Telugulainen kirjaimisto

Telugulainen kirjaimisto () on telugun kielessä käytetty kirjoitusjärjestelmä. Kirjaimisto perustuu brahmi-kirjoituksesta kehittyneeseen muinaiskannadalaiseen kirjaimistoon ja on läheistä sukua kannadan kielessä käytetylle kannadalaiselle kirjaimistolle. Kirjaimistoon kuuluu 34 konsonanttia ja 13 vokaalia, ja sitä kirjoitetaan vasemmalta oikealle. Telugun lisäksi kirjaimistoa käytetään muun muassa jerukulan, lambadin ja gondin kirjoittamiseen.
Historia.
Telugulainen kirjaimisto juontaa juurensa brahmi-kirjoitukseen, jota käytettiin jo Ašokan kaiverruksissa 200-luvulla eaa. Vuosisatojen kuluessa brahmi sai lukuisia eri variaatioita etelä-Intiassa, ja 900-luvulle jaa. tultaessa telugun- ja kannadankielisillä alueilla oli käytössä yhtenäinen brahmiin perustuva muinaiskannadalainen kirjaimisto. Tämä eriytyi edelleen telugulaiseksi ja kannadalaiseksi kirjaimistoksi 1100- ja 1400-luvun välisenä aikana. Kristittyjen lähetyssaarnaajien tuotua kirjapainotaidon Intiaan 1800-luvun alussa telugun oikeinkirjoitus standardoitiin painamisen mahdollistamiseksi.
Nykyisin telugulainen kirjaimisto on pääasiallinen kirjoitusjärjestelmä telugun, jerukulan, manna-doran, konda-doran ja tšentšun kielissä. Sitä käytetään toisten kirjaimistojen ohella myös lambadin, kojan, savaran, gondin ja gadaban kirjoittamiseen.
Kirjaimet.
Konsonantit.
Telugulainen kirjaimisto on tyypiltään abugida, mikä tarkoittaa, että yksi kirjainmerkki kuvaa pääsääntöisesti konsonantista ja sitä seuraavasta vokaalista muodostuvaa tavua. Konsonanttia seuraa aina perusvokaali "a", ellei kirjaimeen ole liitetty toista vokaalimerkkiä tai erillistä vokaalin puuttumista ilmaisevaa virama-tarketta (teluguksi "virāmamu" tai "halaṁtamu"). Virama merkitään kirjaimen yläpuolelle kahdella oikealle osoittavalla koukulla, esim. క "ka" → క్ "k".
Affrikaatat "ca" ja "ja" äännetään kotoperäisissä sanoissa postalveolaarisina etuvokaalien "i" ja "e" edellä. Keski- ja takavokaalien "a", "u" ja "o" edellä ne ääntyvät alveolaarisina . Sanskritista lainatuissa sanoissa "ca" ja "ja" äännetään aina postalveolaarisina seuraavasta vokaalista riippumatta.
Peräkkäiset konsonantit.
Peräkkäiset konsonantit kirjoitetaan telugussa pääsääntöisesti yhteen. Useimpien konsonanttien yhdysmuoto muodostetaan poistamalla jälkimmäisen kirjaimen päältä kirjaimistolle tunnusomainen v:n muotoinen viiva ja kirjoittamalla se edeltävän konsonantin alapuolelle, esim. ర్ "r" + ద "da" → ర్ద "rda". Yhdistelmällä "kṣa" on oma epäsäännöllinen merkkinsä క్ష . Muiden konsonanttien kanssa "ṣa" muodostaa säännönmukaisen yhdysmerkin (esim. ప్ష "pṣa").
Kirjaimien "ca", "cha", "pa", "pha", "ba", "bha", "ḷa", "śa" ja "sa" yhdysmuoto on muuten säännönmukainen, mutta kirjaimen ylävasemmalle osoittava viiva piirretään pitkälle ylös.
Kirjaimet "ka", "ta", "na", "ma", "ya", "ra", "la" ja "va" saavat toisen konsonantin jäljessä tavallisesta kirjoitusasutaan poikkeavan yhdysmuodon.
"Ra"-kirjaimen yhdysmuoto voidaan kirjoittaa eri tavoilla käytetystä fontista riippuen. Se voidaan piirtää edeltävän konsonantin alapuolelle sijoitettavana kaarena, oikealle puolelle piirrettävänä yhdeksikön muotoisena silmukkana tai vasemmalle puolelle sijoitettavana kaarevana viivana.
Vokaalit.
Tavun alussa esiintyvät vokaalit kirjoitetaan erillisinä kirjaimina, ja konsonanttialkuisissa tavuissa vokaali ilmaistaan konsonanttimerkkiin lisättynä tarkkeena. Vokaalille అ "a" ei ole omaa tarketta, vaan se seuraa oletuksena jokaista konsonanttia, johon ei ole liitetty muuta vokaalitarketta tai viramaa. Konsonantin päälle piirrettävä v:n muotoinen viiva poistetaan, jos vokaalitarke lisätään konsonantin yläpuolelle. Oikealla olevassa taulukossa on esitetty telugulaiset vokaalit ja diftongit sekä itsenäisinä merkkeinä että konsonantin క "ka" yhteydessä.
Vokaalitarke "ā" piirretään joko konsonantin yläpuolelle (esim. కా "kā", గా "ga") tai jatkoksi konsonantin ylöspäin osoittavaan viivaan (esim. జా "jā", మా "mā"). Kirjaimella "ha" on "ā":n kanssa oma poikkeuksellinen muotonsa హా "hā".
Vokaalin "i" tarke joko jatketaan konsonantin ylöspäin osoittavasta loppuviivasta (esim. లి "li", వి "vi") tai lisätään konsonanttikirjaimen yläpuolelle (esim. కి "ki", ణి "ṇi"). Yläosaltaan pyöreiden kirjainten tapauksessa "i" piirretään molemmilta puolilta konsonanttiin yhtyvänä silmukkana (esim. ఝి "jhi", ది "di"). Vokaalitarke "ī" piirretään jatkamalla "i":n silmukkaa oikealle osoittavalla kiehkuralla (esim. కీ "kī", దీ "dī", పీ "pī" లీ "lī"). Konsonantilla "ya" on epäsäännölliset muodot యి "yi" ja యీ "yī".
Konsonanttien "pa", "pha" ja "va" yhteydessä "u" ja "ū" piirretään poikkeuksellisesti alkamaan konsonantin alapuolelta. Tämän käytännön tarkoitus on välttää monikäsitteisyyttä – ilman poikkeussääntöä esimerkiksi "vu" näyttäisi kirjoitettuna täsmälleen samalta kuin మ "ma".
Konsonanteille, joiden perusmuotoon kuuluu kirjaimen vartalosta erilleen piirrettävä v:n muotoinen viiva (esim. ప "pa", హ "ha"), vokaalitarkkeet "i", "ī", "e", "ē" ja "ai" sijoitetaan tämän paikalle (esim. పి "pi", సె "se", హై "hai").
Vokaalia "o" ei konsonanttien "gha", "jha", "ma" ja "ya" yhteydessä ilmaista omalla tarkkeellaan, vaan siihen käytetään "e":n ja "u":n vokaalitarkkeiden yhdistelmää. Vokaalitarke "ō" muodostetaan näille konsonanteille yhdistämällä "e":n ja "ā":n vokaalitarkkeet.
Konsonanttien "pa", "pha", "ṣa" ja "sa" ylöspäin osoittavaa viivaa jatketaan pidemmäksi vokaalitarkkeiden "ā", "o", "ō" ja "au" kanssa, mikä erottaa ne selkeästi kirjaimista "va" ja "na".
Konsonanttiyhdistelmään lisättävä vokaalitarke merkitään ensimmäiseen konsonanttiin (esim. ట్టా "ṭṭā", క్ను "knu"). Poikkeuksen muodostaa yhdistelmä ప్పు "ppu", jossa "u" voidaan merkitä toiseen konsonanttiin.
Muita kirjainmerkkejä.
Nasaalivokaalia merkitsevät "m̐" ja "ṁ" sekä vokaalin jälkeistä h-äännettä merkitsevä "ḥ" eivät esiinny koskaan itsenäisinä, vaan ne liitetään aina edeltävään kirjaimeen. Klusiilin edellä "ṁ" ilmaisee nasaalikonsonanttia, jonka ääntöpaikka määräytyy seuraavan äänteen mukaan – velaaristen klusiilien edellä "ṁ" ääntyy velaarisena, retrofleksisten klusiilien edellä retrofleksisenä ja niin edelleen.
Nykyisessä telugulaisessa kirjoituksessa käytetään välimerkkeinä pilkkua ja pistettä. Joissakin uskonnollisissa teksteissä näiden sijasta käytetään devanagarista lainattuja "daṇḍa"-välimerkkejä – pilkkua vastaa yksittäinen pystyviiva (।) ja pistettä kaksi pystyviivaa (॥).
Käytöstä poistuneet kirjaimet.
Telugulaiseen kirjaimistoon sisältyi alun perin devanagarin tavoin kirjaimet sanskritin lyhyelle ja pitkälle vokaaliselle r- ja l-äänteelle. Näistä ainoastaan lyhyt "r̥" on nykyisin yleisessä käytössä. Lisäksi kirjaimistosta ovat poistuneet käytöstä konsonanttien "ca" ja "ja" foneettiset variantit ౘ "tsa" ja ౙ "dza".
Numerot ja desimaalit.
Telugulaisessa kirjaimistossa on omat numeronsa, joskin arabialaiset numerot ovat myös yleisessä käytössä.
Ennen kymmenjärjestelmän käyttöönottoa telugulaiset desimaaliluvut kirjoitettiin nelikantaisessa järjestelmässä, jossa oli omat numerosymbolinsa neljän parillisille ja parittomille potensseille. Esimerkiksi piin likiarvo 3 + 0/4 + 2/16 + 1/64 + 0/256 + 1/1024 (≈ 3,14160) kirjoitetaan ౩౸౽౹౦౹ . Myös nollalle oli eri merkki parillisille ja parittomille potensseille, joten esimerkiksi luvussa 1/1024 erilaiset nollat vuorottelevat: ౦౸౦౸౦౹ . Koska desimaaliosille oli omat kokonaisluvuista eroavat numeromerkkinsä, desimaalierotinta ei tarvittu.
Standardointi.
Kansainvälisessä kirjaimistostandardissa ISO 15924:ssa telugulaisen kirjaimiston numero on 340 ja kirjainkoodi ”Telu”.
Telugulaiset kirjaimet sijoittuvat Unicoden lohkoon 0C00–0C7F. Lohko sisältää nykyiset ja historialliset telugulaiset konsonantit, itsenäiset vokaalimerkit, vokaalitarkkeet, telugulaiset numerot ja desimaalimerkit. "Daṇḍa"-välimerkit eivät kuulu telugulaiseen Unicode-lohkoon, vaan ne lainataan tarvittaessa devanagarin lohkosta.