tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bandyliigakausi 1992–1993

Jääpallon Bandyliiga kaudella 1992–1993 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka päätteeksi pelattiin neljän joukkueen pudotuspelit. Sarjan viimeinen putosi sarjasta ja toiseksi viimeinen karsi sarjapaikastaan.
Kärkikolmikko WP-35, Botnia ja Veiterä erottuivat selkeästi muista seuroista. Viimeisestä mitalipelipaikasta käytiin tiukka taistelu oululaisjoukkueiden kesken, joka huipentui runkosarjan viimeisellä kierroksella. OPS oli lopulta OLS:aa edellä kaksi maalia paremman maalieron turvin.
Välierissä OPS oli kuitenkin vailla mahdollisuuksia WP-35:ttä vastaan. Toisessa välierässä Botnia voitti Veiterän. Helsingissä Oulunkylän tekojääradalla pelatussa loppuottelussa WP-35 voitti Botnian maalein 3–2, ja näin WP-35 palasi mestariksi 22 vuoden tauon jälkeen.
1990-luvun lopulla maan huipulle nousseet Narukerä ja ToPV joutuivat hakemaan uutta vauhtia I-divisioonasta.
Runkosarja.
Neljä parasta pudotuspeleihin. Narukerä putosi suoraan I-divisioonaan, ToPV karsintojen jälkeen. Sarjaan nousivat PaSa Bandy Imatralta ja Jyväskylän Seudun Palloseura.
Karsinnat.
Liigakarsinnoissa paremmuus ratkaistiin kahden ottelun yhteismaaleilla. Ottelut aloitettiin liigajoukkueen kotikentällä Torniossa. ToPV voitti ensimmäisen ottelun 8–7, mutta Imatralla pelatussa ottelussa PaSa Bandy voitti maalein 5–3, ja imatralaiset nousivat näin pääsarjaan maalierolla 12–11.
Välierät.
Välierissä paremmuus ratkaistiin kahden ottelun yhteismaaleilla. Ottelut aloitettiin runkosarjassa heikommin sijoittuneen kotikentällä.
Loppuottelu.
Helsinki 7.3.1993
Lopulliset sijoitukset.
Marko Kilpeläinen, OPS oli 47 maalillaan ja 62 pisteellään, sekä maali- että pistepörssin voittaja.
Suomen mestarit.
WP-35: Jorma Saastamoinen, Markku Talvitie, Jukka Soininen, Juha Järveläinen, Sami Reponen, Matti Tirkkonen, Petteri Jokinen, Mika Pitkänen, Vladimir Baranov, Jouni Nissinen, Sami Jokinen, Mika Sillgren, Jukka Pulkkinen, Mihail Klimov, Ari Holopainen, Harri Kauhanen, Lasse Laakkonen, Sami Laakkonen. Valmentaja: Esko Tammilehto
Bandyliigakausi 1993–1994

Jääpallon Bandyliiga kaudella 1993-1994 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Pudotuspelisysteemiä muutettiin siten, että runkosarjassa sijoille 3-6 pelasivat puolivälieräottelut ja kaksi parasta pääsivät suoraan välieriin. Pudotuspelit pelattiin paras kolmesta järjestelmällä. Puolivälierät ja välierät aloitettiin sarjassa heikommin sijoittuneen kotikentällä, kaksi seuraavaa peliä pelattiin paremmin sijoittuneen kotikentällä. Neljä viimeistä joukkuetta pelasivat karsintasarjan 1. divisioonan kahden parhaan joukkueen kanssa.
JPS selviytyi ensimmäistä kertaa pudotuspeleihin, mutta Veiterä ei puolivälierissä antanut jyväskyläläisille mitään mahdollisuuksia. Toisessa puolivälieräparissa OLS voitti myös HIFK:n suoraan kahdessa ottelussa.
Välierissä WP-35 voitti OLS:n ja Veiterä Botnian. Varkaudessa pelatussa loppuottelussa WP-35 voitti toisen perättäisen mestaruutensa 4-2 voitolla.
SM-karsintasarjassa 1.divisioonan seurat Narukerä ja ToPV osoittivat pystyvänsä tasaväkisiin kamppailuihin Bandyliigaseurojen kanssa. Molemmat päätyivät kuuteen pisteeseen, kuten myös niukasti pudotuspelien ulkopuolelle jäänyt Akilles. Maalieron turvin Narukerä nousi SM-sarjaan, jättäen Akilleksen ja ToPV:n taakseen. ToPV jäi niukasti karsintaviivan alapuolelle.
Runkosarja.
Kuusi parasta pudotuspeleihin. Neljä heikointa karsintasarjaan.
Karsintasarja.
Narukerä nousi Bandyliigaan. Seuraavaksi kaudeksi sarjaa kuitenkin laajennettiin 12 joukkueen sarjaksi, jolloin myös ToPV nostettiin, ja PaSa Bandy sai pitää sarjapaikkansa.
Lopulliset sijoitukset.
Marko Kilpeläinen, OPS voitti maali- ja pistepörssit 39 maalilla ja 51 pisteellä.
Pauli Kari

Pauli August Kari, sukunimi aik. "Bohm" (4. helmikuuta 1898 Kalvola – 20. kesäkuuta 1967 Turku) oli suomalainen vääpeli ja näytelmäkirjailija.
Teoksia.
Risto Kari listaa tekstissään "Perintöarvet" Pauli Karin tuotantoa laajemmin:
Ellida Erling

Ellida Erling (10. joulukuuta 1869 Kurikka – 25. heinäkuuta 1952 Kurikka) oli suomalainen suomen ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Ellida Erlingin isä Wilhelm Erling muutti Himangalta ensin Jalasjärvelle ja sitten Kurikkaan. Wilhelm Erling perusti aluksi kaupan Kurikan Kankaankylään mutta osti sitten myöhemmin Yli-Kurikan talon. Ellidan perheen kotikieli oli ruotsi ja hän oppi vasta pitkien ponnistelujen jälkeen suomen kielen. Ellida asui isänsä ja myöhemmin veljensä omistamassa Yli-Kurikan talossa ja toimi muun muassa pyhäkoulunopettajana.
Ellida Erling julkaisi esikoisteoksensa vuonna 1916 ja hän kirjoitti sitten seuraavan 30 vuoden aikana useita uskonnollissävyisiä romaaneita. Hän kirjoitti myös runoja, kertomuksia ja novelleja pääasiassa uskonnollisiin aikakauslehtiin.
Johannes Suomalainen

Johannes Suomalainen (10. syyskuuta 1890 Lavansaari – 9. maaliskuuta 1957 Pyhtää) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia.
Nimimerkillä "Eero Merimaa" :
Karelian Warcry

Karelian Warcry on suomalainen alun perin Kouvolasta lähtöisin oleva blackened death metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 2002. Alkuaikoina musiikillinen tyyli oli black metalia. Vuosien myötä materiaali on saanut vaikutteita myös muista genreistä. Yhtyeen sanoitukset kuvaavat sotaa, väkivaltaa ja ihmisen pimeitä puolia. Myös uskonnonvastaisuus on vahvasti läsnä.
Historia.
Yhtyeen taival alkoi Kuusankoskella loppuvuodesta 2001. Yhtyeellä ei tuolloin ollut vielä nimeä ja omia kappaleitakin oli vain muutamia. Toiminta hiipui melko pian asevelvollisuuden ja muiden päällekkäisyyksien vuoksi. Vuonna 2002 M. Mikkonen, S. Ukkonen ja A. Heiskanen kokoontuivat uudelleen, tällä kertaa autotalliin, ja ajatus Karelian Warcrysta alkoi viritä.
J. Kousa liittyi ykköskitaristiksi vuonna 2003 ja hänestä tuli myös yhtyeen tärkein säveltäjä. Samana vuonna Ukkonen lähti yhtyeestä keskittyäkseen muihin bändiprojekteihinsa. Jo alkuajoilta tuttu H. Järvinen tuli hänen tilalleen.
Ensimmäinen virallinen demonauhoite julkaistiin vuonna 2004. Saman vuoden syksyllä Karelian Warcry nauhoitti ensimmäisen täyspitkän albuminsa Vuohijärvellä Valkealassa. Levy kantaa nimeä "Kylmä rautainen". Se julkaistiin seuraavan vuoden alussa ensin käsinnumeroituna sadan (100 kpl) kappaleen omakustanteena. Myöhemmin samana vuonna puolalainen Seven Gates of Hell julkaisi albumista rajoitetun (500 kpl) digipack-painoksen. Yhtye äänitti myös kappaleen "Minun aikani" Miasma Magazinen kokoelmalle.
Vuonna 2007 yhtye alkoi nauhoittaa seuraavaa albumiaan "Verinen taival, päättymätön tie". Sen julkaisi Wintersunset Records alkukeväällä 2010.
Kolmas täysipitkä albumi on ollut työn alla vuodesta 2011 saakka.
Yhtyeen laulajakitaristi M. Mikkonen menehtyi äkillisesti kotonaan 10.8.2014.
Karelian Warcry palasi pitkältä keikkatauolta vuonna 2019. Yhtyeen basistina tähän asti toiminut H. Järvinen siirtyi vokalistiksi ja S. Ukkonen palasi bändin riveihin soittamaan bassoa.
Neuron

NEURON on ohjelmisto, jolla voidaan mallintaa yksittäisten neuronien ja kokonaisten hermoverkkojen toimintaa. Ohjelmisto on kehitetty pääosin Yalen ja Duken yliopistoissa. 
NEURONin toiminta perustuu neuronien mallintamiseen tietyillä parametreilla. Malli syötetään hoc-ohjelmointikielellä.
Edvard Elenius

Edvard Elenius (1. kesäkuuta 1881 Valkeala – 27. heinäkuuta 1957 Turku) oli suomalainen ammattiopiston rehtori ja tietokirjailija.
Ura.
Eleniuksen vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Anton Elenius ja Maria Hartonen. Hän kävi ylemmän taideteollisuuskoulun 1905–1908 ja opiskeli sitten ulkomailla ensin Münchenissä ja Wienissä 1908–1909 sekä uudelleen Münchenissä 1912–1913.
Elenius oli yksityisen piirustustoimiston palveluksessa 1908–1917, toimi taideteollisuuskoulun piirustuksen ja tyyliopin opettajana 1917–1929 ja oli vuonna 1929 perustetun Turun Ammattiopiston (myöhemmin Turun maalariammattikoulu ja Turun maalariammattioppilaitos) johtajana ja rehtorina vuoteen 1956 saakka. Hän oli lisäksi Helsingin kirjapainokoulun piirustuksen ja tyyliopin opettajana 1921–1929, Helsingin työväenopiston suomenkielisen osaston piirustuksen opettajana 1919–1929, ammattienedistämislaitoksella tyyliopin luennoitsijana 1921–1928 sekä Maalarilehden päätoimittajana 1917–1950 ja Uusi Aura-lehden taidearvostelijana vuodesta 1943 alkaen. Elenius toimi Suomen maalarityönantajain liiton sihteerinä 1918–1928 ja oli Turun taiteilijaseuran johtokunnan jäsen 1940–1951.
Edvard Eleniuksen veli oli opettaja ja taiteilija Oskar Elenius. Edvard Elenius oli naimisissa vuodesta 1912 Elsa Helena Kyanderin (1884–1973) kanssa.
Bundesautobahn 24

Bundesautobahn 24 (BAB 24), lyhyemmin Autobahn 24 (A 24), on 239 kilometriä pitkä luoteis–kaakkoissuuntainen moottoritie Pohjois-Saksassa. Sen reitti kulkee Hampurista Berliiniin. Väylä sijaitsee Hampurin, Schleswig-Holsteinin, Mecklenburg-Etu-Pommerin ja Brandenburgin osavaltioissa.
Historia.
Moottoritietä Hampurista Berliiniin alettiin suunnitella 1930-luvulla. Rakennustöiden alkuvaiheessa tehtiin Mecklenburg-Etu-Pommerin lounaisosassa lähellä Kogelin kylää pronssikautinen hautalöytö, jonka analysointi siirsi moottoritien rakennustöitä kymmenisen viikkoa. Toisen maailmansodan syttyminen johti työvoimapulaan; virallisesti rakennustyöt keskeytettiin vuonna 1941. Hampurin itäpuolelle valmistunutta tunnelia käytettiin sotatarviketehtaana.
Saksan kahtiajaon (1945–1990) takia tietä alettiin rakentaa valmiiksi vasta vuonna 1978 ja se valmistui marraskuussa 1982. Ennen suursotaa valmistuneille silloille ei enää ollut käyttöä, useimmat niistä purettiin. Hagenowin alueella sijaitsi neuvostojoukkojen ampumapaikka, jonka takia tielinjausta piti muuttaa alkuperäisestä. Ennen Saksojen jälleenyhdistymistä BAB 24 oli yksi kolmesta niin kutsutusta "Transitautobahnista" Länsi-Saksan ja Länsi-Berliinin välillä. Saksojen välisen rajan BAB 24 ylitti Zarrentinin pikkukaupungin kohdalla.
Vuoden 1990 jälkeen BAB 24:ää on uudistettu, jotta se kykenisi välittämään alati kasvavia liikennevirtoja.
Jääpallon SM-kilpailu 1908

Suomen ensimmäinen jääpallomestaruus ratkaistiin talvella 1908, jolloin kilpailuun osallistui neljä joukkuetta. Kyseessä olivat myös ensimmäiset minkään joukkuepallopelin mestaruuskilpailut Suomessa. Suomen mestaruuskilpailujen järjestämistä varten perustettiin Suomen Palloliitto organisoimaan kilpailuja maan jää- ja jalkapallomestaruudesta. Jääpallo tunnettiin vielä tuohon aikaan nimellä "hockey".
Alkuaikoina kilpailuihin osallistui joukkueita vain Helsingistä ja Viipurista. Ensimmäisiin SM-kilpailuihin osallistui kolme helsinkiläisjoukkuetta: PUS, IFK ja Unitas, sekä viipurilainen Viborgs Hockeyklubb. Ensimmäisen mestaruuden ratkaisemiseen riitti kolme ottelua. Helsingissä PUS voitti Unitaksen 6-0 ja eteni loppuotteluun, Viipurissa pelatussa ottelussa HIFK voitti Viborgs Hockeyklubbin maalein 1-4. Kaikkien aikojen ensimmäinen SM-finaali pelattiin Helsingin Pohjoissataman luistinradalla. Polyteknikkojen Urheiluseura voitti ottelussa Helsingin IFK:n maalein 8-3. HIFK johti ottelua jo 3-1, mutta lopulta PUS eteni ensimmäiseksi jääpallomestariksi.
Empires &amp; Allies

Empires &amp; Allies oli Facebookissa pelattava strategiapeli. Peli julkaistiin kesäkuussa 2011 ja sen kehitti yhdysvaltalainen Zynga. "Empire &amp; Allies" oli ilmainen, mutta pelaajat pystyivät ostamaan rahalla lisäominaisuuksia. Peli suljettiin 17. kesäkuuta 2013.
Klikkaa mua

Klikkaa mua on Johanna Vuoksenmaan ohjaama suomalainen draamasarja, jota esitettiin MTV3-kanavalla vuosina 2011–2014. Sarjan kertoo eronneiden ja yksinelävien parin etsinnästä internetin avulla.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi alkoi syyskuussa 2011 ja päättyi saman vuoden marraskuussa. MTV uutisoi 9. elokuuta 2012 sarjan jatkuvan toiselle tuotantokaudella. Uuden kauden kuvaukset alkoivat maaliskuussa 2013 ja kauden esittäminen alkoi televisiosta 13. maaliskuuta 2014. Sarjan molemmat kaudet on julkaistu myös DVD:llä. Toinen kausi julkaistiin DVD:llä 12. marraskuuta 2014.
SVT alkoi esittämään Ruotsissa vuonna 2020 "Dejta"-nimistä sarjaa, joka pohjautuu vapaasti "Klikkaa mua" -sarjan käsikirjoitukseen. Sarjan formaattioikeudet oli myyty ruotsalaiselle tuotantoyhtiölle jo vuonna 2014.
Juoni.
Sarjan päähenkilö on nelikymppinen Ella, jolla on yhteensä kolme lasta kahden eri miehen kanssa. Ella on työssään sisustussuunnittelijana ja juontajana "Suuntana koti" -televisiosarjassa niin kiireinen, ettei ehdi tutustua saati ihastua uusiin ihmisiin. Hän päättää ystävänsä kehotuksesta luoda oman nettideittailuprofiilin "Click Me" -palveluun ja tutustuu sitä kautta mitä erilaisimpiin miehiin.
Sarjassa seurataan myös Ellan ystävien lastentarhaopettaja Tiian ja maanmittauslaitoksella työskentelevän Inarin elämää. Toisella tuotantokaudella seurattiin paljon myös Ellan hyvän ystävän ja alivuokralaisen Eeron tutustumista "Click Me -"palvelun kautta erilaisiin naisiin.
Paul Cremona

Paul Cremona (25. tammikuuta 1946 Valletta – 18. maaliskuuta 2025 Birkirkara) oli maltalainen dominikaaneihin kuuluva roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Michael Gonzi 22. maaliskuuta 1969, ja hänet nimitettiin Maltan arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 2. joulukuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. tammikuuta 2007. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Mercieca, jota avustivat Félix del Blanco Prieto ja George Anthony Frendo.
Cremona valmistui teologian tohtoriksi vuonna 1973 Pyhän Tuomas Akvinolaisen paavillisessa yliopistossa Roomassa. Hän toimi vuosina 1974–1980 ja jälleen kaksi kautta 1997–2003 priorina luostarissa Rabatissa. Vuonna 1981 hänet valittiin dominikaanien Maltan-provinssin provinsiaaliksi, jona hän toimi kaksi nelivuotista kautta. Hän julkaisi lukuisia teologisia ja hengellisiä kirjoja.
Mauro Caruana

Mauro Caruana (16. marraskuuta 1867 – 17. joulukuuta 1943) oli maltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin benediktiinien papiksi 14. maaliskuuta 1891 ja nimitettiin Maltan hiippakunnan piispaksi 22. tammikuuta 1915. Hänet konsekroi Rafael Merry del Val y Zulueta 10. helmikuuta, ja hänet asetettiin virkaansa 25. helmikuuta.
Caruana sai 29. maaliskuuta 1928 arkkipiispan henkilökohtaisen tittelin. Hän johti hiippakuntaansa kuolemaansa saakka.
Chuck Fletcher

Chuck Fletcher (s. 29. huhtikuuta 1967) on vuodesta 2009 lähtien joulukuuhun 2018 saakka toiminut Minnesota Wildin managerina. Tämän jälkeen hän on toiminut samassa tehtävässä Philadelphia Flyersissa. Ennen vuotta 2009 hän toimi apulaismanagerina Florida Panthersissa vuosina 1993–2002, Mighty Ducks of Anaheimissa vuosina 2002–2006 ja Pittsburgh Penguinsissa vuosina 2006–2009. 
Hänen isänsä on jääkiekkovaikuttaja Cliff Fletcher.
Golda Apache

Golda Apache (4. kesäkuuta 1997 – 1. toukokuuta 2020) oli suomalainen shetlanninponiori. Se on Suomen kaikkien aikojen menestynein raviponi.
Golda Apachea valmensivat ja ohjastivat Juho, Liisa ja Sanni Ihamuotila. Se lopetti kilpailu-uransa lokakuussa 2011. Golda Apache on kantakirjattu siitosori, ja sillä on yli 100 varsaa.
Saavutuksia.
Godla Apache saavutti ensimmäisenä A-kategorian (säkäkorkeus alle 107 cm) ponina maailmassa alle kahden minuutin kilometriajan. Ennätysjuoksu tapahtui Oulun Äimäraution raviradalla vuonna 2007. Golda Apachen ravasi kilpailussa ajan 1.59,3 autolähetyksellä 1 100 metrin matkalla. 
Golda Apache voitti A-kategorian ponien suomenmestaruuden seitsemän kertaa sekä monté-suomenmestaruuden viidesti. Ponien kuningastittelin se saavutti Ponikuninkuusraveissa 2005, 2006, 2007 ja 2011. Lisäksi se voitti Tukholman Elitloppet-raveissa kilpaillun ponien Mini-Elitloppetin vuosina 2009 ja 2010.
Busan–Gimhae-pikaraitiotie

Busan–Gimhae-pikaraitiotie on pikaraitiotiejärjestelmä Busanin ja Gimhaen kaupunkien välillä Etelä-Koreassa. Järjestelmä kattaa 21 asemaa yhdellä linjalla, jonka pituus on noin 24 kilometriä.
Pikaraitiotien rakentaminen aloitettiin vuonna 2006, ja järjestelmä avattiin 9. syyskuuta 2011. Pikaraitiotie yhdistää toisiinsa Gimhaen kaupungin keskustan, Gimhaen kansainvälisen lentoaseman ja Busanin metroverkoston.
Jääpallon SM-sarja 1948

Jääpallon Suomen Palloliiton mestaruudesta 1948 pelasi 20 joukkuetta jaettuna kahteen lohkoon aiemman neljän lohkon sijasta. Aiemmasta poiketen ei pelattu välieriä, vaan lohkovoittajat selviytyivät loppuotteluun ja toiseksi sijoittuneet pelasivat pronssiottelun. Suomen mestaruus ratkaisiin liittojen Palloliitto-Työväen Urheiluliitto mestareiden välisessä loppuottelussa.
Itälohkon voitti Warkauden Pallo -35 rasitteenaan tasapelit HJK:n ja HIFK:n kanssa. Lohkon kärkikamppailussa se kukisti uudenvuoden päivänä Lappeenrannan Urheilu-Miehet maalein 4-1. Oulun Palloseura oli länsilohkon paras, vaikka hävisikin Hukille 0-7. Hukat menetti finaalipaikkansa viimeisillä kierroksilla kun joukkue hävisi Seinäjoen Palloseuralle 4-5 ja pelasi Rauman Iirojen kanssa tasan.
SPL:n finaali pelattiin Varkaudessa Joutenlahden jäällä WP-35:n ja OPS:n välillä. Ottelun voitti WP-35 maalein 2-0, mestaruus oli WP-35:n neljäs perättäinen ja kaikkiaan viides, mikä teki seurasta 1940-luvun menestyneimmän jääpalloseuran. WP-35 voitti vielä TUL:n mestarin Turun Pyrkivän liittojen välisessä mestaruusottelussa maalein 6-0. Lappeenrannassa pelatussa pronssiottelussa LUM voitti Hukat niukasti 4-3. Lappeenrantalaisseuroille mitali oli kaikkien aikojen ensimmäinen jääpallon SM-sarjamitali, viipurilaistaustainen helsinkiläisseura Hukat jäi edelleen mitaleitta. Mitalipeleihin seura ei enää kauden 1948 jälkeen päässyt.
Molempien lohkojen neljä viimeistä putosi Suomensarjaan, ja tilalle nousi sarjan supistamisen myötä neljä joukkuetta. Pudonneiden joukossa olivat muun muassa entiset suurseurat Viipurin Sudet ja Helsingin Jalkapalloklubi. 
Palloliiton mestaruussarja.
Lopulliset sijoitukset.
Sarjaan nousivat Kissalan Pojat, Oulun Pallo-Pojat, Vaajakosken Pallo ja Viipurin Reipas. Joukkuemäärä supistettiin 16:een, joten kahdeksan joukkuetta putosi sarjasta.
Jääpallon SM-sarja 1949

Jääpallon Suomen Palloliiton mestaruudesta 1948–1949 pelasi 16 joukkuetta jaettuna kahteen lohkoon. Lohkovoittajat selviytyivät loppuotteluun ja toiseksi sijoittuneet pronssiotteluun. Suomen mestaruus ratkaisiin liittojen Palloliitto-Työväen Urheiluliitto mestareiden välisessä loppuottelussa.
Kausi 1948–49 on toistaiseksi ainoa kun sarjassa on pelannut kaksi joukkuetta Tampereelta. Ilves-Kissojen lisäksi sarjaan oli noussut sen sisarseura Kissalan Pojat. Myös OPS:n sisarseura OPP oli noussut sarjaan, jolloin Oulusta oli mukana kolme joukkuetta. Ensikertalaisia SM-sarjassa olivat myös Viipurin Reipas Lahdesta ja Vaajakoskelainen VaPa.
Itälohkon voitti Lappeenrannan Urheilu-Miehet ainoana rasitteenaan 3–3-tasapeli Warkauden Pallo -35:n kanssa. Vasa IFK oli länsilohkon paras. Loppuottelu pelattiin lohkovoittajien LUM:n ja VIFK:n välillä, missä LUM oli parempi maalein 4–2. Mestaruus oli Lappeenrantalaisseurojen ensimmäinen. Myös Vaasalaiset saivat ensimmäisen mitalinsa.
Palloliiton mestaruussarja.
Loppuottelu.
Helsingin Stadionilla 27. helmikuuta.
Lopulliset sijoitukset.
K-Pojat, OPP, JoPS ja VaPa putosivat sarjasta. Tilalle nousivat Helsingin Jalkapalloklubi, Helsingin Palloseura, Pargas IF ja Varkauden Pallo-Pojat
LUM:n mestarijoukkue: Martti Saure, Toivo Kokkonen, Juhani Halme, Arvo Raitavuo, Veikko Partanen, Niilo Immonen, Pentti Kekola, Aarne Airaksinen, Pentti Vartiainen, Matti Serenius, Erkki Kylliäinen, Erkki Vartiainen, manageri Veijo Pulli.
Jääpallon SM-sarja 1950

Jääpallon Suomen Palloliiton mestaruudesta 1950 pelasi 16 joukkuetta jaettuna kahteen lohkoon. Suomen mestaruus ratkaisiin liittojen Palloliitto ja Työväen Urheiluliitto mestareiden välisessä loppuottelussa.
Itälohkon voitti Warkauden Pallo -35 ainoana rasitteenaan tasapeli Akilleen kanssa. Oulun Palloseura oli länsilohkon paras.
Palloliiton mestaruussarja.
Loppuottelu.
19.helmikuuta 1950 Helsinki
Suomen mestarit.
WP-35:n joukkue 1949-1950: Pentti Antikainen (mv), Väinö Markkanen, Arvo Olkkonen, Kauko Rämö, Martti Nyyssönen, Yrjö Jussila, Leo Huupponen, Niilo Immonen, Ville Kantanen, Pentti Immonen, Martti Vepsäläinen, Hannu Airaksinen, Aarre Airaksinen, Niilo Immonen
Lopulliset sijoitukset.
Lohkojen kaksi viimeistä putosivat Suomensarjaan. Tilalle nousivat Käpylän Urheilu-Veikot, Mikkelin Palloilijat, Oulun Pallo-Pojat ja Rosenlewin Urheilijat -38.
Viipurilaistaustainen seura Helsingin Hukat päätti lopettaa toimintansa jää- ja jalkapallossa kauden jälkeen. Hukat sulautettiin toiseen evakkoseuraan Susiin. Suomen Palloliitto hyväksyi seurojen yhdistymisen, mutta päätti kuitenkin että SM-sarjapaikasta tuli järjestää urheilullisten syiden takia karsintaottelut ennen seuraavaa kautta Suomensarjan lohkokakkosten kesken. Sudet voitti karsinnan ja sai SM-sarjapaikan kaudelle 1950-51.
Lappeenrannan Urheilu-Miesten jääpallotoiminta siirtyi kauden jälkeen Veiterälle.
Philip Sulumeti

Philip Sulumeti (15. elokuuta 1937 – 9. marraskuuta 2025 Nairobi) oli kenialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Kisumun hiippakuntaan paavi Paavali VI 6. tammikuuta 1966. Hän sai 28. toukokuuta 1972 nimityksen Kisumun vihkipiispaksi ja Urcin titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Laurean Rugambwa, jota avustivat Maurice Michael Otunga ja Joannes de Reeper.
Sulumeti sai 9. joulukuuta 1976 nimityksen Kisumun ja 28. helmikuuta 1978 Kakamegan hiippakunnan piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 5. joulukuuta 2014.
Jääpallon SM-sarja 1951

Jääpallon Suomen Palloliiton mestaruudesta 1951 pelasi 16 joukkuetta jaettuna kahteen lohkoon. Lohkovoittajat pääsivät loppuotteluun ja toiseksi sijoittuneet pronssiotteluun. Lohkojen kaksi viimeistä putosivat Suomensarjaan. Suomen mestaruus ratkaisiin liittojen Palloliitto ja Työväen Urheiluliitto mestareiden välisessä loppuottelussa.
Uusina joukkueina sarjassa pelasivat Suomensarjasta nousseet KUV Helsingistä, MP Mikkelistä, OPP Oulusta ja RU-38 Porista. Lisäksi LUM:sta eronneet jääpalloilijat perustivat uuden seuran Lappeenrannan Veiterän, joka peri LUM:n sarjapaikan.
Ennen sarjan alkua järjestettiin myös karsinta yhdestä mestaruussarjapaikasta, kun Helsinkiläinen viipurin evakkoseura Hukat yhdistyi toisen viipurilaistaustaisen seuran Susien kanssa. Karsinnat: Joensuun Maila-Pojat-Sudet 2-4, Vaasan Pallo-Pojat-Porin Kärpät 4-4, Porin Kärpät-Vaasan Pallo-Pojat 1-4, Sudet-Vaasan Pallo-Pojat 5-2. Paikan mestaruussarjassa sai näin Helsinkiin kotiutunut viipurilaisseura Sudet.
Tasaisessa länsilohkossa oli sarjan päättyessä kolme joukkuetta tasapisteissä. Maalieron turvin suurin ennakkosuosikki OPS selviytyi loppuotteluun ja sen paikallisvastustaja OLS jäi pronssiotteluun. Tampereen Ilves-Kissat jäi jälleen mitalipelien ulkopuolelle. Itälohkossa vasta perustettu Veiterä selviytyi lohkovoittajaksi. Se voitti kakkoseksi sijoittuneen WP-35:n 7-0. Ainoan tappion Veiterä kärsi viimeisellä kierroksella YVPS:lle.
Pronssiottelussa WP-35 voitti OLS:n 4-1. OLS:n ensimmäinen jääpallomitali jäi yhä saamatta. Loppuottelussa Helsingissä Veiterä voitti OPS:n maalein 2-0. Veiterä oli perustettu vasta runsaat kolme kuukautta aiemmin, ja seura voitti heti ensimmäisenä kautenaan mestaruuden.
Palloliiton mestaruussarja.
Loppuottelu.
5.maaliskuuta 1951 Helsinki
Suomen mestarit.
Veiterän joukkue 1950-1951: Sakari Ellonen (mv), Jorma Taskinen (mv), Pentti Kekola, Pentti Immonen, Arvo Raitavuo, Pentti Vartiainen, Veikko Partanen, Matti Serenius, Matti Airaksinen, Martti Hyvönen, Toivo Kokkonen, Juhani Halme, Hannu Airaksinen, Aarre Airaksinen, Niilo Immonen Taustajoukot: huoltaja: Heikki Sistonen, Puheenjohtaja, huoltaja: Yrjö Kainlauri
Lopulliset sijoitukset.
Sijoitukset on määritelty sijasta 5 eteenpäin sarjapisteiden ja tarvittaessa maalieron perusteella riippumatta joukkueiden sijoituksesta lohkossaan. Lohkojen kaksi viimeistä kuitenkin putosi sarjasta. Sarjaan nousivat Helsingin Jalkapalloklubi, Joensuun Maila-Pojat, Kouvolan Urheilijain Palloilijat ja Porin Kärpät.
Tukkutalo Heinonen

Tukkutalo Heinonen Oy (puhekielessä Tukkutalo, vuoteen 2007 saakka Kala ja Maatuote) on suomalainen perheyhtiö, jonka toimiala on päivittäiselintarvikkeiden toimitustukkukauppa. Yrityksen toiminta alkoi hedelmien, vihannesten ja tuoreen kalan välityksestä Seinäjoella vuonna 1959. Yhtiö on kehittynyt vuosien saatossa monipuoliseksi HoReCa-sektorin tukkuliikkeeksi, jolla on merkittävä asema maakuntien ruokatoiminnoissa. Yhtiöllä on myös oma tuotemerkki "TALON" sekä "Hedelmäboxi", joka on palvelukonsepti toimistoja ja kokoustiloja varten sekä "Takuulla Läheltä" -lähiruokakonsepti. Tukkutalon tukkutoimipisteet sijaitsevat Seinäjoella ja Jyväskylässä, jossa sijaitsee myös tuotantolaitos. 
Talon Salaattiateriat (Talon) brändillä valmistetaan ja markkinoidaan Takeaway ja - eines ruokia päivittäistavarakaupoille ja Horeca-sektorille. 
Tukkutalo on valtakunnallisen Patu-Suomen Palvelutukkurit Oy:n perustajaosakas. Patu-Palvelutukkurit on suurkeittiöitä palveleva tukkukauppaketju. Palvelutukkureita pidetään yhtenä viidestä valtakunnallisesta päätukusta.
Yhtiön toiminnot on sertifioitu ISO 9001 -laatustandardilla vuonna 2011. Tukkutalo valittiin Kauppalehden vuoden 2004 Maakunnan menestyjäksi. Yhtiölle valmistui vuonna 2009 uusi HoReCa- varasto- ja logistiikkaterminaali Seinäjoelle.
Indy NXT

INDY NXT by Firestone (lausutaan "Indy Next"), aikaisemmin nimellä Indy Lights, on Yhdysvalloissa ajettava autourheilusarja, joka on osa IndyCar-tapahtumaa. Sarja perustettiin vuonna 1986 American Racing Series nimellä. Vuosina 1991-2001 sarjan nimi oli Dayton Indy Lights. Vuosina 2002-2009 sarja oli osa IRL-sarjaa. Vuosina 2010-2022 sarjan nimeksi vakiintui Firestone Indy Lights. Vuonna 2023 Penske Entertainment ilmoitti vaihtavansa sarjan nimen Indy NXT:ksi.
Tykkivene

Tykkivene on sota-alus, joka on suunniteltu kuljettamaan yhtä tai useampaa tykkiä rannikkokohteiden tuhoamiseksi eikä varsinaisiin laivastojen välisiin taisteluihin tai joukkojensiirtoihin.
Historia.
Purjelaivojen aikakaudella tykkivene oli yksi- tai kaksimastoisia tai jopa vain airoin varustettu pienehkö, yhdellä keulaan asennetulla tai parilla kolmella tykillä varustettu alus. Fredrik af Chapmanin 1700-luvulla suunnittelema tykkivene oli 67 jalkaa pitkä, soudettava ja kuusitykkinen. Kaksi isompaa tykkiä oli sijoitettu keulaan ja perään, neljä pienempää puolestaan keulasta ja perästä paapuurin ja tyyrpuurin sektoreihin ampuviksi. Saman aikakauden pienemmässä aluksessa oli yksi eteenpäin suunnattu tykki.
Varhaisimmat höyrykoneilla varustetut tykkiveneet olivat siipirataskäyttöisiä. Ensimmäinen potkurikäyttöinen tykkivene oli Kielissä Conradin telakalla vuonna 1849 Schleswig-Holsteinin laivastolle rakennettu, uppoumaltaan 120-tonninen Von der Tann. Sitä käytettiin sodassa vuosina 1848-1851.
Poliisin painajainen

Poliisin painajainen on vuonna 1995 valmistunut television rikoselokuva. Se aloittaa milwaukeelaisesta poliisiperheestä kertovan trilogian, jonka keskeisimmässä osassa on Charles Bronson.
Juoni.
Paul Fein haluaa viettää syntymäpäivänsä perheen kesken. Hän kutsuu juhliin myös nuorimman, etäisen ja kapinoivan tyttärensä Jackien Kaliforniasta. Jackie lähtee yöllä kaupungille juomaan ja päätyy viettämään yön miljonääri Adam Novaceckin kanssa. Aamulla Jackien herätessä Novaceck makaa kuolleena päähän ammuttuna. Jackie on pääepäilty mutta Paul on varma tyttärensä syyttömyydestä. Hän alkaa etsiä oikeaa tappajaa ja päätyy kontaktinsa kautta erään palkkamurhaajan jäljille mutta Paulin poika Ben haavoittuu takaa-ajossa vakavasti. Hän jää henkiin mutta Paul saa uutta vihiä murhan tilaajasta; selviää, että se on todennäköisesti rouva Novaceck. Uhrilla oli kuitenkin kaksi vaimoa, ja Paulin on selvitettävä, kumpi heistä on syyllinen.
Rževski protiv Napoleona

Rževski protiv Napoleona () on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut venäläinen komediaelokuva. Elokuvan pääosissa nähdään Pavel Derevjanko, Volodymyr Zelenskyi, Svetlana Hodtšenkova, Mihal Jefremov, Marat Bašarov ja Evhen Koševoy. Jean-Claude Van Damme esittää itseään cameo-roolissa.&lt;ref name="Jean Claude Van Damme: Behind Closed Doors Episode 1 (2/3)"&gt;Jean Claude Van Damme: Behind Closed Doors Episode 1 (2/3)&lt;/ref&gt;. Elokuvan on ohjannut Marius Balchunas.
Pihlajan-katajanruoste

Pihlajan-katajanruoste eli pihlajansarviruoste eli katajanpihlajaruoste ("Gymnosporangium cornutum") on ruostesieniin kuuluva itiöemää tekemätön sieni, jolla on kaksi isäntäkasvia. Lajista on käytetty myös suomenkielisiä nimiä katajanpihlajaruoste ja pihlajansarviruoste. Suomesta tunnetaan myös orapihlajaa ja omenaa väli-isäntänään pitäviä katajanruosteita. 
Laji siirtyy katajasta pihlajaan ja takaisin eri vaiheissaan. Katajassa sillä on talvi-itiöitä sekä kesäitiöitä. Pihlajassa sillä on kuromapulloja sekä helmi-itiöitä. Yleisesti ottaen isäntäkasvit selviytyvät hyvin näistä sienistä. Pihlajalle se aiheuttaa yleensä lehtiin erilaisia vaurioita, joista helmi-itiö on piikikkäänä helpohko tunnistaa. Kataja voi kellastua huomattavastikin, mutta harvoin tappaa kasvia.
Sen näkee keväällä katajanoksilla hyytelömäisinä muodostumina, josta itiöt leviävät tuulen mukana pihlajanlehdille. Niillä syntyvissä pahkasarvissa kehittyvät itiöt siirtyvät vuorostaan katajalle, jonka kuorikerrokseen ne muodostavat monivuotisen sienirihmaston.
Alfred Kipkoech Arap Rotich

Alfred Kipkoech Arap Rotich (s. 27. heinäkuuta 1957) on kenialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Nakurun hiippakuntaan 18. marraskuuta 1983 ja nimitettiin Nairobin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Iulium Carnicumin titulaaripiispaksi 9. maaliskuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maurice Michael Otunga, jota avustivat Zacchaeus Okoth ja Raphael S. Ndingi Mwana'a Nzeki. 
29. elokuuta 1997 Kipkoech Arap Rotich sai nimityksen Kenian sotilaspiispaksi.
Lauren Bowles

Lauren Bowles (s. 24. maaliskuuta 1973) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Ura.
Lauren Bowles aloitti televisiouransa vuonna 1991 sarjassa "Seinfeld". Hän on esiintynyt sittemmin monissa televisiosarjoissa kuten "Sukuvika", "Amyn lailla" ja "Edessä uusi elämä". Vuosina 2002–2003 hänellä oli rooli sarjassa "Watching Ellie", jonka pääosassa oli hänen sisarpuolensa Julia Louis-Dreyfus. Bowles alkoi näytellä sarjassa "True Blood" vuonna 2010. Hän on esiintynyt elokuvissa "Art School Confidential", "Sekaisin suhteessa" ja "Hall Pass – lupa rellestää".
Yksityiselämä.
Bowles on naimisissa näyttelijä Patrick Fishlerin kanssa. He olivat ystäviä yhdeksän vuotta ennen seurustelun aloittamista. Parilla on vuonna 2009 syntynyt tytär. Näyttelijä Julia Louis-Dreyfus on Bowlesin sisarpuoli äidin puolelta.
Urmila Matondkar

Urmila Matondkar (s. 4. helmikuuta 1974 Bombay, Maharashtra) on intialainen näyttelijä. Hän aloitti uransa lapsinäyttelijänä, ja teki ensiesiintymisensä aikuisena malajalaminkielisessä elokuvassa "Chanakyan" (1989). Hänestä tuli suosittu näyttelijä hindinkielisessä elokuvateollisuudessa esiinnyttyään menestyselokuvissa, kuten draamakomediassa "Rangeela" (1995), draamassa "Judaai" (1997) ja rikostrillerissä "Satya" (1998), jotka toivat hänelle Filmfare Awards -ehdokkuuksia. Hän voitti parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinnon kauhuelokuvasta "Bhoot" (2003). Matondkar on esitetty usein seksisymbolina Intian mediassa. Hänet tunnetaan myös tanssitaidoistaan.
Yksityiselämä.
Matondkar avioitui kashmirilaisen liikemies ja malli Mohsin Akhtar Mirin kanssa 3. maaliskuuta 2016.
Telesphore Placidus Toppo

Telesphore Placidus Toppo (15. lokakuuta 1939 – 4. lokakuuta 2023) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Franz von Streng 3. toukokuuta 1969, ja hänet nimitettiin Dumkan hiippakunnan piispaksi 8. kesäkuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pius Kerketta, jota avustivat Leo Tigga ja Joseph Robert Rodericks.
Toppo sai 8. marraskuuta 1984 nimityksen Ranchin arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 7. elokuuta 1985 hänestä tuli sen arkkipiispa. Hänet valittiin kardinaaliksi 21. lokakuuta 2003, jolloin hän sai nimityksen Sacro Cuore di Gesù agonizzante a Vitinian kardinaalipapiksi. Hän osallistui vuoden 2005 konklaaviin.
Toppo suoritti opintonsa Ranchin St. Xavier's Collegessa, Rooman Paavillisessa Urbaniana-yliopistossa (teologian lisensiaatti) ja Ranchin yliopistossa (maisterinarvo historiassa).
Lumilautailu talviolympialaisissa 2014

Lumilautailussa kilpailtiin Sotšin 2014 talviolympialaisissa 6.–22. helmikuuta. Tapahtumia oli kymmenen: miesten sekä naisten lumikouru, slopestyle, lumilautakrossi, parierikoispujottelu ja parisuurpujottelu. Uusia olympialajeja olivat slopestyle ja parierikoispujottelu.
Tapahtumat järjestettiin Roza Hutorin extremepuistossa, jonne mahtui 4000 henkilöä.
Aikataulu.
Lähde
Miehet.
Lumikouru.
Finaali 11. helmikuuta
&lt;br&gt;
Slopestyle.
Finaali 8. helmikuuta
&lt;br&gt;
Lumilautakrossi.
Finaali 18. helmikuuta
Kilpailu oli tarkoitus käydä 17. helmikuuta, mutta se siirrettiin sankan sumun takia seuraavalle päivälle.
&lt;br&gt;
Parierikoispujottelu.
Finaali 22. helmikuuta
&lt;br&gt;
Parisuurpujottelu.
Finaali 19. helmikuuta
&lt;br&gt;
Naiset.
Lumikouru.
Finaali 12. helmikuuta
&lt;br&gt;
Slopestyle.
Finaali 9. helmikuuta
&lt;br&gt;
Lumilautakrossi.
Finaali 16. helmikuuta
&lt;br&gt;
Parierikoispujottelu.
Finaali 22. helmikuuta
&lt;br&gt;
Parisuurpujottelu.
Finaali 19. helmikuuta
&lt;br&gt;
Piera Martell

Piera Martell (s. 2. heinäkuuta 1943 Jona, Sankt Gallen) on sveitsiläinen laulaja, joka tunnetaan osallistumisestaan vuoden 1974 Eurovision laulukilpailuun. 
Martell edusti Euroviisuissa Sveitsiä laululla ”Mein Ruf nach dir”. Kilpailun voitti ABBA, ja siihen osallistui valmiiksi kansainvälisesti tunnettuja esiintyjiä, kuten Olivia Newton-John, Gigliola Cinquetti ja Mouth &amp; MacNeal; Martell sai laululla vain kolme pistettä. Tämä pistemäärä toi Sveitsille jaetun viimeisen sijan Saksan, Norjan ja Portugalin kanssa.
Martell pyrki epäonnistuneesti edustamaan Euroviisuihin vuonna 1976 Saksaa kappaleella ”Ein neuer Tag”, vuonna 1977 Sveitsiä kappaleella ”Aldo Rinaldo” ja vuonna 1978 jälleen Sveitsiä kappaleella ”Hier, Pierre”. Martellin aktiivinen ura musiikkiteollisuudessa jatkui vuoteen 1981 asti.
Filomeno do Nascimento Vieira Dias

Filomeno do Nascimento Vieira Dias (s. 18. huhtikuuta 1958 Luanda) on angolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Luandan arkkihiippakuntaan 30. lokakuuta 1983 ja nimitettiin Luandan vihkipiispaksi sekä Flumenpiscensen titulaaripiispaksi 4. lokakuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. tammikuuta 2004. Pääkonsekraattorina toimi Alexandre do Nascimento, jota avustivat Giovanni Angelo Becciu ja Damião António Franklin.
11. helmikuuta 2005 do Nascimento Vieira Dias sai nimityksen Cabindan hiippakunnan piispaksi.
Eurocup Formula Renault 2.0 -kausi 2005

Eurocup Formula Renault 2.0-kausi 2005 oli sarjan 15:s kausi. Kausi alkoi Belgian, Zolderin radalla ja päättyi Italian Monzassa. Sarjan mestaruuden voitti japanilainen Kamui Kobayashi. Toiseksi sijoittui saksalainen Michael Ammermüller ja kolmanneksi ranskalainen Yann Clairay.
Bolšoi-areena

Bolšoi-areena () on vuonna 2012 valmistunut monikäyttöareena Sotšin Adlerissa Venäjällä. Sen pääkäyttäjänä toimii KHL-joukkue HK Sotši. Areenalla järjestettiin vuoden 2014 talviolympialaisten jääkiekko-ottelut yhdessä Šaiba Arenan kanssa. Ennen olympiaturnausta areenalla pelattiin alle 18-vuotiaiden jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut.
Bolšoi-areenan rakentaminen maksoi noin 130 miljoonaa euroa. Sen katossa on 38 000 led-valoa, joilla areenan ulkopuolesta voi tehdä suuren värinäytön.
Khairy Shalaby

Khairy Shalaby (; 31. tammikuuta 1938 – 9. syyskuuta 2011) oli egyptiläinen kirjailija. Hän kirjoitti noin 70 teosta, joista kaksikymmentä kaunokirjallisia sekä lisäksi kriittisiä tutkimuksia, historiallisia novelleja, näytelmiä ja novellikokoelmia. Shalabya arvostetaan erityisesti romaaneista, jotka kuvaavat "Egyptin katuja".
Palkinnot ja tunnustukset.
Sahalbylle on myönnetty Naguib Mahfouzin kirjallisuusmitali 2003 teoksesta "The Lodging House". Teos on myös Arabiankielisten kirjailijoiden liiton 105 parhaan 1900-luvun teoksen listalla sijalla 38. Teos "Istasia" oli vuonna 2010 ehdokkaana palkinnon International Prize for Arabic Fiction saajaksi.
We Made It

We Made It on Busta Rhymesin promosingle, jolla vierailee myös Linkin Park. Kappaleen oli tarkoitus sisältyä Busta Rhymesin kahdeksannelle studioalbumille "Back on My B.S.", mutta kappaletta ei lopulta lisätty albumille, koska albumi julkaistiin eri levy-yhtiön kautta kuin "We Made It" -kappale. Kappaleen tuottamisesta vastaavat Cool &amp; Dre sekä Linkin Parkin Mike Shinoda. Single julkaistiin 29. huhtikuuta 2008, ja se debytoi Billboard Hot 100 -listan sijalla 65.
Kappale löytyy myös Madden NFL 09 -pelin soundtrackilta.
Agavekolibri

Agavekolibri ("Taphrolesbia griseiventris") on Perun kotoperäinen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Se elää suppeahkolla alueella Perun luoteisosan Andeilla, Cajamarcan eteläosista läntiseen Huánucoon. Lajin elinympäristöjä ovat subtrooppiset ja trooppiset pensasmaat. Kannaksi arvioidaan 375–1 500 yksilöä.
Agavekolibrin pää, selkä, siivet ja pyrstö ovat kiiltävän vihreät. Pitkän ja haarautuneen pyrstön kärjet ovat oranssit. Koiraan vatsa on harmaa ja naaraan ruskehtava. Agavekolibrin ravintoa on kasvien mesi.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin erittäin uhanalaiseksi pienen populaatiokoon takia. Lajia uhkaa elinympäristöjen väheneminen.
Władysław Taczanowski kuvaili lajin holotyypin Paucalista vuonna 1883.
Münchenin kaupunginmuseo

Münchenin kaupunginmuseo () on Münchenin ja sen asukkaiden historiaa dokumentoiva, kokoava ja esillepaneva museo. Kaupungin arkistonhoitaja Ernst von Destouches perusti museon 29. heinäkuuta 1888, ja se sijaitsee myöhäisgoottilaisessa asevarastossa.
Rakennus.
Keskiajalla Münchenin kaupunki kaavoitti tulevan museon tontin ensin vaunuvarastoksi, sitten paloasemaksi ja lopulta kaupungin vilja-aitaksi. Kolmikerroksinen tiilirakennus valmistui viimein vuosina 1491-1496 muurarimestari Lukas Rottalerin valvonnan alaisuudessa, ja se oli kaupungin suurin myöhäiskeskiajan rakennusprojekti heti Frauenkirchen ja Altes Rathaus -tanssisalin jälkeen.
Rakennusta kutsuttiin aluksi viljavarastoksi sen alkuperäisen käyttötarkoituksen mukaan, mutta pian vuonna 1520 siitä ruvettiin käyttämään nimitystä asevarasto, koska siellä säilytettiin kaupungin sota-ajan aseistusta. Kaupunki ei päivittänyt tätä aseistusta, joten kun vuoden 1848 kapinassa Münchenin asukkaat valtasivat asevaraston, he löysivät vain vanhentunutta aseistusta, josta ei ollut kapinassa hyötyä.
Asevaraston pihalle avattiin 1800-luvun alussa köyhien soppakeittiö amerikkalaiskeksijä ja Rumfordin kreivi Benjamin Thompsonin aloitteesta, ja siellä tarjoiltiin köyhille Rumfordin keittoa.
Morris-tanssijat.
Münchenin kaupungin omistamista taideteoksista arvokkaimmat ovat Erasmus Grasserin vuonna 1480 veistämät Morris-tanssija-patsaat (). Morris-tanssi on alun perin maurilaista alkuperää oleva loikkiva tanssi, jota myöhemmin tanssittiin myös Münchenin herttuan rakennuttamassa suuressa tanssisalissa Altes Ratshausissa, jota varten patsaat oli veistetty. Salissa oli näytillä hallitsijasuvun vaakunat, ja sitä koristivat yli sata kilpeä. Patsaat löydettiin uudestaan 1900-luvun alussa.
Kambodžan erityistuomioistuin

Kambodžan erityistuomioistuin tai punakhmer-tuomioistuin (Extraordinary Chambers in the Courts of Cambodia, ECCC) on Phnom Penhissä sijaitseva Yhdistyneiden kansakuntien ja Kambodžan hallituksen perustama erityistuomioistuin. Sen tarkoituksena on syyttää Punaisten khmerien johtajia ja henkilöitä, jotka olivat suurimmassa vastuussa 17. helmikuuta 1975–6. tammikuuta 1979 tapahtuneista joukkotuhonnasta, rikoksista ihmisyyttä vastaan ja sotarikoksista. Vaikka YK oli apuna tuomioistuimen luomisessa, se on silti itsenäinen kambodžalainen tuomioistuin, jossa on kuitenkin kansainvälistä edustusta.
Vuonna 1997 Kambodžan hallitus pyysi YK:ta avustamaan punaisten khmerien johtohenkilöiden saamisessa tuomiolle. Neljä vuotta myöhemmin Kambodžan kansalliskokous hyväksyi lain uuden tuomioistuimen perustamiseksi. YK ja Kambodža pääsivät sopimukseen tuomioistuimen toiminnasta kesäkuussa 2003. Virallisesti tuomioistuin perustettiin vuoden 2006 alussa.
Pahamainen vankilanjohtaja Kang Kek Ieu eli Duch oli ensimmäinen punakhmer-johtaja, joka saatiin oikeuteen. Hänen oikeudenkäyntinsä alkoi marraskuussa 2007. Heinäkuussa 2010 hänelle langetettiin murhista, kidutuksesta, raiskauksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan 35 vuoden vankeusrangaistus, josta hänelle määrättiin kärsittäväksi 19 vuotta, koska tutkintavankeuden lisäksi jäljelläolevasta vankeusrangaistuksesta vähennettiin viisi vuotta laittoman pidätyksen vuoksi. Syyttäjät olivat vaatineet 40 vuoden rangaistusta. Helmikuussa 2012 Duch tuomittiin vetoomustuomioistuimessa elinkautiseen vankeuteen rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Kambodžalaiset ovat valittaneet tuomioistuimen hitaudesta. Osa viivästyksistä on johtunut Kambodžan oikeusjärjestelmä, joka on heikko ja poliittiselle painostukselle altis. Kambodžassa ei ole kunnollista järjestelmää edes yksinkertaisille oikeustapauksille, kun kansanmurhatuomioistuimen tapaukset ovat huomattavan monimutkaisia. Lisäksi kaikki Kambodžan nykypoliitikoista eivät kannata tuomioistuimen toimintaa, sillä monet heistä olivat myös punakhmerhallinnossa. Duchin tapaus oli kuitenkin suhteellisen helppo, sillä hän oli henkilökohtaisesti allekirjoittanut tuhansia kuolemantuomioita.
Erityistuomioistuin tuomitsi punakhmerjohtajat Nuon Chean ja Khieu Samphanin elinkautiseen vankeuteen monenlaisista rikoksista ihmisyyttä vastaan elokuussa 2014 sekä niinikään elinkautiseen vankeuteen kansanmurhasta marraskuussa 2018.
It Is So.

It Is So. on suomalaisen rockyhtye Stala &amp; SO.:n esikoisalbumi. Se julkaistiin 16. helmikuuta 2011 levymerkillä 3rd Strike Music.
KNM Eidsvold

KNM Eidsvold oli Norjan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Eidsvold-luokan rannikkopanssarilaiva, joka osallistui Norjan puolustukseen Saksan hyökättyä maahan huhtikuussa 1940. Saksan laivaston hävittäjä upotti aluksen 9. huhtikuuta Narvikin satamassa.
Palvelus.
Alus osallistui vuoden 1911 kruunajaisiin.
Aamulla 9. huhtikuuta 1940 Saksan laivaston osasto tunkeutui Narvikin satamaan sumun ja lumipyryn suojassa. Norjan laivaston alusten havaittua satamaan tunkeutuvat saksalaiset ne aloittivat valmistautumisen taisteluun. Hieman myöhemmin saksalaiset havaitsivat "Eidsvoldin", joka määräsi saksalaisosaston pysähtymään.
Saksalaiset vaativat norjalaisalusta antautumaan, mutta aluksen päällikkö Odd Isachsen Willoch kieltäytyi. Hävittäjä "Z21 Wilhelm Heidkamp" laukaisi torpedonsa, joista kaksi osui rannikkotaistelulaivaan. "Eidsvold" räjähti osumien seurauksena ja upposi sekunneissa. Ainoastaan kuusi miehistön 161 jäsenestä pelastui tuhosta.
KNM Norge

KNM Norge oli Norjan laivaston vuonna 1901 valmistunut Eidsvold-luokan rannikkopanssarilaiva, joka osallistui Norjan puolustukseen Saksan hyökättyä maahan toisessa maailmansodassa huhtikuussa 1940. Se oli vanhentunut toisen maailmansodan alkaessa. Saksan laivaston hävittäjän "Z11 Bernd von Arnimin" laukaisemat torpedot upottivat aluksen Narvikin satamaan 9. huhtikuuta 1940. Sen miehistöstä pelastui ainoastaan 90 miestä.
Valmistus.
Alus tilattiin Newcastle on Tynestä Armstrong Whitworthin Elswickin telakalta, jossa köli laskettiin 14. huhtikuuta 1899 telakkanumerolla 698. Alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1900 ja otettiin palvelukseen 7. helmikuuta 1901.
Palvelus.
Alus osallistui kesäkuussa 1902 Spitheadissä pidettyyn kuningas Edvard VII:n kruunajaisten laivastokatselmukseen. Alus oli rannikkopanssarilaivaosaston mukana Skagerrakissa 1905, kun pelättiin sodan puhkeavan Ruotsia vastaan. Ensimmäisen maailmansodan aikana alus partioi panssarilaivaosaston mukana Norjan länsirannikolla valvomassa puolueettomuutta.
Aluksen kaksi kaksitoistanaulaista vaihdettiin 76 millimetrin ilmatorjuntatykeiksi 1930-luvulla. Myöhemmin aluksen ilmatorjuntaa vahvennettiin vielä kahdella 20 millimetrin Oerlikonin ilmatorjuntatykillä sekä kahdella 12,7 mm:n ja neljällä 7,92 mm:n Colt-ilmatorjuntakonekiväärillä.
Saksan hyökätessä Norjaan huhtikuussa 1940 alus oli sisaraluksensa kanssa vartioaluksensa Ofotvuonossa osana 3. meripuolustusalueen Ofotvuonon osastoon liitettyä panssarilaivaviirikköä. Partioalukset ilmoittivat varhain 9. huhtikuuta, että vuonoon tunkeutui tunnistamattomia aluksia. "KNM Eidsvold" lähti vastaanottamaan saapuvia aluksia ja "Norge" jäi päällikkönsä komentajakapteeni P. Askimin alaisuudessa satamaan kytkettynä puhelimella rannikkopuolustuksenesikuntaan. Hieman ennen hälytystä oli tullut ehdoton kielto olla ampumatta alueella olevia Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia. Tunnistuksen jälkeen "Eidsvold" ampui varoituslaukauksen. Hävittäjä "Z21 Wilhelm Heidkamp" laukaisi torpedonsa, ja niistä kolme osui "Eidsvoldiin" räjäyttäen rannikkopanssarilaivan.
"Norge" avasi tulen satamaan tunkeutuvia aluksia vastaan. Alus ehti ampua 17 laukausta ennen kuin kaksi "Bernd von Arnimin" laukaisemaa torpedoa osui siihen. Vaurioitunut alus upposi nopeasti ja ainoastaan 90 miestä pelastui tuhosta.
MZ SM 125

MZ SM 125 on MZ Motorrad- und Zweiradwerk GmbH:n valmistama Supermoto-mallinen kevytmoottoripyörä, joka on ollut myynnissä vuodesta 2001. Pyörien valmistus loppui kuitenkin vuonna 2008 Motorrad- und Zweiradwerk GmbH:n lopetettua toimintansa. Tehdas ilmoittaa huippunopeudeksi 110 km/h.
Tekniikka.
SM 125 -mallissa käytetään nestejäähdytteistä, yksisylinteristä, neliventtiilistä DOHC-moottoria. Tehoa siinä on 11kW (15 hv), joka on suurin sallittu määrä kevytmoottoripyörille Suomessa. Myös SX (enduro) ja RT (naku) -malleissa käytetään samaa moottoria sekä runkoa. Osien maahantuoja Suomessa on Tokimoto Oy.
Aiheesta muualla.
Tokimoto Oy
Luettelo Suomen malmikaivoksista

Tämä on luettelo Suomessa nykyisin toimivista tai aikaisemmin toimineista malmikaivoksista.
Lopetetut.
Tähdellä merkittyjen avaamista harkitaan uudelleen.
Buda-Kašaljova

Buda-Kašaljova () eli Buda-Košeljovo () on pieni kaupunki Homelin alueella Valko-Venäjän itäosissa. Kaupunki toimii samannimisen hallinnollisen piirin (raion) keskuksena. Valkovenäläisen väestönlaskennan mukaan Buda-Kašaljovan kaupungissa asui 9 016 ja koko piirissä 35 738 ihmistä (10/2009). Buda-Kašaljovan piiriin kuuluu myös 2 563 asukkaan kaupunkityyppinen taajama Uvaravitšy (, ).
Kaupungin keskustassa on päärataverkon Minsk–Babruisk–Žlobin–Homel-osuuden väliasema ja sen vierellä pieni linja-autoasema. Kantatie P38 tuo yhteyden valtateille M5 ja M8. Lähimmät isommat kaupungit ovat rautateitse noin 40 kilometrin päässä sijaitsevat Homel ja Žlobin.
Bensaahan ne pojat tuli hakemaan

Bensaahan ne pojat tuli hakemaan on "Steen1" -nimellä tunnetun rap-artisti Seppo Lampelan ja näyttelijä Jussi Lammen 6. huhtikuuta 2011 julkaistu yhteisalbumi. Sen julkaisi Monsp Records.
Taustaa.
Albumin ensimmäinen single "Tennispallobiisi" julkaistiin 28. helmikuuta 2011. Singlellä vierailee Seppo Lampelan tytär Kastanja. Albumi sisältää kaksi levyä, joista toisella levyllä ovat kappaleiden akustiset versiot.
Albumin nimi tulee suomalaisen "V2 – Jäätynyt enkeli" -elokuvan kohtauksesta, jossa Veikko Hopea (Jussi Lampi) täyttää huoltoasemalla kahden romanin auton bensiinillä todeten samalla "Bensaahan ne pojat tuli hakemaan".
Šimanovsk

Šimanovsk () on kaupunki ja kaupunkipiiri Amurin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Bolšaja Pjora -joen yläjuoksulla 251 kilometriä alueen pääkaupungista Blagoveštšenskistä pohjoiseen. Sen kautta kulkee Siperian rata. Kaupunki on myös ympäröivän, maaseudusta koostuvan Šimanovskin piirin keskus. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 19 815 henkeä ja Šimanovskin piirissä 5 856 henkeä.
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1910 perustetusta rautatieasemasta. Se on saanut nimensä vuonna 1918 ammutusta vallankumouksellisesta Vladimir Šimanovskista. Vuonna 1950 Šimanovskista tuli kaupunki. Myöhemmin siitä muodostui yksi Baikalin–Amurin rautatien rakentamisen keskuksista. Nykyään kaupungissa on rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä sekä koneenrakennus- ja metsäteollisuutta.
Välihampaat

Välihampaat () ovat ihmisen hampaiston hampaita. Ne sijaitsevat kulmahampaiden ja poskihampaiden välissä. Ihmisen pysyvässä hampaistossa on 8 välihammasta, eli 2 joka hammassektorilla. Maitohampaissa ei ole välihampaita.
Välihampaita pidetään yleisesti "siirtymähampaina" ruokapalojen irrottamisen ja niiden pureskelun välillä, sillä niillä on sekä kulmahampaiden että poskihampaiden ominaisuuksia. Useilla nisäkkäillä on neljä välihammasta hammassektorilla. Hammaslääkärikielessä välihampaita kutsutaan "nelosiksi" ja "vitosiksi".