tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
In Your Eyes (Kylie Minoguen kappale)

"In Your Eyes" on kappale Kylie Minoguen albumilta "Fever" (2001). Kappale on albumin toinen single ja julkaistiin 21. tammikuuta 2002. Sen kirjoittivat Kylie Minogue, Richard Stannard, Julian Gallagher ja Ash Howes. Kappaletta ei julkaistu singlenä Yhdysvalloissa.
Andy Biersack

Andy Biersack (Andrew Dennis Biersack, s. 26. joulukuuta 1990) on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Black Veil Bridesin laulaja. Bändi julkaisi ensimmäisen levynsä, Sex &amp; Hollywood vuoden 2007 alussa, ja pääsi musiikkilistojen seitsemänneksi miltei heti. Black Veil Bridesin toinen (ensimmäinen varsinainen) levy, We Stitch These Wounds julkaistiin 20.7.2010 ja bändi lähti tämän jälkeen nousukiitoon. Seuraava levy, "Set The World On Fire" ilmestyi 14.6.2011 ja bändin maine kasvoi. Kolmas albumi, "Wretched And Divine: The Story Of The Wild Ones" julkaistiin 8. tammikuuta 2013. Bändin neljäs, samanniminen albumi, "Black Veil Brides" joka tunnetaan myös nimellä "BVBIV", julkaistiin 27.10.2014. Andy on ainoa alkuperäinen jäsen bändissä. Ennen Black Veil Bridesiä hän oli bändissä nimeltä Biersack, jonka hän oli myös itse perustanut . Nykyään hän asuu Hollywoodissa, Kaliforniassa. Ennen hän tavoitteli näyttelemistä, mutta sanoo nyt keskittyvänsä musiikkiin. Hänen äitinsä on nimeltään Amy, ja isä nimeltään Chris.
Andy muutti Ohioon ollessaan 6. luokalla. Hän kävi Ohiossa luovien esittelytaiteiden koulua. Andy aloitti musiikkiuransa 14-vuotiaana, jolloin hän perusti Biersackin, johon kuului hän itse ja hänen muutama ystävänsä. Bändi soitti enimmäkseen Alkaline Trion ja the Misfitsin kappaleita. Kun hän huomasi ihmisten pitävän siitä mitä hänellä oli tarjota, hän perusti Black Veil Bridesin. Näin Black Veil Brides lopulta syntyi.
Andyn mielenkiinnon kohteita ovat mm. musiikki, Batman sekä urheilu.
Hän on myös erittäin altis loukkaantumisille, sillä 18.6. 2011 Hollywoodissa hän mursi 3 kylkiluutaan (lisäksi yksi kylkiluu lähti pois paikaltaan) hypätessään 4,6 metrin korkeudesta toiselle puolelle (lavalle), jolloin hän ei päässyt sinne asti ja löi kylkensä lujaa lavan reunaan ja tippui maahan selälleen. Andy nukkui kiertueen ajan bussissa istualtaan, sillä ei voinut maata. Hän kuitenkin tapahtumapäivänä viimeisteli konsertin kovista kivuistaan huolimatta. Sen jälkeen hänen paras ystävänsä Matt Good ja pari muuta lähtivät viemään häntä sairaalaan. Toipumisen jälkeen hänellä oli kiertue Warped Tourilla, tosin Black Veil Bridesin täytyi jättää Warpedin ensimmäinen viikko väliin Andyn loukkaantumisen takia. Lokakuun 26. päivä samana vuonna Andy mursi nenänsä rumpusettiin Luxemburgissa kesken keikan. Kaikesta huolimatta hän esiintyi kahden päivän päästä bändinsä kanssa Lontoossa, Isossa-Britanniassa.
Andyn taiteilijanimestä on monenlaisia versioita: Andy Six, Andy Sixx ja Andy 6. Vuoden 2011 puolivälistä lähtien Andy on alkanut kuitenkin käyttämään sukunimeään taiteilijanimenään.
Toukokuussa 2014 Andy toi julkisuuteen oman sivuprojektinsa, jossa hän toimii taiteilijanimellä Andy Black. Hän julkaisi 19. toukokuuta 2014 singlen nimeltä "They Don't Need To Understand". Vaikka Andy onkin alkanut tehdä Black Veil Bridesin ohella myös omia kappaleita, hän vakuuttaa Black Veil Bridesin olevan silti hänelle soolouraansa tärkeämpi ja että hän jatkaa bändissä projektistaan huolimatta.
Andy meni naimisiin Juliet Simmsin kanssa vuonna 2016.
Ev’rybody’s Gonna Be Happy

Ev'rybody's Gonna Be Happy on brittiläisen The Kinks -yhtyeen kappale ja single vuodelta 1965. Kappale ylsi Britanniassa sijalle 17, ja koska kyseessä oli pienimuotoinen floppisijoitus, julkaistiin Yhdysvalloissa singlen A-puolella kappale ”Who'll Be the Next in Line”, joka pääsi sijalle 34. ”Ev'rybody's Gonna Be Happy” sisältyy "Kinda Kinks" -albumin Yhdysvaltain-painokselle.
Kappale oli yhtyeen ensimmäinen singlejulkaisu, jossa rumpali Mick Avoryn annettiin soittaa studiomuusikon sijaan.&lt;ref name="Doggett/15"&gt;Doggett 2008, s.15.&lt;/ref&gt;
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Alžbeta Havrančíková

Alžbeta Havrančíková (s. 27. syyskuuta 1963 Poprad, Tšekkoslovakia) on slovakialainen hiihtäjä. Hän edusti urallaan Tšekkoslovakiaa ja sen hajoamisen jälkeen vuodesta 1993 Slovakiaa.
Uransa aikana Havrančíková oli mukana kaikkiaan neljissä talviolympialaisissa, parhaana henkilökohtaisena sijoituksenaan kahdeksas sija 1994 Lillehammerin 15 kilometrin kilpailusta. 
Arvokilpailuista Havrančíková saavutti parhaat sijoituksensa 1989 Lahden MM-kisoissa, missä hän saavutti neljännen sijan sekä kymmenen kilometrin perinteisen että kolmenkymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailuista. 1993 Falunissa hän sijoittui viidenneksi 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sekä viestissä Tšekin ja Slovakian yhteisessä joukkueessa.
Maailmancupissa Havrančíková voitti urallaan kaksi osakilpailua: viiden kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun joulukuussa 1988 La Feclazissa sekä seuraavan vuoden tammikuussa 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun Klingenthalissa.
Vladimir Sahnov

Vladimir Nikolajevitš Sahnov (s. 25. huhtikuuta 1961 Kamenka, Tselinogradin alue, Kazakstan) on entinen neuvostoliittolainen hiihtäjä. Hän saavutti vuosina 1987 ja 1988 MM- ja olympiahopeaa Neuvostoliiton viestijoukkueessa.
Reumatismista kärsinyt Sahnov aloitti hiihtouransa paikallisessa maatalousoppilaitoksessa opettajansa Albert Smaginin valmennuksessa. Vuonna 1979 Apatiitissa käydyissä Neuvostoliiton juniorimestaruuskilpailuissa hän saavutti sijat neljä ja kuusi ja pääsi nuorten maajoukkueeseen. Samana vuonna hän voitti Kazakstanin juniorimestaruuden. Seuraavana vuonna hän oli mukana voittamassa viestikultaa Euroopan sosialistimaiden välisissä kilpailuissa. Vuonna 1981 hän voitti juniorien Neuvostoliiton mestaruuden.
Sahnov ei kuitenkaan päässyt mukaan Neuvostoliiton miesten maajoukkueeseen ja häntä pyydettiin jo vaihtamaan ampumahiihtoon, kunnes maajoukkuevalmentaja vaihtui ja hän pääsi joukkueeseen. Seuraavana vuonna Sahnov täytti valmentajien odotukset voitettuaan 21-vuotiaana Neuvostoliiton mestaruuden sekä neuvostokansojen spartakiadit 50 kilometrin matkalla aikuisten sarjassa. 
1984 Sarajevon olympialaisten 30 kilometrin kilpailuun Sahnov lähti matkaan alkupään lähtönumerolla. Kisan edetessä lumisade sankkeni ja Sahnov johti kilpailua vielä 60 maaliin tulijan jälkeen, mutta lopulta neuvostoliittolaiset Nikolai Zimjatov ja Aleksandr Zavjalov sekä ruotsalainen Gunde Svan etenivät mitaleille ja jättivät Sahnovin neljännelle sijalle. 1986 Sahnov voitti jälleen 50 kilometrin kuninkuusmatkan neljän vuoden välein järjestetyissä Neuvostoliiton kansallisuuksien spartakiadeissa.
1987 MM-kisoissa Sahnov oli mukana hopealle hiihtäneessä viestijoukkueessa yhdessä maanmiehensä Vladimir Smirnovin, Mihail Devjatjarovin ja Aleksei Prokurorovin kanssa. Vuotta myöhemmin Calgaryn olympialaisissa sama joukkue sijoittui jälleen hopealle. 
Sahnov joutui lopettamaan uransa vuonna 1989 terveydellisten ongelmien vuoksi. Sittemmin hän toimi vuosina 1993–1999 Kazakstanin miesten hiihtomaajoukkueen päävalmentajana. Nykyisin hän asuu Kökşetawssa.
Haapaveden vaakuna

Haapaveden vaakuna on Haapaveden kaupungin tunnus, jonka aiheen haapa ja aaltokoro tekevät siitä puhuvan. Suksisauvan sompa viittaa paikkakunnan nimekkäisiin hiihtäjiin ja suksien valmistamisesta vastanneisiin käsityömestareihin.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hopeinen haapa, sen alapuolella aaltokoroinen hopeatyviö, jossa sininen, kultanastainen suksisauvan sompa.” Vaakunan on suunnitellut opettaja Aarno O. Jääskö. Haapaveden kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 5. elokuuta 1953 ja Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. lokakuuta samana vuonna.
Harmaaselkämonhiitta

Harmaaselkämonhiitta ("Xolmis cinereus") on Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan harmaaselkämonhiitta on 21–23 cm. Päälaeltaan ja selästään laji on väritykseltään harmaa. Siivet ovat tummemmat, ja lennossa niissä näkyy valkoinen V-muotoinen kuvio. Silmän iiris on linnulla kirkkaanpunainen, ja pään sivuilla on kaksi valkoista ja yksi musta raita. Harmaaselkämonhiitan kurkku on väriltään valkoinen, rinta tuhkanharmaa ja vatsa valkoinen. Lajin pyrstö on leveä, ja höyhenet ovat mustia ja valkokärkisiä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Harmaaselkämonhiittaa tavataan Perun kaakkoisosista, Pohjois-Boliviasta, Brasilian koillisosista ja Pohjois-Argentiinasta. Lajin elinympäristöä ovat cerrado-kasvillisuuden alueet sekä puoliavoimet ruohomaat, joilla kasvaa pensaikkoa ja yksittäisiä puita. Harmaaselkämonhiitan elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 200 metrin korkeudella merenpinnasta.
Ravintonaan harmaaselkämonhiitta käyttää hyönteisiä. Se hyökkää maassa olevien hyönteisten kimppuun pensaan tai puun oksilta. Toisinaan se pyydystää ruokaa myös ilmasta tai juoksee maassa. Lajin pesä voi sijaita puun oksalla tai rakennuksissa. Vanhemmat ruokkivat poikasiaan hyönteisillä, hämähäkeillä ja toisinaan myös pienillä käärmeillä.
Dhawalagiri

Dhawalagiri () on yksi Nepalin neljästätoista vyöhykkeestä. Se sijaitsee Nepalin Läntisellä kehitysalueella rajautuen pohjoisessa Kiinan Tiibetin autonomiseen alueeseen. Nepalin vyöhykkeistä naapureita ovat Gandaki idässä, Lumbini etelässä sekä Rapti ja Karnali lännessä.
Vyöhykkeen pinta-ala on 8 148 neliökilometriä. Alueella asui vuonna 2001 yhteensä 556 191 ihmistä, vuonna 2011 väkiluku oli 542 296. Vyöhykkeen pääkaupunki on Baglung (Bāgluṅ) (29 360 as. vuonna 2011).
Maailman seitsemänneksi korkein vuori Dhaulagiri (8 168 m) sijaitsee vyöhykkeen alueella, samoin kuin Nepalin ainoa laillinen metsästysalue.
Nepalin kehitysalueet

Nepalin kehitysalueet () ovat Nepalin neljäntoista vyöhykkeen tai maan 75 piirikunnan muodostamia ryhmiä. Kehitysalueet on nimetty ilmansuuntien mukaan, maan pääkaupunkiseudusta katsoen: itä, keski, länsi, keskilänsi ja kaukolänsi (äärimmäinen länsi).
Nepal ja sen kehitysalueet jaetaan tilastoissa usein kolmeen ekologiseen osaan etelästä pohjoiseen: Terai eli tasanko, kumpu ja vuoristo. Näissä ekologisissa tai luonnonoloiltaan poikkeavissa osissa esimerkiksi maatalouden tuotantomahdollisuudet (ilmaston suotuisuus, maaston korkeus) ja väestön elinolot poikkeavat keskeisesti toisistaan. Kullekin kehitysalueelle saadaan ekologisten alueiden pohjalta muodostettua kolme osaa. Itäselle kehitysalueelle jako on esimerkiksi Itäisen kehitysalueen Terai (lyhyesti: Itäinen Terai), Itäinen kumpu ja Itäinen vuoristo.
Kehitysalueet ja niiden nepalinkieliset nimet idästä länteen:
Taiteilijasiirtokunta

 
Taiteilijasiirtokunta, taiteilijakolonia tai taiteilijayhteisö on paikka, jossa luovan työn harjoittajat elävät ja ovat vuorovaikutuksessa toistensa kanssa. Taiteilijat kutsutaan tai valitaan muodollisen prosessin kautta asumaan siirtokunnassa jakson, joka voi kestää muutamasta viikosta yli vuoteen. Nykyiset taiteilijasiirtokunnat perustuvat 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun esikuviin. Nykyisin sadat taiteilijasiirtokunnat tarjoavat ajan, työtilan ja yhteistyön mahdollisuuksia tavallisen työskentelymaailman ulkopuolella. 
Taiteilijasiirtokunta muistuttaa jossain määrin taiteilijaresidenssiä. Ero taiteilijaresidenssin ja taiteilijasiirtokunnan välillä on tavallisesti se, että residenssissä on usein vähemmän taiteilijoita ja siirtokunnassa on usein enemmän vuorovaikutusta. 
Taiteilijasiirtokuntia ja residenssejä tarjoavat nykyisin maailmanlaajuisesti kaksi pääorganisaatiota, Amsterdamissa sijaitseva Res Artis ja Alliance of Artits, joka sijaitsee Providencessa Rhode Islandilla Yhdysvalloissa. Taiwanissa toimiva Intra Asia Network on vähemmän muodollinen organisaatio, joka toimii luovien yhteisöjen ja vaihtojen edistämiseksi Aasiassa. Näiden yhteenliittymien piirissä ovat useimmat maailman toimivat taiteilijasiirtokunnat.
1800- ja 1900-lukujen vaihteessa toimi Ahvenanmaalla Önningebyn taiteilijasiirtokunta.
Historiaa.
Varhaiset taiteilijasiirtokunnat syntyivät 1800-luvun alussa. Arvioidaan, että vuosien 1830 ja 1914 välillä noin 3 000 ammattitaiteilijaa osallistui tähän massamuuttoon pois kaupunkikeskustoista maaseudulle, joissa he asuivat vaihtelevia ajanjaksoja yli 80 yhteisössä. 
Moskovan lähellä olevasta Abramtsevon taiteilijasiirtokunnasta tuli kirjailijoiden ja taiteilijoiden tapaamispaikka, jossa vaalittiin slavofiilisiä ajatuksia 1870- ja 1880-luvuilla. 
Eräs tunnettu taiteilijasiirtokunta oli Darmstadtissa, Saksassa sijainnut Mathilden­höhen taiteilijasiirtokunta. Se perustettiin 1899 mesenaattinaan Hessenin suurherttua Ernest Louis. Taiteilijoiden tavoitteena oli kehittää moderneja ja eteenpäin katsovia rakennuksia ja asuntoja. Mathildenhöhe tunnetaan keskeisenä jugendin eli art nouveaun ajatusten kehityspaikkana, jossa työskentelivät muun muassa Peter Behrens, Paul Bürck, Rudolf Bosselt, Hans Christiansen, Ludwig Habich, Patriz Huber ja Joseph Maria Olbrich.
Adrien Théaux

Adrien Théaux (s. 18. syyskuuta 1984 Tarbes, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka edustaa EMHM Val Thorens -seuraa.
Théaux sijoittui Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 syöksylaskussa viidenneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli syöksylaskussa kuudestoista, supersuurpujottelussa kolmastoista ja superalppiyhdistetyssä kahdestoista. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän oli supersuurpujottelussa kymmenes. Schladmingissa 2013 hän sijoittui samassa lajissa yhdeksänneksi ja syöksylaskussa kymmenenneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli supersuurpujottelussa 11:s, superalppiyhdistetyssä 17:s ja syöksylaskussa 18:s. Théaux saavutti Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 pronssia supersuurpujottelussa ja oli kahdeksas syöksylaskussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui alppiyhdistetyssä yhdeksänneksi ja Pyeongchangin olympialaisissa 2018 supersuurpujottelussa 15:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli supersuurpujottelussa viides ja syöksylaskussa 15:s.
Théaux'n ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Kranjska Goran suurpujottelussa 28. helmikuuta 2004. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti kaudella 2005–2006 oltuaan 19:s Val d'Iseren superalppiyhdistetyssä. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Beaver Creekin supersuurpujottelussa joulukuussa 2010 oltuaan toinen. Kitzbühelin syöksylaskussa tammikuussa 2011 hän sijoittui kolmanneksi ja otti ensimmäisen voittonsa Lenzerheidessa maaliskuussa 2011. Kaudella 2011–2012 Théaux oli toinen Crans-Montanan supersuurpujottelussa sekä kolmas Lake Louisen supersuurpujottelussa ja Krasnaja Poljanan syöksylaskussa. Kaudella 2012–2013 hän voitti Kvitfjellin syöksylaskun ja sijoittui toiseksi Lake Louisen supersuurpujottelussa. Supersuurpujottelucupissa hän sijoittui viidenneksi. Kaudella 2013–2014 hän oli kolmas Lake Louisen syöksylaskussa sekä Val Gardenan supersuurpujottelussa. Kaudella 2014–2015 hän sijoittui toiseksi Saalbachin supersuurpujottelussa. Kaudella 2015–2016 hän voitti Santa Caterinan syöksylaskun ja sijoittui kolmanneksi Wengenin superyhdistetyssä.
Pukkilan vaakuna

Pukkilan vaakuna on Pukkilan kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa puhuvasti kunnan nimeen, mutta nimen yhteys Bock-sukuun ("ruots. pukki") on epätodennäköinen.
Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä hopeinen pukinpää.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Pukkilan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 27. syyskuuta 1954. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 29. joulukuuta samana vuonna.
Aeroplane

Aeroplane on Red Hot Chili Peppersin kappale, joka on albumilla "One Hot Minute". Kappale julkaistiin singlenä helmikuussa 1996. Se on albumin kolmas single, ja siitä tehtiin musiikkivideo vuonna 1996. Vaikka kappale itse ei päässyt yhtyeen "Greatest Hits" -albumille, sen musiikkivideo oli kokoelma-albumin DVD-versiossa. 
Red Hot Chili Peppers soitti kappaleen ensimmäistä kertaa vuoden 1994 Woodstock-festivaaleilla, jolloin yhtye soitti myös ensi kertaa kappaleen "Warped".
Kappaleen lopussa Flean bassosoolon säestämänä laulaa lapsikuoro, jossa on Flean tyttären, Claran lisäksi hänen päiväkotikavereitaan.
Musiikkivideo.
Singlestä tehtiin musiikkivideo vuonna 1996, samana vuonna kun se oli julkaistukin. Videossa yhtye esittää kappaleen lentokentäksi lavastetussa studiossa, "lentoemäntien" ympäröimänä. Kappaleen lopussa Flean tytär ja tämän luokkakaverit esiintyvät lentokoneiksi pukeutuneina. Videon ohjasi Gavin Bowden, joka ohjasi myös kappaleen "Warped" musiikkivideon.
Julkaisu.
Single menestyi myös hyvin listoilla, kuten kaksi edellistäkin. Aeroplane saavutti yhden paikan listan kärjessä, ollen ensimmäinen RPM (magazine)-listalla, Kanadassa. Toinen kymmenen kärkeen sijoittuminen oli Alternative Songs -listalla, jossa single oli kahdeksas.
Singlen kappaleet.
CD Single 1
CD Single 2
Sophie Masloff

Sophie Masloff (23. joulukuuta 1917 Pittsburgh, Pennsylvania – 17. elokuuta 2014 Mt. Lebanon, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän pääsi Pittsburghin kaupunginvaltuustoon ja toimi sitten vuosina 1988–1994 kaupunkinsa 55. pormestarina. Hän oli ensimmäinen nainen ja ensimmäinen juutalainen kyseisessä virassa.
Masloff syntyi Sophie Friedman -nimisenä romanianjuutalaisille vanhemmille, Jennie ja Louis Friedmanille. Hän menetti isänsä ollessaan kaksivuotias. Hän valmistui vuonna 1935 Fifth Avenue High Schoolista ja aloitti vuonna 1938 virkailijan työn Allegheny County Court of Common Pleasissa, jossa sitten toimi 38 vuoden ajan. Vuonna 1976 Masloff tuli valituksi kaupunginvaltuutetuksi. Hän nousi valtuuston puheenjohtajaksi, ja pormestari Richard Caliguirin kuoltua 6. toukokuuta 1988 hän toimi loppukauden ajan tämän korvaajana. Marraskuussa 1989 Masloff valittiin jatkamaan pormestarina. Vuonna 1993 hän ei enää pyrkinyt seuraavalle kaudelle. Hän kuitenkin toimi presidentin valitsijamiehenä Pennsylvaniasta vuonna 1996 sekä Pennsylvanian edustajana Demokraattien kansalliskokouksessa vuosina 2000 ja 2004.
Masloffin hallinto joutui vastaamaan sellaisiin ongelmiin kuin urbaaniin rappeutumiseen, teollisuussektorin laskuun ja infrastruktuurin murentumiseen. Masloff ilmaisi toivovansa kaupungin baseball- ja jalkapallojoukkueille erillisiä stadioneitaan (myöhemmin rakennettiin PNC Park ja Heinz Field). Lisäksi hän muun muassa yksityisti Pittsburghin eläintarhan, Kansallisen lintutalon, Phipps-kasvihuoneen ja Schenley Parkin golfradan. Vuonna 2007 katu PNC Parkin lähellä nimettiin Masloffin mukaan hänen 90-vuotispäivänsä kunniaksi.
Tahvio

Tahvio on kylä Nuorikkalan kaupunginosassa Raisiossa. Tahvio on maaseutumaista aluetta, jonka rakennuskanta koostuu omakotitaloista, maanviljelysrakennuksista ja muutamista isommista kartanotyylisistä rakennuksista. Tahviossa sijaitsee Tahvion koulu, jossa on vuosiluokat 3–6.
Tahvion itäpuolella ovat Raisio Oyj:n Raision tehtaat ja länsipuolella Piuhanjoki. Pohjoisosaa reunustaa Uudenkaupungin rata ja siitä erkaneva Naantalin rata.
Vladimir Vetrov

Vladimir Ippolitovitŝ Vetrov () (10. lokakuuta 1932 – 23. tammikuuta 1985) oli neuvostoliittolainen sähköinsinööri, eversti ja vakooja, joka toimi Kylmän sodan aikana KGB:n sisällä kaksoisvakoojana koodinimellä Farewell. Eversti Vetrovin vuotamat asiakirjat vaikuttivat ratkaisevasti Neuvostoliiton romahtamiseen.
Heinäkuussa 1981 Ranskan presidentti Francois Mitterrand kertoi Yhdysvaltojen presidentti Ronald Reaganille, että Vetrov oli luovuttanut salaisia asiakirjoja Ranskalle. Niistä paljastui, että ainakin vuodesta 1970 alkaen Neuvostoliitto oli tehnyt järjestelmällistä tieteellis-teknistä tiedonhankintaa ja vakoilua. Parhaimmillaan näin saatiin kaksi kolmasosaa Neuvostoliiton tarvitsemista teknologioista, ja vain yksi kolmasosa täytyi selvittää itse. Tästä alkaen Yhdysvallat tiukensi maastavientikäytänteitään ja vaati muitakin länsimaita noudattamaan niitä. Neuvostoliiton oma innovointikyky arvioitiin heikoksi, ja Yhdysvallat pyrki estämään innovaatioiden ostamisen lännestä.
Kustavin vaakuna

Kustavin vaakuna on Kustavin kunnan tunnus. Sen aaltokoroinen palkki viittaa kunnan pääsaaret toisistaan erottavaan salmeen, Ströömiin, ja ankkurit merenkulkuun yleensäkin.
Vaakunan selitys kuuluu ”punaisessa kentässä aaltokoroinen hopeapalkki, jonka saatteena molemmin puolin paaluittain kulta-ankkuri.” Vaakunan ovat suunnitelleet Arvo Viljanti, A. Lukala ja Ahti Hammar, ja Kustavin kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 8. toukokuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 17. heinäkuuta samana vuonna.
Samuel T. Cohen

Samuel Theodore Cohen (25. tammikuuta 1921 New York, Yhdysvallat – 28. marraskuuta 2010 Los Angeles, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka tunnetaan neutronipommin keksijänä.
Cohen syntyi Brooklynissa New Yorkissa itävaltalaistaustaiseen juutalaisperheeseen. Hänen vanhempansa olivat muuttaneet Yhdysvaltoihin Britannian kautta. Samuelin ollessa nelivuotias perhe muutti Los Angelesiin, missä hänen isänsä työskenteli puuseppänä elokuvakulissien valmistamiseksi. 
Cohen opiskeli fysiikkaa UCLAssa, josta hän suoritti Bachelor of Science -tutkinnon vuonna 1943. Armeijaan liittymisensä jälkeen hänet sijoitettiin MIT:hen, missä häntä koulutettiin edelleen fysiikassa ja matematiikassa. Lopulta Cohen sijoitettiin työskentelemään Manhattan-projektiin. Vaikka Cohen ei koskaan suorittanut tohtoritutkintoa, hän laski muun muassa neutronitiheyksiä Fat Man -pommiin, joka pudotettiin Nagasakiin, Japaniin.
Toisen maailmansodan jälkeen hän siirtyi RAND Corporationin palvelukseen Santa Monicaan, missä hän vietti valtaosan työurastaan. Pääinnoitus neutronipommin keksimiseen oli hänen mukaansa vierailu vuonna 1951 Souliin, joka oli juuri tuhoutunut laajalti Korean sodassa. Hän suunnitteli neutronipommin käyttäen lyijykynää, paperia ja laskutikkua, jonka hän oli saanut isältään 15-vuotissyntymäpäivälahjaksi.
Cohen puhui neutronipommin puolesta koko uransa ajan pitäen sitä ”järkevimpänä” ja ”moraalisimpana” aseena, joka on koskaan kehitetty. Presidentit John F. Kennedy, Lyndon Johnson ja Jimmy Carter kieltäytyivät kehittämästä asetta sanoen, että se järkyttäisi olemassa olevaa voimatasapainoa. Ronald Reaganin hallinto tilasi vuonna 1981 kuitenkin 700 neutronikärkeä vastapainoksi Itä-Eurooppaan sijoitetuille suurille Neuvostoliiton panssarijoukoille. Reagan näki pommit taktisena aseena, joka kykenisi pysäyttämään tankit tuhoamatta koko mannerta. Aseista luovuttiin kuitenkin myöhemmin protestien ja Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen.
Cohen oli naimisissa vaimonsa Margaretin (o.s. Munnemann) kanssa 50 vuotta, ja pariskunnalla oli kaksi poikaa ja tytär. Hän kuoli kotonaan Los Angelesin Brentwoodissa kaksi viikkoa vatsasyöpäleikkauksen jälkeen.
Kymppi-Maukkaat

Kymppi-Maukkaat on suomalainen elintarvikeyhtiö, joka valmistaa pakastetaikinoita, mämmiä, hernekeittoa ja joululaatikoita.
Historiaa.
Yrityksen alkuperäinen nimi oli Vähittäiskaupan teollisuus, ja se oli Toijalassa sijaitseva vähittäiskauppiaiden vuonna 1960 perustama elintarviketehdas. Tuotevalikoimiin on kuulunut muun muassa hernekeitto, makaroni, jäätelötötteröt, kurkkusäilykkeet ja mämmi. Mämmiä valmistetaan edelleen samalla Kymppi-mämmi -nimellä.
Tehtaan osti Raisio-yhtymä vuonna 1988, jolloin yrityksen nimeksi tuli Foodie Oy. Raisio myi yrityksen vuoden 1999 syyskuussa Laihian Mallas Oy:lle, jonka tytäryhtiönä yrityksen toiminta jatkuu edelleen nimellä Kymppi-Maukkaat Oy.
Hypokoira

Hypokoira on diabeetikon verensokerin vaihtelua tunnistavaksi koulutettu työkoira, joka tekee tunnistuksensa ihmisen ihon tai hengityksen tuoksun perustella. Koirat on koulutettu tekemään ilmaisu, jos verensokeri on liian matala tai liian korkea. Ilmaisu voidan tehdä diabeetikolle itselleen tai esimerkiksi lapsen vanhemmille. Hypokoirina käytetään usein noutajia, mutta koira voi olla minkä rotuinen tahansa. Sen on kyettävä tehokkaaseen nenätyöskentelyyn, oltava sosiaalinen ja läpäistävä Kiva Koirakansalainen -testi sekä koulutuksen loppukoe. Hypokoiran tunnistaa sinisestä liivistä, jossa on Hypokoira ry:n virallinen logo.
Itäinen linja-autoasema (Minsk)

Itäinen linja-autoasema (, ) on merkittävä linja-autoliikenteen asema Minskin kaakkoisosassa Valko-Venäjällä. Aseman osoite on Ul. Vaneeva 34 (). Asema avoinna arkisin kello 3:30-01:30 ja viikonloppuisin 3:30-24:00 (toisen lähteen mukaan avoinna päivittäin 06:00-23:00). 
Elokuussa 1983 valmistuneella Minskin Itäisellä linja-autoasemalla on jykevä, piirteiltään jopa karun selkeä, valkoiseksi maalattuun betoniin ja lasiin pohjautuva vaikuttava ulkomuoto. Linja-autoaseman suunnittelijoina olivat arkkitehdit L. Pogorelov, L. Kustova ja V. Jagoditski Minskprojekt-instituutista.
Asema on tärkeä Valko-Venäjän kansallisen ja kansainvälisen linja-autoliikenteen asema, joskin keskuslinja-autoaseman uudisrakennuksen valmistuttua 2011 Itäisen aseman merkitys on vähentynyt. Aseman edustalta kulkee myös useita Minskin paikallisliikenteen bussireittejä (linjat 2, 8, 15т, 84, 84д, 93 ; johdinlinja-autot 3, 24, 30, 41, 41д ja 50).
Wim Suurbier

Wim Suurbier (16. tammikuuta 1945 Eindhoven, Alankomaat – 12. heinäkuuta 2020) oli alankomaalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän pelasi 13 vuotta Ajaxissa, minkä jälkeen hän pelasi suurimmaksi osaksi Yhdysvalloissa. Ammattilaisuransa jälkeen Suurbier jatkoi valmentajana Yhdysvalloissa.
Suurbier voitti uransa aikana kolmesti (1971, 1972 ja 1973) Euroopan cupin, Eredivisien kahdeksan kertaa ja KNVB-cupin neljä kertaa. Hän pelasi vuosien 1974 ja 1978 MM-kilpailuissa, joissa molemmissa Alankomaat hävisi loppuottelun.
Suurbier pelasi yleensä oikeana puolustajana, miltä paikalta hän usein nousi hyökkäykseen. Euroopan cupin loppuottelussa 1971 valmentaja Rinus Michels peluutti häntä vasempana puolustajana loukkaantuneen Ruud Krolin tilalla. Tuolla kaudella Ajax jäi Euroopan cupin ensimmäisen kierroksen vierasottelussaan albanialaista Nëntoria vastaan tasapeliin 2–2 ja Suurbier teki joukkueensa molemmat maalit. Ajax selviytyi jatkoon voittamalla kotonaan 2–0. Toisessa välieräottelussa Atlético Madridia vastaan Suurbier teki Ajaxille 2–0-johtomaalin Ajaxin hävittyä ensimmäisen osaottelun vieraskentällä 1–0. Euroopan cupin loppuottelussa 1972 Milanon Interiä vastaan Suurbier syötti oikealta laidalta Johan Cruijffin tekemän ensimmäisen maalin. Ajax voitti ottelun 2–0. Suurbier pelasi myös kolmannessa Ajaxin voittamassa Euroopan cupin loppuottelussa 1973.
MM-kilpailujen 1974 loppuottelun Suurbier pelasi alusta loppuun. MM-kilpailujen 1978 loppuottelussa hän pääsi vaihdosta kentälle 72. minuutilla.
Imizu

Imizu () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Toyaman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin luoteisosassa Japaninmeren Toyamanlahden rannikolla. Kaupunki on rakentunut Imizun tasangolle Japaninmereen virtaavan Shōjoen suulle. Imizussa on 92 274 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 109,44 neliökilometriä.
Imizu on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Shinminaton kaupunki, Daimonin, Kosugin ja Ōshiman maaseutukaupungit sekä Shimon kyläkunta. Nimensä kaupunki otti entiseltä Imizun piirikunnalta. Tärkeitä elinkeinoja alueella olivat aiemmin kalastus ja maanviljely, mutta Taishō-kaudelta 1900-luvun alkupuolelta lähtien sinne sijoittui terästeollisuutta, sittemmin myös alumiinin tuotantoa. Vuonna 1968 sinne avattiin suuri Toyaman uusi satama. Kaupungissa toimii Toyaman prefektuurinyliopisto.
Imizun nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Heian-kaudelta peräisin oleva Kamon pyhäkkö ja Imizun kaupungin Shinminaton museo, jossa säilytetään muun muassa matemaatikko Ishikuro Nobuyoshin esineistöä. Imizua palvelevat Ainokaze Toyama -rautatien Ainokaze Toyama -rautatielinja (entinen Hokuriku-päälinja) ja Man’yōsen-pikaraitiotie.
Tsundere

 on japanilainen termi henkilölle, joka on ensi alkuun luonteeltaan kylmä ja vihamielinen, mutta näyttää vähitellen lämpimän puolensa toiselle henkilölle. Tsundere-hahmo voi käyttäytyä paheksuvasti, kylmästi tai ikävästi erityisesti sellaista henkilöä kohtaan, josta todellisuudessa välittää kovasti esimerkiksi ujoudestaan johtuen. Sana tulee kahdesta japaninkielisestä sanasta; "Tsun Tsun" (ツンツン) joka tarkoittaa ”kääntyä pois inhoa tuntien”, ja "Dere Dere" (デレデレ), jonka voi kääntää ”uupunut” tai ”rakkaudenkipeä”.
Termiä käytetään usein anime- ja mangasarjojen sekä muun japanilaisen populaarikulttuurin hahmoista. Tällaiset hahmot ovat yleisiä esimerkiksi romanttisissa komedioissa.
Radiation Sickness / Thirteen Stabwounds

Radiation Sickness / Thirteen Stabwounds on puolalaisen grindcore-yhtye Antigaman ja brutaalin death metalin yhtyeen Bastard Saintsin split-albumi, joka on julkaistu vuonna 2005.
Albumi on rajoitettu 525 kappaleen 7"-vinyylin painokseen.
Pig Destroyer / Coldworker / Antigama

Pig Destroyer / Coldworker / Antigama on kolmen death metal/grindcore-yhtyeen Pig Destroyerin, Coldworkerin ja Antigaman split-albumi, joka on julkaistu vuonna 2007.
Albumi on rajoitettu 1000 kappaleen punaiseen 7"-vinyylin painokseen.
Kappaleet.
Pig Destroyer
Coldworker
Antigama
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2011

Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2011 olivat järjestyksessään 31. jääpallon maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Kazanissa Venäjällä 23.–30. tammikuuta 2011.
Kilpailujen A-sarjassa pelasivat Suomi, Ruotsi, Venäjä, Kazakstan, Norja ja Yhdysvallat yksinkertaisen sarjan, jonka neljä parasta selviytyivät välieriin.
Suomen maajoukkue muodostui rutinoituneista ja nuorista pelaajista. Kokenutta kaartia edustavat joukkueen kapteeni Ville Aaltonen, Sami Laakkonen, Petteri Lampinen ja Mikko Aarni. Joukkueessa oli yksi ensikertalainen, OLS:n kärkipelaaja Jarmo Mällinen. Suomen sarjoista pelaajia valittiin kolme, Ruotsista 12 ja Venäjän liigasta kaksi pelaajaa. 
B-sarjassa ovat mukana Valko-Venäjä, Kanada, Alankomaat, Unkari ja Latvia. A-sarjan viimeinen pelaa B-sarjan voittajan kanssa karsintaottelun seuraavien MM-kisojen A-sarjan paikasta. Mikäli alkusarjan ottelu päättyi tasapeliin, käytiin rangaistuslaukauskilpailu, jonka voittaja sijoittui vastustajansa edelle sarjataulukossa, mikäli joukkueet päätyivät tasapisteisiin.
Kisat sisälsivät muutamia poikkeuksellisia tapahtumia. Suomi voitti ensimmäisen kerran kisojen historiassa alkusarjan. Samalla Venäjä hävisi ensimmäisen kerran kotonaan Suomelle, ja sen seurauksena Venäjä ja Ruotsi kohtasivat jo välierissä. Venäjästä tuli lopulta mestari voitettuaan välierissä Ruotsin ja loppuottelussa Suomen.
Tulokset.
Lähde: worldbandy-2011
A-sarja.
23. tammikuuta:
Venäjä–Yhdysvallat 17–0 (6–0)
Ruotsi–Suomi 5–5 (3–2), rl-kilpailu 3–4
Norja–Kazakstan 2–7 (1–2)
24. tammikuuta:
Yhdysvallat–Kazakstan 2–7 (1–3)
Norja–Ruotsi 0–12 (0–6)
Venäjä–Suomi 3–4 (1–3)
25. tammikuuta:
Suomi–Yhdysvallat 13–2 (8–1) 
Kazakstan–Ruotsi 2–7 (0–5)
Venäjä–Norja 13–1 (7–0)
26. tammikuuta:
Suomi–Norja 9–0 (4–0)
Ruotsi–Yhdysvallat 8–1 (3–0)
Venäjä–Kazakstan 7–2 (2–1)
27. tammikuuta:
Yhdysvallat–Norja 3–7 (1–2)
Kazakstan–Suomi 3–4 (2–3)
Venäjä–Ruotsi 5–2 (2–3)
Parhaat pelaajat.
B-sarja.
24. tammikuuta:
Valko-Venäjä–Latvia 15–2 (7–0)
Kanada–Unkari 14–3 (9–0)
25. tammikuuta:
Kanada–Latvia 13–0 (4–0)
Alankomaat–Valko-Venäjä 1–12 (1–7)
26. tammikuuta:
Alankomaat–Kanada 2–4 (2–3)
Unkari–Latvia 3–4 (1–2)
27. tammikuuta:
Alankomaat–Latvia 2–3 (2–1)
Valko-Venäjä–Unkari 9–2 (5–0)
28. tammikuuta:
Valko-Venäjä–Kanada 8–2 (3–0) 
Unkari–Alankomaat 6–3 (2–3)
Sijoitusottelut.
29. tammikuuta 
 Ottelu sijoista 2–3: Kanada–Latvia 18–1
 Ottelu sijoista 4–5: Unkari–Hollanti 9–1
Draug-luokka (hävittäjä)

Draug-luokka oli Norjan laivaston kolmen hävittäjän muodostama alusluokka. Luokka oli ensimmäinen Norjan laivastolle hankittu hävittäjäluokka ja sitä edelsi "KNM Valkyrjen", joka oli otettu palvelukseen 1896.
Suunnittelu.
Kaksiakselisten alusten voimanlähteenä oli VTR-moottorit paitsi "KNM Garmilla" Germania-turbiinit. Ne olivat aikanaan nopeita saavuttaen koejoissa "KNM Draug" 26,5 solmun, "KNM Troll" 27 ja "Garm" 27,4 nopeuden. Aluksilla oli 105 tonnin hiilisäiliöt. Ne oli aseistettu kuudella 76 millimetrin pikatykillä (eli ampuivat kranaatteja) ja kolmella 450 millimetrin torpedoputkella. Ilmasuojana aluksilla oli ainoastaan yksi raskas 12,5 millimetrin konekivääri.
Luokka tilattiin ja valmistus aloitettiin vuosina 1908-1913 ja ne saatiin palvelukseen vuoteen 1914 mennessä. Luokan aluksista "Garm" oli ensimmäinen laivaston ensimmäinen turbiinimoottorilla varustettu alus.
Sopimus pakolaisten oikeudellisesta asemasta

Sopimus pakolaisten oikeudellisesta asemasta eli Geneven pakolaissopimus on Yhdistyneiden kansakuntien vuonna 1951 laatima ja vuonna 1967 laajennettu sopimus pakolaisten oikeudellisesta asemasta. Sopimuksessa on määritelty, kuka on pakolainen ja millaiset oikeudet ja velvollisuudet hänelle kuuluvat. Ensimmäinen asiakirja keskittyi suojelemaan eurooppalaisia 2. maailmansodan pakolaisia ennen vuotta 1951. Vuonna 1967 sopimuksesta poistettiin aikarajat, ja se laajennettiin kattamaan kaikki pakolaiset.
Vuonna 2021 sopimuksesta oli kulunut 70 vuotta. Juhlapuheessa YK:n pakolaispäävaltuutettu Filippo Grandi sanoi, että ”sopimuksen ansiosta on pelastettu miljoonia ihmishenkiä” ja se on yhä ajankohtainen. Grandi korosti valtioiden yhteistyötä ja pakolaisten suojelun perusperiaatteita, joita jotkut valtiot ovat viime aikoina yrittäneet kiertää.
KNM Troll

KNM Troll oli Norjan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Draug-luokan hävittäjä, joka osallistui Norjan puolustukseen Saksan hyökättyä maahan toukokuussa 1940.
Valmistus.
Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 104. Alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 1910 ja otettiin palvelukseen 13. maaliskuuta 1912.
Palvelus.
"Troll" oli 9. huhtikuuta 1940 Måløyssä 2. meripuolustusalueen 1. hävittäjäviirikön mukana. Saksan aloitettua hyökkäyksensä alus oli Sognevuonossa päällikkönään J. Dahlin. Vuonossa olleiden joukkojen aloitettua antautumisen 1. toukokuuta alus sai määräyksen purjehtia Britteinsaarille, mutta hiilen puutteen ja miehistövajeen vuoksi se ei kyennyt lähtemään. Alus laski lippunsa 4. toukokuuta Florøssä, minkä jälkeen miehistö poistui alukselta. Saksalaiset miehittivät hylätyn aluksen 18. toukokuuta.
Alus muutettiin huoltoproomuksi poistamalla sen kansirakenteet, mutta se säilytti alkuperäisen nimensä. Se palveli vuodesta 1941 alkaen uudessa tehtävässään Laksevågin telakalla lähellä Bergeniä, kunnes se palautettiin Norjan laivastolle 1945.
Alus todettiin liian huonokuntoiseksi, jotta sen palvelukseen palauttaminen olisi järkevää. Se myytiin romutettavaksi 1949.
KNM Garm

KNM Garm oli Norjan laivaston Draug-luokan hävittäjä. Alus osallistui huhtikuussa 1940 puolustukseen toisessa maailmansodassa Saksan hyökättyä Norjaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 107. Alus laskettiin vesille 27. toukokuuta 1913 ja otettiin palvelukseen 6. heinäkuuta 1914.
Palvelus.
"Garm" oli poistettu vanhentuneena palveluksesta, mutta se palautettiin palvelukseen 28. elokuuta 1939 sodan uhan kasvaessa. Alus liitettiin 2. meripuolustusalueen 1. hävittäjäviirikköön ja sen puolustusalueena oli Vestlandetin ja Trøndelagin rannikkoalue.
Alus etsi 15. helmikuuta 1940 Saksan laivaston tankkeria "Altmarkia", joka oli piiloutunut Norjan rannikolle. "Garm" kuljetti 2. meripuolustusalueen komentavan amiraalin Carsten Tank-Nielsenin saksalaisalukselle ja takaisin Hjeltefjordiin. "Altmarkin" annettiin tarkastuksen jälkeen jatkaa matkaansa etelään.
"Garm" oli 9. huhtikuuta Bergenissä ja se siirtyi saksalaisten vallattua kaupungin Sognevuonoon. Se kohtasi saksalaisosaston viimeisen aluksen risteilijä "Königsbergin", jonka se yritti tuloksetta torpedoida päällikkönsä S. Skjoldenin johdolla. "Königsbergin" avattua tulen "Garm" vetäytyi pohjoiseen Saksan ilmavoimien ahdistelemana.
"Garm" oli 26. huhtikuuta ankkuroituna sisaraluksensa "Trollin" viereen Bjordalin edustalla Sognevuonossa, kun alukset joutuivat viiden Saksan ilmavoimien pommikoneen hyökkäyksen kohteeksi. Alukseen osui pommi, joka räjäytti kaksi torpedoa sekä muita ampumatarvikkeita. Räjähdykset lähes katkaisivat aluksen ja sytyttivät sen tuleen. Alus upposi tunteja myöhemmin. Aluksen miehistö oli hylännyt aluksensa hyökkäyksen alettua ilmatorjunta-aseistuksen puutteen vuoksi, joten henkilötappioita aluksen tuhossa ei tullut.
Tervon kirkko

Tervon kirkko on Tervossa sijaitsevan vuonna 1922 itsenäistyneen Tervon seurakunnan kirkko. Sen on suunnitellut arkkitehti Ilmari Launis, ja se valmistui syksyllä 1925. Sisämaalaukset on tehnyt taiteilija Mauno Paananen.
Kirkon rakennusmateriaali on punatiili, joka on osittain rapattu. Se on muodoltaan lyhytsakarainen ristikirkko. Kuoriosassa on puoliympyrän muotoinen apsis. Kirkko liittyy tyylillisesti Suomen 1920-luvun historismiin, ja siinä on kansallisromantiikan piirteitä, kuten epäsymmetrisyys ja koristemaalauksia. Muita kirkossa näkyviä tyylipiirteitä ovat romaaninen tyyli, gotiikka sekä klassisen tyylin pylväitä ja pilastereita. Porraspäätyjen tiilikomerokoristelu yhdistää sen keskiaikaisiin kivikirkkoihin.
Kirkossa on Ilmari Launiksen alttarin lasimaalaus "Paimenten kumarrus", krusifiksin on tehnyt Mauno Paananen (1924). Kirkon urut on rakentanut Kangasalan urkutehdas (1962), ja niissä on 15 äänikertaa.
KNM Oslo (D303)

KNM Oslo (runkonumero D303) oli Norjan laivaston Bergen-luokan hävittäjä toisen maailmansodan jälkeen. Alus oli alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston Cr-luokan hävittäjä "HMS Crown".
Valmistus.
Alus tilattiin Greenockista Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 16. tammikuuta 1944. Alus oli tarkoitus siirtää 25. toukokuuta 1945 Kanadan laivastolle, mutta Japanin antauduttua suunnitelmasta luovuttiin. Aluksen vesille laskun jälkeen 19. joulukuuta sen valmistuminen eteni hitaasti, ja se valmistui vasta 17. huhtikuuta 1947, jolloin se oli Norjan valtion omistuksessa. Aluksen siirto Norjalle oli hyväksytty 2. elokuuta edellisenä vuonna ja se nimettiin 23. lokakuuta "KNM Osloksi".
Palvelus.
Alus lähti 28. toukokuuta 1947 Sheernessistä kohti Norjaa, ja se saapui Horteniin kaksi päivää myöhemmin. Alus teki useita laivastovierailuja sekä oli merisotakoulun koululaivana, kunnes se poistettiin palveluksesta 2. huhtikuuta 1946. Aluksen nimi siirtyi uudelle fregatille. Alus romutettiin 1966.
KNM Trondheim (D305)

KNM Trondheim (runkonumero D305) oli Norjan laivaston Bergen-luokan hävittäjä toisen maailmansodan jälkeen. Alus oli alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston Cr-luokan hävittäjä "HMS Croziers".
Valmistus.
Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta, missä köli laskettiin 26. lokakuuta 1943. Alus laskettiin vesille 19. syyskuuta 1944 nimellä "HMS Croziers", mitä tarjottiin 25. toukokuuta 1945 sisaralustensa tavoin Kanadan laivastolle, mutta siirto ei koskaan toteutunut toisen maailmansodan päättyessä. Alus otettiin palveluskäyttöön 12. marraskuuta ja siirrettiin välittömästi reserviin. Se valmistui 30. marraskuuta. Alus luokiteltiin 14. maaliskuuta 1946 ylläpitämättömään reserviin. Siihen törmäsi 16. huhtikuuta "LCT 4001", minkä seurauksena kylkeen tuli kolme metriä kertaa 7,5 senttimetrin reikä.
Aluksen siirto Norjan laivastoon hyväksyttiin 2. heinäkuuta, mikä toteutettiin hallinnollisesti 10. marraskuuta. Alus oli nimetty "KNM Trondheimiksi" jo 16. lokakuuta. Aluksen aseistus palautettiin 24.–29. lokakuuta Chathamissa, minkä jälkeen se oli telakoituna huollon vuoksi 30. marraskuuta saakka. Koeajojen päätyttyä alus lähti 21. joulukuuta Norjaan saapuen seuraavana päivänä Bergeniin.
Palvelus.
"KNM Trondheim" oli 18. maaliskuuta 1949 - 15. tammikuuta 1951 modernisoitavana laivaston telakalla Hortenissa, minkä jälkeen se palasi normaalipalvelukseen. Alus oli koululaivana ja siten mukana muun muassa laivastovierailuilla. Alus poistettiin palveluksesta 1. toukokuuta 1961 ja myytiin samana vuonna romutettavaksi Belgiaan.
KNM Stavanger (D306)

KNM Stavanger (viirinumero R38 ja runkonumero D306) oli Norjan laivaston Bergen-luokan hävittäjä toisen maailmansodan jälkeen. Alus oli alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston Cr-luokan hävittäjä "HMS Crystal".
Valmistus.
Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta, missä köli laskettiin 13. tammikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 12. helmikuuta 1945 nimellä "HMS Crystal" ja valmistui 9. helmikuuta 1946.
Palvelus.
Palvelukseen otetulla aluksella aloitettiin varustautuminen ja koulutus. Alus lähti 21. helmikuuta Greenockista Portlandiin, jonne se saapui kaksi päivää myöhemmin. Aluksen koulutus jatkui matkalla Chathamiin, jossa se siirrettiin reserviin 3. toukokuuta.
2. heinäkuuta ilmoitettiin Norjan lunastaneen aluksen ja 2. elokuuta ilmoitettiin Norjan hallituksen tehneen oston virallisesti. Alus siirrettiin 10. lokakuuta Norjan laivaston hallintaan ja nimettiin 16. lokakuuta "KNM Stavangeriksi". Aluksen miehistö aloitti koeajot, joiden aikana se ajoi 6. marraskuuta karille, mistä se irrotettiin. Alus lähti 21. joulukuuta Chathamista Norjaan ja saapui seuraavana päivänä Horteniin.
Aluksen ollessa 1948 Stavangerissa telakalla tuet pettivät, jolloin alus vaurioitui pahoin iskeytyessään telakan pohjaan. Alukselle piti ostaa uudet akselit Britanniasta, potkurit piti vaihtaa ja runko suoristaa. Alus poistettiin 1. tammikuuta 1967 palveluksesta, minkä jälkeen se oli mitta-aluksena Penguin-ohjuksen testeissä. Alus myytiin maaliskuussa 1972 Staubo og Söner A/S:lle Oslossa 612 730 Norjan kruunulla. Se romutettiin vielä samana vuonna Belgiassa.
National Inventors Hall of Fame

National Inventors Hall of Fame (NIHF) on yhdysvaltalainen keksijöiden kunniagalleria. Valintakomitea valitsee joka vuosi ehdotettujen joukosta uusia jäseniä kunniagalleriaan. Komiteaan kuuluu edustajia Yhdysvaltain merkittävämmistä tieteen ja tekniikan järjestöistä.
NIHF:n perustivat vuonna 1973 United States Patent and Trademark Office ja National Council of Patent Law Associations. Museo sijaitsi alkujaan Akronissa Ohiossa, ja kunniagallerian ensimmäinen jäsen oli Thomas Edison. Nykyään museo sijaitsee Madison Buildingin atriumissa United States Patent and Trademark Officen päämajassa Virginian Alexandriassa.
Museossa on varsinainen kunniagalleria, museonäyttely, valokuvagalleria, teatteri ja myymälä. Kunniagalleriassa on tauluja, joissa on esillä galleriaan valitut henkilöt, ja interaktiivinen kioski, josta löytyy tietoja jokaisesta valitusta henkilöstä. Museossa on myös esillä näyttely, jonka aihe vaihtelee vuosittain. Valokuvagalleriassa on esillä digitaalisia valokuvia. NIHF:een kuuluu lisäksi Akronissa sijaitseva koulu. Koulu on tarkoitettu 5–8-luokkalaisille, ja se avattiin 1. syyskuuta 2010.
Keskuslinja-autoasema (Minsk)

Minskin Keskuslinja-autoasema (, ) oli ennen aiemman rakennuksen purkamista Valko-Venäjän vilkkain kaukoliikenteen linja-autoasema. Täysin uusi, arkkitehti Ivan Vinogradovin suunnitelman mukaan rakennettu, ympäri vuorokauden aukioleva keskuslinja-autoasema vihittiin käyttöön syyskuun 2011 alkupuolella Valko-Venäjän presidentin läsnä ollessa. Liikenteen käynnistämisestä uutisoitiin vuoden 2011 loppupuolella.
Linja-autoaseman osoite on vul. Babruiskaja 6, eli asema sijaitsee Minskin keskustan eteläosissa, vain 200 metriä keskusrautatieaseman itäpuolella. Itsenäisyyden aukiolle on noin 700 metrin matka. Noin 500 metriä linja-autoaseman luoteispuolella sijaitsee Minskin metron asema Ploštša Lenina. Useat Minskin paikallisliikenteen bussit (ainakin linjat 3, 3а, 8, 43, 46, 52, 52д, 74, 78, 79, 79д, 85с, 102, 127 ja 555) sekä useat johdinbussit (mm. linjat 4, 7, 32, 36, 44 ja 58) pysähtyvät lähistöllä keskusrautatieasemalla tai sen edustalla.
Historiaa.
Vuonna 2007 aiempi, vuonna 1962 valmistunut keskuslinja-autoasema suljettiin. Tavoitteena oli rakentaa samaan paikkaan uusi monipuolisempi kansallisen ja kansainvälisen liikenteen matkakeskus avattavaksi vuonna 2011. Käytännössä rakentamistyöt olivat välillä hiljaiselolla, mutta käynnistyivät jälleen vuonna 2010.
Liiketiloja ja vapaa-ajan toimintoja.
Keskuslinja-autoaseman täydennysrakentaminen ja sisustaminen jatkui vuonna 2011 suoritetun vihkimisen ja linja-autoasematoimintojen osittaisen käyttöönoton jälkeen. Vuoden 2012 lopulla uutisoitiin vuonna 2013 yleisön käyttöön tulevien liiketilojen valmistumisesta. Rakennukseen oli suunniteltu esimerkiksi kauppoja, kahviloita ja ravintoloita sekä usean salin elokuvateatteria.
Eidsvold-luokka

Eidsvold-luokka oli Norjan laivaston kahden Armstrong Whitworthin 1900-luvun alussa valmistaman rannikkopanssarilaivan muodostama alusluokka. Aluksia kutsuttiin Norjassa panssarilaivoiksi (). Luokan alukset olivat viimeiset Norjan laivastolle hankitut tämän tyyppiset alukset ja niitä edelsivät Tordenskjold-luokan kaksi alusta.
Suunnittelu.
Alukset muodostivat Norjan laivaston rungon yhdessä niitä edeltäneiden Tordenskjold-luokan alusten kanssa aina Saksan hyokkäykseen huhtikuussa 1940 saakka. Alusten aseistus oli valmistusajankohdalleen tyypillisesti useaa eri kaliiperia käsittävä. Alusten pääaseina olleet kaksi raskasta 210 millimetrin tykkiä oli asennettu torneihin keulaan ja perään. Apuaseina olleet kuusi 150 millimetrin tykkiä oli asennettu kasematteihin kolme kumpaankin laitaan. Kevyemmät 76 millimetrin tykit oli ryhmitelty pareittain laitoihin sekä perään ja keulaan. Neljä kolminaulaista oli tarkoitettu torpedoveneiden torjuntaan. Alusten aseistuksen täydensivät kaksi 450 millimetrin torpedoputkea.
Luokan alusten suoja oli suunniteltu lähinnä tykistötaistelua silmällä pitäen eikä niissä ollut torpedovöitä. Alusten kyljissä oli kuuden tuuman Krupp panssarointi ja pääaseiden torneissa yhdeksän tuuman panssarointi. Apuaseiden kasemattien panssarointi oli ainoastaan kaksi tuumaa.
Tummaleväpleko

Tummaleväpleko ("Liposarcus multiradiatus") on imumonneihin kuuluva alun perin eteläamerikkalainen kalalaji. Sitä pidetään usein akvaariossa.
Koko ja ulkonäkö.
Luonnossa tummaleväpleko voi kasvaa jopa 50 cm pitkäksi. Pohjaväriltään tummaleväpleko on vaaleanruskea ja siinä on tummia pilkkuja. Tummaleväplekon selkäevä on suuri ja siinä 10–12 ruotoa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Tummaleväpleko elää alkuperäisenä lajina Etelä-Amerikassa Orinocojoessa Venezuelassa. Akvaarioharrastuksen vuoksi laji on päässyt leviämään myös Puerto Ricoon, Floridaan, Havaijille ja Etelä-Taiwanin Kaopingjokeen. Kala menestyy vesissä, joiden lämpötila on 23–27 °C ja pH-arvo on välillä 6,5–7,8. Laji viihtyy erityisesti rehevissä, mutapohjaisissa lammissa ja joissa. Tummaleväplekot voivat olla uhka alkuperäisille kalalajeille, koska ne kilpailevat tehokkaasti ravinnosta.
Elintavat.
Tummaleväpleko on yöaktiivinen laji. Sen pääasiallista ravintoa on levä ja pohjan biologinen aines. Laji voi syödä myös matoja ja vesihyönteisten toukkia. Tummaleväplekokoiras kaivaa luolia pehmeisiin joenpenkkoihin, joihin naaraat kutevat. Kutuluolien rakentaminen voi aiheuttaa siltaatiota tai joenpenkkojen eroosiota, mikä on haitallista.
Pieniä tummaleväplekoja pidetään akvaariokaloina. Kala on myös syötävä ja paikoin sen mätiä pidetään herkullisena ja syödään kaviaarin tavoin.
M7 (Valko-Venäjä)

M7 on valtatie Valko-Venäjällä. Noin 139 kilometriä pitkä M7 alkaa Minskin kehätien (M9) länsiosista Minskistä ja johtaa luoteeseen Valko-Venäjän ruuhkaiselle "Kamennyi Log" -raja-asemalle Liettuan rajalla. Valtatie M7 muodostaa osan pidempää, Berliinistä Puolan pohjoisosien, Venäjän Kaliningradin ja Liettuan Vilnan kautta Minskiin kulkevaa eurooppatietä . 
Valtatie M7 kuuluu valtatien M6 haarautumasta saakka Minskin kehätielle asti (tilanne vuoden 2014 alkuun mennessä) BelToll-järjestelmään. Tämä tarkoittaa, että se on etelälukevia ja kameravalvottuja mittauspisteitä sisältävä tullitie, jonka käytöstä peritään tulliliittoon kuulumattomilta ulkomaalaisilta henkilöautoilta ja valkovenäläisiltä raskaan liikenteen ajoneuvoilta tietulli.
Pääkaupunki Minskissä valtatietä jatkaa 4-6 kaistainen suurtie Ul. Pritytskogo. Liettuan puolella maantieyhteys jatkuu valtatie A3:na.
Tärkeimmät risteykset : 
Huom. Joissain tulkinnoissa valtatie M7 katsotaan tarkoittavan vain valtatieosuutta valtatieltä M6 Liettuan vastaisen rajan Kamennyi Log -raja-asemalle. Tässä artikkelissa on noudatettu Valko-Venäjän karttakeskuksen Belkartografian maantiekarttakirjan merkintöjä, joissa valtateillä M6 ja M7 on yhteinen osuus Minskin kehätieltä alkaen. Myös esimerkiksi Karttakeskuksen Baltia-maantiekartta näyttää M7-valtatien jatkuvan M6-liittymästä Minskin kehätietä kohden.
Smirnov (sukunimi)

Smirnov tai Smirnoff (ven. Смирнов), naisilla Smirnova (Смирнова) on yleinen venäläinen sukunimi. Se perustuu henkilönimeen "Smirnoi" (Смирной), jonka merkitys on ’hiljainen, tyyni, rauhallinen, lempeä’.
Lisätietoa.
Ennen kuin Venäläisten sukunimien pääte -"ov" (oв) vakiintui viralliseksi translitteroiduksi versioksi, käytettiin useimmiten muotoa -"off". Kyseinen versio oli ranskalainen käännös, jonka etenkin 1800-luvulla ulkomaalaisten kanssa asioivat venäläiset aateliset omaksuivat. Lisäksi, venäläisessä fonetiikassa kovat konsonantit sanojen lopussa ovat ”pehmennettyjä”, jolloin muun muassa kirjain v kuulostaa enemmän f -kirjaimelta.