tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Everton Ribeiro

Everton Augusto de Barros Ribeiro (s. 10. huhtikuuta 1989 Arujá) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai oikea laitalinkki. Hän edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa Bahiaa.
Seurajoukkueura.
Ribeiro teki ensiesiintymisensä Brasilian pääsarjassa kaudella 2007 edustaen Corinthiansia. Hän pelasi seurassa viisi pääsarjaottelua vuosina 2007–2008. Vuosina 2008–2010 Ribeiro pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla São Caetanossa. Tämän jälkeen hän pelasi pääsarjaa ensin Coritibassa vuosina 2011–2012 ja sitten Cruzeirossa vuosina 2013–2014. Cruzeirossa hän voitti mestaruuden molemmilla kausillaan. Hänet palkittiin kummallakin kaudellaan Cruzeirossa myös Brasilian Série A:n parhaana pelaajana.
Tammikuussa 2015 Ribeiro siirtyi 15 miljoonan euron siirtosummalla arabiemiraattilaiseen Al-Ahliin. Ribeiro pelasi Al-Ahlissa 2,5 vuoden aikana 60 UAE Pro Leaguen ottelua, joissa hän teki 17 maalia ja syötti 17. Hän voitti kaudella 2015–2016 UAE Pro Leaguen.
Kesäkuussa 2017 Ribeiro siirtyi Al-Ahlista Flamengoon. Ribeiro pelasi Flamengossa vuosina 2017–2023 kaikki kilpailut mukaan lukien yhteensä 391 ottelua, joissa hän teki 45 maalia ja antoi 64 maalisyöttöä. Hän voitti Flamengossa Brasilian mestaruuden 2019 ja 2020, Copa Libertadoresin 2019 ja 2021, Recopa Sudamericanan 2020, Brasilian cupin 2022, Brasilian supercupin 2020 ja 2021 sekä kolme peräkkäistä Campeonato Cariocan mestaruutta 2019–2021.
Tammikuussa 2024 Ribeiro allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Bahian kanssa.
Maajoukkueura.
Brasilian maajoukkueessa Ribeiro teki ensiesiintymisensä 6. syyskuuta 2014 ystävyysottelussa Kolumbiaa vastaan.
Ribeiro edusti Brasiliaa Copa Américassa 2015, jossa hän pelasi kahdessa ottelussa yhteensä kuusi minuuttia. Copa Américassa 2021 hän pelasi viisi ottelua Brasilian saavuttaessa hopeaa. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi 35 minuuttia tappiollisessa alkulohkon päätösottelussa Kamerunia vastaan, mutta ei päässyt pelaamaan turnauksen muissa otteluissa.
HMS Laxen (1914)

HMS Laxen (runkonumero L) oli Ruotsin laivaston vuonna 1915 palvelukseenotettu Laxen-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Se laskettiin vesille 1914 ja liitettiin laivastoon 22. helmikuuta 1915.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1935. Sen myöhempi kohtalo on tuntematon.
HMS Gäddan (1915)

HMS Gäddan (runkonumerot G ja Gd) oli Ruotsin laivaston vuonna 1915 palvelukseenotettu Laxen-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Se laskettiin vesille 1915 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 14. huhtikuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1935. Sen myöhempi kohtalo on tuntematon.
HMS Svärdfisken (1914)

HMS Svärdfisken oli Ruotsin laivaston vuonna 1914 palvelukseenotettu Svärdfisken-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta. Se laskettiin vesille 30. elokuuta 1914 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 12. lokakuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 27. marraskuuta 1936. Sen myöhempi kohtalo on tuntematon.
HMS Tumlaren (1914)

HMS Tumlaren oli Ruotsin laivaston vuonna 1914 palvelukseenotettu Svärdfisken-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta. Se laskettiin vesille 14. lokakuuta 1914 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 10. joulukuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 27. marraskuuta 1936. Sen myöhempi kohtalo on tuntematon.
Ken

Ken on miehen etunimi. Länsimaissa nimi käsitetään yleensä skotlantilaisperäisen Kennet-nimen lyhentymäksi, mutta nimi esiintyy myös Japanissa, jossa se johtuu "tervettä" tai "voimakasta" tarkoittavasta japanin kielen sanasta.
Suomessa nimi Ken on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 390 henkilölle. Kenin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 11. toukokuuta. Nimi lisättiin kalenteriin vuonna 2015.
Pyhän Marian kirkko (Llanfair-yn-y-Cwmwd)

Pyhän Marian kirkko on keskiajalta peräisin oleva pieni kirkko Dwyranin kylässä Walesissa. Se on Grade II* -luokan rakennussuojelukohde. Kirkko jäi pitkälti alkuperäiseen asuunsa 1800-luvulla, jolloin monissa Angleseyn vanhoissa kirkoissa tehtiin remontteja. Siksi sitä pidetään tärkeänä muinaisjäännöksenä.
Pohjoisseinällä on 1200-luvulle ajoitettu hauta-arkun kansi, johon on kaiverrettu ristiaiheinen koriste.
Kent (nimi)

Kent on miehen etunimi. Nimi käsitetään yleensä skotlantilaisperäisen Kennet-nimen lyhentymäksi mutta se voi tarkoittaa myös Englannin Kentin alueen asukasta.
Suomessa nimi Kent on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 880 henkilölle. Kentin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 11. toukokuuta.
HMS Hajen (1904)

HMS Hajen (runkonumero 1) oli Ruotsin laivaston vuonna 1904 valmistunut ensimmäinen sukellusvene.
Valmistus.
Meri-insinööri Carl Richson lähetettiin 1900 Yhdysvaltoihin opiskelemaan sukellusveneiden valmistusta. Vuonna 1902 Ruotsin valtiopäivät äänestivät sukellusveneiden hankinnasta, minkä kuningas vahvisti 28. marraskuuta. Richson aloitti Holland-tyyppisen aluksen valmistuksen Tukholman laivastontelakan vanhalla kaleeritelakalla. Alus laskettiin vesille 16. heinäkuuta 1904 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 18. marraskuuta.
Palvelus.
Kesällä 1905 alus siirrettiin Ruotsin länsirannikolle kuten pääosa muustakin laivastosta pitkin Götan kanavaa Norjan kanssa syntyneen kriisin vuoksi. Se nimettiin "HMS Undervattenbåten N:r 1:ksi" vuonna 1909. Vuosina 1915-1916 alus oli modernisoitava Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:n telakalla, jolloin sitä pidennettiin 23,3 metriin rakennettaessa keula ja kansirakenteet uudelleen. Aluksen voimanlähteeksi vaihdettiin 1916 150 hevosvoiman 4-sylinterinen Atlas UII -dieselmoottori. Ensimmäisen maailmansodan viimeisenä vuonna alusta pidettiin edelleen kunnossa. Se poistettiin palveluksesta 25. elokuuta 1922, jolloin siitä poistettiin moottorit sekä muita kunnossa olevia osia. Vuodesta 1932 alkaen alus on ollut maissa merimuseossa () näytteillä.
Ultrasuodatus

Ultrasuodatus on kalvosuodatusmenetelmä, jossa suodatettava liuos johdetaan puoliläpäisevän kalvon läpi suurella paineella. Kalvon läpi kulkeutuvat tyypillisesti vain pienet molekyylit suodokseen ja kalvolle pidättyvät ja konsentroituvat molekyylit, jotka ovat kooltaan 1–100 nm ja joiden massa on 1–1000 kDa. Ultrasuodatusta käytetään useisiin tarkoituksiin muun muassa veden puhdistamiseen, elintarviketeollisuudessa ja bioprosessiteollisuudessa.
Kalvojen materiaalit.
Ultrasuodatuksessa suodattimena toimii pieniä reikiä sisältävät puoliläpäisevät kalvot. Aikaisemmin kalvojen materiaalina käytettiin nitroselluloosaa, mutta nykyään käytetään seluuloosaa tai muita sen johdannaisia, polyeetterisulfonia, polyvinyylialkoholia, polyamideja, fluorattuja polymeerejä kuten polyvinylideenifluoridia tai epäorgaanisia materiaaleja. Selluloosakalvojen etuna on hydrofiilisyys ja tukkeutumattomuus, mutta huonona puolena on herkkyys lämpötiloille ja mirobeille. Polyeetterisulfonilla ja fluoratuilla polymeereillä ei ole näitä ongelmia, mutta haittapuolena on niiden hydrofobisuus, mikä heikentää veden virtausta läpi ja liian korkea pH voi vaurioittaa niitä. Epäorgaanisten materiaalien etuna on stabiilius useita liuottimia ja olosuhteita kohtaan, mutta ne ovat hauraita ja kalliita.
Käyttökohteita.
Ultrasuodatusta käytetään useissa eri tarkoituksissa, tyypillisesti suodattamaan kolloidisia seoksia. Juomaveden puhdistuksessa sitä käytetään poistamaan vedestä bakteereja ja muita riittävän kookkaita epäpuhtauksia. Elintarviketekniikassa menetelmää käytetään mehujen kirkastamiseen, viinin sterilisointiin, vehnän proteiinien erottamiseen sekä juuston ja jogurtin valmistusprosesseissa. Bioprosesseissa sitä käytetään veren puhdistamiseen, teollisuusentsyymien konsentrointiin, antibioottien ja muiden arvokkaiden komponenttien erottamiseen ja puhdistamiseen sekä suodattamaan bakteerit ja virukset pois liuoksesta.
Gašper Krošelj

Gašper Krošelj (9. helmikuuta 1987 Ljubljana, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Tšekin pääsarjassa |Extraliga-joukkue HC Kometa Brno:ssa. 
Krošeljin kasvattaseura on hänen kotikaupunkinsa HK Slavija Ljubljana, mutta junioriurallaan Krošelj pelasi myös Slovakiassa. Siellä hän edusti HC Topoľčanyn ja MsHK Žilinan juniorijoukkueita.
Ensimmäiset miesten ottelunsa Krošelj pelasi kaudella 2006–2007 edustaessaan kroatialaista Medveščak Zagrebia. Joukkue pelasi kyseisellä kaudella sekä Interligassa että Kroatian pääsarjassa. Krošelj ehti pelata yhden ottelun myös Slovenian jääkiekkoliigassa HK Slavija Ljubljanan paidassa.
Seuraava kausi kului vielä Slavija Ljubljanan paidassa, kunnes kaudeksi 2008–2009 Krošelj palasi Zagrediin. Seuraavan kolmena kautena Krošelj edusti Zagrebia Slovenian, Kroatian ja Itävallan pääsarjoissa sekä Slohokej Ligassa.
Kaudeksi 2011–2012 Krošelj palasi Sloveniaan ja edusti HK Jesenicea Itävallan pääsarjassa ja HD Jesenice mladia Slohokej Ligassa. Loppukaudeksi hän siirtyi Tanskaan ja Metal Ligaenissa pelaavaan Aalborg Piratesiin. 
Kaudella 2012–2013 Krošelj jatkoi Tanskassa, edustaen nyt Herlev Eaglesia. Seuraavalla kaudella hän pelasi Norjassa, edustaen GET-ligaenin Sparta Sarpsborgia. Ura Norjassa jäi yhteen kauteen ja Krošelj jatkoi uraansa Ruotsin HockeyAllsvenskanissa IK Oskarshamnin paidassa. Huhtikuussa 2015 Krošelj solmi jatkosopimuksen seuran kanssa koskien kautta 2015–2016. Sopimus purettiin jo toukokuussa 2015 ja Krošeljin huhuttiin lähtevän jääkiekkoliiga KHL:ään.
Maajoukkueessa.
Krošelj pelasi Slovenian nuorten maajoukkueessa yhteensä 16 ottelua. Hän oli voittamassa alle 18-vuotiaiden MM-kisojen 1. divisioonan pronssia sekä alle 20-vuotiaiden MM-kisojen 1. divisioonan B-lohkon hopeaa ja A-lohkon pronssia.
Ensimmäisen maaottelunsa Slovenian jääkiekkomaajoukkueessa Krošelj pelasi vuonna 2015. Krošelj edusti Sloveniaa myös jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017.
Muna (tuoli)

Muna eli Egg on tanskalaisen arkkitehti Arne Jacobsenin suunnittelema nojatuoli. Jacobsen suunnitteli tuolin vuonna 1958 osaksi suunnittelemansa Kööpenhaminan SAS Royal -tornihotellin sisustusta. Hotellia varten syntyi alun perin myös toinen samanhenkinen tuoli, "Joutsen".
Ulkopinnaltaan linnunmunan muotoa muistuttavaa korkeaselkäistä, pyörivää ja kallistuvaa lepotuolia valmistetaan sekä nahka- että kangasverhoiltuna. Tuolin istuinosan sisus muodostuu teräs- ja lasikuituvahvisteisesta polyuretaanirungosta. Tähtimäinen jalkaosa on alumiinia. Jacobsen suunnitteli tuolin lisäksi myös samaa muotokieltä noudattavan korkeaselkäisen sohvan, mutta sitä on valmistettu vain vähän. Tuolin saumattomaan nahkaverhoiluun tarvitaan yksi kokonainen naudanvuota tuolin molemmin puolin, kun taas sohvan verhoilupinnat piti tehdä kahdesta vierekkäisestä vuodasta ja niitä yhdistävästä ommellusta saumasta sohvan keskellä. Tuolin lisäksi on saatavissa samanhenkinen rahi. Niitä, kuten muitakin aitoja Jacobsenin kalusteita, valmistaa Fritz Hansen.
Marcelo Grohe

Marcelo Grohe (s. 13. tammikuuta 1987 Campo Bom) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Campeonato Brasileiro Série A:ssa pelaavaa Grêmiota.
Grohe nousi Grêmion edustusjoukkueeseen kaudella 2005 ja teki ensiesiintymisensä Brasilian pääsarjassa kaudella 2006. Kauden 2015 loppuun mennessä Grohe on pelannut Grêmiossa 135 Brasilian pääsarjan ottelua.
Brasilian maajoukkueessa Grohe pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa vuonna 2015.
Maciste contro il vampiro

Maciste contro il vampiro (”Maciste vastaan vampyyri”) on vuonna 1961 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Giacomo Gentilomo. Sen sankaria Macistea esittää yhdysvaltalainen Gordon Scott.
Juoni.
Pelastettuaan pikku Ciron merihirviöltä Maciste palaa kotikyläänsä, jonka vampyyrin kaltaisen Kobrakin rosvot ovat hävittäneet. Maciste jäljittää rosvojen kaappaaman rakastettunsa Gujan Salmanakin kaupunkiin, jossa hän liittoutuu salaperäisten sinisten miesten johtajan Kurtikin kanssa. Yliluonnolliset voimat omaava Kobrak yrittää orjuuttaa Macisten, mutta voimamies onnistuu kukistamaan vastustajansa ja pelastamaan Gujan. Kobrakia avustanut Astra saa surmansa ja Kurtik valitaan Salmanakin sulttaaniksi.
Tuotanto, teemat ja vastaanotto.
Elokuva on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Dino De Laurentiisin studiolla Roomassa sekä ulkokuvien osalta Jugoslaviassa, Rooman lähellä Laviniossa ja Tor Caldaran rantamaisemissa. Giacomo Gentilomon irtisanouduttua projektista sen ohjasi loppuun käsikirjoittaja Sergio Corbucci. Tarinan innoittajana toimi sarjakuva "Taika-Jim vastaan Cobra". "Maciste contro il vampiro" oli Gordon Scottin ensimmäinen peplum-elokuva, jota seurasi Steve Reevesin kanssa kuvattu "Romulus ja Remus". Elokuvan hiekkamyrsky tehtiin tarinan mukaan jauhoista.
Itämaiseen ympäristöön sijoitettu "Maciste contro il vampiro" on tavanomaista parempi peplum-seikkailu, johon sisältyy myös kauhuelokuvan ja tieteisfiktion aineksia. Se on täynnä jännittäviä visuaalisia oivalluksia ja juonenkäänteitä, jotka ovat tehneet siitä eräänlaisen kulttielokuvan tyylilajin harrastajien keskuudessa. Tarinan kohokohtia ovat monimutkainen tavernakohtaus sekä Macisten ja hänen kaksoisolentonsa kamppailu, jossa Scottin sijaisnäyttelijänä toimii Giovanni Cianfriglia. Elokuvassa on joitakin hyvin väkivaltaisia kohtauksia. Angelo Francesco Lavagninon iskevä musiikki kuulostaa paikoitellen liian modernilta.
Kriitikoidenkin huomaama elokuva oli kohtalainen yleisömenestys. Se tuotti Italiassa 495 miljoonan liiran pääsylipputulot. Ranskassa sen näki yli miljoonaa katsojaa.
Julkaisut.
Elokuvan yhdysvaltalainen versio "Goliath and the Vampires" (”Goljat ja vampyyrit”) on saatavilla Wild Eastin laadultaan välttävänä DVD-julkaisuna, jonka kääntöpuolella on Steve Reevesin "Goliat ja barbaarit". Italialaista, ranskalaista ja saksalaista versiota on esitetty televisiossa.
Syksyn tultua

Syksyn tultua (; myös "Winter Rates") on vuonna 1975 ensi-iltansa saanut Alan Bridgesin ohjaama brittiläinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Cliff Robertson, Vanessa Redgrave ja Susan George. "Syksyn tultua" perustuu esittämättömään näytelmään "Winter Rates", jonka pohjalta Eric Bercovici ja Reuben Bercovitch laativat elokuvan käsikirjoituksen. Bercovici ja Bercovitch olivat myös elokuvan tuottajina.
Juoni.
Keski-ikäinen Ann (Vanessa Redgrave) ja hänen teini-ikäinen tyttärensä Joanna (Susan George) pitävät hotellia Ison-Britannian rannikolla sijaitsevalla saarella. Eräänä päivänä hotelliin saapuu odottamaton vieras, joka on mies nimeltä Joe (Cliff Robertson). Joella ja Annilla on ollut suhde vuosia sitten ja hienovaraisista vihjeistä voi päätellä, että Joanna voisi olla heidän tyttärensä. Joe ja Ann ryhtyvät uudelleen suhteeseen. Pian Annille käy ilmi, että Joen tunteista kilpailee myös Joanna, joka on selkeästi kiinnostunut tästä komeasta ja vanhemmasta miehestä.
Tuotanto.
Alun perin näytelmäkirjailija Harold Pinterin oli tarkoitus ohjata elokuva, mutta hänet korvasi Alan Bridges. "Syksyn tultua" kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Dorsetin Portlandissa. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli Lorimar Productions.
Julkaisu.
"Syksyn tultua" sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa kesäkuussa 1975. Saman vuoden heinäkuussa elokuva esitettiin myös Berliinin elokuvajuhlilla. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 13. elokuuta 1976.
Charles Correa

Charles Mark Correa (1. syyskuuta 1930 Secunderabad, Andhra Pradesh – 16. kesäkuuta 2015 Mumbai) oli intialainen arkkitehti, jota pidetään Intian itsenäistymisen jälkeisen modernin arkkitehtuurin uranuurtajana. Häntä arvostettiin kyvystään ottaa huomioon köyhien kaupunkilaisten olot ja suosia perinteisiä työmenetelmiä ja materiaaleja rakennuskohteissaan.
Intian valtio myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon 1972 ja Padma Vibhushan -palkinnon 2006. Vuonna 1984 Royal Institute of British Architects (RIBA) myönsi hänelle kultamitalinsa.
Correa opiskeli aluksi St. Xavier’s Collegessa Mumbaissa ja jatkoi opintojaan Yhdysvalloissa Michiganin yliopiston Ann Arborin kampuksella 1949–1953 ja Massachusetts Institute of Technologyssa (MIT) vuosina 1953–1955, opettajanaan muun muassa Buckminster Fuller. Vuonna 1958 Correa perusti oman arkkitehtitoimistonsa Mumbaihin ja sai heti merkittävän toimeksiannon suunnitella Mahatma Gandhin muistorakennus Ahmedabadiin. Vuonna 1967 hän suunnitteli Madhya Pradeshin osavaltion parlamenttirakennuksen Bhopaliin. Vuosina 1975–1990 rakennettiin hänen suunnittelemansa kansallinen käsityömuseo New Delhiin, vuonna 1982 Bharat Bhavan -kulttuurikeskus Bhopaliin, vuosina 1986–1992 Jawahar Kala Kendra -kulttuurikeskus Jaipuriin ja vuosina 1987–1992 British Councilin rakennus Delhiin.
Correan Intian ulkopuolelle suunnittelemia rakennuksia ovat Bostonin MIT-kampukselle 2000-2005 rakennettu McGovern-aivotutkimusinstituutti, Toronton Ismaili Centre sekä Champalimaud-säätiön biolääketieteellinen tutkimuslaitos Lissabonissa.
HMS Hvalen (1909)

HMS Hvalen oli Ruotsin laivaston vuonna 1909 valmistunut sukellusvene.
Valmistus.
Vuonna 1907 Ruotsin parlamentti äänesti toisen sukellusveneen hankinnasta, jotta saataisiin uutta tietoa eurooppalaisilta sukellusveneen valmistajilta. Tilaus tehtiin italialaiselle La Speziasta Fiat-San Giorgion telakalle ja sen suunnittelu sai vaikutteita Regia Marinan "R.Smg. Focasta". Alus laskettiin vesille 16. helmikuuta 1909 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 9. heinäkuuta. Alus sai maailmanlaajuista huomiota tehdessään matkan Italiasta Ruotsiin ilman apualusta.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 23. tammikuuta 1919 ja upotettiin 1924 maalialuksena Hårsfjärdenissä. Hylky nostettiin ja myytiin 1960 romutettavaksi.
Asko Salokorpi

Asko Matti Salokorpi (15. huhtikuuta 1935 Viipuri – 20. joulukuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen arkkitehtuurin historian tutkija, arkkitehtuurikriitikko ja tietokirjailija, joka teki valtaosan elämäntyöstään Suomen rakennustaiteen museon eri tehtävissä. Hän toimi myös Ensimmäisen parlamentaarisen liikennekomitean pääsihteerinä sekä tutkijana Helsingin kaupunginmuseossa. Asko Salokorven isä oli tiedustelu-upseeri Toivo Salokorpi (entinen Sirén) ja äiti Wilhelmiina Salokorpi, omaa sukua Laitinen.
Salokorpi pääsi ylioppilaaksi Svenska Normallyceumista Helsingissä vuonna 1953 ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa pääaineenaan taidehistoria. Hän aloitti vastaperustetun Suomen rakennustaiteen museon arkistoharjoittelijana 1956 ja toimi sittemmin museon arkistonhoitajana, tutkimuspäällikkönä ja varajohtajana.
Lisäksi hän opetti arkkitehtuurin historiaa Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1973–1982. Salokorpi perusti yhdessä Lauri Nordbergin kanssa Liikennepoliittinen yhdistys Enemmistö r.y.n vuonna 1968 ja toimi yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana. Hän julkaisi useita arkkitehtuuriteoksia sekä suomensi arkkitehtuuritekstien ohella myös kaunokirjallisuutta, kuten Michael Innesin "Hyvästi iäks’" (1960) ja Jerzy Kosinskin "Kirjava lintu" (1967).
Ossi Meriläinen

Ossi Meriläinen (s. 28. marraskuuta 1992 Kempele) on suomalainen pesäpalloilija. Hän on edustanut vuodesta 2014 lähtien Superpesiksessä pelaavia Kouvolan Pallonlyöjiä. Meriläisen rooli on tavallisesti lyöjäjokeri.
Meriläisen kasvattajaseura on Kempeleen Kiri.
Milano Films

Milano Films oli Milanossa vuosina 1909–1927 toiminut italialainen elokuvayhtiö.
Yhtiö perustettiin jatkamaan Comerio Filmsin ja sen seuraajan SAFFI-Comerion toimintaa, joka oli katkennut Danten "Jumalaisen näytelmän" elokuvaversion epäonnistumiseen. Edeltäjistään poiketen Milanon aateliston ja teollisuusporvariston tukema yritys oli vakaalla taloudellisella pohjalla. Se teki kunnianhimoisia historiallisia elokuvia ja kirjallisuussovituksia kuten Francesco Bertolinin ja Adolfo Padovanin ohjaaman "L’Infernon" (1911), joka oli Italian ensimmäinen pitkä elokuva ja suuri menestys myös ulkomailla. Vuodesta 1912 lähtien Milano Films tuotti myös melodraamoja ja komedioita. Sen ohjaajia olivat muun muassa Baldassarre Negroni ja Augusto Genina. Dekadentteja intohimodraamoja tähdittivät Pina Menichelli, Mercedes Brignone ja Lina Millefleurs.
Milano Films oli yksi harvoista tuotantoyhtiöistä, jotka eivät liittyneet Unione Cinematografica Italianaan vuonna 1919. Maan elokuvateollisuuden kriisi pakotti sen kuitenkin supistamaan tuotantoaan ja viimein lopettamaan toimintansa. Yhtiön studioita käytettiin vielä toisinaan 1930- ja 1950-luvuilla.
BLC-konserni

BLC-konserni on suomalainen turva- ja tietotekniikan palvelukonserni, jonka juuret ulottuvat yli 130 vuoden taakse. Konserni palvelee niin viestinnän, viihtymisen kuin turvallisuudenkin aloilla neljän liiketoimintayhtiön kautta.
Konsernin palveluksessa työskentelee tällä hetkellä noin 250 henkilöä 13 paikkakunnalla ja vuonna 2019 yrityksen liikevaihto oli noin 42 miljoonaa euroa Vuonna 1889 perustetun yhtiön kotipaikka on Savonlinna.
BLC-konsernin liiketoimintayhtiöt.
BLC Turva.
BLC Turva tarjoaa erilaisia turvallisuusalan palveluita turvatekniikkaan, hoivaturvaan, hälytys- ja valvontajärjestelmiin sekä lukitus- ja kulunvalvontaan liittyen. 
Yritys on perustettu vuonna 1999 nimellä Lukkorengas Oy ja se liittyi BLC-konserniin vuonna 2009. Vuodesta 2013 alkaen yritys on tunnettu nimellä BLC Turva Oy.
Marco Zanuso

Marco Zanuso (1916 Milano – 2001 Milano) oli italialainen arkkitehti ja teollinen muotoilija. Hänet tunnetaan vuodet 1958–1977 kestäneestä yhteistyöstä saksalaisen Richard Sapperin kanssa.
Zanuso opiskeli arkkitehtuuria kotikaupunkinsa polyteknisessä yliopistossa 1930-luvun jälkipuoliskolla. Sodan jälkeen 1945 hän avasi kaupunkiin oman toimistonsa ja toimi 1940-luvun lopulla myös ensin "Domus"-lehden ja sitten "Casabella"-lehden päätoimittajana. Zanuso oli mukana Pirellin perustamassa Arflexissa, joka pyrki kehittämään solukumilla pehmustettuja ja kuminauhoilla jousitettuja verhoiltuja huonekaluja. Zanuson tunnetuimmiksi Arflex-kalusteiksi nousivat "Antropus"-nojatuoli (1949) sekä "Lady"-nojatuoli ja "Triennale"-sohva vuodelta 1951. "Lady" palkittiin Grand Prix’llä Milanon triennaalissa.
Hänen ja Richard Sapperin yhteinen toimisto muotoili 1960-luvulla elektroniikkaa italialaiselle Brionvega-yhtiölle, joka pyrki kilpailemaan japanilaisten transistoriradioiden ja -televisioiden kanssa erityisesti paremman muotoilun avulla. Tuotteisiin kuuluivat kannettava "Doney 14", maailman ensimmäinen täysin transistoroitu tv-vastaanotin vuodelta 1962, sekä kahdesta saranoidusta puoliskosta muodostuva matkaradio "TS502" vuodelta 1965. Vuonna 1964 Sapper ja Zanuso suunnittelivat Kartell-kalustevalmistajalle ensimmäisen täysin muovista valmistetun tuolin, pinottavan lastenistuimen K1340.
Marco Zanuso toimi suunnitelutyönsä ohella Milanon yliopiston professorina. Vuonna 1956 Zanuso oli perustamassa teollisten muotoilijoiden järjestöä ADIa (Associazione per il Disegno Industriale) ja toimi 1966–1969 sen puheenjohtajana.
Zanuso suunnitteli myös rakennuksia, kuten Olivettiin tehdastilat Buenos Airesiin ja São Pauloon (1955–1957). Italiassa hänen töitään ovat Necchi-toimistorakennus Paviassa (1961–1962) sekä IBM-yhtiön tehdasrakennukset Milanossa ja Palombassa, jotka valmistuivat 1974 ja 1982.
Zanuso sai töistään Compasso d’Oro -palkinnon kuusi kertaa, ja vuonna 1985 hänet palkittiin kilpailussa vielä koko elämäntyöstään.
Antonio Citterio

Antonio Citterio (s. 1950 Meda, Lombardia, Italia) on italialainen arkkitehti ja teollinen muotoilija, joka tunnetaan erityisesti huonekalujen ja sisustustavaroiden suunnittelijana. Hän asuu ja työskentelee Milanossa. 
Citterio valmistui Politecnico di Milanosta ja on vuodesta 1972 työskennellyt monien eurooppalaisten valmistajien kanssa. Niihin kuuluvat Ansorg, B&amp;B Italia, Flexform, Flos, Iittala, Hansgrohe, Inda, Sanitec, Kartell, Arclinea ja Vitra. B&amp;B Italian tuotemerkki Maxalto on kokonaan Citterion muotoilema ja koordinoima.
Citterio on voittanut Compasso d'Oro -palkinnon vuosina 1987 ja 1995. Hänen tuotteitaan on muun muassa New Yorkin modernin taiteen museon ja Pariisin Pompidou-keskuksen kokoelmissa.
Maraaya

Maraaya on slovenialainen vuonna 2014 perustettu musiikkiduo, jonka muodostavat laulaja Marjetka Vovk ja tuottaja Aleš ”Raay” Vovk.
Maraaya edusti Sloveniaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan ”Here for You”. Duo sijoittui kilpailun finaalissa 27 osallistujasta 14:nneksi.
Muuta.
Pari on myös naimisissa keskenään, ja heillä on kaksi lasta.
Aalto-2

Aalto-2 on Aalto-yliopiston avaruustekniikan opiskelijaprojektina toteutettu CubeSat-satelliitti, jonka kehittäminen alkoi vuonna 2012.
Kahden CubeSat-yksikön kokoinen Aalto-2 kuuluu eurooppalaiseen QB50-hankkeeseen, jonka suunnitelmana on laukaista 50 CubeSat-satelliittia matalalle maan kiertoradalle. Satelliitti läpäisi esisuunnittelukatselmuksen (PDR, ) vuoden 2013 toukokuuhun mennessä. Aalto-2 ja 39 muuta nanosatelliittia on tarkoitus viedä Orbital ATK:n Cygnus-kapselin sisällä Atlas V -kantoraketilla Kansainväliselle avaruusasemalle . Satelliitit jaetaan kahteen erään. Ensimmäinen erä lähetetään kiertoradalleen 90 päivää toista erää aiemmin, jotta satelliitiparvi saataisiin mahdollisimman levittäytyneeksi. Parven on tarkoitus tutkia 90–320 kilometrin korkeudella sijaitsevaa alempaa termosfääriä, jonka läpi kulkiessaan satelliitit mittaavat muun muassa yläilmakehän plasman ominaisuuksia ja hiukkasia. Satelliitit ohittavat yleensä nopeasti termosfäärin ja joukkovoiman etu onkin siinä, että satelliittiparvi kerää enemmän ja monipuolisempaa dataa.
Aalto-2:n rakentaminen oli käynnissä maaliskuussa 2015. Satelliitti vapautettiin avaruusasemalta avaruuteen 25. toukokuuta 2017 ja sen signaali havaittiin ensimmäiseksi Japanissa. Satelliitti kuitenkin vikaantui muutaman päivän päästä eikä enää vastannut komentoihin.
Yasin Ehliz

Yasin Ehliz (s. 30. joulukuuta 1992 Bad Tölz) on saksalainen jääkiekkoilija, joka pelaa DEL-liigan EHC Münchenissä. 180 senttimetriä pitkä ja 84 kilogrammaa painava vasemmalta laukova Ehliz on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hänellä on turkkilaisia sukujuuria.
Ura.
Seurajoukkueura.
Ehliz debytoi DEL-liigassa Thomas Sabo Ice Tigersin paidassa kaudella 2010–2011. Sitä ennen hän oli edustanut Oberligan EC Bad Tölzia. Parhaimmalla kaudellaan Ehliz on tehnyt 45 tehopistettä (11+34) kaudella 2014–2015. Kaudella 2013–2014 hän teki maaliennätyksensä 17 maalia.
Maajoukkueura.
Ehliz debytoi Saksan jääkiekkomaajoukkueessa vuonna 2014 ja on kuulunut MM-joukkueeseen 2014, 2015 ja 2017. Ehliz voitti olympiahopeaa 2018.
Grande amore

Grande amore () on italialaisyhtye Il Volon kappale, joka edusti Italiaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Wienissä, Itävallassa. Kappale voitti vuoden 2015 San Remon musiikkifestivaalit, josta se sai paikan Euroviisuihin. Grande amoren ovat säveltäneet ja sanoittaneet Francesco Boccia ja Ciro Esposito. 
Italian kielellä laulettava kappale kestää kolme minuuttia ja 45 sekuntia, mutta Euroviisuja varten se on lyhennetty tasan kolmeen minuuttiin. Kappale selviytyi automaattisesti finaaliin, sillä Italia on yksi suurimmista rahoittajamaista. Kappale sijoittui kilpailun finaalissa kolmannelle sijalle, ja sai 292 pistettä. Kappale voitti katsojien puhelinäänestyksen, mutta tuomariston äänissä se sijoittui vasta kuudenneksi.
Martin Zaťovič

Martin Zaťovič (s. 25. tammikuuta 1985 Přerov) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Kometa Brnossa. Pelipaikaltaan 180 senttimetriä pitkä, 92 kilogrammaa painava ja vasemmalta laukova Zaťovič on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Tšekin jääkiekkomaajoukkueeseen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Zaťovič aloitti pääsarjauransa vuonna 2005 Tšekin Extraligan HC Karlovy Varyssa, jossa hän pelasi yhdeksän kautta, josta kahtena viimeisenä hän toimi kapteenina. Yhteensä otteluita kertyi pudotuspelit mukaan lukien 381, joissa syntyi tehopisteet 88+72=160. Kaudeksi 2014–2015 Zaťovič siirtyi KHL-liigan Lada Toljattiin, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 58 ottelua ja teki tehot 12+8=20.
Maajoukkueura.
Zaťovič debytoi Tšekin jääkiekkomaajoukkueessa kaudella 2013–2014. Hän oli mukana myös vuoden 2014 MM-kilpailuissa Valko-Venäjällä, jossa hän teki kolmessa ottelussa yhden maalin. Zaťovič kuuluu Tšekin joukkueeseen myös MM-kotikisoissa 2015.
Luettelo Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustoista

Tämä on luettelo Floridan Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustoista.
Kennedyn avaruuskeskus.
NASAn siviilikäytössä olevalla Kennedyn avaruuskeskuksella on yksi laukaisukompleksi Merritt Islandilla. Kompleksia käytettiin vuosina 1968–1975 kolmeentoista Saturn V-laukaisuun, kolmeen miehitetyn Skylab-laukaisuun, sekä Apollo-Sojuz -ohjelmaan. Vuosina 1981–2011 kompleksista laukaistiin kaikkiaan 135 avaruussukkulalentoa, sekä yksi Constellation-ohjelmaan kuuluneen Ares I-X:n koelaukaisu vuonna 2009.
Cape Canaveral Air Force Station.
Yhdysvaltain avaruusvoimien 45th Space Wingin sotilaskäytössä olevalla Cape Canaveral Space Force Station (CCSFS) on useita laukaisukomplekseja Cape Canaveralissa. Sen alustoja on käytetty kaikkiin Apollo-ohjelmaa edeltäviin yhdysvaltalaisiin miehitettyihin laukaisuihin, sekä useisiin varhaisiin Yhdysvaltain puolustusministeriön ja NASAn laukaisuihin. CCSFS on nykyisin toinen puolustusministeriön pääasiallisessa käytössä olevista laukaisukeskuksista, toisen ollessa Vandenbergin lentotukikohta Kaliforniassa. Luettelon aktiiviset alustat ja kantoraketit on lihavoitu.
Raspberry Pi Foundation

Raspberry Pi Foundation on Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimiva hyväntekeväisyysjärjestö, joka perustettiin 2009 kannustamaan tietotekniikan opetusta kouluissa. Säätiötä tukevat Cambridgen yliopisto tietotekniikan laitos ja Broadcom.
Säätiö omistaa kokonaan Raspberry Pi Ltd -tytäryhtiön, joka vastaa suunnittelu- ja kauppatoiminnasta.
Säätiön perustajiin kuuluivat muun muassa Elite- ja -pelien kehittäjä tunnettu David Braben, Cambridgen yliopiston tietotekniikan laitoksen professori Alan Mycroft, laitoksen lehtorit Rob Mullins ja Jack Lang, Norcott Technologiesin johtaja Pete Lomas ja Broadcomin teknologiajohtaja Eben Upton, joka oli myös koneen pääsuunnittelija.
Samsung Galaxy Gear

Samsung Galaxy Gear on Samsungin valmistama älykello. Se toimii yhdessä Samsungin älypuhelimien kanssa, joissa on Android 4.3 tai uudempi. Kellon akkukapasiteetti on 315 milliampeeria. Sitä myytiin aluksi noin 300 euron hinnalla.
Kellon seuraaja on Samsung Gear 2.
Ulkoasu.
Galaxy Gearissa on pelkistetty alumiinirunko. Hihnan väriksi voi valita esim. mustan, valkoisen, harmaan tai oranssin. Näyttö on 1,6-tuumainen ja sen resoluutio on 320 x 320 pikseliä. Kellossa on yksi fyysinen painike sen oikealla kyljellä. Se toimii koti -ja virtanäppäimenä.
Käyttö.
Kello ja puhelin paritetaan Bluetoothilla tai NFC:llä. Kun Gearin on yhdistänyt puhelimeen, se alkaa vastaanottaa ilmoituksia. Sillä voi myös kuvata ja katsella valokuvia sekä videoita, ohjata musiikkia ja soittaa sekä vastaanottaa puheluja, tarkistaa sään ja kalenterimuistutukset ja ottaa aikaa. Lisäksi kellossa toimii Samsungin S Voice -puheohjaus. Kellon oletussovellusten lisäksi sille on saatavilla muitakin sovelluksia. Kellotaulun ulkoasua ja sovelluksia voi hallita puhelimeen ladattavasta Gear Manager -sovelluksesta.
Zlatko Junuzović

Zlatko Junuzović (s. 26. syyskuuta 1987 Loznica, Jugoslavia) on jugoslavialaissyntyinen itävaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Itävallan Bundesliigassa pelaavaa Red Bull Salzburgia. Vuosina 2012–2018 hän pelasi Saksan Bundesliigan Werder Bremenissä. Vasenjalkainen Junuzović on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Itävallan jalkapallomaajoukkueessa 55 maaottelua.
Ura.
Seurajoukkueura.
Junuzović aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 Itävallan Bundesliigan Grazer AK:ssa, jota hän edusti vuodet 2005–2007 pelaten 68 ottelua, joissa syntyi 13 maalia. Heinäkuussa 2007 hän siirtyi kasvattajaseurastaan saman sarjan Austria Kärnteniin, jossa hän pelasi vuodet 2007–2009. Otteluita kertyi 53, joissa maaleja syntyi 13 kappaletta. Heinäkuussa 2009 Junuzović siirtyi niin ikään Itävallan Bundesliigassa pelanneeseen Austria Wieniin. Hän pelasi seuran paidassa 74 ottelua tehden niissä 19 maalia. Kausilla 2009–2010 ja 2011–2012 hän pelasi seuran kanssa myös Eurooppa-liigaa.
Tammikuussa 2012 Junuzović siirtyi Saksan Bundesliigan Werder Bremeniin, jonka paidassa hän debytoi seuraavassa kuussa SC Freiburgia vastaan. Avausmaali syntyi seuraavalla kaudella, VfB Stuttgartin verkkoon syyskuussa 2012. Kaudella 2014–2015 Junuzović teki kuusi maalia, mikä oli hänen yhden kauden maaliennätyksensä seuran paidassa. Kahtena seuraavana kautena hän teki molempina neljä liigamaalia.
Maajoukkueura.
Junuzović on edustanut monia Itävallan nuorten maajoukkueita. Vuonna 2007 hän osallistui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin Kanadassa, jossa hän pelasi seitsemän ottelua Itävallan ollessa neljäs. Itävallan jalkapallomaajoukkueessa Junuzović debytoi maaliskuussa 2006 ystävyysottelussa Kanadaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki lokakuussa 2011 EM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan.
Muuta.
Junuzović syntyi Jugoslaviassa, nykyisessä Serbiassa, josta hän muutti perheensä kanssa lapsena Itävaltaan. Junuzović olisi voinut edustaa Itävallan maajoukkueen sijasta synnyinmaataan Serbiaa.
Junuzović tunnetaan hyvästä vapaapotkutekniikastaan.
Makwanpurin piirikunta

Makwanpurin piirikunta () on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskisen kehitysalueen Narayanin vyöhykkeellä, Kathmandun etelä- ja lounaispuolella. 
Makwanpurin piirikunnan naapurina ovat pohjoisessa Dhadingin, Lalitpurin, Kathmandun ja Kavrepalanchokin, idässä Sindhulin, etelässä Rautahatin, Baran ja Parsan sekä lännessä Chitawanin piirikunta. 
Makwanpurin piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 420 477 ihmistä 86 127 perhekunnassa (392 604 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 2 426 neliökilometriä ja väestötiheys 173 as./km2. Hallinnollinen keskus on Hetaudan kaupunki (84 671 as., 2011), joka sijaitsee linnuntietä noin 42 kilometriä pääkaupunki Kathmandusta lounaaseen, mutta vuoristosta johtuen maantieyhteys pääkaupunkiin on lähes 80 kilometrin mittainen.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunnan eteläosa on Nepalin keskiosien eteläistä Terai-alankoa ja pohjoisosa kumpuvyöhykettä, mutta piirikunta ryhmitellään joskus kokonaisuudessaan kumpuvyöhykkeeseen. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 7,2 % sisällytetään alavampaan trooppiseen, 59,0 % ylempään trooppiseen, 28,9 % subtrooppiseen ja 4,9 % lauhkeaan ilmastovyöhykkeeseen. Piirikunnan maasto kohoaa 166–2 488 metriä merenpinnan yläpuolelle. 
Nepalin vuoden 2015 maanjäristyksen seurauksena piirikunnassa syntyi runsaasti järistystuhoja; muun muassa tuhansia koteja ja muita rakennuksia tuhoutui.
Desantti

Desantti (, ranskan kielen verbistä "descendre" ‘laskeutua alas’) on suomen kieleen venäjästä lainattu sana, joka tarkoittaa laskuvarjomiestä. Venäjällä laskuvarjojoukot tunnetaan nimellä "Vozdušno-desantnyje voiska" () eli VDV.
Suomen kielessä desantti-nimitystä käytetään erityisesti toisen maailmansodan aikana selustaan vakoilua tai sabotaasia varten lähetetyistä laskuvarjomiehistä ja -naisista ja varsinkin neuvostoliittolaisista vakoilijoista, jotka lähetettiin tällä tavalla Suomeen.
URF

URF eli Ubåtsräddningsfarkosten on Ruotsin laivaston sukellusveneiden pelastusalus. Aluksella kyetään pelastamaan 35 hengen sukellusvenemiehistö 460 metrin syvyydestä.
Alus kuljetetaan sijoituspaikastaan Merivoimien sukelluskeskuksesta Bergasta rekalla satamaan, josta se voidaan hinata 10 solmun nopeudella onnettomuuspaikalle.
Valmistus.
Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta ja se laskettiin vesille 7. huhtikuuta 1978. Alus liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla.
Palvelus.
Vuonna 2011 Ruotsin merivoimat teki 11 miljoonan punnan sopimuksen James Fisher Defencen (JFD) kanssa aluksen modernisoinnista, jonka päätyttyä sen nimenä on "URF MkII". Modernisoinnissa kaikki aluksen järjestelmät päivitettiin. Työn loputtua aluksen väritys muutettiin valkoinen oranssista kelta-siniseen.
HMS Spiggen (1990)

HMS Spiggen oli Ruotsin laivaston pienoissukellusvene, jota käytetään ensisijaisesti 1. sukellusvenelaivueen maalialuksena koulutettaessa sukellusveneidentorjuntajoukkoja.
Valmistus.
Alus tilattiin Tukholmasta Amfibieteknik AB:lta ja se laskettiin vesille 1990.
Palvelus.
Alus on poistettu palveluksesta ja se sijoitettiin vuonna 2014 Kalixiin.
Panttila

Panttila on Kurikan kylä noin kuusi kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen Kyrönjoen länsipuolella rajoittuen Ilmajoen Koskenkorvaan. Kylän läpi kulkevat yhdystie 6900 ja Suupohjan rata.
Panttilan kylä ja lakkitehdas kuuluvat Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Lakkitehdas.
Lännestä Ilmajoen Kalajaisjärvestä tulevan Nenättömänluoman varressa on entisen Kurikan Lakkitehtaan (Kulo) alue. Alueella on kolme tehdasrakennusta, joista vanhin on rakennettu vuonna 1913 (tiettävästi Kurikan vanhin teollisuusrakennus). Rakennusmestari Juho Kukkulan suunnittelema tehdas on peräisin vuodelta 1924 ja uudempi, arkkitehti Aarne Ervin suunnittelema tehdasrakennus vuodelta 1938. Ervin piirtämiä ovat myös tehtaan johtajien kaksi asuinrakennusta vuosilta 1936 ja 1942 (eivät kuulu enää nykyiseen Lakkitehtaan alueeseen). Lakkitehtaan omisti Luhtalan yrittäjäperhe (miniänä vuoden 1954 Miss Suomi Yvonne de Bruyn) ja se työllisti parhaimmillaan noin 300 ihmistä, mikä teki siitä yhden Suomen suurimmista vaatetustehtaista. Toisessa maailmansodassa tehdas toimitti päähineitä ja muuta vaatetusta Suomen armeijalle. Vuonna 1899 perustettu tehdas myytiin vuonna 1975 kilpailijalle, Seinäjoella vuonna 1945 perustetulle Isohellalle. Panttilan kylä ja Lakkitehtaan alue on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi kulttuuriympäristöksi. Tehdasalueen lisäksi kylässä on monia talonpoikaista rakennustapaa edustavia pohjalaistaloja.
Syyskuussa 2022 kerrottiin uusien omistajien kunnostavan vanhan lakkitehtaan olutpanimoksi ja panimoravintolaksi.
Panttila tänään.
Panttilan kylässä on yhä teollisuutta, kuten turkismuokkaamo, huonekaluverstaita ja kasvihuoneiden metallirakenteiden valmistusta. Kylässä on Koiviston koulu, metsästysseura ja maa- ja kotitalousseura.
Anders Parviainen

Anders (Antti) Parviainen (29. joulukuuta 1848 – 5. lokakuuta 1887 Helsinki) oli suomalainen tukkukauppias.
Parviaisen vanhemmat olivat Juho Ollinpoika Parviainen (1808–1868) ja Walborg Parviainen (1808–1872). Hän oli naimisissa Olga Maria Kleinehin (s. 1854) kanssa jonka isä oli saksalaissyntyinen ravintoloitsija Louis Kleineh. Heidän lapsiaan olivat taidemaalari ja -graafikko Oscar Parviainen ja Olga Maria Matilda Adèle Parviainen (1879–1956) joka oli naimisissa liikemies Leopold Lerchen kanssa. Anders Parviaisen vanhempi veli oli kauppias ja teollisuusmies Johan Parviainen.
Parviainen perusti vuonna 1874 yhdessä A. W. Winterin kanssa paloöljyn ja suolan tukkukauppaa sekä siirtomaatavara- ja rautakauppaa harjoittaneen toiminimen "Parviainen &amp; Winter". Winterin kuoltua 1878 hänen tilalleen liikkeen osakkaaksi tuli K. H. Renlund ja liikkeen nimeksi muuttui "A. Parviainen &amp; Co". Parviainen ja Renlund eriyttivät liiketoimintansa 1884 jolloin siirtomaatavarakauppa jäi Parviaiselle ja rautakauppapuoli siirtyi Renlundille. Renlund toimi kuitenkin edelleen A. Parviainen &amp; Co:n öljyntuontiliikkeen johtajana 1887–1901 ja hän oli A. Parviainen &amp; Co Oy:n toimitusjohtajana 1901–1908.
A. Parviainen &amp; Co alkoi tuoda Suomeen 1800-luvun lopulla Nobel-yhtiön tuottamaa öljyä Bakusta ja yhtiöllä oli maahantuontia varten öljysäiliöt Helsingissä Sörnäisten satamassa. Öljyntuontia varten perustettiin sitten 1911 oma yhtiö "Nobelin Öljyntuonti Oy Suomessa" jonka öljyntuonti siirtyi 1920 "Nobel-Standard Oy Suomessa"-yhtiölle (vuodesta 1951 Oy Esso Ab) kun Yhdysvallat korvasi Venäjän öljyn tuontimaana.
"A. Parviainen &amp; Co":n toiminta päättyi 1928 mutta tukkukaupan harjoittaminen oli jo loppunut aikaisemmin. Yhtiön toimitusjohtajina olivat K. H. Renlund vuoteen 1908 saakka ja hänen jälkeensä Parviaisen vävy Leopold Lerche. Yhtiö purettiin pian Lerchen kuoleman jälkeen.
Kipinän hetki

”Kipinän hetki” on suomalaisen poplaulaja Robinin kappale hänen "16"-albumin Stadion Deluxe -versiolta. Kappaleella vierailee rap-artisti Elastinen. Singlenä ”Kipinän hetki” julkaistiin 17. huhtikuuta 2015. Kappale on Suomen jääkiekkomaajoukkueen virallinen kisabiisi vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Kappaletta ovat olleet säveltämässä ja sanoittamassa Robinin ja Elastisen lisäksi Jimi Constantine sekä Mikko Tamminen. Robin ja Jimi Constantine olivat aloittaneet kappaleen teon jo tammikuussa 2014, mutta Robin ei ollut ollut tyytyväinen kappaleen lopputulokseen. Saadakseen kappaleesta ”aggressiivisemman” hän päätti pyytää Elastisen kappaleelle mukaan, joka kirjoitti omat osuutensa. Robinin mukaan kappale kertoo periksiantamattomasta asenteesta, ja intohimosta elämää ja tekemisiään kohtaan. Kappale kertoo myös palavasta halusta toteuttaa itseään.
24. huhtikuuta 2015 kappaleesta julkaistiin Joonas Kenttämiehen ohjaama musiikkivideo. Videolla esiintyvät artistien itsensä lisäksi Kiira Korpi, Pekka Hyysalo, Jari Kurri ja Raimo Helminen sekä jääkiekon junorijoukkue. Video julkaistiin YouTubessa Robinin Vevo-kanavalla 23. huhtikuuta 2015.
Listamenestys.
Kappale on menestynyt hyvin eri listoilla. Latauslistalle ”Kipinän hetki” nousi singlejulkaisun myötä suoraan listan ensimmäiseksi, jossa se oli myös seuraavat kaksi viikkoa. Singlelistalla kappale on ollut parhaimmillaan kolmantena. Radiosoitossa kappale nousi listaviikolla 20/2014 11:nneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi.
Luettelo Ruotsin merivoimien torpedoveneistä

Luettelo Ruotsin merivoimien torpedoveneistä listaa Ruotsin merivoimissa palvelleet torpedoveneet. Ensimmäiseen maailmansotaan mennessä laivastoon oli liitetty 58 torpedoveneeksi luokiteltua alusta. Hävittäjien käyttöönoton jälkeen alustyyppi siirtyi yhteysveneiksi ja toisarvoisiin tehtäviin.
Vuoden 1895 torpedoveneiden luokittelu.
Torpedoveneet jaettiin 1895 uppouman mukaan kolmeen osaan 1. luokan yli 60 tonnin (numero alle 60), 2. luokan 20-60 tonnin (numero 60-100) ja 3. luokan alle 20 tonnin torpedoveneisiin (numero yli 100). 
Nykyaikaiset torpedoveneet (saattuehävittäjät).
Vuosina 1973-1983 palvelleet torpedoveneet luokiteltiin myöhemmin ohjusveneiksi, jolloin niiden tunnuskirjain vaihtui T:stä () R:ksi (). Tunnusnumero kuitenkin säilyi ennallaan.
Alexandre Lamfalussy

Alexandre Lamfalussy, alk. "Sándor Lámfalussy", (26. huhtikuuta 1929 Kapuvár, Unkari – 9. toukokuuta 2015), paroni, oli belgialainen taloustieteilijä. Hän oli Euroopan keskuspankin edeltäjän Euroopan rahapoliittisen instituutin ensimmäinen pääjohtaja vuosina 1994–1997. Hänen seuraajansa oli Wim Duisenberg. Häntä on sanottu myös euron isäksi. Ennen keskuspankkiuraansa hän toimi yliopistossa ja yksityisessä pankkimaailmassa.
Lamfalussy pakeni Unkarista 1949 maan jouduttua kommunistien valtaan. Hän aloitti opinnot stipendin turvin Leuvenin katolisessa yliopistossa ja valmistui tohtoriksi Oxfordin yliopistosta 1957.
Sohvaperunat

Sohvaperunat on Yle TV2:lla esitettävä tositelevisiosarja, joka perustuu eri puolilla Suomea asuvien televisiokatsojien kommentteihin ja reaktioihin eri televisiokanavien edellisen viikon ohjelmista. Ohjelma on kuvattu 12–14 eri kotikatsomossa, jotka muodostuivat perheistä sekä kaveriporukoista. Ohjelman voiceover-kertojana toimii näyttelijä Vilma Melasniemi.
Ohjelma perustuu brittiläiseen formaattiin "Gogglebox". Jokainen 50 minuutin jakso leikataan noin 40 tunnista materiaalia, jota on kuvattu ohjelmaan valittujen ihmisten olohuoneissa. Sarjaa tekevän Endemol Shine Finlandin tuottajan Pauliina Ojalan mukaan sitä ei käsikirjoiteta eikä esiintyjiä ohjeisteta kommentoimaan tiettyjä asioita. Kamerat vain pystytetään olohuoneisiin ja laitetaan käyntiin, minkä jälkeen kuvausryhmä vetäytyy toiseen huoneeseen tarkkailemaan kuvaa ja ääntä. Esiintyjät eivät kuvausaikataulusyistä katso ohjelmassa suoria televisiolähetyksiä vaan ohjelmien tallenteita.
Ensimmäinen kausi esitettiin helmi–toukokuussa 2015. Yle oli lopettamassa ohjelmaa ensimmäisen kauden jälkeen, sillä katsojat eivät löytäneet sitä ja ohjelmasta saatu palaute oli ”oudoksuvaa”. Yleisradion tilaaja Arttu Nurmi päätti kuitenkin antaa ohjelmalle mahdollisuuden ja toisella kaudella ohjelma menestyikin jo paremmin. Sarjan 17. kausi alkoi helmikuussa 2024.
Ohjelma sai parhaan viihdeohjelman Kultaisen Venlan seitsemästi perättäin vuosina 2016–2022.
Riihimäen Kolmoskori

Riihimäen Kolmoskori on riihimäkeläinen koripalloseura, joka oli aktiivinen 1990-2010. Seura perustettiin 1990-luvun alussa RPL:n jatkeeksi. Nykyisin Riihimellä koripallotoimintaa pyörittää Riihimäen koripalloseura.
Kolmoskori tuli tunnetuksi erityisesti kasvattajaseurana. Seuran kasvatteja ovat muun muassa Lauri Toivonen, Ilkka Vuori ja Tuomas Viertola. Kolmoskori pelasi välillä nuorten SM-sarjaa, mutta koripallotoiminta Riihimäellä kuihtui vähitellen, ja nykyisin Kolmoskori on olemassa rekisteröitynä yhdistyksenä muttei aktiivisena seurana. 
Historia.
Riihimäen Kolmoskori perustettiin 1990-luvun alussa RPL:n koripallotoiminnan jatkeeksi. 2000-luvun alussa seuran junioritoiminta alkoi tuottamaan tulosta Seuran 85-syntyneiden joukkue (B-juniorit) osoittivat, että myös Riihimäeltä voidaan nousta kansalliseen koriskärkeen. Joukkue teki paikallista lajihistoriaa voittamalla kahdesti Eteläisen alueen mestaruuden, kahdesti minien epävirallisena SM-turnauksena pidetyn Ranta-Vahalan ja JBT-turnauksen. 
1985-syntyneiden kutsuttiin kolmesti mukaan Pohjoismaiden mestaruusturnaukseen Scania-Cup:iin ja vuodelta 1998 seuralla on tilillään 1985-syntyneiden juniorijoukkueen saavuttama Pohjoismaiden mestaruushopea. 2000-luvun alussa '85-ikäluokan muodostama B-pojat tavoitteli ensimmäisenä riihimäkeläisenä koripallojoukkueena paikkaa ikäluokkansa SM-sarjassa. Tässä tavoitteessa joukkue onnistuikin ja Kolmoskorin B-pojat pelasivat kaudella 2001-02 B-poikien SM-sarjassa. 
Menestyksekkään juniorijoukkueensa esimerkin voimin Riihimäen koripallokulttuuri on nousi huomattavasti. Jokavuotinen koriskoulu toi 2000-luvun alussa vuosittain 1-2 joukkueellisen verran uusia harrastajia. Menestyksekkään 1985-syntyneiden B-juniorijoukkueen lisäksi Kolmoskorin minit pelasivat hyvin, pelaten eteläisen alueen korkeimmalla sarjatasolla. Seura hyötyi myöskin yhteistyöstään naapuriseura Hyvinkään Pontevan kanssa, joka mahdollisti rinnakkaisedustuksen seuran pelaajille Pontevan juniorijoukkueisiin.
2000-luvulla Miesten edustusjoukkue pelasi Miesten 4-divisioonassa, nousten välillä jo 3-divisioonatasolle. 
2000-luvun puoliväliin mennessä Kolmoskorin edustusjoukkueen koripallotoiminta kuitenkin hiipui ja vaikka loppuvaiheessa seurassa pelasikin paluumuuttajina vanhoja kasvatteja kuten Lahtisen veljekset Ilpo ja koripalloliiga-tasolla asti pelannut Ilari, seuran edustusjoukkueen viimeisiksi sarjapeleiksi jäi Miesten 4-divisioonapelit 2000-luvun lopussa. Nuorisopuolella nähtiin vielä hyviä otteita B-nuorten joukkueen pelatessa B-nuorten SM-sarjaa kaudella 2006-07. Joukkuetta tuolloin valmensi sittemmin Hyvinkään Pontevassa valmentajana toiminut Matias Lehtinen. 
2010-luvun ensimmäisinä vuosina Riihimäen koripallotoiminta virkosi jälleen, ja paikkakunnalle perustettiin uusi seura, Riihimäen Koripalloseura (RiKos) erityisesti harrastusmahdollisuuksia ja junioritoiminnan pyörittämistä varten.
Dang Deukhurin piirikunta

Dang Deukhurin piirikunta eli Dangin piirikunta () on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskilännen kehitysalueen Raptin vyöhykkeellä, linnuntietä kolmisensataa kilometriä Kathmandusta länteen. 
Dang Deukhurin piirikunta rajautuu etelässä Intian Uttar Pradeshin osavaltioon. Naapurina lännessä on Banken, pohjoisessa Salyanin, Rolpan ja Pyuthanin sekä idässä Arghakhanchin ja Kapilbastun piirikunta. 
Dang Deukhurin piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 552 583 ihmistä (462 380 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 2 955 neliökilometriä ja väestötiheys 187 as./km2. Hallinnollinen keskus on Ghorahi (aiemmalta nimeltään Tribhuwannagar, 62 928 as., 2011). Piirikunnassa sijaitsee myös koko Raptin vyöhykkeen keskus, Tulsipurin kaupunki (51 537 as., 2011).
Luonnonmaantieteellisesti piirikunnan eteläosa on Nepalin Keskilännen eteläistä Terai-alankoa ja pohjoisosa kumpuvyöhykettä. Yleensä piirikunta ryhmitellään kokonaisuudessaan Keskilännen Terai-vyöhykkeeseen. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 18,1 % sisällytetään alavampaan trooppiseen, 69,9 % ylempään trooppiseen ja 12,0 % subtrooppiseen ilmastovyöhykkeeseen.