tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Orest Romashyna

Orest Romashyna (, s. 27. lokakuuta 1946) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi vasempana laitahyökkääjänä.
Romashyna varattiin NHL:ään kolmantena Boston Bruinsin toimesta. Hänestä tuli samalla ensimmäinen Euroopassa syntynyt NHL-joukkueen varaama pelaaja, sillä Romashyna oli syntynyt pakolaisleirillä sodanjälkeisessä Saksassa ukrainalaisille vanhemmille, joskin varttui Kanadassa. Hän ei kuitenkaan lopulta ikinä pelannut NHL:ssä.
Jeanette Anderson

Jeanette Anderson (s. 16. maaliskuuta 1991) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Anderson pelasi Caldwell Universityn joukkueessa yliopistokoripalloa neljä kautta vuosina 2010–2014. Syksyllä 2014 Anderson teki pelaajasopimuksen Naisten Korisliigaan nousseen suomalaisen Tampereen Pyrinnön kanssa. Pääsarjadebyytissään 4. lokakuuta 2014 Anderson teki 15 pistettä ja otti kahdeksan levypalloa. Hän oli kuitenkin keskenkuntoinen ja palasi Yhdysvaltoihin vain yhden ottelun jälkeen.
Patrick Holland

Patrick Evan Holland (7. tammikuuta 1992 Lethbridge, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä. Hollandin vahvuuksiin kuuluu nopeus, kädet, hyökkäyspään taidot, laukaus ja monipuolisuus. Hänellä on kuitenkin kehitettävää voimassa ja puolustamisessa.
Ura.
Holland loi junioriuransa kotikaupungissaan Lethbridgessa. WHL-joukkue Tri-City Americans varasi hänet 125. pelaajana vuonna 2007. Holland pelasi kauden 2008–2009 pääosin AMHL-juniorisarjaa Lethbridge Y's Men Titansissa, mutta debytoi kauden aikana myös Americansissa. Varsinaisella WHL:n tulokaskaudellaan 2009–2010 hän teki 59 runkosarjaottelussa tehot 16+20=36 sekä 22 playoff-ottelussa tehot 3+7=10. Holland eteni Americansin kanssa aina WHL:n finaaleihin saakka, mutta Ed Chynoweth Cupin vei kuitenkin Calgary Hitmen otteluvoitoin 4-1.
Calgary Flames varasi Hollandin seitsemännellä kierroksella 193. pelaajana . Kaudella 2010–2011 hän teki WHL:n runkosarjassa 62 tehopistettä. Kaudella 2011–2012 Holland voitti koko liigan syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä kuudenneksi tehoilla 25+84=109. Hän oli Americansin kolmanneksi paras pistemies. Holland valittiin kauden päätteeksi WHL:n läntisen konferenssin toiseen tähdistökentälliseen. Tammikuussa 2012 Calgary Flames kauppasi hänet, Rene Bourquen ja kesän toisen kierroksen varausvuoron Montréal Canadiensiin. Tilalle Calgary sai Mike Cammallerin, Karri Rämön pelaajaoikeuden sekä kesän viidennen kierroksen varausvuoron.
Maaliskuussa 2012 Holland teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Montréal Canadiensin kanssa. Hän aloitti kauden 2012–2013 WHL:ssä Americansin paidassa, mutta nostettiin vain kahden siellä pelatun ottelun jälkeen AHL-joukkue Hamilton Bulldogsin vahvuuteen. Hollandin tulokaskausi toi siellä 69 runkosarjaottelussa tehot 10+18=28, joilla hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin toisen sijan neljän muun pelaajan kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä neljänneksi. Syksyn 2013 harjoitusleirin päätteeksi Holland lähetettiin taas Bulldogsiin, mutta hänet nostettiin pian kauden alkamisen jälkeen Canadiensin NHL-joukkueen vahvuuteen kauden yhdeksänteen otteluun 22. lokakuuta 2013 Edmonton Oilersia vastaan. Holland sai ottelussa jääaikaa 6.26 minuuttia. Hän pelasi viisi NHL-ottelua ilman tehopisteitä, kunnes Holland lähetettiin lokakuun lopulla takaisin Bulldogsiin, josta häntä ei kauden 2013–2014 aikana nostettu enää Canadiensiin.
Kauden 2014–2015 kynnyksellä, lokakuussa 2014 Canadiens kauppasi Hollandin ja Peter Budaj'n Winnipeg Jetsiin vaihdossa Eric Tangradiin. Hän aloitti kautensa farmijoukkue St. John's IceCapsissa, jossa Holland pelasi seitsemän ottelua, kunnes hän loukkaantui. Kuntouduttuaan IceCaps lähetetti Hollandin ECHL-joukkue Ontario Reigniin tammikuussa 2015. Neljän ottelun jälkeen hän palasi taas loppukaudeksi IceCapsin vahvuuteen.
Holland siirtyi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella ja lokakuun 2015 loppuun asti kestäneellä sopimuksella SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhon riveihin. Hän jäi marraskuussa kuitenkin ilman jatkosopimusta.
Mayerling (elokuva)

Mayerling (joissakin VHS-julkaisuissa Suuri rakkaus; , myös "Terence Young’s Mayerling") on vuonna 1968 ensi-iltansa saanut Terence Youngin ohjaama brittiläis-ranskalainen historiallinen melodraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Omar Sharif, Catherine Deneuve ja James Mason. "Mayerling" perustuu Itävallan Wienissä 1880-luvulla tapahtuneisiin tositapahtumiin, jotka johtivat kruununprinssi Rudolfin ja hänen rakastajattarensa paronitar Maria Vetseran traagisiin kuolemiin. Tapaus tunnetaan Mayerlingin murhenäytelmänä.
"Mayerlingin" käsikirjoituksen laativat ohjaaja Terence Young, Denis Cannan ja Joseph Kessel Claude Anetin romaanin "Mayerling" (1931) ja Michel Arnoldin romaanin "L’Archiduc" (1967) pohjalta. Elokuvan tuottajana oli Robert Dorfmann ja tuotantoyhtiöinä Associated British Picture Corporation, Les Films Corona ja Winchester Productions. "Mayerling" kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Itävallan Wienissä, Italian Venetsiassa ja studioilla Ranskan Boulogne-Billancourtissa viiden miljoonan dollarin budjetilla.
"Mayerling" sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa 22. lokakuuta vuonna 1968 Lontoossa. Toisen valmistusmaan, Ranskan, ensi-ilta oli 19. joulukuuta 1968. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 28. helmikuuta vuonna 1969. "Mayerling" sai ilmestyessään hyvän vastaanoton niin yleisöltä kuin kriitikoiltakin. Vaikka elokuva ei ole täysin historiallisuuden kannalta virheetön, se sai hyvän vastaanoton – erityisesti sen ylellisten lavasteiden ja pukujen ansiosta. Vuonna 1970 "Mayerling" sai Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta englanninkielisestä ulkomaalaisesta elokuvasta. "Mayerling" on julkaistu sekä VHS:nä että DVD:nä.
"Mayerling" on uudelleenfilmatisointi kahdesta elokuvasta. Anatole Litvak ohjasi vuonna 1936 ilmestyneen "Mayerlingin murhenäytelmä" -ranskalaiselokuvan. Litvak ohjasi myös vuonna 1957 esitetyn yhdysvaltalaisen "Mayerling"-televisioelokuvan.
Chan Wing-wah

Chan Wing-wah (; s. 1954 Hongkong) on kiinalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli aluksi Hongkongin kasvatusinstituutissa, ja sävellysopetusta hän sai David Gwiltiltä Hongkongin kiinalaisessa yliopistossa (1975–79). Hän opiskeli myös Trinity Laban Conservatoire of Music and Dancessa sekä John Beckwithin johdolla Toronton yliopistossa (1980–85), josta hän sai musiikin maisterin ja tohtorin arvot. Hän osallistui myös Darmstadtin kursseille vuonna 1986.
Chan on saanut useita palkintoja, kuten ensipalkinnon International Double Reed Societyn kilpailussa Floridassa 1981 (teoksesta "Autumn") ja Yoshirō Irinon muistopalkinnon Aasian säveltäjäliitolta 1988 (teoksesta "Transit"). Hänen teoksiaan on esitetty Kiinassa, Australiassa, Kanadassa, Saksassa, Unkarissa, Japanissa, Puolassa, Romaniassa, Venäjällä, Sloveniassa, Etelä-Koreassa, Sveitsissä, Taiwanilla, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
Chan on johtanut useita orkestereita (mm. Hongkongin filharmonista orkesteria) ja kuoroja. Vuonna 1995 hän aloitti toimintansa Hong Kong Oratorio Societyn musiikillisena johtajana. Vuosina 1993–2004 hän toimi Hongkongin säveltäjien liiton puhemiehenä, ja vuonna 2000 hänestä tuli Hongkongin säveltäjä- ja kirjailijaliiton puheenjohtaja. Hänellä oli Hongkongin filharmonisen orkesterin säveltäjäresidenssi (1994–96), ja hän toimi vuosina 1997–2002 Aasian säveltäjäliiton varapuheenjohtajana.
Chan on työskennellyt Hongkongin kiinalaisessa yliopistossa ja Hongkongin yliopistossa.
Chan on säveltänyt muun muassa lukuisia sinfonioita, teoksia erilaisille kamarikokoonpanoille ja kuoromusiikkia. Hän on monissa teoksissaan käyttänyt kiinalaisia perinnesoittimia.
Helmut Bieler

Helmut Bieler (1940 Gersfeld – 11. tammikuuta 2019) oli saksalainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Franz Xaver Lehnerin johdolla sekä pianonsoittoa Aldo Schoenin ja Friedrich Wührerin johdolla Hochschule für Musik und Theaterissa Münchenissä, jossa hän sai diplominsa 1960-luvun puolessavälissä. Hänen saamiinsa palkintoihin lukeutuivat Nürnbergin kaupungin Kulturförderungspreis (1980), Bayreuthin kulttuuripalkinto (1992) ja Baijerin taiteiden akatemian musiikin Friedrich Baur -palkinto (2008).
Bielerin teoksia esitettiin Saksan lisäksi Itävallassa, Brasiliassa, Kroatiassa, Tšekissä, Tanskassa, Alankomaissa, Portugalissa, Venäjällä, Sloveniassa ja Yhdysvalloissa. Kerran hänen musiikkiaan esitettiin Amsterdamin Kansainvälisellä Gaudeamus-musiikkiviikolla, ja vuonna 1983 hänen tuotantoaan kuultiin ISCM:n maailman musiikkipäivillä Århusissa (1983).
Bieler perusti vuonna 1980 Bayreuthissa Ensemble Musica Vivan, jonka taiteellisena johtajana, kapellimestarina ja pianistina hän toimi. Hän opetti vuosina 1979–2004 Bayreuthin yliopistossa, jonka musiikkipedagogiikan professori hän oli vuodesta 1988.
Bielerin kustantaja oli Keturi Musikverlag. Hänen teostensa joukossa ovat yksinäytöksinen ooppera "Memorandum für eine Grabklingel" (1983), "Musik für Orchester" (1996) ja pianokonsertto (2008) sekä lukuisia sävellyksiä eri kamarikokoonpanoille, pianolle, cembalolle ja uruille.
Eliran Avni

Eliran Avni (, s. 1975) on israelilainen pianisti. Hän debytoi 17-vuotiaana esiintymällä Zubin Mehtan johtaman Israelin filharmonisen orkesterin kanssa. Hän on sittemmin esiintynyt solistina ja kamarikokoonpanojen kanssa eri puolilla maailmaa sekä levyttänyt muun muassa Avner Dormanin teoksia Naxos-levymerkille. Hän on pitänyt mestarikursseja ja luennoinut muun muassa Juilliard Schoolissa ja Bowdoin Summer Music Festivalilla.
Tammam Salam

Tammam Salam (s. 1945) on libanonilainen poliitikko. Hän on toiminut maansa pääministerinä helmikuusta 2014 joulukuuhun 2016.
Salam ei kuulu mihinkään poliittiseen puolueeseen. Hän nousi parlamenttiin vuonna 1996 ja toimi kulttuuriministerinä 2008–2009. Vuonna 2013 Najib Mikatin hallitus ei päässyt sopuun lähestyvistä vaaleista. Niitä lykättiin marraskuuhun 2014. Salam kutsuttiin perustamaan uusi koalitiohallitus.
Tammam Salamin isä, Saeb Salam, oli pääministerinä kuudessa hallituksessa vuosien 1952 ja 1973 välillä. Hänen sukunsa on muutenkin ollut aktiivinen politiikassa.
Presidentti Michel Suleimanin virkakauden päätyttyä toukokuussa 2014 maan parlamentti ei päässyt ratkaisuun uudesta presidentistä, joten pääministeri Tammam Salam toimi pääministeriyden ohella virkaatekevänä presidenttinä yli kaksi vuotta lokakuuhun 2016 saakka, jolloin parlamentti lopulta valitsi Michel Aounin uudeksi presidentiksi. Uusi presidentti nimitti Salamin tilalle uudeksi pääministeriksi Saad Haririn, joka sai muodostettua uuden hallituksen joulukuussa 2016.
Harmaapääorneero

Harmaapääorneero ("Cranioleuca semicinerea") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaapääorneeroa tavataan Brasiliassa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vielä vaarassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkopääorneero

Valkopääorneero ("Cranioleuca albicapilla") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkopääorneeroa tavataan Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punanaamaorneero

Punanaamaorneero ("Cranioleuca erythrops") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punanaamaorneeroa tavataan Ecuadorissa, Kolumbiassa, Panamassa ja Costa Ricassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tepuiorneero

Tepuiorneero ("Cranioleuca demissa") eli aiemmalta nimeltään tepuinorneero on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tepuiorneeroa tavataan Brasiliassa, Guyanassa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Tepuiorneeron elinympäristöä ovat vuoriston jokien lähellä sijaitsevat metsät.
Viirulakkiorneero

Viirulakkiorneero ("Cranioleuca hellmayri") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Viirulakkiorneeroa tavataan Kolumbiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Dimenhydrinaatti

Dimenhydrinaatti ("Dramamine") on antihistamiini, jota on käytetty lääkkeenä migreeniin, huimaukseen ja pahoinvointiin sekä oksenteluun. Dimenhydrinaatti muistuttaa suuresti difenhydramiinia, ja kumpaakin on voitu käyttää delirianttina päihdyttäviin tarkoituksiin eli huumaavaan, niin kutsuttuun viihdekäyttöön. Lääkkeen antotavat olivat: oraalinen, tablettimuodossa sekä rektaalinen, peräpuikkona ja intravenoosisti annettava liuos. Sivuvaikutukset: dimenhydrinaatti oli erityisesti suurilla annoksilla väsyttävä eli sedatoiva.
Dimenhydrinaatti on difenhydramiinin eli 2-bentshydryylioksietyylidimetyyliamiinin (C17H21NO) ja 8-klooriteofylliinin (C7H7ClN4O2) seos.
Calceolariaceae

Calceolariaceae on Lamiales-lahkoon kuuluva kasviheimo, joka sisällytettiin ennen naamakukkaiskasvien (Scrophulariaceae) heimoon.
Heimoon kuuluu ainakin tohvelikukkien ("Calceolaria") suku, jossa on noin 250–280 lajia. Sen lisäksi heimoon kuulunee lähteestä riippuen yhdestä kolmeen muutakin sukua.
Heimon lajeille on yhteistä se, että kukilla on symmetriset suojuslehdet.
Heimon lajit kasvavat luontaisina Väli-Amerikassa, Etelä-Amerikan länsipuoliskolla sekä Uudessa-Seelannissa. Vieraslajeina niitä tavataan muun muassa Aasiassa.
Tohvelikukat

Tohvelikukat ("Calceolaria") on Calceolariaceae-heimoon kuuluva suku, johon kuuluu noin 250–280 lajia. Se on selvästi heimonsa runsaslajisin suku. Tohvelikukat on jaettu yleensä kolmeen alasukuun ("Calceolaria", "Cheiloncos", "Rosula") ja 24 sektioon. Suurin osa lajeista kuuluu "Calceolaria"-alasukuun.
Sukuun kuuluvia lajeja ovat kivikkotohvelikukka ("C. biflora"), ryhmätohvelikukka ("C." Fruticohybrida-ryhmä), tohvelikukka (isotohvelikukan risteymiä) ("C." Herbeohybrida-ryhmä), varputohvelikukka ("C. integrifolia"), liuskatohvelikukka ("C. tripartita") ja isotohvelikukka ("C." × "speciosa"). Huonekasvina pidetyt tohvelikukat ovat isotohvelikukan yksivuotisia risteymiä.
Tohvelikukat kasvavat luonnossa Meksikosta Tulimaahan ulottuvalla alueella, etenkin Andeilla 2000–4000 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta Patagoniassa myös Andien alarinteillä vuoriston molemmin puolin. Suvulla on kaksi monimuotoisuuskeskusta – toinen Perun pohjoisosissa ja toinen Chilen keskiosissa.
Kaarlo Braxén

Kaarlo Braxén (25. toukokuuta 1879 Kuopio – 28. lokakuuta 1917 Viipuri) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki rooleja laidasta laitaan Suomalaisen Maaseututeatterin palveluksessa 1910-luvulla.
Elämä.
Nuoruudessaan Braxén oli oppilaana Kuopion 5:nnen tarkk'ampujapataljoonan soittokunnassa ja toimi 1900-luvun vaihteessa Suomalaisen Maaseututeatterin avustajana. Hän pääsi samaisen teatterin näyttelijäksi vuonna 1901 ja siirtyi Tampereen Teatteriin 1904. Seuraavana vuonna hän työskenteli lyhyen aikaa Tampereen Työväen Teatterin johtajana. Vuonna 1906 Braxén oli mukana Elli Tompurin kiertueella. Vuosina 1907–1908 hän työskenteli näyttelijänä ja ohjaajana Ida Aalbergin Unkarin-kiertueella. Braxén liittyi Suomalaiseen Maaseututeatteriin 1909, kiinnitys kesti hänen kuolemaansa asti.
Braxénin taiteellinen ala ulottui laulunäytelmistä kansankomiikkaan ja vakaviin luonnetehtäviin. Hänen roolitehtäviään olivat muun muassa Herodes Oscar Wilden näytelmässä "Salome", rovasti "Elinan surmassa" ja Larson Zachris Topeliuksen näytelmässä "Regina von Emmeritz".
Matti Ollgren

Matti Ollgren (s. 19. huhtikuuta 1966) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Ollgren pelasi miesten SM-sarjaa Tampereen Pyrinnössä vuosina 1983–1987, joista kaksi viimeisintä kautta hän merkittynä kokoonpanoon yhdessä ottelussa. Kaudella 1983–1984 Pyrintö sijoittui neljänneksi, ja Ollgren pelasi runkosarjassa 0,1 pisteen, 0,3 levypallon keskiarvoilla. Seuraavalla kaudella Ollgren pelasi 12 ottelussa 0,3 pisteen keskiarvolla.
Ollgren on myöhemmin valmentanut Raholan Pyrkivän nuorisojoukkueita.
Vladimír Kameš (nuorempi)

Vladimír Kameš (s. 10. joulukuuta 1983) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa tällä hetkellä MOL ligan slovakialaista HC Nové Zámkya. Kamešin isä on Suomessakin pelannut Vladimír Kameš Sr.
Kameš aloitti kiekkouransa HC Kladnossa. Pelattuaan viisi kautta Tšekin alasarjoissa hän debytoi Tšekin Extraligassa kaudella 2008–2009 HC Kladnon paidassa. 30 ottelua eivät tuoneet puolustajalle yhtään tehopistettä.
Kameš pelasi Kladnossa yhteensä viisi kautta ja kävi välillä lainassa alemmilla sarjatasoilla. Heinäkuussa 2013 Kameš jätti Kladnon ja siirtyi Venäjän VHL:ään kaudeksi 2013–2014. VHL:ssä Kameš edusti 16 ottelun ajan THK Tveria.
Venäjän visiitti päättyi jo tammikuussa 2014, kun Kameš siirtyi monikansalliseen MOL ligaan. Kamešin uusi seura oli slovakialainen HC Nové Zámky. Nové Zámkyssa Kameš pelasi elokuuhun 2014 asti, kunnes siirtyi Saksan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle, Oberligaan. MOL ligassa Kameš ehti pelata vain 20 ottelua.
Kaudella 2004–2005 Kameš oli mukana nostamassa HK Jestřábi Prostějovia Tšekin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, 1. Národní Hokejová Ligaan. Tšekin pääsarjassa Kameš on pelannut 159 runkosarjaottelua ja 37 pudotuspeliottelua.
Chris Kyle

Christopher Scott ”Chris” Kyle (8. huhtikuuta 1974 Odessa, Texas, Yhdysvallat – 2. helmikuuta 2013 Erathin piirikunta, Texas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Navy SEAL -erikoisjoukkoihin kuulunut Yhdysvaltain armeijahistorian paras tarkka-ampuja. Hänen on vahvistettu ampuneen yli 160 ihmistä Irakissa vuosina 2003–2009.
Palveluksensa jälkeen Kyle kirjoitti kaksi omaelämäkertaa "American Sniper" (2012) ja "American Gun" (2013). "American Sniper" ilmestyi suomennettuna samannimisenä vuonna 2015. 
Kyle kuoli 2. helmikuuta 2013 texasilaisella ampumaradalla, kun sotaveteraani Eddie Ray Routh ampui hänet ja hänen ystävänsä Chad Littlefieldin. Kyle ja Littlefield olivat ottaneet Routhin mukaansa radalle, koska halusivat auttaa posttraumaattisesta stressihäiriöstä kärsivää kollegaansa. 24. helmikuuta 2015 27-vuotias Routh sai murhista elinkautisen tuomion ilman mahdollisuutta päästä ehdonalaiseen vapauteen.
Kylen omaelämäkertaan "American Sniper" perustuva Clint Eastwoodin ohjaama samanniminen elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2014. Kylea elokuvassa näyttelee Bradley Cooper.
NPK Tehmaš

NPK Tehmaš () eli täydellisemmin NPK Tehnologii Mašinostrojenija () on Venäjän valtionkorporaatio Rostehin ammustuotantoon erikoistunut, holdingyhtiönä toimiva tytäryhtiö. Siihen kuuluu kymmeniä tytäryrityksiä ja sillä on myös siviilisektorin tuotantoa. NPK Tehmaš -teollisuuskonserni on perustettu vuonna 2011 ja sen pääkonttori sijaitsee Moskovassa. Yhtymä valmistaa ammuksia paitsi Venäjän asevoimille, myös asevientiin.
NPK Tehmaš oli eräs niistä Venäjän valtionyrityksistä, joihin muun muassa Yhdysvallat ja Euroopan unioni kohdistivat pakotetoimenpiteitä Venäjän federaation vuonna 2014 Ukrainaan suuntautuneiden sotilaallisten toimien (Etelä-Ukrainaan kuuluvan Krimin sotilasmiehitys, osallistuminen sotaan Itä-Ukrainassa) johdosta.
Ukrainan Fed Cup -joukkue

Ukrainan Fed Cup -joukkue edustaa Ukrainaa Fed Cupissa. Se toimii Ukrainan tennisliiton alaisuudessa. Ukraina osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran itsenäisenä valtiona vuonna 1993, johon asti he olivat edustaneet Neuvostoliittoa. Kaiken kaikkiaan Ukraina on pelannut 93 maaottelua, joista voittanut 52 ja hävinnyt 41. Se pelasi maailmanlohkossa ensimmäisen kerran vuonna 2010.
Juan Carlos Calderón

Juan Carlos Calderón (7. heinäkuuta 1938 – 25. marraskuuta 2012) oli espanjalainen laulaja-lauluntekijä ja muusikko.
Calderón sävelsi vuonna 1973 kaupalliseksi menestykseksi nousseen hitin "Eres tú", joka oli kyseisenä vuonna myös Espanjan edustuskappale Eurovision laulukilpailussa. Calderón sävelsi Espanjan euroviisuedustuskappaleet myös vuosina 1975, 1985 ja 1989 ja toimi lisäksi kaikissa näissä esityksissä kapellimestarina. Vuonna 1968 hän voitti Ondas-palkinnon. Uransa aikana hän kirjoitti kappaleita esimerkiksi Luis Miguelille, Julio Iglesiasille, Herb Alpertille, Chayannelle, Nino Bravolle, Cecilialle, Camilo Sestolle, Paloma San Basiliolle, Rocío Durcalille, David Bustamantelle ja Mari Trinille.
Jesse Pehu

Jesse Pehu (s. 18. marraskuuta 1985 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa laitahyökkääjänä II-divisioonassa, seuranaan Hoki Klupi Hyvinkää. Pehu on urallaan edustanut HPK:ta, ruotsalaista IFK Arbogaa, Titaaneja ja Hoki Klupi Hyvinkäätä, jossa hän on joukkueen varakapteeni. Pehu on voittanut Hämeenlinnan Pallokerhossa Suomen mestaruuden kaudella 2005–2006.
Pehu tunnetaan parhaiten nopeana ja ketteränä luistelijana, jonka ansiosta hän hakeutuu myös hyville maalintekopaikoille.
Pehu toimii myös luokanopettajana Puolimatkan koulussa Hyvinkäällä.
Uno Jansson

Uno August Jansson (6. lokakuuta 1879 Urjala – 1. joulukuuta 1961 Tampere) oli suomalainen rehtori ja teollisuusneuvos.
Henkilötiedot ja ammattiura.
Janssonin vanhemmat olivat kauppias, tilanomistaja Bror Knut Jansson ja Hulda Charlotta Alm. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta 1899 ja opiskeltuaan matematiikkaa valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1903 ja maisteriksi 1907. Hän opiskeli 1903–1905 Polyteknillisen opiston konetakennusosastolla ja valmistui insinööriksi 1905. Jansson opiskeli myös matematiikkaa ja mekaniikkaa Göttingenin yliopistossa Saksassa neljänä kesänä 1906–1909 ja 1912.
Jansson toimi matematiikan opettajana Kotkan ruotsalaisessa yhteiskoulussa 1906–1908, Raahen opettajaseminaarin matematiikan ja luonnontieteiden lehtorina 1908–1911, Jyväskylän opettajaseminaarin matematiikan lehtorina 1911–1912 sekä Tampereen teknillisessä opistossa matematiikan ja mekaniikan opettajana 1912–1919 ja rehtorina 1913–1919. Hän oli Yleisen suomalaisen Vakuutus Oy:n ja Vakuutus Oy Veritaksen toimitusjohtajana 1919–1922, Tampereen tyttölyseon matematiikan vanhempana lehtorina 1923–1926 sekä viimeksi Tampereen teknillisessä oppilaitoksessa matemaattisten aineiden yliopettajana 1927–1947 ja rehtorina 1928–1947. Tampereen kaupunginvaltuutettu Jansson oli vuosien 1918 ja 1928 välillä. Hän oli myös Tampereen teknillisen seuran sihteeri 1924–1930. Tampereen Osuuskaupan hallituksessa hän toimi puheenjohtajana ja hän oli Osuusliike Tuotannon johtokunnan jäsenenä vuodesta 1925 alkaen. Teollisuusneuvoksen arvo hänelle myönnettiin 1941.
Jansson julkaisi oppikirjoja kansakouluja, ammattikouluja ja teollisuuskouluja varten. Hän oli jäsenenä ammatillisen opetuksen kehittämistä varten perustetuissa komiteoissa ja käsitteli alan kysymyksiä monissa sanomalehtikirjoituksissa.
Jansson oli naimisissa vuodesta 1910 opettaja Jenny Kristina Tolosen kanssa. Pariskunnan poika, reservin vänrikki Eino August Jansson (s. 1916) haavoittui talvisodassa Sakkolassa 19. helmikuuta 1940 ja menehtyi haavoihinsa kenttäsairaalassa Kaukolassa.
Teoksia.
Jansson kirjoitti useita matematiikan oppikirjoja kansa-, ammatti- ja teollisuuskouluja varten, samoin kuin joitakin muita teoksia.
Killer Movie

Killer Movie on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhukomediaelokuva. Siinä parodioidaan naamioitua puukkotappajaa "Scream"- ja "Scary Movie" -elokuvien jalanjäljissä. Se osoittautui kaupalliseksi menestykseksi, vaikka arviot olivat pääosin vain kriittisiä.
Juoni.
"Killer Movie" kertoo tositelevisio-ohjelman kuvauksista, jotka menevät karmealla tavalla pieleen, kun tekijät huomaavat jääneensä jumiin kaukaiseen pohjoiseen kaupunkiin, jossa on tappaja vapaalla jalalla. Murhaaja vainoaa ohjelman näyttelijöitä ja tekijöitä yksi kerrallaan. Kun menneisyyden epäilykset, petokset ja salaisuudet tulevat selittämättömästi mukaan peliin, sarjan kuvausten painajaiset tulevat liiankin todellisiksi ohjelman juontajalle ja näyttelijöille sekä eräälle Hollywood-tähdelle.
SMS H146

SMS H146 oli Saksan keisarikunnan laivaston G96-luokan torpedovene, joka tilattiin ensimmäisen maailmansodan aikana. Sodan loputtua alus luovutettiin sotakorvauksena Ranskalle.
Valmistus.
Alus tilattiin Kielistä Howaldtswerkeltä ja sen köli laskettiin vesille telakkanumerolla 608. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1918 ja se valmistui reilua puolta vuotta myöhemmin 3. lokakuuta.
Palvelus.
Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Reichsmarinessa, kunnes se luovutettiin Ranskalle 23. toukokuuta 1920 Cherbourgissa. Alus liitettiin Ranskan laivastoon nimellä "Rageot de la Touche" ja se poistettiin palveluksesta 1935. Alus romutettiin.
SMS H147

SMS H147 oli Saksan keisarikunnan laivaston G96-luokan torpedovene, joka tilattiin ensimmäisen maailmansodan aikana. Sodan loputtua alus luovutettiin sotakorvauksena Ranskalle.
Valmistus.
Alus tilattiin Kielistä Howaldtswerkeltä ja sen köli laskettiin vesille telakkanumerolla 609. Alus laskettiin vesille 13. maaliskuuta 1918 ja se valmistui 13. heinäkuuta 1920.
Palvelus.
Alus luovutettiin Ranskalle 29. heinäkuuta 1920 Cherbourgissa ja se liitettiin Ranskan laivastoon nimellä "Marcel Delage". Alus poistettiin palveluksesta 15. helmikuuta 1933 ja se romutettiin.
Pluton (ohjus)

Pluton on ranskalainen taktinen ydinase. Se oli käytössä vuosina 1974–1993, ja taistelulataus oli yksikärkinen. Saman tyyppistä MR-50 CTC -ydinkärkeä käytti myös AN-52 taktinen ydinpommi, josta Pluton-ohjuksen ydinkärkeä on muunnettu. Konventionaalinen 500 kg:n vahvuinen, ydinaseeton HE-räjähdelataus () oli vaihtoehtona ydinräjähteen käytölle taistelutoimissa. MR-50 CTC/AN 51 -ydinlatauksen voimakkuudet olivat 15 ja 25 kilotonnia, joista voimakkuuden saattoi valita käyttötarkoituksen perusteella. Ohjuksen enimmäiskantama oli 120 kilometriä.
650 mm (65 cm) paksuinen Pluton-ohjus oli 7,64 m pitkä ja kaksivaiheinen, sen laukaisupaino oli 2 423 kg. Ohjuksen suuntaus toimi inertiaohjauksen avulla. Pluton käytti kiinteätä ajoainetta lennon aikaisena polttoaineenaan. Laukaisualusta perustuu AMX 30-tyypin panssarivaunun alustaan, joita valmistettiin 42 kpl tätä nimenomaista käyttötarkoitusta varten. AN-51 tyypin ydinkärkiä valmistettiin 70 kappaletta.
Plutonia seurasi vain hyvin lyhyen ajan, palvelusuraltaan vain 5 vuotta palvellut pidemmän kantaman (480 km) taktinen Hadés-ohjus (1991–1996). Sen ydinlataus oli voimakkuudeltaan suurempi ja yksivalintainen, tuo voimakkuus oli 80 kT.
SMS H145

SMS H145 oli Saksan keisarikunnan laivaston G96-luokan torpedovene, joka tilattiin ensimmäisen maailmansodan aikana. Sodan loputtua alus internoitiin Scapa Flow'hun.
Valmistus.
Alus tilattiin Kielistä Howaldtswerkeltä, missä köli laskettiin vesille telakkanumerolla 607. Se laskettiin vesille 11. joulukuuta 1917 ja valmistui reilua puolta vuotta myöhemmin 4. elokuuta 1918.
Palvelus.
Sodan päätyttyä alus internoitiin 22. marraskuuta 1918 jälkeen Scapa Flow'hun. Aluksen miehistö upotti aluksensa 21. kesäkuuta 1919. Hylky nostettiin 14. maaliskuuta 1925 ja romutettiin 1928 Scapassa.
Amerikkalainen unelma (näytelmä)

Amerikkalainen unelma ("The American Dream") on yhdysvaltalaisen Edward Albeen varhainen yksinäytöksinen näytelmä. Sen kantaesitys tapahtui New Yorkin York Playhouse -teatterissa tammikuussa 1961. Näytelmä on satiiri amerikkalaisesta elämäntavasta, ja tarina rakentuu keski-ikäisen avioparin ja heidän luonaan vierailevien ihmisten kautta. Näytelmän tapahtumapäivänä vierailut saavat heidän maailmansa sekaisin.
Albee tutkii näytelmässä paitsi niin sanotun amerikkalaisen unelman valheellisuutta, myös silloisen amerikkalaisen perhemallin pysyvyyttä ja sen puhtoisen mielikuvan taustalla olevaa todellisuutta.
Näytelmän on suomentanut Matti Rosvall, ja sitä esitettiin ainakin Tampereen Työväen Teatterissa vuonna 1982. Mammaa ja Pappaa esittivät Eila Roine ja Tauno Karvonen.
Juoni.
Dominoiva Mamma pitää aviomiestään, syrjään vetäytyvää Pappaa tossun alla. Myös naisen äiti, teräväkielinen Mummi asuu samassa taloudessa, mutta tytär haluaisi laittaa hänet vanhainkotiin. Mummi on jo alkanut pakata tavaroitaan ovensuuhun.
Mamman ihannoima ja yhteisössä arvostettu naistenkerhon puheenjohtaja rouva Barker työskentelee adoptiopalvelussa. Hän saapuu vierailulle tietämättä oikein miksi ja tapaa Mummin, joka tuntuu kyllä tietävän millä asialla rouva Barker liikkuu. Mummi selittää rouvalle, miten hänen tyttärensä ja miehensä adoptoivat vuosia sitten lapsen rouva Barkerin kautta, mutta pahoinpitelivät tämän kuoliaaksi kun eivät pitäneet lapsen käytöksestä. Rouva Barkerin poistuttua sisään astuu lihaksikas nuori mies kysymään töitä. Kuunneltuaan hänen tarinaansa Mummi oivaltaa, että mies on hänen tyttärensä tappaman adoptiolapsen kaksoisveli. Hän esittelee miehen tyttärelleen ja tämän aviomiehelle siten, että alkuperäinen lapsi voitaisiin korvata nuorukaisella, jota kutsuu Amerikkalaiseksi unelmaksi.
Gotham (televisiosarja)

Gotham on yhdysvaltalainen Bruno Hellerin luoma rikossarja, joka perustuu sarjakuvakustantamo DC Comicsin julkaisemien Batman -sarjakuvien hahmoihin, erityisesti Bruce Wayneen ja James Gordoniin. Sarjan pääosassa nuorta James Gordonia näyttelee Ben McKenzie.
"Gothamin" ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa Foxilla 22. syyskuuta 2014, ja sen toisen tuotantokauden esittäminen Foxilla alkoi 21. syyskuuta 2015. Suomessa sarjaa on voinut seurata Netflixin palvelussa. Toukokuussa 2018 vahvistettiin, että viides tuotantokausi tulee olemaan sarjan viimeinen.
Sarjan lähtökohta.
Gotham Cityn poliisin uusi tulokas James Gordon saa kokeneen etsiväparinsa Harvey Bullockin kanssa ratkottavakseen Thomas ja Martha Waynen murhan. Gordon tapaa Waynen perheen pojan, Brucen, joka on nyt jäänyt hovimestarinsa Alfred Pennyworthin huollettavaksi. Gordon lupaa Brucelle ratkoa murhan ja saada tekijän kiinni. Työnsä ohessa Gordon ajautuu tekemisiin Gotham Cityn mafiaperheiden ja gangstereiden kanssa. Nuori Bruce puolestaan yrittää hakea elämälleen tarkoitusta vanhempiensa murhan kostosta ja hänestä tulee ennen pitkää Gothamin katuja puolustava, omankäden oikeutta jakava lainsuojaton. Selvittäeessään vanhempiensa murhaa, Bruce saa liittolaisen kujilla varttuneesta Selina Kylestä, johon hän ihastuu.
Kausien aikana nähdään useiden Batmanin vihollisten, kuten Pingviinin, Arvuuttajan, Hullun Hatuntekijän, Linnunpelättimen, Myrkkymuraatin, Banen ja Solomon Grundyn syntytarinat sarjan käsikirjoittajien värittäminä. Jerome Valeska on sarjan ensimmäisillä kausilla esiintyvä psykopaattinen anarkisti, joka perustuu vahvasti Jokeriin. Myöhemmin hänen identtisestä kaksoisveljestään, Jeremiahista tulee Jokeri.
Major League Baseball -kausi 1939

Major League Baseball -kauden 1939 päätteeksi pelatussa World Series -ottelusarjassa kohtasivat New York Yankees ja Cincinnati Reds. Seitsemäs MLB:n All-Star -ottelu pelattiin Yankee Stadiumilla, New Yorkissa, 11. heinäkuuta 1939. AL voitti juoksuin 3–1. 
Runkosarjan sarjataulukot.
12.9. pelattu ottelu Chicago White Sox'in ja Washington Senators'in välillä mitätöitiin
Rohkeita otteita

Rohkeita otteita () on Léonide Moguyn ohjaama yhdysvaltalainen film noir -tyylinen rikosdraamaelokuva vuodelta 1946. Film noirin pääosissa ovat George Raft ja Ava Gardner, joka teki ensimmäisen pääosansa Maryna. "Rohkeita otteita" kertoo kotikaupunkiinsa palaavasta kaunottaresta, joka herättää kilpailua ja murha-aikeita entisissä miesystävissään.
"Rohkeita otteita" perustuu Maritta M. Wolffin samannimiseen romaaniin (1941), jonka pohjalta Philip Yordan laati elokuvan käsikirjoituksen. Seymour Nebenzahl oli elokuvan tuottajana ja Nero Films tuotantoyhtiönä. Elokuvan rahoitti palmspringsiläinen pankki, ja "Rohkeita otteita" kuvattiin Kalifornian San Fernandossa kesäkuun lopun ja elokuun alun välisenä aikana vuonna 1945.
"Rohkeita otteita" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 25. tammikuuta vuonna 1946. Suomessa elokuva sai teatteriensi-iltansa 5. toukokuuta vuonna 1950. United Artists vastasi elokuvan teatterilevityksestä Yhdysvalloissa. Vaikka elokuva sai kriitikoilta sekalaisia arvosteluja, "Rohkeita otteita" oli yleisömenestys. Elokuva on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä. Alan Ladd ja Evelyn Keyes esiintyivät elokuvan "Lux Radio Theatren" tekemässä radiosovituksessa 15. huhtikuuta 1946.
Petter Ervast

Petter Ervast (28. toukokuuta 1814 Kalajoki – 19. kesäkuuta 1857 Kajaani) oli suomalainen lääkäri, joka esitteli tohtorinväitöskirjassaan ensimmäistä kertaa luettelon Suomessa tavattavista luonnonvaraisista lääkekasveista.
Ervastin vanhemmat olivat Kalajoen tervavaraston hoitaja Petter Ervast (1778–1814) ja hänen toinen puolisonsa Brita Frosterus. Ervast kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1830. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1834, filosofian maisteriksi 1836, lääketieteen kandidaatiksi 1837, lääketieteen lisensiaatiksi 1839 ja lääketieteen tohtoriksi 1840.
Ervastin ruotsinkielisessä tohtorinväitöskirjassa "Om Finlands inhemska Läkemedel" esiteltiin 210 Suomessa luonnonvaraisina esiintyvää lääkekasvia ja kuvattiin niiden käyttötapoja.
Ervast toimi 1836–1839 lääkintöylihallituksen kanslistina. Hän oli Raahen kaupunginlääkärinä vuodesta 1839 alkaen ja Raahen piirilääkärinä vuodesta 1845 alkaen. Viimeksi Ervast toimi Elias Lönnrotin seuraajana Kajaanin piirilääkärinä ja Kajaanin linnanlääkärinä 1854–1857.
Petter Ervast oli naimisissa ranskalaista hugenottisukua olleen Augusta Vilhelmina Basilierin (1815–1900) kanssa. Heidän poikiaan olivat rautatiehallituksen tilastokonttorin johtaja, valtiopäivämies Petter Edvard Ervast (1841–1899), tilastollisen päätoimiston aktuaari August Wilhelm Ervast (1845–1900) ja Lapinmaan tuomiokunnan tuomari Johan Fredrik Ervast (1844–1886). Teosofian uranuurtaja Suomessa Pekka Ervast oli Petter Edvard Ervastin poika.
Akrivastiini

Akrivastiini on nopeavaikutteinen toisen polven H1-antihistamiini, joka lievittää allergisia oireita estämällä histamiinin sitoutumista H1-reseptoriin. Akrivastiinia käytetään esimerkiksi pseudoefedriinin kanssa yhdistelmälääkkeissä allergisen nuhan hoitoon.
Akrivastiinin käytössä voi esiintyä uneliaisuutta ja sitä ei tulisi käyttää raskauden aikana mahdollisten sikiövaurioiden takia. Yliherkkyysreaktiot ovat myös mahdollisia.
Helmholtz-Zentrum Geesthacht

Helmholtz-Zentrum Geesthacht - Zentrum für Material and Küstenforschung GmbH (HZG) on Saksan valtion ja osavaltioiden yhteisrahoittama materiaalitieteeseen, ilmastotieteisiin ja rannikkojen tutkimukseen keskittyvä tutkimuskeskus, jonka toiminta tapahtuu pääasiassa Geesthachtissa ja osittain myös Berliinissä, Hampurissa, Münchenissä, ja Teltowssa. Vuonna 2014 tutkimusinstituutissa työskenteli yli 900 työntekijää.
Historia.
Vuonna 1956 perustetun tutkimuskeskuksen alkuperäinen nimi vuoteen 2010 asti oli "Gesellschaft für Kernenergieverwertung in Schiffbau und Schiffahrt" ("GKSS"), ja se rakennutti Saksan ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan ydinvoimalla toimivan siviilikäyttöön tarkoitetun laivan, NS Otto Hahnin, sekä käytti sitä tutkimukseen vuodesta 1964 vuoteen[1979. Jo vuonna 1958 tutkimuskeskus oli mukana perustamassa komiteaa, josta vuosien saatossa kehittyi yksi Saksan suurimmista tutkimuskeskuksista, Helmholtz-Gemeinschaft.
Jiří Lála

Jiří Lála (s. 21. elokuuta 1959 Tábor, Tšekkoslovakia) on tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija, joka edusti maataan useissa arvokisoissa. Hän muun muassa voitti maailmanmestaruuden vuonna 1985 ja saavutti olympiahopeaa Sarajevosta 1984. 
Vuonna 1983 Lála valittiin MM-turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi.
Sgonnsair

Sgonnsair () on kylä An t-Eilean Sgitheanachin saarella Skotlannissa, Loch Sligachanin etelärannalla. Sieltä on lauttayhteys Raasayn saarelle.
Eläintarhatarina

Eläintarhatarina ("The Zoo Story", alun perin "Peter and Jerry") on Edward Albeen ensimmäinen, yksinäytöksinen näytelmä, jonka hän kirjoitti vuonna 1958 vain kolmessa viikossa. Puistonpenkillä tapahtuvaksi kahden miehen keskusteluksi tiivistetty näytelmä tutkii eristäytymisen, yksinäisyyden ja ymmärretyksi tulemisen teemoja nykyajan epäinhimillistävässä kaupallisessa maailmassa.
Kun New Yorkin teatterituottajat eivät kiinnostuneet näytelmän tuotannosta, se sai kantaesityksensä Länsi-Berliinin Werkstatt-teatterissa 28. syyskuussa 1959 kaksoisnäytöksessä, jonka toinen näytelmä oli Samuel Beckettin "Viimeinen ääninauha". Yhdysvalloissa "Eläintarhatarina" esitettiin ensi kerran Provincetown Playhousessa 1960, pääosissa William Daniels ja George Maharis.
Juoni.
Peter ja Jerry tapaavat puistonpenkillä New Yorkin Central Parkissa. Peter on keski-ikäinen kustannusyhtiön johtaja, jolla on vaimo, kaksi tytärtä, kaksi kissaa ja kaksi papukaijaa. Jerry on eristäytynyt ja katkeroitunut mies, joka hakee epätoivoisesti keskustelukumppania. Hän pakottaa Peterin kuuntelemaan tarinoita elämästään, käynnistään Central Parkin eläintarhassa ja siihen johtaneista syistä. Näytelmä tapahtuu reaaliajassa, ja sen ironinen huumori ja dramaattinen jännite tiivistyvät lopussa, kun Jerry saa Peterin alentumaan omalle villieläimen kaltaiselle tasolleen.
Jerry yrittää työntää Peteriä pois penkiltä ja vaatii häntä taistelemaan reviiristään. Kun Peter yrittää tehdä lähtöä, Jerry vetää yllättäen esiin veitsen, mutta pudottaa sen tahallaan maahan Peterin ulottuville. Kun Peter sitten pitelee veistä puolustautuakseen, Jerry hyökkää päin veistä ja tulee sen lävistämäksi. Hän jää penkille verta vuotavana, ja Peter lähtee pelästyneenä karkuun.
Myöhempi kaksinäytöksinen versio.
Edward Albee kirjoitti lähes 50 vuotta myöhemmin näytelmään ensimmäisen näytöksen "Homelife", jonka tapahtumat edeltävät toisen näytöksen puistonpenkkikohtausta ja jossa nähdään kolmantena henkilönä Peterin vaimo. Samalla Albee ilmoitti, ettei alkuperäistä yksinäytöksistä versiota saa enää esittää ammattiteattereissa.
Kaksinäytöksinen versio "Edward Albee’s At Home at the Zoo" esitettiin San Franciscon American Conservatory Theaterissa kesäkuussa 2009, sitten New Yorkin Second Stage Theaterissa ja Seattlen Theater Schmeaterissa.
Viittauksia näytelmään muissa teoksissa.
"Eläintarhatarina" on keskeisessä roolissa marokkolaisen Yūsuf Fāḍilin romaanissa "Qiṣṣat hadīqat al-ḥayawān" (”Eläintarhatarina”, 2008), joka kertoo teatteriammattilaisten elämästä 1970-luvun Marokossa ja marokkolaisten elämästä Pariisissa. Romaanin päähenkilöt yrittävät esittää näytelmää, mutta käsikirjoituksesta puuttuu pari olennaista sivua.
"Eläintarhatarinaan" viitataan myös yhdysvaltalaisessa komediaelokuvassa "Äksyt vanhat herrat" (1993).
Suomalainen televisionäytelmä.
Suomen Televisio teki näytelmästä Sirppa Sivori-Aspin ohjaaman 55-minuuttisen televisionäytelmän vuonna 1965, näyttelijöinä Lasse Pöysti (Peter) ja Ville-Veikko Salminen (Jerry).
Sulo Cantell

Sulo Johannes Cantell (20. toukokuuta 1892 Pietari – 27. elokuuta 1955) oli suomalainen filosofian maisteri, biologi ja lehtori.
Cantell keräsi 1930-luvulla kansan keskuudesta perimätietoa Suomen luonnossa esiintyvien lääkekasvien käytöstä. Hän julkaisi vuonna 1936 yhdessä Väinö Saarnion kanssa kirjan "Suomen myrkylliset ja lääkekasvit" jossa lueteltiin 319 kasvia.
Sulo Cantell oli naimisissa vuodesta 1917 Toini Levanderin (s. 1893) kanssa.
Aiheesta muualla.
 Luettelo Sulo Cantellin lehtiartikkeleista
SMS V126

SMS V126 oli Saksan keisarikunnan laivaston G96-luokan torpedovene, joka tilattiin ensimmäisen maailmansodan aikana. Sodan loputtua alus luovutettiin sotakorvauksena Ranskalle.
Valmistus.
Alus tilattiin Stettinistä AG Vulcanilta ja sen köli laskettiin vesille telakkanumerolla 471. Alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1917 ja se valmistui kolmisen kuukautta myöhemmin 25. syyskuuta.
Palvelus.
Sodan päätyttyä alus internoitiin 22. marraskuuta 1918 jälkeen Scapa Flow'hun. Aluksen miehistö upotti aluksensa 21. kesäkuuta 1919, mutta hylky nostettiin jo heinäkuussa. Alus luovutettiin sotakorvauksena Ranskalle, joka romutti sen Lorientissa 1925. Aluksen kattilat asennettiin "Intrepideen".
Aapakiiltokorento

Aapakiiltokorento ("Somatochlora alpestris") on soilla elävä tumma kiiltokorento.
Ulkonäkö ja koko.
Aapakiiltokorento on väriltään enimmäkseen tummanvihreä ja takaruumiis miltei musta. Aapakiiltokorennon takaruumiissa ei ole keltaisia laikkuja, toisin kuin täpläkiiltokorennolla ja hoikkakiiltokorennon naaraalla. Lajilla on kasvojen sivuilla keltaiset laikut, mutta niiden välillä ei ole keltaista juovaa, joka taas välkekorennolla on.
Koiraan merkittävimpiä tuntomerkkejä ovat ylemmät perälisäkkeet, jotka taittuvat kärjissään toisiaan päin.
Aapakiiltokorennon takaruumis on 32–35 mm pitkä ja takasiipi 28–34 mm pitkä.
Elintavat.
Aapakiltokorentoja tavataan lennossa kesäkuun puolivälistä elokuun puoleenväliin. Heinäkuu on päälentoaikaa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Aapakiiltokorento elää Pohjois-Euroopassa ja Japanin Hokkaidolla sekä Keski-Euroopan vuoristoissa ja paikoittaisena Siperiassa. Suomessa lajia esiintyy eniten pohjoisessa, mutta se on sielläkin harvinainen.
Laji elää soilla. Pohjois-Suomessa aapakiiltokorento elää useilla erilaisilla suoalueilla ja soiden lammilla. Etelässä tavallisia elinpaikkoja ovat varsinkin sammaleiset rämeiden ojat.
SMS V46

SMS V46 oli Saksan keisarikunnan laivaston V25-luokan torpedovene ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan loputtua alus luovutettiin sotakorvauksena Ranskalle.
Valmistus.
Alus tilattiin Stettinistä AG Vulcanilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 361. Alus laskettiin vesille 23. joulukuuta 1914 ja valmistui 31. lokakuuta 1915.
Palvelus.
Sodan päätyttyä alus internoitiin 22. marraskuuta 1918 jälkeen Scapa Flow'hun, jossa se ajettiin matalikolle upotusyrityksen seurauksena 21. kesäkuuta 1919. Alus nostettiin heinäkuussa ja se luovutettiin sotakorvauksena Ranskalle. Alus romutettiin Cherbourgissa 1924.
Vastaesimerkki

Logiikassa, etenkin sovellettaessa matematiikkaan ja filosofiaan, vastaesimerkki on poikkeus ehdotetulle yleiselle säännölle tai laille. Harkitaan esimerkiksi väitelausetta "kaikki oppilaat ovat laiskoja". Tämä lause tekee väittämän, että tietty ominaisuus (laiskuus) on totta "kaikissa" oppilaissa. Siten "yksikin" esimerkki ahkerasta oppilaasta todistaisi lauseen vääräksi. Seuraa, että mikä tahansa ahkera oppilas on vastaesimerkki "kaikki oppilaat ovat laiskoja" -väitelauseelle. Vastaesimerkki on tarkemmin kuvailtuna spesifinen tapaus universaaliväitteen valheellisuudesta.
Matematiikassa.
Matematiikassa vastaesimerkkejä käytetään usein todistamaan mahdollisten lauseiden rajoja. Käyttämällä vastaesimerkkejä osoittamaan, että tietyt arvelut ovat vääriä, matematiikan tutkijat välttävät umpikujiin menemisen ja oppivat miten he voivat muuttaa arvelujaan todistettavissa olevien lauseiden tuottamiseksi.
Filosofiassa.
Filosofiassa vastaesimerkkejä käytetään tavallisesti väittämään, että tietty filosofinen asema on väärässä näyttämällä, että se ei ole sovellettavissa joissain tapauksissa. Toisin kuin matemaatikot, filosofit eivät voi todistaa väittämiään kiistattomasti. Toinen filosofi on täten vapaa olemaan eri mieltä ja löytämään vastaesimerkkejä vastaukseksi. Ensimmäinen filosofi voi tietysti väittää, etteivät nämä myöhemmät vastaesimerkit ole sovellettavissa todellisuudessa.
Vaihtoehtoisesti ensimmäinen filosofi voi muuttaa väitettään niin, että vastaesimerkki ei enää ole sovellettavissa; tämä on verrattavissa tapaukseen, jossa matemaatikko muuttaa lausettaan vastaesimerkin takia.
Facebookin sovellusalusta

Facebookin sovellusalusta on kolmansille osapuolille tarkoitettu ohjelmistoympäristö, joka on tarkoitettu Facebookin käyttäjien tietoja käyttäville sovelluksille. Sovellukset voivat esimerkiksi hakea Facebook-käyttäjän tietoja, julkaista käyttäjän aikajanalle tai "Tykätä" eri kohteista. Yksi käyttötapa on palveluiden käyttäjän tunnistaminen (kirjautuminen palvelun) Facebook-tunnusten avulla. Sovellukset voivat myös olla kehyksessä toimivia verkkosivuja, joita selataan facebook.com-sivuston kautta.
Facebook tarjoaa kattavat työkalut mm. erilaisiin käyttäjätilastoihin ja rajapintakutsujen tekemiseen.
Sovellukset vaativat aina käyttäjän luvan yksityiseen tietoon. Saatuaan luvan sovelluket voivat käyttää tietojaa vapaasti. Sovellukset käyttämiä tietoja voivat olla esimerkiksi tykätyt sivut, kaverit, valokuvat, koulutustiedot tai parisuhdetiedot. Jokainen tieto (eng. "scopes"), joihin halutaan pääsy, määritetään sovelluskohtaisesti. Sovelluksia on osittain kritisoitu siitä, että käyttäjät eivät aina ymmärrä mihin heidän (ja myös kavereiden) tiedot voivat joutua. Lisäksi ne saattavat julkaista ei-toivottua sisältöä tai roskapostia.
SDK.
Facebook tarjoaa sovelluskehityspaketit (SDK) seuraaville alustoille ja ohelmointikielille: PHP, Android, JavaScript, iOS ja Unity.
Graph API.
Kehittäjien verkkosivusto on developers.facebook.com. Sovellusten luominen on ilmaista, mutta vaatii mm. puhelinnumeron ja Facebook-tilin.
Facebookin rajapinta on nimeltään Graph API. Käyttäjän julkiset perustiedot saadaan kutsulla:
Tieto palautetaan JSON-muodossa. Facebook tarjoaa työkalun (Graph API Explorer) rajapintakutsun tekoa varten.
FQL.
Sovellusten on myös mahdollista hakea tietoa FQL-kyselyillä.
Verkkosivustojen sosiaaliset toiminnot.
Lisäksi verkkosivulta on mahdollista saada verkkosivustoille tarkoitettuja "sosiaalisia lisäosia", kuten esimerkiksi tykkää-nappeja, upotettuja julkaisuja tai aikajanoja.
Open Graph.
Facebookin Open Graph (OG-tunnisteet) tarjoavat mahdollisuuden merkitä verkkosivustojen sisältöä meta-tiedoilla. 
 &lt;meta property="og:title" content="Otsikko" /&gt;
 &lt;meta property="og:type" content="product" /&gt;
 &lt;meta property="og:url" content="https://example.com/" /&gt;
 &lt;meta property="og:image" content="https://example.com/kuva.jpg" /&gt;
 &lt;meta property="og:site_name" content="Sivuston nimi" /&gt;
 &lt;meta property="og:description" content="Sivun kuvaus" /&gt;
Lasinen eläintarha

Lasinen eläintarha ("The Glass Menagerie") on Tennessee Williamsin läpimurtonäytelmä vuodelta 1944. Se voitti New York Drama Critics’ Circlen palkinnon vuoden parhaana näytelmänä.
Juoni.
Eletään 1930-luvun lama-aikaa Missourin St. Louisissa. Wingfieldin perheen äiti Amanda on määrätietoinen nainen, entinen seurapiirikaunotar joka hemmottelee jo aikuistuneita lapsiaan. Poika Tom työskentelee kenkätehtaan varastossa, harrastaa runoutta ja haaveilee kirjailijan urasta. Tytär Laura, joka on selvinnyt vakavasta lapsuuden sairaudesta, viihtyy lasisen eläinkokoelmansa parissa ja vaikuttaa yhtä hauraalta kuin lasiesineensä. Tom kutsuu eräänä iltana päivälliselle työtoverinsa, holtittoman mutta viehättävän Jimin, josta äiti Amanda alkaa heti toivoa aviomiestä tyttärelleen.
"Lasisessa eläintarhassa" Tennessee Williams tutkii muun muassa sisarusten välisen rakkauden teemoja. Hänellä oli läheinen suhde sisareensa Roseen, jonka paheneva skitsofrenia sulki laitokseen loppuelämäkseen. Williams maksoi sisarensa hoitokustannuksia näytelmäpalkkioistaan.
Elokuvasovituksia.
Näytelmästä on tehty ainakin kolme elokuvasovitusta: vuonna 1950 Irving Rapperin ohjaamana, pääosissa Kirk Douglas ja Jane Wyman, vuoden 1973 tv-elokuva, pääosissa Katharine Hepburn, Sam Waterston ja Joanna Miles, sekä vuonna 1987 Paul Newmanin ohjaamana, pääosissa Joanne Woodward ja John Malkovich.
Broadford

Broadford () on An t-Eilean Sgitheanachin saaren toiseksi suurin asutuskeskittymä Skotlannissa. Kylässä on tuhatkunta asukasta.
Clifford Curzon

Clifford Curzon (18. toukokuuta 1907 Lontoo – 1. syyskuuta 1982 Lontoo) oli brittiläinen pianisti. Hän aloitti pianonsoiton vakavan opiskelun 6-vuotiaana kokeiltuaan jo sitä ennen viulua. 12-vuotiaana hän pääsi Royal Academy of Musiciin, ja ensimmäisen julkisen esiintymisensä hän teki 16-vuotiaana. Pian tämän jälkeen hän aloitti opettamisen Royal Academyssa, jonka professori hän oli jo 19-vuotiaana.
Curzon opiskeli myös Artur Schnabelin johdolla Berliinissä ja sai lisäksi opetusta Wanda Landowskalta ja Nadia Boulangerilta. Heinäkuussa 1931 Curzon meni Pariisissa naimisiin cembalisti Lucille Wallacen kanssa. Hänellä oli kaksi adoptoitua poikaa, jotka jäivät orvoiksi, kun heidän äitinsä, sopraano Maria Cebotari kuoli vuonna 1949.
Yhdysvaltain-debyyttinsä Curzon teki vuonna 1939, ja hän esiintyi siellä säännöllisesti myöhemminkin sekä resitaaleissa että sellaisten kapellimestarien kuin Bruno Walterin, George Szellin, Eugene Ormandyn ja Alexander Smallensin johdolla orkesterin kanssa. Hänen levytyksistään tuli myyntimenestyksiä. Hänellä oli laaja ohjelmisto, johon kuului muun muassa yli 50 konserttoa ja joka kattoi eri aikakaudet varhaisista klassikoista nykyteoksiin. Virgil Thomson piti Curzonia romanttisen ohjelmiston tyydyttävimpänä tulkitsijana. Curzon oli myös huomattava Mozartin tulkitsija.
Curzon lyötiin ritariksi vuonna 1977. Hän kuoli vuonna 1982 pitkään sairastettuaan.