tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pietro Nenni

Pietro Sandro Nenni (9. helmikuuta 1891 Faenza – 1. tammikuuta 1980 Rooma) oli italialainen toimittaja ja vasemmistopoliitikko. Hän oli Italian sosialistisen puolueen ("Partito Socialista Italiano", PSI) pitkäaikainen puoluesihteeri ja yksi puolueensa johtavista hahmoista varsinkin toisen maailmansodan jälkeisenä aikana.
Elämä.
Nenni oli lähtöisin maanviljelijäperheestä ja toimi nuoruudessaan lehtimiehenä. Vuonna 1911 hänet pidätettiin Italian ja Turkin välisen sodan vastaisen lakon järjestämisestä ja hän tutustui vankilassa Benito Mussoliniin. Myöhemmin hänestä tuli kuitenkin Mussolinin ja fasismin tiukka vastustaja. Nenni liittyi PSI:hin vuonna 1921 ja tuli puolueen äänenkannattajan "Avantin!" päätoimittajaksi. Hänet pidätettiin vuonna 1925 sosialistijohtaja Giacomo Matteottin murhaa käsitelleen kirjasen julkaisemisesta ja seuraavana vuonna hän pakeni Ranskaan. Nenni asui pitkään maanpaossa ja osallistui antifasistiseen toimintaan. Espanjan sisällissodan aikana hän oli vapaaehtoisiin kansainvälisiin prikaateihin kuuluneen Garibaldi-prikaatin poliittinen komissaari ja yksi sen perustajista. Gestapo pidätti hänet Vichyn Ranskassa vuonna 1940 ja hänet siirrettiin 1943 Italiaan, jossa häntä pidettiin vankina Ponzan saarella. Italian vallanvaihdoksen jälkeen hänet vapautettiin marsalkka Pietro Badoglion määräyksellä elokuussa 1943.
Nennistä tuli vuonna 1945 Ferruccio Parrin hallituksen varapääministeri ja seuraavana vuonna hän jatkoi samassa tehtävässä kristillisdemokraatti Alcide De Gasperin johtamassa koalitiohallituksessa. Myöhemmin vuonna 1946 hänestä tuli Italian ulkoministeri. PSI kuitenkin hajosi kahtia tammikuussa 1947 ja Nennin johtaman vasemmistosiiven haltuun jäänyt puolue ryhtyi kommunistisen puolueen (PCI) liittolaiseksi. PCI ja PSI olivat sen jälkeen yli vuosikymmenen ajan oppositiossa kristillisdemokraattien johtaessa hallitusta. Nenni joutui erimielisyyksiin kommunistien kanssa Unkarin kansannousun kukistamisen jälkeen vuonna 1956 ja puolueiden yhteistyö päättyi. Hänen johdollaan sosialistit ryhtyivät yhteistyöhön kristillisdemokraattien kanssa ja palasivat vuonna 1963 Italian hallitukseen. Nenni toimi jälleen varapääministerinä kolmessa peräkkäisessä hallituksessa sekä ulkoministerinä vuosina 1968–1969. Hän jätti PSI:n puoluesihteerin toimen keskustan ja vasemmiston yhteistyön katkettua tilapäisesti vuonna 1969.
Nenni nimitettiin vuonna 1970 elinikäiseksi senaattoriksi ja vuonna 1979 hänet valittiin senaatin puhemieheksi.
August Güttinger

August Güttinger (10. heinäkuuta 1892 – 1970) oli sveitsiläinen voimistelija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa hän voitti kultaa nojapuissa ja oli mukana saamassa joukkuekilpailussa pronssia. Lisäksi hän sai köysikiipeilyssä jaettua pronssia.
Güttinger kilpaili vielä Amsterdamin kesäolympialaisissa 1928 ja oli siellä mukana voittamassa kultaa joukkuevoimistelussa.
Riemuloma Kanarialla

Riemuloma Kanarialla on suomalainen 36-osainen tositelevisiosarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin MTV3-kanavalla 17. kesäkuuta 2013. Ohjelmassa nähtiin tavallisia suomalaisia, Karavaanarit-televisiosarjasta tuttuja henkilöitä sekä julkisuuden henkilöitä, jotka lomailevat Kanariansaarilla.
Aiheesta muualla.
Sarjan kotisivut
Félix Picon

Philippe Félix Émile Picon (4. lokakuuta 1874 Constantine, Algeria – 4. joulukuuta 1922 Bordeaux) oli ranskalainen purjehtija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja sai siellä 6,5 metrin luokassa hopeaa.
KTM Duke 125

KTM Duke 125 on KTM:n valmistama nelitahtinen kevytmoottoripyörä. Sitä on valmistettu Intiassa vuodesta 2011 lähtien. Siinä on KTM:n oma 250 SX-F-mallisen moottoripyörän moottoriin perustuva yksisylinterinen moottori. Ulkomuodoltaan se on nakupyörä-mallinen. Suomessa Duke tuli myyntiin talvella 2010. KTM 125 Dukeen tuli vuonna 2013 ainoana kevytmoottoripyöränä ABS-jarrujärjestelmä vakiovarusteena.
Wilhelm Marx

Wilhelm Marx (15. tammikuuta 1863 Köln – 5. elokuuta 1946 Bonn) oli saksalainen katolista Keskustapuoluetta ("Zentrum") edustanut poliitikko, joka toimi kahdesti Saksan valtakunnankanslerina Weimarin tasavallan aikana vuosina 1923–1925 ja 1926–1928.
Marx oli koulutukseltaan lakimies ja loi aluksi uransa oikeuslaitoksessa. Hän oli vuodesta 1894 tuomarinviroissa eri puolilla Saksaa. Hänet nimitettiin vuonna 1922 Berliinin kamarioikeuden puheenjohtajaksi. Marx liittyi jo nuorena Keskustapuolueeseen ja perusti vuonna 1911 Düsseldorfissa Katolisten koulujen järjestön. Hän oli edustajana Preussin maapäivillä vuosina 1899–1918 sekä Saksan valtiopäivillä 1910–1932. Vuosina 1921–1928 hän oli Keskustapuolueen ja sen parlamenttiryhmän puheenjohtaja.
Marx oli valtakunnankanslerina ensimmäisen kerran marraskuusta 1923 joulukuuhun 1924. Hänen ensimmäinen hallituksena muun muassa hyväksyi Dawesin suunnitelman. Ensimmäisen kanslerikautensa jälkeen hän toimi helmikuusta huhtikuuhun 1925 Preussin osavaltion ministeripresidenttinä ja oli puolueensa ehdokkaana vuoden 1925 presidentinvaaleissa, jotka hän hävisi Paul von Hindenburgille. Marx palasi valtakunnankansleriksi toukokuussa 1926, mutta erosi kaksi vuotta myöhemmin. Joulukuussa 1928 hän erosi myös Keskustapuolueen puheenjohtajan tehtävistä ja vetäytyi politiikasta.
Marx oli myös kansalaisjärjestö Volksverein für das katholische Deutschlandin puheenjohtaja vuodesta 1921.
Suuret setelit (televisiosarja)

Suuret setelit oli suomalainen MTV3-kanavalla esitetty viihdeohjelma, jossa kilpailevat parit tavoittelivat 100 000 euroa. Ohjelmaa esitettiin 7. maaliskuuta – 9. toukokuuta 2014. "Suuret setelit" perustui "Money Drop" -formaattiin, johon perustuvia ohjelmia on esitetty aiemmin muun muassa Ruotsissa, Tanskassa ja Norjassa.
"Suuret setelit" kuvattiin kesällä 2013 Tukholmassa. Ohjelman juonsi Heikki Paasonen.
Sakari Wallinmaa

Yrjö Sakari Wallinmaa (s. 15. kesäkuuta 1960 Kemi)&lt;ref name="porilainen1/2007"&gt;&lt;/ref&gt; on suomalainen sotilas ja eversti. Hän toimi 2014–2015 Puolustusvoimien tiedustelulaitoksen johtajana.
Ura.
Wallinmaa suoritti varusmiespalveluksensa Pohjanmaan tykistörykmentissä vuosina 1980–1981. Wallinmaa opiskeli Kadettikoulussa vuosina 1981–1984, kävi kapteenikurssin vuosina 1988–1989 ja opiskeli Sotakorkeakoulussa vuodet 1991–1993. 2000-luvulla hän on käynyt Ylemmän päällystön kurssin.
Muuta.
Hän on Päällystön hengellisen säätiön neuvottelukunnan jäsen. Säätiön hallitukseen hän kuului 1992–1996 ja säätiön puheenjohtajana hän toimi useita vuosia 2000-luvulla.
Wallinmaalle myönnettiin puolustusvoimain lippujuhlapäivänä 4. kesäkuuta 2011 Suomen Leijonan komentajamerkki.
Keväällä 2013 hän johti Suomen asettamaa tarkastusryhmää, joka tarkasti Kreikan tilannetta Wienin sopimuksen noudattamisessa.
Primaarinen hyperaldosteronismi

Primaarinen hyperaldosteronismi eli suolahormonin liikatuotto eli primaarinen aldosteronismi on tila, jossa lisämunuaiskuoren zona glomerulosa erittää liikaa suolahormoni eli aldosteronia. Tilaan voidaan viitata myös nimellä Connin syndrooma, joskin alun perin termi on tarkoittanut pelkästään lisämunuaisen kasvaimesta (Connin adenooma) johtuvaa aldosteronin liikaeritystä. Noin 80 %:ssa tapauksista liikatoiminta johtuu lisämunuaisen aldosteronia tuottavasta hyvälaatuisesta kasvaimesta, ja 15 %:ssa tapauksista aiheuttajana on lisämunuaiskuoren liikakasvu eli hyperplasia.. Primaarinen hyperaldosteronismi aiheuttaa reniini-angiotensiini-aldosteronisysteemin toiminnan tukahtumisen ja plasman reniinin aktiivisuuden laskun. Kliinisinä oireina ovat verenpaineen kohoaminen ja hypokalemia. Lisämunuaiskuoren adenooma voidaan poistaa kirurgisesti. Hyperplasiasta johtuvan hyperaldosteronismin hoitona käytetään aldosteroniantagonisteja, kuten spironolaktonia.
Lähteet.
Viitteet.
Rudolf Degermark

Rudolf Reinhold Degermark (19. heinäkuuta 1886 Piitimen kunta – 21. toukokuuta 1960 Bromma) oli ruotsalainen voimistelija ja olympiavoittaja, myöhemmin vaatealan tukkukauppias. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli siellä mukana voittamassa joukkuevoimistelussa kultaa.
Rudolf Degermark syntyi Piitimessä Ruotsin Lapissa piika Sofia Matilda Nilssonin aviottomaksi lapseksi. Äiti kuoli kun Rudolf oli vasta neljän vanha, minkä jälkeen pojasta tuli tullivirkailija Erik Degermarkin kasvattilapsi. Kaupallisten opintojen jälkeen Rudolf Degermark työskenteli tekstiilialalla ja perusti 1918 sukkia myyvän tukkukaupan, josta tuli yksi Ruotsin suurimmista alallaan.
Rudolf Degermarkin pojantytär on näyttelijä Pia Degermark.
Korpraalikerttu

 
Korpraalikerttu ("Hyliota australis") on korpraalikerttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Korpraalikerttua tavataan Angolassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Malawissa, Mosambikissa, Etelä-Afrikassa, Tansaniassa, Sambiassa ja Zimbabwessa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi.
Sinikorpraalikerttu

 
Sinikorpraalikerttu ("Hyliota violacea") eli aiemmalta nimeltään orvokkikorpraalikerttu on korpraalikerttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sinikorpraalikerttua esiintyy Afrikan länsi- ja keskiosissa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rusokorpraalikerttu

 
Rusokorpraalikerttu ("Hyliota flavigaster") on korpraalikerttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Rusokorpraalikerttua tavataan suuressa osassa Afrikan länsi- ja keskiosia. Lajia on kuvattu harvinaisesta paikallisesti melko yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sekundaarinen hyperaldosteronismi

Sekundaarinen hyperaldosteronismi on tila, jossa lisämunuaiskuoren zona glomerulosasta erittyy vereen liikaa aldosteronia. Tämä aiheutuu reniini-angiotensiini-aldosteronijärjestelmän liiallisesta aktivoitumisesta, minkä voi aiheuttaa munuaisperfuusion heikkeneminen, hypovolemia tai raskaus.
Samuel Hodgetts

Samuel Ernest Hodgetts (28. lokakuuta 1877 Birmingham – 1944 Birmingham) oli brittiläinen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän sijoittui moniottelun yksilökilpailussa kuudenneksi vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa, ja Tukholman vuoden 1912 kesäolympialaisissa hän jäi siinä 25. sijalle. Tukholman kisoissa hän oli lisäksi mukana saamassa pronssia joukkuevoimistelussa.
Vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä Hodgetts kuului viidenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen.
Charles Luck

Charles James Luck (19. marraskuuta 1886 Lontoo – 1. helmikuuta 1981 Havering) oli brittiläinen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa pronssia joukkuevoimistelussa.
Béla Zsitnik

Béla Zsitnik (17. joulukuuta 1924 Győr – 12. tammikuuta 2019) oli unkarilainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän oli mukana saamassa perämiehellisessä kaksikossa pronssia vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa. Lisäksi hän osallistui kahdeksikkoon kesäolympialaisissa 1952 Helsingissä ja perämiehettömään nelikkoon kesäolympialaisissa 1960 Roomassa.
Myös Zsitnikin poika Béla Zsitnik nuorempi kilpaili soudussa olympialaisissa.
Nino Bibbia

Nino Bibbia (15. maaliskuuta 1922 Bianzone – 28. toukokuuta 2013 Sankt Moritz, Sveitsi) oli italialainen skeleton- ja rattikelkkailija sekä olympiavoittaja. Hän oli Italian ensimmäinen talviolympiamitalisti.
Bibbia kilpaili Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1948 kahdessa lajissa: rattikelkkailussa hän sijoittui kahden miehen kelkassa kahdeksanneksi ja neljän miehen kelkassa kuudenneksi, mutta parhaiten hän menestyi skeletonissa, jossa hän saavutti Italian ensimmäisen talviolympiamitalin, kultaisen, voittamalla hopeamitalisti John Heatonin 1,4 sekunnilla.
Bibbia kuoli 91-vuotiaana 28. toukokuuta 2013 Sankt Moritzissa, Sveitsissä.
Yksi Torinon vuoden 2006 talviolympialaisten kelkkailuradan mutka nimettiin "Bibbia"ksi.
Richard Dodds

Richard David Allan Dodds OBE (s. 23. helmikuuta 1959 York) on brittiläinen entinen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän toimi vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa lajissa kultaa voittaneen joukkueen kapteenina. Lisäksi hän sai joukkueineen pronssia vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa.
Dodds oli mukana saamassa hopeaa maahockeyn maailmanmestaruuskilpailuissa 1986 ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1987. Hän oli Southgate Hockey Clubin keskikenttäpelaaja, ja hänestä tuli maahockeyuransa ansiosta Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri. Hän on myöhemmin työskennellyt kirurgina.
FODMAP

FODMAPit (englanniksi "FODMAPs", sanoista "fermentable oligosaccharides, disaccharides, monosaccharides, and polyols" eli "käyvät oligosakkaridit, disakkaridit, monosakkaridit ja polyolit") ovat paksusuolessa fermentoituvia lyhytketjuisia hiilihydraatteja. FODMAPeja ovat muun muassa sokereihin luokiteltavat fruktaani ja raffinoosi.
FODMAPit voivat aiheuttaa merkittäviä kipu- ja turvotusoireita henkilöille joilla on ärtyvän suolen oireyhtymä. Tämä johtuu siitä, että FODMAP-hiilihydraatit eivät pilkkoidu ja imeydy heillä riittävän hyvin ohutsuolessa, vaan kulkeutuvat pilkkoutumattomana paksusuoleen, jossa ne alkavat käydä. Käymisestä aiheutuu turvotusta, kipua, ripulia ja muita vaikeita oireita. Tämän vuoksi ärtyvän suolen oireyhtymästä kärsivien tulisi välttää FODMAP-hiilihydraatteja sisältäviä ruoka-aineita, joihin kuuluvat palkokasvit, sipulikasvit, kaalit sekä tuotteet, joissa on laktoosia, ksylitolia, sorbitolia, mannitolia tai maltitolia.
FODMAP-ruokavalion toteuttaminen.
FODMAP-ruokavalio voidaan jakaa 3 eri vaiheeseen: 
Rajoitusvaiheen suositellaan kestävän 2-6 viikon ajan riippuen siitä, miten nopeasti vatsaoireet rauhoittuvat. Rajoitusvaiheessa on tarkoitus jättää ruokavaliosta pois kaikki runsaammin FODMAP-hiilihydraatteja sisältävät ruoka-aineet. Jos FODMAP-rajoitusvaihe helpottaa vatsaoireita, kannattaa heti perään lähteä toteuttamaan altistusvaihetta. Altistusvaiheessa on tarkoitus testata oman vatsan sietokykyä eri FODMAP-yhdisteille. Laajennusvaiheessa ruokavaliota aletaan monipuolistamaan altistusvaiheen tulosten perusteella.
Ingrid Visser

Ingrid Louise Visser (s. 4. kesäkuuta 1977 Gouda – toukokuu 2013) oli alankomaalainen lentopalloilija ja lajin Euroopan mestari.
Visser on Alankomaiden kaikki lajit mukaan lukien eniten maaotteluita (514) pelannut pelaaja. Hän kuului Alankomaiden Atlantan kesäolympialaisissa 1996 viidenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen. Hän voitti maajoukkueessa Euroopan mestaruuden vuonna 1995 ja EM-hopeaa vuonna 2009. Seuratasolla Visser voitti muun muassa mestareiden liigan vuonna 2004 ja CEV-cupin vuonna 2001.
Visser ja hänen elämänkumppaninsa Lodewijk Severein katosivat Espanjassa toukokuussa 2013. Heidät oli nähty elossa viimeisen kerran 13. toukokuuta, ja 27. toukokuuta heidän ilmoitettiin löytyneen surmattuina. Tapauksen tutkinta on kesken.
Timo Raussi

Timo Asser Raussi (s. 5. syyskuuta 1936 Sippola) on entinen suomalainen pesäpalloilija ja pelinjohtaja.
Timo Raussi aloitti pelaamisen Pesäpallon mestaruussarjassa Myllykosken Kilpa-Veikoissa kaudella 1953 ja liittyi 1960 Kouvolan Pallonlyöjiin, jossa saavutti SM-hopeaa heti ensimmäisellä kaudellaan ja Suomen-mestaruuden kaudella 1966. Heti tämän jälkeen Raussi siirtyi KPL:n pelinjohtajaksi saavuttaen SM:n 1967, 1968, 1969 ja 1976. 
Itä–Länsi-ottelussa Raussi pelasi vuosina 1961 ja 1965 ja Liitto–Lehdistö-ottelussa 1960 ja 1965.
Ulfberht-miekka

Ulfberht-miekoiksi kutsutaan 900–1000-luvuilta peräisin olevia taidokkaasti valmistettuja miekkoja, joita käyttivät erityisesti viikingit.
Euroopasta tunnetaan 170 miekkaa. Eniten niitä on löytynyt Norjasta, eli 44, ja toiseksi eniten Suomesta, eli 31. Miekkoja on löydetty runsaasti myös Baltiasta, Venäjältä, Britanniasta, Saksasta sekä muualta Keski-Euroopan pohjoisosista. Yksittäisiä löytöjä on myös muista Euroopan maista. Miekkojen oletetulta tuotantoalueelta, Frankkien valtakunnan alueelta, löytöjä on tehty alle 20.
Nimi.
Miekat ovat saaneet nimensä niiden terään taotusta säiläkirjoituksesta "ULFBERHT", joka on todennäköisesti miekat valmistaneen sepän tai pajan nimi. Useimmiten nimi kirjoitettiin "+ULFBERH+T". Koska niitä on valmistettu noin 200 vuoden ajan, eivät kaikki miekat kuitenkaan voi olla pelkästään yhden sepän takomia.
Itse nimi Ulfberht on arvoitus. Sen edessä ja lopussa oleva risti voisi viitata kirkolliseen tahoon, piispaan, apottiin tai luostariin, joiden nimien yhteydessä tällainen risti esiintyy. Miekkojen valmistusajalta ei kuitenkaan tunneta yhtään kirjallista lähdettä, jossa esiintyisi nimi Ulfberht.
Teräs ja sen alkuperä.
Ulfberht-miekat valmistettiin korkealaatuisesta teräksestä ja niitä pidetään yksinä parhaista milloinkaan valmistetuista miekoista. Materiaalistaan johtuen ne olivat omana aikanaan ylivertaisia aseita.
Ulfberht-miekkoihin käytetyn upokasteräksen hiilipitoisuus on valmistusajankohtaansa nähden erittäin korkea, jopa 1,2 %, joka vastaa puhtaimman nykyisin kaupallisesti tuotetun hiiliteräksen hiilipitoisuutta. 
Terästä pidettiin pitkään Pohjois-Euroopassa valmistettuina miekkojen frankkilaisperäisestä nimestä ja niiden arvellusta valmistuspaikasta johtuen. Aitojen Ulfberht-miekkojen teräs oli peräisin Persian ja nykyisen Afganistanin alueelta, josta viikingit toivat sitä Volgaa ja Kaspianmerta pitkin kulkenutta kauppareittiään myöten. Kun venäläiset 1000-luvulla sulkivat reitin, loppui myös Ulfberht-miekkojen valmistus.
Niistä valmistettiin myös heikkolaatuisempia kopioita, joihin kirjoitettiin nimi muodossa "+ULFBERHT+". Brittiläisessä National Physical Laboratoryssa 2000-luvulla tehdyt tutkimukset osoittivat, että kopio-miekkojen teräs oli valmistettu Euroopassa. Niissä hiiltä oli vain kolmasosa alkuperäisten Ulfberht-miekkojen pitoisuudesta ja se teki niistä huomattavasti helpommin hajoavia.
Ulfberht-miekat Suomessa.
Suomesta viikinkiaikaisia miekkoja on löydetty noin 400. Kokonaisia Ulfberht-miekkoja tunnetaan ainakin 31, joista 22 sisältää nimen kokonaisuudessaan. Suomesta löytyneistä 800- ja 900-lukujen miekoista Ulfberht-miekkoja tai niiden kopioita on noin kolmasosa. Miekkoja on löydetty lähinnä Varsinais-Suomen, Satakunnan ja Hämeen alueelta. Löytöpaikkoja ovat muun muassa Hämeenlinnan Peltorinne, Sääksmäen Rapola, Halikko, Euran Luistari ja Pappilanmäki, Karkku, Vehmaa ja Vesilahti. Suurin osa miekoista on Kansallismuseon kokoelmissa, mutta esimerkiksi Harjavallassa sijaitsevan Emil Cedercreutzin museon kokoelmissa on vuonna 1975 Kokemäeltä löydetty miekka. Miekka ei kuitenkaan ole osana julkista näyttelyä.
Marc Tardif

Marc Tardif (s. 12. kesäkuuta 1949 Granby, Quebec) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Tardif pelasi juniorina muun muassa Thetford Mines Canadiensissa QJHL:ssä (1966–1967) ja Montreal Junior Canadiensissa OHA:ssa (1967–1969). Hän oli voittamassa vuonna 1969 Memorial Cupia ja valittiin samana vuonna OHA:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen. 
Tardif aloitti ammattilaisuransa NHL-seura Montreal Canadiensissa, joka varasi hänet ensimmäisen kierroksen toisena pelaajana . Hän pelasi Canadiensissa neljä kautta, joista ensimmäisellä vietti osan kaudesta myös farmijoukkue Montreal Voyageursissa AHL:ssä. Tardif oli voittamassa Canadiensissa Stanley Cupia kausina 1970–1971 ja 1972–1973.
Vuonna 1973 Tardif siirtyi WHA-seura Los Angeles Sharksiin, joka tarjosi hänelle huomattavasti parempaa palkkaa kuin hän oli Montrealissa saanut. Kauden 1974–1975 hän aloitti Michigan Stagsissa Sharksin muutettua toiselle paikkakunnalle, mutta siirtyi kesken kauden pelaajakaupassa Quebec Nordiquesiin. Pelatessaan Nordiquesissa Tardif sai kahdesti WHA:n parhaan pistemiehen palkinnon Bill Hunter Trophyn, kausina 1975–1976 ja 1977–1978, joina palkittiin myös sarjan arvokkaimman pelaajan palkinnolla Gordie Howe Trophylla. Hän oli noina kausina myös WHA:n maali- ja syöttöpörssin voittaja. Kaudella 1976–1977 hän oli voittamassa Avco Cupia ensimmäisenä vuonnaan joukkueensa kapteenina. Tardif valittiin neljästi , kausina 1975–1976, 1976–1977 ja 1977–1978 ensimmäiseen ja kaudella 1974–1975 toiseen, ja hän pelasi kuudesti . 
WHA lopetti toimintansa vuonna 1979, jonka jälkeen Tardif jatkoi uraansa NHL:ssä. Hän edusti yhä Quebec Nordiquesia ja jatkoi joukkueen kapteenina kauteen 1980–1981 asti. Kaudella 1981–1982 hän pelasi ensimmäisen ja ainoan kerran urallaan ssa ja hän lopetti uransa kauden 1982–1983 jälkeen. Tardif pelasi NHL:ssä 517 runkosarja- ja 62 pudotuspeliottelua ja WHA:ssa 446 runkosarja- ja 44 pudotuspeliottelua. Hän teki NHL:ssä 401 tehopistettä runkosarjassa, 194 maalia ja 207 syöttöpistettä, ja 28 pudotuspeleissä, 13 maalia ja 15 syöttöpistettä. WHA:ssa hän teki 666 tehopistettä runkosarjassa, 316 maalia ja 350 syöttöpistettä, ja 59 pudotuspeleissä, 27 maalia ja 32 syöttöpistettä. Tardif on eniten maaleja WHA:n historiassa (1972–1979) tehnyt pelaaja. Quebec Nordiques jäädytti hänen pelinumeronsa (8) vuonna 1983. 
Tardif kuului Kanadan joukkueeseen Summit Seriesissä 1974. 
Jääkiekkouransa jälkeen Tardif on työskennellyt autokauppiaana Quebecissä.
Lisämunuaiskuoren kasvaimet

Lisämunuaiskuoren kasvaimet aiheuttavat lisämunuaiskuoren liikatoimintaa. Ne ovat syynä moniin hyperadrenalismiin liittyviin sairauksiin. Ne ovat usein funktionaalisia, jolloin ne vaikuttavat elimistön hormonitasapainoon. Yleisimmin lisämunuaiskuoren benignit eli hyvänlaatuiset adenoomat vaikuttavat aldosteronin eritykseen zona glomerulosasta, kun taas malignit eli pahanlaatuiset karsinoomat vaikuttavat androgeenien tuotantoon zona reticulariksessa. Oireet liittyvät näiden hormonien liialliseen tuotantoon. Kaikki lisämunuaiskuoren kasvaimet eivät kuitenkaan ole funktionaalisia, eli ne eivät vaikuta minkään lisämunuaiskuoren tuottaman hormonin määrään. Kasvaimen funktionaalisuus voidaan todeta laboratoriotestein mittaamalla tietyn hormonin ja sen metaboliittien konsentraatio verestä.
Kasvainten tyypit.
Lisämunuaiskuoren adenoomat.
Suurin osa lisämunuaiskuoren adenoomista ei vaikuta lisämunuaiskuoren hormonituotantoon, eli ne ovat niin sanotusti hiljaisia. Tämän vuoksi niitä ei välttämättä diagnosoida potilailla, vaan ne löytyvät kuoleman jälkeen tehtävässä ruumiinavauksessa ns. sattumalöydöksinä. Makroskooppisesti lisämunuaiskuoren adenoomat ovat keltaisia tai kelta-ruskeita, mikä johtuu kasvainsolukon rasvoittumisesta. Yleensä ne ovat läpimitaltaan noin 1–2 senttimetriä. Mikroskooppisesti ne muodostuvat solukosta, joka on lähellä normaalia lisämunuaiskuoren solukkoa. Tumat ovat pieniä, mutta jonkin verran pleomorfismiakin voidaan nähdä. Solut voivat on eosinofiilisiä ja vakuolisoituneita riippuen lipidisisällöstä. Mitoottista aktiivisuutta nähdään harvoin.
Lisämunuaiskuoren karsinoomat.
Lisämunuaiskuoren karsinoomia tavataan kaiken ikäisillä potilailla. Kaksi harvinaista sairautta, Li-Fraumenin oireyhtymä ja Beck-with-Wiedemannin oireyhtymä, voivat aiheuttaa karsinooman. Useimmiten ne ovat makroskooppisesti suurehkoja ja invasiivisia. Ne sisältävät nekroroosia ja kystisiä muutoksia. Verestys on yleistä. Mikroskooppisesti solukko voi olla hyvin erilaistunutta, kuten adenoomissa, mutta solut voivat olla myös hyvinkin häiriintyneitä, pleomorfisia ja huonosti erotettavissa lisämunuaiskuoren etäpesäkkeistä. Niillä on korkea taipumus invasoida lisämunuaislaskimoon, alaonttolaskimoon ja imuteihin. Etäpesäkkeitä esiintyy useimmiten läheisissä imusolmukkeissa ja keuhkoissa.
Parman kartusiaaniluostari

Parman kartusiaaniluostari () on Stendhalin vuonna 1839 julkaistu romaani. Se sijoittuu pääosin Parman herttuakunnan hoviin, ja sen päähenkilö on nuori aristokraatti Fabrice del Dongo. Romaani kirjoitettiin lyhyessä ajassa, mikä näkyy osittain kerronnassa. "Parman kartusiaaniluostarin" maine kohosi kuitenkin nopeasti, ja sen ensimmäinen ihailija oli ranskalainen kirjailija Honoré de Balzac.
Juoni.
Romaani sijoittuu pääosin Parman herttuakunnan hoviin 1800-luvun alkuosiin. Sen päähenkilö on nuori aristokraatti ja Napoleonin ihailija Fabrice del Dongo. Hän osallistuu Waterloon taisteluun ja palaa sitten Parmaan, missä liittyy kirkkoon maallisten etujen takia. Tarinan aikana Dongo tappaa kilpailijansa, siittää lapsen ja vetäytyy lopulta kartusiaaniluostariin, missä kuolee.
Kirjoittaminen.
"Parman kartusiaaniluostari" kirjoitettiin hyvin lyhyessä ajassa. Stendhal ilmoitti 4. marraskuuta 1838, ettei häntä saisi häiritä missään olosuhteissa, ja aloitti romaanin sanelemisen. Käsikirjoitus valmistui seitsemässä viikossa, ja se oli valmis tapaninpäivänä. Kirja valmistui lyhyessä ajassa, mikä näkyy osittain sen eloisuutena mutta paikoin myös sen kerronnan epäyhtenäisyydessä.
Vaikka romaani kirjoitettiinkin lyhyessä ajassa, sen idea ehti pyöriä Stendhalin ajatuksissa jo pitkään. Esimerkiksi hänen Roomassa kirjoittamansa päiväkirjamerkintänsä ovat täynnä Italian renessanssiaatelisten monimutkaista historiaa. Lisäksi romaanin piirteissä on yhtäläisyyksiä Alessandro Farnesen (josta tuli myöhemmin paavi Paavali III) kronikasta, johon Stendhal tutustui Italian-matkojensa aikana.
Arvostus.
"Parman kartusiaaniluostaria" pidettiin heti sen valmistumisen jälkeen mestariteoksena. Noin vuosi romaanin valmistumisen jälkeen kirjailija Honoré de Balzac ylisti sitä pitkässä arvostelussaan, jonka ansiosta romaani sai välittömästi mainetta. Myöhemmin sitä ovat kehuneet muun muassa kirjailijat Henry James ja André Gide. James kirjoitti "The Nationissa" vuonna 1874 julkaistussa artikkelissa, että "Parman kartusiaaniluostari" on parhaimpien romaanien joukossa. Gide puolestaan arvioi 1800-luvun vaihteessa, että se oli merkittävin ranskalainen romaani.
Knut Holmann

Knut Holmann (s. 31. heinäkuuta 1968 Oslo) entinen on norjalainen meloja, kolminkertainen olympiavoittaja ja nelinkertainen maailmanmestari.
Olympiamenestys.
Holmann osallistui vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa 1 000 metrin kajakkinelikkoon. Vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa hän sai pronssia 500 metrin ja hopeaa 1 000 metrin kajakkiyksikössä. Atlantan kesäolympialaisissa 1996 hän sai hopeaa 500 metrin ja voitti kultaa 1 000 metrin kajakkiyksikössä. Vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä Holmann voitti kultamitalit sekä 500 metrin että 1 000 metrin kajakkiyksikössä.
Menestys muissa kisoissa.
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Holmann voitti vuosina 1990–1999 sekä kultaisia että pronssisia mitaleita neljä kumpaakin ja lisäksi viisi hopeamitalia.
Helene Engelmann

Helene Engelmann ("Jaroschka"; 9. helmikuuta 1898 Wien – 1. elokuuta 1985 Helsinki) oli itävaltalainen taitoluistelija, olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari.
Engelmann voitti pariluistelussa kultaa vuoden 1924 talviolympialaisissa Chamonix'ssa. Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti pariluistelussa kolmesti kultaa (1913, 1922, 1924) ja sai lisäksi yhden hopeamitalin (1914).
Engelmann oli taitoluistelija Herma Planck-Szabon serkku ja taitoluistelija, uimari Karl Schäferin käly. Engelmannin isä Eduard Engelmann oli myös taitoluistelija, ja hänen veljensä Eduard Engelmann nuorempi oli moottoriveneilijä.
John Sørensen

John Rungsted Sørensen (5. lokakuuta 1934 Kööpenhamina – 26. lokakuuta 2024) oli tanskalainen meloja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa, jossa hän sai pronssia 1 000 metrin kanadalaiskaksikossa.
Ennakkoratkaisu (Euroopan unioni)

Ennakkoratkaisu on Euroopan unionin tuomioistuimen jäsenvaltion tuomioistuimen pyynnöstä antama ratkaisu Euroopan unionin oikeuden oikeasta tulkinnasta. EU:n tuomioistuimen antama ennakkoratkaisu sitoo kansallista tuomioistuinta. Ennakkoratkaisua tulee noudattaa ratkaistaessa asia, jossa ennakkoratkaisua on pyydetty.
Ylimmillä tuomioistuimilla on velvollisuus pyytää ennakkoratkaisua tapauksissa, joissa EU-oikeuden sisältö on epäselvä, eikä aikaisempaa EU:n tuomioistuimen ratkaisua asiasta ole. Alemmat tuomioistuimet voivat pyytää ennakkoratkaisua, mutta niillä ei ole siihen velvollisuutta.
I Should Have Known Better

”I Should Have Known Better” on The Beatlesin kappale vuodelta 1964, ja se sisältyy yhtyeen samanvuotiselle menestysalbumille "A Hard Day’s Night". Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen kitaristi John Lennon.
”I Should Have Known Better” nauhoitettiin Abbey Roadin studiolla samana päivänä kuin Paul McCartneyn tekemä ”And I Love Her”. Näistä kappaleista Lennonin ”I Should Have Known Better” on nopeampitempoinen ja vauhdikkaampi pop rock -kappale, kun taas ”And I Love Her” on rauhallisempi balladi.
The Esquires levytti kappaleen suomeksi nimellä ”Kunpa tuntisin sinut paremmin” vuonna 1964.
Niobiumnitridi

Niobiumnitridi (NbN) on epäorgaaninen yhdiste ja niobiumin nitridi.
Rakenne ja ominaisuudet.
Niobiumnitridi on epästoikiometrinen välisijayhdiste. Niobiumnitridillä on kaksi faasia: alkeiskopiltaan heksagonaalinen β-niobiumnitridi, jonka koostumus on NbN0,4–NbN0,5 ja yli 1 230 °C:n lämpötilassa stabiili alkeiskopiltaan pintakeskeinen kuutiollinen δ-NbN, jonka koostumus on NbN0,88–NbN0,98. Niobiumnitridi ei liukene happoihin, mutta voimakkaasti emäksiset liuokset liuottavat sitä, jolloin vapautuu ammoniakkia. Niobiumnitridi on suhteellisen kovaa ja sen kovuus Mohsin asteikolla on 8. Niobiumnitridin kriittinen lämpötila on 16 K ja tämän lämpötilan alapuolella se on suprajohde.
Valmistus ja käyttö.
Niobiumnitridiä valmistetaan kuumentamalla niobiummetallia 700–1 100 °C:n lämpötilaan tai niobiumpentoksidia 1 250 °C:n lämpötilaan typen tai ammoniakin läsnä ollessa. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on kemiallisella kaasufaasipinnoituksella käyttäen lähtöaineina niobiumpentakloridia, vetyä ja typpeä. Niobiumnitridiä käytetään infrapunailmaisimien detektoreissa.
Ympyrän kaari

Ympyrän kaari tarkoittaa geometriassa ympyrän kehän osaa. Muiden käyrien tapauksessa voidaan puhua kaaresta silloin, kun on käsitellään käyrän kaarevuutta tai kaarevan käyrän osasta.
Kaaren päätepisteet määrittävät kaaren alku- ja loppupään. Jos alku- ja loppupisteet ovat samat, on kaaren pituus 0 tai koko ympyrän kehän pituus. Jos päätepisteet sijaitsevat ympyrän halkaisijalla, muodostaa kaari puoliympyrän.
Päätepisteiden välinen kaari voidaan merkitä käyttämällä etuliitettä "arc" ("arc AB") tai merkitsemällä kirjainten yläpuolelle kaaren (formula_1). Huomaa "arc"-etuliitteen toinen merkitys trigonometristen käänteisfunktioiden nimessä ("arcsin x").
Kaaren pituus.
Ympyränkaaren pituus b voidaan ilmaista sektorin keskuskulman (formula_2 asteina) ja kaaren kaarevuussäteestä eli ympyrän säteellä R :
formula_3
Kaaren pituus ja keskuskulma ovat suoraan verrannolliset (formula_4). Käyttämällä kulmana radiaaneja, muuttuu lauseke yksinkertaisemmaksi (formula_5 radiaaneina)
formula_6 
Muiden käyrien kaarenpituuksia määritetään integraalilaskennan keinoin.
Radiaanit.
Koska kaaren pituus ja keskuskulma ovat suoraan verrannolliset, voidaan keskuskulman suuruus määrittää kaarenpituuden avulla. Koska kaarenpituus riippu myös säteestä, voidaan sen vaikutus poistaa jakamalla kaaren pituus säteellä. Saatua lukua kutsutaan radiaaniksi ja sitä käytetään vaihtoehtoisena kulmamittana erilaisille asteille. Radiaanin sanallinen tulkinta voisi olla: "Kuinka montaa säteen mittaa kaarella vastaa ympyrän keskuskulmaa?".
Kaarevuus ja säde.
Kaaren kaarevuus on kaarevuussäteen käänteisluku. Mitä voimakkaamin kaari kaareutuu, sitä pienemmäksi sen säde tulee. Kaarevuuden formula_7 ja kaarevuussäteen R välillä on voimassa 
formula_8
Kaaren säde R voidaan laskea, jos tunnetaan kaaren AB leveys C = 2c ja korkeus t (vertaa kuvaa ylhäällä). Täydennetään ympyrän kaaren kuvioon kolme sädettä, josta kaksi päättyvät kaaren päätepisteisiin (OA ja OB) ja yksi kaaren keskipisteeseen (OC). Keskipisteeseen päättyvä säde voidaan jakaa osiin a = OD ja t = DC, missä formula_9. "Kolmio OAD" on suorakulmainen, joten pythagoraan lauseesta saadaan
formula_10
formula_11
ja käyttämällä C = 2c
formula_12
Kaaren säde voidaan laskea myös yksinkertaisemmin hyödyntämällä pisteen potenssia. Kun kaaren leveys on W ja korkeus H, saadaan kaaren ympyrän halkaisijaksi
formula_13
Kaaren säteen saa jakamalla halkaisija kahdella.
Etymologia.
"Kaari" esiintyy suomen lähisukulaiskielissä ja saamessa ulkoasultaan melko samantapaisena. Etäisimmistäkin sukulaiskielistä on havaittu ääntämyksellistä samankaltaisutta, mutta tämä on epävarmaa. Joka tapauksessa sanan ensimmäinen esiintyminen kirjoitetussa tekstissä on Agricolan tekstissä sanassa "taivaankaari", jolla tarkoitettiin sateenkaarta. Tässä kaari viittaa pyöreään muotoon. Toinen merkitys sanalle "kaari" löytyy lain sanastosta.
Etsijä (Transformers)

Etsijät () ovat kuvitteellinen Decepticonien alaryhmä Transformers-universumissa.
The Transformers.
Alkuperäisessä sarjassa Etsijät olivat lentäviksi ajoneuvoiksi muuntautuvia Decepticonien sotilaita, joita oli kahta tyyppiä. Toiset jakoivat samanlaisen ruumiinrakenteen kuin Etsijöiden komentaja, Starscream, kuten Thundercracker ja Skywarp. Joillakin oli kartionmuotoiset päät ja heistä nimeltään tunnetaan vain Dirge, Thrust ja Ramjet.
Transformers: Energon.
"in" leluissa esiintyi Mini-Con nimeltä Seeker.
Transformers: Kaatuneiden kosto.
Elokuvassa "" Etsijät olivat ikivanhoja transformereita, jotka palvelivat Fallenia. He olivat Fallenin ja tavoin myös kykeneviä avaamaan avaruussiltoja pelkällä tahdon voimalla. Tosin yksi heistä, , oli vaihtanut Autobottien puolelle ja naamioitunut ennen staasiin vaipumistaan SR-71 Blackbird -tiedustelukoneeksi.
Jetfiren lisäksi muiden Etsijöiden ajoneuvomuotoja nähtiin Sektori 7:n entisen agentin, Seymour Simmonsin, hallussa olevissa valokuvissa. 
Niihin kuuluivat:
Transformers: Cyberverse.
 olivat hävittäjiksi muuntautuvia Decepticoneja, jotka toimivat kapteeniensa Slipstream'n, Starscream'n ja Skywarp'n johdolla sodassa Autobotteja vastaan. Muut Decepticonit tietävät sen, että heidän älykkystasonsa on matala. Muita tunnettuja Etsijöitä olivat Thundercracker, Nova Storm, Thrust, Acid Storm, Dirge ja Ramjet.
Aligned-jatkumo.
Aligned-jatkumossa Etsijöiksi kutsuttiin useita lentokykyisiä Decepticoneja.
Etsijöihin luettiin myös hopeiset lentokykyiset Vehiconit.
Dieter Krause

Dieter Krause (18. tammikuuta 1936 Brandenburg an der Havel – 10. elokuuta 2020 Bad Saarow) oli saksalainen meloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän oli vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa mukana voittamassa kultaa 4 × 500 metrin kajakkiviestissä. Rooman kesäolympialaisissa hän lisäksi sijoittui 1 000 metrin kajakkikaksikossa kahdeksanneksi.
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Krause voitti Itä-Saksalle kultaa (1963), hopeaa (1963) ja kahdesti pronssia (1958, 1963).
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1982

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1982 Lapualla 22.–24. tammikuuta ja Kurikassa 30.–31. tammikuuta. Marja-Liisa Hämäläinen voitti kaikki naisten henkilökohtaiset matkat ja oli viestin hopeajoukkueen ankkuri. 
Tulokset.
Miehet.
15 kilometriä.
Lapua, 22. tammikuuta &lt;br&gt; Koiviston ylivoimaista voittoa pidettiin yllätyksenä.
30 kilometriä.
Lapua, 24. tammikuuta. &lt;br&gt; Harri Kirvesniemi oli sairas eikä osallistunut.
50 kilometriä.
Kurikka, 31. tammikuuta.
Pertti Teurajärvi sijoittui alun perin kilpailussa neljänneksi, mutta hänen suorituksensa hylättiin, koska hänen doping-näytteestään löytyi prolintaani-nimistä piristettä. Teurajärvi määrättiin vuoden mittaiseen kilpailukieltoon.
4 × 10 kilometriä, viesti.
Kurikka, 30. tammikuuta
Naiset.
5 kilometriä.
Lapua, 22. tammikuuta. &lt;br&gt;
10 kilometriä.
Lapua, 24. tammikuuta
20 kilometriä.
Kurikka, 31. tammikuuta
3 × 5 kilometriä, viesti.
Kurikka, 30. tammikuuta.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1973

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut pidettiin vuonna 1973 Harjavallassa 9.–11. helmikuuta ja Kurikassa 16.–18. helmikuuta. Juha Mieto voitti ylivoimaisesti kaikki miesten henkilökohtaiset kilpailut.
Mitalistit.
Miehet.
15 kilometriä.
Kilpailu käytiin Kurikassa.
30 kilometriä.
Kilpailu käytiin Harjavallassa.
50 kilometriä.
Kilpailu käytiin Kurikassa.
4×10 kilometriä, viesti.
Kilpailu käytiin Kurikassa 17. helmikuuta.
Naiset.
5 kilometriä.
Kilpailu käytiin Kurikassa.
10 kilometriä.
Kilpailu käytiin Harjavallassa.
3×5 kilometriä, viesti.
Kilpailu käytiin Kurikassa 17. helmikuuta.
Calum Worthy

Calum Worthy (s. 28. tammikuuta 1991 Victoria, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Disney Channelin nuortensarjasta "Austin ja Ally", jossa hän esittää Austinin parasta ystävää Deziä. Worthy esittää Deziä myös Disney Channelin sarjoissa "Jessie" ja "Se en ollut minä".
Worthy on voittanut Young Artist -palkinnot rooleistaan National Lampoonin komediaelokuvassa "Karmea kiitospäivä" ja draamasarjassa "Stormworld".
Worthy on vieraillut monissa sarjoissa, kuten ABC Family -kanavan tieteis-draamasarjassa "Kyle XY", The CW:n "Supernatural" ja "Smallville", CTV:n poliisidraamassa "Tarkka-ampujat", sekä Disneyn "Onnea matkaan, Charlie!" ja "Zeke and Luther".
Jazzlaulaja

Jazzlaulaja ("The Jazz Singer") on Alan Croslandin ohjaama vuonna 1927 valmistunut yhdysvaltalainen musiikkielokuva, joka oli ensimmäinen pitkäelokuva jossa oli synkronoitu ääniraita joka sisälsi puhetta. Elokuvassa pääroolia näytteli Al Jolson. Elokuvasta tehtiin uusintaversio vuonna 1980, "The Jazz Singer – tie tähtiin", jonka ohjasi Richard Fleischer.
Tekniikka.
Elokuva on toteutettu Vitaphone-levyäänijärjestelmällä, jolla oli ennen tätä elokuvaa tehty noin 200 lyhytelokuvaa. Siinä ääni soitettiin äänilevyltä, vahvistettiin sähköisesti ja synkronoitiin kuvan kanssa. AT&amp;T kehitti suurimman osan tekniikasta, mutta se ei saanut myytyä sitä elokuvateollisuudelle. Warner Bros. joka tuolloin oli pieni elokuvastudio, oli siitä kiinnostunut, ja "Jazzlaulajan" taloudellinen menestys teki elokuvastudiosta suuren. Vuotta aiemmin studio oli julkaissut "Don Juan" -elokuvan, jossa myös käytettiin Vitaphone-järjestelmää, mutta elokuvassa ei ollut puhetta, vaan pelkkää musiikkia New Yorkin filharmonikkojen esittämänä.
"Jazzlaulaja" -elokuva sai erikoispalkinnon ensimmäisessä Oscar-gaalassa.
Thérèse Blondeau

Thérèse Blondeau (4. joulukuuta 1913 – 28. kesäkuuta 2013) oli ranskalainen uimari. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja putosi naisten 100 metrin selkäuinnissa ensimmäisellä kierroksella. Myös Thérèsen sisko Renée Blondeau osallistui kisoihin.
Maaliskuussa 2011 julkaistussa Reutersin artikkelissa, jossa Blondeau muistelee Natsi-Saksan olympialaisia, kerrotaan, että tämän kisakuntoa heikensi isän äkillinen kuolema viikkoja ennen kisoja. Artikkelin mukaan Blondeaun uskottiin olleen viimeinen elossa ollut vuoden 1936 olympialaisten ranskalainen naisurheilija.
Unto Poikolainen

Unto Poikolainen (s. 3. lokakuuta 1946 Hankasalmi) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Poikolainen pelasi Pesäpallon mestaruussarjassa 1972-1987 yhteensä 250 ottelua edustaen Jyväskylän Kiriä, pelaten kaudet 1980-1981 Hongikon joukkueessa suomen- ja ykkössarjassa. Suomen mestaruuden Poikolainen voitti kahdesti ja saavutti lisäksi 3 SM-hopeaa ja kaksi pronssia.
Henkilökohtaisesti parhaan tuloksen Poikolainen teki kaudella 1977, jolloin hän sijoittui kolmanneksi sekä lyöjä- että tehotilastossa (lyödyt + tuodut). 
Itä-Länsi-ottelussa Poikolainen on pelannut viisi kertaa ja Liitto-Lehdistö -kamppailuun hänet on valittu neljästi.
Ivar Mathisen

Ivar Mathisen (14. kesäkuuta 1920 Bærum – 7. lokakuuta 2008 Bærum) oli norjalainen meloja ja olympiamitalisti. Hän sai vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa hopeaa 10 000 metrin kajakkikaksikossa ja sijoittui lisäksi neljänneksi 1 000 metrin kajakkikaksikossa. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 Mathisen sijoittui viidenneksi sekä 1 000 että 10 000 metrin kajakkikaksikossa.
Mathisen saavutti ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa kaksi hopeamitalia (1948, 1950).
M/S Enchantment of the Seas

Enchantment of the Seas on Royal Caribbean International -varustamon Suomessa 1997 rakennettu risteilyalus. 
Rakentaminen.
Alus tilattiin 4. elokuuta 1994 Kvaerner Masa Yardin Helsingin telakalta Suomesta. Sen köli laskettiin 26. lokakuuta 1995 telakkanumerolla 493 ja alus laskettiin vesille 21. marraskuuta 1996. Se luovutettiin 4. heinäkuuta 1997 oslolaiselle Enchantment of the Seasille ja aluksen operoinnista vastaa Royal Caribbean Cruises.
Käyttöhistoria.
Alus aloitti ensimmäisen risteilynsä Välimerellä 17. heinäkuuta 1997 ja Karibialla 19. lokakuuta. Tämän jälkeen alus oli kesät Välimerellä ja talvet Karibialla. Alus liputettiin tammikuussa 2005 Bahamalle kotisatamana Nassau.
Alus oli toukokuusta kesäkuuhun 2005 Keppel Verolme Shipyardilla Rotterdamissa, jossa alusta jatkettiin Masa Yardin Turun telakan valmistamalla lisäelementillä. Elementti kuljetettiin Turusta Rotterdamiin proomulla. Alus lähti 23. kesäkuuta Rotterdamista New Yorkiin.
Alus kolaroi 1. lokakuuta 2009 Cozumelissa Meksikossa "Carnival Legendin" kanssa.
Mäntysieppokerttu

 
Mäntysieppokerttu ("Seicercus affinis") on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mäntysieppokerttua tavataan Bangladeshissa, Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa ja Vietnamissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hans Martin Gulbrandsen

Hans Martin Gulbrandsen (31. tammikuuta 1914 Drammen – 4. helmikuuta 1979 Oslo) oli norjalainen meloja. Hän jäi vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa 1 000 metrin kajakkiyksikössä neljänneksi ja vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä 10 000 metrin kajakkiyksikössä viidenneksi.
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Gulbrandsen kuului 4 × 500 metrin kajakkiviestissä hopeaa vuonna 1948 saaneeseen joukkueeseen, jonka muut jäsenet olivat Ivar Mathisen, Ivar Iversen ja Eivind Skabo.
Kastanjasieppokerttu

 
Kastanjasieppokerttu ("Seicercus castaniceps") on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kastanjasieppokerttua tavataan Aasian kaakkoisosissa. Sen levinneisyysalue on hyvin laaja, ja sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kultasieppokerttu

 
Kultasieppokerttu ("Seicercus burkii") on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kultasieppokerttu pesii Himalajan alueella ja talvehtii etelämpänä Intian keskiosissa ja Lounais-Bangladeshissa. Lajia on kuvattu paikalliseksi yleisestä runsaaksi, joskin harvinaiseksi osissa levinneisyysalueettaan. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ossi Rajala

Ossi Jaakko Rajala (18. marraskuuta 1948 Ilmajoki – 24. maaliskuuta 2019 Jyväskylä) oli suomalainen pesäpalloilija.
Ossi "Osku" Rajala aloitti pelaamisen SM-sarjassa Maila-Jusseissa vuonna 1969, siirtyi Oulun Lippoon vuonna 1972 ja sieltä edelleen Jyväskylän Kiriin vuonna 1975. Kaudeksi 1982 Rajala siirtyi Hongikkoon, jota oli nostamassa seuraavaksi kaudeksi Mestaruussarjaan. HoNsU:ssa Rajala jatkoi kauden 1985 loppuun, jolloin hän lopetti pääsarjauransa. Suomen mestaruuden Rajala voitti Lipon riveissä vuonna 1972, minkä lisäksi hän on saavutti kuusi SM-hopeaa ja kaksi -pronssia.. Pörssipisteitä Rajala keräsi 1810,7 (23. sija kauden 2012 jälkeen)
Itä–Länsi-ottelussa Rajala pelasi kymmenen kertaa ja Liitto–Lehdistö-kamppailuun hänet valittiin kahdeksan kertaa.
Vuoden pesäpalloilijaksi Ossi Rajala valittiin vuonna 1972 ja etenijäkuninkuuden hän voitti vuonna 1974, jolloin hän toi 43 juoksua.
Antero Salmenkivi

Otto Antero Salmenkivi (25. kesäkuuta 1931 Viipuri – 29. tammikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen, Kansallista kokoomusta edustanut, kansanedustajana ja puolueensa eduskuntaryhmän puheenjohtajana toiminut poliitikko.
Salmenkivi oli koulutukseltaan diplomi-insinööri ja lainopin kandidaatti. Vuosina 1956–1974 hän työskenteli pääasiassa maanmittausinsinöörin tehtävissä, viimeksi Turun ja Porin läänin apulaismaanmittausinsinöörinä.
Kansanedustajaksi Salmenkivi tuli vuonna 1970 Uudenmaan läänin vaalipiiristä ja toimi kansanedustajana kuolemaansa asti vuonna 1979. Eduskunnan valiokunnista hän kuului laki-, perustuslaki-, sosiaali- ja ulkoasiainvaliokuntiin. Presidentin valitsijamiehenä hän toimi vuosina 1968 ja 1978. 
Salmenkiven seuraajaksi kansanedustajana hänen kuolemansa jälkeen tuli Toivo Mäkynen.
Matti Antila

Matti Tapio Antila (8. kesäkuuta 1926 Riihimäki – 7. lokakuuta 2015 Mietoinen) oli suomalainen elintarviketutkija. Hän oli Helsingin yliopiston meijeriopin (maitoteknologian) professori vuosina 1964–1989 ja johti monia elintarviketieteen tutkimus- ja kehittämisprojekteja. Antilan veli oli professori Veijo Antila.
Antila valmistui ylioppilaaksi Hyvinkään yhteiskoulusta vuonna 1945. Hän opiskeli Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa pääaineenaan meijerioppi. Antila valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1949. Lisensiaatiksi hän valmistui vuonna 1955 ja väitteli samana vuonna tohtoriksi. Hänen väitöskirjansa käsitteli emmentaljuuston propionibakteereita. Antila tutki erityisesti maidon rasvan ominaisuuksia ja maidon mikrobiologiaa ja merkitystä ihmisen ravitsemuksessa. Hän julkaisi noin 400 tieteellistä ja muuta julkaisua elintarvike- ja ravitsemustieteen alalta ja toimi muun muassa Valtion ravitsemusneuvottelukunnan puheenjohtajana (1977–1983) ja Lääkintöhallituksen asiantuntijana (1977–1989).
Vuosina 1949–1950 Antila työskenteli Jokioisissa Valtion maitotalouskoelaitoksessa juustonvalmistuksen assistenttina ja maitotalousopiston opettajana, minkä jälkeen hän toimi vuodet 1951–1952 Osuusliike Elannon meijeriagronomina. Vuosina 1957–1962 Antila oli Raision Tehtaat Oy:n tuotteiden kehittämisosaston ja keskuslaboratorion esimies. Vuosina 1951–1958 hän toimi Helsingin yliopiston maitotalouslaitoksen assistenttina ja vuosina 1959–1964 maitotaloustieteiden dosenttina. Hän oli myös Turun yliopiston elintarvikekemian dosentti vuosina 1960–1967. Vuosina 1962–1964 Antila oli ensin meijeriopin virkaa toimittava ja vuosina 1964–1989 vakituinen professori.
Vuosina 1971–1973 ja 1977–1986 Antila oli Mietoisten kunnanvaltuuston puheenjohtaja.
Lasse Saarinen

Lasse Saarinen (s. 11. helmikuuta 1960 Toijala) on suomalainen elokuvatuottaja ja Suomen elokuvasäätiön toimitusjohtaja. Saarinen oli tuotantoyhtiö Kinotar Oy:n toimitusjohtaja ja tuottaja, mistä tehtävistä hän siirtyi Suomen elokuvasäätiön toimitusjohtajaksi 1. elokuuta 2016. Saarinen valittiin toiselle ja viimeiselle kaudelle johtajaksi 2020.
Elokuvatuottajana.
Saarinen on tuottanut yli 80 näytelmä-, animaatio- ja dokumenttielokuvaa.
Saarinen on palkittu Jussi-palkinnolla vuoden parhaista suomalaisista elokuvista "Nousukausi" vuonna 2004 ja "Postia pappi Jaakobille" vuonna 2010. Vuonna 2004 Saarisen tuottama ja Erja Dammertin ohjaama "Sotalapset" sai parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnon. Vuonna 2003 Suomen elokuvatuottajien keskusliitto palkitsi Saarisen pitkästä urasta Vuoden elokuvatuottaja -palkinnolla. Saarinen on myös palkittu Yleisradion Vuoden valopilkku - palkinnolla.
Saarisen tuottamien elokuvien ohjaajina ovat olleet muun muassa Kaisa Rastimo, Virpi Suutari, Susanna Helke, Mari Rantasila, Johanna Vuoksenmaa, Saara Cantell, Kanerva Cederström, Erja Dammert, Taru Mäkelä, Anu Kuivalainen, Hanna Maylett, Ilkka Järvi-Laturi, Ville Jankeri, Samuli Valkama, Mika Taanila, Rax Rinnekangas, Esa Illi, Sakari Kirjavainen, Veikko Aaltonen, Paavo Westerberg ja Klaus Härö.
Luottamustehtäviä.
Saarinen oli vuosina 2004–2008 Suomen elokuvatuottajien keskusliiton puheenjohtaja ja vuosina 2012–2019 Suomen Taideyhdistyksen puheenjohtaja. Saarinen oli 2012 Finlandia-palkintovalintalautakunnan jäsen sekä tietokirjallisuuden Finlandia-palkintolautakunnan jäsen 2025. Saarinen on toiminut Suomen ortodoksisen seurakunnan luottamustehtävässä Uspenskin katedraalin isännöitsijänä. Hän oli Helsingin ortodoksisen seurakunnan seurakuntaneuvostossa vuoden 2020–2023 ja uudelleen 2024.
Saarinen oli vuodet 2020–2023 Pohjoismaisen elokuva- ja tv-rahaston hallituksen puheenjohtaja.
Kohut.
Vuonna 2013 tiedotusvälineet uutisoivat Lasse Saarisen porttikiellosta Chez Dominique -ravintolaan. Uutisten mukaan ravintolan henkilökunta koki Saarisen ja hänen puolisonsa käytöksen ravintolassa häiritseväksi heidät määrättiin poistumaan. Ravintolaillan jälkeinen palautesähköpostikeskustelu Saarisen ja ravintolan omistajan Hans Välimäen välillä johti porttikieltoon.
Saarinen kommentoi Long Playssa hallituksen 2025 esittämiä 5,5 miljoonan euron leikkauksia Elokuvasäätiön budjettiin ja epäili, että ”valtiovarainministeriön virkamiehet rakensivat tämän miinan budjetin sisälle”, ja MTV:n Uutisextrassa hän kutsui elokuvasäätiön leikkausta ”valtiovarainministeriön kostoksi”. Budjettipäällikkö Mika Niemelä torjui syytökset ”kunnianloukkauksen elementtejä” sisältävinä ja vastasi syytöksiin Helsingin Sanomien yleisöosastolla. Valtiovarainministeri Riikka Purra paheksui Saarisen puheita X-mikroblogipalvelussa, kutsuen niitä ”säälittäviksi”.
Johan Anker

Johan August Anker (26. kesäkuuta 1871 Berg – 2. lokakuuta 1940 Halden) oli norjalainen kilpapurjehtija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän voitti kultaa 12 metrin luokassa vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja sitten kuuden metrin luokassa vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa.
Lontoon kesäolympialaisissa 1908 Anker sijoittui neljänneksi kahdeksan metrin luokassa. Myös hänen poikansa Erik Anker oli purjehtija.