tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sommitelma (Birger Carlstedt)

Sommitelma on Birger Carlstedtin (1907–1975) vuonna 1953 maalaama öljyväriteos kankaalle, kooltaan 100,5 cm × 81 cm. Maalaus hankittiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1995.
"Sommitelma" kuuluu Carlstedtin loppukauden abstraktiin ja konkretistiseen vaiheeseen, joka alkoi teoksesta "Marokkolaisnainen" (1949), jossa konkretismin kaksiulotteinen maailma kohtaa kubismin ja joka on pitkälti samanlainen kuin "Sommitelma". Jälkimmäinen teos ei kuitenkaan sisällä esineellisyyttä.
Carlstedtilta tunnetaan kaksi abstraktia sommitelmaa jo vuodelta 1932. Hän asui Pariisissa vuosina 1930–1931, ja siellä vaikutti tuolloin esimerkiksi Art Concret -ryhmä. Jo aiemmin Helsingin taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1926–1928 Carlstedt päätyi varsinkin värien ja muotojen jännitteiden pariin. Funktionalismiin ja saksalaisen Bauhausin ideoihin hän tutustui tässä koulussa.
Metituraali

Metituraali on barbituraattijohdannainen lääkeaine, sitä myytiin 1950-luvulla anestesia-aineena nimillä "Neraval" ja "Thiogenal".
Metituraali on hygroskooppista, kiteistä keltaista ainetta. Sillä on mieto tioleita muistuttava tuoksu.
Suonensisäisesti annosteltava metituraali liuotetaan tavallisesti natriumkarbonaattiliuokseen, joka stabiloi sen vaikutusta. Metituraalin natriumsuola on "metioturiaatti", jonka kemiallinen kaava on C12H19N2NaO2S2 ja CAS-numero 730-68-7.
Metioturiaattia myytiin 1950-luvulla erittäin lyhytvaikutteisena suonensisäisesti annosteltavana nukutuslääkkeenä. Metituraalin valmistus on lopetettu.
Mobile (Alexander Calder)

Mobile on Ateneumin taidemuseon hallussa oleva, Alexander Calderìn (1898–1976) rakentama mobile 1930-luvulta. Se ostettiin Ateneumin taidemuseoon vuonna 1992. Maalatusta pellistä, alumiinista, puupalloista ja rautalangasta tehty veistos on mitoiltaan noin 60 × 130 cm.
Ateneumin "Mobile" on yksi Calderin varhaisia mobileja. Se nähtiin Suomessa jo vuonna 1937 Artekin näyttelyssä. Artek lahjoitti samassa näyttelyssä olleen Legerin "Soittimia"-työn Ateneumille seuraavana vuonna 1938. "Mobilen" Ateneum osti Artek Oy:ltä vuonna 1992.
Syvännenilkat

Syvännenilkat (Bathymasteridae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kylmistä vesistä Tyynenmeren pohjoisosista.
Lajit ja anatomia.
Syvännenilkkojen heimoon kuuluu 3 sukua ja 7 lajia, muun muassa syvännenilkka ("Bathymaster derjugini"). Syvännenilkat ovat ruumiinrakenteeltaan pitkulaisia kaloja ja suurimmat niistä voivat saavuttaa 38 cm:n pituuden, mutta yleensä ne jäävät alle 30 cm pitkiksi. Kalojen selkä- ja peräevät ovat pitkät ja rintaevät ovat pyöreät ja suurikokoiset. Kylkiviiva kulkee lajien ruumiin yläosassa. Syvännenilkkalajit ovat väriltään tyypillisesti ruskehtavia ja ruumiissa on kirkkaampia sinisiä, keltaisia, oransseja, punaisia tai valkoisia juovia, täpliä tai muita kuvioita. Heimon kaloilla ei ole uimarakkoa.
Levinneisyys ja elintavat.
Syvännenilkkalajeja tavataan kylmistä vesistä Tyynenmeren pohjoisosista. Ne elävät tyypillisesti kivikkopohjilla lähellä rannikkoa yleensä alle 150 metrin syvyydessä. Poikkeuksena on "Bathymaster signatus", joka elää jopa yli 300 metrin syvyydessä.
Kukkaismyyjä

Kukkaismyyjä on taiteilija Elga Sesemannin öljyvärein pahville maalaama työ vuodelta 1946. Se on kooltaan 53×42,5 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1994.
Sesemann kuvasi usein katunäkymiä ja interiöörejä, joiden autiutta yksinäinen ihmishahmo korostaa. Hän kuului sodanjälkeisen Suomen naistaiteilijoihin aikana, jolloin oli etsittävä uusia todellisuuden hahmottamisen tapoja. Tuolloin alkoivat Suomessa taas naistaiteilijat päästä esiin useamman vuosikymmenen kestäneen vaikeamman vaiheen jälkeen.
Sesemannin värimaailma on vaaleasävyinen, aistillinenkin. "Kukkaismyyjän" hän maalasi käyttäen leveää sivellintä ja palettiveitsitekniikalla levitettävää pastamaista värimassaa. Maalaukseen kukkakoju tuo inhimillisen, arkisesta toimeliaisuudesta kertovan ulottuvuuden.
MaliVai Washington

MaliVai ”Mal” Washington (s. 20. kesäkuuta 1969 Glen Cove, New York) on yhdysvaltalainen entinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän oli kaksinpelissä ATP-listan sijalla 11 lokakuussa 1992. Hän voitti urallaan neljä ATP-turnausta kaksinpelissä.
Washington kilpaili ammattilaistasolla kymmenen vuoden ajan (1989–1999), kunnes vasen polvivamma päätti hänen uransa. Vuonna 1996 hän eteni Wimbledonissa loppuotteluun, jossa hävisi Richard Krajicekille.
Tuhlaajapoika (maalaus)

Tuhlaajapoika on taiteilija Åke Mattaksen (1920–1962) öljyvärein pahville vuonna 1946 maalaama maalaus, kooltaan 87,5 cm × 50,3 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1967.
Åke Mattakselle oli ominaista piirustuksellinen siveltimenkäyttö ja niukka mutta intensiivien väriasteikko. Hän jätti taidekoulun keväällä 1946, ja samoihin aikoihin syntyi "Tuhlaajapoika". Maalauksessa nähdään väsähtänyt keikari, joka kokee hieman syyllisyyttä siitä, ettei ole pystynyt vastaamaan kotinsa odotuksiin.
Aiga Grabuste

Aiga Grabuste (s. 24. maaliskuuta 1988 Rēzekne) on latvialainen seitsenottelija.
Vuonna 2006 Grabuste sijoittui yhdeksänneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pistein 5443. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Hengelossa. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Grabuste sijoittui 17:nneksi 6019 pisteellä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 19:nneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän oli 13:s ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 12:s. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin kolmanneksi Ljudmyla Josypenkon hylkäyksen jälkeen. Lontoon olympialaisissa hän keskeytti seitsenottelun.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Irlannintyöhevonen

Irlannintyöhevonen () on irlantilainen hevosrotu. Se kehitettiin 1700-luvulla alun perin vaunu- ja työhevoseksi, mutta ominaisuuksiensa vuoksi se soveltui myös ratsuksi. Jalostuksessa irlantilaisia tammoja astutettiin täysiverisillä oreilla. 1800-luvun loppupuoliskolla irlannintyöhevoset vähenivät maatalousalan laskusuhdanteen vuoksi, ja vuonna 1907 Irlannin hallitus puuttui tilanteeseen rodun säilyttämiseksi. Rotua alettiin jalostaa enemmän erityisesti esteratsuksi, mutta nykyäänkin irlannintyöhevosia on verrattain vähän.
Renault Billancourt -moottori

Billancourt-moottori oli Renaultin toisen maailmansodan aikana suunnittelema moottori. Moottorin suunnitteli insinööri Fernand Picard insinööri. Se oli suunniteltu asennettavaksi täysin uuteen pieneen henkilöautomalliin Renault 4CV:hen. Myöhemmin Billancourt-moottoriperheen eri kehitysversiot löysivät tiensä uudempien mallien voimanlähteeksi, perheautoista urheiluautoihin ja myös pakettiauto Estafetteen. Moottori oli eri kehitysversioina tuotannossa 1947–84, ollen Renaultin pitkäikäisimpiä moottoreita. Se saavutti maineen luotettavana ja taloudellisena voimanlähteenä. Renault korvasi tämän moottorin Renault Cléon-moottorilla, jota valmistettiin 1962–2004. Moottorin tehokkainta versiota kutsutaan Ventoux -moottoriksi.
Versiot ja ominaisuudet.
Billancourt-moottori on nelisylinterinen, nestejäähdytteinen OHV-rivimoottori. Lohko on valurautaa, sylinterikansi alumiinia. Renault valmisti moottoria vuosina 1947–1984 iskutilavuuksilla 603 cc, 748 cc, 782 cc ja 845 cc. Iskutilavuuden muutos saatiin aikaan porausta suurentamalla, kaikkien versioiden iskunpituus on 80 mm.
Moottorit on numeroitu pääversion kominumeroisella tunnuksella ja sen lisäosalla, joka tarkentaa variantin.
662-1.
poraus: 55 mm, 760 cc, kaasutin yksikurkkuinen Solex, puristussuhde 6,75:1, teho 17 hv / 3 500 rpm, vääntö 46 Nm / 1 500 rpm
662-1L 
muuten sama kuin 662-1, mutta puristussuhde 7,25:1, teho 21 hv / 4 200 rpm, vääntö 47 Nm / 2 100 rpm
662-2 ja 680.
poraus 54,5 mm, 747 cc, kaasutin yksikurkkuinen Solex, puristussuhde 6,75:1, teho 18 hv / 4 000 rpm, vääntö 46 Nm / 1 600 rpm
662-2L
muuten sama kuin 662-2, mutta puristussuhde 7,25:1, teho 21 hv / 4 200 rpm, vääntö 47 Nm / 2 100 rpm
680-01
muuten sama kuin 662-2, mutta puristussuhde 8,5:1, teho 24 hv / 4 500 rpm, vääntö 48 Nm / 2 500 rpm
662-2
kaasutin 2-kurkkuinen Solex
839.
poraus 55,8 mm, 782 cc, kaasutin yksikurkkuinen Solex puristussuhde 8,5:1, teho 27 hv / 4 700 rpm, vääntö 51 Nm / 2 500 rpm
670 ja 800.
poraus 58 mm, 845 cc, 
670-01 , kaasutin yksikurkkuinen Solex, puristussuhde 7,25:1, teho 30 hv / 4 250 rpm, vääntö 66 Nm / 2 000 rpm
670-03, muuten sama kuin 670-01 mutta teho 32 hv / 5 000 rpm
670-05, kaasutin yksikurkkuinen Solex, puristussuhde ja suoritusarvot vaihtelevat
Ventoux 1093: 1961–63, kaasutin kaksikurkkuinen Solex, puristussuhde 9,2:1, teho 49 hv / 5 600 rpm, vääntö 66 Nm / 4 700 rpm
800-01, kaasutin yksikurkkuinen Zenith, puristussuhde 8:1, teho 30 hv / 4 700 rpm, vääntö 68 Nm / 2 300 rpm
800-01 / B1b: kaasutin yksikurkkuinen Zenith, puristussuhde 8:1, teho 34 hv / 5 000 rpm, vääntö 58 Nm / 2 500 rpm
690-01, poraus 49 mm, 603 cc, yksikurkkuinen kaasutin, puristussuhde 8,5:1, teho 23 hv / 4 800 rpm, vääntö 42 Nm
Chase Tower (Oklahoma City)

Chase Tower (tunnetaan myös nimellä Cotter Ranch Tower) on pilvenpiirtäjä Oklahoma Cityn kaupungissa Oklahoman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennuksen korkeus on 154,2 metriä korkea ja se on Oklahoma Cityn toiseksi korkein rakennus. 36-kerroksinen Chase Tower valmistui vuonna 1972. Rakennuksen aikaisempia nimiä ovat olleet "Liberty Tower" ja "Bank One Tower". Chase Tower oli vuosina 1972–2012 Oklahoma Cityn korkein rakennus, mutta vuonna 2012 valmistunut Devon Energy Tower ohitti sen. Rakennuksessa on myös ravintola. Rakennuksen omistaa Cotter Ranch Properties.
Kansas City Power and Light Building

Kansas City Power and Light Building (tunnetaan myös nimillä KCP&amp;L Building ja Power and Light Building) on pilvenpiirtäjä Kansas Cityssä Missourin osavaltiossa Amerikan Yhdysvalloissa. Vuonna 2002 rakennus pääsi National Register of Historic Places -rekisteriin. Torni rakennettiin vuosina 1930–1931, ja siinä on 34 kerrosta. Rakennus edustaa tyyliltään art decoa.
Mäkihärkki

Mäkihärkki ("Cerastium semidecandrum") on valkokukkainen, kohokkikasveihin kuuluva kuivien kasvupaikkojen kasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Yksivuotinen tai toisinaan ylitalvinen mäkihärkki kasvaa 5–12 cm korkeaksi. Pysty ja ohut varsi on harmaanvihreä ja ainakin yläosastaan nystykarvainen. Kukattomat tyviversot puuttuvat. Lehdet ovat soikeita. Kukinto on kaksihaarainen viuhko ja kukinnon tukilehdet ovat leveälti kalvolaitaisia. Kukkia on 10–40 kappaletta. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Verholehdet ovat 3–5 mm pitkiä, suippoja ja kaljukärkisiä. Matalasti kaksihalkoiset valkoiset terälehdet ovat kaljuja ja verholehtiä lyhyempiä. Heteitä on 5–10 kappaletta. Suomessa mäkihärkki kukkii touko-kesäkuussa. Hedelmä on pitkähkö, kymmenliuskaisesti aukeava kota.
Mäkihärkki muistuttaa tahmahärkkiä ("Cerastium glutinosum") ja nurmihärkkiä ("Cerastium fontanum").
Levinneisyys.
Mäkihärkkiä tavataan Euroopassa Pyreneiden niemimaan Etelä- ja keskiosista ja Britteinsaarilta Kreikkaan, Romaniaan, Länsi-Ukrainaan, Puolaan, Baltiaan sekä Fennoskandian eteläosiin. Lisäksi sitä kasvaa muutamin paikoin myös Venäjällä. Euroopan ulkopuolella lajia on tavattu Turkista, paikoin Keski-Aasiasta, Tunisiasta sekä Libyasta. Ihmisen mukana mäkihärkki on kulkeutunut Etelä-Australiaan ja Yhdysvaltoihin, lähinnä itärannikolle. Mäkihärkki on Suomessa eteläinen alkuperäislaji. Sitä kasvaa Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa, Satakunnassa ja Uudellamaalla.
Elinympäristö.
Mäkihärkki viihtyy kuivilla, avoimilla kallioilla, aukkoisilla kedoilla, hiekkaisilla mäenrinteillä, dyyneillä, rantavalleilla, sorakuopissa ja tienpientareilla.
Tahmahärkki

Mäkihärkki ("Cerastium glutinosum", syn. "C. pumilum" subsp. "glutinosum") on valkokukkainen, kohokkikasveihin kuuluva kuivien kasvupaikkojen kasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Ylitalvinen yksivuotinen tahmahärkki kasvaa 5–12 cm korkeaksi. Kasvi on pysty, vaalean- tai kellanvihreä ja nystykarvainen. Kukattomat tyviversot puuttuvat. Lehdet ovat puikeita, joskus soikeita tai suikeita. Kukinto on kaksihaarainen viuhko ja kukinnon tukilehdet ovat kapealti kalvolaitaisia. Kukkia on 4–18 kappaletta. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Verholehdet ovat 4–6 mm pitkiä, suippoja ja kaljukärkisiä. Matalasti kaksihalkoiset valkoiset terälehdet ovat kaljuja ja verholehtiä lyhyempiä. Heteitä on 5–10 kappaletta. Suomessa tahmahärkki kukkii touko-kesäkuussa. Hedelmä on pitkähkö, kymmenliuskaisesti aukeava kota.
Levinneisyys.
Tahmahärkkiä tavataan Euroopassa Välimeren alueelta Britteinsaarten eteläosiin, Tanskaan, Etelä-Ruotsiin ja -Suomeen, Länsi-Viroon, Etelä-Puolaan, Länsi-Ukrainaan, Romaniaan ja Bulgariaan. Yksittäisiä esiintymiä lajilla on Etelä-Ukrainasta ja Kaukasuksen alueelta, sekä Euroopan ulkopuolelta Marokosta, Turkista ja Syyriasta. Tahmahärkkiä on tavattu tulokaslajina myös Yhdysvaltain eteläosista sekä Etelä-Amerikasta. Suomessa tahmahärkki on alkuperäislaji, joka kasvaa levinneisyysalueensa pohjoisrajoilla. Suomessa sitä kasvaa vain Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa.
Elinympäristö.
Tahmahärkki kasvaa kuivilla, aurinkoisilla mäenrinteillä ja kalliokedoilla, varsinkin kalkkialustalla ja lintujen istumapaikoilla. Se viihtyy myös pihakedoilla ja poluilla.
David and Jonathan

David and Jonathan oli 1960-luvun brittiläinen lauluduo, joka koostui paremmin lauluntekijöinä tunnetuista Roger Cookista ja Roger Greenawaystä.
Bristolilaiset Cook ja Greenaway tutustuivat The Kestrels -nimisessä lauluyhtyeessä ja alkoivat tehdä yhdessä musiikkia vuonna 1965. He työskentelivät 1960-luvun puolivälissä tuottaja George Martinin ohjauksessa ja nauhoittivat vuonna 1966 cover-version The Beatlesin kappaleesta ”Michelle”, joka nousi top 20:een sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Myöhemmin samana vuonna heidän oma kappaleensa ”Lovers of the World Unite” nousi hitiksi Britanniassa.
Pisuerga

Pisuerga on 283 kilometriä pitkä Dueron sivujoki Kastilia ja Leónin itsehallintoalueella Espanjassa. Joki saa alkunsa Valdecebollasin vuorelta Palencian alueella ja virtaa Valladolidin maakunnan halki. Valladolidin kaupungin lähistöllä joki laskee Dueroon.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1995

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1995 pelattiin Kanadassa ja isäntämaa Kanada voitti turnauksen. Turnauksessa kaikki pelasivat kaikkia vastaan yhden ottelun. 
Lopputulokset.
MM-Taso
B-sarja
C1-sarja
C2-sarja
Steve Sidwell

Steven James Sidwell (s. 14. joulukuuta 1982, Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Hän pelaa tällä hetkellä Englannin Valioliigan Fulhamissa. Sidwellin pelipaikka on keskikentän keskusta.
Ura.
Arsenalissa juniorivuotensa pelannut Sidwell ei onnistunut murtautumaan kasvattajaseuransa edustusmiehistöön, joten hän siirtyi sarjatasoa alempana pelanneeseen Readingiin, oltuaan sitä ennen lainassa muutamaan otteeseen. Vuonna 2004 jalkapallolehti FourFourTwo nimesi Sidwellin Britannian parhaaksi pelaajaksi Valioliigan ulkopuolella.
Readingin noustua Valioliigaan vuodeksi 2006-07, Sidwell ei suostunut tekemään jatkosopimusta Readingin kanssa, tavoitteenaan siirtyä johonkin suurempaan seuraan. Kauden jälkeen hän teki vapaana pelaajana sopimuksen kotikaupunkinsa Lontoon suurseuran Chelsean kanssa. Sidwell pelasi joukkueessa kuitenkin vain yhden kauden melko vähällä peliajalla, ja Aston Villa hankki hänet joukkueeseensa kesällä 2008.
Aston Villassa Sidwellillä oli ajoittain vaikeuksia mahtua ykkösmiehistöön, ja tammikuussa 2011 hän siirtyi takaisin Lontooseen, tällä kertaa Fulhamin joukkueeseen.
Sinta Ozoliņa-Kovala

Sinta Ozoliņa-Kovala (s. 26. helmikuuta 1988 Riika) on latvialainen keihäänheittäjä.
Vuonna 2006 Ozoliņa-Kovala sijoittui kuudenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän saavutti hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Hengelossa heitettyään 57,01 metriä. Pekingin olympialaisissa 2008 Ozoliņa-Kovala heitti karsinnassa Latvian ennätyksen 60,13. Loppukilpailussa hän sijoittui 11:nneksi. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui kuudenneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Ozoliņa-Kovala sijoittui seitsemänneksi heitettyään 62,20.
Ozoliņa-Kovalan ennätys on Riiassa 30. toukokuuta 2014 heitetty 64,38 m.
Ozoliņa-Kovala on naimisissa keihäänheittäjä Ainārs Kovalsin kanssa.
Nadym (joki)

Nadym () on joki Jamalin Nenetsian autonomisessa piirikunnassa Venäjällä. Nadymin pituus on 545 kilometriä, valuma-alueen laajuus 64 000 neliökilometriä ja keskivirtaama 590 kuutiometriä sekunnissa.
Nadym virtaa Länsi-Siperian alangolla kohti pohjoista ja laskee Karanmeren Obinlahteen. Joki on liikennöintikelpoinen alajuoksultaan ja kalaisa. Sen alueella sijaitsee maakaasuesiintymiä.
Merkittävin pääuomien varrelle osuva taajama on maakaasun tuotantokaupunki Nadym (46 550 as. vuonna 2010), joka sijaitsee joen länsirannalla 123 kilometriä laskukohdasta yläjuoksulle päin. Kaupunkia palveleva jokisatama sijaitsee Starnyi Nadymissä (vanhassa Nadymissä) joen vastarannalla.
Joki jäätyy tyypillisesti lokakuun lopussa ja sulaa jälleen toukokuussa. Nadymin alajuoksun kevättulva osui vuosien 1955-1991 Nadymin kaupungin hydrologisen mittauspisteen tilastojen mukaan keskimäärin kesäkuulle, jolloin kuukauden keskivirtaama oli 1682,46 m3/s.
Mitsubishi A7M Reppu

Mitsubishi A7M Reppū (, liittoutuneiden koodinimi Sam) oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien yksimoottorinen hävittäjälentokone, joka lensi ensilentonsa 6. toukokuuta 1944.
Japanilaisilla oli ollut suuria vaikeuksia saada kehitettyä riittävän voimakkaita lentokonemoottoreita. Japanilaisten valmistamissa uudemmissa lentokonemoottoreissa, kuten kaksirivisessä ja 18-sylinterisessä Nakajima NK9 Homaressa, oli ollut pahoja kehitysongelmia ja toimintavaikeuksia. Kun A7M Reppū -hävittäjän olisi pitänyt edetä tuotantoasteelle, joulukuun 1944 maanjäristys tuhosi pahoin sekä Mitsubishin että Nakajiman lentokonetehtaita, jotka sijaitsivat Nagoyassa.
Hävitystä täydensivät ensimmäiset Japaniin suuntautuneet pommitusoffensiivit. Näiden tuotannon vastoinkäymisten seurauksena Reppū-hävittäjiä valmistui korkeintaan yhdeksän kappaletta.
Se oli hävittäjälentokoneeksi huomattavan kookas. Sen siipipinta-ala oli yli 30 neliömetriä, pituus oli 10 metriä ja kärkiväli 14 metriä, kun esimerkiksi Republic P-47 Thunderboltin siipipinta-ala oli 29,92 m² ja pituus 11 m. Reppū oli Thunderboltia huomattavasti kevyempi, sillä koneen tyhjäpaino oli: 3 226 kg vs. P-47 Thunderboltin 4 535 kg.
Epäluotettava Homare-moottori oli vaihdettu Mitsubishi Ha-43:een. Aseistuksena oli neljä 20 millimetrin tykkiä tai kaksi 13,2 mm konekivääriä ja kaksi 20 mm tykkiä. Pommeja kone pystyi kuljettamaan 500 kilogrammaa. Potkuri oli nelilapainen säätyvä vakiokierrospotkuri.
Saburō Sakai määrättiin tekemään koelentoja, ja hänen mukaansa Reppū olisi ollut ominaisuuksiltaan selvästi parempi kuin muut Japanin tai Yhdysvaltain hävittäjätyypit. Se olisi myös kyennyt taistelemaan Boeing B-29 Superfortress -pommittajien käyttämissä lentokorkeuksissa. Sakain mukaan yksi kone säilyi ja yhdysvaltalaiset tekivät sillä koelentoja sodan jälkeen.
Huebra

Huebra on noin 123 kilometriä pitkä Dueron sivujoki Kastilia ja Leónin itsehallintoalueella Espanjassa. Joki saa alkunsa Sierra de las Quilamasin vuoristoalueelta Salamancan alueella ja laskee Dueroon Saucellessa. Huebran merkittävimmät sivujoet ovat Yeltes ja Camaces.
RMS Arabic (1902)

RMS Arabic oli White Star Line -laivayhtiön omistama linjalaiva, joka liikennöi Atlantin yli Liverpoolin ja Pohjois-Amerikan välillä vuodesta 1903. Se upposi ensimmäisessä maailmansodassa Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "SM U-24" torpedoimana Irlannin rannikolla 1915. Laivalla olleista 44 sai surmansa, 390 pelastettiin.
Valmistus.
Aluksen köli laskettiin Harland and Wolffin telakalla Belfastissa telakkanumerolla 340 Atlantic Transport Linen "SS Minnewaskana" ja alus laskettiin vesille 18. joulukuuta 1902 White Star Linen "Arabicina". Alus valmistui 21. kesäkuuta 1903.
Palvelus.
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua elokuussa 1914 White Star Linen neljä suurinta alusta pakko-otettiin laivastopalvelukseen, joten "Arabic" siirrettiin 23. joulukuuta New Yorkin reitille korvaamaan matkustajakapasiteetin vähenemistä. Aluksen ollessa 19. elokuuta 1915 matkalla Liverpoolista New Yorkiin kyydissään 434 matkustajaa ja miehistönjäsentä siihen osui Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "SMS U-24" laukaisema torpedo. Osuman seurauksena alus katkesi ja se upposi seitsemässä minuutissa vieden mukanaan 44 mukana ollutta.
Tarko-Sale

Tarko-Sale () on kaupunki ja Purin kunnallispiirin hallintokeskus Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan keskiosissa Luoteis-Siperiassa. Obinlahteen laskeva Pur-joki haarautuu kahteen suurempaan alkuhaaraan aivan kaupungin lähellä, kaupungin keskusta sijaitsee 3,5 kilometriä joenhaarasta lounaaseen Pjakupur-alkuhaaran kaakkoisrannalla.
Jamalin Nenetsian suurimpiin kaupunkeihin kuuluva Nojabrsk sijaitsee kaupungista linnuntietä runsas 220 kilometriä etelälounaaseen ja pääkaupunki Salehard runsas 540 kilometriä länsiluoteeseen.
Historiaa, väestö.
Paikkakunta perustettiin alun perin Pur-jokea ympäröiville alueille muodostetun Purin kunnallispiirin hallintokeskukseksi 7 tammikuuta 1932. Maininta kylästä nimellä Tarko-Sale löytyy seuraavana vuonna 1933 päivätyistä dokumenteista. Kylä kasvoi ja kohotettiin kaupunkityyppiseksi taajamaksi 18. elokuuta 1976. Joulukuun 20. päivänä 2004 Tarko-Sale nimitettiin Purin piirin hallintokeskuksena toimivaksi kaupungiksi. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu Purin piirin historiaa esittelevä kotiseutumuseo.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 20 372 ja koko Purin kunnallispiirin 51 249.
Talous ja liikenne.
Kaupungissa sijaitsee Novatekin pääkonttori, joka yritys on valtiollisen Gazpromin jälkeen koko Venäjän toiseksi suurin maakaasun tuottaja. Kaupunkiin on maantieyhteys ja siellä on lentokenttä (Tarko-Salen lentoasema). Lähin rautatieasema sijaitsee 9 kilometriä kaupungin itäpuolella (Purovsk).
Tarko-Salen alueella harjoittavat nenetsit myös perinteistä poronhoitoa. Vuoden 2016 laajassa maaperästä lähteneessä pernaruttoepidemiassa on kuollut toista tuhatta poroa, yksi lapsi on kuollut, ja nenetsiperheitä on evakuoitu alueelta.
Martin Johan Wallenius

Martin Johan Wallenius (7. maaliskuuta 1731 Paimio – 22. lokakuuta 1773 Turku) oli Turun akatemian matematiikan professori. 
Walleniuksen vanhemmat olivat professori Johan Wallenius ja Maria Gråå. Hän valmistui Turussa maisteriksi 1751, tuli matematiikan dosentiksi 1755, apulaiseksi 1756 ja professoriksi 1758. Walleniusta pidettiin taitavana opettajana, joka teki lukuisia tutkimuksia matematiikan alalta. Hän otti Turussa ensimmäisenä käyttöön infinitesimaalilaskun, soveltaen sitä geometrian ja mekaniikan ongelmien ratkaisemiseen. Huomattavimmat Walleniuksen julkaisuista olivat "Exercitationes miscellaneae mathematico-physicae" (1757–1758) sekä Ruotsin tiedeakatemian kautta julkaistu "Geometriskt försök atta mäta hörn eller solida vinklar" (1763).
Wallenius oli naimisissa kaksi kertaa, ensimmäinen puoliso vuodesta 1762 oli Maria Helena Timm (k. 1763) ja toinen vuodesta 1764 Renata Frosterus (k. 1802). Johan Fredrik Wallenius oli Walleniuksen poika toisesta avioliitosta.
Globaali sosiaalityö

Globaali sosiaalityö ry on suomalainen rekisteröity yhdistys, joka perustettiin vuonna 2002 edistämään kansainvälisyyttä ja globaalia solidaarisuutta sosiaalialalla. Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdistys muun muassa koordinoi opiskelijavaihtoja, järjestää erilaisia kehitysyhteistyöhankkeita ulkomaalaisten kumppaneiden kanssa sekä harjoittaa globaali- ja rauhankasvatustyötä paikallisesti Suomessa. Yhdistys toimii tiivissä yhteistyössä Tampereen yliopiston sosiaalityön oppiaineen kanssa ja esimerkiksi yhdistyksen hallitus kokoustaa yliopistolla. Yhdistyksellä on paikallistoimintaa Tampereen lisäksi Helsingissä, Jyväskylässä ja Lahdessa. 
Globaali sosiaalityö on SOSTEn jäsenjärjestö.
Historia.
Globaali sosiaalityö ry perustettiin alun perin Tampereella 2001. Yhdistys syntyi Tampereella järjestetyn terveys- ja mielenterveyssosiaalityön maailmankonferenssin jälkeen. Konferenssin annista innostuneet sosiaalityön ammattilaiset näkivät kansainvälisen yhteydenpidon, johon myös etelän kumppanit otetaan mukaan, sosiaalityössä merkityksellisenä ja päättivät perustaa sen toteuttamiseksi Globaali sosiaalityö -yhdistyksen. Yhdistys rekisteröitiin vuonna 2002.
Arvot.
Yhdistyksen arvot nojaavat samaan eettiseen pohjaan kuin sosiaalialan työ. Ympäri maailmaa tehtävän sosiaalityön tavoite on vahvistaa ihmisyyttä auttamalla ja tukemalla ihmisiä heidän arjessaan. 
Toiminta.
Globaali sosiaalityö ry:llä on projekteja muun muassa Libanonissa, Mosambikissa ja Tansaniassa. Projektit voivat sisältää kehittämistyötä, koulutusta, tiedotusta, tutkimusta tai humanitääristä apua. Lisäksi yhdistyksen kautta erityisesti sosiaalialan opiskelijat voivat tehdä harjoittelujaksoja ulkomailla.
JVC GZ-MG335

JVC GZ-MG335 on japanilaisyhtiö JVC:n kehittämä kiintolevykamera. Kamera julkaistiin Pohjois-Amerikassa 21. helmikuuta ja Euroopassa 12. kesäkuuta 2008. Kamera on saanut pääosin positiivista vastaanottoa, sillä alaTest antoi sille neljän arvostelijan arvosanojen keskiarvosanaksi 76/100. AlaTestin sivustolla kootuissa arvosteluissa kameraa kehuttiin sen kompaktista suunnittelusta ja suuresta muistitilasta, mutta vastineeksi kritisoitiin ulkoisen mikrofonin liittimen puuttumista.
Merkittäviä eroja GZ-MG335:n edeltäjistä on kameran Laser Touch-käyttöliittymä ja systeemi, jossa kameraa ei tarvitse joka kerta kytkeä erikseen päälle, vaan kameran järjestelmä käynnistää sen itse aina kun avaa läpän.
Hanna (Alberta)

Hanna on kaupunki itäisessä Keski-Albertassa, Kanadassa. Kaupungin asukasluku on noin 2 700 ja sen elinkeinoista tärkeimpiä ovat maatalouden ja öljyntuotannon lisäksi matkailu- sekä kaivostoiminta.
Kaupungin synty.
Kaupunki syntyi ensimmäisten uudisasukkaiden saapuessa sen nykyiselle alueelle kesällä 1912. Aluetta huutokaupattiin Saskatoonin julkisessa huutokaupassa, ja pian sen lähialueilla liikkui jo huhu alueelle suunnitellusta kaupungista. Vuoden loppuun mennessä Hannaan oli muuttanut jo 800 asukasta.
Kaupungin syntyyn liittyy vahvasti teollistuminen ja varsinkin rautatieteollisuuden lisääntyminen.
Maantiede ja väestö.
Hanna sijaitsee valtateiden 9 ja Veteran's Memorial Highwayn risteyksessä, 215 kilometrin päässä Calgarysta koilliseen. Matkaa Yhdysvaltain ja Kanadan väliselle rajalle on noin 330 kilometriä.
Hannan asukasluku on noin 2 673 ja pinta-ala 8,56 neliökilometriä.
Elinkeinot.
Hannan pääelinkeinoja ovat maatalous, öljy- sekä polttoainetuotanto, kaivostoiminta sekä tehdasteollisuus. Myös turismilla on tuloissa merkittävä osa, sillä kaupunki sijaitsee valtateiden varsilla.
Maatalouden saralla eniten viljellään muun muassa ohraa, vehnää ja ruista. Karjankasvatuksessa tärkeimpiä ovat lampaat, siat sekä siipikarja.
Tunnettuja hannalaisia.
Myös kanadalaisyhtye Nickelback on perustettu Hannassa.
Sergei Monja

Sergei Aleksandrovitš Monja (s. 15. huhtikuuta 1983 Saratov, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripalloilija, joka edustaa Himkiä.
Ura.
Monja pelasi juniorina koripalloa Avtodor Saratovin joukkueessa, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi kaudeksi 2000–2001. Toisella kaudellaan hän pelasi jo 7,7 pisteen ottelukeskiarvolla, ja hän siirtyi vuonna 2002 TsSKA Moskovaan. Monja voitti seuran kanssa Venäjän-mestaruuden vuosina 2003–2005. 
Kaudeksi 2005–2006 Monja hankittiin NBA-seura Portland Trail Blazersiin, jossa hän ei kuitenkaan onnistunut vakiinnuttamaan pelipaikkaansa. Tämän johdosta hänet lainattiin kauden aikana D-liigaan, Fort Worth Flyersille. Helmikuussa 2006 Monjan pelioikeudet kaupattiin Sacramento Kingsille, jossa hän pelasi loppukauden aikana kolme ottelua. 
Vuonna 2006 Monja palasi Venäjälle, jossa hän siirtyi pelaamaan Dynamo Moskovaan. Neljän pelikauden jälkeen hän jatkoi pelaamista Himkissä, jossa hän voitti VTB-liigan vuonna 2011 ja Eurocupin kaudella 2011–2012.
Tahdotko mut tosiaan

Tahdotko mut tosiaan on suomirockyhtye Popedan kappale ja single vuoden 1994 studioalbumilta "H.Ö.N.Ö.". Kappale julkaistiin CD-singlenä 16. toukokuuta 1994. 
Kappaleen on säveltänyt yhtyeen silloinen bassokitaristi Markku Petander, ja kappaleen sanat on kirjoittanut Kolmas Nainen -yhtyeen laulaja Pauli Hanhiniemi. Kappale on yksi Popedan tunnetuimmista ja suosituimmista, ja yhtye soittaa sen edelleen jokaisessa konsertissaan. 
Popedan pisimmälle studioalbumille "H.Ö.N.Ö." koottiin kaikkiaan 17 kappaletta, joista nimenomaan "Tahdotko mut tosiaan" nousi koko albumin valovoimaisimmaksi. Yhtyeen silloisen rumpalin Kari Holmin mukaan koko kappale pelasti albumin, ja auttoi sitä ylittämään kultalevyrajan heinäkuussa 1995.
Kappaleen alkuperäisellä, Petanderin säveltämällä ja äänittämällä demonauhalla rumpuja soitti sessiomuusikko Ari Toikka , demon rumpuosuudet päätyivät myös albumille. Koko kappale on pitkälti Petanderin demo jonka Mustajärvi lauloi uudestaan.
Singlen toinen kappale "Pelkosenniemen poika" oli alun perin tarkoitettu laulettavaksi Ari “Raaka-Arska” Tuomiselle, yhtyeen pitkäaikaiselle tuttavalle ja roudarille. Hieman maatalousaiheisen ja kantaa ottavan kappaleen lauluvastuu siirtyi kuitenkin yhtyeen kitaristi Costello Hautamäelle. Kappaleen nimi on viittaus Pelkosenniemeltä kotoisin olevaan Hanoi Rocks-yhtyeen kitaristiin, Andy McCoyhyn.
Sapiéntza

Sapiéntza ( &lt; ) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaariin ja tarkemmin Oinoússeen saariin. Se sijaitsee Joonianmeressä Peloponnesoksen niemimaan lounaisrannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 9,1 neliökilometriä ja asukasluku 2 (vuonna 2011). Saaren nimi tulee italiasta ja tarkoittaa viisautta.
Maantiede.
Sapiéntzan saari sijaitsee Jooniansaariin kuuluvassa pienemmässä Oinoússeen saariryhmässä Välimereen kuuluvassa Joonianmeressä Peloponnesoksen niemimaan lounaisrannikon Methónin kylän edustalla. Saari kuuluu Pýlos-Néstoraksen kuntaan, joka kuuluu Messenian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Pinta-alaa Sapiéntzalla on 9,1 neliökilometriä, ja sen korkein kohta on 219 metriä merenpinnan yläpuolella. Sapiéntzan rannikko vaihtelee alavista alueista jyrkkiin rinteisiin. Saaren ainoa hiekkaranta sijaitsee pohjoisosassa ja on nimeltään Ámmos.
Sapiéntza yhdessä muiden Oinoússeksen saariryhmän saarten, kuten Schízan ja Venétikon, sekä näiden saarten vastapuolisella mantereella olevien alueiden kanssa muodostaa Natura 2000 -verkostoon kuuluvan suojelualueen, jolla on kokoa 112,9 neliökilometriä.
Kasvillisuus ja eläimistö.
Sapiéntzalla kasvaa välimerenkasvillisuutta, kuten heinäkasveja, kermestammi, lännenmansikkapuu, myrtti, mastiksipistaasi ja oliivi. Saarelle on tuotu Kreetan saarelta uhanalaisia "kri-kri"-villivuohia ("Capra aegagrus creticus"). Sapiéntzalle on tuotu myös lampaita ja fasaaneja. Vuosittain saarelle päästetään metsästämään luvan kanssa esimerkiksi saaren villilampaita, villivuohia, fasaaneja, laulurastaita, viiriäisiä ja lehtokurppia.
Historia.
Saari joutui Venetsian tasavallan alaisuuteen vuonna 1209 saarella sijainneessa luostarissa allekirjoitetun sopimuksen mukaan. Kreikan vapaussodan aikana vuonna 1825 Kreikan merivoimat käytti saarta operaatioidensa tukikohtana. Sapiéntzan saari kuului vuoteen 1850 saakka virallisesti Britannian Jooniansaarten yhdysvallat -nimiseen protektoraattiin. Kreikkaan saari liitettiin yhdessä idempänä sijaitsevan Elafónisoksen saaren kanssa virallisesti 6. heinäkuuta 1850 kreikkalaisen ministerin Andréas Lóntoksen ja Britannian suurlähettilään Whishin tekemällä sopimuksella. Britit rakensivat saaren eteläosaan vuonna 1890 majakan, jolla on korkeutta 18 metriä.
Saaren rannikolla on useita hylkyjä monilta eri historiallisilta aikakausilta. Esimerkiksi Sapiéntzan pohjoisrannikon edustalla makaa ensimmäiseltä vuosisadalta peräisin oleva hylky.
The Metropolitan

The Metropolitan (tunnettu ennen nimellä Chase Tower) on pilvenpiirtäjä Rochesterin kaupungissa New Yorkin osavaltiossa Amerikan Yhdysvalloissa. The Metropolitan on Rochesterin kaupungin kolmanneksi korkein rakennus. Rakennus valmistui vuonna 1973.
Rakennuksen pinta oli alun perin päällystetty valkoisella marmorilla, mutta marmorilaatat eivät pysyneet paikoillaan ja siksi vuonna 1980 rakennuksen pinta päällystettiin valkoisilla alumiinilaatoilla.
Turkkilaisia makeisia

Turkkilaisia makeisia ("Turks fruit") on Paul Verhoevenin ohjaama elokuva vuodelta 1973. Elokuva on rakkaustarina ja äänestetty kaikkien aikojen parhaaksi hollantilaiselokuvaksi.
Elokuvan ansiosta Hollywood kiinnitti huomionsa sekä ohjaaja Verhoeveniin että pääosan näyttelijään Rutger Hauerin.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvaa villiksi, tuoreen tuntuiseksi ja rohkeaksi ihmissuhteiden kuvaukseksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Luettelo televisiosarjan Winx-klubi jaksoista

Luettelo televisiosarja Winx-klubin jaksoista.
1. tuotantokausi.
Alun perin esitetty: 28. tammikuuta 2004 – 26. maaliskuuta 2004 (RAI 2) 24. lokakuuta 2004 – 2005 (MTV3, Juniori)
2. tuotantokausi.
Alun perin esitetty: 19. huhtikuuta 2005 – 14. heinäkuuta 2005 (RAI 2) 2006 – 2006 (MTV3, Juniori)
3. tuotantokausi.
Alun perin esitetty: 29. tammikuuta 2007 – 28. maaliskuuta 2007 (RAI 2) 1. huhtikuuta 2007 – 2. tammikuuta 2008 (MTV3, Juniori) 
4. tuotantokausi.
Alun perin esitetty: 15. huhtikuuta 2009 – 13. marraskuuta 2009 (RAI 2) 16. tammikuuta 2010 – 9. tammikuuta 2011 (MTV3, Juniori) 
5. tuotantokausi.
Alun perin esitetty: 16. lokakuuta 2012 – 24. huhtikuuta 2013 (RAI YoYo) 1. joulukuuta 2012 – 10. elokuuta 2013 (MTV3, Juniori) 
6. tuotantokausi.
Alun perin esitetty: 6. tammikuuta 2014 – 24. heinäkuuta 2014 (RAI YoYo) 19. tammikuuta 2015 - 23. toukokuuta 2015 (MTV Juniori)
7. tuotantokausi.
Alun perin esitetty: 21. syyskuuta 2015 – 3. lokakuuta 2015 (RAI Gulp) 10. lokakuuta 2015 - 3. tammikuuta 2016 (MTV3)
Winxien maailma (1. kausi).
Alun perin esitetty: 18. tammikuuta 2017 – 3. helmikuuta 2017 (RAI Gulp) 4. marraskuuta 2016 (Netflix)
Winxien maailma (2. kausi).
Alun perin esitetty: 19. kesäkuuta 2017 – 5. heinäkuuta 2017 (RAI Gulp) 16. kesäkuuta 2017 (Netflix) 
8. tuotantokausi.
Alun perin esitetty: 15. huhtikuuta 2019 – 17. syyskuuta 2019 (RAI YoYo) 5. lokakuuta 2019 - 26. huhtikuuta 2020 (MTV3)
Euro Hockey Tour 2011–2012

Euro Hockey Tourin kausi 2011–2012 oli sarjan 16. kausi. Siinä pelasivat Suomen, Venäjän, Ruotsin ja Tšekin miesten jääkiekkomaajoukkueet.
Kokonaispisteet.
Koko sarjan voittaja sai 75 000 euroa palkintorahaa.
Onesimo Cadiz Gordoncillo

Onesimo Cadiz Gordoncillo (16. helmikuuta 1935 Jimalalud – 13. marraskuuta 2013) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Dumagueten hiippakuntaan 18. maaliskuuta 1961 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Gunuguksen titulaaripiispaksi 14. maaliskuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Epifanio Surban Belmonte ja Antonio Yapsutco Fortich.
Gordoncillo sai 3. heinäkuuta 1976 nimityksen Tagbilaranin piispaksi ja 18. kesäkuuta 1986 Capizin arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 9. marraskuuta 2011.
Jose F. Advincula

Jose F. Advincula (s. 30. maaliskuuta 1952) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Capizin arkkihiippakuntaan 14. huhtikuuta 1976 ja nimitettiin San Carlosin hiippakunnan piispaksi 25. heinäkuuta 2001. Piispaksi konsekroinnin suoritti 8. syyskuuta Antonio Franco, jota avustivat Onesimo Cadiz Gordoncillo ja Angel N. Lagdameo.
Advincula sai 9. marraskuuta 2011 nimityksen Capizin arkkipiispaksi.
Warlito Cajandig y Itcuas

Warlito Cajandig y Itcuas (31. tammikuuta 1944 Dumarao – 21. lokakuuta 2025) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. maaliskuuta 1970 ja nimitettiin Calapanin apostoliseksi vikaariksi sekä Ausafan titulaaripiispaksi 17. huhtikuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jaime Lachica Sin, jota avustivat Nicolas M. Mondejar ja Vicente Salgado y Garrucho.
Antoine Gombaud

Antoine Gombaud eli Chevalier de Méré (1607, Poitou, Ranska – 29. joulukuuta 1684) oli ranskalainen kirjailija ja amatöörimatemaatikko.
Vaikka hän ei ollut aatelismies, hän otti käyttöön tittelin Chevalier (ritari). Tämä tuli hänen dialogi-muotoisista kirjoituksistaan, joissa ko. kuvitteellinen henkilö edusti hänen omia näkemyksiään. Méré tulee taas paikkakunnasta, jossa hän sai koulutuksensa. Myöhemmin hänen ystävänsä alkoivat kutsua häntä tuolla nimellä.
Méré oli tärkeä salonkiteoreetikko. Kuten monet 1600-luvun liberaalit ajattelijat, hän ei luottanut sen enempää perittyyn valtaan kuin demokratiaankaan. Hän uskoi, että ongelmat ratkeavat parhaiten avoimissa keskusteluissa henkevien, hienostuneiden ja älykkäiden ihmisten kesken.
Mérén kuuluisimmat esseet ovat "L'honnête homme" (Rehellinen ihminen) ja "Discours de la vraie honnêteté" (Keskustelu rehellisyydestä).
Hänet tunnetaan kuitenkin paremmin panoksestaan todennäköisyysteoriaan. Hän oli amatöörimatemaatikko ja aikalaistensa tavoin kiinnostunut vedonlyönnistä ja rahapeleistä. Hän myös kehitteli uusia pelejä ja tutki muun muassa nopanheittoon liittyviä ongelmia kuutosen esiintymisestä heitettäessä yhtä arpakuutiota ja kuutosparin esiintymisestä heitettäessä kahta arpakuutiota.
Hän myös kiinnostui pulmasta, joka on peräisin keskiajalta, ellei aikaisemmaltakin. Oletetaan että kaksi pelaajaa aikovat pelata tietyn määrän pelejä, esim. seitsemän, ja heidät keskeytetään ennenaikaisesti. Kuinka pelipanos tulisi jakaa pelaajien kesken, jos vaikkapa toinen on voittanut kolme peliä ja toinen yhden?
Méré pestasi Marin Mersennen salongin ratkaisemaan ongelmiaan. Kaksi kuuluisaa matemaatikkoa, Blaise Pascal ja Pierre de Fermat, ottivat haasteen vastaan. Kirjeenvaihdossaan he muodostivat perustan nykyaikaiselle teorialle todennäköisyydestä.
Nektanebo I

Nektanebo I oli faarao, joka perusti muinaisen Egyptin 30. dynastian ja hallitsi 18 vuoden ajan (380-362 eaa). Nektanebon egyptiläinen nimi on Nakhtnebef ja hän, kuten muutkin 30. dynastian faaraot, oli egyptiläinen.
Nektanebo rakensi paljon uutta hallituskaudellaan (Hathor-kolonnit Philaen Isis-temppelin etupihalla) ja entisöi kaikki temppelit. Lisäksi hän rakensi Karnakin kesken jääneen ensimmäisen pylonin.
Nektaneboa seurasi hänen poikansa Djedhor (Teos).
Jakob Wolle

Jakob Wolle (Wulff) (k. 1653 Turku) oli Suomen ja Turun rikkain suurkauppias ja rautaruukkien omistaja.
Perhe.
Wolle oli sukujuuriltaan skotlantilainen. Wollet olivat suurkauppiaita Itämeren alueella. Hänen veljensä Hans Wolle muutti Turkuun Narvasta vuonna 1599. Hans Wolle menehtyi vuonna 1613. Hans Wollen lapset olivat alaikäisiä, jonka takia Jakob Wollesta tuli lasten holhooja ja omaisuuksien haltija. 
Wollen puoliso vuodesta 1637 oli hollantilainen Anna Spranckhusen, joka eli ainakin vielä vuonna 1656. Heidän häissään, jotka olivat samalla ristiäiset, oli vieraana muun muassa Suomen kenraalikuvernööri, kreivi Pietari Brahe. Wolle haudattiin Turun tuomiokirkon kuoriin, jonka kunnostusta hän oli rahoittanut.
Suomen rikkain suurkauppias.
Wolle oli turkulainen suurkauppias, joka harjoitti tuontia ja vientiä, Englannin, Skotlannin, Lyypekin, Danzigin ja myöhemmin Hollannin kanssa. Hän oli myös Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin hovihankkija. Wolle nousi Suomen ja Turun rikkaimmaksi kauppiaaksi vuonna 1624. Ulkomaankauppa oli kannattavaa liiketoimintaa Wollen osalta.
Ruukkitoiminnan kehittäjä.
1610-luvun puolivälin paikkeilla Ruotsin kruunu kannusti aatelisia ja porvareita vuokraamaan valtion verotuloja ja tuotantolaitoksia. Wolle vuokrasi käyttöönsä kaikki Suomen salpietarikeittämöt vuosina 1627–1635 ja Mustion rautaruukin vuosina 1632–1644. Wolle kunnosti Mustion rautaruukin ja investoi huomattavia summia kehittääkseen ruukkia, joka oli jäänyt rapakuntoon aiemman vuokralaisen Simon Landsbergerin jäljiltä. Vuonna 1630 Wolle perusti Pohjan pitäjän Anskun kylään Antskogin rautaruukin. Ruotsin kruunu tarvitsi jatkuvasti uusia käteistuloja suurvaltasotien rahoittamiseksi. Kruunun omistamien ruukkien ja salpietarikeittämöiden vuokrat nousivat kestämättömälle tasolle. Wollen vuokraamat salpietarikeittämöt ja ruukit ryhtyivät tuottamaan tappiota. Salpietariteollisuutta vaivasi krooninen raaka-ainepula. Tappioita ei voitu korvata ulkomaankaupalla. 
Samaan aikaan malmin saanti Wollen rautaruukeille osoittautui riittämättömäksi, koska Lohjan Ojamon rautakaivos ehtyi. Malmia piti tuoda Uudenmaan ruukkeihin Ruotsista asti, mikä lisäsi kustannuksia. Wolle otti lainoja paikatakseen jatkuvasti kasautuvia tappioita. Wolle otti lainoja kauppias Peter Thorwösteniltä, joka oli vaurastunut naimalla rikkaan turkulaisen kauppiaan tyttären Elin Sågerin. Thorwöste karhusi lainoja takaisin. Ruotsin kuningatar Kristiina ja vuorikollegio määräsi Wollen luovuttamaan ruukit Thorwöstenille. Uran loppuvaiheen talousmurheista huolimatta Wolle muistetaan Uudenmaan ruukkitoiminnan kehittäjänä.
Salomoninsaarten taistelut

Salomonsaarten taistelut olivat Tyynenmeren sodassa toisessa maailmansodassa Japanin ja liittoutuneiden välisiä taisteluita Salomonsaarista. Ne alkoivat tammikuussa 1942, jolloin japanilaiset tekivät maihinnousun saarille ja Bougainvilleen. Kuuden kuukauden aikana japanilaiset valtasivat osan saaristosta ja alkoivat rakentaa saarille tukikohtia, joista käsin voitaisiin hyökätä Uuteen-Guineaan, Australiaan sekä Uuteen-Seelantiin. Liittoutuneet onnistuivat kuitenkin tekemään maihinnousun osalle saarista 7. elokuuta 1942 ja valtaamaan Guadalcanalin saaren helmikuuhun 1943 mennessä. Lisäksi japanilaisten yritys valloittaa Uusi-Guinea epäonnistui Korallimeren taistelun aikana. Uusi Georgia vallattiin 25. elokuuta 1943 ja Bougainville vuonna 1945. Taistelut päättyivät virallisesti 21. elokuuta 1945, kun viimeiset saarilla olevat japanilaisjoukot antautuivat liittoutuneille.
Pirjo Määttä

Pirjo Helena Määttä (s. 24. tammikuuta 1973 Kuhmo) on suomalainen näyttelijä.
Ennen teatterikorkeakouluun pääsyä 1994 Määttä opiskeli Joensuussa kansanopistossa sanankäytön linjalla sekä Turun Paasikivi-opistossa kulttuurisihteerin opintoja.
Määttä on ollut Suomen Kansallisteatterin vakiokiinnityksellä vuodesta 2000 ja esiintynyt siellä muun muassa William Shakespearen näytelmässä "Kesäyön unelma," Leea ja Klaus Klemolan "Maaseudun tulevaisuus" (2014), Jennifer Tremblayn monologi "Lista" (2018) ja Susanna Kuparisen "Sokea piste" (2021).
Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Ketonen &amp; Myllyrinne, Sydän toivoa täynnä" ja "Harvoin tarjolla" sekä Aleksi Mäkelän elokuvassa "Kaappari", jossa hän esittää kaappari Aarno Lamminpartaan vaimoa. Määttä on tehnyt myös kuunnelmia ja dubbauksia.
Määttä on palkittu Ida Aalbergin säätiön nuoren näyttelijän kannustuspalkinnolla 1999. Hänen puoliso on näyttelijä Heikki Pitkänen, jonka kanssa Määtällä on kaksi lasta. Hänellä on myös yksi lapsi edellisestä avioliitosta.
Eeva-Liisa Haimelin

Eeva-Liisa Marjatta Haimelin (s. 28. maaliskuuta 1943 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Teatterikoulun jälkeen hän oli kiinnitettynä Kotkan kaupunginteatteriin vuosina 1965–1967. Hän siirtyi vuonna 1968 Helsingin kaupunginteatteriin, josta jäi eläkkeelle keväällä 2011. Helsingissä näyttämötöihin lukeutuivat muun muassa Kalle Holmbergin ohjaama "Pohjalaisia" ja Eija-Elina Bergholm ohjaama Lorcan "Bernarda Alban talossa". Haimelin vieraili 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Seinäjoen kaupunginteatterissa Shakespearen Juliana, vastanäyttelijänään teoksen ohjannut Jouko Turkka.
Haimelin on esiintynyt noin 30 elokuvassa ja televisiotuotannossa, kuten "Kaappari (2013), Kuulustelu" (2009), "Mies vailla menneisyyttä" (2002) ja "Vaiennut kylä" (1997). Hänet tunnetaan myös lausuntaesityksistään, joissa hän on tulkinnut kansainvälisten ja suomalaisten naisrunoilijoiden, mukaan lukien tätinsä Sylvi Kekkosen tekstejä.
Mathéo Tuscher

Mathéo Tuscher (s. 12. joulukuuta 1996 Noville) on sveitsiläis-ranskalainen moottoriurheilija. Hän kilpailee Sveitsin lisenssillä. Joissakin sarjoissa hän on kilpaillut myös Tšekin lisenssillä.
Ura.
Tuscher aloitti karting-uransa vuonna 2004, jossa hän kilpaili pääosin kotimaassaan Sveitsissä. Hän voitti Sveitsin KF3-mestaruuden vuonna 2008 ja 2009. Vuonna 2011 Tuscher kilpaili uudessa Formula Pilota China -sarjassa, jossa hän voitti sarjan mestaruuden ylivoimaisesti. Vuonna 2012 Tuscher ajoi FIA Formula Two Championship -sarjassa. Hänestä tuli 15-vuotiaana sarjan historian nuorin kuljettaja. Hän ajoi neljä paalupaikkaa ja kaksi voittoa sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Vuoden lopussa hänet palkittiin Autosport-gaalassa vuoden tulokkaaksi. Vuonna 2013 Tuscher ajoi kaksi kilpailua World Series by Renault -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2014 Tuscher kilpaili GP3-sarjassa Jenzer Motorsport -tallissa. Hän saavutti yhden kakkossijan ja 29 pistettä sijoittuen sarjan 12:nneksi. Vuonna 2015 Tuscher jatkoi GP3:ssa samassa tallissa.
Girl’s Day

Girl’s Day () oli nelihenkinen eteläkorealainen tyttöyhtye, jonka levy-yhtiönä toimi Dream T Entertainment. Yhtye debytoi vuonna 2010 ja sen jäsenet olivat Sojin, Yura, Minah ja Hyeri. Heidän faniklubistaan käytetään nimitystä "Daisy".
Vuonna 2019 jäsenet päättivät olla uusimatta sopimuksiaan levy-yhtiönsä kanssa.
Mary Douglas

Mary Margaret Douglas (25. maaliskuuta 1921 – 16. toukokuuta 2007) oli brittiläinen antropologi. Douglasin tutkimusalue oli erityisesti sosiaaliantropologia. Hänet tunnetaan etenkin kulttuuriin ja symbolismiin liittyvistä kirjoituksistaan. 
Elämä.
Mary Margaret Douglas (o.s. Tew) syntyi Italiassa San Remossa, missä vanhemmat olivat lomailemassa. Perhe asui pysyvästi Burmassa, jossa Mary Douglasin isä Charles Tew työskenteli Intian siviilihallinnon virkamiehenä. Douglas oli perheensä esikoinen. Perheen juuret ovat Irlannissa, ja sukunimi Tew on kelttiläistä juurta. 
Mary Douglasin tullessa viisivuotiaana kouluikään hän matkusti Englantiin äidinpuoleisten isovanhempien luo. Hän kävi siis ensimmäiset kouluvuotensa Englannissa Devonin kreivikunnassa sijaitsevassa Totnesissa. Kun Douglasin äiti Phyllis Tew sairastui syöpään, vanhemmat palasivat Lontooseen. Maryn isoisän kuoltua Mary muutti sisarensa kanssa isovanhempiensa luota eläkkeelle jääneen isänsä luokse. Uusi koulupaikka oli Roehampton, jossa oli katolinen Pyhän Sydämen sääntökunnan nunnaluostari ja luostarikoulu. Luostarikoulussa opiskelemisella on nähty olleen myöhemmin suuri vaikutus Douglasin tuotantoon. Luostarikoulu oli Douglasille turvallinen ja yhteisöllisyyttä tarjoava paikka.
Douglas aloitti vuonna 1939 yliopisto-opinnot Oxfordissa, mutta ne keskeytyivät sotavuosiksi, ja hän työskenteli siirtomaavirastossa vuodesta 1943 vuoteen 1947. Tänä aikana hän tutustui useisiin antropologeihin ja antropologisiin tutkimuksiin. Toisen maailmansodan loppupuolella Douglas palasi suorittamaan opinnot loppuun. Hän valmistui sosiaaliantropologia pääaineenaan vuonna 1948. Tämän jälkeen Douglas otti tutkimuskohteekseen Belgian Kongossa elävät lelet ja teki heidän parissaan etnografista kenttätyötä vuosina 1949, 1950 ja 1953. Douglas väitteli tohtoriksi vuonna 1951. Väitellessään tohtoriksi hän oli Edward Evans-Pritchardin ja M. N. Strinivasin oppilas. Väitöstutkimus julkaistiin kaksi vuotta myöhemmin nimellä "A Study of the Social Organization of the Lele of Kasai". Mainittujen opettajien lisäksi Douglasin ajatteluun vaikutti suuresti myös Oxfordissa opettanut tšekkoslovakialainen juutalaispakolainen Franz Baermann Steiner, joka käsitteli luennoillaan kulttuurien tabu-käsityksiä.
Douglas siirtyi Oxfordista vuonna 1951 University Collegen antropologian laitokselle Lontooseen. Yksi syy siirtymiseen oli avioliitto James A. T. Douglasin kanssa. Mary Douglas työskenteli University Collegessa 26 vuotta, minkä jälkeen hänet kutsuttiin tutkimustyöhön Yhdysvaltoihin. Douglas siirtyi New Yorkissa toimivan Russell Sage -säätiön kulttuurientutkimuksen laitoksen johtajaksi. Tässä työssä hän toimi vuoteen 1981 asti, jolloin hänet nimitettiin Northwestern Universityn antropologian professoriksi Evanstoniin. Mary Douglas jäi eläkkeelle vuonna 1985 ja palasi silloin Englantiin.