ("Alexander’s Ragtime Band") on Henry Kingin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1938. "Alexanderin jazzyhtye" oli Oscar-ehdokkaana kuudessa eri kategoriassa, joista se voitti yhden musiikistaan.
Viulisti Roger Grant (Tyrone Power) valitsee klassisen musiikin sijaan populaarimusiikin vastoin tätinsä ja opettajansa odotuksia. Hän esiintyy pianistiystävänsä Charlien (Don Ameche) kanssa koesoitossa, jossa he esittävät laulaja Stella Kirbyltä (Alice Faye) unohtuneista nuoteista kappaleen "Alexander's Ragtime Band". Esitys osoittautuu menestykseksi ja Stella ryhtyy laulajaksi yhtyeeseen, joka tulee pian tunnetuksi ragtime-kappaleistaan. Syntyy kolmiodraama, kun Charlie rakastuu Stellaan, joka puolestaan on rakastanut Rogeriin.
Isham Jones

Isham Jones (1894–1956) (lausutaan [ˈaɪʃəm]) oli yhdysvaltalainen muusikko, säveltäjä ja orkesterinjohtaja. Hänen yhtyeensä oli yksi 1920- ja 1930-luvun suosituimpia tanssiorkestereita Yhdysvalloissa. Jones sävelsi muun muassa tunnetut kappaleet ”It Had to Be You”, ”On the Alamo” ja ”There Is No Greater Love”. Hänen vuosina 1932–1936 johtamastaan big bandistä tuli myöhemmin Woody Hermanin ensimmäinen oma orkesteri.
Isham Jonesin isä soitti viulua ja opetti poikaansakin soittamaan. Jones soitti lapsena paikallisen metodistikirkon yhtyeessä ja harjoitteli soittamista myös töissään hiilikaivoksen muulinohjaajana. Hän sai myös yksityisopetusta saksofonin ja pianon soittoon. Hänen ensimmäinen julkaistu sävellyksensä oli ”Midsummer Evenings” vuodelta 1906.
Ensimmäisen oman yhtyeensä Jones perusti 18-vuotiaana. Vuonna 1915 Jones muutti Chicagoon, missä hän johti ensin saksofonistina trioa ja myöhemmin isompaa orkesteria. He esiintyivät muun muassa Mahoney’s Club -yökerhossa ja Green Mill Jazz Clubilla sekä pitkän aikaa Hotel Shermanissa, josta tuli myöhemmin tärkeä jazzkerho nimeltä College Inn. Hänen yhtyeensä nauhoitti Chicagossa levy-yhtiö Brunswickille. Kymmenvuotisen Chicagon-uransa aikana he nauhoittivat muun muassa hitin ”Wabash Blues”. Vuonna 1924 yhtye muutti Yhdysvalloissa ja Englannissa tehdyn kiertueen jälkeen New Yorkiin.
Jonesin lopetettua orkesterinjohtajana vuonna 1936 hänen paikkansa otti laulaja Woody Herman. Jones perusti vielä 1940-luvulla uuden yhtyeen, mutta ei saavuttanut enää samanlaista suosiota kuin aiemmalla kokoonpanollaan. Hän kuoli Hollywoodissa, Floridassa vuonna 1956.
Amerikanpelikaani

Amerikanpelikaani ("Pelecanus erythrorhynchos") on pohjoisamerikkalainen pelikaanilintu. Sen esiintymisalue käsittää Kanadan eteläosan British Columbiasta Ontarion lounaisosiin, sekä Yhdysvaltain läntisen puoliskon Luoteis-Kaliforniasta Minnesotan lounaisosaan ja sieltä Texasin kaakkoisosiin. Talvet se viettää Atlantin ja Tyynenmeren rannikoilla Yhdysvalloista Costa Ricaan. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Hudsoninlahdelta ja New Yorkista vuonna 1789.
Amerikanpelikaani on yksi Pohjois-Amerikan suurimmista linnuista ja tunnettu sen vaikuttavasta lentotyylistä. Laajat valkoiset ja mustat siivet mahdollistavat vakaan ja tyylikkään liidon korkeuksissa. Vedessä se käyttää isoa pussia sisältävää nokkaansa kalojen pyydystämiseen ja saattaa käännellä päätään veden alle kuin valtava sorsalintu. Yhteistyö on keskeinen osa ruokailua: pelikaaniryhmät ohjaavat yhdessä kalaparvia matalampaan veteen helpottaakseen saalistusta.
Elinympäristö.
Amerikanpelikaanit elävät sisämaan järvillä ja lammilla pesimäkaudella ja siirtyvät rannikkoalueille talveksi. Niitä voi nähdä myös Kalifornian Central Valleyssä, Salton Sea -alueella sekä Colorado-joen varrella.
Ruokavalio.
Kalansyöjiä, jotka käyttävät nokkapussiaan kalojen pyydystämiseen ja nielevät saaliin ennen lentoon lähtöä.
Pesintä.
Pesät sijaitsevat maassa, ja poikaset kehittyvät nopeasti: ne voivat ryömiä 1-2 viikon iässä, kävellä 3 viikon kohdalla ja lentää 9-10 viikkoisina.
Käyttäytyminen.
Amerikanpelikaanit ovat päiväaktiivisia ja metsästävät usein yhdessä. Ne saalistavat myös yöllä pesimäkaudella, jolloin suurempien kalojen saaminen on todennäköisempää.
Yhteiselo muiden lintujen kanssa.
Amerikanpelikaanit jakavat usein elinympäristönsä merimetsojen kanssa. Vaikka ne saalistavat eri kaloja ja eri syvyyksistä, ne voivat pesiä lähekkäin ja jopa yhteistyössä.
Indravarman I

Indravarman I oli khmerien valtakunnan kuningas n. 877–889. Indravarman I:n aikana valtakunta laajeni nykyistä Kambodžaa suuremmalle alueelle. 
Indravarman I kehitti valtakunnan keinokastelujärjestelmää ja rakennutti Preah Kon ja Bakongin temppelit.
Hoabinhian

Hoabinhian on nimitys Kaakkois-Aasian myöhäispaleoliittiselle kaudelle 10 000–2 000 eaa.
Nimi tulee vietnamilaisesta Hòa Bìnhin kaupungista.
Ayutthayan kuningaskunta

Ayutthayan kuningaskunta (, RTGS: Anachak Ayutthaya) oli thaitten kuningaskunta 1350–1767 nykyisen Thaimaan alueella. Sen pääkaupunkina oli Ayutthaya, joka oli aikanaan Aasian suurin ja vaurain kaupunki.
Historia.
Ayutthayan perusti kuningas Ramathibodi I 1350. Hänen merkittävin aikaansaannoksensa oli theravada-buddhalaisuuden nostaminen viralliseksi uskonnoksi ohi Angkorin hindulaisuuden. Hän myös kokosi "dharmaśāstran", lakikokoelman, jossa vanhat hindukirjoitukset yhdistettiin thailakeihin. 1400-luvulla Ayutthaya sulki valtaansa entiset Sukhothaille kuuluneet alueet, jotka olivat nykyistä Thaimaata laajempia, sillä Angkor saatiin vallattua khmereiltä. Kuningaskunta, jonka mahtavat temppelit ja rikkaudet olivat muinaisen khmerien valtakunnan veroisia, kävi vilkasta kauppaa Intian ja Kiinan kanssa ja avasi yhteydet myös Eurooppaan 1511, kun luultavasti ensimmäiset eurooppalaiset saapuivat portugalilaisen diplomaattisen delegaation hahmossa. 1516 Portugalille myönnettiin oikeus kaupankäyntiin kuningaskunnassa, ja Hollannille 1592.
Kuningas Narain aikana (1656–1688) Ayutthayaa verrattiin mahtavuudessaan Pariisiin. Hänen aikanaan ulkovaltojen edustajien vaikutusvalta kasvoi huippuunsa. Thait lähettivät valtuuskunnan Ranskaan kuningas Ludvig XIV:n hoviin, ja aurinkokuningas haaveili käännyttävänsä thaikuninkaan kristinuskoon. Vaikka Narai yritti taitavasti ohjailla ulkovaltoja toisiaan vastaan ulkoministerinsä, kreikkalaisen Konstantin Faulkonin avulla, seurasivat aatelisto ja papisto Ranskan kasvavaa vaikutusvaltaa huolestuneina. Kun kuningas yllättäen sairastui ja kuoli, he hankkiutuivat eroon kristitystä kruununperijästä ja kreikkalaisesta ulkoministeristä. Faulkonin murhan jälkeen valtaistuimelle noussut Phetracha (1688–1693) karkotti lähetyssaarnaajat, ja maa sulkeutui länsivalloilta pitkälle 1800-luvun puoliväliin saakka. Perinteiset viholliset burmalaiset tuhosivat Ayutthayan 1767, jonka jälkeen vallan keskus siirtyi lyhyen Thonburin välikauden jälkeen Chao Phraya -joen suulle 1782 perustettuun uuteen pääkaupunkiin Bangkokiin.
Doggerland

Doggerland oli jääkaudella ja jonkin aikaa sen jälkeenkin Pohjanmerellä sijainnut maa-alue, joka peittyi mannerjäätiköiden sulamisvesien alle noin 5200 eaa. Tämä kadonnut maa-alue on saanut nimensä Doggermatalikosta. Ainakin osa Doggerlandista oli jäätöntä viime jääkauden kylmimpänä aikanakin.
Doggerlandin kehitys.
Noin 20 000–18 000 vuotta sitten Doggerland oli laaja alue, jossa oli vuolaita virtoja. Käytännössä koko Pohjanmeri oli Doggerlandia, lukuun ottamatta esimerkiksi Norjan hautaa. Doggerland kattoi Englannin kanaalin ja ulottui Orkneysaarille ja Shetlandsaarille asti. Pohjoinen Britannia ja Norja olivat jäässä. Koko Doggerland ei todennäköisesti ollut jään peitossa, vaan se oli tundraa. Vedenpinta oli noin 120 metriä nykyistä alempana.
Kun jääkausi päättyi, jää suli nopeasti ja vedenpinta nousi Doggerlandissa. Toisaalta jääkauden huippukaudella mahdollisesti autio Doggerland asutettiin luultavasti viimeistään noin 15 000–14 000 vuotta sitten. Asuttajat olivat kivikautisia metsästäjä-kalastajia, jotka lienevät eläneet vuodenkierron mukaan. Noin 10 000 vuotta sitten Englannin kanaali oli yhä kuivaa maata, samoin kuin nykyinen Doggermatalikko, joka oli yhteydessä Eurooppaan. Jääkauden loppuaikoina lämpötilojen vaihdellessa Doggerland on ollut ajoittain ihmisasutukselle Euroopan suotuisimpia paikkoja. Ennen veden alle jäämistään alue oli lehtimetsän peitossa ja siellä kasvoi muun muassa pähkinäpensaita sekä tammia.
Vedenpinnan nousu 9 000 vuotta sitten erotti nykyisen Doggermatalikon omaksi saarekseen. Noin 8 200 vuotta sitten Agassiz-jääjärven nopea tyhjeneminen nosti merenpintaa noin 60 senttimetriä, mikä luultavasti hävitti kutistuneen Doggerlandin rippeen. Samoihin aikoihin Norjan rannikolla tapahtui valtava Storeggan maanvyöry, joka nosti nykyisen Doggermatalikon alueelle ulottuneen hyökyaallon. Kaivausten perusteella ei tiedetä esimerkiksi, miten Doggerlandin viimeisille asukkaille kävi. He saattoivat hukkua Doggerlandin kanssa tai muuttaa kanooteilla tai lautoilla pois. Esimerkiksi Englannin, Saksan ja Tanskan mesoliittisissa kulttuureissa uskotaan olleen samaa kuin Doggerlandin kulttuurissa.
Kaitagit

Kaitagit (omakielinen nimitys хайдакъ, "haidak") ovat Venäjän Dagestanissa asuva kaitagia puhuva etninen ryhmä. Virallisesti he kuuluvat dargeihin. Osa tutkijoista pitää kaitageja erillisenä kansana. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam.
Asuinalue, lukumäärä ja kielet.
Kaitagit asuvat Dagestanin keskiosassa sijaitsevassa Kaitagin piirissa. Yhteensä 36 kylästä osa sijaitsee vuoristossa, osa sen reuna-alueella ja osa alangolla. Vuonna 1926 kaitageja laskettiin olevan 14 400 henkeä. Myöhemmissä väestönlaskennoissa heidät on luettu dargeiksi. Nykyään kaitageja arvioidaan olevan noin 20 000 henkeä. Sivistyskielinään he käyttävät dargia ja venäjää. Monet osaavat myös kumykkia.
Etninen historia.
Kaitagit mainitaan ensimmäisen kerran 800-luvun arabialaisissa lähteissä. 1300-luvulla heidät käännytettiin muslimeiksi. Kaitagikylät muodostivat liittokuntia, joilla oli yhteinen utsmiksi kutsuttu johtaja. Kaitagin utsmikuntaan kuului myös dargeja, kumykkeja ja azereja. Perinnöllisinä sotapäällikköinä toimineiden utsmien valtaoikeudet vaihtelivat eri aikoina. Suurimmillaan Kaitagin taloudellinen ja poliittinen merkitys oli 1700-luvulla.
Kaitag liitettiin Venäjään vuonna 1813 solmitussa Gulistanin rauhassa. Utsmin virka lakkautettiin vuonna 1820, mutta perustettiin uudelleen vuonna 1848. Lopullisesti se lakkautettiin vuonna 1866, jolloin muodostettiin venäläisten suoraan hallitsema Kaitagin ja Tabasaranin piirikunta.
Elinkeinot ja kulttuuri.
Perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Tasangolla ja vuoriston reuna-alueella harjoitettiin myös puutarhanhoitoa ja viininviljelyä. Vuoristosta käytiin talvisaikaan ansiotöissä Derbentissä. Käsityöammatteja olivat kankaiden kudonta sekä puun-, metallin ja kiven käsittely.
Kylät rakennettiin vuoristoseudulla tiheästi ja kerroksittain. Eräät niistä on varustettu muurein ja puolustustornein. Talot pystytettiin kivestä ja puusta. Perinteinen vaatetus on samankaltainen kuin dargeilla. Ruokavalio koostui maito- ja lihatuotteista, jauhoruoista ja villikasveista. Yhteiskuntajärjestyksen perustana olivat 1800-luvulle saakka suku- ja kyläyhteisöt. Suullinen kansanperinne käsittää etupäässä satuja ja kertomuksia. Juhlaperinteissa ja uskomuksissa on islamia edeltäviä aineksia.
Seppo Valjus

Seppo Jaakko Juhani Valjus (16. huhtikuuta 1928 Oulu – 15. toukokuuta 2014 Oulu) oli suomalainen arkkitehti ja Oulun yliopiston nykyaikaisen arkkitehtuurin professori. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1948 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1956. Opintomatkoja hän teki 1952 Ruotsiin ja Tanskaan sekä 1959–1960 Yhdysvaltoihin, Kanadaan ja Meksikoon ja vielä 1980 Yhdysvaltoihin.
Työuransa Valjus aloitti Arkkitehtitoimisto Viljo Revellin toimistoarkkitehtina 1957–1958, Viljo Revell Associates, Architects (Kanada) 1959–1960, siirtyi Oulun yliopiston arkkitehtiosaston assistentiksi 1960, virkaatekeväksi apulaisprofessoriksi 1961–1965, virkaatekeväksi professoriksi 1965–1967 ja nykyaikaisen arkkitehtuurin professoriksi 1967–1991. Sivutoimenaan hänellä on ollut oma arkkitehtitoimisto. Vuodesta 1960 hän toimi vastuunalaisena yhtiömiehenä Arkkitehtuuritoimisto Seppo Valjus Ky:ssä ja vuodesta 1990 toimitusjohtajana Arkkitehtuuritoimisto Seppo Valjus Oy:ssä. Valjuksen luottamustoimia ovat olleet Oulun kaupungin lunastustoimikunnan jäsenyys 1961–, Oulun asemakaavalautakunnan jäsenyys 1965–1970, Oulun kuvaamataidetoimikunnan puheenjohtajuus 1969–1975, Suomen rakennustaiteen museon edustajiston jäsenyys 1971– ja varapuheenjohtajuus 1971–1973 ja Oulun läänin taidetoimikunnan jäsenyys 1974–1976.
Matts Dreijer

Matts Dreijer () oli Ahvenanmaan maakunta-arkeologi.
Dreijer löysi 1930-luvun lopussa Ahvenanmaan vanhimmat asutusjäännökset Saltvikin Långbergsödasta. Löytö koostuu vanhemmasta varhaiskampakeramiikasta. 1946 hän löysi Kökarin Otterbötesta pronssikautisen asuinpaikan, jonka hän tutki 1950 yhdessä Carl Fredrik Meinanderin ja Bengt Schönbeckin kanssa.
Keskustelu Ahvenanmaan esihistoriasta on usein ollut kielipoliittisten argumenttien ja alueellisen separatismin värittämää. Dreijer on esimerkiksi sijoittanut Birkan kaupungin Ahvenanmaalle ja kuvannut Ahvenanmaan saariston kuuluneen Tanskalle. Hän on myös kieltänyt kaikki teoriat Ahvenanmaan suomalaisesta asutuksesta tai siitä, että rautakauden lopulla Ahvenanmaalla olisi asutuskatko.
Dreijerillä on ollut merkittävä osuus Ahvenanmaan kuntavaakunoiden suunnittelemisessa. Hänen aloitteestaan kaikille Ahvenanmaan kunnille luotiin vaakunat Arne Ranckenin toimiessa asiantuntijana muutamaa vuotta aikaisemmin kuin vastaava toiminta alkoi Manner-Suomen puolella. Nämä vaakunat saivat lopullisesti virallisen aseman kun maakuntalakia muutettiin 1950 siten, että jokaisella kunnalla tuli olla oma vaakunansa.
Tarki

Tarki (, kumykiksi Таргъу, "Tarğu") on Mahatškalaan kuuluva kaupunkimainen taajama Dagestanissa Venäjällä. Se sijaitsee Tarkitau-vuoren juurella kolme kilometriä Mahatškalan rautatieasemasta etelään. Asukkaita on 10 100 henkeä (vuonna 2010).
Legendan mukaan 600–900-luvuilla paikalla oli Semenderin kaupunki, joka toimi kasaarien pääkaupunkina noin vuoteen 723 saakka. 1400-luvun lopulta 1800-luvun alkuun Tarki oli kumykkien asuinalueen käsittäneen šamhalikunnan keskus. Sen kautta kulki Euroopan ja Iraniin välinen tärkeä kauppareitti. 1600-luvun loppupuolelta lähtien Tarkin šamhalikunta oli useaan otteeseen Venäjän vasallivaltiona. Lopullisesti se liitettiin Venäjään Gulistanin rauhassa vuonna 1813. 
1800-luvun lopulla Tarki oli 1800 asukkaan kylä, jossa kumykkien lisäksi asui myös vuoristojuutalaisia. Sen nähtävyyksiä ovat kolme vanhaa moskeijaa, venäläisten Tarkitaun laelle vuonna 1821 rakentaman Burnajan linnoituksen jäännökset sekä linnoitusta vastaan vuonna 1831 hyökänneen imaami Gazi-Muhammedin ensimmäinen hautapaikka.
Wacław Borowiec

Waclaw Borowiec (s. 1982 Krakova, Puola) on puolalainen säveltäjä ja kosketinsoittaja. Hän toimii yhtyeissä Crionics, Abused Majesty ja Anal Stench.
Diskografia.
Crionics
Abused Majesty
Veli Klami

Veli Aulis Klami (30. maaliskuuta 1909, Virolahti – 6. marraskuuta 1982) oli suomalainen arkkitehti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Haminan suomalaisesta yhteiskoulusta 1929 ja valmistui diplomiarkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1939. Klami aloitti työuransa toimistoarkkitehtina arkkitehti Heimo Kautosen toimistossa 1937–1942 ja oli 1942–1944 Viipurin läänin maanviljelysseuran jälleenrakennustoimikunnan suunnittelutoimiston toimistopäällikkönä. Vuodet 1944–1946 hän oli Maatalousseurojen Keskusliiton asutusvaliokunnan suunnittelutoimiston toimistopäällikkönä ja vuodesta 1946 Arkkitehtitoimisto Anttila &amp; Klamin toimistopäällikkönä. Vuonna 1945 Klami toimi maatalousministeriön asutusasiainosaston viljelmien rakennustarvetta tutkivan toimikunnan sihteerinä ja asutusasiainosaston työtehoneuvottelukunnan ja kotitalousrakentamisen työtehoneuvottelukunnan jäsenenä. Klami oli suojeluskunnan jäsen ja osallistui talvi- ja jatkosotaan, reservin luutnantiksi hän yleni 1941.
Veli Klamin suunnittelemia rakennuksia ovat muun muassa
Neuthrone

Neuthrone on Crionicsin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 16. heinäkuuta 2007.
Kappaleesta ”Humanmeat Cargo” kuvattiin musiikkivideo.
Vaahteraliigan kausi 2011

Kausi 2011 Vaahteraliigassa oli Vaahteraliigan historian 32. kausi. Runkosarja alkoi 20. toukokuuta ja päättyi 8. elokuuta. Loppuottelu pelattiin 20. elokuuta. Loppuottelun voitti Helsinki Wolverines.
Edellisen kauden mestarina kauteen lähti kuusi perättäistä mestaruutta voittanut Porvoon Butchers. Oulu Northern Lights palasi liigaan sen otettua edellisen kauden jumboksi jääneeltä Tampere Saintsilta vapaaksi jääneen paikan. Saints ei hakenut liigalisenssiä, vaan pudottautui alemmalle sarjatasolle. 
Otteluohjelma.
Kausi alkaa 20.5. kun Jyväskylässä kohtaavat Jaguaarit ja Turun Trojans. Runkosarjan viimeinen kierros pelataan 5.-8.8.2011 ja kauden 2011 Suomen Mestari on selvillä 20.8. Sonera Stadiumilla pelattavan Vaahteramalja XXXII:n jälkeen.
1. viikko.
 TV
2. viikko.
 TV
Pudotuspelit.
Välierät pelattiin 13.-14.8. Vaahteramalja XXXII pelataan 20.8.2011.
Jouko Paavola

Jouko Paavola (27. heinäkuuta 1909 Oulu – 16. joulukuuta 1972) oli suomalainen teatterinjohtaja ja ohjaaja. 
Paavola työskenteli aluksi Ylioppilasteatterissa, jonka piiristä tulivat 1930-luvulla Suomen ensimmäiset modernistiset kansainvälisesti suuntautuneet ohjaajat, Jorma Nortimo, Matti Aro ja Jouko Paavola. 
Ylioppilasteatterin johtajana Paavola säilytti ohjelmistossa kotimaisten historiallisten draamojen linjan, ja ideoi muun muassa joulunajan satunäytelmät lapsille. Synnyinkaupunkinsa Oulun kaupunginteatterin johtajaksi Paavola siirtyi vuosiksi 1941–1944. 
Vuonna 1949 Paavola valittiin Glory Leppäsen jälkeen Tampereen Teatterin johtajaksi. Hänen johdollaan teatteri tuotti useita menestysnäytelmiä. Paavola oli hyvä William Shakespearen tuntija, ja hän valitsi teatterin ohjelmistoon tämän suuria klassikkonäytelmiä. Suuren menestyksen saavutti muun muassa Kuinka äkäpussi kesytetään, mutta sitäkin suurempi teatteritapahtuma oli Paavolan ohjaama Kuningas Lear. Paavola onnistui luomaan Learin henkilöhahmon luonteen kuvaukseen syvyyttä saavuttaen kuitenkin samalla taitavasti yleisinhimillisen tragedian vaikutuksen. Kalle Kirjavaisen hieno suoritus kuningas Learinä jäi Tampereen teatterihistoriaan.
Tampereen kauden jälkeen Paavola valittiin Turun kaupunginteatterin johtoon Jorma Nortimon seuraajaksi vuosiksi 1955–1963. Teatterikoulun rehtoriksi Paavola valittiin koulun pitkäaikaisen rehtorin, teatterineuvos Wilho Ilmarin jälkeen viisivuotiskaudelle 1963–1968. Paavolan jälkeen rehtoriksi tuli Kalle Holmberg.
Paavola ohjasi myös televisiolle Shakespearen näytelmän Kesäyön unelma (1962).
Vuonna 1959 Paavolalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali ansiokkaasta urasta.
Sceptic

Sceptic on puolalainen teknisen death metalin yhtye, joka on perustettu vuonna 1994.
Diskografia.
Studioalbumit
Demot
A122

A122 eli Viipurin maantie () on Pietarista kohti Viipuria johtava maantieväylä Venäjällä.
Viipurin maantie alkaa Pietarin pohjoisosassa Viipurin piirin Ozerkista, jossa se erkanee Prospekt Engelsasta kohti pohjoisluodetta. Parkalan läpi kuljettuaan se risteää Pietarin kehätien kanssa, siirtyy Pietarista Leningradin alueen puolelle ja kulkee Sierattalan (Sertolovo) läpi länteen. Leningradin alueen Viipurin piirin puolelle saavuttua on ensimmäinen liittymä Viipuriin ja Suomeen johtavan M10-valtatien (E18, "Skandinavia") kanssa. Tämän jälkeen Viipurin maantie ja M10:n kulkevat rinnan noin 10 km:n matkan. Mainilan (entinen valtakunnanraja) ja Simaginon (Joutselkä) kautta, ja yhtyvät sitten toisiinsa Lintulan (Ogonki) kohdalla. Heti tämän liittymän jälkeen A122 kuitenkin erkanee taas valtatieltä pohjoiseen. Tie kulkee Kivennavan (Pervomaiskoje) läpi ja jatkaa vähäliikenteisenä maaseututienä Kyyrölän (Krasnoselskoje) ja Muolaankylän (Gribnoje) kautta, kunnes lopulta taas liittyy päätiehen Kähärin Tolokonnikovossa noin 12 km ennen Viipuria.
Raskaat ajoneuvot eivät saa ajaa ulos Pietarista Suomenlahden rantaa aluksi seuraavaa M10-tietä pitkin, vaan poistuvat pohjoisempaa A122-tietä pitkin, kunnes se liittyy M10:een.
Romu-Nisse ja hänen ystävänsä

Romu-Nisse ja hänen ystävänsä () on ruotsalainen nukkeanimaatio. Sarjan ovat luoneet Jan Lööf ja Lars-Åke Kylén. Tarina perustuu samannimiseen kirjaan.
Sarjan kuvaus.
Romu-Nisse ja hänen poikansa Kalle pitävät romuttamoa keskellä pientä kaupunkia. Tämä ei ole kaupungininsinööri Tuure Koivulan mieleen, joka uhkaa hankkia romuttamolle häädön. Tuurella on kuitenkin muitakin huolia. Hän on kovin kiinnostunut yleisnero Iisakki Jöröläisen kirjasta, joka on täynnä nerokkaita piirustuksia ja laskelmia. Niiden avulla Tuure voisi kohentaa omaa uraansa. Iisakki ei kuitenkaan halua luopua kirjastaan. Sarjan aikana seurataan Iisakin pakomatkaa, joka vie hänet mitä eriskummallisimpiin paikkoihin aina avaruuteen asti. Lopulta Tuure luopuu kirjan tavoittelusta.
Sarja Suomessa.
Suomessa sarja esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1986, jonka jälkeen sarja uusittiin 1994. 
Suomenkielisestä käännöksestä ja ohjauksesta vastasi Marsa Laine.
Sarja oli aikoinaan niin suosittu, että suomenkielessä ja myös ruotsin kielessä termillä "Romu-Nisse" viitattiin jonkin aikaa romua keräävään henkilöön.
Romu-Nisse on myös joskus käännetty ""Romu-Roope"ksi".
DVD-julkaisu.
Sarjan jaksot on julkaistu Ruotsissa kolmella DVD:llä. Suomessa jaksoja ei ole toistaiseksi julkaistu.
Töyhtöviheltäjä

Töyhtöviheltäjä ("Falcunculus frontatus") on Australiassa tavattava töyhtöviheltäjiin kuuluva varpuslintu.
Taksonomia.
Töyhtöviheltäjien suvun lajien lukumäärästä on epäselvyyttä. BirdLife Suomen luokituksessa sukuun kuuluvat töyhtöviheltäjän lisäksi Australian pohjoisosissa elävä pikkutöyhtöviheltäjä ("Falcunculus whitei") ja länsiosassa elävä lännentöyhtöviheltäjä ("Falcunculus leucogaster"). Toisinaan niiden katsotaan kuitenkin olevan töyhtöviheltäjän alalajeja.
Koko ja ulkonäkö.
Töyhtöviheltäjä on kooltaan 15–19 cm. Selästään koiras on väriltään oliivinvihreä ja siivet ovat harmaat. Pään töyhtö on musta ja pää on musta- ja valkoraitainen. Nokka on suurikokoinen ja tukeva. Koiraan kurkku on musta ja vatsa kirkkaan keltainen. Naaras muistuttaa koirasta, mutta töyhtö on pienempi ja kurkku on mustan sijasta oliivinvihreä. Töyhtöviheltäjä on pikku- ja lännentöyhtöviheltäjiä kookkaampi ja lännentöyhtöviheltäjällä vatsa on valkoinen ja vain alaperä keltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Töyhtöviheltäjää tavataan Australian koillisrannikolta Queenslandin osavaltion eteläosista Victoriaan ja Etelä-Australiaan. Linnun elinympäristöä ovat eukalyptusmetsät, erityisesti jokivarsilla, sademetsät ja toisinaan myös puistot sekä puutarhat. Yleisin laji on punaeukalyptusta ("Eucalyptus camaldulensis") kasvavissa metsissä.
Elintavat.
Töyhtöviheltäjän pääasiallinen ravinto ovat hyönteiset, mutta se voi syödä myös marjoja ja hedelmiä. Ravintonsa se etsii yksin tai pieninä ryhminä ja voi liittyä sekaparviin. Ravintonsa se etsii puista ja se repii puiden kuorta nokallaan etsiessään hyönteisiä kuoren alta.
Töyhtöviheltäjän pesimäkausi kestää elokuulta joulukuulle ja kaudessa voi olla kaksi pesintää. Puussa sijaitseva pesä on kuppimainen ja rakennetaan kasvikuiduista, heinistä, puunkuoren paloista, jäkälistä ja hämähäkinseitistä. Vain naaras rakentaa pesän. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa, joita haudotaan noin kolmen viikon ajan. Munia hautovat sekä koiras että naaras.
Lidl-Trek

Lidl-Trek (UCI-koodi LTK) on alun perin luxemburgilainen, sittemmin yhdysvaltalaistunut ammattipyöräilytalli, joka kilpailee kansainvälisissä maantiepyöräilykisoissa. Tallin perustivat vuonna 2011 Andy ja Fränk Schleck nimellä Team Leopard-Trek. Kaudelle 2012 joukkue yhdistyi yhdysvaltalaisen Team RadioShackin kanssa. Talli oli 2012 nimeltään RadioShack-Nissan-Trek, tosin UCI käytti joukkueesta virallisesti nimeä RadioShack-Nissan ja 2013 RadioShack-Leopard-Trek. Tallissa ovat kilpailleet Schleckien lisäksi muun muassa Fabian Cancellara, Christopher Horner, Andreas Klöden, Tiago Machado, Jens Voigt ja Haimar Zubeldia.
Tallin pyöräilijä Wouter Weylandt kuoli vuonna 2011 Italian ympäriajossa kaaduttuaan kolmannella etapilla. Häntä yritettiin elvyttää, mutta mitään ei ollut enää tehtävissä. Seuraavana päivänä talli päätti jättää ympäriajon kesken.
Tallin nimi muuttui vuoden 2016 alussa, kun italialainen kahviyhtiö Segafredo ryhtyi sen sponsoriksi. Kesällä 2023 pääsponsoriksi tuli päivittäistavarakauppaketju Lidl ja tallin nimeksi vaihtui Lidl-Trek.
Joukkueen kokoonpano.
2025.
Lähde: UCI
Keltalepinkäisvireo

Keltalepinkäisvireo ("Vireolanius leucotis") on eteläamerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää mantereen pohjois- ja luoteisosan Kolumbiasta Ecuadoriin, Peruun, Boliviaan, Brasilian etelässä Mato Grossoon saakka sekä Guyanan, Surinamen ja Ranskan Guayanan. Lajista tunnetaan neljä alalajia. William John Swainson kuvaili lajin holotyypin Ranskan Guyanasta vuonna 1837.
Gustavo Bolivar

Gustavo Bolivar (s. 22. heinäkuuta 1966 Girardot, Cundinamarca) on kolumbialainen kirjailija, käsikirjoittaja ja toimittaja.
Hänet tunnetaan muun muassa vuonna 2006 valmistuneesta Best-seller-kirjastaan "Sin Tetas no hay Paraiso". Tarinan pohjalta on tehty saman niminen televisiosarja jota on Suomessa esitetty nimellä "Paratiisin porteilla".
Łukasz Zieliński

Łukasz Zieliński (s. 1976 Krakova, Puola) on puolalainen laulaja-lauluntekijä, joka toimii puolalaisen thrash metal -yhtye Virgin Snatchin keulahahmona. Hän toimii myös puolalaisen death metal -yhtye Anal Stenchin vokalistina.
Diskografia.
Virgin Snatch
Anal Stench
Untsukul

Untsukul (, avaariksi Унсоколо, "Unsokolo") on kylä, maalaiskunta ja Untsukulin piirin hallinnollinen keskus Dagestanissa Venäjällä. Se sijaitsee Avarskoje Koisu -joen varrella 186 kilometriä tasavallan pääkaupungista Mahatškalasta lounaaseen. Asukkaita on 5 500 henkeä (vuonna 2002).
Untsukul on kuuluisa puusta valmistetuista ja metallilla koristelluista käsityöesineistään. Nykyään niitä tehdään erityisessä taidekäsityöverstaassa. Muita nähtävyyksiä ovat lähistöllä sijaitsevat erikoiset kalkkikivimuodostumat. Kylässä toimii lasten taidekoulu, kulttuurikeskus, kansanteatteri sekä paikkakunnalla syntyneelle bolševikkijohtajalle Mahatš Dahadajeville omistettu museo. Majoituspalveluja tarjoaa "Orlinaja gora" -niminen lomakeskus.
Someron vaakuna

Someron vaakuna on Someron kaupungin tunnus. Vaakunan aihe viittaa seudun ensimmäisten viljelysten aikaan, jolloin pellot saatiin kaskenpoltolla.
Vaakunan selitys kuuluu ”hopeisessa kentässä musta havupuun kanto, josta punaiset, kultasydämiset liekit nousevat ylös ja sivuille.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Someron kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 28. maaliskuuta 1950. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 30. toukokuuta samana vuonna.
Sinilakkivireo

Sinilakkivireo ("Vireolanius eximius") on eteläamerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää mantereen luoteisosan eli Kolumbian ja Venezuelan pohjois- ja luoteisosia sekä Panaman itäosan. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Spencer Fullerton Baird kuvaili lajin holotyypin Kolumbiasta vuonna 1866.
Jakub Chmura

Jakub Chmura (s. 12. syyskuuta 1984 Ostrowiec Świętokrzyski, Puola) on puolalainen rumpali. Hän on toiminut mm. yhtyeissä Sceptic, Anal Stench, Thy Disease, Never, Devilish Impressions ja Cerebrum.
Diskografia.
Thy Disease
Anal Stench
Never
Sceptic
Headless
Redemptor
Léo Lacroix

Léo Lacroix (s. 26. marraskuuta 1937 Bois d'Amont) on ranskalainen entinen alppihiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla SC des Douanenia ja CR Savoieta.
Lacroix osallistui Innsbruckin olympialaisiin 1964, joissa hän sai hopeaa syöksylaskussa ja oli yhdestoista suurpujottelussa. Hän voitti mitaleita myös Portillon MM-kisoissa 1966, joissa hän oli hopealla sekä syöksylaskussa että alppiyhdistetyssä. Lacroix oli saman kauden maailmancupin kokonaiskilpailussa neljäs. Hän kilpaili vielä Grenoblen olympialaisissa 1968, joissa hän vannoi urheilijoiden valan ja sijoittui syöksylaskussa kahdenneksikymmenenneksi.
Lähteet.
Art of Lying

Art of Lying on puolalaisen thrash metal -yhtye Virgin Snatchin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 15. heinäkuuta 2005.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Zielony.
Jacek Sławeński

Jacek Sławeński (s. 22. lokakuuta 1976 Krakova, Puola) on puolalainen rumpali. Hän on yhtyeen Virgin Snatch jäsen.
Diskografia.
Virgin Snatch
Piotr Wącisz

Piotr Wącisz (s. 1. toukokuuta 1971 Stalowa Wola, Puola) on puolalainen basisti, joka toimii yhtyeissä Corruption ja Virgin Snatch.
Diskografia.
Corruption
Night Gallery
Virgin Snatch
Humppilan vaakuna

Humppilan vaakuna on Humppilan kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa vanhojen aikojen kartanoihin ja niiden torppareihin.
Vaakunan selitys kuuluu ”kultakentässä tyvestä nousevasta katoksesta riippuva ruokakello; kaikki mustaa.” Vaakunan alkuperäinen aihe on Risto Sulosen käsialaa, jota mukaellen Olof Eriksson on suunnitellut lopullisen vaakunan. Humppilan kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 1. kesäkuuta 1957, ja Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 25. syyskuuta samana vuonna.
Pöytyän vaakuna

Pöytyän vaakuna on Pöytyän kunnan tunnus. Vaakunan aiheen lyhde viittaa maatalouteen, ja sen vaaka on arkkienkeli Mikaelin tunnus. Pitäjän varhaisin kirkko, josta löytyy maininta ensimmäisen kerran vuodelta 1366, oli pyhitetty Mikaelille, jota on pidetty koko pitäjän suojeluspyhimyksenä.
Vaakunan selitys kuuluu ”punaisessa kentässä kultainen lyhde, jonka päällikkeenä hopeinen orsivaaka.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Pöytyän kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 30. huhtikuuta 1955. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 15. syyskuuta samana vuonna.
Pyhärannan vaakuna

Pyhärannan vaakuna on Pyhärannan kunnan tunnus. Vaakunan aiheessa yhdistyvät apilaristi ja ankkuri tekevät vaakunan puhuvaksi viitaten samalla myös maatalouteen ja talonpoikaiskippareihin.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kultainen apilaristi, jonka alaosa muodostaa ankkurin.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Pyhärannan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 28. tammikuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. toukokuuta samana vuonna.
Pyhärannalla on vaakunan ohella käytössä siihen perustuva lippu, jossa vaakunan tunnuksen lisäksi on kuvattuna aaltokoroinen tangonpuoleinen pieli.
Vuoden 2012 miehittämättömät avaruuslennot

Vuoden 2012 miehittämättömät avaruuslennot: Laukaisuja tehtiin 71, joista yksi epäonnistui kokonaan ja kolme oli vajaita. Niistä kahden tehtävä kuitenkin onnistui. Länsi-Eurooppa ja Yhdysvallat tekivät vain 27 % kaikista rakettilaukaisuista, 21 laukaisua kuudella raketilla. Venäjä teki 26 rakettilaukaisua (kolmannes kaikista) neljällä rakettityypillä. Kiinan kansantasavalta teki 24 % kaikista laukaisuista, 19 laukaisua eri Pitkä marssi-raketin versioilla.
Kaksi satelliittia jäi liian alhaisille kiertoradoille. Laukaistujen miehittämättömien avaruusalusten määrä oli 129. Cubesat-satelliitteja laukaistiin parikymmentä.
Taulukon lihavoidut tekstit tarkoittavat sitä, että kyseiset laukaisut liittyvät Suomen avaruustoimintaan: kahden EUn ja ESAn yhteisen Galileo-satelliitin laukaisu sekä Eumetsatin METOP- ja MSG-sääsatelliittien laukaisut.
Länsieurooppalainen satelliitti laukaisemisesta avaruuteen oli vuonna 2012 kulunut 50 vuotta. Englannin omistama Ariel-1-mikrosatelliitti, jonka Nasa rakensi Yhdysvalloissa siten, että vain sen tiedelaitteet olivat englantilaisia, laukaistiin Nasan Scout-raketilla Yhdysvalloista. Tätä on pidetty englantilaisen satelliittitekniikan saavutuksena.
13. helmikuuta ESA laukaisi Puolan, Unkarin ja Romanian ensimmäiset satelliitit. Pohjois-Korea laukaisi omalla kantoraketilla satelliitin.
Vuonna 2012 on kulunut 50 vuotta ensimmäisen tietoliikennesatelliitin, yhdysvaltalaisen Telstarin, laukaisusta.
Epäonnistuneet laukaisut.
Vuodeksi 2012 aoittuja laukaisuja.
Alla mainitut laukaisut on listattu vuonna 2012 tehtäviksi, osa siirtyy tuleville vuosille, osa on virhekirjauksia, etenkin Aasiaan ja Venäjään liittyvistä laukaisukaavailuista on länsimaissa usein virheellisiä tietoja:
Tillmann Grove

Tillmann Grove (s. 9. maaliskuuta 1988 Hampuri, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Grove on saksalaisen Hamburger SV:n kasvatti. Hän siirtyi FF Jaroon elokuussa 2009, ja jatkaa joukkueessa ainakin kauden 2011 loppuun asti. Jarossa hän on pelannut enimmäkseen puolustajana, mutta on päässyt muutamassa ottelussa pelaamaan myös laitahyökkääjänä.
Kâmpóng Chhnăng

Kâmpóng Chhnăng on Kambodžan viidenneksi suurin kaupunki. Vuonna 2010 arvioitiin, että siellä on noin 92 500 asukasta. 
Kaupunki sijaitsee Kâmpóng Chhnăngin maakunnassa Tônlé Sab -joen varrella. Siellä on suuri kalasatama, ja matkustajaliikennettä Siĕm Réabiin ja Phnom Penhiin.
Lamar Neagle

Lamar Justin Neagle (s. 7. toukokuuta 1987 Tacoma, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia.
Neagle edusti juniorina vuosina 2005–2008 UNLV Rebelsiä. Tämän jälkeen hän siirtyi Premier Developmentiin Des Moines Menacen joukkueeseen. Hän pelasi seurassa 24 ottelua ja teki kuusi maalia. Vuonna 2009 hän oli koejaksolla MLS-seura Seattle Soundersissa. Neagle oli joukkueen kokoonpanossa, mutta ei debytoinyt MLS:ssä. Sounders asetti Neaglen waivers-listalle lokakuussa 2009 ja hän teki myöhemmin sopimuksen USL Second Divisionissa pelaavan Charleston Batteryn kanssa.
Syyskuussa 2010 Neagle siirtyi Suomeen Veikkausliigassa pelaavaan IFK Mariehamniin.
Euraasian talousyhteisö

Euraasian talousyhteisö (; ) oli lokakuussa 2000 perustettu taloudellisen yhteistyön liittymä Euraasiassa. Talousyhteisöön kuuluvat nykyään Kazakstan, Kirgistan, Tadžikistan, Valko-Venäjä ja Venäjä. Lisäksi Uzbekistan liittyi yhteisöön 2006, mutta vetäytyi toiminnasta jo vuonna 2008. Yhteisön tarkkailijajäseniä ovat: Armenia, Moldova ja Ukraina. 
Yhteisö on perustettiin taloudellisen integraation lisäämiseksi yhteisöön kuuluvista IVY-maissa. Talousyhteisön sisällä on viisumivapaus eli jäsenmaiden kansalaiset eivät tarvinneet viisumia toisessa maassa liikkuessaan. Yhteisö pyrkii edistämään yhteisen talousalueen () ja tulliliiton luomista alueellaan. 
Liiton ensisijaisena asiointikielenä oli venäjä. Keskeiset sopimuspaperit laaditiin myös kunkin maan virallisilla kielillä. 
Venäjän, Valko-Venäjän ja Kazakhstanin tulliliitto ja yhteinen talousalue.
Vuoden 2011 aikana talousyhteisön kolme jäsentä (Kazakstan, Valko-Venäjä ja Venäjä) käynnistivät tulliliiton ja neuvotelut yhteisen talousalueen, Euraasian unionin luomisesta. Osana kehitystä nämä kolme maata sopivat pyrkivänsä aloittamaan viisumiyhteistyön. Tarkoituksena oli päästä myöntämään Schengen-lialueen viisumin kaltaisia niin Venäjällä, Valko-Venäjällä kuin Kazakstanissa kelpaavia talousalueen viisumeita kolmansien maiden kansalaisille. 
Lakkauttaminen.
10.10.2014 Minskissä allekirjoitettiin Euraasian talousyhteisön lakkauttamista koskeva sopimus Euraasian valtioiden välisen neuvoston istunnon jälkeen. Euraasian talousyhteisö lakkautettiin 1. tammikuuta 2015 Euraasian talousliiton käynnistämisen yhteydessä.Vaikka Euraasian talousliitto käytännössä korvaa yhteisön, jäsenyysneuvottelut Tadžikistanin kanssa ovat edelleen käynnissä. Kaikki muut Euratomin jäsenet ovat liittyneet uuteen liittoon.
Tiikeriveljekset

Tiikeriveljekset ("Deux frères") on ranskalais-brittiläinen yhteistyöelokuva vuodelta 2004. Se kertoo kahdesta tiikeristä, jotka joutuivat erilleen pentuina mutta tapaavat uudelleen. Elokuva sijoittuu 1900-luvun alkupuolen Kambodžaan, ja sen kuvauksissa on käytetty oikeita tiikereitä.
Mate Dujilo

Mate Dujilo (s. 16. lokakuuta 1982 Kroatia, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Norjan Adeccoligaenissa pelaavaa Altaa.
Dujilo on Zadarin kasvatti. Hän edusti seuraa vuoteen 2007 asti ja debytoi Kroatian korkeimmalla sarjatasolla 1. HNL:ssä 18. lokakuuta 2003 ottelussa Hajduk Splitiä vastaan. Kaikkiaan hänelle kertyi Zadarin edustusjoukkueessa 77 sarjaottelua, joista korkeimmalla sarjatasolla 35, ja maaleja kuusi. Hän pelasi myös lainalla Novaljassa ja GOŠK Dubrovnikissa sekä Zadarista lähdettyään ruotsalaisessa Motala AIF:ssa.
Kaudeksi 2009 Dujilo siirtyi Veikkausliiga-seura IFK Mariehamniin. Debyyttikaudellaan Dujilo vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa ja pelasi 22 ottelua, joissa syntyi yksi maali. Kaudella 2010 hän pelasi 17 ottelua, joissa hän oli kaikissa avauskokoonpanossa. Kauden 2011 alun Dujilo oli ilman joukkuetta, kunnes teki heinäkuussa sopimuksen Myllykosken Pallon kanssa. Kaudeksi 2012 hän siirtyi norjalaiseen Altaan.
Dujilo käyttää pelipaidassaan nimeä Duilo, joka on sukunimen alkuperäinen kirjoitusasu. Virallinen nimi on kuitenkin Dujilo, mikä johtuu viranomaisten aikoinaan hänen isänsä henkilötietoihin tekemästä kirjoitusvirheestä.
Nainen riisipellolla

Nainen riisipellolla () on kambodžalainen elokuva vuodelta 1993. Se perustuu Shahnon Ahmadin romaaniin "Ranjau sepanjong jalan". Elokuva esitettiin Cannesin elokuvajuhlilla ja se nimettiin ensimmäisenä kambodžalaiselokuvana maan Oscar-ehdokkaaksi parhaan vieraskielisen elokuvan palkintoon.
Kon Pouh Keng Kang

Kon Pouh Keng Kang () on kambodžalainen kauhuelokuva vuodelta 2001. Se kertoo tytöstä, joka on puoliksi käärme, puoliksi ihminen. Hänen hiuskiehkuransa muuttuvat pieniksi käärmeiksi.
Hartolan vaakuna

Hartolan vaakuna on Hartolan kunnan tunnus. Vaakunan aiheen kruunu viittaa pitäjän vanhaan nimeen "Kustaa Aadolfin pitäjä" () Kustaa IV Aadolfin mukaan ja sen soihdut paikkakunnan kulttuurillisia perinteitä.
Vaakunan selitys kuuluu ”punaisessa kentässä ristikkäin kaksi palavaa soihtua ja niiden yläpuolella kruunu; kaikki kultaa paitsi soihtujen liekit hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Kaj Kajander, ja Hartolan kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 30. huhtikuuta 1965. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 11. heinäkuuta 1966.