tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaisu Weckman

Kaisa (Kaisu) Maria Weckman (o. s. Niittynen, (27. heinäkuuta 1921 Tampere – 17. heinäkuuta 1998 Tampere) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n kansanedustajana 1966–1976 ja Kansaneläkelaitoksen johtajana 1976–1986.
Elämä.
Weckmanin vanhemmat olivat metallityömies Herman Niittynen ja Maria Vilhelmiina Mäensivu. Hän kävi kansakoulun ja Tampereen tyttöjen ammattikoulun. Weckman työskenteli vaatetustyöläisenä Tampereella 1939–1949 ja hän oli Tampereen Pukutehtaan pääluottamusmiehenä 1949–1966. Kansanedustajakautensa jälkeen Weckman oli Kansaneläkelaitoksen hallituksen jäsenenä ja johtajana vuoden 1976 alusta lähtien.
Weckman oli kansanedustajana 1966–1976 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän siirtyi Kansaneläkelaitosen johtajaksi tammikuun lopussa 1976 kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli SKDL:n Ulla-Leena Alppi. Weckman oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa ja hän oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1968. Hän oli myös Suomen kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsen vuodesta 1963 ja Tekstiili- ja vaatetustyöväen liiton liittovaltuuston varapuheenjohtaja. 
Perhe.
Kaisu Weckman oli naimisissa vuodesta 1944 varastonhoitaja Gunnar Leo Weckmanin kanssa. Vuonna 1948 he saivat tyttölapsen.
Pankkala

Pankkala () on entinen kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Kaprion kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla noin 7 kilometriä Kapriosta koilliseen.
Kaprion ujestin Kargalin pogostaan kuulunut Pankkala (ven. "Kostivtsovo") mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Sen asukkaat harjoittivat raudan tuotantoa. Ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatiman maakirjan mukaan kylään oli muuttanut luterilaisia uudisasukkaita Suomesta.
1700-luvun alusta lähtien Pankkala kuului Vornaisin kartanoon. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 kylässä asui 149 äyrämöistä, jotka kuuluivat Kaprion luterilaiseen seurakuntaan. Vielä myöhemminkin Pankkala mainitaan yksinomaan suomalaisena kylänä. Toisen tiedon mukaan sen ortodoksit kuuluivat Klopitsan seurakuntaan.
Kylän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajien maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat Vornaisin volostin Vysotskojen kyläkuntaan. Vuonna 1909 kylään avattiin semstvon koulu.
Venäjän sisällissodan aikana Pankkalassa oli Inkerin rykmentin päämaja, jossa käyttiin neuvotteluja valkoisia joukkoja komentaneen Aleksandr Rodzjankon kanssa. Sen jälkeen Pankkala kuului Kostlovan ja Klopitsan kyläneuvostoihin. Kylä tuhoutui toisessa maailmansodassa.
Mauri Perkonoja

Maurits (Mauri) Arvi Perkonoja (31. elokuuta 1902 Paimio – 29. kesäkuuta 1994 Paimio) oli suomalainen kirvesmies ja Suomen Kansan Demokraattisen Liiton kansanedustaja. 
Perkonojan vanhemmat olivat torppari Juho Wiktor Perkonoja ja Iida Sofia Lindholm. Hän kävi kansakoulun ja vuonna 1928 Työväen akatemian. Perkonoja oli maataloustöissä vuoteen 1930 saakka ja sen jälkeen hän oli rakennustöissä kirvesmiehenä. 
Perkonoja oli kansanedustajana 1947–1951 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan SKDL:n Vihtori Metsärannan tilalle. Perkonoja oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1950 presidentinvaaleissa. Hän oli Paimion kunnallislautakunnan ja kunnanhallituksen jäsenenä ja hän toimi Paimion kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana. Hän toimi myös Maalaiskuntien liiton tilintarkastajana.
Royal Copenhagen

Royal Copenhagen, virallisesti "Den Kongelige Porcelænsfabrik", on Tanskan kuninkaallisen perheen vuonna 1775 perustama posliinitehdas, joka on vuodesta 2013 kuulunut suomalaisen Fiskars Oyj:n omistukseen.
Royal Copenhagen on erikoistunut käsinmaalattujen posliiniastioiden valmistukseen. Yrityksen kuuluisimpia astiastoja on "Flora Danica", joka valittiin vuonna 2006 Tanskan kulttuurikaanoniin yhtenä 12:sta muotoilun ja taidekäsityön edustajana.
Yrityksen tuotteita valmistetaan Tanskan ohella Thaimaassa, joka on lähellä yrityksen yhtä päämarkkina-aluetta Japania. Vuonna 2011 Royal Copenhagenilla oli 650 työntekijää lähinnä Tanskassa, Japanissa ja Thaimaassa, ja liikevaihtoa noin 66 miljoonaa euroa. Omia myymälöitä sillä oli 12 ja lisäksi 117 shop-in-shopia Tanskassa, Aasiassa, Saksassa ja Yhdysvalloissa.
Automobiles Léon Bollée

Léon Bollée Automobiles oli Ranskan Le Mansissa toiminut ajoneuvovalmistaja, jonka perusti vuonna 1895 Léon Bollée. Yhtiön ensimmäinen sarjana valmistettu malli oli kolmipyöräinen "Voiturette".
Historia.
Ensimmäinen Léon Bolléen "Voiturette" valmistui vuonna 1886. Kolmipyöräisen ajoneuvon voimanlähteenä toimi yksisylinterinen, kolmehevosvoimainen moottori ja voimansiirto vetävälle takapyörälle oli hihnavälitteinen. Malli myi hyvin ja ranskalainen Hurtu &amp; Diligeon valmisti sitä lisenssillä satoja kappaleita. Bollée itse valmisti ainoastaan mallin prototyypit ja kilpaversiot.
Bolléelle Voiturette oli ainoastaan hetken aikaa elänyt liiketoimi. Vuonna 1899 sen syrjäytti nelipyöräinen "oikea" auto, jonka suunnitelmien oikeudet myytiin vuonna 1901 Darracqille.
Vuonna 1903 Le Mansiin valmistui uusi tehdas, jonka myötä Bollée alkoi valmistaa isompia malleja. Näitä olivat ketjuvetoiset, nelisylinteriset mallit, joista pienemmän iskutilavuus oli 4,6 litraa ja teho 28 hevosvoimaa ja isomman iskutilavuus kuusi litraa ja teho 45 hevosvoimaa. Vuonna 1907 valikoimaan lisättiin iso, 11,9 litran kuusisylinterinen alusta. Myöhemmin paletin alapäähän liitettiin pieniä malleja, kuten "10/14 HP".
Vuoden 1910 sarjaan kuului yhdeksän mallia, joista kaksi yli kymmenlitraisella moottorilla. Vuonna 1911 yhtiö valmisti 600 autoa vuodessa.
Léon Bollée kuoli vuonna 1913, mutta yhtiö jatkoi toimintaa hänen leskensä omistuksessa ja johdossa. Ensimmäisen maailmansodan aikana valmistui joitain autoja, mutta pääasiassa yhtiö tuotti ampumatarvikkeita ja konekivääreitä. Yhtiö palasi takaisin täyteen autojen valmistukseen vuonna 1919, 2,6-litraisen "Type H:n" myötä. Tämä sai seurakseen 3,9-litraisen kuusisylinterisen mallin vuonna 1922.
Englantilainen Morris Motors oli jo aiemmin yrittänyt saada mallejaan myyntiin Ranskassa, mutta huonolla menestyksellä. Vuonna 1924 yhtiö teki toisen yrityksen, ostamalla lemansilaisen Léon Bollée -autotehtaan ja alkamalla valmistaa siellä omia mallejaan. Nelisylinteriset mallit, joille annettiin nimi "Morris-Léon Bollée", olivat hyvin samankaltaisia englantilaisten Morris Cowley- ja Oxford -mallien kanssa.
Bolléesta tehtiin Morris-konsernin tytäryhtiö ja sen johtoon nimettiin Cowleyn tehtaalla palvelleita brittejä. Morris-Léon Bollée -autojen valmistus alkoi vuoden 1925 lopulla.
Ensimmäinen malli, "Type MLB", oli varustettu Hotchkissin 12-hevosvoimaisella, 2,5-litraisella moottorilla. Vuonna 1928 mallistoon tuli kolmelitraisella rivikahdeksikolla varustettu malli "18 HP", mutta niitä valmistui vain kuusi kappaletta.
Komponenttien saantivaikeuksista huolimatta autoja valmistui 150 kappaleen viikkovauhtia. Ranskan kuluttajamarkkinat eivät kuitenkaan olleet vielä valmiita täysin hyväksymään ulkomaisen yhtiön valmistamaa autoa, ja myyntimäärät jäivät kauas alkuperäisistä odotuksista. Siksi yhtiö lopetti autojen valmistuksen vuonna 1928.
Morris ei onnistunut saamaan ranskalaisessa tyttäressään aikaan käännettä parempaan. Vuonna 1931 Morris lopetti yhtiön toiminnan ja myi sen osakekannan ranskalaiselle liikemiesryhmälle, joka hoiti varastoon jääneiden autojen myynnin markkinoille.
Vihtori Metsäranta

Vihtori Villehard Metsäranta (8. marraskuuta 1880 Laitila – 20. marraskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja Suomen Kansan Demokraattisen Liiton kansanedustaja. 
Metsärannan vanhemmat olivat sorvari Johan Viktor Virtanen ja Eeva Kustaava Lindgren. Hän kävi kansakoulun ja kansanopiston. Metsäranta oli muuraus- ja sorvaustöissä sekä toimi maanviljelijänä Laitilassa. 
Metsäranta oli kansanedustajana 1945–1947 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli SKDL:n Mauri Perkonoja. Hän oli Laitilan kunnallislautakunnan ja kunnanvaltuuston jäsenenä ja hän toimi myös Vakka-Suomen osuusliikkeen hallintoneuvoston puheenjohtajana. 
Metsäranta oli naimisissa vuodesta 1910 Sesilia Lyydia Niileksen kanssa.
Jalmari Kulmala

Jalmari Konstantin Kulmala (1. maaliskuuta 1899 Tammela – 7. toukokuuta 1986 Salo) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1945–1948. Maanalaisessa kommunistisessa liikkeessä vaikuttanut Kulmala oli 1930–1940-luvuilla kahdesti vankilassa poliittisen toimintansa vuoksi.
Elämä.
Tammelan Kalliossa syntyneen Jalmari Kulmalan vanhemmat olivat talollinen Kaarle Kulmala (1861-1925) ja Serafia Enqvist (1857-1937). Vuonna 1909 perhe muutti Kuusjoen Kuttilaan, jossa hän kävi kansakoulun ja teki maatöitä kotitilallaan. Sisällissodan aikana Kulmala taisteli punakaartissa ja oli sodan jälkeen vangittuna. Myöhemmin hän työskenteli muurarina Kuusjoella, kunnes lähti radanrakennustöihin Kanadaan 1924. Vuosikymmenen lopussa Kulmala palasi kotimaahan ja oli muurarina Uskelan Mököisessä. 
Suomeen palattuaan Kulmala lähti maanalaisen kommunistisen liikkeen toimintaan. Vuonna 1929 hän kuului viranomaisten lakkauttaman Salon Nuorten Työläisten Opintoyhdistyksen johtokuntaan ja oli seuraavana keväänä perustamassa kielletyn Suomen kommunistisen nuorisoliiton paikalliskomiteaa. Kulmala vangittiin kesällä 1930 ja hän sai kahden vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksen valmistelusta. Laittomaan järjestöön kuulumisen ohella Kulmalan katsottiin levittäneen kiihotuskirjallisuutta. Vapauduttuaan 1933 hän työskenteli jälleen muurarina Salossa. Talvi- ja jatkosodan ajan Kulmala oli turvasäilössä. 
Kulmala valittiin eduskuntaan 1945. Hän oli presidentin valitsijamiehenä 1956 ja 1962 presidentinvaaleissa. Kulmala oli myös Salon kauppalan- ja kaupunginhallituksen jäsen ja hän toimi Salon kauppalanvaltuuston ja kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana.
Perhe.
Jalmari Kulmalan ensimmäinen puoliso oli kuusjokilainen Hilma Maria Saarnio (1899-1949), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1921. Leskeksi jäätyään Kulmala meni vuonna 1951 naimisiin halikkolaisen Elsa Sofia Johanssonin (ent. Louhosto, s. 1896) kanssa. Kansanedustaja Kalle Kulmala oli hänen veljensä.
Breiðablik UBK

Breiðablik UBK on urheiluseura Islannin Kópavogurin kaupungista. Seuralla on toimintaa yleisurheilussa, karatessa, jalkapallossa, painonnostossa, koripallossa, hiihdossa, uinnissa, taekwondossa ja shakissa. Sekä miesten että naisten jalkapalloseura pelaa korkeimmalla sarjatasolla. Sekä miesten että naisten koripalloseura pelaa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Seura on Islannin suurin urheiluseura: sillä on 3 500 jäsentä, joista 1 300 on aktiivisia.
Seura on perustettu vuonna 1950. Seuran nimi juontuu norjalaisesta mytologiasta, jossa Breiðablik on Balderin kotipaikka. Seuran kannattajia kutsutaan nimellä "blikar", joka tarkoittaa loistavaa tai välkkyvää.
Jalkapallo.
Miesten jalkapalloseura pelaa Islannin korkeimmalla sarjatasolla Úrvalsdeildissa. Vuonna 2010 seura voitti toistaiseksi ainoansa Islannin-mestaruuden. Toisena seura on ollut vuosina 2012 ja 2015. Islannin cupin seura on voittanut vuonna 2009. Islannin liigacupin Breiðablik on voittanut 2013 ja 2015.
Naisten seurajoukkue on voittanut Islannin pääsarjan kuusitoista kertaa. Islannin cupin se on voittanut kymmenen kertaa. Se on pelannut useana vuonna naisten mestarien liigassa. Parhaimmillaan se on päässyt puolivälieriin kaudella 2006-2007, jolloin se hävisi Arsenalille yhteismaalein 9–1.
Koripallo.
Breiðablikin koripallojaiston ,iesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2015–2016 Islannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Se on voittanut toiseksi korkeimman sarjatason mestaruuden viidesti (1976, 1992, 1995, 2001 ja 2008). Naisten edustusjoukkue pelaa kaudella 2015–2016 myös toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Islannin mestaruuden naiset ovat voittaneet kertaalleen kaudella 2004–2005. Toiseksi korkeimman sarjatason seura on voittanut 1994, 2005 ja 2014.
Muut lajit.
Jalkapallon ja koripallon lisäksi Breiðablikilla on toimintaa yleisurheilussa, karatessa, painonnostossa, hiihdossa, uinnissa, taekwondossa ja shakissa.
Mike Carman

Mike Carman (s. 14. huhtikuuta 1988 Apple Valley, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääpalloilija ja entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Carman pelasi AHL-liigaa Lake Erie Monsters, Hershey Bears ja Wilkes-Barre/Scranton Penguins -joukkueissa. Hän oli NHL-seura Colorado Avalanchen 3. kierroksen varaus (81. varaus). 
Ura jääkiekkoilijana.
Yliopistojääkiekkoilija.
Ennen ammattilasjääkiekkouraa Carman opiskeli Minnesotan yliopistossa ja pelasi neljä kautta yliopiston jääkiekkojoukkueessa Minnesota Golde Gophers NCAA Division I:ssä.
Sinä aikana Carman edusti Yhdysvaltain nuorten maajoukkueita ja saavutti alle 17-vuotiaiden MM:n vuonna 2006 ja alle 20-vuotiaiden MM-pronssia 2007. Hän pelasi vielä seuraavana vuonna eli 2008 neljänneksi sijoittuneessa Yhdysvaltain joukkueessa.
Ura ammattilaisena.
Maaliskuussa 2010 Carman allekirjoitti sopimuksen Colorado Avalanchen kanssa. Avalanche peluutti Carmania AHL-seurassaan Ohion Clevelandin Lake Erie Monsters. Helmikuussa 2012 Avalanche myi hänet Washington Capitals:ille. Samalla hän siirtyi pelaamaan Capitalsin AHL-seuraan Pennsylvanian Hersheyssä.
Syyskuussa Carman teki try-out-sopimuksen, jolla hän siirtyi Wilkes-Barre/Scranton Penguinsiin harjoitusleirille. Pelattuaan 13 ottelua Carman sai sopimuksen AHL:ään Wilkes-Barre/Scranton-seuraan vuoden loppuun asti.
Koska NHL-seurat eivät olleet kiinnostuneet hänestä kauden 2014 aikana, hän päätti uransa syksyllä 2014. Kaikkiaan Carman pelasi AHL:ssä viisi kautta kolmessa seurassa, kaikkiaan 264 runkosarjaottelua ja 19 pudotuspeliottelua. 
Ura jääpalloilijana.
Carman aloitti jääpallouransa 2014. Hän pelasi ensin amerikkalaisten jääpalloilijoiden kanssa kaukalopalloa kesällä 2014 ja siirtyi sen jälkeen suurelle jäälle. Hän pelasi seuraavana kautena Yhdysvaltain jääpalloliigassa edustaen Mississippi Mojo -seuraa. Vuodesta 2015 alkaen hän on ollut mukana jääpallon MM-kisoissa Yhdysvaltain joukkueessa.
Marie Gudme Leth

Marie Christine Mathea Gudme Leth (5. lokakuuta 1895 Århus – 17. joulukuuta 1997 Fredriksberg) oli tanskalainen taidekäsityöläinen, joka tunnetaan Tanskaan kankaanpainannan edelläkävijänä. Hänen elämäntyönsä valittiin vuonna 2006 osaksi Tanskan kulttuurikaanonia.
Marie Gudme Leth syntyi århusilaisen tieinsinöörin tyttäreksi. 18-vuotiaana hän muutti Kööpenhaminaan opiskelemaan naisille tarkoitettuun piirustus- ja taideteollisuuskouluun. Hän jatkoi opintoja Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa. Vuodet 1921–1924 hän vietti sisarensa luona Jaavalla, jossa hän tutustui muun muassa perinteiseen batiikkitekniikkaan. Palattuaan Tanskaan Leth ryhtyi tutkimaan painolaattojen käyttöä kankaanpainannassa. Hän lähti vuonna 1930 opiskelemaan kankaanpainantaa Frankfurt-am-Mainiin Saksaan ja palasi sinne vielä 1934 opiskellakseen silkkipainatusta, jonka kehittäjä hänestä sitten tuli. Vuonna 1935 hän oli yksi puuvillakankaiden painatukseen erikoistuneen yrityksen "Dansk Kattuntrykkeri" perustajista, ja vuonna 1940 hän perusti oman suunnittelustudion. Samalla hän myös opetti kankaanpainantaa.
Marie Gudme Leth palkittiin muun muassa Pariisin maailmannäyttelyssä 1937 ja Milanon triennalessa 1951. Hän kuoli 102 vuoden iässä 1997.
Namasteri

Namasteri (myös "Monasteri", ) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Niisnovan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Siestajoen varrella 8 kilometriä Niisnovasta etelään. Kylässä on 24 asukasta (vuonna 2010).
Paikalla sijainnut erämaaluostari (ven. "Jelisejeva pustyn") mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Ruotsalaiset hävittivät sen 1600-luvulla. Vuonna 1622 luostari siirtyi Kaprion läänin käskynhaltijan Bogislaus von Rosenin omistukseen. Tarinan mukaan venäläisaikana kreivi Razumovski siirsi Namasterin puisen kirkon Kattilaan. Kirkon paikalle pystytettiin tsasouna, jossa oli luostaria kuvaava ikoni.
Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Namasterissa asui 67 savakkoa ja 57 venäläistä. Myöhemmin se mainitaan venäläis-suomalaisena sekakylänä. Suomalaiset kuuluivat Kattilan luterilaiseen ja venäläiset ortodoksiseen seurakuntaan.
Kylän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajien maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat kyläkuntana Kattilan volostiin. Vuonna 1899 Namasterissa oli 139 asukasta, joista 100 oli venäläisiä, 27 suomalaisia ja 12 ”sekoittuneita”. Luterilaisia kylässä oli 32 henkeä.
Venäjän vallankumouksen jälkeen Namasteri muodosti aluksi oman kyläneuvostonsa. Vuodesta 1927 lähtien se kuului Vassakaran, vuodesta 1954 Paavelan ja vuodesta 1958 Niisnovan kyläneuvostoon.
Risto Ilmoniemi

Risto Ilmoniemi (s. 1. elokuuta 1954 Jyväskylä) on teknillisen fysiikan emeritusprofessori (professori 2006–2022). Hän toimi Meilahden sairaalassa olevan BioMag-laboratorion johtajana 1993–2003 sekä mm. Aalto-yliopiston Neurotieteen ja lääketieteellisen tekniikan laitoksen johtajana 2016–2022. Hän on maailman johtavia magnetoenkefalografian (MEG) ja transkraniaalisen magneettistimulaation (TMS) asiantuntijoita. Professori Ilmoniemi oli akatemiaprofessori kaudella 2012–2016.
Supermarjo ja tytöt

Supermarjo ja tytöt oli vuonna 2012 Liv-kanavalla esitetty tositelevisiosarja, jossa seurattiin Niittyviidan showbusiness-perheen sekä Marjon kahden työntekijän Henna Peltosen ja Sofia Mäkisen arkea Hollolassa. Ohjelman on tuottanut Aito Media ja käsikirjoittanut Anna Perho. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi 21. maaliskuuta 2012. Toinen tuotantokausi alkoi 27. syyskuuta 2012.
11. huhtikuuta nähty jakso keräsi 257 000 katsojaa ja oli Livin kolmanneksi katsotuin ohjelma vuonna 2012.
Samuel Kaski

Samuel Kaski (s. 19. huhtikuuta 1968, Seinäjoki) on tietojenkäsittelytieteen professori (2005–) Aalto-yliopiston Tietotekniikan laitoksella. Hän on Suomen Akatemian Laskennallisen päättelyn huippuyksikön (COIN) johtaja (2015–2017) ja akatemiaprofessori kaudella 1.1.2016–31.12.2020.
Kaski väittely vuonna 1997 aiheesta "Data exploration using self-organizing maps" Teknillisestä korkeakoulusta. Väitöskirjan ohjasi Teuvo Kohonen.
Kaskilla on 21784 sitaattia (5.1.2025).
Samuel Kaski johti Aalto-yliopiston ja Helsingin yliopiston yhteistä Tietotekniikan tutkimuslaitosta (HIIT) viisi vuotta (2010–2015).
Samuel Kaski on tehnyt tutkimusta muun muassa Teuvo Kohosen kanssa.
Kaski on osallistunut 219 tieteelliseen julkaisuun (12.12.2024). Kaski on saanut kaksi palkintoa: "Winner of drug sensitivity prediction challenge" (2012) ja "Best paper award, ECML 2011" (2011).
Kaski on ohjaajana Integrative Life Science -tohtoriohjelmassa Helsingin yliopistossa.
Matti Keloharju

Matti Keloharju (s. 20. kesäkuuta 1965, Helsinki) on rahoituksen professori Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun Rahoituksen laitoksella (Chydenia, 1999–). Professori Keloharju on eräs Euroopan johtavista taloustieteilijöistä ja maailmanlaajuisestikin tunnettu rahoituksen tutkija. Hän oli akatemiaprofessori vuosina 2016–2020.
Matti Keloharju syntyi professori Raimo Keloharjun ja Martta Elina Saloheimon perheeseen.
Ura.
Matti Keloharju kirjoitti ylioppilaaksi Tapiolan lukiosta vuonna 1984. Hän valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta kauppatieteen maisteriksi vuonna 1987 ja kauppatieteen tohtoriksi vuonna 1993. Vierilevana tutkijana Leonard N. Stern School of Business, New York University, New Yorkissa Yhdysvalloissa vuonna 1989. Virkaatekevänä apulaisprofessorina vuosina 1994–1996 ja virkaatekevänä professorina 1996–1997. Vierailu Anderson School, University of California at Los Angelesissa (UCLA) vuosina 1997–1998. Vieraileva apulaisprofessori vuosina 1998–1999. Helsingin kauppakorkeakoulun professori vuodesta 1999. Vierailu Harvard Business Schoolissa lukuvuoden 2015–2016. Akatemiaprofessori vuosina 2016–2020.
Aleksi Rinne

Aleksi Rinne (6. kesäkuuta 1899 Teuva – 25. syyskuuta 1974 Teuva) oli suomalainen pienviljelijä ja Suomen Kansan Demokraattisen Liiton kansanedustaja. 
Rinteen vanhemmat olivat talollinen Juuse Vihtori Rinne ja Ulriika Laulaja. Hän kävi kansakoulun ja oli pienviljeljänä Teuvalla. 
Rinne oli kansanedustajana 1945–1948 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1956 presidentinvaalissa. Rinne oli myös Teuvan kunnanvaltuuston jäsenenä.
Paavo Alku

Paavo Ilmari Alku (s. ) on puhekommunikaatiotekniikan professori (1999–) Aalto-yliopiston signaalinkäsittelyn ja akustiikan laitoksella. Professori Alku on akatemiaprofessori kaudella 1.1.2015–31.12.2019.
Ura.
Paavo Alku kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin yhteislyseosta vuonna 1979. valmistui TKK:lta diplomi-insinööriksi vuonna 1986, tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1988 ja tekniikan tohtoriksi vuonna 1992. 
Hän toimi Nokialla atk-suunnittelijana vuosina 1984–1985 ja Teknillisen korkeakoulun tuntiopettaja ja yliassistentti vuosina 1984–1989. Suomen Akatemian nuorempana tutkijana 1989–1993 ja 1994–1996; ollen välillä vierailevana apulaisprofessorina Asian Institute of Technologyssä (AIT) Bangkokissa, Thaimaassa vuonna 1993. Alku oli Turun yliopistossa tietotekniikan ma/vs. apulaisprofessori vuosina 1994–1996, ja apulaisprofessori tai professori vuosina 1996–1999.
Axel Schandorff

Axel Carl Schandorff (3. maaliskuuta 1925 Kööpenhamina – 27. tammikuuta 2016) oli tanskalainen ratapyöräilijä ja olympiamitalisti.
Schandorff voitti sprintin olympiapronssia Lontoossa 1948. Lisäksi hän sijoittui aika-ajossa viidenneksi.
Olympiapronssin lisäksi Schandorff saavutti kahdesti MM-hopeaa ja useita Tanskan mestaruuksia. Hän kuoli 90-vuotiaana tammikuussa 2016.
Englanninkitara

Englanninkitara eli englantilainen kitara (, ) on sisterin sukuinen tasa- tai vain hieman kuperapohjainen näppäilysoitin, jossa on kuusi kieliparia (joista kaksi alimmaista yksikuoroisia eli soittimessa yhteensä 10 kieltä), liikuteltava kielisilta ja yleensä 12 metallista kiinteää otenauhaa. Soittimen tavanomainen viritys on "c–e–g–c′–e′–g′". Englanninkitara oli suosionsa huipulla kotimaassaan Isossa-Britanniassa noin vuosina 1750–1810 eli ennen kuin kuusikielinen (espanjalainen) kitara syrjäytti sen.
Englanninkitaran pohjalta on kehittynyt portugalinkitara, jota käytetään edelleen fadolaulun säestyssoittimena.
Ville Sorsa

Ville Petteri Sorsa (s. 21. marraskuuta 1980 Porvoo) on suomalainen musiikkituottaja ja äänisuunnittelija. Sorsa on yksi FINRG Recordingsin perustajajäsenistä, jossa hän työskenteli sekä artistina että A&amp;R:nä vuosina 2003–2010. Musiikkia hän on julkaissut taiteilijanimellä DJ Rx sekä osana lahtelaista Carbon Based -konemusiikkikollektiivia.
Nimellä DJ Rx Sorsa tuli kansainvälisesti tunnetuksi hard dance-, breaks- ja drum and bass tiskijukkana sekä tuottajana. Sorsa kuului yhdessä Carbon Basedin, Proteuksen ja Alek Száhalan kanssa suomalaisen rankemman konemusiikin avainjäseniin ja kehittäjiin. Sorsa tuotti musiikkia useille englantilaisille levy-yhtiöille sekä FINRG Recordingsille. Hän myös keikkaili usein Suomen suurimmilla klubeilla ja konemusiikkifestivaaleilla, sekä ulkomailla mm. Euroopassa sekä Australiassa.
Sorsa kouluttautui musiikkituottajaksi Tampereen ammattikorkeakoulussa, josta hän valmistui medianomiksi keväällä 2010. Aktiivisen musiikkiuran jälkeen Sorsa on keskittynyt pääosin jälkituotantotöihin. Hänen merkittävimpiin töihinsä kuuluu vuonna 2019 julkaistu Control sekä vuonna 2023 julkaistu Alan Wake 2. Molemmat pelit saivat erinomaisia arvioita. Control palkittiin IGN Game of the Year sekä Game Developers Choice Awards 20th Annual Best Audio ja Alan Wake 2 20th BAFTA Games Awards Audio Achievement palkinnoilla. Pelien lisäksi Sorsa on työskennellyt radio-, televisio- sekä elokuvateollisuudessa. Tällä hetkellä Sorsa työskentelee äänisuunnittelijana Remedy Entertainment -peliyrityksessä.
Tankavaarat

Tankavaarat ovat loivahkoja vaaroja ja tuntureita Sodankylässä Tankajoen itäpuolella. Ne sijaitsevat Urho Kekkosen kansallispuistossa. Vaarojen korkein laki, Jorpulipää, on 467 metriä merenpinnasta. 
Tankavaarojen kahdelle huipulle, Jorpulipäälle ja Pikku-Tankavaaralle voi patikoida Tankavaaran alueen luontopolkuja pitkin. Luontopolut lähtevät Tankavaaran kylästä, joka sijaitsee aivan Nelostien varressa. Pikku-Tankavaaralta ja Jorpulipään huipuilta näkee tunturimaiseman Nattasille Sompion luonnonpuistoon sekä Urho Kekkosen kansallispuiston tunturialueen ja Saariselän suurtunturit.
Tankavaara on Lapin eteläisintä kullanhuuhdontaseutua. Tankavaaran kylä on matkailukeskittymä, jossa voi tutustua alueen kultahistoriaan Kultamuseossa tai Tankavaaran Kultakylässä. 
Tankavaaran luontopolut Urho Kekkosen kansallispuistossa.
Tankavaarassa on neljä merkittyä ympyräreittiä retkeilijöille. Luontopolut lähtevät entisen luontokeskuksen pihasta, jota ennen on Urho Kekkosen kansallispuiston ja Kultamuseon yhteinen pysäköintialue. Pidemmät luontopolut (Kuukkelilenkki ja Geologinen polku) vievät Tankavaarojen huipuille (Pikku-Tankavaara ja Jorpulipää).
Bor Pavlovčič

Bor Pavlovčič (s. 27. kesäkuuta 1998) on slovenialainen mäkihyppääjä. Pavlovčič edustaa ND Ratece Planica -seuraa.
Pavlovčič debytoi maailmancupissa tammikuussa 2016 Sapporon suurmäen kilpailussa sijoittuen sijalle 26. Näin ollen hän saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Seuraavana päivänä Pavlovčič sijoittui toisessa Sapporon suurmäen kilpailussa sijalle 16. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Kuusamossa marraskuussa 2020 oltuaan seitsemäs. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Klingenthalissa helmikuussa 2021 oltuaan kolmas. Seuraavan päivän kilpailussa hän oli toinen. Lisäksi hän oli maaliskuussa Planicassa kolmas. Continental Cupissa Pavlovčič on saavuttanut kaksi voittoa.
Vuoden 2015 Euroopan nuorten olympiafestivaaleilta Pavlovčič saavutti kultaa joukkuekilpailusta. Nuorten talviolympialaisissa 2016 hän voitti kultaa henkilökohtaisessa kilpailussa. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui normaalimäessä kahdeksanneksi.
Enoksimoni

Enoksimoni (C12H12SN2O2) on imidatsolonijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä kongestiivisen sydämen vajaatoiminnan hoitamiseen.
Ominaisuudet ja käyttökohteet.
Enoksimoni on fosfodiesteraasi 3 -entsyymin inhibiittori. Yhdiste estää syklisen adenosiinimonofosfaatin hajoamista. Tämän seurauksena kalsiumionien virtaus sydänsoluissa sydämen aktiopotentiaalin aikana kasvaa ja sydämen verisuonet laajenevat. Enoksimonin on myös havaittu lisäävän sydämen lyöntitiheyttä. Lääkeainetta annostellaan joko suun kautta tai suonensisäisesti. Enoksimonin on havaittu olevan tehokkain erityisesti lievissä tapauksissa, mutta vaikeissa kongestiivisissa sydämen vajaatoiminnoissa se voi jopa lisätä kuolleisuutta.
Haittavaikutukset.
Tyypillisimpiä enoksimonin haittavaikutuksia ovat vatsaoireet kuten vatsakipu, huonovointisuus ja oksentelu, anoreksiapääkipu, väsymys, lisääntynyt ruokahalu, trombosytopenia, allergiset iho-oireet, sydämen toimintahäiriöt ja levottomuus.
Synteesi.
Enoksimonin synteesin lähtöaineita ovat hydroksiasetoni, urea, natriummetyylimerkaptidi ja p-klooribentsoehappo.
Jevgenija Medvedeva

Jevgenija Armanovna Medvedeva (, s. 19. marraskuuta 1999 Moskova) on venäläinen taitoluistelija, kaksinkertainen maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hänen valmentajinaan toimivat venäläiset Eteri Tutberidze ja Sergei Dudakov sekä kausina 2018–2020 kanadalaiset Brian Orser ja Tracy Wilson.
Medvedeva aloitti taitoluistelun vuonna 2002. Junioritasolla hän saavutti yksinluistelun MM-pronssia 2014 ja -kultaa vuonna 2015. Senioritasolla hän on kaksinkertainen maailmanmestari (2016, 2017), kaksinkertainen Euroopan mestari (2016, 2017) sekä kaksinkertainen Grand Prix finaalin mestari (2016, 2017). Hän saavutti myös MM-pronssia Saitamassa vuonna 2019. Venäjän-mestaruuden hän voitti 2016 ja 2017. 
Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Medvedeva saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja jäi yhden pisteen päähän kultamitalista naisten kilpailussa.
Uransa aikana hän rikkoi huimat 13 maailmanennätystä. Hän oli ensimmäinen nainen joka rikkoi 80 pisteen rajan lyhyt- ja 160 pisteen rajan vapaaohjelmassa. Medvedevan ennätyspisteet ovat 241,31, jotka hän teki vuoden 2017 ISU World Team Trophyssa.
Alina Zagitova löi Medvedevan lyhytohjelman maailmanennätyspisteet vuoden 2018 talviolympialaisissa, ja sittemmin myös hänen vapaaohjelman ja yhteispisteiden maailmanennätyspisteet ylitettiin.
Medvedeva lopetti uransa kroonisen selkävamman vuoksi vuonna 2021.
UMF Grindavík

Ungmennafélag Grindavíkur (lyh. UMF Grindavík) on islantilainen urheilun yleisseura. Sillä on lajijaostot muun muassa jalkapallossa ja koripallossa.
Koripallossa UMF Grindavík on muun muassa voittanut Islannin mestaruuden vuosina 2012 ja 2013, Islannin cupin vuosina 1995, 1998, 2000 ja 2006 sekä Islannin Supercupin vuonna 2013. Seuraa ovat edustaneet muun muassa yhdysvaltalaiset J’Nathan Bullock ja Giordan Watson.
ÍR Reykjavík

Íþróttafélag Reykjavíkur (lyh. ÍR Reykjavík) on islantilainen urheilun yleisseura. Sillä on lajijaostot muun muassa jalkapallossa ja koripallossa.
Koripallossa ÍR Reykjavík on muun muassa voittanut Islannin mestaruuden 1950-, 1960- ja 1970-luvuilla yhteensä 15 kertaa. Islannin cupin se on voittanut vuosina 2001 ja 2007.
Arto Tanner

Arto Ensio Tanner (9. tammikuuta 1935 Helsinki – 18. lokakuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan lainopin kandidaatti. Hän oli va. asiainhoitaja Bagdadissa Irakissa 1967–1969, suurlähettiläs Beirutissa Libanonissa 1977–1981, Damaskoksessa Syyriassa 1979–1981 ja Kuwaitissa 1977–1980, ulkoministeriön protokollaosaston apulaisosastopäällikkö 1981–1982, edustustojen tarkastaja vuodesta 1983 suurlähettiläs Itä-Berliinissä Itä-Saksassa 1986–1990, Tel Avivissa Israelissa 1993–1997, Ateenassa Kreikassa 1998–2000. 
Tannerin poika on diplomaatti ja presidentin kansliapäällikkö Teemu Tanner.
Lulu Paasipuro

Lyyli Kyllikki Lehtiniemi-Sulasalmi, taiteilijanimi Lulu Paasipuro (12. lokakuuta 1906 Helsinki – 12. joulukuuta 1969 Lahti) oli suomalainen iskelmälaulaja ja teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Hän oli erityisen suosittu jatkosodan vuosina. 
Paasipuro näytteli 1920- ja 1930-luvuilla Elannon Näyttämöllä. Hän esiintyi ensimmäisen kerran jo 16-vuotiaana nimellä "Lulu Lehtiniemi" marraskuussa 1922 ensi-iltansa saaneessa näytelmässä "Eläviä kuvia". Sotavuosina hän esiintyi rintamateattereissa muun muassa Äänislinnan Teatterissa ja asemiesilloissa. Hän esiintyi myös Aunuksen Radiossa ja hänet tunnettiin "Äänislinnan satakielenä". 
Sodan jälkeen Lulu Paasipuro esiintyi Iloinen Teatteri -nimisessä Reino Palmrothin perustamassa revyyteatterissa. Palmrothin kirjoittamissa näytelmäteksteissä tehtiin pilaa aikakauden ilmiöille. Niinpä sisäministeriö kielsi 15. toukokuuta 1946 teatterin esitykset poliittisesti vääräoppisina. Toiminta jatkui epäpoliittisemmin revyyteatteri Punaisessa Myllyssä, johon Paasipuro kuului vuosina 1945–1953. Hän kiersi esiintymässä myös kansanedustaja Janne Hakulisen johtaman Työväen ohjelmapalvelun taiteilijana yhdessä muun muassa Reino Helismaan kanssa. 
Elokuvanäyttelijänä Paasipuro oli elokuvissa Pimeänpirtin hävitys (1947), Pikajuna pohjoiseen (1947), Kilroy sen teki (1948), Hilja – maitotyttö (1953) ja Asessorin naishuolet (1958). Hän esiintyi myös lyhytelokuvassa Juhannusyö Kuusamossa (1948).
Taivaalliset tarinat – Sika myyttien maailmassa

Taivaalliset tarinat – Sika myyttien maailmassa on vuonna 2001 julkaistu lastenmusiikkialbumi. Kaikki kappaleet on säveltänyt, sovittanut ja tuottanut Pessi Levanto. Sanoitukset ovat Marjatta Levannon. 
Albumilla seikkailee Julia Vuoren sarjakuvista tuttu Sika antiikin Kreikan ja Rooman myyttien maailmassa. Levyn avausraidalla "Sika taivaankannenkulkija" Sika matkaa avaruuteen katsomaan antiikin jumalien mukaan nimettyjä planeettoja. "Seitsemän päivää seitsemästä" kertoo riitelevistä graioista ja "Kauneuden kirous" Narkissoksesta. Kappaleessa "Kolme tuhatta vuotta" Orfeus yrittää pelastaa morsiamensa Eurydikeen manalasta. Panin tarina kerrotaan kappaleessa "Panin huilu soi". "Utelias, huono juttu" on kertomus Psykheen onnettomasti päättyneestä suhteesta rakkauden jumalan kanssa. "Kaiku suurisuu" on lakkaamatta puhuva nymfi Ekho. Kappaleessa "Adromedaa ei viedä" Perseus pelastaa merihirviölle uhrattavaksi määrätyn Andromedan. "Dafnen laulussa" Dafne pakenee rakastunutta Apollon-jumalaa ja antaa muuttaa itsensä puuksi mieluummin kuin ryhtyy Apollonin puolisoksi. Albumin viimeisellä raidalla "Bacchus polkee tahtia" viinin ja ilonpidon jumala Bacchus pitää villit juhlat.
UMF Njarðvík

Ungmennafélag Njarðvíkur (lyh. UMF Njarðvík) on islantilainen urheilun yleisseura. Sillä on lajijaostot muun muassa jalkapallossa ja koripallossa.
Koripallossa UMF Njarðvík on muun muassa voittanut Islannin mestaruuden 1980-luvulta alkaen yhteensä 14 kertaa ja Islannin cupin kahdeksan kertaa. Seuraa ovat edustaneet muun muassa yhdysvaltalaiset Jeb Ivey, Nigel Moore ja Giordan Watson.
Keflavík ÍF

Íþrótta- og ungmennafélag Keflavíkur (lyh. Keflavik ÍF) on islantilainen urheilun yleisseura. Sillä on lajijaostot muun muassa jalkapallossa ja koripallossa.
Koripallossa Keflavik ÍF on muun muassa voittanut Islannin mestaruuden vuosina 1994, 1999, 2004 ja 2005 sekä Islannin cupin vuosina 1993, 1994, 1997, 2003 ja 2004. Se on osallistunut myös kansainvälisiin seurakilpailuihin.
Suomen kaamein kämppä

Suomen kaamein kämppä oli vuosina 2011-2012 Sub-kanavalla esitetty sisustusohjelma. Ohjelman juontajana toimi Lola Odusoga sisustussuunnittelijana Teuvo Loman ja huonekalupuuseppinä Kaj Leino ja Uolevi Nurmi jotka auttoivat sisustamaan suomalaisten ihmisten koteja. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi 8. maaliskuuta 2011. Toinen tuotantokausi alkoi 10. tammikuuta 2012.
Cornel Wilde

Cornel Wilde (13. lokakuuta 1912 Prievidza, Unkarin kuningaskunta, Itävalta-Unkari – 16. lokakuuta 1989 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat), syntymänimeltään Kornel Lajos Weisz, oli unkarilais-yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, -ohjaaja ja -tuottaja.
Wilde syntyi juutalaiseen perheeseen Prievidzan kaupungissa, joka kuuluu nykyään Slovakiaan. Perhe muutti vuonna 1920 New Yorkiin, missä he amerikkalaistuivat ja muuttivat nimensä: Wilden nimeksi tuli Cornelius Louis Wilde. Wilde oli lahjakas miekkailija ja kuului Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen, mutta hän jätti joukkueen juuri ennen Berliinin 1936 olympialaisia. Wilde halusi keskittyä näyttelemiseen, minkä vuoksi hän jätti käyttämättä lääkietieteelliseen kouluun saamansa stipendin. Wilden ensimmäinen tunnettu Broadway-näytös oli vuonna 1937.
Vuonna 1940 Hollywood huomasi Wilden ja hän teki muutaman pienemmän elokuvaroolin ennen tunnetuinta työtään, elokuvaa "Suuri unelma" (1945). Elokuvassa hän näyttelijä Frédéric Chopinia ja oli suorituksestaan ehdolla parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajaksi. 1950-luvulla Wilde alkoi myös ohjaamaan elokuvia, muun muassa vuoden 1955 elokuvan"Myrskyn pelkoa". Hän teki samana vuonna tunnetun pääroolin elokuvassa "Häikäilemättömät". Vuonna 1965 hän tuotti, ohjasi ja näytteli pääroolin elokuvassa "Alaston saalis".
Wilde avioitui ensimmäisen kerran 21. syyskuuta 1937 Patricia Knightin (1920–2004) kanssa, joka myöhemmin näytteli itsekin elokuvissa. Pari sai yhden lapsen, tyttären Wendyn vuonna 1943. Pari erosi 30. elokuuta 1951. Wilde avioitui uudestaan 4. syyskuuta samana vuonna näyttelijä Jean Wallacen (1923–1990) kanssa. Pari sai yhden lapsen, pojan Cornel Wilde Juniorin vuonna 1967. Pari erosi vuonna 1981. Wilde kuoli leukemiaan vuonna 1989 ja hänet on haudattu Westwood Village Memorial Parkin hautuumaalle Los Angelesiin.
Hurtu

Compagnie des Automobiles et Cycles Hurtu oli ranskalainen ajoneuvovalmistaja.
Historia.
Vuonna 1880 herrat Hurtu, Hautin ja E. Diligeon perustivat Albertin kaupunkiin ompelukoneita valmistaneen tehtaan nimeltä "Hurtu, Hautin et Diligeon". Tästä yhtiön tuotanto laajeni työstökoneiden, hiomakoneiden ja polkupyörien valmistukseen. Näitä kaikkia markkinoitiin "Hurtu"-nimellä.
Vuonna 1895 E. Diligeon myi osuutensa yhtiöstä ja perusti oman, "Diligeon et Cie" -nimisen yrityksen. Tuotenimi "Hurtu" pysyi edelleen myös hänen käytössään. Vuonna 1896 Diligeon aloitti Automobiles Léon Bollée -yhtiön "Voiturette"-kolmipyörän lisenssivalmistuksen.
Vuonna 1898 Hurtu valmisti ensimmäisen omaa suunnittelua edustaneen nelipyöräisen autonsa. Mallissa oli hyvin paljon yhteisiä piirteitä suosiota saavuttaneen Benz Velo -mallin kanssa. Englannin Manchesterissa toiminut Marshall &amp; Co -yhtiö valmisti taasen Hurtun myöntämällä lisenssillä hyvin samankaltaista mallia.
Vuonna 1899 yhtiön nimeksi muutettiin "Compagnie des Autos et Cycles Hurtu". Compagnie Hurtu laajensi tuotantoaan Pariisin liepeille, Neuilly-sur-Seinen ja Rueil'n kaupunkeihin perustetuilla tehtailla. Vuonna 1913 yhtiön vuosituotanto oli 600 autoa.
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä yhtiö jatkoi autojen valmistusta vuoteen 1930 saakka. Tuolloin Compagnie Hurtu lopetti autojen valmistuksen ja jatkoi työstökoneiden valmistuksen parissa. Pariisin kantakaupungin alueelle sijoittunut "Moteurs Hurtu" valmisti kaksitahtimoottorilla varustettuja mopoja, moottoripolkupyöriä ja moottoripyöriä vuodesta 1903 toisen maailmansodan alkupäiviin asti.
Vuonna 1946 perustettiin Pariisiin "Compagnie Nouvelle des Cycles Hurtu" -niminen yhtiö, joka jatkoi kaksipyöräisten ajoneuvojen valmistusta. Hurtu fuusioitiin ajoneuvovalmistaja Automotoon vuonna 1960.
Lotus Setagaya

 
Lotus Setagaya, tunnetaan myös nimellä Lotus Setagaya Paraestra on japanilainen kamppailulajiseura. Sen päävalmentajana on entinen vapaaottelija Kohei Yasumi. Seurassa harjoitellaan myös joogaa.
Georg Wiegner

Georg Wiegner (20. huhtikuuta 1883 Leipzig, Saksan keisarikunta – 14. huhtikuuta 1936 Zürich, Sveitsi) oli saksalainen kolloidi- ja maatalouskemisti, joka toimi koko työuransa Zürichin teknillisen yliopiston maatalouskemian professorina. Zürichissä hän vaikutti erityisesti sveitsiläisen maaperätieteen tutkimukseen.
Wiegner syntyi Leipzigissa vuonna 1883. Hän väitteli 1907 Leipzigin yliopistosta ja suoritti 1911 Göttingenin yliopistossa habilitaatiotutkinnon maatalouskemiasta. Wiegner toimi Zürichin teknillisen yliopiston maatalouskemian professorina vuodesta 1913 kuolemaansa asti.
Wiegner värvättiin ensimmäisen maailmansodan syttyessä Saksan armeijaan. Hän haavoittui vuonna 1916 ja vapautettiin palveluksesta.
Wiegner muokkasi Zürichissä yliopiston maaperätieteen kursseja ja yhdisti aiemmin erilliset maatalous- ja metsätieteen kurssit uusiksi luennoiksi, jotka pohjautuivat voimakkaasti fysikaalisen kemian ja kolloidikemian periaatteisiin. Wiegner ei itse ollut maaperätieteilijä, minkä takia hän etsi ympärilleen tieteilijöitä, jotka ymmärsivät maaperän vaikutuksen kasviekosysteemeihin.
Larry Parks

Larry Parks (13. joulukuuta 1914 Olathe, Kansas – 13. huhtikuuta 1975 Studio City, Kalifornia), syntymänimeltään Sam Klusman Lawrence Parks, oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä.
Parksin tunnetuin rooli oli esittää Al Jolsonia elokuvissa "Al Jolson" (1946) ja "Laulu on elämäni" (1949). Vuoden 1946 elokuvasta Parks oli ehdokkaana parhaan miespääosan Oscar-palkintoon vuoden 1946 gaalassa.
Parksin näyttelijäuran tuhosi joutuminen Hollywoodin mustalle listalle vuonna 1951. Tämän vuoksi Parks pakotettiin purkamaan sopimuksensa Columbia Pictures -elokuvastudion kanssa ja hän joutui lähtemään Eurooppaan työnhakuun.
Parks avioitui näyttelijätär Betty Garrettin kanssa 9. syyskuuta 1944. Pari sai kaksi lasta, vuonna 1950 syntyneen Garettin ja vuonna 1951 syntyneen Andrewin, joka teki myös näyttelijän uran. Avioliitto kesti aina Parkin kuolemaan asti. Hän kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1975. Parks oli myös näyttelijä Jeff Bridgesin kummisetä.
Kaarlo Aavajoki

Kaarlo Aavajoki, sukunimi aik. "Appelström" (26. joulukuuta 1907 – 23. helmikuuta 1971) oli suomalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. 
Aavajoki näytteli 1930-luvuilla Helsingin Työväen Teatterissa ja Jyväskylän Työväen Näyttämöllä. Myöhemmin Aavajoki esiintyi Turun Työväen Teatterissa, Punainen Mylly-revyyteatterissa ja Yleisradiossa. Hän oli myös hyvä laulaja ja hän esiintyi usein opereteissakin. 
Elokuvanäyttelijänä Aavajoki oli elokuvissa Kartanon naiset (1944), Minä elän (1946) ja Pimeänpirtin hävitys (1947), Hänellä oli myös pienempiä sivuosia elokuvissa Kirkastettu sydän (1943), Miehen vankina (1943), Dynamiittityttö (1944), Sellaisena kuin sinä minut halusit (1944), Kolmastoista koputus (1945), Valkoisen neilikan velho (1945), Katarina kaunis leski (1950), Kuisma ja Helinä (1951) ja Omena putoaa... (1952).
Paraestra

 
Paraestra () on japanilainen vapaaotteluseura, jonka perusti entinen vapaaottelija Yuki Nakai. Seuralla on useita saleja Japanissa, Etelä-Koreassa ja Kanadassa. Seurassa harjoitellaan pääosin brasilialaista jujutsua ja shootoa. Seuran menestyneimpiä ottelijoita ovat olleet Shinya Aoki ja Masakazu Imanari.
American Truck Simulator

American Truck Simulator on SCS Softwaren kehittämä simulaatioajopeli, joka julkaistiin 3. helmikuuta 2016. Pelin julkaisuversion pelimaailma muodostuu Kaliforniasta ja Nevadasta, mutta 2. kesäkuuta 2016 peliin lisättiin Arizona ilmaisena lisäsisältönä. Peliin voi ostaa lisäsisältönä myös 15 muuta osavaltiota. Pelissä on seitsemän rekkamerkkiä: Freightliner, International, Kenworth, Mack, Peterbilt, Volvo ja Western Star.
Vastaanotto.
Peli on saanut kriitikoilta melko myönteisen vastaanoton: sen painotettu pistekeskiarvo Metacritic-sivustolla on 76/100.
Moninpeli.
Pelissä on tällä hetkellä virallinen ja epävirallinen moninpeli, joka vaatii pelin Steam-version.
Petros Sasaki

Petros Iwao Sasaki (23. elokuuta 1939 Odate, Japani – 30. maaliskuuta 1999 Kuopio, Suomi) oli Suomessa vaikuttanut japanilaissyntyinen ikonimaalari.
Petros Sasaki syntyi Japanissa vanhaan sukuun, jonka jäseniä oli 1860-luvulla kääntynyt ortodoksikristityiksi. Hän oli neljännen polven ortodoksi. Opiskeltuaan ensin taidetta Tokiossa hän meni vuonna 1964 opiskelemaan teologiaa Ateenan yliopistoon Kreikkaan. Hän opiskeli Ateenassa myös ikonimaalausta oppien temperatekniikan käytön. Sasaki muutti vuonna 1968 Suomeen arkkipiispa Paavalin kutsusta. Sasaki asettui asumaan Kuopioon suomalaisen vaimonsa kanssa. Hän sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1975.
Sasakin tuotanto on laaja. Hän on maalannut muun muassa Heinävedellä sijaitsevan Lintulan luostarin uuteen kirkkoon vuonna 1972 ikonostaasin sekä suurikokoisen alttari-ikonin, jonka aiheena on Jumalanäidin Ennusmerkki -ikoni. Sasakin suurin työ oli Kajaanin Kristuksen kirkastumisen kirkkoon tehty bysanttilaistyylinen fresko. Hän on maalannut myös Mikkelin Pyhän ylienkeli Mikaelin kirkon ikonostaasin ikonit ja freskon. Sasakin maalaamiin ja suunnittelemiin kokonaisuuksiin kuuluu myös Sotkamon Jumalansynnyttäjän suojeluksen kirkon ikonostaasi. Vuonna 1983 hän maalasi Oulun ortodoksiseen hiippakuntakappeliin kolme ikonia; profeettojen ennustama Kristus, joulu ja pääsiäinen sekä Kolme suurta esipaimenta.
Suomessa uudelleenvirinneen ikonimaalauksen on sanottu varsinkin 1970-luvulla henkilöityneen Sasakiin. Hän oli arvostettu ikonimaalauksen opettaja eri puolilla Suomea ja johti pohjoisessa Suomessa vaikuttanutta ikonimaalausharrastajien ryhmää. Lisäksi Sasaki oli monipuolinen kuvittaja ja suunnitteli erilaisia kunnia- ja ansiomerkkejä, logoja ja standaareja. Hän on julkaissut teoksen "Pyhä kuva ja ortodoksisuus" yhdessä Vesa Takalan kanssa. 
Vuonna 1999 vaikeaan sairauteen kuollut Sasaki on haudattu Lintulan luostarin hautausmaalle.
Se oikea ensisilmäys ja Viimeinen silmäys

Se oikea ensisilmäys / Viimeinen silmäys () on yhdysvaltalaisen tilannekomediasarjan "Ensisilmäyksellä" (2005–2014) kaksiosainen päätösjakso. Se esitettiin Yhdysvalloissa 31. maaliskuuta 2014. Suomessa se esitetään kahdessa osassa, joista ensimmäinen esitetään 10. helmikuuta 2016 ja toinen 17. helmikuuta 2016.
Juoni.
Se oikea ensisilmäys.
Jakso alkaa Barneyn ja Robinin häistä, missä Ted hyvästelee ystäviään, koska on seuraavana päivänä muuttamassa Chicagoon. Häistä lähdettyään Ted odottaa junaa Farhamptonin asemalla, missä hän vihdoin tapaa tulevien lastensa äidin Tracy McConnellin. Suurin osa jaksosta sijoittuu tulevaisuuteen, paljastaen suuria muutoksia päähenkilöiden elämässä. Robin on päässyt unelmatyöhönsä toimittajaksi World Wide Newsille. Nopea työtahti luo painetta Robinin ja Barneyn avioliitolle ja pari päätyy eroon. Lily ja Marshall saavat kolmannen lapsen, Ted ja Tracy ensimmäisen ja muuttavat Tedin taloon lähiössä. Jakson lopussa "jengi" hyvästelee asunnon, jossa kaikki paitsi Barney ovat jossain vaiheessa asuneet, kun Lily ja Marshall päättävät muuttaa isompaan asuntoon.
Viimeinen silmäys.
Viimeinen silmäys on sarjan virallisesti viimeinen jakso. Paljastukset päähenkilöiden tulevaisuudesta jatkuvat. Marshallista tulee tuomari, Barneylla on täydellinen kuukausi (31 naista 31 päivässä), mutta yksi naisista tulee raskaaksi ja näin Barneysta tulee isä. Ted kosii Tracya uudestaan ja he menevät naimisiin maistraatissa. Lopussa käy ilmi, että Tracy sairastui ja kuoli. Lopulta sarja tekee täyden ympyrän: Lastensa luvalla Ted pyytää Robinia ulos, kuinkas muuten kuin hakemalla sinisen käyrätorven ja huutamalla tämän ikkunan alla.
Baazigar

Baazigar (suomeksi ”Peluri”) on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen jännityselokuva, jonka on ohjannut Abbas-Mustan. Pääosia näyttelivät Shah Rukh Khan, Kajol ja Shilpa Shetty. Elokuva oli aikanaan hyvin suosittu ja se voitti neljä Filmfare Awards -palkintoa, mukaan lukien parhaasta miespääosasta.
Juoni.
Madan Chopra (Dalip Tahil) on vilpillisin keinoin vallannut Vishwanath Sharman (Anant Mahadevan) yrityksen. Tämä johtaa Sharman perheen ongelmien ja sairastelun kierteeseen, mikä maksaa sekä Vishwanathin että tämän pienen tyttären hengen. Vuosien epäonni saa Vishwanathin lesken Shobhan (Raakhee) mielen järkkymään ja heidän poikansa Ajay (Shah Rukh Khan) vannoo kostoa Madan Chopralle. 15 vuotta myöhemmin aikuinen Ajay liehittelee Seemaa (Shilpa Shetty), Madanin tyttäristä nuorempaa, tapaillessaan samalla toista tytärtä Priyaa (Kajol) valenimen turvin. Kostonhimoinen Ajay tappaa Seeman työntäen tämän alas katolta, mikä saa kuoleman näyttämään itsemurhalta. Priya kuitenkin uskoo vahvasti sisarensa kuoleman olleen murha ja alkaa selvittää murhaajan henkilöllisyyttä poliisiystävänsä Karanin (Siddharth Ray) avulla.
Robert Salo

Robert Salo (s. 7. kesäkuuta 1968 Mustasaari) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi Kiekko-Espoossa SM-liigassa yli 300 ottelun verran. Lisäksi Robert Salo on edustanut Vaasan Sportia, ajalla jolloin joukkue ei ollut liigajoukkue.
Yksityiselämä.
Robert Salon poika Robin on myös jääkiekkoilija.
Derek Meddings

Derek Meddings (1931–1995) oli brittiläinen erikoistehostesuunnittelija. Hän voitti Oscar-palkinnon elokuvan "Teräsmies" (1978) erikoistehosteista ja oli Oscar-ehdokas elokuvasta "Kuuraketti" (1979).
Meddings syntyi Lontoossa 15. tammikuuta 1931. Hän kävi taidekoulun ja aloitti uransa elokuvateollisuuden parissa 1940-luvun lopussa, jolloin hän oli mukana tekemässä elokuvien alkutekstejä. Meddings liittyi erikoistehostesuunnittelija Les Bowien mattamaalausryhmään. 1950-luvulla ryhmä työskenteli Hammer Film Productionsille. Meddings palkattiin tekemään Gerry Andersonin varhaisia televisiokäsinukkeohjelmia. Hän suunnitteli taustoja sarjaan "Four Feather Falls", tehosteita sarjaan "Stingray" ja sai lopulta vapaat kädet sarjassa "Myrskylinnut". Sarjasta ilmestyi elokuva "Myrskylinnut lähtövalmiina" vuonna 1966, minkä jälkeen Meddings osallistui näytellyn elokuvan "Matka auringon tuolle puolen" (1969) tehosteiden suunnitteluun. Hän teki vielä Anderssonin kanssa sarjoja "Captain Scarlet and the Mysterons" (1967) ja "UFO" (1970).
Meddings teki pienoismalleja James Bond -elokuviin "Elä ja anna toisten kuolla" (1973) ja "007 ja kultainen ase". Hän oli myös mukana tekemässä pienen budjetin dinosauruselokuvaa "Maa, jonka aika unohti" ja ilmailuelokuvaa "Lentoässät". Hän palasi Bond-elokuvien pariin elokuvassa "007 rakastettuni" (1977), johon hän suunnitteli jättitankkerin 20 metriä pitkän pienoismallin ja vastasi sen toteutuksesta sekä suunnitteli veden alla toimivan Lotus Espritin. Elokuvan "Teräsmies" (1978) erikoistehosteista Meddings voitti Oscar-palkinnon. Elokuvasta "Kuuraketti" (1979) hän oli Oscar-ehdokas. Hän suunnitteli erikoistehosteet elokuviin "Krull ja näkymätön vihollinen" (1983), "Haamuhotelli" (1988) ja "Batman" (1989). Meddingsin perustama erikoistehosteyhtiö Magic Camera Company tarjosi palveluitaan elokuviin "Supergirl" (1984), "Joulupukki" (1985) ja "Päättymätön tarina II – seuraava luku" (1990).
Meddings suunnitteli pienoismalleja elokuvaan "007 ja kultainen silmä", mutta kuoli syöpään Lontoossa 10. syyskuuta 1995 kesken jälkituotannon. Elokuva omistettiin hänelle. Meddings oli naimisissa kahdesti ja hänellä oli kuusi lasta.