tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Keskinen Tuohisurma

Keskinen Tuohisurma on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Vekarassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Keskinen Tuohisurma on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 450 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 6,4 hehtaaria. Se sijaitsee korkealla selänteellä, missä metsäalueet ja kalliopaljastumat vuorottelevat toisiaan. Järven itäpuolella sijaitsee laaja kallioalue, joka laskee jyrkkänä veteen. Järveen laskee neljä ojaa, joista merkittävin tuo Tuohisurmannevalta kuivatusvesiä. Suon lounaiskulmassa sijaitsee Ylinen Tuohisurma. Laskuoja lähteen järven koillispäästä ja se yhtyy 300 metrin jälkeen Alisen Tuohisurman kaakkoispuolelta siihen laskevaan ojaan. Keskellä järveä on 50 metriä pitkä kalliosaari. Etelässä sijaitsee Tuohisurmanneva, jonka ojia laskee järveen. Järven laskuoja lähtee sen koillispäästä ja laskee 500 metrin päässä Aliseen Tuohisurmaan. Järvien vedenpintojen korkeusero on noin 10 metriä. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 29 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja rannat ovat osin suota ja osin metsämaata. Järvi on autio, mutta sen luoteisrantaa sivuaa metsätie.
Vedenlaatu.
Järven vedenlaatua tutkittiin talvella vuonna 2010. Järven vedenväri oli valuma-alueen yläpuolisten järvien tapaan ruskeaa ja se sisälsi runsaasti humusta. Tämä johtunee valuma-alueen suo- ja metsävaltaisuudesta. Vesi oli kuitenkin melko kirkasta. Soista johtuen veden happamuustaso oli alhainen, mutta se ei tutkimuksen mukaan laskenut alle pH 6,0, joka on ainakin ravuille kriittinen raja-arvo. Veden puskurikyky happamoitumista vastaan oli välttävä. Vedessä olevia ravinteita oli vähän ja järveä voitiin luonehtia karuksi. Veden typpipitoisuus oli luontainen ja normaali. Fosforipitoisuus oli hyvällä tasolla, vaikka sen pitoisuus oli kesällä korkeampi kuin talvella. Silloin järven ravinnetaso nousi jopa lievästi rehevien järvien tasolle. Järven happitalous oli tutkimusajankohtana tyydyttävä. Pintavesissä happipitoisuus oli hyvä, mutta pohjan lähellä sen pitoisuus laski arvoon 2,1 mg/l. Happea myös kului korkean humuspitoisuuden vuoksi nopeasti. Happivajen aikana pintavedessä hapen kylläisyysaste oli 51% ja pohjan lähellä 16%. Järvi soveltuu virkistykseen melko hyvin. Veden laatua heikensivät humusleima ja veden hapahko luonne.
Vesanterin Purakki

Vesanterin Purakki on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Vesanterin Purakki on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 350 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Se sijaitsee Kaukajärven ja korkean Kaukajärvenkankaan länsipuolella olevalla suolla. Lampeen on kaivettu kahdeksan suo-ojaa, joista joku toimii samalla sen laskuojana. Laskuoja suuntautuu kaakkoon ja laskee 850 metrin jälkeen Hihkiönjoen yläjuokulla olevaan suvantoon. Rantaviivan pituus on 800 metriä. Rannat ovat puoliksi suota ja puoliksi metsämaata. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Lähimmälle metsätielle, joka kulkee lammen ohitse 150 metrin päässä, pääsee Vahojärveltä.
Alinen Hähkälammi

Alinen Hähkälammi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Alinen Hähkälammi on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 700 metriä, leveys 450 metriä ja sen pinta-ala on 8,9 hehtaaria. Se sijaitsee sen luoteis-kaakko-suuntaisen maaperän murroksen luoteispäässä, jossa Alinen Tuohisurma sijaitsee. Lampea reunustaa kolme mäkeä, joiden keskellä sijaitsevalla suolla lampi sijaitsee. Siihen on kaivettu pääasiassa ympäröivältä suolta yksitoista ojaa. Lounaasta siihen laskee Ylisen Hähkälammin laskuoja. Etelästä siihen laskee Alisen Tuohisurman laskuoja. Lammen oma laskuoja lähtee länsipään rannasta ja laskee 750 metrin jälkeen Hihkiönjoen yläjuoksulla olevaan suvantoon lähes vastapäätä Vesanterin Purakin laskuojan suuta. Lampi on pitkän muotoinen ja erityisesti itään työntyy noin 50 metriä leveä ja 400 metriä pitkä lahti. Lahdessa on 30 metrin läpimittainen saari. Rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä. Pohjoisrannat ovat suota ja etelärannat metsämaata. Lampi on autio, mutta pohjoisessa sen ohittaa 50 metrin päästä Vekaran ja Vahon välinen maantie. Ylöjärven ja Ikaalisten välinen raja käy kääntymässä lammen etelärannan kallionkärjessä. Rajapyykistä on matkaa rantaan alle 20 metriä.
Ylinen Hähkälammi

Ylinen Hähkälammi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä ja Ikaalisten Sisätössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Ylinen Hähkälammi on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 700 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 3,5 hehtaaria. Se sijaitsee Aivusjärven ja Kaukajärven välissä Ikaalisten ja Ylöjärven rajan tuntumassa. Järvi on muodoltaan pitkä ja kapea. Siinä on kaksi kapeaa salmea, jotka ovat 20 ja alle 10 metriä leveitä. Salmet erottavat lammesta kolme pientä vesiallasta. Rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä ja rannat ovat soistuneita. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Metsätie ohittaa lammen luoteessa alle 200 metrin etäisyydeltä. Ylöjärven ja Ikaalisten raja ylittää lammen sen keskimäisen altaan kohdalla. Raja kääntyy itäpuolisen kallion kohdalla pohjoiseen kohti Alista Hähkälammia ja lounaaseen kohti Alista Tervalammia.
Litiumperoksidi

Litiumperoksidi (Li2O2) on litium- ja peroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hiilidioksidin absorbointiin ja eräiden polymeerien valmistuksen yhteydessä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa litiumperoksidi on kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen, mutta ei ole esimerkiksi natriumperoksidista poiketen hygroskooppista. Aine hajoaa kuumennettaessa noin 300 °C:n lämpötilassa, jolloin siitä muodostuu litiumoksidia ja happea. Hiilidioksidin kanssa se reagoi litiumkarbonaatiksi ja hapeksi. Yksi gramma yhdistettä absorboi noin 0,96 g hiilidioksidia ja tuottaa 0,35 g happea. Muiden peroksidien tavoin litiumperoksidi on vahva hapetin.
2 Li2O2 → 2 Li2O + O2
2 Li2O2 + 2 CO2 → 2 Li2CO3 + O2
Valmistus ja käyttö.
Litiumperoksidia voidaan valmistaa käsittelemällä litiumhydroksidin vesi- tai alkoholiliuosta, litiumalkoksidien alkoholiliuoksia tai litiumoksidia vetyperoksidilla. Näin muodostuu litiumperoksidin hydraattia, josta valmistetaan vedetöntä yhdistettä käyttämällä kuivausreagenssina fosforipentoksidia tai kuivaamalla alhaisessa paineessa.
LiOH + H2O2 → LiOOH + 2 H2O
2 LiOOH → Li2O2 + H2O2 + 2 H2O
Litiumperoksidia käytetään absorboimaan ilmasta hiilidioksidia ja tuottamaan happea suljetuissa tiloissa kuten sukellusveneissä ja avaruusaluksissa. Sen käyttöä kuitenkin rajoittaa huomattavasti natriumperoksidia korkeampi hinta. Sitä voidaan käyttää myös eräiden erikoispolymeerien kovettamiseen.
Pariisin kanavat

Pariisin kanavat muodostavat yhteensä noin 130 kilometrin pituisen kanavaverkon Pariisissa ja sen lähialueilla Ranskassa. Vesiväylien lisäksi niihin kuuluu monia teknisiä laitteita kuten sulkuja ja pumppaamoja.
Kanavaverkon rakensi Pariisin kaupunki Napoléon Bonaparten floréal-kuun 29. päivänä vuonna X (19. toukokuuta 1802) antaman asetuksen mukaisesti, ja sen tarkoituksena oli tuoda Pariisin kelvollista juomavettä sekä helpottaa tavara- ja henkilöliikennettä. Sitä laajennettiin vähitellen 1820-luvulla. Vuodesta 1962 lähtien suurin osa Canal de l’Ourcqista suljettiin tavaraliikenteeltä, minkä jälkeen jokialusten käytössä olevia kanavia on enää 22 kilometriä.
Luonnehdinta.
Kanavaverkko on Pariisin kaupungin omistuksessa, joka myös hallinnoi sitä ja huolehtii sen kunnossapidosta. Se ei ole kokonaisuudessaan Pariisin kunnallisten rajojen sisäpuolella, vaan ulottuu Pariisin lisäksi myös Seine-Saint-Denis'n, Seine-et-Marnen, Oisen ja Aisnen departementtien alueelle, joista Oise ja Aisne eivät edes kuulu Île-de-Franceen vaan Hauts-de-Francen alueeseen.
Verkostoon kuuluvat seuraavat kanavat ja joet:
Vesajärvi (Ikaalinen)

Vesajärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Jutimäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Vesajärvi on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 1,4 kilometriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 20 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa Vuorijärven ja Kaukajärven välissä ja on osa Sipsiönjoen reittiä. Järvi jakaantuu kahteen eri vesialtaaseen keskellä olevan noin 20 metriä leveässä ja 200 metriä pitkässä salmessa. Eteläinen allas on 1,1 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Vesialtaan eteläpäähän laskee Vuorikoski, joka on Vuorijärven Luutahdesta lähtevä laskujoki, sekä kuusi muuta metsäojaa. Vesajärven tässä altaassa on myös pieni halkaisijaltaan 10 metrinen luoto. Pohjoinen vesialla on rantaviivaltaan polveilevampi. Siihen laskee neljä metsäojaa ja 650 metriä pitkän laskujoen luusua sijaitsee vesialtaan itäpäässä ja se laskee Kaukajärveen. Rantaviivan pituus on 4,6 kilometriä. Rannoille on rakennettu 15 vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Jutimäen ja Vahon yhdistävältä kylätieltä.
Virkistys.
Järvi sijaitsee opastetulla Sipsiöjoen melontareitillä Liesijärvi– Petäjäjärvi– Vuorijärvi– Vesajärvi– Kaukajärvi– Vahojärvi– Sipsiöjärvi– Ohistonlampi– Kyrösjärvi.
Nausharo

Nausharo on muinainen Indus-kulttuurin aikainen asutuskeskus Pakistanissa, Balochistanissa. Paikka on raunioina. Nausharon lähellä ovat Mehrgarh ja Pirak.
Aikajako.
Nausharon kaiveneet arkeologit ovat esittäneen seuraavan aikajaon.
SAYC

SAYC (Standard American Yellow Card) on suosittu bridgen tarjoussysteemi, jota käytetään paljon erityisesti Pohjois-Amerikassa. Se sisältää viiden kortin yläväriavauket ja vahvan sangin. Pelaajat voivat kuitenkin itse lisätä siihen uusia konventioita, jotka sovitaan erikseen oman partnerin kanssa.
Tarjoussysteemien rooli.
Tarjoussysteemien perusidea on, että pari pääsisi optimisitoumukseen ja saisi mahdollisimman paljon pisteitä. Systeemeissä yritetään myös tehdä vastustajien tarjoamisesta mahdollisimman vaikeaa.
Historia.
"SAYC" on Charles Gorenin ja hänen aikalaistensa 1940-luvulla kehittämä systeemi. Gorenin systeemistä tuli niin suosittu, että lähes kaikki yhdysvaltalaiset pelaajat käyttävät sitä. Yhdysvaltojen joukkue on jopa voittanut MM-kisat Gorenin systeemiä käyttäen.
Muutoksia alkoi esiintyä 1960-luvulta lähtien. Vuoteen 2000 mennessä oli kehitetty täysin uusia tarjoussysteemejä kuten "Precision-risti" ja "2/1 täyspelivaatimus".
Tavallisimmat systeemisopimukset.
Systeemissä useimmin käytetyt konventiot:
SAYC konventioita.
Erilaisia konventioita SAYC:iin:
Kupariaarrekulttuuri

Kupariaarrekulttuuri (engl. "Copper Hoard Culture") pääosin n. 1700–1200 eaa. tarkoittaa tavallisesti Pohjois-Intiasta löydettyjä muinaisia hopea- ja kupariesineiden kokoelmia. Tunnetuimpia näistä ovat ihmisenmuotoiset kuparikuviot ja harppuunamaiset keihäänkärjet. Osa kupariaarteista on löydetty paikoista, joissa oli okralla värjättyä keramiikkaa. 
Ajoitus.
Varhaista kupariaarteita muistuttavia esineitä on löydetty esim Lothalista jo 3. vuoistuhannelta eaa.
Varsinainen kupariaarrekulttuuri Intiassa noin 2000–1200 eaa. kukoistanut kulttuuri. Se tunnetaan kupari-hopeakätköistä. Useimmat kulttuurin löytöpaikat on ajoitettu aikaan 1700–1200 eaa. 
Alue.
Kulttuurin keskusalue oli Gangesin ja Jamunan yläjuoksujen välisellä tasangolla, 'doab':illa. Kupariaarteita tavataan paljon oasavaltioissa Uttar Pradesh, Bihar, Orissa ja Madhya Pradesh. Varsinaisen kupariaarrekulttuurin: antenniperäisiä mielloka, ihmisenmuotoisia kuvioita jne. alue oli Ganga-Jamuna tasangolla 24 leveysesteesta pohjoiseen, pituuspiirien 78–84 välissä. Niinpä kupariaarrekulttuurilla tarkoitetaan yleensä Ganga-Drishadvatin doabista ja lähialueilta löydettyjä kupariaarteita, vaikka kupariesineiden kokoelmia on löydetty muualtakin Intiasta.
Doabin kupariaarteiden esineitä.
Kulttuurille ominaisia aseita olivat harppuunamaiset keihäänkärjet, antenniperäiset miekat ja miekat, joissa oli perässä pieni koukku. Paljon oli litteitä, talttamaisia reiättömiä kirveitä. Muita löytöjä ovat tyylitellyn ihmisen muotoiset kuparilevyt, joissa saattoi olla kaiverruksia. Nämä muistuttavat myös kalaa. Näiden muodot ja niiden esittämät kuvat tuovat mieleen Indus-kulttuurin sinetit.
Kulttuurin alueet.
Erilaisia kupariaarteita on löydetty laajalta alueelta Intiasta, pakistanista
ja lähialueilta.
Byxbegär

Byxbegär on Tiina Rosenbergin vuonna 2000 ilmestynyt kirja. Se kertoo miehiksi pukeutuneista naisista näyttämöllä. Teoksen kustansi Anamma.
Kirjaan liittyvät syytökset.
Vuonna 2000 Uppsalan yliopiston professori emerita Ingeborg Nordin Hennel väitti, että Rosenberg oli kopioinut teokseen sanatarkasti kahden muun tutkijan tekstiä tätä kertomatta. Viisi vuotta myöhemmin politiikan tutkija Johan Tralau otti asian esille sanoi, että opiskelija olisi hylätty tällaisesta plagioinnista. Tralaun mukaan yliopistossa feministinen sukupuolipolitiikka on ohittanut akateemisuuden vaatimukset. Tralau osoitti Rosenbergin tekstejä, joissa lähdekirja oli mainittu mutta Tralaun mukaan niin, että lukija ei ymmärrä katkelman olevan suoraan toisesta kirjasta.
Tiina Rosenberg kommentoi, että Tralau ei ole ilmeisesti lainkaan lukenut puheena olevaa kirjaa ja että se on Tralaulle vain sivuseikka hänen oikeistolaisessa feminismin vastaisessa kampanjassaan. Rosenbergin mukaan viitteen olisi tullut olla yhtä virkettä myöhemmin. Sen sijaan väite, että viite puuttuisi, on valheellinen. Ingeborg Nordin Hennel kommentoi, että Tralaun syytös plagioinnista on selvästi osa poliittista kampanjaa Rosenbergiä vastaan. Mediatutkija Katariina Kyrölä on liittänyt syytökset osaksi ajankohdan toimintaan, jossa monet, erityisesti oikeistolaiset tahot vastustivat julkisuudessa äänekkäästi naisliikettä. Kyrölän mukaan Rosenbergin asema professorina kyseenalaistettiin plagiaattisyytösten avulla ja syytteiden esittäjänä toimi oikeistolainen aktiivi. ("Tiedotustutkimus" 4/2005)
Tukholman yliopiston humanistinen tiedekunta ilmoitti, ettei se ala tutkimaan Rosenbergiin kohdistuneita plagiointisyytöksiä. Tiedekunnan johdon lausunnon mukaan Rosenbergilla ei ole ollut plagiointitarkoitusta, hän viittaa kirjan tekstissä käyttämiinsä lähteisiin eikä plagiointisyytöksille ole perusteita.
CERIA/COOVIn metroasema

CERIA (COOVI) on Brysselin metron asema Anderlechtin kunnassa. Sitä käyttävät linjan 5 junat.
Asema on nimetty läheisen tutkimuskeskuksen mukaan (, ).
Clemenceaun metroasema

Clemenceau on Brysselin metron asema Anderlechtin kunnassa. Sitä käyttävät linjojen 2 ja 6 junat.
Asema avattiin vuonna 1993. Se oli linjan 2 pääteasema vuoteen 2006 asti.
Otto Väinö Vartiovaara

Otto Väinö Vartiovaara, sukunimi vuoteen 1906 "Weckman" (18. marraskuuta 1878 Jäppilä – 8. marraskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Vartiovaaran vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti William Weckman, myöh. Vartiovaara (1849–1924) ja Mirjam Salome Colliander (1853–1936). Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Joensuun lyseosta ja suoritti arkkitehtitutkinnon polyteknillisessä opistossa 1903.
Vartiovaara toimi arkkitehtina Viipurissa ja Helsingissä. Hän suunnitteli yksityistaloja, huviloita, tehdasrakennuksia ja kansakoulurakennuksia eri puolille Suomea. Vartiovaara oli myös piirustuksenopettajana Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa ja hän harrasti itse vesiväri- ja öljymaalausta
Vartiovaara oli naimisissa vuodesta 1911 Aino Sofia Kamppurin (1887–1959) kanssa. Vartiovaaran sisaruksia olivat Valtiokonttorin johtaja ja ministeri Jonathan Wartiovaara, metsänhoitaja Eino R. Wartiovaara ja säveltäjä Lyyli Wartiovaara-Kallioniemi.
Crainhem/Kraainemin metroasema

Crainhem (Kraainem) on Brysselin metron asema Woluwe-Saint-Lambertin kunnassa. Sitä käyttävät linjan 1 junat.
Vuonna 1988 avatun aseman yhteydessä on liityntäpysäköintitila. Tämän vuoksi Crainhem on yksi harvoista Brysselin metron asemista, joihin kuuluu maanpäällinen asemarakennus.
Lääketieteen kaanon

Lääketieteen kaanon (arab. القانون في الطب‎ "al-Qānūn fī al-Ṭibb)" on vuonna 1025 valmistunut, persialaisen Avicennan ensyklopedinen teos lääketieteestä. Teos yhdisti antiikin Kreikan tiedot ja teoriat, Persian ja Intian perinteet, sekä parhaat lääketieteen aikalaiskäsitykset. Teoksessa on opetuksia esimerkiksi Hippokrateelta, Aristoteleeltä ja Galenokselta. Kaanon on pituudeltaan yli miljoona sanaa. Sen osat käsittelevät anatomiaa, fysiologiaa, yleispatologiaa ja yksittäisten tautien ja niiden hoitoon käytettävien lääkkeiden seikkaperäisiä kuvauksia. Teoksen latinankielinen käännös ilmestyi 1100-luvulla. "Lääketieteen kaanonista" tuli keskiajan käytetyin ja kattavin lääketieteen teos Euroopassa ja arabimaailmassa. Se säilytti asemansa vaikutusvaltaisena oppikirjana aina 1600-luvulle saakka.
De Brouckèren asema

De Brouckère on Brysselin metron asema, jota käyttävät myös raitiovaunut (), Brysselin kaupungin alueella. Sitä käyttävät linjojen 1 ja 5 junat sekä raitiovaunulinjat 3 ja 4.
Asema avattiin vuonna 1969, jolloin sitä käyttivät pelkät raitiovaunut. Ensimmäiset metrojunat otettiin käyttöön vuonna 1976.
Tutti Frutti (albumi)

Tutti Frutti on punkyhtye Kivesveto Go Gon esikoisalbumi, joka julkaistiin omakustanteisesti kesäkuussa 2014. Albumin julkistamiskeikka järjestettiin Tavastia-klubilla 4. heinäkuuta.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Kaaoszinen Jyri Kinnarin mukaan kyyniset sanoitukset sekä rosoinen ja hiomaton laulu luovat toimivan kokonaisuuden, ja yhtyeellä on tunnistettava tyyli tehdä kappaleita. Soundin arviossa todetaan yhtyeen onnistuvan humoristisessa ja inhorealistisessa ilmaisussaan, vaikka kappaleet sortuvatkin itsensä toistamiseen. Myös Desibelin Mika Roth mainitsee albumin aloittavan räyhäkkäästi, mutta kappaleiden menettävän albumin edetessä voimansa. Vive Le Rockin Jyrki "Spider" Hämäläinen sijoitti vuoden 2014 TOP 5-levyihin albumin sijalle 5.
Ponte (Italia)

Ponte on kunta Italiassa Campanian alueella Beneventon maakunnassa. Se on saanut nimensä Alentojoen ylittäneestä kivisillasta, joka oli osa roomalaisten rakentamaa tietä, Via Latinaa.
Nähtävyyksiä.
Ponten nähtävyyksiä ovat 1000-luvulta oleva linna sekä 700-luvulta oleva luostari "Abbazia di Santa Anastasia".
Delacroix’n metroasema

Delacroix on Brysselin metron asema Anderlechtin kunnassa, jota käyttävät linjojen 2 ja 6 junat.
Entisen pääministeri Léon Delacroix’n mukaan nimetty asema sijaitsee sillalla kanavan yläpuolella. Se avattiin vuonna 2006.
Alden Ehrenreich

Alden Caleb Ehrenreich (s. 22. marraskuuta 1989 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen ensiesiintymisensä valkokankaalla nähtiin Francis Ford Coppolan elokuvassa "Tetro" (2009). Vuonna 2016 Ehrenreich esitti Hobie Doylen osaa Coenin veljesten elokuvassa "Hail, Caesar!". Hän näytteli nuorta Han Soloa "Tähtien sotaan" sijoittuvassa elokuvassa "" (2018).
Deltan asema

Delta on metro- ja rautatieasema Auderghemin kunnassa Brysselissä. Sitä käyttävät linjan 5 metrojunat sekä Brysselin paikallisjunat.
Vuonna 1976 avattu Delta on Brysselin metron ainoa asema, joka on nimetty jonkin ulkoisen piirteensä mukaan. Sen yhteydessä sijaitsee metrovarikko, joka ilmasta katsottuna on kreikkalaisen Δ-kirjaimen ("delta") muotoinen.
Demeyn metroasema

Demey on Brysselin metron asema Auderghemin kunnassa. Sitä käyttävät linjan 5 junat.
Vuonna 1977 avattu asema oli linjan pääteasema vuoteen 1985, jolloin linjaa jatkettiin Herrmann-Debroux’n asemalle.
Saatana kutsuu minua (EP)

Saatana kutsuu minua on punkyhtye Kivesveto Go Gon toinen EP-levy. Se julkaistiin 16. joulukuuta 2009 levymerkillä Morjekords. Lammaszinen Jaakko Hirvioja antoi albumille positiivisen arvostelun, kehuen eritoten äänimaailmaa ja sanoituksia.
Pää Kii -yhtyeen keulakuva Teemu Bergman on ottanut jalkaansa EP:n aloituskappaletta siteeraavan tatuoinnin, jossa lukee ”Äiti hei – Mua saatana kutsuu”.
Oostvaardersplassen

Oostvaardersplassen on luonnonpuisto Lelystadin eteläpuolella, Alankomaiden keskiosassa. Sen pinta-ala on 56 hehtaaria. Alueella on matalia järviä ja lammikoita sekä laajoja ruovikkoalueita. Se on osa polderia, joka vallattiin mereltä vuonna 1968. Se on luokiteltu merkittäväksi lintujen elinympäristöksi.
Alueella pesii luhtahuitti ja pikkuhaikara, ja talvehtii säännöllisesti yli 30 000 lintua, joiden joukossa on sadasosa koko Pohjois-Euroopan harmaasorsista ja tukkasotkista.
Alueen kuivissa osissa estetään umpeenkasvua laiduntamalla konik-hevosia, saksanhirviä ja Heckin alkuhärkiä.
Oostavaardersplassen on Natura 2000 -alue ja Ramsar-alue.
Turbo (Kolumbia)

Turbo on kolumbialainen rannikkokunta ja Antioquian suurin kunta, joka sijaitsee 373 kilometrin päässä Medellínin kaupungista. Se sijaitsee myös lähellä Panamaa. Kunnassa asui vuoden 2005 tilastojen mukaan 121 919 asukasta. Turbo sai nimensä rannikon samean veden vuoksi.
Historia.
Turbon kunta perustettiin 28. elokuuta 1840 presidentti José Ignacio de Márquezin annettua luvan sen perustamiseen. Se on kuulunut historian aikana Chocón ja Caucan departementteihin. Osana Antioquian departementtia se on ollut vuodesta 1905 lähtien. Turboa modernisoitiin 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla paljon. Merelle johtava valtatie valmistui 1950-luvulla ja 1960-luvulla alueelle perustettiin ensimmäiset banaaniviljelmät. Banaaninviljely on nykyisin yksi Turbon elinkeinoista karjankasvatuksen ja kalastuksen ohella. 1990-luvulla alueella oli paljon sissitoimintaa ja myös puolisotilaalliset joukot terrorisoivat paikallisväestöä. Olot ovat Turbossa 2010-luvulle tultaessa rauhoittuneet huomattavasti, mutta alueella tiedetään vielä nykyään oleskelevan FARC-sissejä ja huumekauppaa pyörittäviä tahoja (esimerkiksi Los Urabeños) eikä alueella liikkumista suositella pimeän tultua. Useat siirtolaiset Afrikan maista, Haitista ja Kuubasta ovat kulkeneet Turbon läpi Panamaan jatkaen sieltä matkaansa Yhdysvaltoihin. Panama sulki Kolumbian vastaisen rajan toukokuussa 2016 rajoittaakseen maahan pyrkivien siirtolaisten määrää.
Ilmasto.
Turbon ilmasto on trooppinen. Lämpötilat pysyvät keskimäärin 26:ssa lämpöasteessa. Kuivinakin kausina sataa paljon. Vuosittainen sademäärä on 2426 millimetriä.
Nähtävyydet.
Turbossa on paljon tulivuoria ja siellä voi ottaa tuliperäisiä mutakylpyjä. Alueella sijaitsee myös Los Katíoksen kansallispuisto. Turbosta pääsee hyvin laivalla esimerkiksi Capurganáan. Jalkapalloseura Leones Fútbol Club S.A. on kotoisin Turbosta.
Itämainen molli

Itämainen molli, unkarilainen molli eli mustalaismolli on molliasteikon muunnelma, joka sisältää kaksi ylinousevaa sekuntia. Harmonisesta mollista se eroaa siinä, että asteikon seitsemännen sävelen lisäksi myös neljäs sävel on ylennetty. Niinpä asteikossa on kokoaskel 1. ja 2. sävelen välissä, puoliaskelet 2. ja 3, 4. ja 5, 5. ja 6. sekä 7. ja 8. sävelen välissä ja ylinouseva sävelaskel 3. ja 4. sekä 6. ja 7. sävelen välissä. Esimerkiksi itämaiseen c-molliin kuuluvat sävelet c, d, es, fis, g, as, h ja c, itämaiseen a-molliin taas sävelet a, h, c, dis, e, f, gis ja a.
Eddy Merckxin metroasema

Eddy Merckx on Brysselin metron asema Anderlechtin kunnassa. Sitä käyttävät linjan 5 junat.
Vuonna 2003 avattu asema on nimetty belgialaispyöräilijä Eddy Merckxin mukaan. Asemalla on näytteillä Merckxiin liittyvää esineistöä, esimerkiksi pyörä, jolla hän teki tunnin ajon maailmanennätyksen vuonna 1972.
Elisabethin metroasema

Elisabeth on Brysselin metron asema Koekelbergin kunnassa. Sitä käyttävät linjojen 2 ja 6 junat.
Asema sijaitsee Simonisin metroaseman alapuolella. Ne muodostavat yhteisen asemakompleksin, ja niistä käytettiin yhteistä nimeä Simonis niiden avaamisesta vuonna 1982 vuoteen 2009 asti. Silloin linjojen uudelleenjärjestelyn myötä syntyivät kehämäiset linjat 2 ja 6, jotka pysähtyivät Simonisin asemalla kahdesti. Ylempi asema sai nimen Simonis (Leopold II) ja alempi Simonis (Elisabeth). Vuonna 2013 asemat saivat nykyiset nimensä Simonis ja Elisabeth.
IG Farben -rakennus

IG Farben -rakennus on Frankfurt am Mainiin, Saksaan vuonna 1931 valmistunut rakennus, joka toimi kemianteollisuusyhtymä I.G. Farbenindustrie AG:n pääkonttorina. IG Farben oli maailman suurin kemianteollisuuden yritys sekä Saksan suurin ja maailman neljänneksi suurin yritys. Rakennuksen arkkitehtina toimi Hans Poelzig. Rakennus on toiminut myös yhdysvaltalaisen tiedustelupalvelu CIA:n konttorina.
Aleksei Murygin

Aleksei Murygin (s. 16. marraskuuta 1986 Habarovsk) on venäläinen jääkiekkomaalivahti.
Chilenpussirotta

Chilenpussirotta ("Dromiciops gliroides") on Etelä-Amerikassa tavattava pussieläinlaji, jota pidetään elävänä fossiilina. Chilenpussirotalle on annettu myös uusi nimi kolokolo.
Levinneisyys.
Chilenpussirottaa tavataan Chilessä ja Argentiinassa. Laji on vähenemässä ja sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Godin Tepe

Godin Tepe () on arkeologinen löytöpaikka Kangavarin laaksossa, Kermānšāhin provinssissa Iranissa. Paikka asutettiin ainakin jo 5200 eaa., ja siellä oli islamilainen temppeli 15. vuosisadalla jaa. Godin Tepe oli muinaisten kauppareittien varrella. Muun muassa Halafin, Mesopotamian, Elamin ja Kura-Araxesin kulttuurit vaikuttivat paikan historiaan.
Ennen XI.
"J-keramiikka", Godin ennen kerrostumaa XI. Kytköksissä Halaf-keramiikkaan.
XI/X.
Dalman keramiikka, jollaista Dalmā Tepe:ssä Urmia-järven rannalla.
VIII.
4200-4000 eaa., Ubaidin loppuvaihe Mesopotamiassa. Täällä myöhäiskalkoliittinen 1, LC 1.
merkkejä kaupan kasvusta, mm. lapislatsulia, jota saatiin Badahšanista, Afganistanista.
V.
Mesopotamian Urukin kulttuurin vaikutusta: Uruk IV, Nippur, Susa.
Cuyler-Young väittää paikan olleen elamilaisten kauppasiirtokunta. Paikallisesta kivestä tehtyjä leima- ja rullasinettejä. Näilläkin kytköksiä Urukiin, Susaan ja muihin Khūzestānin paikkoihin. Savitaulutkin muistuttavat Urukin ja proto-elamin savitauluja.
3200-3000 eaa. asutus hylättiin, tulipalon merkkejä. 
VI.
3000-2650 eaa. pohjoisen Kura-Araxesin kulttuurin (mm. Yanik tepe) saapuminen.
III.
Elamin vaikutusta 2600-1500/1400 eaa. Ehkä liitossa Elamin kanssa ainakin osan aikaa. Paikka hylättiin 1400 eaa., asutettiin uudestaan vasta 750 eaa.
II.
Meedialaisen heimopäällikön keskus ja Persian vallan alla joskus 750-5500 jaa. Paikka hylättiin, kun Persian Kyyros valloitti sen.
I.
Islamilainen temppeli 1400-luvulla jaa.
Litiumnitraatti

Litiumnitraatti (LiNO3) on litium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa pyrotekniikassa, suolasulana vulkanoinnissa ja orgaanisissa synteeseissä reagenssina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa litiumnitraatti on väritöntä ja voimakkaasti hygroskooppista kiteistä ainetta. Se liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Muiden nitraattien tavoin yhdiste on voimakas hapetin. Kuumennettaessa litiumnitraattia se hajoaa litiumoksidiksi. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen trihydraatti (LiNO3·3H2O). Aine muodostaa useiden muiden ioniyhdisteiden kanssa matalan sulamispisteen omaavia eutektisia seoksia.
Valmistus ja käyttö.
Litiumnitraattia valmistetaan liuottamalla litiumoksidia, litiumhydroksidia tai litiumkarbonaattia typpihappoon.
Li2O + 2 HNO3 → 2 LiNO3 + H2O
LiOH + HNO3 → LiNO3 + H2O
Li2CO3 + 2 HNO3 → 2 LiNO3 + H2O + CO2
Litiumnitraattia voidaan käyttää pyrotekniikassa esimerkiksi iloitulitteissa yhdessä strontiumnitraatin kanssa punaisen värin aikaansaamiseksi. Sen ja muiden suolojen sulatteita käytetään kumien vulkanoinneissa. Orgaanisessa kemiassa sitä voidaan käyttää yhdessä trifluorietikkahappoanhydridin kanssa valmistettaessa alkoholeista niiden nitraattiestereitä. Litiumnitraattia voidaan lisätä sementin joukkoon estämään halkeamien syntymistä.
Miro Rastas

Miro Petteri Rastas (s. 29. toukokuuta 1997) on suomalainen korkeushyppääjä. Rastas edustaa Raision Kuulaa ja hänen valmentajanaan toimii hänen isänsä Ari Rastas.
Ura.
Kalevan kisoissa Rastas on ollut parhaimmillaan hopealla vuonna 2016 ja pronssilla vuonna 2017. Vuonna 2015 Rastas hyppäsi halliennätyksekseen 212 cm, mutta loukkaantui ennen kesää, eikä hypännyt ulkona lainkaan. Vuoden 2016 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Rastas voitti kultaa tuloksella 211 cm.
Rastaan ennätys on 23. heinäkuuta 2016 Kalevan kisoissa Oulussa hypätty 215 cm.
Albert Lindfors

Albert Lindfors (13. heinäkuuta 1860 Somero – 15. elokuuta 1922 Forssa) oli suomalainen taidemaalari ja elokuvateatterinomistaja. Lindfors kuuluu kultakauden taiteilijoihin.
Forssassa lapsuutensa ja myöhemmän aikuisikänsä asunut lasimestarin poika Lindfors opiskeli Tukholman teollisuuskoulussa. Kesken opintojen hän matkusti pariksi vuodeksi Keski-Eurooppaan ja Italian opiskelemaan ja työhön. Hän palasi Ruotsiin 1886 ja suoritti piirustuksenopettajan tutkinnon. Sen jälkeen hän opiskeli Tukholmassa Kuninkaallisessa taideakatemiassa ja sai opinnot suoritetuksi 1889. Suomen palattuaan hän toimi Suomen taiteilijaseuran hallituksen jäsenenä ja intendenttinä ja aloitti opettajana Taideteollisuuskeskuskoulussa. Hän teki opintomatkoja Keski-Eurooppaan, ja hänen töitään oli näytteillä Pariisin Salongissa. Palattuaan Suomeen hän asettui vuosisadan vaihteessa asumaan Forssaan, jonne hän perusti 1906 elokuvateatterin, Suomen ensimmäisen maaseututeatterin. Teatteri otettiin vuosikymmenten jälkeen 2000-luvulla entistettynä jälleen elokuvateatterikäyttöön nimellä Forssan elävienkuvien teatteri.
Lindfors on suunnitellut Forssan vanhan siunauskappelin lasimaalaukset. Helsingissä Pyhän Sydämen kappelissa on hänen maalaamansa Kristus-maalaus.
Christian Santos

Christian Santos (s. 24. maaliskuuta 1988 Puerto Ordaz) on puolalaisia sukujuuria omaava venezuelalainen jalkapalloilija, joka pelasi kaudella 2015–2016 Alankomaiden Eredivisien NEC Nijmegenissä. Vasenjalkainen Santos on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Venezuelan jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura.
Santos aloitti uransa Saksassa, jonne hän oli muuttanut viisivuotiaana isänsä työn perässä. Vuosina 2008–2011 hän pelasi Arminia Bielefeldin kakkosjoukkueessa. Pelejä seuran ykkösjoukkueessa ei kuitenkaan kertynyt. Vuodet 2011–2013 Santos pelasi Belgian 2. divisioonan KAS Eupenissa, jossa otteluita kertyi 58 ja maaleja 25. Heinäkuussa 2013 Santos siirtyi Belgian Jupiler Pro Leaguen Waasland-Bevereniin, mutta polvivamma esti häntä pelaamasta yhtään ottelua seuran paidassa.
Heinäkuussa 2014 Santos siirtyi Alankomaiden Eerste divisien NEC Nijmegeniin, jonka paidassa hän teki kaudella 2014–2015 23 maalia voittaen seuran kanssa Eerste divisien ja nousten Eredivisieen. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan, kaudella 2015–2016, Santos teki NEC:in paidassa 30 ottelussa 16 maalia.
Maajoukkueura.
Santos debytoi Venezuelan jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa Jamaikaa vastaan. Avausmaali syntyi lokakuussa 2015 MM-karsintaottelussa Brasilian verkkoon. Santos nimettiin Venezuelan ryhmään vuoden 2016 Copa América Centenarioon.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Ourcq

Ourcq (lausutaan \uʁk\) on Seinen sivujoen Marnen oikeanpuoleinen sivujoki Ranskassa. Se on 87 kilometrin pituinen ja kulkee Aisnen, Oisen ja Seine-et-Marnen departementtien alueella.
Joki alkaa Villardellestä Fère-en-Tardenoisn itäpuolelta laskee Marneen lähellä Lizy-sur-Ourcqia.
Ourcq kulkee osan matkastaan kanavoidussa uomassa. Siitä erkanee 1800-luvulla rakennettu kanava, Canal de l’Ourcq, joka johtaa Bassin de la Villetteen Pariisiin. Sen jatkeita Pariisissa ja Saint-Denis'ssä ovat Canal Saint-Martin ja Canal Saint-Denis.
Italialainen mehiläinen

Italialainen mehiläinen ("Apis mellifera ligustica") on eräs tarhamehiläisen alalaji. Se on mehiläisen alalajeista kaikkein yleisimmin tarhattu. Väritykseltään italialainen on keltainen tai vaaleankeltainen. Sen takaruumiin tyvi on keltainen ja takaruumiissa on mustia raitoja. Muihin tarhamehiläisen alalajeihin verrattuna italialaiset ovat lauhkeita ja helposti käsiteltäviä. Ne talvehtivat suurena yhdyskuntana ja parveilevat muita alalajeja vähemmän.
Krainilainen mehiläinen

Krainilainen mehiläinen ("Apis mellifera carnica") on eräs tarhamehiläisen alalaji. Se on lähtöisin Alppien itäpuolelta Pohjois-Balkanin vuoristoseudulta nykyisen Krainin maakunnasta Slovenian alueelta. Krainilainen on toiseksi yleisin tarhattu alalaji italialaisen mehiläisen jälkeen. Krainilainen on sopeutunut kylmään ilmanalaan ja pitkiin talviin paremmin kuin italialainen mehiläinen. Se on väriltään keltamusta ja italialaiseen verrattuna hiukan tummemman harmaa. Se talvehtii pienempinä yhdyskuntina ja kestää huonoa säätä italialaista mehiläistä paremmin. Krainilaisen lentokausi alkaa aikaisemmin ja kestää pidempään kuin italialaisen. Krainilaista pidetään lempeänä ja helposti käsiteltävänä alalajina. Krainilaisen itäisempi jalostuslinja on nimeltään karpaattien mehiläinen.
Tumma mehiläinen

Tumma mehiläinen ("Apis mellifera mellifera") on eräs tarhamehiläisen alalaji. Tumma mehiläinen on kehittynyt Alppien pohjoispuolella ja levinnyt luontaisesti Pohjois-Euroopan lauhkean vyöhykkeen pohjoisrajoille. Sen levinneisyys on seurannut karkeasti tammivyöhykkeen rajaa Skandinaviasta Viron poikki kaakkoiseen Karjalaan. Italialaiseen mehiläiseen verrattuna tumma mehiläinen on isompi ja tummempi, eikä sillä erotu raitoja takaruumiissa. Se talvehtii pienenä talvipallona eikä kuluta paljon ruokaa, sillä se on tottunut Pohjolan karuihin olosuhteisiin. Luonteeltaan tumma mehiläinen on ärhäkkä ja parveilee melko herkästi. Se kerää loppukesällä satoa kanervasta. Suomessa tumma mehiläinen oli tarhattuna yleinen ennen eteläisempien alalajien tuontia.
Tumma mehiläinen oli aiemmin maailman yleisin alalaji, mutta se oli kadonnut lähes kokonaan 1960-luvulle tultaessa. Heteroosin myötä hybridiksi muuttuneessa mustassa alalajissa voimistuneet aggressiiviset käyttäytymispiirteet tekivät sen kanssa työskentelyn vaikeaksi, mikä johti sen vaihtamiseen lempeämpiin alalajeihin ja mustan mehiläisen nopeaan harvinaistumiseen 1960-lukuun mennessä. Puhtaina mustat mehiläiset ovat kuitenkin lauhkeita vaikkakin arkoja. Niiden kyky kerätä arvokasta kanervakasvien mettä ja talvehtia vaikeissakin oloissa ovat erityisesti Pohjoismaissa edullisia ominaisuuksia. Kyseistä alalajia on alettu elvyttää 2000-luvulla.
Dagsbergin kirkko

Dagsbergin kirkko Ruotsissa Norrköpingin kunnassa sijaitseva kivikirkko. Sen vanhimmat osat ovat peräisin varhaiskeskiajalta, mutta sitä on laajennettu sen jälkeen useaan otteeseen, muun muassa 1700-luvun jälkipuoliskolla siihen rakennettiin torni. 
Kirkon sijaintipaikka Dagsberg on oletettavasti ollut muinainen palvontapaikka. Ensimmäinen sauvakirkko lienee rakennettu 1000-luvulla, siltä ajalta on palasia eskilstunanarkuista. Vanhempia ovat kaksi riimukiven palasta, joista toisessa mainitaan isä "Ärkel" ja poika "Ofrad", ja toisessa (Ög 145) dagsberglainen, joka kaatui Ingvar Vittfarnes sotajoukoissa idässä.
Kirkkorakennus.
Lattian alla on perusmuuri 1200-luvun ensi vuosikymmeniltä. Rakennusta korjattiin 1300-luvulla ja 1400-luvun jälkipuolella. Nykyinen kirkko on peräisin vuosilta 1777–1779, jolloin keskiaikaisesta kirkosta purettiin suuria osia. Vanhasta asehuoneesta tehtiin sakaristo, jonka porraspäätyä voi tarkastella ulkoa. Sisällä näkyy holvi. Tornin piirsi rakennusmestari Abraham Pousette, ja se valmistui 1782. Uusi torni korvasi kivitornin, joka oli rakennettu kiinteästi keskiaikaiseen kirkkoon, ja hautausmaalla sijainneen erillisen puisen kellotornin. Tornit mainitaan pitäjänkokouksessa vuonna 1772. Nykyisessä tornissa on kaksi kirkonkelloa. Suurempi on 1500-luvun jälkipuolelta, ja se valettiin uudestaan 1790, mutta pienemmästä tiedetään vain, että se on valettu uudestaan 1839.
Drogkarátin luola

Drogkarátin luola (; myös "Drongarátin/Drogarátin luola") on tippukiviluola Kefalonián saarella Kreikassa. Se sijaitsee lähellä saaren itärannikkoa noin viisi kilometriä Sámista etelälounaaseen.
Drogkarátin luola on syntynyt noin 100–150 miljoonaa vuotta sitten. Luolan syvyys on noin 60 metriä ja se jakautuu kahteen osaan, noin 44 metriä pitkään käytävään ja noin 30 × 40 metrin kokoiseen ”pääsaliin”. Luolan lämpötila on tasaisesti 18 astetta ja sen ilmankosteus on korkea. Luolassa on suuri määrä stalaktiitteja ja stalagmiitteja. Geologit arvelevat luolan olevan yhteydessä saaren muihin meriluoliin.
Luola löydettiin 1700-luvulla maanjäristyksen avattua siihen sisäänkäynnin. Luola on ollut avoin yleisölle vuodesta 1963, ja se on yksi Kefalonián suosituimpia nähtävyyksiä. Luolan suuremmassa osassa, jossa on tilaa 500 hengelle, on järjestetty kulttuuritapahtumia sen akustiikan vuoksi.
Sámin lähellä sijaitsee myös Melissánin luola.
Mýrtos (Kefaloniá)

Mýrtos (; myös "Mírtos") on ranta Kefalonián saarella Kreikassa. Se sijaitsee Pýlaroksessa saaren pohjoisrannikolla Mýrtoksenlahden rannalla, noin 30 kilometriä pohjoiseen saaren pääkaupungista Argostólista.
Mýrtoksen ranta on puolikaaren muotoinen ja sitä reunustavat korkeat kalliot. Ranta on usein arvioitu yhdeksi Kreikan parhaista. Se on luontonsa ja maisemiensa ansiosta myös yksi Kreikan kuvatuimmista ja Kefalonián suosituimpia turistikohteita. Ranta esiintyy myös muun muassa saarelle sijoittuvassa elokuvassa "Kapteeni Corellin mandoliini".
Melissánin luola

Melissánin luola () on luola Kefalonián saarella Kreikassa. Se sijaitsee noin 500 metriä sisämaahan Kefalonián itärannikosta lähellä Karavómyloksen ja Sámin kyliä.
Luolan leveys on noin 40 metriä ja korkeus noin 36 metriä. Pituutta luolalla on pääosassaan noin 100 metriä ja kokonaisuudesaan jopa 3,5 kilometriä. Luolassa on järvi, joka jakautuu kahteen altaaseen, ja paljon kasvillisuutta. Järven syvyys on noin 20–30 metriä ja sen pinta on noin metrin mrenpintaa korkeammalla. Järvi on osa maanalaista vesistöä, jossa meressä saaren toisella puolella Argostólin lähellä oleviin vesipyörteisiin imeytyvä vesi kulkeutuu noin kahdessa viikossa saaren ali Melissánin luolalle ja edelleen mereen.
Myytin mukaan luola on saanut nimensä Melissanthe-nimisestä nymfistä, joka hukuttautui luolassa, koska ei saanut vastarakkautta Panilta. Luolassa on suoritettu arkeologisia tutkimuksia vuosina 1951 ja 1962. Tuolloin löydettiin 300–200-luvuilta eaa. peräisin olevia esineitä, jotka osoittavat luolan olleen Panin ja nymfien kultin käytössä. Löydökset ovat Argostólin arkeologisessa museossa.
Luola avattiin yleisölle vuonna 1963, ja se on yksi saaren tunnetuimpia nähtävyyksiä. Luolaan järjestetään turistikierroksia veneillä.
Sámin lähellä sijaitsee myös Drogkarátin luola.
Mon Repó

Mon Repó () eli Mon Repos (ransk.) on palatsi Palaiópolissa Korfun saarella Kreikassa. Se valmistui vuonna 1826. Nykyisin palatsissa toimii Palaiópolin arkeologinen museo.
Historia.
Mon Repón palatsin rakennutti Yhdistyneen kuningaskunnan protektoraatin Jooniansaarten yhdysvaltojen kolmas käskynhaltija Sir Frederick Adam vuonna 1826. Hänen kerrotaan rakennuttaneen sen lahjaksi korfulaiselle vaimolleen Diamantína (Nína) Palatianoúlle. Palatsin suunnitteli arkkitehti Sir George Whitmore, joka suunnitteli myös Korfun kaupungissa sijaitsevan Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön palatsin.
Myöhemmin Mon Repó toimi käskynhaltijoiden kesäpaikkana. Vuonna 1833 rakennukseen avattiin taidekoulu, ja sen puutarha avattiin yleisölle vuonna 1834. Vuodesta 1840 rakennuksessa toimi pappisseminaari. Kun Jooniansaaret liitettiin Kreikkaan vuonna 1864, palatsi lahjoitettiin Kreikan kuninkaalle Yrjölle. Tämän jälkeen se toimi Kreikan kuningasperheen kesäpaikkana. Juuri Yrjö antoi palatsille ranskankielisen nimen "Mon Repos", ”minun lepopaikkani”. Palatsin vieraisiin kuului muun muassa Itävallan keisarinna Elisabet, joka ihastui saareen ja rakennutti sinne myöhemmin oman palatsina, Achílleion. Prinssi Philip, Edinburghin herttua, syntyi palatsissa vuonna 1921.
Toisen maailmansodan aikana palatsi toimi saaria miehittäneen Italian Jooniansaarten kuvernöörin Piero Parinin asuntona. Kuningasperhe omisti asunnon virallisesti vuoteen 1967 saakka. Kreikan julistauduttua tasavallaksi palatsi luovutettiin Korfun kunnalle. Sen omistuksesta syntyi kuitenkin kiista, sillä entinen kuningas Konstantin II piti sitä yksityisomaisuutenaan, kun taas Kreikan valtio piti sitä valtiolle kuuluvana. Vuonna 1991 oikeus päätti palatsin kuuluvan korfulaisille, minkä jälkeen palatsin alue avattiin yleisölle. Vuonna 2002 Euroopan ihmisoikeustuomioistuin määräsi entiselle kuninkaalle yhteensä seitsemän miljoonaa euroa korvauksia palatsin sekä eräiden muiden omistusten menettämisestä.
Nykyisin palatsi on kunnostettu ja se on yksi Korfun suosituimpia nähtävyyksiä. Palatsi toimii Palaiópolin arkeologisena museona, jossa on esillä lukuisia antiikin aikaisia löydöksiä palatsin ympäristöstä.
Rakennus.
Mon Repó sijaitsee noin kolme kilometriä saaren pääkaupungista Korfun kaupungista etelään. Palatsi on rakennettu Análipsis-kukkulalle antiikin Korkyran kaupungin eli nykyisen Palaiópolin arkeologisen alueen keskelle.
Palatsin päärakennus yhdistelee uusklassista tyyliä ja brittiläistä siirtomaa-arkkitehtuuria. Rakennus on kolmikerroksinen ja koristeltu pylväin ja erkkerein.
Palatsia ympäröi suuri puutarha, jonka laajuus on 100 hehtaaria. Puutarha on parhaimmillaan ollut yli 2 000 eri puolilta brittiläistä imperiumia tuodun kasvilajin kasvitieteellinen puutarha. Puutarhassa on lukuisia antiikin aikaisia raunioita. Näihin lukeutuvat muun muassa Apollonin temppeli, Heran temppeli, hellenistisen ajan agora, niin kutsuttu Alkinooksen satama, roomalainen kylpylä sekä varhaiskristillinen Pyhän Kerkyran basilika.
Navágio

Navágio (, ”Hylky”) eli "Salakuljettajien poukama" tai "Salakuljettajien lahti" (Όρμος Λαθρεμπόρων, "Órmos Lathrempóron") on lahti ja ranta Zákynthoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren länsiosassa lähellä Anafonítrian kylää.
Rannan nimi oli alun perin Ágios Geórgios (”Pyhä Georgios”) läheisen luostarin mukaan. Nykyinen nimi on peräisin rannalle ajautuneesta "Panagiótis"-nimisen laivan hylystä. Laiva salakuljetti savukkeita ja haaksirikkoutui rannalle myrskyssä 2. lokakuuta 1980. Ruostunut hylky on rannalla edelleen. Nykyisin ranta on suosittu turistikohde ja hylkyineen saaren kuvatuimpia kohteita. Sinne tehdään päiväretkiä muualta saaresta. Rantaa ympäröivät korkeat ja jyrkät kalliot.
Rawit

Rawit on chileihin kuuluva paprikalajike, jota käytetään yleisesti Kaakkois-Aasiassa. Rawit-nimitys on peräisin indonesian ja jaavan kielistä. Thaimaassa nimitys on "phrik khinu" (พริกขี้หนู), ja Suomessa lajiketta sanotaan joskus thai-chiliksi. Rawit sopii hyvin sambal- ja nam prik -kastikkeiden valmistukseen.
Scovillen asteikolla rawitin tulisuus on 100 000–225 000 yksikköä eli miedompaa kuin vahvimmat habanerot mutta huomattavasti tulisempaa kuin jalapeño.
Papanikolíksen luola

Papanikolíksen luola (; myös "Papanikolin luola") on meriluola Meganísin saaren länsirannikolla Kreikassa. Luolan sanotaan olevan Kreikan toiseksi suurin. Sen pituus on noin 120 metriä, leveys noin 60 metriä ja korkeus noin 30 metriä.
Luolaa on käytetty usein alusten suojapaikkana huonon sään aikaan. Luola on saanut nimensä siitä, että kreikkalaisten kerrotaan käyttäneen sitä Kreikan laivaston sukellusvene Papanikolíksen (Y-2) piilopaikkana toisen maailmansodan aikana sen taistellessa italialaisia ja saksalaisia vastaan.
Luolalle tehdään turistiretkiä muun muassa Nydrístä läheiseltä Lefkaksen saarelta.
Mont Blancin tunneli

Mont Blancin tunneli on Mont Blancin vuoren läpi kulkeva maantietunneli Ranskan ja Italian välillä. Tunneli avattiin 19. heinäkuuta 1965, ja se on 11,6 kilometriä pitkä. Valmistuessaan Mont Blancin tunneli oli maailman pisin maantietunneli. Tunneli lyhensi Rooman ja Pariisin välistä ajoaikaa noin 20 tunnilla. Tunneli alittaa yli 4 000 metriä korkeat Mont Blancin massiivin huiput noin 1 300 metrin korkeudessa.
Historiaa.
Italia ja Ranska sopivat yhteisestä tunnelihankkeesta vuonna 1949. Sveitsi tuli mukaan hankkeeseen vuonna 1953. Italialaiset ja ranskalaiset työryhmät aloittivat tunnelin tekemisen vuorten vastakkaisilta puolilta 30. toukokuuta 1959. Tunnelit yhdistettiin 5 850 metrin päässä tunnelin sisääntuloaukoista. Tunnelin rakentaminen vaati sekä rahaa että kuolonuhreja, sillä useita työntekijöitä jäi kivi- ja lumivyöryjen alle. Tunnelia kaivettaessa noin miljoona kuutiota kiveä irrotettiin ja kuljettiin ulos tunnelista. Tunnelin rakentaminen kesti 6,5 vuotta, ja sen saattaminen suunnitelmien tekemisestä lähtien kokonaan valmiiksi vei 19 vuotta. 
Onnettomuudet.
24. maaliskuuta 1999 tunnelissa tapahtui tuhoisa tulipalo. Kuorma-auto, joka kuljetti margariinia ja jauhoja, syttyi palamaan. Tunnelin katto romahti ja asfaltti suli tulipalon kuumuudessa. Tulipalossa kuoli 39 ihmistä.
FFHG Division 1

FFHG Division 1 on Ranskan jääkiekon toiseksi korkein sarjataso. Sarjassa pelaa kaudella 2024–2025 yhteensä 16 joukkuetta.
Pengerkatu

Pengerkatu () on asuin- ja liikekatu Helsingissä Kallion kaupunginosassa. Pengerkatu on samansuuntainen sen itäpuolella sijaitsevan Hämeentien kanssa. Katu on pengerretty rinteeseen, joka kohoaa Hämeentieltä jyrkästi lännen suuntaan.
Profiili ja arkkitehtuuri.
Pengerkadun linja kulkee lounais–koillissuuntaisesti Viidenneltä linjalta Helsinginkadulle. Sen poikkikadut lounaasta alkaen ovat
Helsinginkadun ja Torkkelinkadun risteyksen välisellä osuudella Pengerkatu on tavanomainen yhdellä korkeustasolla sijaitseva katu. Torkkelinkadun risteyksen eteläpuolella katu jakautuu kahdelle eri korkeustasolle. Ylin taso kulkee Pengerpuiston halki. Pengerkadun alempi taso jakautuu Sakarinkadun risteyksessä edelleen kahteen eri tasoon. Niistä ylempi risteää Agricolankadun eteläisen kaistan kanssa. Hieman ennen Alli Tryggin puistoa kaistat yhtyvät jälleen samalle tasolle ja siitä Viidennen linjan risteykseen Pengerkatu on tavanomaista yksitasoista katua. Sakarinkadun ja Agricolankadun välisellä osuudella Pengerkatu on siten kolmitasoinen.
Sakarinkadun kohdalla Pengerkadun rinteeseen on rakennettu portaikko, joka yhdistää alemmat tasot ylimpään ja samalla Pengerpuistoon. Pengerkadun rinteen puistikko on osa Pengerpuistoa.
Pengerkadun asuinkerrostalot on rakennettu pääosin 1920–1930-luvuilla. Pengerkatu 4 Alli Tryggin puiston kulmassa edustaa vanhinta rakennuskantaa; vuonna 1911 valmistuneen jugendlinnan piirsi Vilho Lekman. Talo oli valmistuessaan korttelinsa ainoa rakennus.
Pengerkadulla sijaitsee yksi Helsingin Kaupunginteatterin näyttämöistä. Sörnäisten Työväen Näyttämö sijaitsi vuosina 1900–1928 Pengerkatuun rajautuvassa korttelissa, tosin Hämeentien puolella niin kutsutussa Vuorelan talossa. Pengerkadun ja Torkkelinkadun kulmassa sijaitsee Väinö Vähäkallion piirtämä, 1944 valmistunut koulurakennus.
Pengerkadun arkkitehtoniseen ilmeeseen vaikuttaa voimakkaasti Pengerkadun ylimmän kaistan ja Agricolankadun mutkassa sijaitseva suurikokoinen koulurakennus. Yrjö Sadeniemen piirtämä keltainen luomus valmistui 1929. 
Alun perin Pengerkatu jatkui pohjoisessa Aleksis Kiven kadulle saakka. Kun kuitenkin Helsinginkadun ja Vaasankadun välinen, Vaasanpuistikon reunaa kulkeva osa Pengerkatua muutettiin kävelykaduksi, se sai vuonna 1980 erillisen nimen Pengerpolku. Vaasankadun pohjoispuolella olevalle osalle Pengerkatua oli tällöin ehdotettu nimeä Vaasanpenger, mutta vuonna 1982 se sai nimen Kinaporinkatu.
Gare Centrale/Centraal Stationin metroasema

Gare Centrale (Centraal Station) on Brysselin metron asema Brysselin kaupungin alueella. Sitä käyttävät linjojen 1 ja 5 junat. Se sijaitsee Brysselin keskusrautatieaseman yhteydessä. Niiden välillä on jalankulkutunneli, jota pitkin asemalta toiselle pääsee viidessä minuutissa.
Vuonna 1969 avattua asemaa käyttivät aluksi vain raitiovaunut. Metrojunat reitillä otettiin käyttöön vuonna 1976.
Gare de l’Ouest/Weststationin metroasema

Gare de l’Ouest (Weststation) on Brysselin metron asema Molenbeek-Saint-Jeanin kunnassa. Sitä käyttävät linjojen 1, 2, 5 ja 6 junat. Se sijaitsee Brysselin läntisen rautatieaseman yhteydessä. Asema avattiin vuonna 1982.
Aiheesta muualla.