tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kevätrusokas

Kevätrusokas ("Entoloma vernum") on muun muassa Suomessa kasvava myrkyllinen helttasieni. Sen itiöt ovat punertavat muiden rusokkaiden tapaan. Lakin leveys on yleensä alle 6 cm. Itiöemä on noin 5 cm korkea, heltat irtotyviset ja lakki ruskea. Jalka on hieman lakkia vaaleampi, säikeinen, paksuus noin 5 mm. Tuoksu ja maku ovat miedot.
Laji kasvaa Suomessa yleisenä eteläpainotteisesti nurmikoilla, pihapiireissä, niityillä ja tienvarsilla. Itiöemät ilmestyvät tavallisimmin toukokuussa eli kyseessä on selkeästi kevätsieni. Laji on sirkumpolaarinen: sitä tavataan myös Pohjois-Amerikassa.
Kevätrusokas on huomionarvoinen myrkkysieni, joka voi aiheuttaa puolen vuorokauden nauttimisesta kuluttua pahoinvointia ja oksentelua. Myrkytyksen aiheuttamaa toksiinia ei tunneta (2008).
Holger Liljestrand

Holger Wilhelm Liljestrand (2. elokuuta 1908 Kirkkonummi – 9. maaliskuuta 1997 Lake Worth, Florida) oli suomalainen laivanvarustaja.
Liljestrandin vanhemmat olivat Julius ja Olga Maria Liljestrand. Hän pääsi ylioppilaaksi 1928 ja oli O. W. Hacklin &amp; Co Oy:n palveluksessa Reposaaressa 1930–1937. Hän ryhtyi sitten itsenäiseksi laivanvarustajaksi oli perustamassa "Laiva Oy Esa Ab" ja "Oy Wildfart Ltd" yhtiöitä toimien myös yhtiöiden toimitusjohtajana. Liljestrand oli mukana johtajana, hoitajana (ship manager, operator) tai omistajana myös monissa muissa laivayhtiöissä kuten "Alms Rederi Ab", "Oy Danlin Shipping Ltd Ab", "Himangan Laiva Oy", "Laiva Oy Ellen", "Satakunnan Laiva Oy", "Laiva Oy Saturn" ja "Laiva Oy Kuudes". Liljestrandin henkilökohtainen omistusosuus näissä yhtiöissä oli usein hyvin pieni ja valtaosa Liljestrandin perheen omistuksista oli hänen vaimonsa nimissä. Useat niistä laivayhtiöistä joissa Liljestrand oli mukana tekivät konkurssin ja Merimies-Unioni arvosteli Liljestrandin tapaa hoitaa laivojen miehistöjen asioita.
Liljestrand asui vuodesta 1938 alkaen pääkaupunkiseudulla ja myös hänen toimistonsa oli siellä.
Arttu Saarijärvi

Arttu Saarijärvi (s. 7. elokuuta 1996 Lahti) on suomalainen koripalloilija. Pelipaikaltaan heittävänä takamiehenä tai pienenä laitahyökkääjänä pelaava Saarijärvi edustaa Korisliigassa pelaavaa Kouvoja. Hän on Namika Lahden kasvatti ja edusti seuraa aikaisemmin myös Korisliigassa.
Pelaajaura.
Nuoruus ja Namika Lahti.
Synnyinkaupunkinsa Namika Lahden kasvatti Saarijärvi nousi seuransa B-juniorien SM-joukkueeseen kausiksi 2010–2011 ja 2011–2012. Jälkimmäisellä kaudella joukkue voitti ikäluokan Suomen mestaruuden. Seuraavat kolme kautta, vuodet 2012–2015, Saarijärvi pelasi Namikan A-juniorien SM-sarjajoukkueessa. Lahtelaisen viimeinen kausi nuortensarjoissa oli menestyksekäs: hän pelasi koko kausi huomioiden 31 ja puoli minuuttia ottelua kohden, heitti kahden pisteen heittonsa 61,6 prosentin tarkkuudella, antoi 3,0 syöttöä ja teki 18,3 pistettä ottelua kohden. Joukkue voitti ikäluokan Suomen mestaruuden. Namikan ikäluokkaa, jossa Saarijärvi pelasi, on kutsuttu poikkeuksellisen lupaavaksi. Maaotteluita Saarijärvi pelasi B-nuorissa kolme ja A-nuorissa 14 kappaletta. Kaudella 2014–2015 Saarijärvi nousi myös seuransa miesten edustusjoukkueeseen. Hän debytoi Korisliigassa 1. lokakuuta 2014 ilman pisteitä. Yhteensä Saarijärvi pelasi Korisliigassa kaudella 2014–2015 23 ottelussa keskimäärin kolme ja puoli minuuttia ottelua kohden. Hänen ottelukohtaiset keskiarvonsa runkosarjassa olivat 1,0 pistettä ja 0,4 levypalloa per ottelu. Namika sijoittui runkosarjassa seitsemänneksi ja kohtasi Joensuun Katajan, jolle se taipui 3–2-otteluvoitoin. Saarijärvi pelasi pudotuspeleissä kahdessa ottelussa muttei tehnyt pisteitä.
Kouvot.
Hieman Namikan kauden päättymisen jälkeen toukokuussa 2015 Saarijärvi ja Kouvot tekivät kolmivuotisen sopimuksen. Heti ensimmäisellä kaudella Kouvot voitti Suomen mestaruuden. Viimeisellä kaudella Kouvoissa 2018–2019 joukkue eteni aina finaaleihin asti, mutta päätyi hopeasijalle.
Saarijärvi valittiin Suomen alle 20-vuotiaiden kisajoukkueeseen vuoden 2016 EM-kotikisoihin.
Pelityyli ja ominaisuudet.
Kouvojen päävalmentaja Jyri Lehtonen arvioi Saarijärven tämän siirryttyä seuraan pelipaikoilleen tarpeeksi suurikokoiseksi ja urheilulliseksi pelaajaksi. Puolustuksessa hän pelaa pääasiassa 2- ja 3-paikkojen pelaajia vastaan. Nuoruudestaan johtuen Saarijärvi tarvitsee Lehtosen mukaan huipputasolle lisää voimaa ja itseluottamusta.
Parsan piirikunta

Parsan piirikunta () on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskisen kehitysalueen Narayanin vyöhykkeellä, Kathmandusta satakunta kilometriä lounaaseen. 
Parsan piirikuntaa rajaa etelässä Intian Biharin osavaltio. Luoteessa naapurina on Chitawanin, pohjoisessa Makwanpurin ja idässä Baran piirikunta. 
Parsan piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 601 017 ihmistä (497 219 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 1 353 neliökilometriä ja väestötiheys 444 as./km2. Hallinnollinen keskus on Birgunj (135 904 as., 2011), joka sijaitsee linnuntietä 95 kilometriä Kathmandusta etelälounaaseen.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta ryhmitellään yleensä Nepalin keskiseen alankoon (Terai) kuuluvaksi. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 74,7 % sisällytetään alavampaan trooppiseen ja 25,3 % ylempään trooppiseen kasvillisuusvyöhykkeeseen.
Jumlan piirikunta

Jumlan piirikunta () on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskilännen kehitysalueen Karnalin vyöhykkeellä, linnuntietä noin 350 kilometriä Kathmandusta länsiluoteeseen. 
Jumlan piirikunnan naapurina on lännessä Kalikotin, pohjoisessa Mugun, idässä Dolpan ja etelässä Jajarkotin piirikunta. 
Jumlan piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 108 921 ihmistä (89 427 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 2 531 neliökilometriä ja väestötiheys 43 as./km2. Hallinnollinen keskus oli vuoteen 2014 saakka Kartik Swamin kylä (VDC, 2 186 as. vuonna 2011). Toukokuussa 2014 piirikuntaan muodostettiin sen ensimmäinen kaupunki, joka nimettiin asukasluvultaan suurimman kyläkomitean (VDC) mukaan Chandan Nathiksi. Kaupunki muodostettiin lähekkäisistä kyläkomiteoista (laskennallisesti yhteensä runsas 19 000 as., 2011) ja myös Kartik Swami tuli osaksi uutta kaupunkia.
Piirikunta ryhmitellään usein kokonaisuudessaan Nepalin Keskilännen vuoristovyöhykkeeseen kuuluvaksi. Tarkemmassa ilmastollisessa aluejaottelussa piirikunnasta 25,3 % sisällytetään 
lauhkeaan, 49,7 % subalpiiniseen, 13,9 % alpiiniseen, 3,8 % Transhimalajan ja 7,3 % ylempään vuoristovyöhykkeeseen (nival zone).
Cape Canaveral AFS LC-14

Launch Complex 14 (LC-14) on entinen rakettien laukaisualusta Cape Canaveralin avaruustukikohdassa, Floridassa. Alustalta laukaistiin useita miehitettyjä ja miehittämättömiä Atlas-lentoja, mukaan lukien Friendship 7 -lento, jolla John Glennistä tuli ensimmäinen maan kiertoradalle päässyt yhdysvaltalainen.
Historia.
LC-14 oli ensimmäinen operatiiviseen käyttöön saatu Atlas-laukaisualusta, ja siltä tehtiinkin vuosien 1957–1958 alkuvaiheen koelennot. Alusta oli myös ainoa Atlas-alusta, jolla ei sattunut kantoraketin räjähdystä. LC-14 päätettiin muuttaa avaruuslaukaisuihin soveltuvaksi, ja sille rakennettiin laukaisutorni vuoden 1959 alulla. Ensimmäinen Mercury-lento tehtiin alustalta vielä saman vuoden syyskuussa. Alusta oli ainoa Atlas-laukaisualusta, jolta pystyttiin lisäksi laukaisemaan miehitettyjä lentoja. LC-14:ltä tehtiin vielä MIDAS-satelliittien ja mannertenvälisten ohjusten koelentoja ennen sen siirtoa NASAn käyttöön.
LC-14 tunnetaan NASAn Mercury-Atlas 6 -lennosta, joka kuljetti yhdysvaltalaisen astronautin ensi kertaa kiertoradalle. Alustalta laukaistiin lisäksi kolme muuta miehitettyä Mercury-Atlas-lentoa sekä useita miehittämättömiä Atlas-lentoja. Myöhemmin sitä käytettiin Gemini-ohjelman Atlas-Agena-laukaisuihin.
Alustan käytön päätyttyä se pääsi rapistumaan vuosikymmenten ajan. Lähellä sijaitseva Atlantin valtameri nopeutti metallirakenteiden korroosiota, ja kompleksin punaiset nosturitelineet purettiin turvallisuussyistä 1970-luvulla.
Putous (7. tuotantokausi)

"Putouksen" seitsemäs tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla syksyllä 2015.
Edellisellä kaudella ohjelman juontajana aloittanut Heikki Paasonen jatkoi juontajana myös seitsemännellä kaudella. Kauden näyttelijät julkistettiin 23. syyskuuta 2015. Edelliskauden näyttelijät jatkoivat Niina Koposta ja Antti Holmaa lukuun ottamatta. Lisäksi sarjasta viidennen kauden jälkeen poistunut Riku Nieminen palasi ohjelmaan. Kesken kauden Joonas Nordman ilmoitti jättävänsä "Putouksen" tämän kauden jälkeen.
"Vuoden sketsihahmo" -kilpailun voitti Joonas Nordmanin esittämä Matti Pikkuvanhanen. 
Vuoden sketsihahmokilpailu.
a Kaksi ensimmäistä putoajaa sai jatkaa sketsihahmokilpailussa kakkoshahmolla
Pierre Jallow

Pierre Jallow (s. 8. elokuuta 1979 Gambia) on gambialais-suomalainen koripalloilija.
Jallow syntyi Gambiassa ja harrasti nuorena lentopalloa, mikä auttoi häntä kehittämään ponnistusvoimaansa. Koripallon Jallow aloitti vasta yli 20-vuotiaana. Hän pelasi uransa alussa Yhdysvalloissa, Australiassa, Englannissa ja Skotlannissa. Tammikuussa 2006 Jallow siirtyi Suomeen, Korisliigassa pelanneeseen Kouvoihin. Kaudella 2006–2007 hän edusti Viron pääsarjan BC Kalev/Raplaa ja kaudella 2007–2008 Korisliigaseura Namika Lahtea.
Kaudesta 2009–2010 lähtien Jallow edusti toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Korikobria, Team Uusimaata, Keravan Energia Teamia ja Järvenpään Koripalloseuraa. Kaudella 2014–2015 35-vuotias Jallow pelasi JKS:ssa uransa parhaan I-divisioonakauden, ja lisäksi hän sai Suomen kansalaisuuden alkuvuodesta 2015, mikä herätti kiinnostusta Jallow'ta kohtaan. Hän neuvotteli Korisliigaseurojen kanssa ennen siirtoajan umpeutumista. Lopulta hän päätyi loukkaantumisista kärsineen Loimaan joukkueeseen, joka saavutti kyseisellä kaudella SM-hopeaa.
Jallow palasi JKS:aan kaudeksi 2016–2017.
Marraskuussa 2013 uutisoitiin Nokialla pelatussa ottelussa katsomosta huudellun Jallow'lle rasistisesti.
Hermanninmäki

Hermanninmäki () on Helsingin Hermannin kaupungin­osaan kuuluva alue. Se käsittää suurimman osan Hämeentien ja Hermannin rantatien välisestä alueesta Helsingin itäisessä kantakaupungissa. Erilliseksi osa-alueeksi Hermanninmäki muodostettiin vuoden 2013 alussa. Osa-alueella asui vuonna 2024 noin 5 600 asukasta ja työskenteli vuonna 2022 noin 2 200 ihmistä.
Alueen väkiluku on kasvanut 2000-luvulla Etelä-Hermannin asuinalueen rakentumisen myötä, mikä tuli mahdolliseksi sen jälkeen, kun Helsingin yliopiston eläinlääketieteellinen tiedekunta siirrettiin Viikin kampukselle. Etelä-Hermannin vuonna 2001 hyväksytty asemakaava, joka mahdollisti noin 2 500 asukkaan sijoittumisen alueelle, oli laajin kantakaupunkiin tehty kaava sitten Arabianrannan asemakaavan. Etelä-Hermannin asuinalueen avajaisia vietettiin vuonna 2012, mutta alueelle rakennettiin sen jälkeenkin. Muun muassa entinen suojeltu Valtion margariinitehdas muutettiin loft-asunnoiksi. Muita Hermanninmäkeen kuuluvia huomattavia rakennuksia ovat muun muassa Agroksenmäen holvikellari, Sörnäisten vankila, Sörnäisten kruununmakasiini ja Teurastamo.
HMS Älvsnabben (M01)

HMS Älvsnabben (runkonumero M01) oli Ruotsin laivaston vuonna 1943 valmistunut miinalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin rahtialuksena Göteborgista Eriksbergs Mekaniska Verkstads AB:lta, mistä merivoimat lunasti 1942 aluksen. Alus laskettiin vesille 19. tammikuuta 1942 ja liitettiin laivastoon 8. toukokuuta 1943.
Palvelus.
Alusta modernisoitiin vuosina 1951, 1961, 1966 ja 1972. Vuoden 1951 modernisoinnissa aluksella olleet 20 millimetrin ilmatorjuntatykit korvattiin neljällä 37 millimetrin kunnialaukaustykillä. Muutamaa vuotta myöhemmin korvattiin takakannen kaksi kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä yksiputkisilla 40 mm M/48 -tykeillä. Loput kaksiputkiset 40 millimetrin tykit poistettiin hieman myöhemmin. Vuodesta 1953 alus oli koululaivana tehden kaikkiaan 25 koulutuspurjehdusta. "Älvsnabben" poistettiin 30. kesäkuuta 1982 palveluksesta ja myytiin seuraavana vuonna. Alus romutettiin 1983-1984 Karlskronassa.
Ilpo Okkonen

Ilpo Okkonen (s. 1954) on Oulussa toimiva valokuvaaja, graafinen suunnittelija, mainostoimistoyrittäjä, tietokirjailija ja kirjankustantaja. Koulutukseltaan hän on arkkitehti, ja valokuvaajan työssään hänet tunnetaan erityisesti arkkitehtuurikuvaajana. Hän on kuvittanut ja julkaissut kymmeniä valokuvateoksia, joista Asko Salokorven kanssa 1985 julkaistu "Suomen arkkitehtuuri 1900-luvulla" valittiin maailman kauneimmaksi kirjaksi.
Ilpo Okkonen opiskeli arkkitehdiksi Oulun yliopistossa 1977–1992 ja oli työharjoittelussa Reima ja Raili Pietilän toimistossa 1979. Jo opiskeluaikoina Okkonen perusti Studio 10 Oy:n, jonka kautta Okkonen teki arkkitehtuuri- ja mainosvalokuvausta sekä multivisio-ohjelmia muun muassa Oulun kaupungille ja Oulun yliopistolle. Vuodesta 1993 hänen yrityksenään on ollut Studio Ilpo Okkonen Oy, joka toimii sekä mainostoimistona että valokuvateosten kustantajana. Lisäksi Okkonen on vuodesta 2012 toiminut Oulu3D-yrityksen toimitusjohtajana.
Vuonna 2014 Okkonen kokosi 40-vuotistaiteilijajuhlansa kunniaksi valokuvistaan "Minä näen" -virtuaalinäyttelyn verkkoon.
1990-luvun alussa Okkonen ja hänen vaimonsa Seija toivat Suomeen Iriadamant-intiaaneiksi itseään kutsuvan ranskankielisen kultin, joka piti leiriä Kittilässä. Okkoset olivat mukana liikkeessä, kunnes ryhmä karkotettiin Suomesta ja lopetti pian toimintansa. Okkoset kertoivat asiasta vuonna 2017 radioidussa 11-osaisessa sarjassa "Intiaanit tullee!" Ilpo Okkonen oli keskeisesti mukana neliosaisessa ranskalais-suomalais-belgialaisessa television dokumenttisarjassa "Gaialand" (2022), joka kertoo kultista ja sen huijariksi paljastuneesta johtajasta Norman Williamista.
Yösuunnistus

Yösuunnistus on suunnistamista yöllä. Yösuunnistus käydään pimeässä, jolloin maaston näkemiseen ja kartan lukuun käytetään otsavaloa. Yöllä kompassin käyttö korostuu enemmän kuin päivällä. Suunnassa pysyminen on melko tärkeää yöllä. Reitinvalinnat kannattaa tehdä varmoja reittejä käyttäen, sellaisia joilla näkymä olisi riittävän suuri. 
Yösuunnistuksessa järjestetään kansallisia mestaruuskilpailuja. Laji ei ole EM- eikä MM-kilpailujen ohjelmassa. Tiomilassa ja Jukolan viestissä on sekä yöosuuksia että valoisan osuuksia. 
Suomessa ensimmäiset kansalliset kilpailut yösuunnistuksessa järjestettiin vuonna 1946 Porvoossa. Miesten SM-kilpailuja on järjestetty vuodesta 1955 ja naisten vuodesta 1971.
Ben Haenow

Ben Bernard Haenow (s. 6. tammikuuta 1985 Croydon, Englanti) on englantilainen laulaja. Hän nousi kuuluisuuteen voitettuaan The X Factor -laulukilpailun yhdennentoista tuotantokauden joulukuussa 2014.
Elämä ja ura.
Ben Haenow syntyi 6. tammikuuta 1985 Croydonissa. Hänellä on vanhempi veli nimeltään Alex. Hänen vanhempansa Mick ja Rosanna Haenow erosivat Benin ollessa neljävuotias. 14-vuotiaana Ben kärsi masennuksesta.
Haenow on laulanut yhtyeissä 15-vuotiaasta lähtien ja he perustivat veljensä kanssa rock and roll yhtyeen The Lost Audio vuonna 2006. Ennen The X Factoria hän työskenteli rekkakuskina.
26. kesäkuuta 2014 Haenow otti osaa The X Factorin yhdennentoista tuotantokauden koelauluihin Newcastlessa. Hän lauloi Bill Withersin kappaleen "Ain’t No Sunshine". Tuomarit päästivät hänet yksimielisesti jatkoon. 
Myöhemmin kisassa hänen mentorinaan toimi Simon Cowell.
Haenow ei ollut koko kauden aikana kertaakaan kahden vähiten ääniä saaneen kilpailijan joukossa. Hänet julistettiin kilpailun voittajaksi 14. joulukuuta 2014. Kun äänestystulokset myöhemmin julkaistiin, paljastui, että Haenow oli saanut eniten yleisöääniä neljännestä viikosta kymmenenteen.
15. joulukuuta 2014, päivä voittonsa jälkeen, Haenow julkaisi ”voittajan singlensä”, cover-version OneRepublicin kappaleesta "Something I Need".
Marraskuussa 2015 Haenow julkaisee debyyttialbuminsa, josta on julkaistu lokakuussa 2015 single "Second Hand Heart"
Darling (joki)

Darling on noin 1 545 kilometrin mittaisena yksi Australian kolmesta pisimmästä joesta. Yhdessä nämä kolme jokea muodostavat Murray-Darling-jokialueen, joka on nimetty kahden suurimman joen, Murrayn ja Darlingin mukaan. Darling ja sen sisarjoet sijaitsevat Wentworthin alueella Kaakkois-Australiassa, missä niiden vesi on tärkeä luonnonvara jokialueen asukkaille.
Darlingjoki on kärsinyt sen veden ylikäytöstä ja saasteista, minkä vuoksi se ei joinakin vuosina ole virrannut juuri ollenkaan. Joen vesi on suolaista ja sen laatu on laskeva, mutta vuoden 2010 lisääntyneet sateet ovat toistaiseksi parantaneet Darlingin veden kuntoa.
Arnegi

Arnegi () on kunta Baskimaan Ranskan puoleisessa osassa.
Kunnassa oli vuonna 2012 noin 235 asukasta ja sen pinta-ala on 22 neliökilometriä.
Orreaga

Orreaga () on kunta Nafarroan maakunnassa Baskimaan Espanjan puoleisessa osassa.
Orreaga sijaitsee Espanjaan kuuluvan autonomisessa Navarrassa alueen pääkaupunki Pamplonasta koilliseen lähellä Espanjan Ranskan vastaista rajaa. Alueen korkeus merenpinnasta on 981 metriä ja lähellä kulkee Pyreneiden läpi johtava Roncesvallesin sola eli Puerto de Ibañeta. 
Roncesvallesin solaa on pidetty perinteisesti Roncesvallesin taistelun taistelukenttänä. Taistelu käytiin 15. elokuuta 778 kaarle Suuren jothaman frankkien armeijan jälkijoukkojen ja paikallisten baskien välillä. Taistelu on sittemmin tullut tunnetuksi "Rolandin laulu"-eepoksen kautta, jonka mukaan frankkien vastustajat olivat tosin todellisuuden vastaisesti muslimeja. Vuonna 1130 Pamplonan piispa Sancho de la Rosa rakennutti Orreagaan luostarin ja kylän kirkon rakennutti Navarran kuningas Sancho VII vuonna 1230. Sittemmin kuningas ja hänen vaimonsa Clemencia haudattiin kirkkoon.
Joka vuosi tuhannet pyhiinvaeltajat aloittavat matkansa Orreagasta kohti Santiago de Compostelaa.
Sakari Nupponen

Sakari Nupponen (s. 5. heinäkuuta 1956 Lahti) on suomalainen tietokirjailija ja toimittaja.
Nupponen on työskennellyt kaupunkilehti "Helsingin Uutisten" päätoimittajana 2014–2016 ja kaupunkilehti "Tamperelaisen" päätoimittajana 2012–2014. Nupponen on toiminut myös "Ilta-Sanomien", "Taloussanomien" ja "Talouselämän" toimittajana ja taloustoimittajana sekä "Aamulehden", "Satakunnan Kansan" ja "Ylä-Satakunnan" toimittajana. Nupponen toimi uutis- ja kulttuurilehti "Karjalan" päätoimittajana vuonna 2023.
Nupponen valittiin Suomen Lehtiyhtymässä vuoden 2012 kaupunkijournalistiksi. Vuonna 2014 Olutliitto myönsi hänelle Hyvä Tuomas -palkinnon.
Nupponen on kirjoittanut vuonna 2007 ilmestyneen kirjan "Aikamatka hotelli Viruun". Teos on käännetty myös viroksi. Vuonna 2017 Siltala julkaisi Nupposen kirjoittaman "Salve – 120-vuotias merimieskapakka Helsingin Hietalahdessa" -kirjan. Vuonna 2025 Docendo julkaisi hänen teoksensa "Pizzeria nimeltä Suomi". Se on ensimmäinen kattava kuvaus siitä, miten pizza valloitti Suomen ja arkipäiväistyi.
Länsisuomen Työmies

Länsisuomen Työmies oli Turussa vuosina 1899–1906 ilmestynyt sosialidemokraattinen sanomalehti. Ensimmäinen päätoimittaja oli puuseppä K. F. Hellsten, joka toimi tehtävässä vuosina 1899 ja 1900–1905. FT N. R. af Ursin toimi päätoimittajana vuonna 1900 ja Seth Heikkilä vuosina 1905–1906.
Sanomalehden historia.
Turku oli varhaisimpia työväenliikkeen keskuksia Suomessa Helsingin ja Tampereen ohella. Länsisuomen Työmies perustettiin vuoden 1898 lopulla ja sen ensimmäinen numero ilmestyi 14. tammikuuta 1899.
Yleislakko marraskuussa 1905 johti työväenliikkeen nousuun Suomessa, jolloin työväen lehtien määrä nousi dramaattisesti. Keväällä 1906 sanomalehden nimeksi vaihdettiin aatteellisuutta korostavasti "Sosialisti."
Lehden nimeksi tuli "Demokraatti" vuonna 1919, mutta se vaihtui takaisin "Sosialistiksi" seuraavan vuoden alussa. Lehden nimi muutettiin "Turun päivälehdeksi" vuonna 1951.
Rina De Liguoro

Rina De Liguoro (oikealta nimeltään "Elena Caterina Catardi", 24. heinäkuuta 1892 Firenze – 15. huhtikuuta 1966 Rooma) oli italialainen pianisti ja elokuvanäyttelijä. Häntä on kutsuttu italialaisen mykkäelokuvan viimeiseksi diivaksi.
Tuleva näyttelijä opiskeli pianonsoittoa ja valmistui Napolin San Pietro a Majellan konservatoriosta. Vuonna 1918 hän meni naimisiin elokuva-alalla toimineen kreivi Wladimiro De Liguoron kanssa. Rinan elokuvadebyytti oli pieni rooli Lucio D’Ambran komediassa "La principessa Bebè" (1921). Hänen läpimurtonsa tapahtui Enrico Guazzonin "Messalinan" nimiroolissa vuonna 1923. De Liguoro näytteli myös historiallisten elokuvien "Quo vadis?" ja "Pompejin viimeiset päivät" uusintaversioissa.
1920-luvun loppupuolella De Liguoro työskenteli Saksassa, Itävallassa ja Ranskassa. Tuon ajan elokuvista merkittävimpiä ovat Alexandre Volkoffin "Casanova" (1927) ja Richard Oswaldin "Cagliostron kreivi" (1929). De Liguoron viimeinen italialainen mykkäelokuva oli uusintaversio Francesca Bertinin "Assunta Spinasta" vuonna 1930. Samana vuonna hän siirtyi Hollywoodiin. De Liguoro näytteli Clarence Brownin menestyselokuvassa "Romantiikka" ("Romance") ja Cecil B. DeMillen flopissa "Madam Satan" (molemmat 1930), mutta äänielokuvan tultua työtilaisuudet alkoivat ehtyä. Vuonna 1939 näyttelijä palasi Italiaan, jossa hän esiintyi vielä muutamissa elokuvissa. Niistä viimeinen oli Luchino Viscontin "Tiikerikissa" vuonna 1963.
Ovatko ateenalaiset maineikkaampia sodassa kuin viisaudessa

Ovatko ateenalaiset maineikkaampia sodassa kuin viisaudessa (; ) on Plutarkhoksen "Moralia"-kokoelmaan (kirja IV, 25) kuuluva tutkielma, joka vertailee nimensä mukaisesti antiikin ajan ateenalaisten saavutuksia sodassa ja filosofian harrastuksessa.
Plutarkhoksen teos on muodoltaan epideiktinen puhe. Puhe on mahdollisesti pidetty Ateenassa, koska se viittaa ”tähän kaupunkiin” monen taiteen äitinä. Teksti on säilynyt nykyaikaan vain osittain; sen alkuosa puuttuu ja puhe tuntuu myös päättyvän kesken. Lampriaan tekemässä Plutarkhoksen teosten luettelossa teoksella on lyhyempi nimi "Mistä ateenalaiset olivat kuuluisia?" (, "Kata ti endoksoi Athēnaioi").
Teos käsittelee ennen kaikkea Ateenan loistavaa menneisyyttä. Plutarkhos esittää, että Ateenan sotapäälliköiden ansiota on, että myös kirjailijat ja taiteilijat saattoivat kukoistaa kaupungissa. Sotilaiden ylistäminen johtaa samalla kirjailijoiden ja taiteilijoiden moittimiseen. Plutarkhos huomauttaa, ettei Ateena koskaan kukoistanut monilla runouden aloilla. Ateenalainen historiankirjoitus kertoisi muiden tekemistä suurista teoista ilman suuria ateenalaisia sotilaita, kuten Perikles ja Nikias. Historioitsijoista vain Ksenofon saa kiitosta, koska tästä tuli sotilaana itsekin historiankirjoituksen kohde. Kreikkalainen teatteri perustui valheeseen ja oli naismaista. Suuret sotapäälliköt sen sijaan olivat toiminnan miehiä, joiden voittopalkintoja olivat kokonaiset kaupungit, maat ja temppelit. Sodassa saavutetuille voitoille oli omistettu juhlapäiviä, teatterikilpailuissa saavutetuille voitoille ei.
Ralph Waldo Emerson on teoksen englanninkieliseen käännökseen kirjoittamassaan johdannossa todennut, että on erikoista, että Plutarkhoksen kaltainen oppinut henkilö ylistää kyseisellä tavalla sotilaita ja jopa parjaa kirjailijoita. On kuitenkin mahdollista, että kyseessä on lähinnä retorinen taidonnäyte, joka ei välttämättä esitä suoraan Plutarkhoksen omia ajatuksia.
Karplus-yhtälö

Karplus-yhtälö kuvaa vierekkäisiin hiiliatomeihin sitoutuneiden protoneiden, eli visinaalisten protoneiden, välisten NMR-spektroskopiassa esiintyvien kytkentävakioiden suuruuden suhdetta niiden väliseen diedrikulmaan. Karplus-yhtälö on nimetty kehittäjänsä Martin Karplusin mukaan ja Karplus julkaisi yhtälön vuonna 1959. Karplus-yhtälöä voidaan käyttää sekä pienten molekyylien että makromolekyylien kuten proteiinien konformaation määrittämiseen.
Karplus-yhtälö on muotoa
formula_1, 
missä J on kytkentävakio, A, B ja C ovat kertoimia ja Φ on yhdisteen H-C-C-H-sidoksen diedrikulma. Kertoimien A, B ja C arvot riippuvat muun muassa yhdisteen hiiliatomien välisten ja hiilen ja vedyn välisten sidosten sidospituuksista, hiilten välisten sidosten sidoskulmista ja hiileen sitoutuneiden muiden substituenttien elektronegatiivisuudesta. Tyypillisiä arvoja hiilivedyille ovat A = 7 Hz, B = -1 Hz ja C = 5 hz. Kun, karplus-yhtälöstä piirretään kuvaaja niin kutsuttu Karplus-käyrä, nähdään, että kytkentävakion arvo riippuu suuresti diedrikulmasta. Se on suurimmillaan, kun protonien välinen diedrikulma on 180°, pienenee nollaan diedrikulman lähestyessä arvoa 90° ja kasvaa jälleen diedrikulman pienetessä.
Karplus-yhtälön avulla voidaan NMR-spektristä saatujen kytkentävakioiden arvojen avulla päätellä visinaalisten protonien välinen diedrikulma ja siten saada tietoa molekyylin konformaatiosta. Esimerkiksi sykloheksaanin tuolikonformaatiossa kahden aksiaalisissa asemissa sijaitsevan protonien välinen kytkentävakio on 10-12 Hz (Φ = 180°), kahden ekvatoriaalisissa asemissa sijaitsevien protonien välinen kytkentävakio on 2–3 Hz ((Φ = 60°) ja toisen protoneista ollessa aksiaalinen ja toisen ekvatoriaalinen on kytkentävakio 3–5 Hz (Φ = 60°).
Patrick Roberts

Patrick John Joseph Roberts (s. 5. helmikuuta 1997 Kingston upon Thames) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2025–2026 Englannin Mestaruussarjassa pelaavaa Birminghamia lainasopimuksella Valioliigan Sunderlandista. Vasenjalkainen Roberts on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura.
Seurajoukkueura.
Robertsin kasvattajaseura on Fulham FC. Hänen debyyttinsä seuran ykkösjoukkueen paidassa Englannin valioliigassa tapahtui maaliskuussa 2014 Manchester Cityä vastaan, kun hän tuli vaihdosta kentälle Alexander Kačaniklićin tilalle. Roberts pelasi kauden aikana kahdessa valioliigaottelussa, kun Fulham putosi Englannin Mestaruussarjaan. Mestaruussarjassa Roberts pelasi kauden aikana 17 ottelua. Kesällä 2015 Roberts siirtyi Valioliigan Manchester Cityyn. Hän teki debyyttinsä liigacupin ottelussa Sunderlandia vastaan syyskuussa 2015. Muutamaa päivää myöhemmin hän pelasi ensimmäisessä liigaottelussaan neljä minuuttia Tottenhamia vastaan. Helmikuun 2016 alussa Roberts lainattiin seuraavan kauden loppuun kestävällä sopimuksella Skotlannin valioliigassa pelaavaan Celticiin, jossa hän pelasi vielä myös kauden 2017–2018. Hän oli lainassa espanjalaisseura Gironassa kauden 2018–2019 ja lainapestit ovat jatkuneet Norwich Cityssä syksyllä 2019, Middlesbrough'ssa kevätkaudella 2020 ja alkutalvella 2020–2021, Derbyssä kevätkaudella 2021 sekä Ranskan pääsarjassa pelaavassa Troyes'ssa, jossa hän pääsi kentälle vain yhdessä liigaottelussa kauden 2021–2022 alkupuoliskon kestäneellä laina-ajallaan. Tammikuussa 2022 Roberts siirtyi vapaalla siirrolla Englannin ykkösliigassa pelaavan Sunderlandin pelaajaksi. Kauden päätteeksi joukkue nousi mestaruussarjaan. Hän on 29. elokuuta 2025 mennessä pelannut Sunderlandissa yhden ottelun Valioliigassa, 119 ottelua Mestaruussarjassa ja 14 ottelua Ykkösliigassa.
Maajoukkueura.
Roberts edusti vuodet 2013–2014 Englannin alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta, jossa hän pelasi 14 ottelua tehden seitsemän maalia. Sittemmin hän pelasi myös alle 18-, alle 19- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa.
Diego Rolán

Diego Alejandro Rolán Silva (s. 24. maaliskuuta 1993 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Málagaa. Oikeajalkainen Rolán on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Uruguayn jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Rolánin kasvattajaseura on Defensor Sporting. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa Uruguayn Primera Divisiónissa vuosina 2011–2013. Otteluita kertyi 38 ja maaleja 11.
Tammikuussa 2013 Rolán siirtyi Ranskan Ligue 1:n Girondins de Bordeaux'hon, jonka paidassa hän debytoi helmikuussa 2013 Olympique Lyonia vastaan. Kaudella 2012–2013 Rolán voitti Bordeaux'n kanssa Ranskan cupin mestaruuden.Avausmaali liigassa syntyi vasta seuraavalla kaudella, huhtikuussa 2014 Stade Rennaisin verkkoon. Kaudella 2013–2014 Rolán pelasi Ligue 1:ssä 18 ottelua tehden kaksi maalia. Kaudella 2014–2015 Rolán onnistui 36 pelaamassaan ottelussa 15 kertaa maalinteossa.
Maajoukkueura.
Rolán pelasi vuosina 2011–2013 Uruguayn alle 20-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa. Hän osallistui joukkueen kanssa vuosien 2011 ja 2013 MM-kilpailuihin, joista jälkimmäisestä hän saavutti hopeaa. Yhteensä hän pelasi alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 17 ottelua tehden niissä neljä maalia.
Uruguayn jalkapallomaajoukkueessa Rolán debytoi syyskuussa 2014 ystävyysottelussa Japania vastaan. Avausmaalinsa maajoukkueessa hän teki saman vuoden marraskuussa niin ikään ystävyysottelussa Chilen verkkoon. Toukokuussa 2015 Uruguayn päävalmentaja Óscar Tabárez nimesi Rolánin alustavaan joukkueeseen saman vuoden Copa Américaan. Rolán pelasikin turnauksessa neljässä ottelussa.
Käsikivet

Käsikivet ovat käsikäyttöisiä jauhinkiviä, joita käytettiin erityisesti jauhojen valmistuksessa. 
Käsikivien alkeellisin muoto oli sylinterimäinen jauhinkivi, jota rullattiin jyvien yli edestakaisin. Tehokkaampi tapa oli kahden päällekkäisen kiekkomaisen kiven pyörittäminen vastakkain. Tällaisten käsikivien ylemmän kiven navassa oli aukko, johon jauhettavat jyvät kaadettiin. Valmis jauho tuli ulos laitteen ulkoreunoilta. Samalla pieniä kivensiruja joutui jauhoihin, mikä kulutti ihmisten hampaita. Arkeologit voivat arvioida tuon ajan ihmisten luurankojen hampaiden kulumisen perusteella, kuinka vanhaksi ihmiset ovat eläneet.
Savukosken kirkko

Savukosken kirkko on Savukoskella sijaitseva 1956 rakennettu puinen torniton pitkäkirkko, jonka suunnitteli Paavo Riihimäki. Kirkko toimi rajaseutukirkkona 1950-1997, jolloin Pelkosenniemen seurakunta muodosti oman rajaseutupiirin. Suorakaiteisessa kirkossa on laakea aumakatto, pääsisäänkäynti ulkonee runkohuonetta matalampana toisen pitkän sivun päästä. Aluksi kirkkoon kuuluivat vain kirkkosali ja asuinsiipi, seurakuntatyön keskukseksi rakennuskokonaisuus laajeni 1986, kun kirkon yhteyteen rakennettiin seurakuntasali sekä toimisto- ja toimintatiloja. Kirkon pinta-ala on 112 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 150 hengelle. Kirkon 7-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1976. Erillinen kellotapuli ja sen kello ovat vuodelta 1958. 
Kirkon yhteydessä on Urpo Kärrin tilateos "Ristin tie" ja seurakuntasalissa Ulla Holmströmin kudontateos "Tiimalasi".
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2015

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2015 käytiin 10. toukokuuta Imatralla. Kilpailujen järjestäjänä toimi Imatran Urheilijat.
Davide Formolo

Davide Formolo (s. 25. lokakuuta 1992 Marano di Valpolicella, Veneto) on italialainen maantiepyöräilijä
Formolo aloitti ammattilaisuransa italialaisessa Cannondale Pro Cycling Teamissa 2014. Hän siirtyi seuraavana vuonna yhdysvaltalaiseen Cannondale-Garmin-talliin, nimeltään sittemmin Cannondale-Drapac. Kausilla 2018–2019 hän edusti saksalaista Bora-Hansgrohe-joukkuetta, vuosina 2020–2023 UAE Team Emiratesia ja vuodesta 2024 Movistar Teamia. 
Formolo voitti Italian ympäriajossa 2015 neljännen etapin karattuaan kärkiryhmästä hieman ennen viimeisen nousun alkua Hän voitti maantieajon Italian-mestaruuden 2019.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Volta ao Algarve, nuorten kilpailun voitto
Italian ympäriajo, nuorten kilpailussa toinen, 4. etapin voitto
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes, nuorten kilpailussa kolmas
Liège–Bastogne–Liège, seitsemäs
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes, 8. etapilla toinen, 11. etapilla kolmas
Katalonian ympäriajo, 7. etapin voitto
Liège–Bastogne–Liège, toinen
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 15:s, 7. ja 17. etapilla kolmas
Maantieajon Italian-mestaruus
Strade Bianche, toinen
Critérium du Dauphiné, 3. etapin voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 15:s
Tre Valli Varesine, toinen
Italian ympäriajo, 7. etapilla kolmas
Saudi Tour, kokonaiskilpailussa toinen
Coppa Agostoni, voitto
Veneto Classic, voitto
Pääsiäistropari

Pääsiäistropari (, "Christos anesti") on pääsiäisen viettoon varsinkin ortodoksisessa kirkossa ja bysanttilaista riittiä noudattavissa idän katolisissa kirkoissa liittyvä lyhyt hymni. Nykyisin se esiintyy myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virtenä nro 90. Pääsiäistropari on syntynyt noin-400 luvulla.
Useimpien muiden troparien tavoin se on lyhyt säkeistö, jota usein käytetään kertosäkeenä psalmien säkeiden
välissä, mutta toisinaan myös erillisenä. Sen tekijää ei tunneta, joskin sitä on väitetty Romanos Melodoksen kirjoittamaksi. Se lauletaan yleensä ensimmäisessä plagaalisessa kirkkosävellajissa, tavallisesti kolme kertaa peräkkäin.
Käyttö ortodoksisessa kirkossa.
Tropari lauletaan vuosittain ensimmäisen kerran pääsiäisen kokoöisessä jumalanpalveluksessa ristisaatossa kirkon ulkopuolella, kirkon ovien ollessa vielä suljettuina. Tämän jälkeen se lauletaan jokaisen kaanonin jälkeen, pääsiäisstikiiran lopussa, psalmien yhteydessä, ehtoollisen aikana ja liturgian lopussa.
Tämän jälkeen tropari lauletaan vielä pääsiäistä seuraavan viikon aikana ehtoopalvelusten alussa ja lopussa. Vielä Tuomaan sunnuntain jälkeenkin, joka on viikon verran pääsiäissunnuntain jälkeen, se juhlistaa ortodoksista jumalanpalvelusta koko pääsiäisajan, jonka katsotaan kestävän helluntaihin saakka.
Troparin sanat.
Tropari kirjoitettiin alujaan koinee-kreikaksi, mutta se lauletaan tavallisesti paikallisella liturgisella kielellä tai paikallisella kansankielellä, ellei se ole sama. Viime aikoina on tullut tavaksi laulaa se useammallakin kielellä.
Tropari luterilaisessa virsikirjassa.
Suomessa ortodoksinen pääsiäisyön jumalanpalvelus on radioitu ja televisioitu vuosittain jo useiden vuosikymmenien ajan, ja täten pääsiäistropari on tullut tunnetuksi muillekin kuin ortodokseille. Vuonna 1986 Suomen evankelis-luterilainen kirkko päätti ottaa troparin virsikirjaansa pääsiäisvirsien joukkoon, jossa se on nyt virsi numero 90. Virsikirjassa sen yhteyteen merkittiin ohje: ”Virsi lauletaan yleensä kolme kertaa.” Tropari on myös ruotsinkielisen virsikirjan lisävihkossa "Sång i Guds värld" numerolla 850 "Kristus är uppstånden från de döda". Ruotsinkielisen tekstin lisäksi siellä on tropari kirkkoslaavin- ja kreikankielisenä.
World of Tanks Generals

World of Tanks Generals (lyhyemmin "WoT Generals") on Wargaming.netin vuonna 2015 julkaisema digitaalinen keräilykorttipeli.
Kehitys.
"World of Tanks Generals" pääsi suljettuun beetavaiheeseen helmikuussa 2015. Peli julkaistiin verkkoselaimille ja iOS:lle 25. marraskuuta 2015.
Pelin suosio jäi vähäiseksi ja Wargaming.net ilmoitti syksyllä 2016 että se suljetaan 15. toukokuuta 2017.
Pelaaminen.
"World of Tanks Generalsissa" pelataan tankkikorteilla, joita on yli 200 erilaista. Korteista kootaan 40 kortin pakka, jolla yritetään päihittää vastustaja pääsemällä vastustajan päämajaan. Pelaajat pelaavat vuorotellen 3 × 5 ruudun kokoisella ruudukolla. Pelissä on panssarivaunuja kolmelta eri maalta: Neuvostoliitto, Yhdysvallat ja Saksa. Panssarivaunut jaetaan viiteen vaunuluokkaan: kevyet, keskiraskaat ja raskaat vaunut, telatykit sekä PST-vaunut. Eri korttien ominaisuudet eroavat toisistaan vaunuluokasta ja vaunusta riippuen. Normaalien tankkikorttien lisäksi pelissä on käskykortteja, joilla on monimutkaisempi vaikutus.
Vastaanotto.
"World of Tanks Generals" sai melko hyvän vastaanoton. Se sai arvosteluja keräävältä Game Rankingsilta noin 77 prosenttia pisteistä. Pelaajalehden arvostelija Miika Huttunen kehui "World of Tanks Generalsia" näennäisestä yksinkertaisuudestaan huolimatta taktiseksi ja syvälliseksi.
Sukevan kirkko

Sukevan kirkko on Sonkajärven Sukevalle rukoushuoneeksi 1934 rakennettu ja kirkoksi 1955 muutettu puinen, torniton, satulakattoinen ja yksilaivainen pitkäkirkko, jonka suunnitteli kirkkorakennukseksi arkkitehti Esko Laitinen. Kirkossa on hirsirunko, joka on vuorattu keltaiseksi maalatulla vaakaponttilaudoituksella, ja sivuseinillä ruutuikkunat. Runkohuoneen molemmista päädyistä erkanevat matalammat satulakattoiset kylkiäiset, sakasti ja eteinen. Katon harjalla on pieni kattoratsastaja. Erillinen kellotapuli rakennettiin 1963, sen kellot ovat vuodelta 1962. Kirkon pinta-ala on 200 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 250 hengelle. Alttaritaulun "Ristiinnaulittu" on maalannut T. G. Tuhkanen vuonna 1956. Kirkon 7-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1962. 
Rakennusta korjattiin 1962-1963 Esko Laitisen suunnitelmien mukaan, vuonna 1985 korjattiin ja maalattiin sisätiloja arkkitehti Osmo Sillmanin suunnitelman mukaan. 
Kirkon sankarihautojen pronssinen muistomerkki on kuvanveistäjä Hannes Autereen työ vuodelta 1961. Teoksessa on hänen signeeraus.
Aapajoen seisake

Aapajoen seisake oli rautatieliikennepaikka rataosalla Tornio–Kolari samannimisessä kylässä Tornion kaupungissa, entisen Karungin kunnan alueella. Seisakkeella oli radan tyyppipiirustusten mukainen kaksikerroksinen liikennepaikkarakennus, jossa oli alhaalla tavarasuoja, toimisto ja odotustila ja ylhäällä asunto. 
Seisakkeen miehitys poistettiin 1957. Henkilöliikenne päättyi koko rataosalla vuonna 1967 ja tavaraliikenne vuotta myöhemmin, jolloin liikennepaikka lakkautettiin. Seisakerakennus ja sivuraiteet on purettu pois.
Pentti Koivu

Pentti Koivu (s. 3. toukokuuta 1941 Nurmijärvi, Palojoki) oli Rauman kaupunginjohtaja vuodesta 1988 vuoteen 2004. 
Koivu valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1967. Hän oli Karjaan yhteislyseon tuntiopettaja vuosina 1962–1963, Kellokosken yhteiskoulun vanhempi lehtori vuosina 1967–1969, Kankaanpään lyseon lyseon rehtori 1969–1973, Järvenpään yhteiskoulun rehtori vuonna 1973 sekä Suomen kaupunkiliiton opetusasiain sihteeri, apulaisosastopäällikkö ja yleissihteeri vuosina 1974–1987. Koivu oli Kankaanpään kaupunginvaltuuston jäsen ja 1. varapuheenjohtaja vuonna 1973, Järvenpään kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1977–1987,josta puheenjohtaja 1981–1987, Rauman puhelin Oy:n hallituksen puheenjohtaja vuosina 1989–1993, Rauman kauppakamarin hallituksen jäsen vuosina 1989–1995 ja Rauman aluesairaalan hallituksen puheenjohtaja vuosina 1990–1993. Koivu sai kaupunkineuvoksen arvonimen vuonna 2004.
HMS Älvsborg (M02)

HMS Älvsborg (runkonumero M02) oli Ruotsin laivaston vuonna 1971 valmistunut miinalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 1968 Karlskronavarvetilta, kun sen saman niminen edeltäjän tilaus oli peruutettu 1958. Köli laskettiin marraskuussa 1968. Alus laskettiin vesille 10. lokakuuta 1969 ja liitettiin laivastoon 6. huhtikuuta 1971.
Palvelus.
Vuodesta 1972 lähtien alus korvasi "HMS Patrician" 1. sukellusvenelaivueen emäaluksena. Alus poistettiin palveluksesta 1995 ja myytiin seuraavana vuonna sukellusveneiden emälaivaksi Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Almirante José Toribio Merino Castro".
Korpikylän rautatieasema

Korpikylän rautatieasema oli rautatieliikennepaikka rataosalla Tornio-Kolari Korpikylässä Tornion kaupungissa. Se oli Karunki-Kaulinrannan rataosan ensimmäinen käyttöönotettu liikennepaikka. Nuottiorantaan päästiin liikennöimään 1927. 
Aseman miehitys poistettiin 1958. Henkilöliikenne koko rataosalla loppui 1967 ja liikennepaikka lakkautettiin seuraavana vuonna tavaraliikenteen loppuessa. Sivuraiteet asemalta on purettu, mutta asemarakennus siirtyi myyntiin Senaatti-kiinteistöille 2007.
HMS Visborg (M03)

HMS Visborg (runkonumerot M03 ja A265) oli Ruotsin laivaston vuonna 1976 valmistunut miinalaiva, joka on 1990-luvulta lähtien ollut esikuntalaivana.
Valmistus.
Alus tilattiin 1972 Karlskronavarvetilta, missä köli laskettiin 16. lokakuuta 1973. Se laskettiin vesille 22. tammikuuta 1974 ja liitettiin laivastoon 6. helmikuuta 1976.
Palvelus.
Alus korvasi esikunta-alus "HMS Marieholmin" Ruotsin rannikkolaivaston komentajan johtoaluksena.
Google Now

Google Now on Googlen henkilökohtainen avustaja. Se julkaistiin 9. kesäkuuta 2012.
Käyttö.
Google Now toimii puheohjauksella, joka aktivoituu sanomalla "Okey Google" tai "Ok Google". Now'lta voi kysyä knoppitietoa, matemaattisia ongelmia ja säätä. Sillä voi muun muassa vaihtaa järjestelmän asetuksia, hakea reittiohjeita ja tunnistaa kappaleita. Tieto esitetään erilaisissa korteissa, joista näkee esimerkiksi urheilutuloksia tai lähellä olevia paikkoja.
Cape Canaveral AFS LC-13

Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 13 (LC-13) on entinen rakettien laukaisualusta Cape Canaveralin avaruustukikohdan pohjoisosassa Floridassa. Alusta oli kolmanneksi eteläisin CCAFS:n Missile Row:na tunnetuista alustoista ja sijaitsi alustojen LC-12 ja LC-14 välissä. LC-13:a käytettiin Atlas ICBM:n koelaukaisuihin sekä myöhemmin muihin Atlas-rakettiperheen laukaisuihin vuosina 1958–1978. Se oli eniten käytetty ja pisimpään palvellut alkuperäisistä Atlas-laukaisualustoista (LC-11, 12, 13 ja 14).
LC-13 lisättiin huhtikuussa 1984 Yhdysvaltojen National Register of Historic Places -rekisteriin, mistä huolimatta sitä ei huollettu tarpeeksi, jolloin alusta rapistui hitaasti vuosikymmenten kuluessa. Kompleksin laukaisutorni purettiin turvallisuussyistä hallitulla räjätyksellä. Alustan betonibunkkeri purettiin kesäkuussa 2012.
Landing Zone 1.
SpaceX teki viiden vuoden vuokrasopimuksen Launch Complex 13 -alustan käytöstä helmikuussa 2015. Yhtiö aikoo käyttää alustaa ensimmäisten vaiheiden laskeutumisiin, minkä seurauksena alustan vanha Atlas-laukaisualusta on tarkoitus muuttaa viideksi erilliseksi laskeutumisalustaksi, joista yksi, päälasketumisalusta, olisi muita neljää selvästi suurempi.
SpaceX oli korvannut alustan alkuperäinen LC-13-kyltin uudella Landing Complex 1 -kyltillä maaliskuussa 2015. Nimi vaihtui vielä myöhemmin Landing Zone 1 -muotoon.
Ensimmäinen onnistunut laskeutuminen alustalle tapahtui 22. joulukuuta 2015 Falcon 9 -raketin 20. lennolla, joka vei 11 Orbcomm OG2 -satelliittia matalalle Maan kiertoradalle.
Katolinen Fu Jen -yliopisto

Katolinen Fu Jen -yliopisto (), lyhenne FJU (), on Taiwanin Uusi-Taipeissa sijaitseva yliopisto. Yliopisto on tunnettu vahvoista siteistä Rooman kuuriaan, ja se on kaupungin suurin kooltaan. Sen nimi tarkoittaa ”apu” ja ”hyväntahtoisuus”.
Yliopisto muodostuu 12 korkeakoulusta. Sen kansainvälinen yhteinen maisteriohjelma ”MGEM” sijoittui maailmanlaajuisessa "Financial Times" -lehden vertailussa sijalle 19 vuonna 2020. Tällä hetkellä yliopisto on luokiteltu "Times Higher Education Impact Ranking" -listauksessa 300 parhaan joukkoon, teologian 100 parhaan joukkoon ja humanististen ja lääketieteellisten 500 parhaan joukkoon "QS World University Rankings" -listauksessa.
Historia.
Katolisella kirkolla oli jo pitkään suunnitelmissa perustaa katolilainen yliopisto Kiinaan. Ensimmäinen asiaa pohtinut paavi oli Benedictus XV, mutta tämä jäi suunnitelman tasolle. Hänen seuraajansa, paavi Pius XI, aloitti toimet yliopiston perustamiseksi ja lahjoitti tähän tarkoitukseen 100 000 liiraa.
Yliopisto aloitti toimintansa ensimmäisen kerran vuonna 1925 Pekingissä, ja sen perustajia olivat benediktiinimunkit. Se yhdistettiin Pekingin normaliyliopistoon vuonna 1952. Vuonna 1959 katolinen kirkko ja Taiwanin opetusministeriö päättivät perustaa yliopiston uudestaan Uuteen-Taipeihin, jossa se on toiminut siitä lähtien.
Fu Jen on vanhin katolinen ja jesuiittasidonnainen yliopisto kiinankielisessä maailmassa.
Hallinnollinen jako.
Yliopistoon kuuluu 12 tiedekuntaa vastaavaa yksikköä (), jotka puolestaan jakautuvat edelleen pienempiin osastoihin:
Tuomarniemen metsäoppilaitos

Tuomarniemen metsäoppilaitos on Ähtärin Inhassa 1900-luvun alkuvuosista saakka toiminut metsäalan koulutusta antava oppilaitos. Se perustettiin alun perin metsänvartijakouluksi, ja nykyisin se toimii metsäalan perustutkintoon kouluttajana osana eteläpohjalaista Koulutuskeskus Sedua.
Historiaa.
1800-luvun viime vuosina nousi tarve perustaa Lammilla toimineen Evon metsäkoulun lisäksi uusia metsäkouluja Keski- ja Pohjois-Suomeen. Näin saivat alkunsa paitsi Tuomarniemen, myös Pieksämäen Nikkarilan ja Rovaniemen Hirvaan metsäkoulut. Niiden perustaminen liittyi valtion silloiseen pyrkimykseen saada maaseutuammattien oppilaitoksia, metsäkoulujen lisäksi etenkin maanviljely- ja karjanhoitokouluja, eri puolille Suomea.
Tuomarniemen metsänvartijakoulu perustettiin vuonna 1903 Jyväskylän tuomiokunnan tuomarin virkatalon maille. Ensimmäiset jugendtyyliset puurakennukset valmistuivat 1904, mutta suurin osa 1910-luvulla. Ähtäristä hankittiin metsätiloja koulun harjoitusmaiksi, joilla tehtiin erilaisia metsänuudistuskokeita. Sen ansiosta seudulla kasvaa muun muassa lehtikuusta ja ulkomaisia puulajeja. Tuomarniemen pihapiirin puulajipuistossa kasvaa noin 80 puu- ja pensaslajia. Tuomarniemi kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Tuomarniemi siirtyi 1997 valtiolta Seinäjoen ammatillisen korkeakouluopetuksen kuntayhtymälle. Seinäjoen ammattikorkeakoulun metsäkoulutus on 2000-luvulla toiminut Tuomarniemessä, kunnes metsätalouden koulutusohjelma päätettiin lopettaa vuodesta 2013 alkaen ja loput Seinäjoen amk:n luonnonvara-alan toiminnot keskittää Seinäjoelle ja Ilmajoelle. Tuomarniemessä toimii nyt Koulutuskeskus Sedun toisen asteen metsäalan perustutkintokoulutus.
Koulun opettajiin on kuulunut muun muassa Benjamin Helander (1903–1906) ja metsäneuvos Jaakko Sointu (1912–1978), ja sen johtajana toimi 1909–1939 Arvid Borg.
Viber

Viber on ilmainen pikaviestintä- ja VoIP-ohjelma. Se on osa japanilaisen sähköiseen kaupankäyntiin erikoistuneen Rakuten-yhtiön tarjoamia palveluja. Viberillä oli maaliskuussa 2019 noin 1,2 miljardia rekisteröitynyttä käyttäjää ja 260 miljoonaa kuukausittaista käyttäjää tammikuussa 2019. Viber on saatavilla Android- ja iOS-laitteille sekä tietokoneversiona Windowsille, macOS:lle ja Linuxille.
Lehdistölähteiden mukaan ohjelmisto on alkujaan kahden israelilaisen alullepanema. Merkittävä osa sovelluksen kehitystyöstä oli ulkoistettu muun muassa Valko-Venäjälle. Rakuten-yhtiö hankki Viber-viestisovelluksen ostamalla Viber Median vuonna 2014 noin 900 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Kahden käyttäjän välisen yhteyden päästä päähän -salaus sovellukseen tuli vuonna 2016. Vuonna 2019 tanskalainen tietoturvayhtiö Heimdal Security arvioi Viberin erääksi turvallisimmista salausta käyttävistä viestisovelluksista.
Toivo Paatola

Toivo Aukusti Paatola, sukunimi aik. "Packalin" (4. heinäkuuta 1881 Helsinki – 13. helmikuuta 1962 Tampere) oli suomalainen arkkitehti ja rehtori.
Paatolan vanhemmat olivat kivenhakkaajamestari Juho Aukusti Packalin ja Amanda Maria Sjöberg. Hän valmistui arkkitehdiksi 1904. Paatola toimi Tampereen teollisuuskoulun rehtorina useita kertoja vuosina 1905–1942, Tampereen teknillisen opiston vt. lehtorina 1912–1942, Tampereen valmentavan poikain ammattikoulun opettajana ja rehtorina 1912–1946 sekä Tampereen yleisen ammattikoulun rehtorina 1935–1946. Hän oli Hämeen–Satakunnan kotiteollisuusyhdistyksen puheenjohtaja 1912–1924 ja kuului myös Tampereen Teatterin ja Hämeen museon johtokuntiin.
Paatola oli harrastajavalokuvaaja. Museokeskus Vapriikin kuva-arkistossa Tampereella on noin 400 hänen ottamaansa negatiivia 1930- ja 1940-luvuilta. Paatola kuvasi Hämeen kirkkoja vuosina 1905–1906 Hämeen museon toimeksiannosta. Paatola maalasi myös akvarelleja.
Paatola oli naimisissa vuodesta 1908 Maria Johanna Auteron (ent. Lindroos) (1881–1946) kanssa. Heillä oli 3 poikaa ja 2 tytärtä.
4. miinantorjuntalaivue

4. miinantorjuntalaivue, (lyh. 4MITOLV) on Rannikkolaivastoon kuuluva Suomen merivoimien joukkoyksikkö, jonka tehtävä on kehittää ja ylläpitää miinasodankäyntivalmiutta. Miinalaivue sijaitsee Turun Pansiossa.
Laivue oli vuoteen 2015 saakka osa Saaristomeren meripuolustusaluetta, jolloin sen nimi oli 4. miinalaivue (4. MILV / 4. MiLv).
6. pintatorjuntalaivue

6. pintatorjuntalaivue on Suomen merivoimien Rannikkolaivaston joukkoyksikkö. Yksikön pääosat sijaitsevat Pansion laivastoasemalla Turussa. Vuoteen 2015 saakka yksikön nimi oli 6. ohjuslaivue.
Joukkoyksikkö jakautuu ohjus- ja miinaviirikköön.
Kalusto.
Laivueen pääaseena on meritorjuntaohjus MTO85. Pintatorjunta-alusten tehtävänä on pinta-alusten torjunta. Laivueen aluskalusto soveltuu luokasta riippuen pinta-, ilma- ja sukellusveneentorjuntaan sekä miinoittamiseen. 
Varusmiehet 6. pintatorjuntalaivueessa.
Laivueen aluksilla uusi saapumiserä varusmiehiä vaihtuu vanhan tilalle kahdesti vuodessa. Pääosa varusmiehistä palvelee miinaviirikössä. Koulutusta annetaan kaikilla Laivaston erikoisaloilla. Palvelusaika on miehistöllä 8½ kuukautta ja johtajilla 11½ kuukautta. Merellä oltaessa varusmiesten tehtäviin kuuluu erikoisalasta riippuen esimerkiksi eri merivahtitehtävät, muonitus tai kansityöt. Satamassa palvelus on pääosin alushuoltotöitä ja erikoisalojen koulutusta.