tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Reina Victoria Eugenia -luokka

Reina Victoria Eugenia -luokka oli Espanjan laivaston suunnitelma kolmen taistelulaivan muodostamasta alusluokasta. Luokan, jonka aluksista piti muodostaa laivaston 2. laivue, hankinta vahvistettiin vuoden 1913 laivastolailla. Luokan nimikkoalus sai nimen "Reina Victoria Eugenia" ja loput tunnettiin vain nimillä B ja C. Alusten suunnittelusta vastaisi Armstrong ja valmistaisi John Brown. Ensimmäisen maailmansodan alettua telakan osallistuminen sotaponnistuksiin esti alusten rakentamisen. 
Taustaa.
Espanjan laivasto kärsi murskaavan tappion sodassa Yhdysvaltoja vastaan, mutta maalla ei ollut varoja korvata menetettyjä aluksia ennen kuin 7. tammikuuta 1908 annettu laivastolaki vahvisti España-luokan alusten hankinnan. Viivästys kuitenkin mahdollisti Britannian kuninkaallisen laivaston "HMS Dreadnoughtista" ja Yhdysvaltain laivaston "USS South Carolinasta" saatujen kokemusten hyödyntämisen uusien alusten suunnittelussa. Espanja ei kuitenkaan kyennyt valmistamaan aluksia ilman ulkopuolista apua ja Armstrongin kanssa tehtiin sopimus suunnittelusta ja John Brownin kanssa telakan modernisoinnista ja alusten valmistuksesta.
Vuonna 1912 annettu toinen laivastolaki mahdollisti kolmen uuden taistelulaivan hankinnan lukuisten muiden alusten lisäksi. Luokka nimettiin Reina Victoria Eugenia -luokaksi ja työt aluksilla piti alkaa vuosina 1914-1915 ja niiden tuli valmistua vuoteen 1920 mennessä. 
Suunnittelu.
Luokan suunnittelusta vastasi Vickers-Armstrong ja alusten uppouman piti olla 21 000 tonnia. Alusten piti saavuttaa 21 solmun maksiminopeus. Ensimmäisten suunnitelmien mukaan alusten pääaseina olisi ollut neljä 38 senttimetrin tykein varustettua kaksoistornia, mutta taloudelliset vaikeudet pakottivat valitsemaan neljä kaksoistornia 34 senttimetrin tykein. Apuaseina olisi ollut kaksikymmentä 15 senttimetrin tykkiä. Muita suunnitelman osia ei julkaistu.
Ensimmäisen maailmansodan alkaminen hidasti España-luokan valmistusta, mutta peruutti Reina Victoria Eugenia -luokan tilauksen.
Gudmund Laurinpoika

Gudmund Laurinpoika (ruots. Gudmund Larsson, k. 1537) oli 1500-luvulla elänyt hauholainen rälssimies ja kihlakunnantuomari. Gudmundin isä oli porvoolainen rälssimies Lasse kauppias. Gudmund oli naimisissa Hyvikkälän isännän Arvid Olavinpojan (k. 1495) tyttären Malinin kanssa. Ensimmäisen kerran Gudmund mainitaan lähteissä vuonna 1507 Viipurin linnanpäällikön palvelijana. Samana vuonna valtionhoitaja Svante Niilonpoika nimitti hänet Hollolan kihlakunnanvoudiksi.
Konflikti Hauhon kirkolla.
Gudmund osallistui isänsä Lassen kanssa välienselvittelyyn Hämeen linnan entisen voudin Henrik Stenssonin kanssa joskus vuosien 1505 ja 1511 välillä. Henrikiltä on säilynyt valituskirje, jonka mukaan Henrik oli lampuotinsa luona Hauhon (tai Tuuloksen) kirkolla Annan päivän aattona. Henrik oli rukoilemassa kirkkomaalla seuranaan vain keihästä kantanut renki. Heidän lisäkseen kirkolla oli vain vanha saksalainen palkkasoturi Jacob Lothernikht, joka oli matkalla Pyhän Jaakon kirkolle Renkoon.
Henrikin ollessa astumassa ulos kirkosta paikalle saapui reellä Gudmundin isä Lasse kauppias palvelijansa kanssa aseet kädessään. Hyökkääjät yrittivät ampua entistä voutia varsijousella, mutta Henrik tarttui palvelijansa keihääseen ja iski sen tylpällä päällä Lassea selkään, minkä seurauksena Lasse pakeni paikalta. Hyökkäyksen taustalla oli riita siemenviljasta, jonka Henrik oli voutina ollessaan lainannut Lassen lampuodille, ja jonka Henrikin palvelija oli väkisin käynyt hakemassa takaisin.
Seuraavana päivänä Henrik oli taas Hauhon kirkossa viettämässä messua. Sinä päivänä Gudmund ja hänen isänsä Lasse tulivat kirkolle, kumpikin täyteen haarniskaan pukeutuneena. Miehet hyökkäsivät kirkkoon, mutta Henrik oli jo ehtinyt lähteä pappilaan. Lasse ja hänen poikansa pieksivät hänen sijaansa kirkkomaalla olleen Henrikin palvelijan ja veivät hänen hilparinsa. Tapauksen jälkeen Lasse lähti Viipuriin valittamaan linnanherra Erik Turessonille Henrikin varastaneen hänen viljaansa ja hyökänneen hänen kimppuunsa kirkkotiellä.
Kääntöpiste

Kääntöpiste on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Simo Halinen. Elokuvaa kuvattiin Oulussa ja Helsingissä alkuvuodesta 2017, ja se sai ensi-iltansa elokuvateattereissa 2. maaliskuuta 2018, joissa se sai yhteensä 4 720 katsojaa.
Juoni.
Lapsesta asti paperittomana Eurooppaa kiertänyt angolalainen Francis astuu Helsingissä yöjunaan kohti pohjoista. Samaan hyttiin osuvat maailmaa kiertänyt ja elämän kovettama kuntosaliyrittäjä Jere, mukanaan steroidilasti, ja hoitolaitoksesta karannut ja psyykkisesti epävakaa Aleksi, salamatkustajana matkalla Ouluun tapaamaan tytärtään tämän äidin Veran vastusteluista huolimatta. Väärinkäsityksistä ja Aleksin harhoista aiheutuvan välienselvittelyjen yhteydessä Aleksi vahingossa kuolee ja Oulussa Francis ja Jere piilottavat ruumiin. Vera tutustuu miehiin osin sattumalta, tietämättä heidän yhteyttään kadonneeseen Aleksiin.
Vastaanotto.
"Kääntöpiste" toi tuotantoryhmälleen neljä Jussi-palkintoehdokkuutta: kuvauksesta, leikkauksesta, äänisuunnittelusta ja puvustuksesta. Film-O-Holic.com-elokuvasivustolla Juha Rosenqvist ylisti elokuvaa suomalaiselokuvaksi poikkeuksellisen hyvin käsikirjoitetuksi ja myös toteutukseltaan hiotuksi ja eheäksi. "Helsingin Sanomien" Tuomo Yrttiahon mielestä elokuvassa elämän arvaamattomuus sotkee hyvätkin tarkoitukset: kukaan päähenkilöistä ei ole paha, mutta silti pahoja asioita tapahtuu suurempien voimien vaikutuksesta. Hänestä itse tarina ei oikein imaise mukaansa, mutta tiheä tunnelma säilyy ja pääosakolmikko näyttelee valtaosin englannin kielellä hyvin yhteen.
Salisyylialdehydi

Salisyylialdehydi eli o-hydroksibentsaldehydi tai 2-hydroksibentsaldehydi (C7H6O2) on aromaattisiin aldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteissa ja muiden orgaanisten yhdisteiden synteeseissä. Salisyylialdehydi on m- ja p-hydroksibentsaldehydien isomeeri.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa salisyylialdehydi on väritöntä nestettä. Yhdisteellä on karvasmantelinkaltainen pistävä tuoksu. Yhdisteen sulamispiste on matala verrattuna sen isomeereihin ja tämä johtuu molekyylinsisäisten vetysidosten muodostumisesta hydroksyyliryhmän ja karbonyyliryhmän välille. Salisyylialdehydi liukenee erittäin niukasti veteen ja hyvin muun muassa etanoliin, asetoniin ja dietyylieetteriin. Luonnossa salisyylialdehydiä esiintyy muun muassa pensasangervoissa, tuomessa, kahvissa, teessä ja viinirypäleissä. Salisyylialdehydin reaktiot ovat tyypillisiä fenoleille ja aldehydeille. Se voidaan esimerkiksi hapettaa salisyylihapoksi ja pelkistää salisyylialkoholiksi.
Valmistus ja käyttö.
Salisyylialdehydiä voidaan valmistaa usealla tavalla. Käytettyjä tapoja ovat muun muassa fenolin ja formaldehydin välisen reaktiotuotteen, salisyylialkoholin, hapetus, fenolin ja kloroformin välinen Reimer–Tiemann-reaktio tai o-kresolin hapetus. Tuote puhdistetaan tislaamalla. Salisyylialdehydiä voidaan käyttää ainesosana hajusteissa. Siitä myös valmistetaan useita kemikaaleja esimerkiksi kumariinia, pyrokatekolia, metalleja kelatoivia yhdisteitä, lääkeaineita, maatalouskemikaaleja ja väriaineita.
Henry Smeathman

Henry Smeathman (1742–1786) oli englantilainen luonnontieteilijä, joka tunnetaan parhaiten työstään entomologian saralla ja Sierra Leonen siirtokunnan kanssa. 
Vuonna 1771 kveekarilääkäri John Fothergill ja kaksi muuta Royal Societyn jäsentä, sir Joseph Banks sekä Marmaduke Tunstall, rahoittivat Smeathmanin tutkimusmatkan Sierra Leoneen, jossa hän tutki sen luonnonhistoriaa, erityisesti sen hyönteisiä.
Toni Kostian

Toni Kostian on helsinkiläinen keittiömestari. Hän voitti Vuoden Kokki kilpailun vuonna 2016. Kostianin kilpailu-ura on monipuolinen. Hän on toiminut mm. vuosina 2011-2012 Suomen kokkimaajoukkueen kylmänkeittiön kapteenina. Ruotsalainen Restaurant Världen -lehti palkitsi hänet Chef of Chefs -tittelillä vuonna 2017.
Kostianin perusti vuonna 2015 ravintola Grönin yhdessä keittiömestari Lauri Kähkösen kanssa. Suomen Gastronomien Seura valitsi helsinkiläisen ravintola Grönin Vuoden ravintolaksi 2017. Kauppalehden Optio-lehti valitsi Grönin Suomen parhaaksi ravintolaksi vuonna 2017. Pohjoismainen White Guide 2018 -ravintolaopas nosti ravintola Grönin Suomen neljänneksi parhaaksi ravintolaksi. Vuonna 2018 ravintola Grön sai ensimmäisen Michelin-tähden. Aikaisemmin Kostian on työskennellyt mm. ravintola Kaskiksessa sekä Michelin-tähden saavuttaneissa ravintoloissa kuten ravintola Luomossa ja G.W. Sundmansilla.
Judon maailmanmestaruuskilpailut 2017

Judon maailmanmestaruuskilpailut 2017 käytiin Budapest Sports Arenalla Budapestissa, Unkarissa 28. elokuuta – 3. syyskuuta 2017. Kilpailujen ohjelmassa oli seitsemän painoluokkaa miehille ja naisille sekä sekajoukkuekilpailu.
Mitalistit.
Lähde: Judoinside
B-Bomb

Lee Min-Hyuk (, s. 14. joulukuuta 1990 Soul Etelä-Korea), paremmin tunnettuna artistinimellä B-Bomb (), on eteläkorealainen laulaja, jonka levy-yhtiö on Seven Seasons. Hän on solisti ja tanssija Block B-yhtyeessä. Hän on myös jäsen Block B:n sub-unitissa, Bastarzissa P.O:n ja U-Kwonin kanssa.
Hänen artistinimi "B-Bomb" tarkoittaa harvinaista, uniikkia ja merkillistä. Hänen erikoisuutensa tanssissa ovat pop ja hip hop.
Biografia.
Lee Min-hyuk syntyi Soulissa, Etelä-Koreassa. Hän valmistui Dongil lukiosta, ja opiskeli Induk yliopistossa lähetystoimintoa.
Hän myös osallistui "Battle of Shinhwa" TV-ohjelmaan. Hänet oli ennen koulutettu olemaan yksi Infiniten jäsenistä.
Ura.
B-Bomb debytoi Block B:n kanssa 11. huhtikuuta 2011. Neljä vuotta myöhemmin ilmoitettiin, että B-Bomb osallistuisi Block B:n ensimmäiseen sub-unittiin, Bastarziin jäsenien P.O:n ja U-Kwonin kanssa. Ryhmän ensimmäinen albumi julkaistiin 13. huhtikuuta 2015, ja toinen albumi 31. lokakuuta 2016. Siinä välissä B-Bomb ja U-Kwon nauhoittivat biisin "Bingle Bingle" Block B albumiin Blooming Period, joka julkaistiin 11. huhtikuuta 2016.
20. syyskuuta 2017, Block B Project-1 julkaistiin Japanissa. Albumissa oli viisi Block B jäsentä ja heidän biisejään useiden eri Japanilaisten artistien kanssa. B-Bombin biisi tässä albumissa oli "Paradise" ft. KEN THE 390.
17. lokakuuta 2017, Seven Seasons ilmoitti, että Block B julkaisisi heidän kuudennen mini-albumin 7. marraskuuta. Albumi, nimeltä Montage sisälsi biisin "Give &amp; Take", jonka B-Bomb lauloi ja sävelsi itse.
Galicia-luokka

Galicia-luokka on Espanjan laivaston kahden maihinnousualuksen muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Luokan suunnittelu oli Espanjan ja Alankomaiden yhteisprojekti, jonka tehtävänä oli tuottaa kummankin maan laivastojen tarpeisiin soveltuva maihinnousualus. Suunnittelutyön tuloksena luotiin niin sanottu Enforcer-suunnitelma, jonka pohjalta luotiin Galicia- ja Rotterdam-luokat.
Alukset on varustettu suurella helikoptereiden laskeutumisalustalla, 885 neliömetrin telakkakannella sekä 1 000 neliömetrin kannella, jolla voidaan kuljettaa jopa 33 panssarivaunua.
Mattias Åhman

Mattias Åhman (s. 1992, Pensala) on suomalainen kokki. Hän voitti Vuoden kokki -kilpailun vuonna 2017. Hän on myös Suomen kokkimaajoukkueen jäsen. 
Pensalan kylästä Vaasan läheltä lähtöisin oleva oleva Åhman on työskennellyt muun muassa Michael Björklundin Ravintola Smakbyssä Ahvenanmaalla ja Ruotsin Göteborgin huippuravintoloissa (SK Mat &amp; Människor - joka sai Michelin-tähden jo 9 kuukautta perustamisensa jälkeen, ja Bhoga Restaurang). Vuonna 2015 Åhman sijoittui kolmanneksi Ruotsin nuorten kokkien kilpailussa. Vuonna 2018 Mattias sijoittui toiseksi Nordic Chef of the Year -kilpailussa. Åhmanilla on oma yritys Mattis Mat Ab ja hän asuu Helsingissä.
Ismo Sipeläinen

Ismo Sipeläinen (s. 17. syyskuuta 1990 Sammatti) on suomalainen, Sammatista kotoisin oleva keittiömestari, joka työskentelee ravintola Finnjävelissä Helsingissä. Hän edustaa Suomea kokkien maailmanmestaruuskilpailuina pidetyssä Bocuse d’Or -kilpailussa kaudella 2018–2019. Karsintakisana toimiva Euroopan osakilpailu käytiin toukokuussa 2018 Italian Torinossa, josta kymmenen parasta pääsi tammikuussa 2019 Ranskan Lyonissa pidettyyn finaaliin. Sipeläinen sijoittui kilpailussa neljänneksi. 
Sipeläisen kilpailutausta on vahva. Hän toimi Matti Jämsénin avustajana Bocuse d´Or -kilpailussa vuosina 2010–2011. Vuonna 2013 Sipeläinen voitti Nordic Junior Chef -kilpailun. Vuonna 2015 tuli vihdoin neljännellä osallistumiskerralla Vuoden kokki -kilpailun voitto. Vuonna 2016 hän ylsi toiseksi kokkien pohjoismaisissa mestaruuskilpailuissa. 
Aikaisemmin Sipeläinen on työskennellyt Michelin-tähden saavuttaneissa ravintoloissa kuten ravintola G.W. Sundmansilla ja ravintola Olossa.
Aiheesta muualla.
Yle Ruokapuhetta: Kilpailut ovat kokkien koko elämä - ja kovaa urheilua, vieraana Sipeläinen ja Samuil Angelov
Musta uni

Musta uni () on vuonna 1911 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Urban Gadin ohjaaman melodraaman pääosia esittävät Asta Nielsen ja Valdemar Psilander.
Juoni.
Sirkustanssija Stella on rakastunut kreivi Waldbergiin. Häntä tavoittelee myös kultaseppä Hirsch, joka voittaa Waldbergilta valtavan summan korttipelissä. Epätoivoinen Waldberg suunnittelee itsemurhaa, mutta Stella estää hänen aikeensa. Stella lähtee tapaamaan Hirschiä ja varastaa tältä helminauhan, jonka avulla Waldberg voisi maksaa velkansa. Hirsch huomaa varkauden ja alkaa kiristää Stellaa, joka joutuu suostumaan yölliseen tapaamiseen kultasepän luona. Waldberg saa tietää asiasta ja mustasukkaisuuden puuskassa hän tappaa rakastamansa naisen. Ennen kuolemaansa Stella paljastaa hänelle syyn tapaamiseen Hirschin kanssa.
Tuotanto ja vastaanotto.
Aarhusilaisen Fotoraman tuottama "Musta uni" oli vuonna 1910 valmistuneen "Kuilun" jälkeen toinen elokuva, jonka Asta Nielsen ja ohjaaja Urban Gad tekivät kotimaassaan Tanskassa. Nordisk Filmille tehdyn "Palavat intohimot" ("Balletdanserinden", 1911) -elokuvan jälkeen he siirtyivät pysyvästi Saksaan. Kahden jälkimmäisen elokuvan miespääosissa nähdään toinen aikansa nouseva tähti Valdemar Psilander, joka työskenteli lyhyen aikaa Fotoramalla ilmeisesti huhti-toukokuussa 1911.
Elokuva edustaa lajityypiltään aikanaan suosittua ”eroottista melodraamaa”. Sen tekee kiinnostavaksi lähinnä Nielsenin näyttelijänsuoritus, joka ensimmäistä kertaa nähdään myös lähikuvissa. Psilanderin esiintyminen on sen sijaan yllättävän jäykkää. Teknisesti "Musta uni" ei ole kovinkaan onnistunut, sillä monet kohtaukset ovat epätarkkoja ja huonosti valaistuja. Syynä tähän ovat tekijöiden kokemattomuus ja Fotoraman heikot työskentelyolosuhteet.
"Mustaa unta" esitettiin marras-joulukuussa 1911 helsinkiläisessä Maxim-teatterissa, joka oli maksanut siitä 5 500 markkaa. Lehti-ilmoitusten mukaan lapsilta kielletty elokuva oli suuri yleisömenestys. "Fyrenin" arvostelijan mielestä realistinen ja koskettava tarina oli ”todellista taidetta”, joka pitää katsojan jännityksessä alusta loppuun saakka. "Tuulispään" mukaan ”esitys on siksi taiteellista että tuskin huomaakaan että taiteilijat ovat mykkiä, varsinkin kun kappaleeseen sovitettu soitto täydentää tunnelmaa”. "Hufvudstadsbladet" kiitti erityisesti Asta Nielsenin ”rauhallista ja henkevää esitystapaa”, jota verrattiin ranskalaisten elokuvadraamojen ”hermostuneeseen ja kiihkeään” näyttelemiseen. Suomessa elokuvan pituudeksi ilmoitettiin 1300 metriä.
DVD-julkaisu.
Asta Nielsenin neljä tanskalaiselokuvaa, "Kuilu" ("Afgrunden", 1910), "Musta uni", "Palavat intohimot" ja "Valoa kohti" ("Mod lyset", 1919) on julkaistu DVD:llä vuonna 2005. Elokuvat on varustettu Ronen Thalmayn säestyksellä ja englanninkielisellä tekstityksellä.
Heikki Lajunen

Heikki Paavo Olavi Lajunen (6. tammikuuta 1952 Helsinki – 14. lokakuuta 2017 Sipoo) oli suomalainen muusikko. Lajunen teki muutamia omia äänilevyjä ja lauloi Elonkorjuussa vuodesta 1971, perustamiskokoonpanossa laulaneen Timo "Timi" Hannukaisen jälkeen.
Lajunen paitsi lauloi, teki Elonkorjuulle myös sävellyksiä ja varsinkin sanoituksia. Lajunen oli mukana myös yhtyeen 40-vuotisjuhlakonsertissa vuoden 2009 lopulla Porissa. Hän sanoitti Elonkorjuun "Harvest Timen" vaikka sellaisia virheellisiä tietoja on esitetty että sanoittaja olisi Eero Saarinen.
Lajusen poika on Severi Lajunen.
Diskografia.
Kokoelmissa:
Adriana Jelinkova

Adriana Jelinkova (s. 10. huhtikuuta 1995 Brno, Tšekki) on alankomaalainen alppihiihtäjä.
Jelinkova saavutti superalppiyhdistetyn pronssia nuorten talviolympialaisissa Innsbruckissa 2012. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli suurpujottelussa 40:s, Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 pujottelussa 30:s ja suurpujottelussa 36:s. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui pujottelussa 19:nneksi ja suurpujottelussa 33:nneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Courchevelissä joulukuussa 2012. Maailmancupin pisteille hän laski ensimmäisen kerran Killingtonin suurpujottelussa marraskuussa 2017 oltuaan 25:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Lech/Zürsin parisuurpujottelussa marraskuussa 2020.
MustRead

MustRead on suomalainen maksullinen digimedia, joka käsittelee politiikkaa ja yhteiskuntaa. Lokakuussa 2017 julkaisutoimintansa aloittaneen "MustReadin" pääasiallinen kohderyhmä ovat Suomen keskeisimmät päättäjät ja vaikuttajat sekä muut yhteiskunnallisista asioista kiinnostuneet henkilöt. Median missio on, "että Suomi tekisi maailman parhaat päätökset".
"MustReadin" ansaintamalli perustuu kaupallisiin yhteistyösisältöihin ja tilauksiin. Lehdellä on sekä yksityis- että institutionaalisia tilaajia. Kaupalliset yhteistyösisällöt tarkoittavat maksettuja artikkeleita, jotka tehdään yhteistyössä asiakkaiden kanssa. Lehden verkkosivuilla kaupallinen aineisto erotetaan journalistisesta aineistosta Julkisen sanan neuvoston lausuman mukaisesti maininnalla "kaupallinen yhteistyö + yrityksen nimi”. Kaupallisia yhteistyösisältöjä ja journalismia tekevät "MustReadissa" eri henkilöt.
"MustReadin" perustivat syksyllä 2017 kymmenkunta suomalaista journalistia, tutkijaa, ekonomistia ja liikkeenjohdon ammattilaista. Päätoimittajaksi valittiin Heidi Hammarsten. Vuosina 2018–2022 päätoimittajana työskenteli Anne Moilanen. Perustajajoukkoon kuului useita mediasta tunnettuja henkilöitä, kuten Turun yliopiston politiikan tutkija Erkka Railo, ajatuspaja Liberan johdosta "MustReadiin" siirtynyt ekonomisti Heikki Pursiainen ja muun muassa Ylen toimittajana ollut Anne Moilanen.
"MustRead" on tekijöidensä omistama. Mediaa kustantaa Toinen Aatos Oy. Sen osakkaina oli alkuvaiheessa kahdeksan työntekijää. Työntekijöitä oli perustettaessa yhteensä 11. Lehti julkaisee uutta sisältöä päivittäin. Toimitus sijaitsee Helsingissä.
Julkaisun ansaintamallia on arvostellut ainakin Syksy Räsänen. Syksyllä 2021 avattu MustRead Akatemia julkaisee lukijoille ilmaisia juttuja.
Helsingin yliopisto ja viisi muuta yliopistoa on tehnyt sopimuksen MustRead Akatemian kanssa, ja ne kannustavat tutkijoita kirjoittamaan sinne. "MustRead" on pyytänyt tutkijoita kirjoittamaan ilmaiseksi. Lisäksi yliopisto tukee julkaisua salatulla summalla.
"MustRead" on poliittisesti sitoutumaton ja Julkisen sanan neuvoston (JSN) jäsen.
Väärän vänkyrä talo (vuoden 2017 elokuva)

Väärän vänkyrä talo ("Crooked House") on jännityselokuva, jonka on ohjannut Gilles Paquet-Brenner. Käsikirjoitus pohjautuu Agatha Christien romaaniin "Väärän vänkyrä talo" (2017).
Siinä selvitellään murhatun isoisän kohtaloa, kunnes Scotland Yard puuttuu peliin. Elokuvauutisten kriitikko Niko Jutila tyrmää sekä ohjaajan että elokuvan, joka on tehty kuin BBC:n epookkielokuvat, eikä näyttelijöissäkään ole hänen mielestään kehumista.
Väärän vänkyrä talo

Väärän vänkyrä talo on Agatha Christien vuonna 1949 ilmestynyt rikosromaani. Kirja on julkaistu suomenkielisenä Juhani Jaskarin kääntämänä ja WSOY:n kustantamana vuonna 1977.
Vastaanotto.
Arvostelevan Kirjaluettelon Kerttu Manninen totesi vuonna 1978, että "Väärän vänkyrä talo" noudattaa liian paljon Christien teoksista tuttua kaavamaisuutta. Hän arvosti kuitenkin sitä, että ratkaisu oli "lukijan saatavilla tiettyjen viitteiden ansiosta".
Kirjasta on muokattu elokuvakäsikirjoitus, josta Gilles Paquet-Brenner on ohjannut elokuvan "Väärän vänkyrä talo" (2017).
Al-Nasrin pidätyskeskus

Al-Nasrin pidätyskeskus on Libyan Zawijassa, lähellä pääkaupunki Tripolia sijaitseva maahanmuuttajia varten suunnattu pidätyskeskus. Libyan rannikkovartiosto vangitsee pidätyskeskukseen Välimerestä pelastamiaan pakolaisia ja muita siirtolaisia. Keskuksen johtajana toimii Fathi al-Far.
Huhtikuussa 2016 keskuksessa arvioitiin olevan 1200 ihmistä pidätettynä. He olivat pääasiassa lähteneet Saharan eteläpuolisista valtioista Eurooppaan, mutta joutuneet Libyan rannikkovartioston kiinniottamiksi Välimerellä. Keskukseen vangituista kahdeksan oli naisia, loput miehiä ja lisäksi siellä pidettiin kahta lasta.
Johto.
Al-Nasrin pidätyskeskuksen perusti ihmisiä ja öljyä salakuljettava sotilasryhmittymä, Mohammad Koshlafin johtama Al-Nasr -prikaatti. Al-Nasr -prikaatilla on yhteyksiä Libyan rannikkovartiostoon. Maaliskuussa 2016 pidätyskeskus siirrettiin nimellisesti EU:n tukeman Libyan hallituksen ylläpitämäksi ja "Laitonta muuttoliikettä torjuvan viraston (DCIM)" valvontaan. Siirtolaisten ja rannikkovartijoiden mukaan sitä johtivat kesällä 2017 todellisuudessa yhä prikaatti ja sen heimolaiset.
Julma kohtelu ja tapot.
1. huhtikuuta 2016 osa vangeista yritti paeta pidätyskeskuksesta. Yrityksen aikana ja sen jälkeen vartijat ampuivat neljä ihmistä kuoliaiksi ja 20 vangittua sekä yksi vartija loukkaantuivat. Vuonna 2016 olot pidätyskeskuksessa olivat YK:n mukaan epäinhimilliset: keskus oli liian täysi, ruoasta oli pulaa, myös muista perustarvikkeista oli puutetta, eikä ihmisille tarjottu terveydenhuoltoa.
Vuonna 2017 keskuksessa oli kahden vuoden sisällä on kuollut kaksi ihmistä, koska he eivät ole saaneet tarvittavaa hoitoa. Vartijat pahoinpitelivät ihmisiä. Vangitut joutuivat nukkumaan ja syömään lattialla, joka oli likainen. Keskuksen johtajan mukaan pidätyskeskuksessa oli patjoja nukkumista varten, mutta ne oli poistettu rangaistuksena tappelemisesta. Lounaakseen vangit saivat ainoastaan leipää ja päivälliseksi makaroonia.
YK:n kesäkuussa 2017 julkaistun raportin mukaan pidätyskeskuksessa myydään ihmisiä salakuljettajille.
Kalajärven koulu

Kalajärven koulu on Pohjois-Espoossa sijaitseva peruskoulu. Koulussa on luokat 1–9. Esiopetus ja päivähoito ovat Kalajärven päiväkodin vastuulla. Lukuvuonna 2025–2026 koulussa on noin 400 oppilasta. Koulun rehtori on Anne Leppäkoski.
Vuonna 1971 valmistuneen Kalajärven koulun on alun perin suunnitellut arkkitehti Osmo Sipari. Sitä laajennettiin vuonna 1998.
Pete Rock &amp; CL Smooth

Pete Rock &amp; CL Smooth on yhdysvaltalainen hip hop -duo, jonka muodostavat tuottaja Pete Rock ja rap-artisti CL Smooth. Heidän ensimmäinen julkaisunsa oli vuonna 1991 ilmestynyt EP-levy "All Souled Out". Seuraavana vuonna he julkaisivat debyyttialbuminsa "Mecca and the Soul Brother". Vuonna 1994 duon toinen albumi "The Main Ingredient" julkaistiin.
Shōwa-kausi

Shōwa-kausi (昭和) oli aikakausi Japanin historiassa 25. joulukuuta 1926 – 7. tammikuuta 1989. Aikakausi sijoittuu keisari Hirohiton valtakaudelle. Shōwa-kautta edelsi Taishō-kausi ja seurasi Heisei-kausi. 
Vuosia 1926–1945, Hirohiton valtaannoususta toisen maailmansodan loppuun jatkunutta ajanjaksoa, kutsutaan "varhaiseksi Shōwa-kaudeksi". Tätä ajanjaksoa leimasivat totalitarismi, Japanin aggressio Itä-Aasiassa, muun muassa Kiinassa, sekä Japanin tappio toisessa maailmansodassa. Varhaiselle Shōwa-kaudelle ajoittui myös 1930-luvun lama, jonka vaikutukset olivat erityisen vakavat myös Japanissa. "Myöhemmällä Shōwa-kaudella" 1945–1989 Japani oli perustuslaillinen monarkia eikä keisarilla enää ollut aikaisempaa jumalallista asemaa. Sodan jälkeiset vuodet olivat Japanissa suurta nousukautta.
Alessia Cara

Alessia Caracciolo (s. 11. heinäkuuta 1996 Brampton, Ontario, Kanada), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Alessia Cara, on kanadalainen laulaja-lauluntekijä. Hän esitti aluksi muiden artistien cover-kappaleita omalla YouTube-kanavallaan, ja allekirjoitti levytyssopimuksen Def Jam Recordings -yhtiön kanssa vuonna 2015. Hänen debyyttisinglestään ”Here” tuli yllätyshitti sekä Kanadassa että Yhdysvalloissa, jossa se sijoittui viidenneksi. Cara voitti parhaan uuden artistin Grammy-palkinnon vuonna 2018.
Cara julkaisi debyyttialbuminsa "Know-It-All" vuonna 2015. Albumilta kolmantena julkaistu single ”Scars to Your Beautiful” nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle 8. Vuonna 2017 Cara teki yhteistyössä Zeddin kanssa kappaleen ”Stay” ja oli myös mukana rap-artisti Logicin kappaleella ”1-800-273-8255”. Molemmista tuli listahittejä, päästen Yhdysvalloissa sijoille 7 ja 3. 
Vuonna 2016 julkaistiin Caran virallinen single ”How Far I’ll Go” Disneyn elokuvasta "Vaiana".
Caran musiikillisiin esikuviin kuuluvat Lauryn Hill, Amy Winehouse, Pink, Fergie, Drake ja Ed Sheeran.
Tausta.
Cara syntyi Bramptonissa, Ontariossa italialaisille vanhemmille. Lapsena hän harrasti teatteria sekä runojen kirjoittamista. 13-vuotiaana Cara alkoi tehdä cover-videoita muiden artistien kappaleista YouTube-verkkopalveluun. Ennen levytyssopimusta hän esiintyi useilla radiokanavilla.
Temenos (rakennelma)

Temenos (, mon. ), myös hieron (), oli antiikin Kreikassa jollekin jumalalle tai heerokselle pyhitetty ja erotettu maa-alue, kuten pyhäkköalue.
Temenos oli yleensä merkitty esimerkiksi piirtokirjoituksin varustetuilla rajakivillä tai aidattu peribolos-muurilla. Siksi temenos esiintyy joskus myös periboloksen synonyyminä. Temenos-alue saattoi olla suurikokoinen, kuten Delfoin ja Olympian ("Altis") temenos-alueet, jotka oli aidattu muurilla, tai vain pieni pyhäkkö. Roomalaisessa käytössä samanlaista rajattua pyhää aluetta merkitsi "templum".
Temenoksen sisäpuolella saattoi sijaita yksi tai useampia temppeleitä, pyhäkköjä ja/tai alttareita. Temenos-alueilla oli usein myös votiivilahjoja ja aarrekammioita. Monia temenoksia pidettiin alun perin jonkun myyttisen tapahtuman paikkana tai heeroksen hautapaikkana. Mikäli temenos oli aidattu muurilla, alueelle johti usein vain yksi (pää)sisäänkäynti, jonka kautta tulijat puhdistautuivat lähteessä tai vesialtaassa. Sisään saivat astua vain näin puhdistautuneet. Temenosten sisäpuolella ei saanut suorittaa epäpuhtaina pidettyjä toimituksia; siksi niissä ei saanut syntyä, kuolla, suorittaa hautauksia tai olla sukupuoliyhteydessä.
Zeuksen temppeli (Dodona)

Zeuksen temppeli eli ”Pyhä talo” () oli antiikin aikainen Zeus Naïokselle omistettu kreikkalainen temppeli ja siihen liittynyt pyhäkkökokonaisuus Dodonassa Kreikassa. Se oli paikka, jossa Dodonan oraakkeli toimi. Temppelin rauniot sijaitsevat Dodonan arkeologisella alueella Dodónin kunnassa.
Rakennusvaiheet.
Vaihe I
Zeuksen temppeli sijaitsi Dodonan pyhäkköalueen keskellä. Kultti sijoittui pitkään ulkotiloihin vailla kiinteitä rakennuksia, ja sen keskiössä oli pyhä tammi. Pausaniaan mukaan Dodonan tammi oli koko Kreikan vanhin puu Samoksella olleen Heran pajun ("lygos") jälkeen. Tammea pidettiin Dodonan Zeuksen varsinaisena asuinpaikkana ja temppelinä.
Antiikin lähteiden mukaan puu oli ympäröity kolmijalkojen päällä olleilla padoilla, jotka oli asetettu niin lähekkäin, että yhden värinä laittoi myös muut värisemään. Syntyneitä ääniä, samoin kuin tammen lehvästön huminaa, käytettiin ennustamisessa (katso: Dodonan oraakkeli).
Vaihe II
Ensimmäinen varsinainen pyhäkkörakennelma ja temppeli rakennettiin paikalle klassisella kaudella 300-luvun eaa. alkupuolella. Tuolloin pyhäkkö koostui peribolos-muurilla ympäröidystä nelikulmaisesta temenoksesta. Pyhä tammi oli sen keskiössä ja toimi edelleen jumalan asuinpaikkana, ja sen ympärillä oli edelleen pronssipatoja. Yhdessä nurkassa oli pieni pronaoksesta ja naoksesta eli cellasta koostunut temppeli, jonka koko oli noin 4 × 6,5 metriä.
Paikalla oli myös kaksi pylvästä, joista toisen päällä oli pronssinen pata ja toisen päällä korkyralaisten lahjoittama poikaa esittänyt patsas, jolla oli kädessään pronssinen piiska. Piiska osui tuulessa pataan, mikä synnytti äänen.
Vaihe III
Hellenistisellä kaudella, Epeiroksen kuningas Pyrrhoksen aikana 200-luvun eaa. alkupuolella temenosta laajennettiin ja se ympäröitiin kolmelta sivulta joonialaista tyyliä edustaneilla stoilla eli pylväshalleilla, joihin oli sijoitettu Pyrrhoksen voittamiltaan roomalaisilta ottamia kilpiä. Aitolialaiset tuhosivat pyhäkön vuonna 219 eaa.
Vaihe IV
Vuoden 218 eaa. jälkeen, Makedonian Filippos V:n ja epeiroslaisten voitettua aitolialaiset, pyhäkkö rakennettiin uudestaan aitolialaisilta saadulla sotasaaliilla. Vanhan temppelin paikalle rakennettiin uusi prostylostemppeli, jonka julkisivussa oli neljä joonialaista pylvästä ja sisällä pronaos, naos ja adyton. Laajimmassa vaiheessaan suorakulmaisen pyhäkön koko oli noin 20,8 × 19,2 metriä. Pyhä tammi oli edelleen osana temenosaluetta, nyt lähellä sen itäsivua, jonka puolella ei ollut stoaa.
Dodonan teatteri

Dodonan teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Dodonassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Dodonan arkeologisella alueella Dodónin kunnassa. Teatterirakennus oli yksi kreikkalaisen maailman suurimpia ja samaa kokoluokkaa Epidauroksen teatterin kanssa.
Historia.
Dodonan teatteri rakennettiin hellenistisellä kaudella 200-luvun eaa. alkupuolella Epeiroksen kuningas Pyrrhoksen aikana ja toimeksiannosta. Sitä käytettiin erityisesti Dodonan Zeukselle omistetuissa Naïan kisoissa, jotka järjestettiin joka neljäs vuosi. Teatterirakennus tuhoutui aitolialaisten hyökkäyksessä vuonna 219 eaa. Tämän jälkeen se rakennettiin uudestaan kokonaan kivisenä. Teatteri tuhoutui uudelleen roomalaisten hyökkäyksessä vuonna 167 eaa. Roomalaisella kaudella keisari Augustuksen aikana teatteri muutettiin roomalaisille gladiaattori- ja eläintaistelunäytöksille soveltuvaksi areenaksi.
Teatterin rauniot kunnostettiin vuosina 1961–1975. Nykyisin teatteri on Dodonan parhaiten säilyneitä rakennuksia, ja sitä käytetään jälleen teatteri- ja musiikkiesityksiin.
Rakennus.
Teatteri oli rakennettu Dodonan akropoliin eli linnoituskukkulan etelärinteeseen Zeuksen pyhäkköalueen länsipuolelle. Se oli tyypillinen kreikkalainen puolikaarenmuotoinen teatterirakennus, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Koko rakennuksen korkeus oli noin 22 metriä, ja se oli tuettu itä- ja länsipuolilta korkeilla muureilla, jotka ovat säilyneet hyvin. Orkhestran halkaisija oli noin 19 metriä ja skene- eli näyttämörakennuksen leveys noin 31 metriä. Teatterin katsomo oli jaettu poikkikäytävillä osiin, joista alimmassa oli 21, keskimmäisessä 16 ja ylimmässä 21 penkkiriviä. Pystysuuntaiset porraskäytävät jakoivat alimmat osat yhdeksään ja ylimmän osan 18 lohkoon. Katsomoon mahtui noin – henkeä, mikä tekee siitä yhden kreikkalaisen maailman suurimmista teattereista.
Teatterin itäkulmauksessa oli papiston käytössä ollut rakennus. Dodonan stadion sijaitsi heti teatterin eteläpuolella.
Tal Flicker

Tal Flicker (s. 28. toukokuuta 1992) on israelilainen judon EM- ja MM-mitalisti. Hän on kilpaillut 66 kg:n painoluokassa vuodesta 2011 lähtien, ja oli vuosina 2017–2018 sarjan maailmanlistalla ensimmäisenä. 
Flicker saavutti painoluokkansa pronssia Budapestin MM-kilpailuissa 2017 ja Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018. Bakun MM-kilpailuissa 2018 hän oli viides. Hän saavutti hopeaa Prahan EM-kilpailuissa 2020 hävittyään loppuottelussa azerbaidžanilaiselle Orxan Səfəroville. Hän sai sekajoukkuekilpailuissa MM-pronssia Taškentissa 2022.
Hän voitti Bakun ja Abu Dhabin Grand Slam -turnaukset 2017 sekä Grand Prix -kilpailut Cancúnissa 2017, Zagrebissa 2018 ja Tbilisissä 2019. Hän on sijoittunut Grand Prix -kilpailuissa lisäksi viisi kertaa kolmanneksi. Grand Slameissa hän on ollut kahdesti kolmas. Hän on voittanut maailmancupiin kuuluneet European Open -kilpailut Bukarestissa 2013, Roomassa 2015 ja Lissabonissa 2017. Hän on sijoittunut maailmancupin kilpailuissa lisäksi kolme kertaa kolmanneksi.
Flicker on voittanut aikuisten sarjassa neljä Israelin-mestaruutta.
Luettelo Haminan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Haminan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Haminan kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Haminaan on liitetty Vehkalahden kunta. 
Julkiset taideteokset ja muistomerkit.
 Tässä luettelossa on 80 kohdetta.
Luettelo Iisalmen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Iisalmen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Iisalmen kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Iisalmen maalaiskunta on liitetty Iisalmeen. 
Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat.
 Luettelossa on 47 kohdetta.
Luettelo Imatran julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Imatran julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Imatran kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Veistosvirta.
Veistosvirta on kiviveistosten ketju, joka alkaa Imatran vanhan rautatiesillan läheltä ja etenee kaupungintalon ja kulttuurikeskus Virran takana Vuoksen rantapuistossa. Veistosvirran pystytys alkoi syksyllä 2021. Kokoelmassa oli kesällä 2024 esillä yhdeksän teosta. Kaikki teokset on tehty Imatralla järjestetyissä vuosittaisissa kansainvälisissä kiviveistossymposiumeissa. Lappeenrannan kaupunki sai vastineeksi Saimaan ammattikorkeakoulun järjestämien tapahtumien tuesta joka vuosi kaksi teosta.
Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat.
 Luettelossa on 66 kohdetta.
Luettelo Kokkolan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Kokkolan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kokkolan kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Kokkolan kaupunkiin on liitetty Kaarlelan, Kälviän, Lohtajan ja Ullavan kunnat, lisäksi Kaarlelaan liitettiin aiemmin Öjan kunta.
Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat.
 Luettelossa on 108 teosta.
Luettelo Kouvolan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Kouvolan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kouvolan kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Kouvolaan on vuonna 2009 yhdistetty Anjalankoski, Kuusankoski, Elimäki, Jaala ja Valkeala. Näistä Anjalankoski muodostettiin aiemmista Anjalan ja Sippolan kunnista.
Julkiset taideteokset ja muistomerkit.
 Alue-sarakkeessa on entisten kuntien nimet: Anjala, Kuusankoski, Elimäki, Jaala, Sippola ja Valkeala ja nykyinen kaupunginosa, tarvittaessa tarkennettuna. Tässä luettelossa on 189 kohdetta.
Muut muistomerkit.
Kouvolassa on kaksi muistomerkkiveturia, jotka molemmat ovat höyryvetureita mallia ”Pikku-Jumbo” eli Tk3. Kauppakeskus Veturin pysäköintialueella vitriinissä on kunnostettu veturi numero 1154. Kouvolan rautatieasemalla 1-raiteen vieressä oli vuodesta 1970 lähtien ”Pikku-Jumbo”, numero 859. Kouvolalaisten Ruuhveltiksi nimeämää veturia kunnostettiin viimeksi vuonna 2019 talkootöinä. Se siirrettiin kesäkuussa 2022 Pilkepuistoon ja tulee saamaan myöhemmin suojaavan katoksen.
Molemmat muistomerkkiveturit ovat luettelossa Suomen muistomerkkivetureista.
Luettelo Kurikan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Kurikan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kurikan kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. 
Kurikkaan on liitetty Jurvan ja Jalasjärven kunnat.
Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat.
Alue-sarakkeessa on entisten kuntien nimiä Kurikka, Jurva ja Jalasjärvi sekä näiden alla kyliä.
Luettelo Lappeenrannan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Lappeenrannan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Lappeenrannan kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Lappeenrantaan on liitetty Lauritsalan kauppala ja Lappeen kunta vuonna 1967, Nuijamaan kunta 1989, Joutsenon kaupunki 2009 ja Ylämaan kunta 2010.
Muistomerkit ja julkinen taide.
Lappeenrannassa on runsaasti kaupungin omistamia patsaita ja muistomerkkejä, joiden lisäksi on vielä esimerkiksi seurakuntien muistomerkkejä. Sodan kauhut ja kärsimykset leimaavat kaupungin patsaita. Lappeenrannan muistomerkeistä ja muistolaatoista yhteensä lähes puolet liittyy sotiin tai sotilaselämään.
Kaupungin julkiset taideteokset ja muistomerkit kuvaavat monilla tavoilla kaupungin historiaa ja asukkaita. Aiheita ovat muun muassa karjalaisuus, työläis- ja teollisuuskaupungin rooli, varuskunnan merkitys ja asuminen raja-alueella linnoituskaupungissa. 
Katukuvaan pitkään kuuluneet rakuunat saivat Pentti Papinahon veistämän muistomerkin, "Rakuunapatsaan" vuonna 1982 Vanhaan puistoon, jota kutsutaan myös Pusupuistoksi. Sen lähellä on Lappeenrannan kaupungin puolustustaistelun muistomerkki, joka pystytettiin muistuttamaan taistelusta, joka käytiin muistomerkin ympäristössä 23. elokuuta 1741. Tässä taistelussa valta siirtyi ruotsalaisilta venäläisille, jolloin alkoi Lappeenrannan historian venäläinen kausi. Vuonna 1818 pystytettyä muistomerkkiä on uudistettu vuosina 1924 ja 1949.
Myös lentäjät ja ilmailu ovat saaneet useita muistomerkkejä Lappeenrannassa.
Lappeenrannassa on tutkittu luonnonkiven käyttöä rakennetun ympäristön ja kuvanveiston materiaalina. Esimerkkejä Lappeenrannan pääosin kiveen veistetyistä taideteoksista ovat:
Yliopistonkadun varrella, Skinnarilassa on kahdeksan Baltic Stone Symposiumin tuloksenaa syntynyttä kiviveistosta. 
Jouko Toiviaisen "Muuttolinnu"t (1983) on suurikokoinen pronssiveistos kaupungintalon monumentaalisella aukiolla. Lappeenrannan kuuluisa veistos on 170 cm korkea Kauko Räsäsen suunnittelema hautamuistomerkki, "Enkeli" (1960). Veistoksen siirto pois hautausmaalta nostatti kuvakiistan, jossa teos sai kansan kasteen nimellä "Reikäenkeli". Teos on Lauritsalan modernistisen kirkon edustalla olevassa puistossa.
Tarinaranta-teoskokonaisuus.
Eeva-Mari Haikalan teosten sarja "Tarinaranta" vuodelta 2024 koostuu teksteistä 11 kyltissä eri puolilla kaupunkia - esimerkiksi pylväissä, aidoissa ja penkeissä. Teoksia on muun muassa keskustassa, Lappeenrannan lentoasemalla, Kisapuistossa, Fazerin tehtaan edustalla ja Linnoituksessa.
Luettelo julkisesta taiteesta ja muistomerkeistä.
 Luettelossa on mukaan lukien muistolaatat 265 kohdetta. Näistä on kuvattu 232 (18.8.2024). 
Luettelo muistolaatoista.
Tässä listassa ovat muistolaatet, joissa on vain tekstiä ja mahdollisesti yleisiä tunnuksia.
Luettelo Tornion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Tornion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Tornion kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Tornioon on liitetty Alatornion ja Karungin kunnat.
Taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat.
 Tässä luettelossa on 82 kohdetta.
Luettelo Sodankylän julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Sodankylän julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Sodankylän kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. 
Sodankylän kunnan alueella sijaitsee yhteensä 46 erilaista muistomerkkiä.
Luettelo Ähtärin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Ähtärin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Ähtärin kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. 
Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat.
Ähtärissä on muistomerkit Arvid Borgille, Hugo Simbergille, Kalle Kotimäelle ja Topi Sorsakoskelle.
Pallaksen talo

Pallaksen talo on Oulussa Oulun keskusaukion länsilaidalla sijaitseva liike- ja asuinkerrostalo. Talo on osa ns. Pallas-korttelia.
Kiinteistö Oy Kirkkokatu 8 on tunnettu aikaisemmin Pallas-talona, jonka rakentamisesta vastasi Oulun Rakennusmestariyhdistys. Valter Thoménin suunnittelema talo on valmistunut omalle tontille vuonna 1907 ja on yksi Oulun vanhimmista kiinteistöistä. Nimi yhtiölle on annettu Ateenan kaupunkien suojelusjumalattaren Pallas Athenen mukaan.
Rakennukseen on ajan saatossa tehty muutoksia. Kattomuoto on nykyään yksinkertaisempi kuin valmistuessaan, jolloin Kirkkokadun ja Pakkahuoneenkadun kulmassa oli matala torni. Samassa kulmassa oli myös kulmaovi, ja parveke Kirkkokadun puoleisella seinällä. Alimman kerroksen näyteikkunoiden muoto ja ovien sijoittelu on myös muuttunut huomattavasti ajan saatossa.
Jiahu

Jiahu () on arkeologinen löytöpaikka Henanin maakunnassa Kiinassa 22 kilometriä nykyisestä Wuyangin kaupungista pohjoiseen. Jiahu oli varhainen maanviljelykylä 7000–5700 eaa.
Juahun kylä sijaitsi Sha (Ying) ja Ni-jokien tulvatasankojen välissä. Sha on Jangtsejoen pohjoinen haara, joka kulkee melko läheltä Keltaista jokea.
Jiahun kylän ala oli 5,5 ha ja siellä asui ehkä 250–800 asukasta. Kaivetulla 0,24 ha alalla oli 45 taloa ja 9 savenpolttouunia. Talot osin maanalaisia, läpimitat 4–10 metriä, yleensä yksihuoneisia. Iso keskusrakennus, ehkä työpaja. 
Jiahussa viljeltiin jo varhain riisiä. Viljely oli normaalia, ei kaskiviljelyä. Jotkut Jiahusta löydetyt merkit saattavat olla varhaista kirjoitusta, mutta varmaa se ei ole. Merkit on kaiverrettu kilpikonnan kuoriin. Myöhemmin Kiinassa kilpikonnan kuoria käytettiin ennustamiseen. Jiahusta on myös löydetty vanhoja huiluja. Myös Jiahun keramiikka on yksi Kiinan vanhimmista. Liäksi on löydetty turkoosikaiverruksia. Ruukuista on löydetty jäänteitä alkoholista. Jiahun kylä raunioitui tulvassa ja hylättiin.
Jiahun vaiheet.
Viimeisellä kahdella kaudella kylän asuinalueet ja työpajat olivat erillään. Tällöin myös hautalahjojen määrä lisääntyi ja eri yksilöillä oli erilaiset hautalahjat. Niinpä voidaan päätetllä, että myöhemmässä Juahussa oli jonkinlainen työnjako ja arvoasteikko. Naisen asema oli hautalahjoista päätellen huonompi kuin miesten, mutta yleisesti ottaen Jiahu oli melko tasa-arvoinen.
Childe Harold’s Pilgrimage

Childe Harold’s Pilgrimage on lordi Byronin kirjoittama neliosainen runoelma. Ensimmäiset kaksi osaa ilmestyivät vuonna 1812, kolmas osa vuonna 1816 ja neljäs osa vuonna 1818. Kaksi ensimmäistä osaa myivät hyvin ja tekivät Byronin tunnetuksi runoilijana.
"Childe Harold’s Pilgrimage" kertoo Harold-nimisestä miehestä, joka kyllästyy syntiseen elämäänsä ja alkaa matkustella. Päähenkilö on niin sanottu byronilainen sankari, joka on melankolinen, yksinäinen ja kyyninen. Nimessä oleva ”childe”-sana viittaa keskiaikaiseen nuoreen aateliseen, joka ei ollut vielä saanut ritarin arvoa.
Kahdessa ensimmäisessä osassa Harold matkustelee Portugalissa, Espanjassa, Jooniansaarilla ja Albaniassa. Toinen osa päättyy valitukseen osmanien Kreikan-valtauksesta. Kolmannessa osassa päähenkilö suuntaa Belgiaan, Reinin jokilaaksoon, Alpeille ja Juravuoristoon. Neljännessä osassa Byron korvasi päähenkilön itsellään ja kertoo ensimmäisessä persoonassa Venetsiasta, Ferrarasta, Firenzestä ja Roomasta sekä niiden kaupunkien taiteilijoista ja sankareista.
Kauppakeskus Viiri

Kauppakeskus Viiri on kauppakeskus Nurmijärven Klaukkalassa. Kauppakeskus jakautuu Isoviiriin ja Pikkuviiriin. Kauppakeskuksessa järjestetään vuosittain keväisin Viirin messut. Messuilla on yrityksiä kauppakeskuksesta, sekä muita sidosryhmiä ja urheiluseuroja.
Laajennus.
Kauppakeskukseen oli suunnitteilla laajennus, joka sisälsi Prisman, ja uuden torin. Nämä oli tarkoitus toteuttaa Viirinlaakson rakentamisen myötä, mutta HOK-Elanto vetäytyi hankkeesta ja siirsi Klaukkalan vanhan S-Marketin läheiseen liiketilaan.
Nemanja Majdov

Nemanja Majdov (s. 10. elokuuta 1996) on serbialainen judon maailman- ja Euroopan-mestari. Hän oli maailmanlistalla kolmantena 90 kg:n painoluokassa marraskuussa 2020.
Majdov voitti 90 kg;n sarjan maailmanmestaruuden Budapestissa 2017 kukistettuaan loppuottelussa slovenialaisen Mihael Žgankin. Hän sai MM-pronssia samassa sarjassa Tokiossa 2019. Hän saavutti alle 90-kiloisten MM-hopeaa Abu Dhabissa 2024 hävittyään loppuottelussa japanilaiselle Goki Tajimalle.
Hän saavutti 90-kiloisissa EM-hopeaa Tel Avivissa 2018 ja Prahassa 2020 hävittyään kummallakin kerralla loppuottelussa venäläiselle Mihail Igolnikoville. Varsovan EM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui samassa painoluokassa seitsemänneksi ja Lissabonissa 2021 viidenneksi. Hän voitti 90 kg:n sarjan Euroopan-mestaruuden Montpellier’ssä 2023 kukistettuaan loppuottelussa georgialaisen Laša Bekaurin. Podgoricassa 2025 hän oli samassa sarjassa viides.
Majdov voitti alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 81 kg:n sarjassa 2014 ja 2016. Hän sai alle 18-vuotiaiden EM-hopeaa 73-kiloisissa 2013 ja alle 23-vuotiaiden EM-pronssia 90 kg:n painoluokassa 2016.
Majdov saavutti Välimeren kisoissa hopeaa 2018. Hän on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa kolme voittoa, neljä kakkossijaa ja seitsemän kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa neljä Serbian-mestaruutta.
Henki etsii asuntoa

Henki etsii asuntoa ("Here Comes Mr. Jordan") on Alexander Hallin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1941. Siinä ennen aikojaan kuoleva ammattinyrkkeilijä joutuu taivaan portilla Pietarin takaisinkäännyttämäksi ja palaa maan päälle. Elokuva perustuu Harry Segallin näytelmään "Heaven Can Wait", josta sovitettu käsikirjoitus toi Sidney Buchmanille ja Seton I. Millerille Oscar-palkinnon.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus.
"Henki etsii asuntoa" sai parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon ja tuotti ehdokkuudet myös parhaan ohjauksen (Hall), parhaan elokuvan ja parhaan miessivuosan (Gleason) kategorioissa.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Uusintaversio 1978.
Warren Beatty ja Buck Henry ohjasivat saman näytelmän pohjalta elokuvan "Taivas saa odottaa" (1978).
Wayne Cochran

Talvin Wayne Cochran (10. toukokuuta 1939 – 21. marraskuuta 2017 Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen soullaulaja. Hän oli Elvis Presleyn esikuva. Cochran pukeutui koristeellisesti kimalteleviin asuihin ja hänellä oli valtava vaalea kampaus. Hänen tunnuslaulunsa oli ”Last kiss”, ja hänestä käytettiin nimitystä ”The White Knight of Soul”. Esiintymiset olivat mahtipontisia. Cochranin ura alkoi 1950-luvulla, jolloin hänen tyylinsä oli rockabillyn ja countryn sekoitusta. Uransa huipulla ollessaan hän päätti kuitenkin ryhtyä papiksi Miamiin.
Margaret (laulaja)

Margaret (oik. Małgorzata Jamroży, s. 30. kesäkuuta 1991 Stargard Szczeciński) on puolalainen laulaja. 
Vuonna 2013 hän edusti Puolaa Baltic Song Contestissa Karlshamnissa kappaleella "Thank You Very Much" ja sijoittui toiseksi. Elokuun 26. päivänä 2014 hän julkaisi ensimmäisen albuminsa "Add The Blonde", joka myi platinaa Puolassa.. Marraskuun 6. päivänä 2015 hän julkaisi Matt Duskin kanssa albumin "Just the Two of Us", joka myös myi platinaa Puolassa. Vuonna 2016 hän osallistui Puolan euroviisukarsintoihin kappaleella "Cool Me Down" ja sijoittui toiseksi. Kappale voitti myöhemmin samana vuonna kansainvälisen euroviisufanikerho OGAE:n järjestämän Second chance contest -kilpailun, joka käytiin eri maiden karsinnoissa karsiutuneiden kappaleiden välillä. Kesäkuun 2. päivänä 2017 hän julkaisi albumin "Monkey Business". Marraskuun 28. päivänä 2017 SVT ilmoitti, että Margaret osallistuu Melodifestivaleniin 2018 kappaleella "In My Cabana". Kappale pääsi Melodifestivalenin finaaliin, jossa se sijoittui seitsemänneksi. Margaret osallistui Melodifestivaleniin myös vuonna 2019 kappaleella "Tempo", joka karsiutui kilpailun alkukarsinnassa.
Penthouse and Pavement

Penthouse and Pavement on englantilaisen synthpop-yhtyeen Heaven 17:n esikoisstudioalbumi, joka julkaistiin alun perin Virgin Recordsilla syyskuussa 1981. 
”(We Don’t Need This) Fascist Groove Thang” julkaistiin singlenä, muttei menestynyt musiikkilistoilla, osittain BBC:n kiellon takia. Albumi myi kohtuullisen hyvin, vaikkei se ollutkaan suuri kaupallinen menestys julkaistaessa. 
"Penthouse and Pavement" sijoittui Suomessa Suomen virallisen listan sijalle 18.
Mititei

Mititei, joskus myös mici, on romanialainen jauhelihasta valmistettava perinteinen makkaran muotoinen liharuokalaji, jonka vastine on länsibalkanilainen ćevapčići. 
Valmistamisessa käytetään yleensä sekä sian- että lampaanlihaa ja usein erilaisia paprikoita sekä valkosipulia. Seosta voi maustaa erilaisilla yrttimausteilla sekä tarpeen mukaan suolalla.
Ruokalajia voidaan nauttia esimerkiksi paikallisen hedelmäviinan ţuicăn yhteydessä.