tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Las Vegas (New Mexico)

Las Vegas on San Miguelin piirikunnan pääkaupunki New Mexicon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Las Vegasissa on monipuolinen ja omaperäinen taide- ja kulttuuritarjonta.
Las Vegasista on matkaa Denveriin 525 km, Albuquerqueen 196 km ja Sante Fehen 105 km.
Historia.
Las Vegas perustettiin vuonna 1835. "Las Vegas" tarkoittaa suomeksi "niityt". Kaupunki rakennettiin perinteiseen espanjalaiseen siirtomaatyyliin. Yksikerroksiset savitiilestä rakennetut talot ympäröivät keskusaukiota ("plaza"). Kaupunki oli alussa linnoitus apassien hyökkäyksiä vastaan.
Melko pian sen jälkeen kun "San Miguel del Bado" perustettiin 1794 uudisasukkaat ja viranhaltijat näkivät sieltä pohjoiseen sijaitsevan Rio Gallina -joen lähistön tasankomaat laajentumiskohteena. Niinpä vuonna 1821 Luis María C. de Baca anoi maanluovutusta "Las Vegas Grandesista" ("suuret niityt"); hänen anomukseensa suostuttiin kaksi vuotta myöhemmin. Kun rautatie rakennettiin 1879, Las Vegas alkoi kehittyä kolmeksi kaupungiksi: "West Las Vegas" tai "Old Town" sijaitsi Gallinas-joesta länteen; "East Las Vegas", jonka rautatie synnytti, sijaitsi joesta itään; sekä "Upper Town" -niminen esikaupunkialue. Kulttuurierot johtivat voimakkaisiin kilpailutilanteisiin itäisen, valtaosaltaan euroamerikkalaisen East Las Vegasin ja läntisen, merkittävästi espanjalaisen (engl. hispanic) West Las Vegasin välillä. 
Las Vegas on tunnettu siitä, että siellä asui, työskenteli tai vieraili useita Villin lännen kuuluisia hahmoja, kuten Doc Holliday ja hänen puolisonsa Big Nose Kate, Jesse James, Billy the Kid, Wyatt Earp, Handsome Harry the Dancehall Rustler, Mysterious Dave Mather, Hoodoo Brown ja Vicente Silva. Historioitsija Ralph Emerson Twitchell kirjoitti: "Ei ollut toista kaupunkia, joka asutti yhtä huonomaineista desperadojen ja lainsuojattomien joukkoa kuin Las Vegas." 
Väestö.
Kaupungin väkiluku on noin 14 000 (2013). Latinoja (mitä tahansa rotua; alkuperä espanjankielisessä Latinalaisessa Amerikassa tai Espanjassa) on 80,5% (2010).
Maantiede.
Kaupungin pinta-ala on 19,5 km² ja se sijaitsee 1 961 metriä merenpinnan yläpuolella Suurten tasankojen ja Kalliovuorten yhtymäkohdassa. Gallinas River -joki virtaa kaupungin lähistöllä.Kaupungin läpi virtaa Gallinas Creek -niminen joki, joka haarautuu kahdeksi kaupungin keskustassa.
Kesät ovat kuumia, talvet viileitä. Korkein mitattu lämpötila on 42 °C (2008) ja alin −36 °C (1990). 
Santa Fe National Forest, joka tarjoaa kalastus- ja retkeilymahdollisuuksia, sijaitsee kaupungin lähellä, kuten myös Las Vegas National Wildlife Refuge.
Nähtävyydet.
Las Vegasissa on yli 900 rakennusta, jotka on rekisteröity suojelunarvoisten historiallisten kohteiden listalle (engl. National Register of Historic Places). Eräitä merkittäviä kohteita ovat:
AHL-kausi 2013–2014

AHL-kausi 2013–2014 oli American Hockey Leaguen 78. kausi. Kausi käynnistyi 4. lokakuuta 2013 ja runkosarja päättyi 19. huhtikuuta 2014. Runkosarjan itäisen konferenssin voitti Manchester Monarchs ja läntisen Texas Stars.
AHL:n pudotuspelit alkoivat 25. huhtikuuta. Läntisen konferenssin mestaruuden voitti Texas ja itäisen St. John’s IceCaps. Calder Cupin voitti lopulta Texas.
Christian Holst

Christian Lamhauge Holst (s. 25. joulukuuta 1981 Svendborg, Tanska) on färsaarelainen jalkapalloilija, joka edustaa Tanskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Fremad Amageria. Färsaarten jalkapallomaajoukkueeseen kuuluvan vasenjalkaisen hyökkääjän isä on tanskalainen ja äiti färsaarelainen.
Ura.
Holst aloitti uransa Tanskan alasarjoissa ja siirtyi vuonna 2003 kotikaupunkinsa Svendborgin joukkueesta kakkosdivisioonassa tuolloin pelanneeseen Lyngby BK:hon. Hän lähti seurasta vuonna 2008, kun se pelasi maan korkeimmalla sarjatasolla Tanskan Superliigassa. Seuraava seura oli sarjatasoa alempana pelannut Silkeborg IF. Silkeborg nousi Holstin ensimmäisen kauden jälkeen Superliigaan ja Holst oli Silkeborgin-vuosinaan yksi maan parhaista maalintekijöistä. Kauden 2012-13 jälkeen seura putosi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, mutta Holst jäi seuraan. Hän oli nostamassa seuraa pääsarjaan takaisin kaudeksi 2014-15, mutta siirtyi kauden jälkeen takaisin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, nyt Fremad Amagerin riveihin. 
Färsaarten jalkapallomaajoukkueessa 179 senttimetriä pitkä Holst debytoi jo vuonna 2003. Hän on ollut lähes vuosikymmenen yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista pelattuaan 49 maaottelua ja tehtyään kuusi maalia.
Dangha

Dangha on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Dirén piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 35 kilometriä Diréstä koilliseen. Kunnassa on 13 000 asukasta (vuonna 2009).
Danghan kunnan pinta-ala on arviolta 120 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Dirén piirin Haïbongon, lännessä Kirchamban ja Tinguereguifin, pohjoisessa Garbakoïran ja idässä Gourma-Rharousin piirin Haribomon kuntiin. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin siirtymä-alueeseen. Sen läpi virtaavat Nigerjoen haarat Haoussa Issa ja Gourma Issa, jotka muodostavat tulva-aikaan lukuisia järviä.
Kuntaan kuuluu 15 kylää ja paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat songhaita, tuaregeja ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja vehnä.
Garbakoïra

Garbakoïra on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Dirén piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 35 kilometriä Diréstä koilliseen. Kunnassa on 4 300 asukasta (vuonna 2009).
Garbakoïran kunnan pinta-ala on arviolta 198 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Dirén piirin Danghan, etelässä Tinguereguifin, lännessä Goundamin piirin Douékirén ja pohjoisessa Timbuktun piirin Alafian kuntiin. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin siirtymäalueeseen. Sen läpi virtaa Nigerin haarajoki Farabongo ja joukko vadeja.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää ja yksi paimentolaisryhmä. Asukkaat ovat etupäässä songhaita. Lisäksi on fulbeja, bozoja ja belloja. Vallitseva uskonto on islam.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, vehnä, durra ja hirssi. Myyntiin kasvatetaan tupakkaa, sipulia, bataattia ja maniokkia. Kotieläimiä ovat naudat, vuohet, lampaat, aasit ja hevoset.
Garbakoïrasta on kuivana aikana tieyhteydet Diréen, Bourem Sidi Amariin ja Danghaan. Tulvakausina ainoa liikenneväline on vene. Palveluihin kuuluu neljä alakoulua ja terveyskeskus.
Henrik Ingberg

Henrik Ingberg (1747–1807) oli suomalainen kauppias ja tiiliruukinomistaja, jolla oli monopoli viinan valmistukseen Hämeenlinnassa. 
Ingbergin varhaisista vaiheista ei ole tietoa, mutta Hämeenlinnaan 30-vuotiaana tultuaan hän saavutti pian merkittävän aseman kaupungin porvarien keskuudessa. 1780-luvulla hän sai keskeisen tontin kaupungin torin laidalta raatihuoneen vierestä, johon rakennutti kaksikerroksisen liike- ja asuintalon. Samalla vuosikymmenellä Ingberg alkoi laajentaa liiketoimintaansa kaupankäynnistä, 1787 hän sai luvan tiiliruukin perustamiseen ja vuosikymmenen lopulla hänellä oli toinenkin tiiliruukki. Hän hankki myös yksinoikeuden valmistaa ja myydä viinaa Hämeenlinnassa kymmenen vuoden ajaksi. Ingbergin viinanpolttimossa oli neljä viinapannua, joiden yhteinen vetoisuus oli melkein 1400 kannua eli 7000 litraa. Parin vuoden päästä polttimon perustamisesta hänellä oli varastossa myytäväksi 4500 kannua viinaa. 1800-luvun alussa Ingberg olikin tiettävästi kaupungin varakkain henkilö, mikä merkitsi myös, että hänellä oli yli puolet eli 22,5 ääntä raatimiehen valinnassa, johon riitti 40 ääntä. 
Ingbergillä kerrotaan myös olleen muun muassa kolme frakkia, neljä tusinaa posliinilautasia ja toinen kaupungin kahdesta seurakoirasta. Hän harjoitti toisaalta hyväntekeväisyyttä, esimerkiksi lahjoittamalla raaka-aineet kaupunkiin perustettuun köyhien työtupaan. Ingberg avioitui vasta lähes 40-vuotiaana, hänen puolisonsa vuodesta 1785 oli Elizabet Zabell (k. 1813). Pariskunta oli lapseton, mutta heidän perhepiiriinsä kuului parhaimmillaan parisenkymmentä henkeä työväkeä. Ingbergin ja hänen vaimonsa kuoltua liiketoimille ei kuitenkaan löytynyt jatkajia, tiiliruukit olivat rappiolla jo 1810-luvun lopussa.
Waldsiedlung

Waldsiedlung oli Berliinin ulkopuolella sijainnut ulkomaailmalta suljettu pieni asuinalue, jossa Itä-Saksan puoluejohtajat asuivat 1960–1980-luvuilla. Se sijaitsi Bernau bei Berlinin alueella lähellä Wandlitzia noin 30 kilometriä Itä-Berliinin keskustasta pohjoiseen.
Waldsiedlung (”Metsälähiö”) rakennettiin vuosina 1958–1960 Berliinin ulkopuolelle keskelle metsää, suhteellisen lähelle Liepnitzsee-järveä. Se korvasi Pankowin Majakowskiringin DDR:n puoluejohdon asuinpaikkana, sillä Unkarin kansannousun jälkeen kommunistijohtajat halusivat oman turvallisuutensa vuoksi asua entistä etäämmällä tavallisesta kansasta. Waldsiedlungissa oli 23 asuintaloa SED:n politbyroon jäsenille ja heidän perheilleen. Alueella oli myös asukkaille tarkoitettuja palveluita, kuten uimahalli, ravintola, elokuvateatteri sekä kauppa, jossa myytiin lännestä tuotuja tuotteita. Johtajien asuintalojen muodostaman ”sisärenkaan” ympärillä oli palveluhenkilökunnan ja turvallisuuspalvelun tilojen muodostama ”ulkorengas”. Alueen kokonaispinta-ala oli noin kaksi neliökilometriä.
Waldsiedlungin eristäytyneisyys ja sitä ympäröineet suojamuurit muodostuivat DDR:n johtajien ja kansan välisen kuilun symboleiksi. Kovin ylellisesti DDR:n johto ei tosin muuriensa suojissa elänyt, sillä länsimaisen mittapuun mukaan Waldsiedlung vastasi varustetasoltaan lähinnä keskiluokkaista asuinaluetta. Alueen asukkaat eivät juuri seurustelleet edes toistensa kanssa vapaa-ajallaan. Waldsiedlungin lähelle rakennettiin 1980-luvun alussa ydinsodan varalta 170 huonetta käsittänyt maanalainen bunkkeri, jossa DDR:n johto olisi voinut elää turvallisesti ainakin kaksi viikkoa ydiniskun sattuessa.
Waldsiedlungissa asuivat kolmen vuosikymmenen aikana muun muassa Walter Ulbricht, Erich Honecker, Otto Grotewohl, Willi Stoph, Erich Mielke, Egon Krenz, Friedrich Ebert nuorempi ja Gunter Schabowski. Waldsiedlungin asukkaat joutuivat muuttamaan pois kommunistisen järjestelmän kaatumisen jälkeen joulukuussa 1989. Parin seuraavan kuukauden aikana 50 000 itäsaksalaista kävi siellä tutustumassa oloihin, joissa heidän johtajansa olivat asuneet. Vuodesta 1990 alkaen Waldsiedlungin alue on ollut Brandenburg-Klinik-sairaalan käytössä.
Itävallan valtiosopimus

Itävallan valtiosopimus (), viralliselta nimeltään valtiosopimus koskien itsenäisen ja demokraattisen Itävallan palauttamista, annettu Wienissä 15. toukokuuta 1955 (), on 15. toukokuuta 1955 solmittu kansainvälinen sopimus, joka perusti uudelleen Itävallan suvereniteetin itsenäisenä valtiona.
Itävalta oli osa kansallissosialistista Saksaa vuosina 1938–1945 ja näin ollen osapuoli toisessa maailmansodassa. Sodan päätyttyä Euroopassa keväällä 1945 Itävalta jaettiin Saksan tavoin Yhdysvaltain, Neuvostoliiton, Britannian ja Ranskan hallitsemiin miehitysvyöhykkeisiin. Vuosikymmenen kuluttua Itävallan hallitus allekirjoitti neljän miehittäjävaltion kanssa valtiosopimuksen, joka palautti maan suvereniteetin, itsenäisyyden ja demokratian, lisäksi muun muassa kielsi taloudellisen ja poliittisen yhdistymisen Saksan kanssa sekä lakkautti natsistiset ja muut fasistiset järjestöt. Sopimus tunnusti myös täydet kansalais- ja kielelliset oikeudet sloveeni- ja kroaattivähemmistölle Kärntenin, Burgenlandin ja Steiermarkin osavaltioissa. 
Wienin Belvederen linnassa valtiosopimuksen allekirjoittivat liittoutuneiden valtioiden ulkoministerit, miehitysjoukkojen komentajat sekä Itävallan ulkoministeri.
Lopputulos.
Sopimuksen seurauksena viimeiset miehitysjoukot poistuivat maasta 25. lokakuuta 1955. Itävallan parlamentti lisäsi 26. lokakuuta 1955 perustuslakiinsa kohdan (9. pykälä) pysyvästä puolueettomuudesta, joka kieltää sotilaallisen liittoutumisen ja vieraiden valtojen sotilasyksikköjen läsnäolon Itävallan maaperällä ja kieltää Itävallan liittymisen sotilasliittoihin Tämän ensimmäisen vieraista joukoista vapaan päivän vuosipäivä, 26. lokakuuta, on Itävallan kansallispäivä. Puolueettomuutta ei varsinaisesti mainita valtiosopimuksessa. 
Itävallan pysyvä puolueettomuus säilyi myös Itävallan liittyessä Euroopan unionin 1995. Vuonna 1964, kuten myös 2008 sopimuksen yksityiskohtia täydennettiin ja kumottiin.
Patsisi

Patsisi ("patšisi", "pachihi" ) on vanha intialainen lautapeli, jota on kutsuttu maan kansallispeliksi. Nimi juontuu intialaisesta sanasta, joka tarkoittaa kahtakymmentäviittä, joka on suurin silmäluku pelin pelaamiseen käytettävissä kaurikotilonopissa.
Pelistä on olemassa muunnokset "caupur" ja "tšausar". "Trouble" ja sen suomalainen versio "Kimble" pohjautuvat patsisiin.
Pelaaminen.
Pelaajia on kaksi tai kolme, ja neljä pelaajaa voivat muodostaa kaksi joukkuetta siten, että joukkuejäsenet istuvat vastakkain. Pelaajien tavoitteena on siirtää neljä pelinappulaa laudan ympäri vastapäivään ja takaisin sen keskustaan. Pelaaja aloittaa yhdestä ristin päädystä, "tsar conista". Kaurikotilot toimivat noppina: silmäluku määräytyy maahan suu ylöspäin pudonneiden kotiloiden perusteella. Jos vain yksi jää, tulos on 10 ja pelaaja saa uuden heiton. Jos 0, tulos on 25 ja pelaaja saa uuden heiton. Muuten tulos vastaa kotiloiden lukumäärää. Yhdellä vuorolla siirretään yhtä nappulaa tuloksen mukaisesti. Kun nappulalla on tehty kierros, se käännetään kyljelleen, minkä jälkeen sen voi siirtää laudan keskustaan vain tasasilmäluvulla keskikaistaa, eli kotipolkua, "tsaria", pitkin. Nappuloita vastaan voi hyökätä, mutta ne ovat turvassa syömiseltä X:llä merkityissä linnaruuduissa. Jos toinen pelaaja osuu samaan ruutuun toisen pelaajan nappulan kanssa, syöty nappula palautuu aloitusruutuun ja syöjä saa uuden heiton. Linnaruuduissa voi olla niin monta nappulaa kuin mahdollista. Jos ruudussa on samalta pelaajalta useampi nappula, vastustaja ei pääse ruudusta ohi muuta kuin saattamalla ruutuun yhtä monta tai useamman nappulan. Samassa ruudussa olevia nappuloita voi siirtää samaan aikaan kotiloiden silmäluvun mukaisesti.
Batkivštšyna

Yleisukrainalainen liitto "Batkivštšyna" (, myös "Isänmaa") on Julija Tymošenkon johtama ukrainalainen puolue. Se on perustettu 1999.
Lokakuun 2014 parlamenttivaaleissa puolue sai 5,68 prosentin ääniosuuden ylittäen kuudenneksi suurimpana poliittisena puolueena viiden prosentin valtakunnallisen äänikynnyksen. Se sai 19 kansanedustajaa Ukrainan parlamenttiin. Puolue oli nousemassa myös Ukrainan viiden puolueen hallituskoalitioon.
Historiaa ja vaaleja.
Tymošenko on johtanut puoluetta sen toisesta puoluekokouksesta, joulukuusta 1999 lähtien. Vuonna 2002 puolue muodosti Julija Tymošenkon ryhmittymä -vaalilistan, johon kuuluivat myös Tasavaltalaispuolue "Sobor" ja Ukrainan sosiaalidemokraattinen puolue ja Ukrainan konservatiivinen tasavaltalaispuolue. Lista sai 7,24% äänistä ja sijoittui neljänneksi. 
Vuoden 2004 presidentinvaaleissa Batkivštšyna tuki Viktor Juštšenkoa. Sen aktivistit osallistuivat aktiivisesti Oranssiin vallankumoukseen. Tymošenkosta tuli pääministeri ja Oleksandr Turtšynov nimitettiin Ukrainan turvallisuuspalvelun (SBU) johtajaksi.
Puolueeseen liittyi vuonna 2005 Mihail Brodskyin Jablaka-puolue. Brodskyi kuitenkin erosi kannattajineen 2007 ja perusti uuden puolueen. Myöhemmin samana vuonna Bogdan Gubskyin Yhtenäinen Ukraina liittyi puolueeseen. 
Vuoden 2006 vaaleissa Julija Tymošenkon ryhmittymään kuului Batkivštšynan lisäksi vain Ukrainan sosialistinen puolue. Lista sai 22,3 % äänistä.
Vuoden 2007 ennenaikaissa vaaleissa puolue sai 30,7 % äänistä ja sijoittui toiseksi. Tymošenkosta tuli uudelleen pääministeri. Hän oli myös ehdokas vuoden 2010 presidentinvaaleissa.
Vuosina 2011–2012 puolueblokit olivat kiellettyjä. Kansan itsepuolustus -puolue liittyi Batkivštšynaan joulukuussa 2011. 
Vuoden 2012 vaaleihin Batkivštšyna muodosti liiton johon kuuluivat Uudistusten ja järjestyksen puolue, Ukrainan kansanliike (Ruh), Arseni Jatsenjukin Muutosrintama, Ukrainan puolesta, Kansan itsepuolustus, Kansalaiskanta (, entinen Mahtava Ukraina) ja kristillissosiaalinen puolue. Ukrainan sosiaalidemokraattinen puolue erotettiin ryhmittymästä koska sitä syytettiin yhteistyöstä hallituksen kanssa. Yhteislistan nimeksi tuli Yhdistynyt oppositio - Isänmaa, ja se keräsi 25,6 % äänistä.
Uudistusten ja järjestyksen puolue ja Muutosrintama liittyivät myöhemmin Batkivštšynaan.
2014 ylimääräiset parlamenttivaalit.
Vuoden 2014 ylimääräisissä parlamenttivaaleissa puolueen kannautus romahti 5,68 prosenttiin, mutta se ylitti yhä viiden prosentin valtakunnallisen äänikynnyksen. Puolue sai yhteensä 19 kansanedustajaa Ukrainan parlamenttiin. Edustajista 17 kertyi puoluelistan saaman valtakunnallisen kannatuksen kautta. Lisäksi kaksi kansanedustajaa voitti paikan vaalipiiristään.
Fafnir (auto)

Fafnir oli saksalainen automerkki, jota valmistettiin Aachenissa vuosina 1908–1926.
Ensimmäisen maailmansodan aikana autotehdas ei valmistanut henkilöautoja sotaoloista johtuen. Vuonna 1920 Fafnir esitteli uuden 471-mallin, jossa oli 1 950 cm³:n moottori. Mallista oli tarjolla myös mekaanisesti ahdetulla moottorilla varustettu versio, jossa oli tehoa 27 kilowattia tavallisen mallin 22 kilowatin sijasta. 471-mallissa kuten kaikissa Fafnir-autoissa oli moottorina nelisylinterinen rivimoottori.
Fafnir-tehdas valmisti autoja käsityönä ilman liukuhihnaa vuonna 1925 vain noin 120 autoa kuukaudessa. Tehtaan kilpailukykyä haittasivat vanhentuneet tuotantomenetelmät, riittämätön osien standardisointi ja korkea autoverotus (ylellisyystuotteena).
Ulkomainen kilpailu lisääntyi 1920-luvulla, koska Saksa oli Yhdysvaltojen painostuksesta luopunut autojen tuontitulleista. Suhteellisen halvat amerikkalaiset autot, kuten T-Ford, tulivat Saksan automarkkinoille.
Fafnir vastasi ulkomaisten mallien kilpailuun alentamalla omien automalliensa hintoja. Tuotantokustannukset eivät kuitenkaan olleet alentuneet, ja Fafnir myi autoja
alle tuotantokustannustensa. Sen seurauksena vuoden 1925 lopussa pankit ottivat velkaantuneen Fafnirin liiketoiminnan valvontaansa, ja vuonna 1926 yhtiö hakeutui konkurssiin.
Kilpa-autoilu.
Fafnirilla oli oma kilpa-ajotiimi jolla oli käytössään seitsemän autoa kuljettajineen, muun muassa Rudolf Caracciola. Yksi autoista ilmaantui Britanniassa kilpailemaan VSCC tapahtumissa.
Kiinalaispeli

Kiinalaispeli () on saksalainen lautapeli, joka on lasten muunnos intialaisesta patsisi-pelistä. Se on peräisin 1800-luvulta. Pelin nimi heijastaa aikakauden kiinalaista pakkomiellettä. Pelistä puuttuu taitoelementtejä ja se on ensisijaisesti tarkoitettu lapsille.
Peli on 2−4 pelaajan peli. Jokaisella pelaajalla on pelin alussa perinteisen kiinalaisen hahmon muotoinen nappula, joka asetetaan samanväriseen kulmaruutuun. Pelissä nappuloita siirretään pelilaudalla ja laudan keskiruutua kohti nopanheittojen mukaan.
Käytetyissä erikoisnoppissa on neljä pelinappuloita vastaavalla värillä merkittyä sivua ja kaksi valkoista sivua. Pelaaja voi siirtyä yhden askeleen eteenpäin, jos noppasta tulee oma väri. Jos valkoinen sivu ilmestyy, noppaa heitetään uudelleen. Jos noppa näyttää vastustajan väriä, vuoro siirtyy seuraavalle pelaajalle.
Pelaaja, joka ensimmäisenä saa nappulansa keskiruutuun, voittaa pelin.
Jeesuksen ihmeteot

Jeesuksen ihmeteot tai Jeesuksen tunnusteot ovat evankeliumeissa esiintyviä kertomuksia Jeesuksen suorittamista yliluonnollisista teoista, ihmeparantamisesta, demonien riivaamien ihmisten vapauttamisesta, ihmeistä liittyen luonnonvoimiin ja kuolleista herättämisestä.
Evankeliumeiden mukaan Jeesus suoritti maanpäällisen elämänsä aikana ihmeitä kulkiessaan Galileassa ja Juudeassa. Ihmiset, jotka näkivät ihmeet, lähtivät suurin joukoin seuraamaan häntä. Seuraajia oli jopa 5000. Jeesusta myös epäiltiin ja pilkattiin evankeliumeissa ihmeteoista. Tulkintojen mukaan Jeesus teki suurimman osan ihmeistä myötätunnosta syntisiä ja kärsiviä kohtaan tai todistaakseen olevansa Jumalan Poika.
Antiikin aikana erilaisia ihmekertomuksia oli liikkeellä runsaasti, ja myös Vanhan Testamentin kertomuksissa ihmeitä tekevät mm. Mooses, Elia ja Elisa. Antiikin ihmisille ihmeet olivat siis todellisuutta. Ensimmäisellä vuosisadalla eläneille ihmisille uskominen Jeesuksen ihmeisiin sai heidät kääntymään kristinuskoon. Monille nykyajan ihmisille uskominen yliluonnollisiin ihmeisiin on kuitenkin ongelmallista.
Kristityille Jeesuksen ihmeisiin uskominen on keskeinen osa uskoa, ja ihmeiden teko on erottamaton osa Jeesuksen persoonaa ja toimintaa.
Apostoli Johannes kuvailee evankeliuminsa lopussa Jeesuksen teot sanoen, "On paljon muutakin, mitä Jeesus teki; ja jos se kohta kohdalta kirjoitettaisiin. luulen, etteivät koko maailmaan mahtuisi ne kirjat, jotka pitäisi kirjoittaa." Yhtenä ihmeellisenä asiana voidaan pitää Jeesuksen synnitöntä elämää, johon Heprealaiskirje viittaa ja kristinuskossa sillä on tärkeä rooli uskon kautta ("sola fide") saatavassa vanhurskaudessa.
Kritiikki.
Teologit ovat useiden vuosisatojen ajan kiistelleet ihmekertomusten historiallisuudesta ja kannattajia on sekä puolesta että vastaan. Kriittisimpien teorioiden mukaan evankeliumeissa esitetty Jeesus on paljon muuta kuin todellinen, historiallinen Jeesus. Joidenkin näkemysten mukaan evankeliumien kuvaukset ihmeistä perustuvat joko vahvasti liioiteltuihin tai väärinymmärrettyihin silminnäkijäkertomuksiin tai ne on lisätty evankeliumeihin, jotta Jeesus voitiin rinnastaa kreikkalais-roomalaisessa kulttuurissa tunnettuihin ihmeidentekijöihin. Ihmekertomusten puolustajat pitävät kuitenkin näiden teorioiden perusteluita ja todisteita heikkoina.
Hansa (auto)

Hansa oli saksalainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1905–1961. Hansa oli osa Borgward-autotehdasta, joka sijaitsi Bremenissä. Autotehtaan muut automerkit olivat Borgward, Lloyd ja Goliath.
Toisen maailmansodan jälkeen Borgward-autotehtaan tuotanto alkoi uudestaan. Vuonna 1949 tehdas esitteli ensimmäisen sodan jälkeen suunnitellun uuden saksalaisen auton Hansa 1500:n.
Vuonna 1951 Borgward esitteli ison kuusisylinterisen Hansa 2400 -mallin, jonka valmistus alkoi seuraavana vuonna. Vuosina 1958-1961 Borgward-yhtymä valmisti pienehköä Hansa 1100 -mallia, jota se oli aiemmin vuodesta 1957 elokuuhun 1958 valmistanut Goliath 1100 -nimisenä.
Vuonna 1961 loppui Hansan ja kaikkien muidenkin Borgward-yhtymän autojen valmistus. Tosin yhtymälle jäi vielä pesänselvityksen jälkeen varoja, joten konkurssi oli kyseenalainen. Borgwardin konkurssin jälkeen pienyritykset hankkivat varastoista osia ja kokosivat niistä vielä 487 autoa.
Alquerque

Alquerque espanjalaisten antama nimi lautapelille, jonka toivat maahan keskiajalla arabit Lähi-idästä.Pelin alkuperä juontaa 3 000 vuoden takaiseen Egyptiin. Peli muistuttaa nykyistä tammea.
Gomoku

Gomoku eli gobang on japanilainen lautapeli, jota pelataan go-nappuloilla. Se tunnetaan myös nimillä Go-Moku tai ehkä viisi rivissä? 
Tammilaudalla ja -nappuloilla pelattava saman tapainen peli on go-mokutammi.
Lloyd (auto)

Lloyd oli vuosina 1950–1961 valmistettu saksalainen automerkki. Muut Borgwardin autotehtaan merkit olivat Borgward, Goliath ja Hansa. Tehdas sijaitsi Pohjois-Saksan Bremenissä ja sen virallinen nimi oli "Lloyd Motoren Werke GmbH".
Sodan jälkeen valmistetut Lloyd-autot olivat pikkuautoja, joissa oli kaksi- tai nelisylinterinen moottori. Kaikissa malleissa oli kaksitahtinen moottori vuoteen 1957 saakka, minkä jälkeen tehdas siirtyi nelitahtimoottoristen autojen tuotantoon. Kaikissa vuosina 1958–1961 valmistetuissa Lloyd-autoissa oli nelitahtinen moottori.
Pula-ajan sodanjälkeisessä Lloyd 300:ssa oli puukori. Teräskoriset Lloyd 400 -autot tulivat tuotantoon vuosina 1953–1954. Niitä myytiin Länsi-Saksassa melko paljon 1950-luvulla, Volkswagenin ja Opelin jälkeen kolmanneksi eniten.
Vuonna 1957 esiteltiin Lloyd Alexander, joka oli melko nykyaikainen pikkuauto. Siinä oli tavaratilan kansi, sisäänvedettävät kampi-ikkunat (liukuvien sijasta) ja nelivaihteinen täysin synkronoitu vaihteisto. Tehoa oli 18,5 kilowattia.
Lloyd Alexander -mallilla on yhteys Suomeen, sillä auton maahantuoja Laatuvaunu kokosi Suomessa valmiista osista noin tuhat Lloyd Alexander -autoa.
Vuonna 1959 Borgward alkoi valmistaa Lloyd Arabellaa, jossa oli nelitahtinen vesijäähdytteinen 897 cm³ nelisylinterinen bokserimoottori. Moottorin teho oli 28 kW /4 800 (DIN). Suurin oli vääntömomentti 60,8 Nm /2 500. Moottorin oli suunnittellut Erich Übelacker.
Tehdas ajautui konkurssiin vuonna 1961.
Goliath (auto)

Goliath oli vuosina 1928–1961 valmistettu saksalainen automerkki, yksi neljästä Borgwardin automerkistä. Muut merkit olivat Borgward, Hansa ja Lloyd. Tehdas sijaitsi Bremenissä.
Ensimmäiset Goliath-autot olivat kolmipyöräisiä autoja, keskikokoisia autoja ja kuorma-autoja. Ensimmäinen Goliath-merkkinen henkilöauto oli Goliath Pionier vuonna 1931. Siinä oli kolme pyörää ja yksisylinterinen moottori. Vuoteen 1934 mennessä Pionier-mallia oli valmistettu 4 000 kappaletta.
Toisen maailmansodan jälkeen Goliath-henkilöautoissa oli tavallisesti etuveto, kaksi ovea ja pieni, usein kaksitahtinen vesijäähdytteinen moottori. Nelitahtisiin moottoreihin Borgward-tehdas siirtyi 1950-luvun loppupuolella.
Tekniikan Maailma 1/1958 esitteli Goliath 1100-mallia koeajossa. Goliath 1100:ssa oli 4-sylinterinen nelitahtinen moottori, ja sitä valmistettiin vuosina 1957–1958. Goliath-merkkiä ilmeisesti rasitti kaksitahtisten ja kolmipyöräisten autojen mielikuva kuluttajien silmissä, joten Goliath 1100 siirrettiin Hansa-merkin alle elokuusta 1958 lähtien.
Goliath rakensi myös pieniä kolmipyöräisiä pakettiautoja, esimerkiksi etuvetoisia Goliath Tempoja ja takavetoisia Goliath Goli Kastenwageneja. Niissä oli kaksisylinterinen kaksitahtinen rivimoottori, iskutilavuudeltaan 493 cm³, tehoa 11 kilowattia. Pieni moottori antoi vain 65 km/t huippunopeuden.
Borgward-tehdas meni konkurssiin 1961, jolloin Goliath-autojen tuotanto päättyi.
Ratsastuksen maailmanmestaruuskilpailut

Ratsastuksen maailmanmestaruuskilpailut () ovat Kansainvälisen ratsastajainliiton FEI:n joka neljäs vuosi järjestämät ratsastusurheilun maailmanmestaruuskilpailut. Ensimmäistä kertaa ne pidettiin vuonna 1990. MM-kilpailut toimivat joidenkin lajien osalta myös olympiakarsintoina.
Ratsastuksen maailmanmestaruuskilpailuissa on edustettuna kahdeksan FEI:n hallinnoimasta kymmenestä lajista. Mukana ovat esteratsastus, kouluratsastus, kenttäratsastus, matkaratsastus, reining, valjakkoajo, vikellys sekä vammaisratsastus. FEI:n lajeista hevospallossa ja tent peggingissä järjestetään omat maailmanmestaruuskilpailut.
Vuoden 2014 MM-kilpailuihin Ranskan Normandiassa osallistui 75 maata ja 971 kilpailijaa.
Suomalaismitalistit.
Hopeaa
Pronssia
Benjamin Peltonen

Niclas Benjamin Peltonen (s. 15. huhtikuuta 1997) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä, joka tuli alun perin tunnetuksi kuvien jakopalvelu Instagramista, jossa hänen vuonna 2012 avaamallaan profiililla on lähes 300 000 seuraajaa.
Ura.
Benjamin solmi toukokuussa 2014 levytyssopimuksen Warner Music Finland -levy-yhtiön kanssa. Hän julkaisi ensimmäisen singlensä ”Underdogs” 8. syyskuuta 2014. Se menestyi Suomessa kohtalaisesti sijoittuen muun muassa singlelistan kymmenenneksi. Maaliskuussa 2015 kappale soittolistattiin myös espanjalaiselle Los 40 Principales -radiokanavalle. Peltosen ensimmäinen EP "Square One" julkaistiin toukokuussa 2015.
Yle Areenassa esitettiin kevään 2015 aikana Peltosesta kertova 20-osainen dokumenttisarja "Alaston päiväkirja: Benjamin Peltonen". Yle TV2 esitti samannimisen pitkän dokumentin hänestä 3. toukokuuta 2015.
Esikoisalbuminsa "Fingerprints" Peltonen julkaisi 15. huhtikuuta 2016. Albumi nousi Suomessa Suomen virallisen albumilistan 17. sijalle. Espanjan albumilistalla se nousi kolmanneksi.
Syksyllä 2016 hän kilpaili MTV3-kanavan "Tähdet, tähdet" -kilpailussa, jossa kilpailijat esittivät viikoittain vaihtuvan musiikkigenren mukaisia kappaleita. Hän putosi kilpailusta juuri ennen semifinaalia ja sijoittui kilpailussa neljänneksi.
Elokuussa 2018 hän julkaisi ensimmäisen suomenkielisen singlensä ”Naarmuja”. Kappaleella on mukana myös rap-artisti Ibe. ”Naarmuja” ja sitä seurannut ”Juon sut pois” -single striimasivat platinaa. Alkuvuoteen 2020 mennessä oli julkaistu myös neljä muuta suomenkielistä singleä, jotka kuitenkin menestyivät huonommin.
Elokuussa 2020 julkaistu ”WWW”-kappale oli ensimmäinen single syyskuussa 2020 julkaistulta "Someveteraani"-konseptialbumilta. Albumin teemoja ovat muun muassa Peltosen historia ”sometähtenä” sekä 2020-luvun internetin ilmiöt ja haasteet.
Kesällä 2022 julkaistu ”Gay”-kappale kasvoi isoksi ilmiöksi Tiktok-palvelussa. Siitä julkaistiin palvelussa aluksi vain kertosäe, jonka jälkeen yleisö alkoi vaatia siitä kokonaista versiota. Kokopitkä versio kappaleesta ja musiikkivideo tuotettiin valmiiksi yhden päivän aikana.
Peltonen osallistui Uuden Musiikin Kilpailuun 2023 kappaleella ”Hoida mut”, mutta sijoittui kilpailussa viimeiselle sijalle.
Yksityiselämä.
Peltonen syntyi Turussa vuonna 1997, mutta kasvoi Kaarinassa. Hänen vanhempansa halusivat, että hän kävisi ruotsinkielistä koulua Turussa. Vuonna 2014 hän julkaisi ensimmäisen singlensä "Underdogs", ja muutamaa vuotta myöhemmin Peltonen päätti lopettaa lukion, Katedralskolanin, keskittyäkseen täysin musiikkiin. 3. heinäkuuta 2021 järjestetyssä Pride Helsinki -juhlakonsertissa esiintynyt Benjamin ilmoitti suorassa lähetyksessä olevansa homoseksuaali. Hän on joulukuussa 2022 julkisesti kertonut, että hänellä on poikaystävä.
Underdogs

”Underdogs” on Benjamin Peltosen kappale hänen keväällä 2015 julkaistulta EP:ltä "Square One". Warner Music Finland julkaisi kappaleen Peltosen ensimmäisenä singlenä 8. syyskuuta 2014. ”Underdogs” sai ensisoittonsa radiossa YleX-kanavalla perjantaina 5. syyskuuta 2014 ja se oli viralliseen julkaisuunsa saakka kanavalla soitossa yksinoikeudella. Kappaleen on säveltänyt, sanoittanut ja tuottanut Joonas Angeria.
Artisti on kuvaillut kappaleen olevan tunnelmaltaan positiivinen ja energinen. Hänen mukaansa sanoitus kertoo siitä, että ”vaikka tuntuisi siltä että ei kuulu joukkoon, niin voi päästä vaikka kuinka pitkälle”.
Cottereau

Cottereau oli vuosina 1898–1911 valmistettu ranskalainen automerkki. Veljekset Louis ja Henri Cottereau perustivat vuonna 1891 Ranskan Dijoniin tehtaan, jossa valmistettiin ensin polkupyöriä sekä sittemmin myös autoja ja moottoripyöriä. Louis Cottereau oli ranskalainen kilpapyöräilijä.
Ensimmäisessä Cottereaussa oli ilmajäähdytteinen 1272 cm³ V2-moottori, teho 3,5 kilowattia. Vuonna 1912 Cottereau-autotehtaan osti Construction Industrielles Dijonaises, joka lopetti Cottereau-automerkin jo seuraavana vuonna ja alkoi sen sijasta valmistaa uuden omistajan mukaan nimettyjä CID-autoja. Näiden CID-autojen valmistus kuitenkin loppui jo vuonna 1914 konkurssin myötä. Jäljellä olevista osista koottiin vielä muutama sata autoa konkurssipesän laskuun, jälleen Cottereau-merkkisinä.
Gräf &amp; Stift

Gräf &amp; Stift oli itävaltalainen teollisuusyritys, joka valmisti autoja vuodesta 1902. Tehdas valmisti henkilöautoja vuoteen 1938 ja kuorma- sekä linja-autoja vuoteen 2001 asti, vuodesta 1971 osana MAN AG:ta.
Gräf &amp; Stift -tehtaan perustivat veljekset Carl, Heinrich ja Franz Gräf sekä Josef Hans Stift Wienissä vuonna 1902. Perustajista Franz Gräf oli jo vuonna 1897 valmistanut etuvetoisen auton "voituretten", jossa oli yksisylinterinen DeDion-moottori. Se on maailman ensimmäinen etuvetoinen auto.
Tehdas valmisti kaksi- ja nelisylinterisiä autoja vuoteen 1907 saakka. Gräf &amp; Stift -autot olivat ylellisiä ja kalliita.
1930-luvulla Gräf &amp; Stift alkoi myös valmistaa kuorma-autoja ja linja-autoja. Vähitellen niiden tuotanto syrjäytti henkilöautojen tuotannon, joiden valmistus loppui vuonna 1938. Kuorma-autojen ja linja-autojen tuotanto jatkui vuoteen 2001. 
Itävalta-Unkarin arkkiherttua Frans Ferdinand istui Gräf &amp; Stiftin valmistamassa autossa Double Phaeton (engine no. 287), kun hänet ammuttiin 1914. Auto on näytteillä Wienissä Heeresgeschichtliches Museumissa.
Katja Karjalainen

Katja Karjalainen (s. 3. huhtikuuta 1962) on suomalainen vammaisratsastaja, joka kilpailee kouluratsastuksessa. Hän on edustanut Suomea vuosien 2008 ja 2012 kesäparalympialaisissa. Lontoossa vuonna 2012 Karjalainen voitti hopeaa kouluratsastuksen 1b-luokan vapaaohjelmassa hevosella Rosie. Hän on myös saavuttanut pronssia MM- ja EM-kilpailuissa.
Karjalainen aloitti ratsastuksen yhdeksänvuotiaana. Vuonna 1988 hän sairastui harvinaiseen vaskuliittiin, jonka vuoksi hän halvaantui osittain. Hän aloitti ratsastuksen uudelleen vuonna 1996 ja osallistui ensimmäisiin paralympialaisiinsa vuonna 2008 Hongkongissa, missä järjestettiin Pekingin paralympialaisten ratsastuskilpailut. Pekingin paralympialaisissa Karjalainen sijoittui neljänneksi.
Oksennuspussi

Oksennuspussi, kansankielessä myös yrjöpussi, on yleensä voimapaperista tai muovista valmistettu pussi, joita on usein saatavilla paikoissa ja tilanteissa, joissa oksentamiseen johtava pahoinvointi on yleistä. Tällaisia paikkoja ovat muun muassa julkiset kulkuneuvot, kuten lentokone. Linja-autoissa oksennuspussit olivat yleisiä, kunnes linja-autot kehittyivät siten, etteivät ne enää tärise siten, että fyysinen matkapahoinvointi on hyvin yleistä.
Apsley Cherry-Garrard

Apsley George Benet Cherry-Garrard (2. tammikuuta 1886 Bedford, Bedfordshire – 18. toukokuuta 1959 Piccadilly, Middlesex) oli brittiläinen tutkimusmatkailija. Hän tuli tunnetuksi Edward Wilsonin ja Henry Bowersin kanssa Etelämantereen Crozierinniemelle suuntautuneesta naparetkestä kesäkuussa 1911. Retken tarkoitus oli tuoda muutama keisaripingviinin muna tutkittavaksi lintutieteilijöille. Retkikunta saavutti tavoitteen, mutta tieteilijöille vuonna 1913 luovutetut kolme munaa eivät tutkijoita kiinnostaneet.
FS Amiral Baudin (1883)

Amiral Baudin oli Ranskan laivaston vuonna 1883 vesillelaskettu Amiral Baudin -luokan ironclad-taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin lokakuussa 1879. Alus laskettiin vesille 5. kesäkuuta 1883 ja se otettiin palvelukseen joulukuussa 1888.
Palvelus.
Alus romutettiin vuonna 1910.
FS Formidable (1885)

Formidable oli Ranskan laivaston vuonna 1885 vesillelaskettu Amiral Baudin -luokan ironclad-taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin syyskuussa 1879. Alus laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1885 ja se otettiin palvelukseen helmikuussa 1889.
Palvelus.
Vuonna 1890 alus oli havaintopallojen käyttö kokeissa, joissa tutkittiin mahdollisuuksia käyttää havaintopalloja aluksen tykistön tulenjohdossa. Toukokuussa 1891 alus siirrettiin Välimeren laivueen lippulaivaksi. Alus siirrettiin vuonna 1898 Brestiin Atlantin laivueeseen. Alus romutettiin vuonna 1910.
Paavo Honkamäki

Paavo Honkamäki () oli suomalainen näyttämöpäällikkö ja näyttelijä, jolla oli useita pieniä rooleja suomalaisissa elokuvissa 1930-luvun lopulta 1960-luvun alkuun. Hän työskenteli lähes 40 vuotta Suomi-Filmin rekvisiittavarastonhoitajana sekä kuvauskaluston ja henkilöstön autonkuljettajana. 1940-luvulla Honkamäki toimi myös kuvausryhmän jäsenenä.
Arquebuse-luokka

Arquebuse-luokka oli Ranskan laivaston vuosina 1902-1904 valmistettujen 20 hävittäjän muodostama alusluokka. Luokan alukset olivat käytössä ensimmäisessä maailmansodassa, jonka aikana kaksi aluksista tuhoutui.
Suunnittelu.
Vuoden 1900 alussa Augustin Normand toimitti laivastolle kahden uuden alustyypin suunnitelmat, joissa kummassakin aluksen vesirajan pituus oli kasvatettu 56,30 metriin. Muuten alusten runko ja propulsiojärjestelmä vastasi aiempia aluksia. Ensimmäinen oli suojattu brittien käyttämiä 12 naulan ja 9 naulan tykkien tulelta ja varustettu siten "panssaroidulla laatikolla" (). Aluksen runko sekä konehuoneiden etummainen ja viimeinen laipio olivat 50 millimetrin levyä ja kansi 17 millimetrin levyä. Massan kasvua kompensoitiin leventämällä alusta 6,3 metristä 6,75 metriin. Niiden uppouma oli kuitenkin suurempi ja nopeus laski 25 solmuun.
Toinen esitys oli nopeampi alus, jonka nopeus oli 28 solmua ilman lisäsuojaa. Kummassakin suunnitelmassa koneiston tehoa kasvatettiin 6 300 hevosvoimaan ottamalla käyttöön tehokkaammat kattilat ja tehokkaampi jäähdytys. Koneiston paino kasvoi kolme prosenttia.
Suurinpiirtein samanaikaisesti Service Technique esitteli suunnitelmansa suurennetusta Durandal-luokasta. Suunnitelmassa aluksen pituus oli 66 metriä, leveys 6,5 metriä ja syväys 2,05/3,30 metriä. Uppouma oli 400,8 tonnia. Aluksella olisi moottoritilan etupuolella kolme kattilaa, jotka tuottaisivat 8 000 hevosvoimaa ja 30 solmun nopeuden. Aluksilla olisi 45 tonnia hiiltä. Alusten aseistukseksi esitettiin kolmea erilaista tykkiaseistusta.
Conseil des Travaux keskusteli 24. huhtikuuta 1900 esityksistä, jotka kumpikin hylättiin. Perusteena oli "Durandalin" ja "Hallebarden" koeajoissa saadut tulokset, joihin laivasto oli hyvin tyytyväinen.
Alukset.
Vuoden 1900 laivasto-ohjelmassa tilattiin ensimmäiset kymmenen alusta, joiden kölit laskettiin 1900-1901. Vuoden 1901 laivasto-ohjelmassa tilattiin seuraavat kymmenen alusta, joiden kölit laskettiin 1901-1902. Koeajoissa alukset olivat vuosina 1902-1904.
Hintaseuranta.fi

Hintaseuranta.fi on suomalainen hintavertailusivusto, jossa käyttäjä voi verrata tuotteita hinnan, toimitusnopeuden ja arviointien perusteella. Sivusto lanseerattiin vuonna 2000 ja sivustolla on viikoittain yli 170 000 kävijää. Aktiivisia tuotteita on noin 500 000 ja yksittäisiä hintoja noin 1 280 000.
Hintaseuranta.fi-palvelun omistaa nykyisin ePrice Oy.
Lokakuussa 2019 Sanoma Media Finland myi Hintaseuranta.fin ePrice Oy:lle.
Historia.
Hintaseuranta.fi on alun perin lähtöisin Mikrobitti-lehden verkkosivujen hintaseuranta osiosta, jossa oli vertailtavana tietokonekomponenttien hintoja eri kaupoissa.
FS République (1902)

République oli vuonna 1906 valmistunut Ranskan laivaston République-luokan pre-dreadnought-taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin joulukuussa 1901. Alus laskettiin 4. syyskuuta 1902 vesille ja otettiin palvelukseen 12. tammikuuta 1907.
Palvelus.
Palvelukseen oton jälkeen alus oli avomerikokeissa. Nopeustesteissä alus saavutti 19,15 solmun nopeuden ollen siten reilua solmua sopimuksen vaatimuksia nopeampi. Liityttyään laivastoon 15. helmikuuta 1907 alus voitti vuotuisen tykistökilpailun. Se oli 5. marraskuuta Ranskan Välimeren laivueen 1. viirikössä, jonka muut alukset olivat vara-amiraali Germinetin lippulaiva "Patrie" ja "Suffren".
Jouaninlahdella pidetyssä harjoituksessa 16. helmikuuta 1910 "Patrien" torpedoputki laukesi ja torpedo osui "Républiqueen", joka vaurioitui. Alus oli 25. syyskuuta 1911 laiturissa Toulonissa, kun lähistöllä olleella "Libertéllä" tapahtui räjähdys. Alukseen osui räjähtäneestä aluksesta irronnut 37 tonnin osa panssarointia tykkitornin taakse. Aluksella sai surmansa 23 miestä.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa elokuussa 1914 alus oli Välimerellä 2. laivueen 1. viirikössä, jonka muut alukset olivat "Vérité" ja "Patrie". Viirikkö suojasi seisemän matkustaja-alusta, joilla kuljetettiin 7 300 XIX armeijakunnan sotilasta, Algeriasta Eurooppaan.
Pääosan sodasta laivasto oli valvomassa Otranton saartoa. Alus osallistui Antivarin taisteluun, jossa yllätetty Itävalta-Unkarin laivaston risteilijä "SMS Zenta" upotettiin. Alus suojasi "Gauloisin" kanssa Gallipolin evakuointia tammikuussa 1916. Saman vuoden lopulla alus osallistui Salonikan operaatioihin.
Sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin 1919 sisaraluksensa kanssa reserviin. Alus siirrettiin 2. lokakuuta telakalle, missä kaksi 305 millimetrin tykkitornia poistettiin. Alus poistettiin 21. toukokuuta 1921 ja alusrekisteristä 29. kesäkuuta. Alus myytiin romutettavaksi vielä samana vuonna. Se siirrettiin marraskuussa romutettavaksi Savonaan.
Andaandi

Andaandi eli dongolawi on Sudanin pohjoisosassa puhuttu uhanalainen nubialainen kieli. Sitä puhui vuonna 1996 äidinkielenään 180 000 ihmistä, ja määrä on laskusuunnassa puhujien siirtyessä yhä enemmän käyttämään sudaninarabiaa.
Andaandi on läheistä sukua Egyptissä puhutulle kenzin kielelle, ja joskus kielistä käytetään yhteisnimitystä "kenzi-dongolawi" tai "kenuzi-dongola". "Ethnologue" luokitteli kenzin ja dongolawin alun perin saman kielen murteiksi, mutta helmikuussa 2012 luokittelua muutettiin ja kielille määriteltiin omat erilliset kielikoodit.
Andaandin puhujat käyttävät itse kielestään nimeä "andaandi". Kansainvälisesti käytetään myös arabiankielistä nimitystä "dongolawi" (), joka viittaa muinaiseen Dongolan kaupunkiin.
Ugrilaiset kansat

Ugrilaiset kansat on perinteinen yhteisnimitys ugrilaisia kieliä puhuville hanteille, manseille ja unkarilaisille. Hantit ja mansit asuvat Länsi-Siperiassa Uralin itäpuolelta Objoen varsille ulottuvalla alueella. Myös unkarilaisten esi-isien oletetaan eläneen tämän alueen läheisyydessä. Nykyisille asuinsijoilleen Keski-Euroopassa Tonavan alueella unkarilaiset saapuivat vasta varhaiskeskiajalla.
Uusin kielitieteellinen tutkimus asettaa kyseenalaiseksi perinteisen oletuksen että hantin, mansin ja unkarin kielet juontuisivat yhteisestä kanta-ugrilaisesta kielestä, sillä ugrilaiset kielet ovat erittäin epäyhtenäinen ryhmä. Erot ovat huomattavia sekä äänteistössä että kielten rakenteissa. Muun muassa sijojen lukumäärä vaihtelee kolmesta (pohjoishanti) yli kahteenkymmeneen (unkari). Tästä huolimatta ugrilaisia kieliä tulee pitää keskenään melko läheisinä sukukielinä, sillä ne jakavat joukon morfologisia innovaatioita ja niissä esiintyy myös toista sataa yhteistä sanavartaloa.
Unkarilaiset ovat suurin uralilainen kansa ja heidän lukumääräkseen arvioidaan 14 500 0000. Hantit ja mansit ovat hyvin pieniä kansoja; hanteja on noin 31 000 ja manseja noin 12 000 henkeä. Hantien ja mansien yhteisnimitys on obinugrilaiset kansat.
Sanaa "ugri" on vanhoissa slaavilaisissa teksteissä käytetty vastineena kreikkalaisten lähteiden sanalle "türk" (Τούρκοι). Se saattaa pohjautua samaan turkkilaiseen heimonnimeen, "onogur", kuin Unkarin nimikin. Unkarilaisilla oli kaukaisessa historiassa paljon yhteyksiä turkkilaisiin heimoihin, ja unkarin kielessä on lainasanoja turkkilaisista kielistä.
Kenzin kieli

Kenzi on nubialainen kieli, jota puhutaan Etelä-Egyptissä muun muassa Assuanin ja Kom Ombon kaupungeissa. Sitä puhui vuonna 2006 äidinkielenään 450 000 ihmistä, mutta puhujamäärä on laskusuunnassa väestön siirtyessä käyttämään yhä enemmän arabian kieltä.
Kenzi on läheistä sukua Sudanissa puhutulle andaandin eli dongolawin kielelle, ja joskus kielistä käytetään yhteisnimitystä "kenzi-dongolawi" tai "kenuzi-dongola". "Ethnologue" luokitteli kenzin ja dongolawin alun perin saman kielen murteiksi, mutta helmikuussa 2012 luokittelua muutettiin ja kielille määriteltiin omat erilliset kielikoodit.
Tumzabt

Tumzabt on Algeriassa M’zabin laaksossa puhuttu berberikieli. Sitä puhuu äidinkielenään 150 000 ihmistä.
Tumzabtia voidaan kirjoittaa arabialaisilla, latinalaisilla tai tifinagh-kirjaimilla.
Herland

Herland on Charlotte Perkins Gilmanin kirjoittama feministinen utopiaromaani vuodelta 1915. Romaani kertoo kolmen miestutkimusmatkailijan löytämästä syrjäisestä maasta, jota asuttavat naiset ja josta miehet ovat kuolleet sukupuuttoon. Kirjassa on poikkeuksellista on selkeä lihansyönnin ja tehotuotannon vastustaminen.
Suomennetussa teoksessa on kääntäjä Ville-Juhani Sutisen kirjoittama esipuhe ja liitteenä bengalilaisen feministin Begum Rokeya Sakhawat Hossainin (1880–1932) novelli Sulttaanittaren uni (1901).
Juhani Ikonen (toimittaja)

Mikko Juhani Ikonen (3. joulukuuta 1934 Sippola – 7. syyskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen taloustoimittaja. Hän oli viimeksi Yleisradion palveluksessa vuoteen 1992, jolloin hän jäi eläkkeelle suivaantuneena siitä, että Yleisradio kehotti vanhempia toimittajia antamaan tilaa nuoremmille.
Ikosen ura alkoi paikallislehdestä. Hän siirtyi sitten "Kauppalehteen", sieltä taloustoimituksen päälliköksi ensin "Helsingin Sanomiin" ja sitten "Uuteen Suomeen". Yleisradioon hän meni Radiouutisiin, jossa hän myös kävi käsiksi talousjuttuihin. 1980-luvulla hän oli julkisuudessa muun muassa television "Jälki-istunto"-ohjelmassa ja muissa ajankohtaisohjelmissa. Huomiota herättäneessä juttusarjassaan "Kauppalehdessä" 1963 Ikonen paljasti pienten konepajojen myyntiyhtiön Mekesin talouskiemuroita. Hän sai vuonna 1972 radion taloustoimittajan työstään tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon yhdessä Esko Seppäsen ja Reijo Rajamäen kanssa.
Ikosen puoliso oli uutistenlukija Eva Polttila. Ikonen kuoli lyhyen aikaa sairastettuaan 7. syyskuuta 2014.
Lisinopriili

Lisinopriili (C21H31N3O5) on peptidomimeetteihin kuuluva eli peptidien toimintaa matkiva orgaaninen yhdiste. Yhdiste kuuluu niin kutsuttuihin ACE-estäjiin ja sitä käytetään lääkkeenä korkean verenpaineen ja sydämen vajaatoiminnan hoidossa.
Fysikaaliset ja kemialliset ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa lisinopriili on valkoista tai hieman kellertävää kiteistä jauhetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja heikommin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin ja etanoliin. Lisinopriili on optisesti aktiivinen ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on –96°.
Vaikutusmekanismi ja käyttökohteet.
Poiketen useista muista angiotensiinikonvertaasin estäjistä lisinopriili ei ole aihiolääke vaan sillä on hyvä biosaatavuus ja se imeytyy hyvin myös suun kautta otettavana tablettina. Yhdiste inhiboi angiotensiinikonvertaasin toimintaa, mikä laskee verenpainetta kahdella mekanismilla. Angiotensiinikonvertaasi hajottaa angiotensiinin lyhyemmiksi verisuonia supistaviksi peptideiksi. Angiotensiinin hajoamisen estyessä verenpaine laskee. Angiotensiinikonvertaasi hajottaa myös bradykiniiniä, jolla on verisuonia laajentava ja siten verenpainetta laskeva vaikutus.
Lisinopriili tuotiin markkinoille vuonna 1988. Lääkeainetta käytetään alentamaan verenpainetta muun muassa diabetestä tai sydämen vajaatoimintaa sairastavilla potilailla. Sitä voidaan käyttää yhdessä muidenkin verenpainetta laskevien lääkkeiden kuten diureettien kanssa.
Haittavaikutukset.
Lisinopriilin aiheuttamia tyypillisiä haittavaikutuksia voivat olla kuiva yskä, väsymys, pääkipu, huonovointisuus, masentunut mieliala ja kutina tai lievä ihottuma.
Synteesi.
Lisinopriilisynteesin lähtöaine on trifluoriasetyyliruojattu lysiini, joka reagoi fosgeenin kanssa muodostaen syklisen happoanhydridijohdannaisen. Tämä happoanhydridijohdannainen reagoi proliinin kanssa muodostaen amidin. Muodostuvan lysyyliproliinin aminoryhmä reagoi pelkistävällä aminoinnilla etyyli-2-okso-4-fenyylibutanoaatin ketoryhmän kanssa ja pelkistimenä reaktiossa käytetään vetyä ja Raney-nikkeliä. Lisinopriilin synteesin viimeinen vaihe on trifluoriasetyyliryhmän hydrolyysi emäksisissä olosuhteissa.
FS Émeraude (S604)

Émeraude (runkonumero S604) on Ranskan laivaston Rubis-luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin DCNS:ltä, missä köli laskettiin 4. maaliskuuta 1983. Se laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1986 ja valmistui 15. syyskuuta 1988.
Palvelus.
Alus oli palveluksessa 2013.
FS Améthyste (S605)

Améthyste (runkonumero S605) on Ranskan laivaston Rubis-luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin DCNS:ltä, missä köli laskettiin 31. lokakuuta 1984. Se laskettiin vesille 14. toukokuuta 1988 ja valmistui 20. maaliskuuta 1992.
Palvelus.
Alus oli palveluksessa 2013.
FS Perle (S606)

Perle (runkonumero S606) on Ranskan laivaston Rubis-luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin DCNS:ltä, missä köli laskettiin 22. maaliskuuta 1987. Se laskettiin vesille 22. syyskuuta 1990 ja valmistui 7. heinäkuuta 1993.
Palvelus.
Alus oli palveluksessa 2014.
FS Tonnerre (L9014)

Tonnerre (runkonumero L9014) on Ranskan laivaston Mistral-luokan maihinnousualus.
Valmistus.
Alus tilattiin tammikuussa 2001 Brestin laivastontelakalta ja Alstrom Marinen Chantiers de l'Atlantiquen telakalta Saint-Nazairesta. Peräosan valmistus aloitettiin 26. elokuuta 2003 Brestin telakalla ja keulaosan valmistus Saint Nazairessa 5. toukokuuta 2004. Alus laskettiin vesille 26. heinäkuuta 2005 ja valmistui joulukuussa 2006. Se otettiin palvelukseen 1. heinäkuuta 2007.
Palvelus.
Aluksen kotisatamana on Toulon.
FS Dixmude (L9015)

Dixmude (runkonumero L9015) on Ranskan laivaston Mistral-luokan maihinnousualus.
Valmistus.
Alus tilattiin 16. huhtikuuta 2009 Chantiers de Saint-Nazairelta, missä köli laskettiin 20. tammikuuta 2010. Se laskettiin vesille 17. syyskuuta 2010. Alus teki ensimmäisen purjehduksensa 26. huhtikuuta 2011 ja saapui Touloniin 13. heinäkuuta. Se otettiin palvelukseen 27. heinäkuuta 2012.
Palvelus.
Aluksen kotisatamana on Toulon.