tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maija Toppila

Maija Marja Hannele Toppila (s. 10. tammikuuta 1956 Oulu) on suomalainen päätoimittaja.
Toppila syntyi Veli Toppilan ja Elvi Haapalan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1987 on psykiatrian erikoislääkäri Jorma Hannula. Toppila pääsi ylioppilaaksi 1975 ja valmistui filosofian maisteriksi 1982 Helsingin yliopistosta. Johtamisen erikoisammattitutkinnon hän suoritti 2003. Toppila on työskennellyt useissa suomalaisissa aikakauslehdissä toimittajana, toimitussihteerinä ja toimituspäällikkönä. Päätoimittaja hän on ollut seuraavissa Sanoma Oyj:n lehdissä: "Hyvä Terveys" 2003–2008, "ET-lehti" 2008–2012 ja "Glorian Antiikki" 2012–2014. Vuonna 2014 Fokus Media Finland osti "Glorian Antiikin", mutta Toppila jatkoi lehden päätoimittajana elokuuhun 2019. Lehden nimi vaihtui 7.1.2015 muotoon "Antiikki &amp; Design".. Vuonna 2019 hän sai Aikakauslehtien päätoimittajat ry:n Julius-palkinnon.
Iikka Savisalo

Iikka Tuomas Savisalo (s. 11. marraskuuta 1972 Mikkeli) on suomalainen yritysjohtaja. Hän oli entisen Valoe Oyj:n toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen. Hän on Hannu Savisalon vanhin poika ja koulutukseltaan merkonomi. Iikka Savisalo on toiminut Savcor-konsernissa monissa johtotehtävissä, muun muassa Savcor One Oy:n ja Savcor Oneline Oy:n toimitusjohtajana.
Maaliskuussa 2025 Iikka Savisalo jätti Valoe Oyj:n toimitusjohtajan tehtävän, ja huhtikuussa 2025 yhtiö asetettiin konkurssiin.
Iiro Kuosa

Iiro Kuosa (s. 26. kesäkuuta 1991 Lohja) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Hyvinkään Tahkoa. Ulkokentällä Kuosa pelaa ykkösvahtina, ja hänet tunnetaan erittäin hyvänä etukenttäpelaajana. Sisäpelissä Kuosa toimii yleensä vaihtajan roolissa.
Kuosa pelasi Suomensarjaa kasvattajaseurassaan Vihdin Pallossa vuosina 2007–2011. Kaudeksi 2011 hän siirtyi Hyvinkään Tahkon junioripelaajaksi ja pääsi pelaamaan Poikien Superpesistä kahtena viimeisenä juniorivuotenaan. Tie aikuisten sarjoihin avautui vuonna 2012, kun Kuosa pelasi 23 ottelua Ykköspesistä Puna-Mustissa ja kaksi ottelua Superpesistä Hyvinkään Tahkossa.
Kuosan vastuu Tahkossa kasvoi vähitellen, ja hän edusti seuraa lopulta kauden 2016 loppuun saakka. Tämän jälkeen Kuosa siirtyi Joensuun Mailaan, jossa hän pelasi kauteen 2023 asti. Kaudeksi 2024 hän siirtyi takaisin Hyvinkään Tahkoon.
Kauden 2023 loppuun mennessä Kuosa on pelannut 303 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt 3+49 juoksua, tuonut 47 juoksua ja kerännyt 320 kärkilyöntipistettä. Itä–Länsi-otteluun hänet on valittu kuusi kertaa. SM-mitaleita Kuosa on voittanut neljä: kaksi kultaa (2018, 2019) ja kaksi pronssia (2017, 2022).
Koulutukseltaan Kuosa on luokanopettaja ja matematiikan aineenopettaja. Hän on opiskellut Itä-Suomen yliopistossa Joensuussa.
He tappoivat öisin

He tappoivat öisin ("The Act of Killing") on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Joshua Oppenheimerin ohjaama dokumenttielokuva, joka kertoo Indonesian 1960-luvun joukkomurhista. Se oli ehdolla parhaan dokumentin Oscar-palkinnon saajaksi vuoden 2014 gaalassa. "He tappoivat öisin" sai parhaan dokumentin Bafta-palkinnon vuonna 2014. Elokuva on voittanut lisäksi Euroopan elokuva-akatemian vuoden 2013 parhaan dokumenttielokuvan palkinnon sekä Berliinin elokuvajuhlien dokumenttielokuvien Panorama-yleisöpalkinnon.
Vuonna 2016 "He tappoivat öisin" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 14. parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Nina Sevelius

Nina Marjaana Sevelius (o.s. Rekola, s. 1962 Nakkila) on suomalainen televisiokuuluttaja ja vuoden 1983 Miss Suomi. Hän toimi vuoteen 2025 asti Yle TV1:n kuuluttajana.
Sevelius oli ennen Miss Suomeksi valintaansa voittanut jo Miss Satakunta ja Suomen Teiniprinsessa -tittelit vuonna 1979 sekä "Apu"-lehden Aputyttö-kilpailun 1981. Vuonna 1983 Saint Louisissa järjestetyissä Miss Universum -kilpailussa Sevelius kuului ennakkosuosikkien joukkoon ja selvisi semifinaaleihin 12 parhaan joukkoon.
Unweaving the Rainbow (albumi)

Unweaving the Rainbow on kanadalaisen yhtyeen Frameshiftin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä InsideOut Music.
Albumi on konseptialbumi, jossa on vaikutteita kirjailija Richard Dawkinsin kirjoituksista.
Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2011

Salibandyn naisten maailmanmestaruuskilpailut 2011 olivat historian 16. maailmanmestaruuskilpailut ja kahdeksannet naisten MM-kisat. Kisat järjestettiin Sveitsissä, Sankt Gallenissa.
Turnaus kisattiin 16 joukkueen kesken, jotka jaettiin neljään lohkoon. Lohkojen kaksi parasta jatkoi pudotuspeleihin.
Turnauksen voitti Ruotsi, joka päihitti finaalissa Suomen. Pronssia voitti Tšekki.
Sijoitus- ja mitaliottelut.
Neljännesfinaalit
Välierät
Pronssiottelu
Loppuottelu
Soilikit

Soilikit ("Streptocarpus") on gesneriakasvien heimoon kuuluva suku.
Ulkonäkö ja koko.
Kukkien värejä ovat valkoisen, sinisen ja punaisen sävyt. Alasuvun "Streptocarpella" lajeilla on pysty varsi. Alasuvun "Streptocarpus" lajeilla puolestaan on erittäin lyhyet varret ja lehdet ovat tyvessä ruusukkeena.
Levinneisyys.
Soilikit kasvavat alkuperäisinä Afrikan keski- ja eteläosassa ja Madagaskarilla.
Käyttö.
Soilikkeja käytetään huonekasveina. Kasvit viihtyvät valoisalla ja lämpimällä kasvupaikalla. Tosin talvella lämpöä ei tarvitse olla paljoa. Ilmankosteuden tulee olla korkea. Lisäämiseen käytetään lehtipistokkaita, jotka leikataan halki ennen istuttamista.
Andrew Wiggins

Andrew Christian Wiggins (s. 23. helmikuuta 1995 Thornhill, Ontario) on kanadalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Hän edustaa NBA:ssa pelaavaa Golden State Warriorsia.
Urheilu-ura.
Wiggins edusti Minnesota Timberwolvesia vuodesta 2014 lähtien, kunnes hänet hänet vaihdettiin D'Angelo Russelliin joka pelasi Golden State Warriorsissa. Wiggins oli ensimmäinen varaus. Hän voitti kauden 2014–2015 .
Wiggins on viiden kauden aikana pelannut NBA:ssa 400 runkosarjaottelua ja viisi pudotuspeliä. Hän on kuulunut kaikissa otteluissaan aloituskentälliseen. Marraskuussa 2016 ottelussa Los Angeles Lakersia vastaan hän teki 47 pistettä. Kaudella 2016–2017 hän teki runkosarjassa 22,8 pistettä ottelua kohden. Hän pelasi tuolla kaudella eniten koko NBA:ssa ja oli ottelukohtaisessa peliaikatilastossa 37,2 minuutillaan kolmas.
Vuonna 2022 Wiggins valittiin ensimmäisen kerran urallaan un. Saman kauden päätteeksi hän voitti Warriorsissa NBA:n mestaruuden.
Yksityiselämä.
Wiggins syntyi ja kasvoi Ontarion provinssissa, Kanadassa. Hänen isänsä Mitchell Wiggins on entinen NBA-koripalloilija ja äiti Marita Payne olympiatason pikajuoksija sekä kaksinkertainen olympiahopeamitalisti.
Piileat

Piileat ("Pilea") on nokkoskasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
Ulkonäkö ja koko.
Osalla lajeista versot riippuvat ja kasvavat alaspäin. Osa lajeista on muodoltaan mätästäviä.
Levinneisyys.
Piileat ovat lähtöisin trooppiselta vyöhykkeeltä ympäri maailmaa.
Elinympäristö.
Kasvit viihtyvät puolivarjossa.
Käyttö.
Piileoita käytetään huonekasveina. Lisääminen onnistuu pistokkaista. Kasvia voi myös jakaa keväällä tehtävän mullan vaihdon yhteydessä. Vettä kasvit tarvitsevat paljon kaikkina vuoden aikoina.
Tapani Hämäläinen

Aarno Tapani Hämäläinen (8. heinäkuuta 1948 Kuopio − 15. heinäkuuta 1985 Kuopio) oli suomalainen jalkapalloilija. Hän pelasi urallaan 170 SM-sarjaottelua Kuopion Palloseurassa, Kuopion Pallotovereissa, Oulun Työväen Palloilijoissa ja Kuopion Elossa vuosina 1967−1982. Hämäläinen on yksi harvoista pelaajista, joka on pelannut pääsarjaa kaikissa kolmessa kuopiolaisseurassa.
Hämäläinen lopetti pääsarjauransa heinäkuussa 1982 saatuaan sydänkohtauksen Kuopion Elon olessa palaamassa vierasottelustaan Lahdesta. Hän jatkoi pelaamista ikämiessarjoissa Puijon Pallon joukkueessa ja menehtyi kesällä 1985 saatuaan sydänkohtauksen kesken ottelun Kuopion keskuskentällä.
Valtteri Parikka

Lasse Valtteri Parikka (s. 8. joulukuuta 1994 Järvenpää) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän on pelityyliltään hyökkäävä puolustaja.
Ura.
Seuraura.
Parikka on Järvenpään Haukkojen kasvatti. Hän siirtyi KJT:stä C-juniori-ikäisenä Hämeenlinnan Pallokerhoon kaudeksi 2009–2010. Parikka toimi joukkueen C-nuorten varakapteenina ja oli HPK:n tehokkain puolustaja runkosarjassa tehoilla 4+18=22. Hän kuului joukkueen kapteenistoon myös B-nuorissa seuraavalla kaudella 2010–2011, jolloin Parikka voitti B-nuorten SM-sarjan runkosarjan jäähypörssin 87 minuutillaan.
Kesken kauden 2011–2012 Parikka siirtyi HPK:sta Kalevan Palloon. Hän voitti kaudella 2012–2013 KalPan A-nuorten sisäisen jäähypörssin 63 minuutillaan. Kaudeksi 2013–2014 Parikka siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Porin Ässiin. Hän teki liigadebyyttinsä 24. syyskuuta 2013 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Liigauransa avausmaalin Parikka teki 17. lokakuuta 2013 Oulun Kärppiä vastaan. Kaikkiaan hän teki tulokaskautensa aikana 39 runkosarjaottelussa tehot 1+3=4. Marraskuussa 2013 Parikka teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ässien kanssa.
Kaudella 2014–2015 Parikka haki vauhtia Mestis-joukkue KeuPa HT:stä yhteensä 14 ottelun verran. Helmikuussa 2015 Ässät lainasi hänet loppukaudeksi toiseen Mestis-seuraan, Kajaanin Hokkiin. Parikka voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Elokuussa 2015 hänen sopimuksensa Ässien kanssa purettiin yhteisymmärryksessä. Parikka teki pian tämän jälkeen vuoden mittaisen sopimuksen Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan kanssa.
Parikka siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella jatkamaan Mestis-uraansa Heinolan Peliittojen riveihin. Hän pelasi kauden aikana myös 19 ottelua lainalla seuran yhteistyöjoukkueen, Pelicansin SM-liigajoukkueen vahvuudessa, kun joukkueessa oli loukkaantumisia.
Kaudeksi 2017–2018 Parikka palasi kaksivuotisella SM-liigasopimuksella hänen junioriuraltaan tuttuun Kalevan Palloon. Joukkeeseen siirtyi myös apuvalmentajaksi Parikalle Peliitoista tuttu Marko Tuomainen. Hän pelasi loukkaantumisen vuoksi kauden aikana kuitenkin vain yhden runkosarja- ja neljä Mestarien liigan ottelua. Myös Parikan kautta 2018–2019 haittasi loukkaantumiset. Hän pelasi 26 runkosarjaottelua sekä neljä ottelua lainalla Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa. Maaliskuussa 2019 Parikka teki KalPan kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen. Alkukaudella 2019–2020 hän pelasi neljä ottelua KalPassa ja kaksi ottelua lainalla IPK:ssa, kunnes tammikuussa 2020 KalPa lainasi Parikan Kajaanin Hokkiin paikkaamaan loukkaantumisia. Kuuden siellä pelatun ottelun jälkeen seura vuokrasi hänet viikon mittaisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhon SM-liigajoukkueeseen, kun joukkueen puolustuksesta oli sivussa maajoukkuekomennusten vuoksi Elmeri Eronen ja Petteri Nikkilä sekä käsivamman vuoksi Miro Karjalainen. Siirtorajan kynnyksellä KalPa lainasi Parikan loppukaudeksi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue BIK Karlskogaan.
Maajoukkueura.
Parikka putosi viimeisten joukossa alle 20-vuotiaiden MM-joukkueesta vuoden 2014 turnaukseen. Yhteensä hän on pelannut kuusi nuorten ja kolme poikien maaottelua.
Dick Pound

Richard William Duncan ”Dick” Pound (s. 22. maaliskuuta 1942 St. Catharines, Ontario) on kanadalainen uimari, lakimies, kirjailija ja urheilujohtaja.
Richard W. Pound osallistui urheilu-urallaan vuonna 1960 Rooman kesäolympialaisten 100 metrin vapaauintiin sijoittuen kuudenneksi sekä Kanadan 4 × 100 metrin sekaviestijoukkueeseen, joka sijoittui neljänneksi. Kaksi vuotta myöhemmin Pound oli Kanadan viestijoukkueessa voittamassa Brittiläisen kansainyhteisön kisoissa Australian Perthissä 4 × 100 metriä ja 4 × 200 metriä. Pound ei päässyt enää vuoden 1964 Tokion olympialaisiin, ja hän lopetti silloin uintiuransa.
Siviiliuransa Dick Pound teki lakitoimiston jäsenenä Montrealissa. Myöhemmin hänestä tuli montrealilaisen McGill-yliopiston kansleri 1999–2009.
Poundista tuli urheilu-uransa jälkeen urheilujohtaja, vuonna 1968 Kanadan olympiakomitean jäsen ja vuotta myöhemmin olympiakomitean pääsihteeri ja vuosiksi 1977–1982 Kanadan olympiakomitean puheenjohtaja. Vuoden 1972 Münchenin kesäkisoissa Pound toimi Kanadan olympiajoukkueen varajohtajana. Vuonna 1988 hän oli Calgaryn talvikisojen toimeenpanevan komitean puheenjohtajana. Seuraavissa kanadalaiskisoissa Vancouverissa 2010 Pound hoiti yhteistyöstä kisojen edustajana huippuvieraiden kanssa. 
Kansainvälinen urheilujohtajan ura alkoi vuonna 1978, kun Pound valittiin Kansainväliseen olympiakomiteaan ja hän sai vastuulleen KOK:n talouden kannalta keskeisen televisio- ja mainossopimusten teon. Vuosina 1987–1991 ja 1996–2000 hän oli KOK:n varapuheenjohtaja sekä vuosina 1983–1991 ja 1992–1996 KOK:n toimeenpanevan komitean jäsen eli hän toimi lähes 20 vuotta KOK:n ytimessä. Vuonna 2001 valittaessa Juan Antonio Samaranchin seuraajaa KOK:n puheenjohtajaksi Pound oli vahva ehdokas. Hän ei kuitenkaan tullut valituksi. Puheenjohtajaksi nousi belgialainen Jacques Rogge. Hän oli myös osallisena KOK:n jäseniin kohdistuneessa korruptiokeskustelussa.
Dick Poundilla oli näkyvä rooli Kansainvälisessä antidopingtoimistossa WADA:ssa. Hänet valittiin sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi vuonna 1999. Toimiston sijoituspaikka oli Poundin kotipaikka Montreal. Tässä tehtävässä hän oli vuoteen 2007.
Myoxocephalus

Myoxocephalus on merisimppujen heimoon (Psychrolutidae) kuuluva kalasuku.
Lajit.
Sukuun kuuluu 17 lajia.
Tyrannikipuaja

Tyrannikipuaja ("Dendrocincla tyrannina") on kipuajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tyrannikipuajaa tavataan Kolumbiassa, Boliviassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Meksikontyrannikipuaja

Meksikontyrannikipuaja ("Dendrocincla anabatina") on kipuajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Meksikontyrannikipuajaa tavataan Meksikon eteläosissa ja Keski-Amerikassa. Lajin kannaksi arvioidaan 50 000–499 999 yksilöä, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkoleukakipuaja

Valkoleukakipuaja ("Dendrocincla merula") on kipuajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkoleukakipuajaa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Sitä on kuvattu harvinaiseksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jukka Latvala

Jukka Latvala (s. 28. elokuuta 1975) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Koskenkorvan Urheilijoita. Hän pelasi Superpesiksessä vuosina 1997–2016 Jyväskylän Kirin, Koskenkorvan Urheilijoiden, Kouvolan Pallonlyöjien, Kankaanpään Mailan ja Kiteen Pallon joukkueissa, kunnes teki syyskuussa 2016 kaksivuotisen pelinjohtajasopimuksen Kiteen Pallon kanssa.
Kiteen joukkue vapautti hänet tehtävästään heinäkuussa 2017, minkä jälkeen hän palasi kentille pelaajana Koskenkorvan Urheilijoiden riveissä. Helmikuussa 2018 hänet nimettiin Koskenkorvan pelinjohtajaksi.
Latvala oli ulkopelipaikaltaan kolmosvahti. Kaudella 2017 hän pelasi Koskenkorvan Urheilijoiden jokerilyöjänä.
Latvala on pelannut myös Itä-Länsi-ottelussa ja voittanut 2 SM-mitalia. Miesten Superpesiksen runkosarjassa Latvala pelasi 518 ottelua, joissa hän löi 727 juoksua, toi 262 juoksua ja keräsi 1929 kärkilyöntiä. Superpesiksen ylemmissä pudotuspeleissä hän pelasi 97 ottelua, joissa hän löi 95 juoksua, toi 47 juoksua ja keräsi 339 kärkilyöntiä.
Latvalan pikkuveli Matti Latvala on myös pääsarjatason pesäpalloilija ja SM-mitalisti.
Punakipuaja

Punakipuaja ("Dendrocincla homochroa") on kipuajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punakipuajaa tavataan Meksikon eteläosissa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan luoteisosissa. Sen kannaksi arvioidaan 50 000–499 999 yksilöä. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
MV Moscow University

MV Moscov University (ven. Московский университет – Moskovskiy Universitet) on vuonna 1999 valmistunut, Liberian lipun alla purjehtiva öljytankkeri. Alus joutui somalialaisten merirosvojen kaappaamaksi 5. toukokuuta 2010 ja seuraavana päivänä Venäjän laivaston hävittäjä "Marshal Shaposhnikovin" pelastamaksi.
"Moscow Universityn" tilasi venäläisen Novoship Novorossiyskin tytäryhtiö Fancy Maritime SA helmikuussa 1997. Alusta johti Novoship (UK) Ltd vuoteen 2008 asti, jolloin organisointi tehtävät siirrettiin Venäjälle. Joulukuussa 2009, "Moscow University" oli ensimmäinen Venäjän Kozminon kaupungista lähtenyt alus, joka kuljetti öljyä. Määränpäänä oli tuolloin Hongkong.
Kaappaus ja pelastustoimet.
"Moscow University" oli toukokuussa 2010 matkalla Sudanista Kiinaan, lastinaan 52 miljoonan dollarin edestä öljyä, kun 5. päivä automaattiasein varustautuneet somalialaiset merirosvot kaappasivat aluksen noin 500 kilometrin päässä Jemenin rannikolta. Aluksen 23 hengen miehistö vetäytyi tutkahuoneeseen ja lähetti hätäsanomia. Hätäsanomiin vastasi alueella partiounut Venäjän laivaston hävittäjä "Marshal Shaposhnikov".
Seuraavana päivänä 6. toukokuuta "Marshal Shaposhnikov" saapui paikalle ja ampui kaksi varoituslaukausta. Hävittäjä alkoi antaa suojatulta ja lähetti helikopterin sekä pikaveneitä, mukanaan ryhmä Venäjän merijalkaväen erikoisjoukkoja, "Moscow Universitya" kohti. Erikoisjoukot laskeutuivat helikopterista aluksen kannelle ja kävivät lyhyen tulitaistelun, jonka jälkeen kaapparit antautuivat. Tulitaistelussa kuoli yksi merirosvo ja kymmenen antautui, kun taas erikoisjoukot selviytyivät tilanteesta ilman tappioita.
Myöhemmin kiinni saadut merirosvot sijoitettiin ilman aseita ja navigointilaitteita pienelle kumiveneelle, joka laskettiin tuuliajolle noin 560 km:n päästä rannikosta. He eivät saavuttaneet rannikkoa ja todennäköisesti menehtyivät.
Merirosvojen katoaminen herätti spekulaatioita siitä, että merirosvot olisivat itse asiassa joutuneet venäläisten sotilaiden teloittamiksi.
Conchita Wurst

Thomas ”Tom” Neuwirth (s. 6. marraskuuta 1988 Gmunden, taiteilijanimeltään Conchita Wurst) on itävaltalainen drag-artisti ja laulaja.
Itävaltaa edustanut Neuwirth voitti 10. toukokuuta 2014 Eurovision laulukilpailun kappaleellaan ”Rise Like a Phoenix”.
Neuwirth käyttää itsestään maskuliinista pronominia puhuessaan itsestään henkilökohtaisesti mutta feminiinistä pronominia puhuessaan Conchita Wurstista.
Musiikkiura.
2006–2007: Starmania &amp; Jetzt Anders!
Vuonna 2006 Neuwirth otti osaa itävaltalaiseen TV-sarjaan "Starmania", jossa hän sijoittui toiseksi. Vuonna 2007 hän perusti Jetzt Anders! -poikabändin, joka hajosi myöhemmin samana vuonna.
2011–2012: Die große Chance &amp; Eurovision 2012.
Vuonna 2011 Neuwirth esitti ensimmäistä kertaa Conchita Wurst -draghahmoaan ORF:n show’ssa "Die große Chance". Vuonna 2012 hän sijoittui toiseksi Itävallan Eurovision laulukilpailun esikarsinnassa.
2013–2014: Eurovision laulukilpailu 2014.
10. syyskuuta 2013 Itävallan yleisradioyhtiö ORF ilmoitti, että Conchita Wurst edustaisi Itävaltaa vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa Kööpenhaminassa, Tanskassa.
Laulukilpailun toisessa semifinaalissa 8. toukokuuta Wurst valittiin jatkoon esiintymään 10. toukokuuta pidettävässä finaalissa. Hän voitti finaalin 290 pisteellään. Wurstin voitto oli Itävallan toinen. Ensimmäisen kerran Itävalta voitti vuonna 1966.
Lassi Sidoro

Lassi Sidoro (o.s. Lindqvist, s. 1976 Kotka) on suomalainen sideshowtaiteilija ja kehonmuokkaus-artisti. Sidoro on myös entinen pornonäyttelijä ja pornon käsikirjoittaja. Sidoro lopetti aikuisviihdeuransa 2005.
Elämä ja Ura.
Sidoro opiskeli Tampereen yliopistossa teatterin ja draaman tutkimusta. Jo varhaisessa vaiheessa hän kiinnostui tatuoinneista ja lävistyksistä sekä niihin liittyvästä kulttuurista.
Opiskeluaikanaan hän teki paljon perinteisiä teatteri- ja televisioproduktioita sekä siirtyi lävistäjän oppiin. 
Tampereella opiskellessaan Sidoro tutustui vasta perustetun Circus Mundus Absurduksen jäseniin, jotka etsivät ryhmäänsä lävistyksistä tietävää ihmistä. Lassi oli Circus Mundus Absurduksessa taiteilijanimellä Louis Cypher vuosina 1999–2007.
Pornouransa aikana Lassi esiintyi ja käsikirjoitti kaapelikanava MoonTV:n "Rakelin ja Lassin panokoulua", joka oli osa "Pornostara"-ohjelmaa.
Circus Mundus Absurduksen lopetettua Sidoro esiintyi ryhmien "The Snakeoil Incorporated", "Skindrone" ja "The Saviours" kanssa. 
Nykyään hän esiintyy soolona sekä vaimonsa Senja Sidoron kanssa. Pari meni naimisiin Turmion Kätilöiden takahuoneessa Ravintola Domissa 11.11.2011.
Lassi Sidoro on mukana Century Filmsin tuottamassa tositelevisio-ohjelmassa "Tatuointistudio HelsINK", jonka ensimmäinen jakso näytettiin TV5:lla 8.huhtikuuta 2013.
Clemens Unterweger

Clemens Unterweger (s. 1. huhtikuuta 1992 Lienz, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Itävallan pääsarjan Klagenfurtissa.
Ura.
Seuraura.
Unterwegerin kasvattajaseura on UECR Huben. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kuitenkin EK Zell am Seen joukkueessa Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalligassa kaudella 2009–2010. Unterweger oli kolmannella kaudellaan 2011–2012 joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja kahdeksalla osumallaan. Hän teki samalla kaudella Itävallan A-junioriliigassa puolustajan tontilta hurjat tehot 26+36=62, joilla hän sijoittui koko sarjan pistepörssissä kolmanneksi. Unterweger toimi EK Zell am Seen A-nuorten kapteenina.
Kaudeksi 2012–2013 Unterweger siirtyi Erste Bank Eishockey Liga-joukkue EC Graz 99ersiin, jossa hän pelasi tulokaskautensa Itävallan pääsarjassa jääden 40 runkosarja- ja viidessä playoff-ottelussa kuitenkin ilman tehopisteitä. Unterweger pelasi suurimman osan kaudestaan vielä Grazin A-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 17+20=37. Unterweger oli koko A-junioriliigan toiseksi tehokkain puolustaja Klagenfurter AC:n Nicolas Paulin jälkeen. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden. Maaliskuussa 2013 Unterweger teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Grazin kanssa.
Syyskuussa 2013 Unterweger jatkoi sopimustaan Grazin kanssa kahdella vuodella ja siirtyi samalla loppukaudeksi 2013–2014 lainalle Suomeen ja Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Hän oli Grazin ja Hokin välisen yhteistyön ensimmäinen pelaajavaihto. Maaliskuussa 2015 Unterweger teki 2+1-vuotisen jatkosopimuksen Grazin kanssa.
Unterweger siirtyi kuuden Grazin kauden jälkeen Klagenfurtiin. Ensimmäisellä kaudellaan siellä hän oli voittamassa keväällä 2019 Itävallan-mestaruutta. Seuraava kausi jäi kesken koronapandemian takia, joten keväällä 2021 Klagenfurt ja Unterweger voittivat toisen perättäisen mestaruutensa.
Unterwegerista on tullut Klagenfurtin luottopuolustajia, ja esimerkiksi kaudela 2022–2023 hän oli ICEHL:n toiseksi eniten pisteitä tehnyt itävaltalainen puolustaja. Kauden jälkeen hän teki Klagenfurtin kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Unterweger pelasi alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2011 ja 2012, joista ensimmäinen turnaus päättyi B-lohkon pronssiin. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010. Itävallan A-maajoukkueessa Unterweger on pelannut 69 ottelua ja tehnyt niissä tehot 3+15. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 6. marraskuuta 2014 Slovenian Ljubljanassa Valko-Venäjää vastaan.
Unterweger on edustanut Itävaltaa MM-kilpailuissa 2018, 2019, 2022 ja 2024 sekä vuoden 2022 olympialaisten karsinnoissa.
Aale Sariola

Aale Johannes (A. J.) Sariola (aikaisemmin "Hagberg") (19. toukokuuta 1882 Oulu – 5. lokakuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja, joka toimi Suomalaisen puolueen kansanedustajana huhtikuusta 1917 lokakuuhun 1917. Hänen vaalipiirinsä oli Oulun läänin eteläinen vaalipiiri.
Sariolan vanhemmat olivat rakennusmestari Johan Albert Grönholm ja leipuri 
Maria Hagberg. Hän oli vuoden 1902 ylioppilas Oulun lyseosta ja hän sai pappisvihkimyksen 1906 sekä rovastin arvon 1933.
Ammatiltaan Sariola oli kirkkoherra. Hänen pappisvirkansa olivat enimmältään Pohjois-Pohjanmaalla: kirkkoherran apulainen Ylivieskassa 1906–1907, vt. kirkkoherra Sievissä 1907–1908, vt. kirkkoherra Oulujoella 1908–1909, kappalainen Kalajoella 1909–1922, kirkkoherra Vieremällä Savossa 1922–1927, kirkkoherra Haapavedellä 1927–1948, lääninrovasti Iissä 1925–1927 sekä lääninrovasti Kalajoella 1934–1948.
Jabal al-Lawz

Jabal al-Lawz (; tunnetaan myös nimellä Gebel el-Lawz) on vuori luoteis-Saudi-Arabiassa, lähellä Akabanlahtea 2580 metriä merenpinnan yläpuolella. Nimi voidaan kääntää suomeksi: "manteleiden vuori". 
On esitetty että tämä Jabal al-Lawz olisi Raamatun tarkoittama ”Siinainvuori”. Tälle väitteelle on esitetty myös vastaväitteitä, mutta ne eivät ole johdonmukaisesti perusteltuja. (Gal. 4:25)
Paavalin mukaan ”Siinainvuori” sijaitsee Arabiassa, joten nykyinen Siinainvuori joka ei sijaitse Arabiassa (vaan Siinailla), on tästä päätellen eri vuori kuin Raamatun tarkoittama Siinainvuori. (Gal. 4:25)
Joidenkin kristittyjen, islamilaisten ja juutalaisten käsityksen mukaan Mooses vastaanotti Kymmenen käskyä Siinain niemimaalla sijaitsevalla Siinainvuorella. Vanhan juutalaisen tradition ja Paavalin mukaan todellinen Raamatussa tarkoitettu Siinainvuori sijaitsee kuitenkin Arabiassa. (Gal. 4:25)
Juutalaisessa traditiossa ja toisessa Mooseksen kirjassa, sekä kristittyjen Uudessa Testamentissa, Raamatun "Siinainvuoren" katsotaan sijaitsevan Arabiassa, tarkemmin sanottuna Midianilaisten maassa, eli Arabian niemimaan pohjoisosassa. (2. Mooseksen kirja 2:15, 3:01)(1. Kun. 11:18)(Gal. 4:25) Siinain niemimaalla sijaitsevaa "Siinainvuorta" on virheellisesti alettu luulemaan Raamatun Siinainvuoreksi, koska Arabian niemimaan ja Siinain niemimaan nimet ovat vaihtaneet paikkaa joskus ennen ajanlaskumme alkua. 
Jos Raamatun Siinainvuori sijoitettaisiin nykyiselle Siinain niemimaalle, niin myöskään Toisessa Mooseksen kirjassa mainittua Punaisenmeren pohjaa myöden kulkemista ei voitaisi mitenkään johdonmukaisesti sovittaa tällaiseen teoriaan. Mutta jos Raamatun "Siinainvuori" sijoitetaan Paavalin (Gal. 4:25) ja vanhan juutalaisen tradition mukaisesti Arabian niemimaalle, niin silloin voidaan johdonmukaisesti sijoittaa Toisen Mooseksen kirjan exodusreitti kulkemaan Akabanlahden poikki.
Chari (tanssi)

Chari on intialainen kansantanssi Rajasthanista. Tanssia esittävät vain naiset. Tanssijat kantavat koko tanssin ajan päänsä päällä Charia, eli liekehtivää metallista ruukkua, joka sisältää palavia puuvillansiemeniä. Tanssi on aktiivinen ja jatkuvassa liikkeessä oleva hyvin vaikuttavan näköinen esitys, jossa noin seitsemän naista liikkuu ja pyörii tehden jatkuvasti erilaisia käsiliikkeitä ja muodostelmia. Tanssi ei pysähdy hetkeksikään ja sitä säestää Dhol-tyyppisen rummun jatkuva aktiivinen pauke sekä torvella soitetut erikoiset liukuvat melodianpätkät.
Circus Mundus Absurdus

Circus Mundus Absurdus (CMA) oli ensimmäinen suomalainen cirque noir -tyylinen sideshowryhmä. He yhdistelivät esityksissään mimiikkaa, teatteria, body artia, fakiiritemppuja, tuliesityksiä, jongleerausta sekä slapstickiä. 
Historia.
Circus Mundus Absurduksen perustivat Visa Knuuttila, Eero Auvinen ja Antti Kervinen vuonna 1999. Ensimmäinen keikka oli Tampereen Tulliklubilla perustamisvuonna. Alkuun kyseessä oli kokeileva taideprojekti jossa esiteltiin klassisia sideshowtemppuja sekä jongleerausta. Hiukan myöhemmin ryhmään liittyivät Lassi Sidoro sekä Jussi Ranta. Tulitaiteilija Jesse Karhu liittyi Circus Mundus Absurdukseen vuonna 2003. 
Lavaesiintyminen.
Lopullisessa kokoonpanossa esiintyivät Visa Knuuttila, Antti Kervinen, Lassi Sidoro, Jesse Karhu sekä Jussi Ranta.
Vuosien saatossa Circus Mundus Absurdus lisäsi esityksiinsä enemmän teatraalisuutta sekä juonellisia käänteitä.
Ryhmän repertuaariin kuului lasimurskassa kävely ja makaaminen, piikkimatot, tulennielentä ja -puhallus (muun muassa toisen sirkustaiteilijan selkään) sekä muu tulitaiteilu, lävistykset neuloin ja koukuin, vesimelonin halkaisu miekalla vatsan päällä, kulmahiomakoneiden kipinäsuihkussa kylpeminen, painavien esineiden riiputtaminen lävistyksistä, roihuava hyppynaru ynnä muuta.
Circus Mundus Absurdus (CMA) teki lavaesiintymisiä myös bändien Turmion Kätilöt, Kuolleet Intiaanit ja Black Motor kanssa. 
Circus Mundus Absurdus keikkaili yli 15 maassa, kolmella eri mantereella. 
Julkaisut.
Ryhmältä ilmestyi dokumenttielokuva "Circus Mundus Absurdus" vuonna 2009.
Rajasthanilaiset mustalaistanssit

Rajasthanilaiset mustalaistanssit ovat perinteisiä intialaisia kansantansseja Rajasthanin aavikolla asuvien mustalaisheimojen parista. Ominaisia niille ovat mm. naisten vastapäivään tapahtuvat pyörimisliikkeet sekä rumpu ja ruokopillisoitinten säestys. 
Kalbeliya-mustalaisheimon jäsenet esiintyivät ennen maharadžoille ja kuninkaille, mutta tämän päivän Intiassa he kuuluvat alimpiin kasteihin kokien monenlaista syrjintää johtuen mm. siitä, että heimon jäseniä pidetään talonvaltaajina.
Kalbeliyoiden perinteiset ammatit ovat käärmeenlumooja sekä tanssija ja muusikko. Tätä erityistä suhdettaan kobriin kuvastavat myös monet kalbeliya-tanssit. 
Kalbeliya-heimo taistelee säilyttääkseen perinteiset tanssinsa ja laulunsa ja he ovatkin saaneet uutta yleisöä erilaisilta kansantanssifestivaaleilta mm. Intiassa ja Nepalissa. He toimivat nykyään myös turistien viihdyttäjinä hotelleissa, markkinoilla ja messuilla.
Kalbeliya-mustalaistanssien tyypillinen soitin on ruokopilli pungi, ”kansanmusiikkioboe”, joka on valmistettu kuivasta hedelmänkuoresta (kalebassista) johon on liitetty mehiläisvahalla ruokopillit molempiin päihin. Orkesterissa on lisäksi suuri kehärumpu ”chang”, jota voi soittaa kaksikin muusikkoa, toisen soittaessa pehmeällä kapulalla ja kädellä ja toisen soittaessa ohuilla tikuilla. Lisäksi mukana orkestereissa on sormisymbaaleja ja joskus muita intialaisia rumpuja (dhol, dholak) sekä tamburiineja.
Kalbeliya-mustalaisten tansseja ovat mm. instrumentaalimusiikilla säestettävä matku, joka on naisten oma viihdyketanssi, sekä loor, jota esitetään holi-juhlan aikaan.
Lapsia ei kouluteta erikseen tanssimaan tai soittamaan vaan he oppivat kansantaiteen aikuisia matkimalla. Jatkuva into harjoittelemiseen tekee esityksistä lopulta taidokkaita ja monipuolisia. Kalbeliya-mustalaiset muokkaavat ja kehittävät improvisoimalla perinteitään jatkuvasti.
Muita Rajasthanin mustalaistansseja esittävät mm. bhopa-heimo, joka Kalbeliya-heimon tapaan elättää itsensä tanssilla ja musiikilla.
Maanviljelijäin Maitokeskus

Maanviljelijäin Maitokeskus (myös Maitokeskus) oli arkkitehti Selim A. Lindqvistin suunnittelema asuinrakennus- ja teollisuuskompleksi, joka sijaitsi Helsingin Kampissa osoitteessa Olavinkatu 1. Erillisiin osiin jaettu rakennus kattoi kaksi kolmasosaa Arkadian-, Olavin- ja Salomonkatuihin rajoittuvan korttelin pinta-alasta. Tyyliltään se edusti jälkijugendia ja uusbarokkia. Rakennus sisälsi meijerin, voi- ja juustovaraston, leipomon, konttorin sekä asuntoja. Rakennus vaurioitui pahoin Neuvostoliiton ilmavoimien pommituksessa talvisodan ensimmäisenä päivänä 30. marraskuuta 1939.
Maanviljelijäin Maitokeskus Oy myi rakennukset 1960-luvulla ja ne purettiin vuonna 1973. Tilalle rakennettiin professori Einari Teräsvirran suunnittelema toimitalo, nykyinen , joka valmistui vuonna 1978.
Loor

Loor on intialainen mustalaistanssi Rajasthanista. Sitä tanssivat Rajasthanin autiomaassa asuvaan alhaiseen käärmeenlumoojakastiin kuuluvan Kalbeliya-heimon naiset. Looria esitetään Holi-juhlan aikaan. Tanssi on iloluontoinen ja sitä säestetään naisten laulamien humorististen laulujen säestyksellä. (Esimerkki laulun sanoista: "Lukutaitoinen mieheni lukee kirjaimia pimeässä / hän lukee kauniiden nuorten naisten nimiä / kuka tekikään sinusta lukutaitoisen, rakas aviomieheni?") 
Orkesterissa soittavat mm. pari tamburiininia, intialainen dholak-rumpu, sormisymbaaleja sekä Rajasthanin mustalaiskäärmeenlumoojien ruokopilli Pungi.
Kalbeliya-heimon mustalaiset ovat liittäneet tansseihinsa mukaan myös akrobatiaa. Eräs tyypillinen temppu menee näin: tanssija asettaa kaksi sormusta maahan ja vie itsensä kaarelle selän kautta siten että kasvot osuvat maahan ja sormukset nousevat silmäluomien avulla.
Vesa Liikala

Vesa Liikala (s. 7. lokakuuta 1963 Vimpeli) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija.
Liikala valittiin vuonna 1994 vuoden pesäpalloilijaksi. Hän edusti koko urallaan pääasiassa kasvattajaseuraansa Vimpelin Vetoa sekä naapuriseura Alajärven Ankkureita, lukuun ottamatta yhtä kautta Oulun Lipossa. Etenijäkuninkuuden Liikala voitti kahdesti, vuosina 1985 sekä 1994.
Peliuransa jälkeen Liikala on toiminut Superpesistasolla kakkospelinjohtajan tehtävissä.
Kalbeliyat

Kalbeliyat ovat Intian Rajasthanin autiomaassa asuva alimpaan kastiin kuuluva alkuperäiskansa. Heidät tunnetaan intiassa käärmeenlumoojakastina. Kalbeliyat esittävät myös ammatikseen rajasthanilaisia mustalaistansseja ja musiikkia. 
Aikanaan kalbeliyat olivat kiertolaisia eläen täysin vailla kiinteää asumusta. Yhä nykyäänkin he elävät puolittain kiertolaisina liikkuen eri festivaaleilla Intiassa ja lähialueilla esiintymässä. Miehet pyydystävät kobria ja kouluttavat niitä nousemaan pienistä koreista turistien ja intialaisten maksaessa siitä, että he pääsevät näkemään käärmeen turvalliselta etäisyydeltä.
Intialaisten ennakkoluuloissa heitä pidetään aggressiivisina kerjääjinä, varkaina, talonvaltaajina ja prostituoituina. He asuvat vaatimattomissa kylissä jopa ilman minkäänlaista asumusta mm. Pushkarin alueella Rajasthanissa. Kohdatessaan turisteja he usein myös valmistelevat väliaikaisia hennatatuointeja naispuolisten matkailijoiden käsiin jo ennen kuin asiasta on neuvoteltu saaden näin asiakkaita länsimaalaisista turisteista, jotka yleensä eivät edes tiedä mistä on kyse.
Aikanaan kalbeliyamustalaisia pestattiin maharadžojen ja kuninkaiden hoveihin viihdyttäjiksi. Nykyään heidän esityksiään voi nähdä erilaisilla kansantanssifestivaaleilla mm. Intiassa ja Nepalissa. Kalbeliyat esiintyvät nykyään myös turisteille mm. hotelleissa ja erilaisilla messuilla ja markkinoilla.
Kalbeliyamustalaisten perinteisiä kansantansseja ovat mm. Matku ja Loor joita säestetään Pungi-käärmeenlumoojapillillä ja rytmisoittimilla.
Pekka Hietakangas

Pekka Hietakangas (s. 8. tammikuuta 1981) on suomalainen entinen pesäpalloilija.
Lukkarina pelannut Hietakangas voitti kaudella 2010 Suomen mestaruuden Vimpelin Vedon riveissä. Hän lopetti uransa tuon kauden jälkeen. Hietakangas pelasi valtaosan uransa Vimpelissä, jonne siirtyi kaudeksi 2003 kasvattajaseurastaan Kuortaneen Kunnosta.
Sami Partanen (pesäpalloilija)

Sami Partanen (s. 13. heinäkuuta 1979 Saari) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija, joka pelasi vuonna 2022 päättyneellä urallaan viimeksi Kiteen Pallo-90:ssä.
Ykkösvahtina pelaavaa Partasta pidetään yhtenä aikakautensa parhaista etukenttäpelaajista. Viime vuosina Partanen on ollut myös kolmasvahtina. Hänen kasvattajaseuransa on Saaren Urheilijat, mutta valtaosan pääsarjaurastaan Partanen on edustanut Kiteen Pallo-90:tä.
Partanen voitti urallaan yhdeksän aikuisten SM-mitalia.
Partanen lopetti peliuransa kauteen 2022.
Partanen nimettiin Kiteen Pallo-90:n pelinjohtajaksi kesken kauden 2023.
Partasen poika Elmo Partanen on myös pesäpalloilija.
Eero Ilomäki

Eero Ilomäki (s. 1. elokuuta 1962) on suomalainen entinen pesäpalloilija.
Ilomäki valittiin lehdistön joukkueeseen vuoden 1985 Liitto-Lehdistö -otteluun, hänen pelatessa Vaasan Mailassa. Kahta Vaasan kautta lukuun ottamatta Ilomäki edusti koko uransa ajan Vimpelin Vetoa.
Ulkopelissä Ilomäki pelasi tavallisesti kopparina, ja sisäpelissä etenijänä.
Topi Hurskainen

Topi Hurskainen (s. 7. heinäkuuta 1993 Kitee) on suomalainen pesäpalloilija, joka edusti Joensuun Mailaa. Hurskainen pelasi ulkokentällä kopparina ja sisäpelissä vaihtajan roolissa.
Hurskaisen kasvattajaseura on Kiteen Pallo, jossa hän pelasi Superpesistä vuosina 2009-2019. Kaudeksi 2020 Hurskainen siirtyi Joensuun Mailaan, jossa hän saavutti uransa ensimmäisen mitalin, kun joukkue voitti Hyvinkään Tahkoa vastaan pelatun pronssiottelusarjan kauden 2022 päätteeksi. Hurskainen ei pelannut ollenkaan kausien 2023 ja 2024 aikana, mutta hän ei ilmoittanut lopettaneensa pelaajauraansa. Syksyllä 2024 Joensuun Maila ilmoitti Hurskaisen palaavan joukkueeseen yksivuotisella sopimuksella.
Ennen kautta 2025 Hurskainen on pelannut 324 Superpesiksen runkosarjaottelua tehoin 21+49 lyötyä juoksua, 299 tuotua juoksua ja 1324 kärkilyöntiä.
Matti Saukko

Matti Saukko (s. 4. helmikuuta 1991 Alajärvi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavia Kouvolan Pallonlyöjiä.
Ulkopelissä polttajana ja sisäpelissä etenijänä pelaava Saukko siirtyi 1+1 -vuotisella sopimuksella KPL:ään kauden 2013 jälkeen kasvattajaseurastaan Alajärven Ankkureista.
Muuta.
Saukko on aiemmin pelannut myös jääkiekkoa Lapuan Virkiän edustusjoukkuessa miesten II-divisioonassa. Hänen pelipaikkansa oli maalivahti.
Matti Lähteenmäki

Matti Lähteenmäki (s. 1962) on suomalainen pesäpallotuomari.
Loimaalta kotoisin oleva Lähteenmäki on yksi Superpesiksen arvostetuimmista syöttötuomareista, ja hän on usein tuominnut kauden ratkaisuotteluita tuomariparinsa Antti Aineen kanssa. Ensimmäisen pääsarjaottelunsa Lähteenmäki tuomitsi vuonna 1995.
Lähteenmäestä tuli kaudella 2012 Superpesiksen historian ensimmäinen yli 400 ottelua viheltänyt tuomari.
Saavutukset.
Pesäpallotuomarina
Timo Kallio (pesäpalloilija)

Timo Kallio (s. 29. lokakuuta 1985 Pattijoki) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija, joka edusti viimeksi Superpesiksessä pelaavaa Pattijoen Urheilijoita.
Ulkopelipaikaltaan Kallio on polttaja, ja hänen sisäpeliroolinsa on etenijä. Kallio voitti Pattijoen riveissä Suomen mestaruuden kaudella 2008. Vuosina 2016-2017 Kallio pelasi Joensuun Mailassa. Syksyllä 2017 uutisoitiin, että Kallio siirtyy takaisin kasvattajaseuraansa Raaheen (Pattijoelle). Kallio on ammatiltaan materiaali-insinööri. 
Kallio lopetti uransa syksyyn 2020.
Simo Pajala

Simo Pajala (s. 15. elokuuta 1964 Vimpeli) on suomalainen entinen pääsarjatason pesäpalloilija.
Ulkopelissä kopparina pelannut Pajala edusti koko 17-vuotisen pääsarjauransa ajan kasvattajaseuraansa Vimpelin Vetoa.
Marko Nygård

Marko Jaakko Nygård (s. 20. heinäkuuta 1981 Vimpeli) on suomalainen pesäpalloilija.
Ykkösvahtina pelaava Nygård on edustanut urallaan kasvattajaseuransa Vimpelin Vedon lisäksi myös Puijon Pesistä sekä Kouvolan Pallonlyöjiä. Kaudella 2014 hän teki neljän vuoden tauon jälkeen paluun Superpesiskentille Kankaanpään Mailan riveissä. Kaudella 2015 Nygård on pelannut Ykköspesistä Ulvilan Pesä-Veikoissa ottelukohtaisella sopimuksella. Nygård on toiminut myös Ulvilan Pesä-Veikkojen Ykköspesisjoukkueen valmennusportaassa. Heinäkuussa 2015 hän palasi kasvattajaseuransa Vimpelin Vedon riveihin ottelukohtaisella sopimuksella.
Nygårdin isä, Jaakko Nygård oli huipputason pesäpalloilija, ja muun muassa kaksinkertainen Suomen mestari.
Malisjoki

Malisjoki on Nivalan taajama-alueen läpi virtaava joki. Jokityypiltään se on keskisuurten turvemaiden joki.
Malisjoki alkaa Haapaveden Karsikkaalta Karsikasojana, joka yhtyy Nivalan puolella Ruuskankylällä Kesonojaan. Siitä alkava uoma on nimeltään Malisjoki, joka virtaa Ruuskankylältä Maliskylän ja Ahteen läpi kohti Nivalan taajamassa sijaitsevaa alajuoksua.
Malisjoki laskee Pidisjärveen, joka on Kalajoen leventymäkohta ja Nivalan suurin järvi.
Malisjoen rantamaisema on kauttaaltaan metsä- ja maatalousvoittoinen. Suurin osa jokiuoman rannoista on rakentamalla muutettua. Joen alaosassa luonnontilaista rantaa ei ole juuri lainkaan. Lähinnä luonnontilaa on joen alajuoksulla sijaitseva koski. Tuossa koskessa on Heikkilän tilan eli presidentti Kyösti Kallion vanha mylly. Mylly paloi heinäkuussa 2021.
Malisjoki on yksi Pohjois-Pohjanmaan voimakkaimmin kuormitetuista joista. Sen ekologinen tila on arvioitu välttäväksi ja fysikaalis-kemiallinen tila huonoksi. Biologinen tila on arvioitu tyydyttäväksi. Joki on erittäin runsasravinteinen ja rehevä.
Joen tilaa ja merkitystä on yritetty kohentaa vuonna 2008 alkaneella Vireä Malisjoki -hankkeella. Hankkeessa on rakennettu joen yläjuoksulle kosteikko, jonka toivotaan vähentävän kuormitusta. Vähäjärven kosteikko on yksi maakunnan suurimmista rakennetuista kosteikoista.
Joen tilan parantamiseksi on tehty suunnitelma myös useiden muiden kosteikkojen rakentamisesta.
Vireä Malisjoki -hankkeen toisessa vaiheessa joen ylitse rakennettiin kaksi valaistua kävelysiltaa. Sillat ovat Nivalan taajamassa aivan Haapajärventien varrella. Siltojen läheisyydessä joen ranta-alueita on paranneltu muun muassa kävelyteitä, leikkipuisto, istutuksia ja valaistuksia rakentamalla.
Malisjoen yli kulkee useita siltoja. Liikeenteellisesti merkittävin silta on Nivalan keskustaajaman kohdalla, jossa valtatie 27 ylittää joen. Joen alaosan viimeinen silta on Nivalan terveyskeskuksen kohdalla. Tällä kohdalla joki tulvii usein runsaasti keväisin, ja terveyskeskuksen sillan kohdalle muodostuu tavallisesti jääpato.
Malisjoki ei ole merkittävä kalastuskohde. Se oli hyvä rapujoki vielä 1980-luvulla, mutta seuraavalla vuosikymmenellä rapukanta hävisi. Joessa elää tyypillinen suomalainen kalakanta: särkikaloja, ahvenia ja haukia.
Kerrotaan, että Nivalan pitäjän kanta-asukas Niva-Kaija asettui asumaan Malisjoen rannalle, suunnilleen nykyisen Heikkilän talon kohdalle.
Toni Marjamäki

Toni Marjamäki (s. 24. lokakuuta 1992 Parkano) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Alajärven ankkureita.
Superpesiksen runkosarjaa hän on pelannut 350 ottelun verran ja pelaamissaan otteluissa hän on lyönyt 38+130 ja tuonut 306 juoksua. Kärkilyöntipisteitä Marjamäki on runkosarjassa kerännyt 1303. Pudotuspeleissä Marjamäki on pelannut kaikkiaan 34 ottelua, joissa on lyönyt 2+7 ja tuonut 21 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hänellä on pudotuspeleistä kasassa 102. Marjamäki on urallaan edustanut myös Koskenkorvan Urheilijoita ja Seinäjoen Jymyjusseja.
Mikko Kytömäki

Mikko Kytömäki (s. 10. tammikuuta 1984) on suomalainen pesäpalloilija, joka edusti aiemmin Koskenkorvan Urheilijoita.
Superpesistä Kytömäki on pelannut Koskenkorvan lisäksi myös Kankaanpään Mailan ja Kouvolan Pallonlyöjien riveissä. Kaudella 2020 Kytömäki jatkaa uraansa JymyJussien joukkueessa. Runkosarjassa hän on pelannut 197 ottelua, joissa on lyönyt 22 ja tuonut 56 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän keräsi pelaamissaan runkosarjan otteluissa 499. Superpesiksen pudotuspeleissä Kytömäki on pelannut 43 ottelua, joissa on lyönyt seitsemän ja tuonut 17 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pudotuspeleissä kaikkiaan 107.
Tuomas Tuohisaari

Tuomas Tuohisaari (s. 20. helmikuuta 1992 Ilmajoki) on suomalainen pesäpalloilija, joka pelaa Superpesis-joukkue Koskenkorvan Urheilijoissa. Tuohisaari on Koskenkorvan Urheilijoiden kasvatti. Kaudeksi 2020-2021 Tuohisaari siirtyi Koskenkorvan Urheilijoista Manse PP:hen. Sittemmin Tuohisaari palasi kaudelle 2022 takaisin kasvattiseuraansa, Koskenkorvan Urheilijoiden riveihin.
Tilastot.
Superpesiksen runkosarjassa Tuohisaari on pelannut 94 ottelua, joissa on lyönyt 17 ja tuonut 42 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän keräsi pelaamissaan runkosarjan otteluissa 189. Superpesiksen pudotuspeleissä Tuohisaari on pelannut 18 ottelua, joissa on tuonut yhden juoksun. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pudotuspeleissä kaikkiaan 31.
Rubiini-iibis

Rubiini-iibis ("Eudocimus ruber") on iibiksiin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan laajalta alueelta Etelä-Amerikasta ja Karibianmeren saarilta.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan rubiini-iibis voi kasvaa 56–76 cm pitkäksi. Koiraat ovat naaraita suurempia. Lajin paras tuntomerkki on aikuisen linnun lähes kauttaaltaan kirkkaanpunainen höyhenpeite. Ainoastaan siipien kärjet ovat mustat. Nuoret linnut ovat väriltään vatsastaan valkoisia ja selästään ja päästään ruskehtavan harmaita. Rubiini-iibiksen nokka on pitkä ja alapäinkaartunut. Nokka on väriltään harmaa ja koiraan nokka on naaraan nokkaa pidempi.
Levinneisyys ja elintavat.
Rubiini-iibistä tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosien rannikoilta alueelta, joka ulottuu Kolumbiasta Brasiliaan. Lisäksi sitä tavataan muun muassa Trinidadista ja Tobagosta ja vaeltajana useilta Karibianmeren saairlta. Lajin elinympäristöä ovat suot, mutatasangot, laguunit ja mangrovemetsät. Rubiini-iibikset liikkuvat tyypillisesti parvissa. Lajin ravintoa ovat katkaravut ja muut äyriäiset, vesihyönteiset, sammakot, nilviäiset ja pienet kalat. Aikuiset rubiini-iibikset saavat punaisen värinsä syömistään katkaravuista. Rubiini-iibiksen lisääntymisaika on syyskuusta joulukuuhun. Laji pesii kolonioina ja koiras rakentaa risupesän puuhun tai pensaaseen. Naaras munii tyypillisesti 3–5 munaa.
Sasu Toikka

Sasu Toikka (s. 26. heinäkuuta 1990 Hamina) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä kaudella 2025 miesten Superpesiksessä Haminan palloilijoita. Kaudella 2024 Toikka pelasi Hyvinkään Tahkossa, siirryttyään seuraan kahden Imatran Pallo-Veikoissa viettämänsä kauden jälkeen. Edellisen kerran Toikka on nähty kasvattajaseuransa paidassa kaudella 2021, jolloin hän edusti Haminan palloilijoita. Kaudet 2012-2020 Toikka pelasi Kouvolan Pallonlyöjissä. Kouvolan Pallonlyöjissä pelatessaan Toikka saavutti SM-hopean kausilla 2018 ja 2020 sekä SM-pronssin kaudella 2019. Ennen siirtymistään Kouvolaan Toikka pelasi Ykköspesistä kasvattajaseurassaan Haminan Palloilijoissa. Kaudella 2011 Toikka voitti A-poikien Suomen mestaruuden Kouvolan Pallonlyöjien A-poikajoukkueessa. Toikka on myös osallistunut A- ja B-poikien Itä-Länsi-otteluihin. Hänen ulkopelipaikkansa on etukentällä ja sisäpelissä hän toimii vaihtajana ja kotiuttajana. Toikka on pelannut keskikesään 2016 mennessä miesten Superpesiksessä 151 ottelua.
Toikka pääsi edustamaan KooKoota Liigan vuoden 2020 virtuaalisissa NHL 20 ePudotuspeleissä.
Sigvard

Sigvard on alkujaan saksalainen miehen etunimi. Sen alkuperäinen muoto on ollut "Siegward", joka merkitsee "voiton vartijaa", kuten myös nimen skandinaavinen vastine Sigurd.
Suomessa nimi Sigvard on 1900-luvun alusta syyskuuhun 2025 mennessä annettu 512 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuosien 1920 ja 1960 välisenä aikana. Sigurdin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 25. syyskuuta.
Juho Ranto

Juho Ranto (s. 9. maaliskuuta 1987 Oulu) on suomalainen entinen pesäpalloilija. Hänen kasvattajaseura on Koskenkorvan Urheilijat.
Superpesistä Ranto on pelannut Koskenkorvan ja JymyJussien riveissä. Runkosarjassa hän on pelannut 88 ottelua, joissa on lyönyt seitsemän ja tuonut 30 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän keräsi pelaamissaan runkosarjan otteluissa 161. Superpesiksen pudotuspeleissä Ranto on pelannut 12 ottelua, joissa on tuonut kahdeksan juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pudotuspeleissä kaikkiaan 27.
Anna Gunn

Anna Gunn (s. 11. elokuuta 1968 Santa Fe, New Mexico, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esitti Walter Whiten vaimoa Skyleria draamasarjassa "Breaking Bad" ja sai roolistaan parhaan naissivuosan Primetime Emmyn vuosina 2013 ja 2014. Eräitä muita Gunnin esittämiä televisiohahmoja ovat olleet Jean Ward sarjassa "Oikeus ja kohtuus" sekä Martha Bullock "Deadwoodissa". Videopelisarjassa "Legacy of Kain" hän ääninäytteli hahmoa nimeltä Ariel.
Gunn varttui Santa Fessä ja myös näytteli "Santa Fe"-elokuvassa vuonna 1997. Hän suoritti B.S.-tutkinnon Northwestern Universityssä 1990. Gunnin ammattinäyttelijän ura lähti liikkeelle chicagolaisessa teatterissa samana vuonna. Broadwaylla hän esiintyi ensimmäisen kerran 1996.
Antti Naakka

Antti Naakka (s. 1. helmikuuta 1979) on suomalainen thainyrkkeilijä. Ottelijaurallaan hän saavutti suomenmestaruuden vuonna 2004 71 kg -sarjassa ja SM-hopeaa vuonna 2005 75 kg -sarjassa. Ottelijauransa jälkeen hän on toiminut valmentajana Helsinki Thaiboxing Clubilla, jonka puheenjohtajana hän myös toimii. Hän on myös Suomen Muaythai-liiton puheenjohtaja sekä Suomen thainyrkkeilymaajoukkueen koordinaattori. Thainyrkkeilytoimiensa lisäksi hän työskentelee personal trainerina omassa yrityksessään. Naakka on toiminut järjestäjänä useissa kotimaisissa thainyrkkeilytapahtumissa, mm. thainyrkkeilyn pohjoismaidenmestaruuskilpailuissa vuonna 2012.
Hän on lisäksi ollut osakkaana ja varatoimitusjohtajana kamppailu-urheiluvarusteita maahantuovassa yrityksessä, jonka omistussuhteensa hän on sittemmin myynyt.
Naakka näyttelee sivuosaa Juho Kuosmasen Olli Mäestä kertovassa elokuvassa Hymyilevä mies - The Happiest Day in the Life of Olli Mäki.