tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Saskia

Saskia on hollantilainen naisen etunimi, joka on ollut käytössä jo keskiajalla. Nimen taustasta ei ole varmaa tietoa, mutta erään teorian mukaan se viittaa muinaisiin saksilaisiin. Kansainvälisesti tunnetuin nimenkantaja on ollut taiteilija Rembrandtin puoliso Saskia.
Suomessa Saskia on ollut verrattain harvinainen nimi. Sitä on kuitenkin jonkin verran esiintynyt sekä suomenkielisellä että ruotsinkielisellä väestöllä. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on huhtikuuhun 2025 mennessä kirjattu noin 320–340 tämännimistä naista.
Saskialla ei ole nimipäivää almanakassa.
HMAS Brisbane (D 41)

HMAS Brisbane (viirinumerot D 41 ja 41) oli Australian kuninkaallisen laivaston vuonna 1967 palvelukseenotettu Perth-luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Defoe Shipbuilding Companylta Bay Citystä Michiganista Yhdysvalloista , missä köli laskettiin 15. helmikuuta 1965. Se laskettiin vesille 5. toukokuuta 1966 ja otettiin palvelukseen 16. joulukuuta 1967.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 2001 ja upotettiin sukelluskohteeksi.
Gainsbourg – tarina legendasta

Gainsbourg – tarina legendasta ("Gainsbourg, vie héroïque") on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut ranskalainen elämäkertaelokuva, joka on tosipohjainen mutta sisältää myös kuvitteellista aineistoa. Elokuva kertoo muusikko Serge Gainsbourgin elämästä.
Elokuva on ranskankielinen, ja sen on ohjannut ja käsikirjoittanut Joann Sfar.
Frankfurtin eläintarha

Frankfurtin eläintarha () on vuonna 1858 perustettu Saksan Frankfurtissa sijaitseva eläintarha. Siellä on noin 4 500 eläintä, jotka edustavat noin 450 eri lajia.
Università degli Studi Niccolò Cusano

Università degli Studi Niccolò Cusano ( suom. "Nicolaus Cusanuksen yksityisyliopisto") perustettiin 2006 Roomaan, Italiaan. Yliopistossa on neljä tiedekuntaa. Lukukaudella 2017–2018 yliopistossa oli 23 252 opiskelijaa. Yliopiston motto on "Mens ingenii verbum". Yliopisto perusti Stephen Bandecchi.
Tiedekunnat.
Unicusano tarjoaa seitsemän suuntautumisvaihtoa, jotka jakautuvat neljän tiedekunnan kesken:
Huippu-urheilun instituutti Kihu

Huippu-urheilun instituutti Kihu (ent. Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimuskeskus Kihu) on Jyväskylässä sijaitseva Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimus- ja kehittämissäätiön ylläpitämä huippu-urheilun monitieteinen palveluorganisaatio, joka edistää suomalaista kilpa- ja huippu-urheilun soveltavaa tutkimusta ja parantaa sen hyväksikäyttöä käytännön valmennuksessa. Kihu kantaa päävastuun huippu-urheilulle tärkeiden tutkimus-, kehitys- ja tietopalvelutehtävien hoitamisessa ja koordinoinnista yhteistyössä urheilun lajiliittojen, Suomen Olympiakomitean ja Suomen Paralympiakomitean kanssa.
Historia.
Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimuskeskus Kihu perustettiin keväällä 1990 Liikunnan ja kansanterveyden edistämissäätiöön itsenäiseksi yksiköksi. Perustamista tukivat Jyväskylän yliopisto, opetusministeriö ja Suomen Olympiakomitea. KIHUn toiminta-ajatukseksi valittiin kilpa- ja huippu-urheilun tutkimus ja sen soveltaminen käytännön valmennus- ja koulutustoimintaan ja siten KIHUn tehtäväksi määriteltiin omalta osaltaan suomalaisen huippu-urheilun tulevaisuuden turvaaminen.
Toimintansa Kihu aloitti 1.1.1991 veikkausvoittovaroista saadun toiminta-avustuksen turvin. Avustuksella Kihuun palkattiin määräaikaisiin tehtäviin neljä vanhempaa ja kaksi nuorempaa tutkijaa, kolme tutkimusassistenttia sekä neljä muuta työntekijää. Jatkossa määräaikainen henkilöstö on muun rahoituksen turvin kasvanut. Vuosikertomuksen 2011 mukaan toimintakaudella 2011 KIHUn palveluksessa osa- tai kokoaikaisena oli yhteensä 41 henkilöä.
Vuoden 2000 alussa Kihun toiminta siirtyi Likes-säätiöstä Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimus- ja kehittämissäätiön (Kihu-säätiö) alaisuuteen. Kihu-säätiön perustivat Suomen Olympiayhdistys, Jyväskylän yliopisto, Jyväskylän kaupunki ja Likes-säätiö 6.10.1999. Kihun tehtävät säilyivät ennallaan. Uuden säätiön alaisuudessa Kihu pyrkii tehostamaan yhteistyötään kilpaurheilun alueella toimivien tahojen kanssa.
Vuoden 2013 alusta alkaen Kihu on vastannut Suomen Olympiakomitean Huippu-urheiluyksikön Osaamisohjelman johtamisesta ja toiminnan koordinoinnista. Osaamisohjelma vastaa huippu-urheilun tutkimus- ja kehittämistoiminnan sekä valmennusosaamisen kehittämisestä ja toteutuksesta. Tavoitteena on olla vuoteen 2020 mennessä koko Urheilijan polun osaamisen edelläkävijä. Osaamisohjelma toimii osaamis- ja asiantuntijaresurssina urheiluakatemia- ja huippuvaiheen ohjelmalle.
Pirjo Tuominen

Pirjo Tuominen (o.s. Rantanen, s. 6. helmikuuta 1939 Lappeenranta) on suomalainen kirjailija, joka on julkaissut yli 50 romaania, pääosin historiallisia 1700–1800-luvun Suomeen sijoittuvia teoksia. Historiallisten romaanien lisäksi Tuominen on kirjoittanut muun muassa Sanelma Vuorteen ja Kyllikki Virolaisen elämäkerrat sekä toimittanut Mielikki Ivalon muistelmateoksen. Hänet tunnetaan myös "Mailis Sarka" -jännityskirjasarjan kirjoittajana. 
Ura.
Tuominen syntyi ja kasvoi Lappeenrannassa ja asui pitkään pääkaupunkiseudulla, jossa hän työskenteli mainostoimittajana ja tiedottajana. Muutettuaan Kokemäelle hän toimi muun muassa paikallisradion johtajana. Nykyään Tuominen asuu Nurmijärvellä. Hänen näytelmiään on esitetty muun muassa Porin Teatterissa sekä useissa harrastajateattereissa. Tuomiselle myönnettiin Nortamo-palkinto vuonna 2000. 
Esikoisteoksensa "Mariaana, Vantaan tytär" hän julkaisi vuonna 1978. Viipuriin sijoittuneista romaaneista "Arvoisa rouva Marie" (1981) ja "Myrttiseppeleet" (1982) tehtiin myös televisioelokuvat. Satakuntaan muutettuaan Tuominen on kirjoittanut useita maakuntaan sijoittuvia teoksia, muun muassa kolmiosaisen "Kokemäki-sarjan" sekä neljästä romaanista koostuvan "Satakunta-sarjan". Muita hänen historiallisten romaaniensa tapahtumapaikkoja ovat muun muassa Päijät-Häme sekä Lappeenranta.
Pirjo Tuominen on kirjoittanut myös dekkareita ja historiikkeja. Vuonna 2011 julkaistiin jännityskirja "Tuonelan joutsen", joka on ensimmäinen osa "Mailis Sarka" -kirjasarjasta. Sarjaan kuuluu myös teokset "Muistatko Marjatan?" ja "Silkkipunos", jonka tapahtumat sijoittuvat Turkin Sideen. Vuoden 2014 kesäkuussa julkaistiin neljäs "Mailis Sarka" -kirja, "Toinen silmä päivä, toinen yö".
Kuningasfasaani

Kuningasfasaani ("Syrmaticus reevesii") on aitokanojen heimoon kuuluva kanalintulaji.
Tuntomerkit.
Kuningasfasaanikoiras on 140–190 ja naaras 60–85 senttimetriä pitkä. Koiraalla on hyvin pitkä pyrstö, joka voi olla pituudeltaan 100–150 senttimetriä. Kuningasfasaanit ovat väritykseltään ruskeankirjavia. Koiraalla on valkoinen pää, jossa on nokasta niskaan kulkeva musta juova sekä valkoinen täplä silmän alla.
Levinneisyys.
Kuningasfasaaneita pesii endeemisenä Keski-Kiinassa. Lajia on istutettu paikoin Eurooppaan.
Luonnonvarainen kuningasfasaanikanta on arviolta 3500–15000 yksilöä. Kannankehitys on laskeva ja laji on luokiteltu vaarantuneeksi. Sitä uhkaa pääasiassa metsien häviäminen sekä myös metsästys ja munien keräily.
Samsung Galaxy Beam

Samsung i8520 eli Samsung Galaxy Beam on Samsung Electronicsin helmikuussa 2012 julkaisema älypuhelin. Siinä on muun muassa neljän tuuman kosketusnäyttö, 5 megapikselin takakamera, 1,3 megapikselin etukamera ja 8 gigatavua sisäistä tallennustilaa. Puhelimessa on sisäänrakennettu projektori.
Lauri Tudeer

Lauri Oskar Theodor (L. O. Th.) Tudeer (28. helmikuuta 1884 Helsinki – 6. toukokuuta 1955 Helsinki) oli Helsingin yliopiston kirjaston ylikirjastonhoitaja ja numismaatikko. 
Lauri Tudeerin vanhemmat olivat professori Oskar Emil Tudeer ja Ellen Mathilda Wilhelmina Wijkander. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1902 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1908, filosofian lisensiaatiksi 1913 ja filosofian tohtoriksi 1914. Hän oli Helsingin yliopiston kreikkalaisen filologian dosentti 1916–1933, vt. professori 1940–1944, yliopiston kirjastonhoitaja 1919–1933 ja ylikirjastonhoitaja 1933–1954. Tudeerille myönnettiin vuonna 1942 professorin arvonimi. Hän laati luettelon "Helsingin yliopisto: opettajat ja virkamiehet vuodesta 1928" (2 osaa, 1921–1925) yhdessä Tor Carpelanin kanssa ja siihen täydennysosat 1940 Solmu Solan kanssa.
Tudeer oli 1904–1921 Helsingin yliopiston rahakammion amanuenssina ja 1916–1925 Antellin rahakokoelmien esimiehenä. Hän oli valtion historiallisen museon ylimääräisenä amanuenssina 1909–1916. Tudeer oli Suomen Kirjallisuudenseuran edistämisrahaston jäsenenä vuodesta 1924, Kansallisteatterin hallintoneuvoston jäsenenä 1925–1932 ja Kansallisteatterin johtokunnan jäsenenä vuodesta 1927. Hän oli Suomen Tieteellisen Kirjastoseuran puheenjohtaja vuodesta 1931 ja oli Valvojan toimituskunnan jäsenenä 1920 ja Valvojan päätoimittajana 1921–1922. Valvoja-Ajan toimituskunnan jäsenenä Tudeer oli vuodesta 1923. Tudeer oli Suomen Tiedeakatemian jäsenenä ja Tiedeakatemian kirjastonhoitajana vuodesta 1919. Hän oli Suomen Tiedeakatemian edustajana Union Academique Intemationalessa vuodesta 1930. Tudeer oli The American Numismatic Societyn kunniajäsen vuodesta 1921. Tudeer kirjoitti useita tieteellisiä tutkimuksia ja kirjoitelmia klassillisen filologian ja numismatiikan aloilta.
Lauri Tudeer oli naimisissa vuodesta 1912 laulajatar, kirjailija Maria (Maija) Åkermanin kanssa.
Alf Tudeer

Alf Emil Tudeer (13. toukokuuta 1885 Helsinki – 8. lokakuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen tilasto- ja taloustieteilijä. 
Henkilöhistoria.
Tudeer pääsi ylioppilaaksi vuonna 1902 Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui Helsingin yliopistossa filosofian kandidaatiksi 1908, filosofian maisteriksi 1910, filosofian lisensiaatiksi 1915 ja filosofian tohtoriksi 1919.
Tudeer oli Suomen Pankin tilasto-osaston johtaja 1925–1944, Taloustieteellisen tutkimuslaitoksen johtaja 1944–1955 ja Kansantaloudellisen Aikakauskirjan päätoimittaja 1921–1958. Hän sai professorin arvonimen1944. Suomen Pankin tilastotoimi nousi hänen johtajakaudellaan kansainvälisesti vertailukelpoiselle tasolle.
Tudeerin isä oli Oskar Emil Tudeer ja puoliso Aune Hellin.
Lauri Tukiainen

Lauri Kaarlo Johannes Tukiainen (11. lokakuuta 1905 Helsinki – 11. huhtikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, lakitieteen lisensiaatti.
Tukiainen oli Suomen Paperitehtaitten Yhdistyksen palveluksessa 1935–1942, Pohjolan Liikenteen toimitusjohtaja 1940–1944, Tukkukauppojen Oy:n toimitusjohtaja 1942–1954 ja A. Ahlström Oy:n johtaja vuodesta 1954. Muita tehtäviä hänellä oli Liiketyönantajain Keskusliiton puheenjohtaja 1951–1954, Suomen Reserviupseeriliiton varapuheenjohtaja 1946–1957, puheenjohtaja hän oli vuodesta 1958. Suomen Paperin- ja Kartonginjalostajain yhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1964.
Suomen Antidopingtoimikunta

Suomen antidopingtoimikunta ADT ry oli Suomen kansallinen antidopingorganisaatio, joka vastasi erityisesti Suomen dopingvalvonnasta. Se oli perustettu vuonna 2001. Tammikuussa 2016 perustettiin Suomen urheilun eettinen keskus SUEK, joka otti myös antidopingasiat hoitaakseen. SUEK vastaa urheilun eettisyyden vahvistamisesta Suomessa: esimerkiksi antidopingtoiminnasta sekä kilpailumanipulaation torjunnasta ja katsomoturvallisuuden- ja viihtyvyyden esitämisestä.
Toiminta ja organisaatio.
Toimikunnan keskeiset toiminta-alueet olivat antidopingtoiminta, dopingvalvonta, koulutustoiminta, vaikuttamistyö, viestintä sekä kansainvälinen toiminta. ADT sai rahoituksensa opetus- ja kulttuuriministeriöltä veikkausvoittovaroista.
Antidopingtoimikuntaan kuului viisi jäsentä: Suomen Olympiakomitea, Suomen Paralympiakomitea, Suomen Urheilulääkäriyhdistys, valtakunnallinen liikunta- ja urheiluorganisaatio Valo ry ja Suomen valtio, jota edusti opetus- ja kulttuuriministeriö. Toimikunnan hallituksessa oli kuusi edustajaa, joista ministeriö nimitti kolme ja muut jäsenet kukin yhden. Lisäksi hallituksessa oli pysyvänä asiantuntijajäsenenä Suomen Olympiakomitean Urheilijavaliokunnan edustaja. Hallitus huolehti toimikunnan hallinnosta, taloudesta ja strategiasta. Se myös myönsi dopingtestaajille toimivaltuudet.
ADT:ssa oli hallituksen lisäksi erivapaus- ja valvontalautakunta. Erivapauslautakunta päätti urheilijoiden erivapauksista joidenkin dopingiksi määriteltyjen aineiden tai määritelmien suhteen. Valvontalautakunta oli ADT:n yleiskokouksen nimittämä riippumaton elin, joka antoi antidopingsäännöstön perusteella päätökset dopingrikkomuksista. Se myös ratkaisi antidopingsäännöstön asioista tehdyt valitukset sekä sen tulkinnasta ja soveltamisesta syntyneet erimielisyydet.
City (albumi)

City on Strapping Young Ladin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 11. helmikuuta 1997.
Albumi sai erinomaisen vastaanoton ja se vakiinnutti yhtyeelle kulttistatuksen sekä uskollisen faniyhteisön.
Kivennuoliaiset

Kivennuoliaiset (Nemacheilidae) on karppikaloihin kuuluva kalaheimo. Ne ovat lähinnä virtaavien vesien pohjakaloja. Levinneisyysalue on Euraasiassa, yhdellä suvulla Afrikassa. Suomen kaloista tätä heimoa edustaa kivennuoliainen ("Barbatula barbatula").
Monimuotoisuus ja systematiikka.
Kivennuoliaisten heimoon kuuluu noin 340 lajia. Suurin osa lajeista on pienikokoisia, kapeita, poikkeleikkaukseltaan pyöreitä tai vähän päältä litistyneitä. Suu on pään alapuolella, kuonossa on kolme viiksiparia, kaksi ylä- ja yksi alaleuassa. Joillakin lajeilla on suomut, toisilla ei. Joillakin lajeilla voi myös olla rasvaevä. Useimmat lajit ovat alle 10 sentin mittaisia.
Nykyinen kivennuoliaisten heimo Nemacheilidae katsottiin viime aikoihin saakka laajemman Balitoridae-heimon alaheimoksi, ja varhemmin kaikki nämä nuoliaiset kuuluivat Cobitidae-heimoon (nyk. piikkinuoliaiset).
Călărași (Romanian kaupunki)

Călărași () on Călărașin piirikunnan pääkaupunki, Munteniassa, Romaniassa. Kaupungin väkiluku vuonna 2011 oli 57 118 asukasta.
Väestö.
Vuoden 1900 väestölaskennan mukaan kaupungissa asui 11 024 asukasta. Vuoden 2011 väestölaskennan mukaan kaupungissa asuu 57 118 asukasta, mikä on 16 705 asukasta vähemmän kuin vuoden 2007 väestölaskennassa.
Călăraşin piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 285 050 asukasta.
Maantiede.
Kaupunki sijaitsee alangolla Tonavan varrella. Kaupunki on risteysasema valtateille DN3, DN21 ja DN3B.
Kaupunki sijaitsee 120 kilometrin etäisyydellä Romanian pääkaupungista Bukarestista sekä 144 km:n etäisyydellä Mustanmeren turistikohteesta Constanțasta.
Historia.
Ensimmäisen kerran alue mainitaan asiakirjoissa 1. kesäkuuta 1541, kun prinssi Radu Paisie liitti osan maa-alasta Crăceanin-kylään. Alueelle rakennettiin pyhän Nikolaos Ihmeidentekijän kirkko, jonka ympärille alkoi muodostua Lichireștin kylä. Aluetta kansoitti pieni joukko maanviljelijöitä, lähinnä Bulgarian turkkilaisia. Kylä oli Bukarest–Konstantinopoli-kauppareitin varrella ja kylään muutti joukko ratsumiehiä: "ștafetarieja". Pian kylä tulikin tunnetuksi Călărașin nimellä. Vuonna 1791 Itävaltalaisessa kartassa mainittiin Călăraș kaupunkina.
1. marraskuuta 1833 kaupunkissa tehtiin ensimmäinen budjetti. Noin 8000 leillä oli tarkoitus rakentaa katuja ja kouluja sekä korjata vuoden 1829 maanjäristyksessä vahingoittunut kirkko.
24. syyskuuta 1852 Valakian prinssi Barbu Dimitrie Ştirbei antoi kaupungille vapaan kaupungin julistuksen. Tämän kunniaksi vuosien 1881–1885 välillä kaupungin nimenä oli Ştirbei.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2018

Jääkiekossa kilpailtiin Pyeongchangin 2018 talviolympialaisissa helmikuussa Gangneung Coastal Cluster jäähalleissa, miehet pelasivat isommalla areenalla ja naiset pienemmällä areenalla. Jääkiekkoturnaus alkoi 9. helmikuuta ja päättyi 25. helmikuuta 2018.
Etelä-Korean miesten joukkue sekä Korean yhteinen naisten joukkue saivat suoraan paikat turnaukseen. Venäläisurheilijat esiintyivät puolueettomina olympialipun alla.
Miehet.
Turnaus.
Miesten turnauksessa on kolme alkulohkoa, joista suoraan puolivälieriin etenivät lohkojen voittajat ja paras lohkokakkonen. Loput joukkueet etenivät karsintakierrokselle.
Lohko A
Lohko B
Lohko C
Naiset.
Turnaus.
Lohko A
Lohko B
Gibtelecom

Gibtelecom on Gibraltarin suurin telekommunikaatioalan yritys. Se tarjoaa lankapuhelinlinjoja, kännykkäpalveluita ja internetyhteyksiä. Yhtiö syntyi alkujaan Verizon Communicationsin paikallisen tytäryhtiön ja brittiläisen yhtiön fuusiosta. Vuonna 2007 Verizon myi 50 prosentin osuutensa slovenialaiselle yritykselle, ja Gibraltarin hallitus omistaa toisen puolikkaan. Toimitusjohtajana on ollut vuodesta 2002 alkaen Tim Bristow.
Nopeat internetyhteydet ovat Gibraltarilla erityisen tärkeitä rahoitus- ja peliliiketoiminnan takia. Gibtelecom on osana EIG (Europe-India Gateway) -konsortiota, joka rakennuttaa 3,84 terabitin valokaapelilinjaa joka upotetaan Välimeren alle. Linjan kokonaispituudeksi tulee 15 000 km, ja 11 300 km siitä valmistui vuonna 2011. Hankkeen kokonaishinta on 700 miljoonaa Yhdysvaltojen dollaria, ja Gibtelecom on sijoittanut siihen 30 miljoonaa puntaa.
Norboletoni

Norboletoni on anabolinen steroidi, joka kehitettiin 1966. Sitä ei ole kuitenkaan ikinä käytetty lääkkeenä, mutta sen tunnistettiin 2002 naisurheilijan dopingnäytteestä.
Norboletonia testasi ja kehitti 1960-luvulla yhdysvaltalainen lääkeyhtiö Wyeth. Lääkkeen käyttöä testasi kiistanalainen Leonard LeVann, joka käytti sitä kehitysvammaisilla lapsilla. Hänen raporttinsa mukaan norboletoni oli lievästi anabolinen aine, mutta pian selvisi, että LeVann ei ollut kertonut sivuvaikutuksista eikä hänen työnsä ollut täysin täsmällistä. Wyeth ei lopulta laittanut norboletonia markkinoille.
Kemisti ja lisäainevalmistaja Patrick Arnold löysi 1990-luvulla norboletonista 1960-luvulla tehdyt tutkimukset. Hän innostui aineesta, sillä havaitsi tutkimusten mukaan sen olevan voimakkaasti anabolinen ja vain lievästi androgeeninen. Hän päätti tuoda sen markkinoille designsteroidina. Dopingvalvojat eivät tunteneet ainetta, eikä sitä ollut siten myöskään mainittu kiellettyjen aineiden listalta. Sen käyttö paljastui 2002, kun pyöräilijä Tammy Thomasin dopingnäytteestä löytyi jälkiä siitä. Los Angelesissa toimivan dopinglaboratorion testaajat huomioivat Thomasin näytteen, josta löytyi poikkeuksellisen vähän ihmisen luonnollisia steroideja. Laboratorio kehitti pian tämän jälkeen uuden testin, jonka avulla norboletonin käyttö pystyttiin havaitsemaan.
Risto Tuomikoski

Risto Kalevi Tuomikoski (24. tammikuuta 1911 Joensuu – 24. syyskuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen kasvi-, hyönteis- ja kielitieteilijä ja professori.
Tuomikoski valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1936 ja väitteli 1942. Hän oli yliopiston kasvitieteen apulaisprofessori 1948–1961 ja biologisten taksonomian henkilökohtainen ylimääräinen professori 1961–1974. Hän teki tutkimusmatkoja Yhdysvaltoihin ja Kanadaan 1947 ja Newfoundlandiin 1949.
Tuomikoski aloitti hyönteistutkijana, ja hän oli kaksisiipisten hyönteisten tutkijana Suomessa uranuurtaja, mutta 1930-luvun lopulla hän suuntautui kasvitieteeseen ja väitteli Itä-Suomen korpien kasvillisuudesta. Kiinnostus kieleen johdatti hänet jatkosodan aikana puolustusvoimien salakoodien asiantuntijaksi. Hän kirjoitti kielitieteellisiä artikkeleita "Virittäjään" ja tuli erityisesti huomatuksi alalla vuodesta 1969, jolloin hänen artikkelinsa ”Lauseiden ja virkkeiden terminologiasta” ja ”Asemoilmaustemme luokittelusta” ilmestyivät.
Tuomikosken muistoksi on perustettu "Professori Risto Tuomikosken biologisen taksonomian rahasto", joka on vuodesta 1995 myöntänyt palkinnon merkittävästä sienten, sammalten, hämähäkkien tai hyönteisten taksonomiaa koskevasta tutkimuksesta. Tuomikoski oli Vanamo-seuran puheenjohtaja vuosina 1960–1966.
Leo Tuominen

Leo Olavi Tuominen (19. tammikuuta 1911 Turku – 3. huhtikuuta 1981) oli suomalainen diplomaatti ja suurlähettiläs. Tuominen oli filosofian maisteri. Hän oli vuosina 1950–1952 Suomen pysyvä edustaja tarikkailijana YK:n Euroopan edustustossa Genevessä.
Vuosina 1952–1955 lähettiläänä Buenos Airesissa, Montevideossa ja Santiagossa, sen jälkeen ulkoministeriön kauppapoliittisen osaston päällikkönä 1955–1956 ja kansliapäällikkö ja valtiosihteeri 1956–1957. Vuosina 1957–1968 hän oli suurlähettiläs Lontoossa ja vuosina 1968–1969 Roomassa ja Nicosiassa, Tukholmassa vuosina 1969–1972 ja Washingtonissa vuosina 1972–1977.
Oiva Tuominen (maantieteilijä)

Oiva Juhani Tuominen (12. syyskuuta 1909 Helsinki – 18. marraskuuta 1993 Turku) oli suomalainen maantieteilijä.
Tieteellinen toiminta.
Tuominen toimi Helsingin yliopistossa vt. professorina 1951–1953, Turun yliopistossa dosenttina 1954–1955 ja professorina 1955–1972.
Maantieteilijänä Tuominen tunnetaan erityisesti keskus- ja vaikutusaluetutkijana. Tällä alalla hänen vuonna 1949 valmistunut väitöskirjansa Lounais-Suomen vaikutusalueista oli lähestymistavaltaan aiempia Suomessa tehtyjä tutkimuksia kokonaisvaltaisempi.
Henkilötietoja.
Oiva Tuomisen isä oli lehtori J. K. V. Tuominen. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli vuodesta 1936 Eivor Ellin Elisabeth Pesonen (k. 1939) ja toinen puolisonsa vuodesta 1946 yliopettaja Kyllikki Tuominen (o.s. "Ståhlberg", e. "Kovero"). Tuomisen äidin isä oli Yläneellä vaikuttanut maanviljelysneuvos Frans Fredrik Björni. Tämän yhteyden kautta Tuomisesta tuli Yläneen pitkäaikainen kesäasukas.
Kaisa Turpeinen-Alitalo

Kaisa Turpeinen-Alitalo (o.s. Ketonen; 14. toukokuuta 1911 Tampere – 10. huhtikuuta 2006 Savonlinna) oli suomalainen lääkäri (gynekologi) ja seksologi.
Turpeinen-Alitalon vanhemmat olivat Samuel Leonard Ketonen ja Elvira Eugenia Brandenburg. Hänen puolisonsa 1932–1952 oli Osmo Turpeinen; kansanedustaja ja lääkäri Pirkko Turpeinen on heidän tyttärensä.
Turpeinen-Alitalo tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta 1928, ja lääketieteen lisensiaatiksi hän valmistui Helsingin yliopistosta 1935. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Turpeinen väitteli 1941, ja naistentautien ja synnytysten erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1941. Turpeinen-Alitalo oli Väestöliiton keskusneuvolan johtava lääkäri vuodesta 1957 ja Väestöliiton kansanterveystoimiston päällikkö vuodesta 1958. Hän edisti ehkäisyvalistusta Suomessa, ja hänen ansiostaan Suomeen saatiin vuonna 1972 liberaali laki raskauden keskeytyksestä. Hänelle myönnettiin lääkintöneuvoksen arvonimi vuonna 1978.
Osmo Turpeinen

Osmo Kalervo Turpeinen (15. maaliskuuta 1908 Tampere – 24. huhtikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Turpeisen vanhemmat olivat apteekkari Onni August Turpeinen ja Elsa Sigrid Ahola. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1932–1952 oli lääketieteen tohtori Kaisa Turpeinen; kansanedustaja ja lääkäri Pirkko Turpeinen on heidän tyttärensä.
Turpeinen tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1926 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1929 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1935. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1944 ja erikoistui sisätauteihin 1946. Myöhemmin runsaasti siteeratuissa tutkimuksissaan Turpeinen osoitti, että eläinrasvojen korvaaminen kasvirasvoilla vähentää merkittävästi sydän- ja verisuonitauteja. Turpeinen oli Helsingin yliopiston ravintofysiologian dosentti 1946–1954 ja Eläinlääketieteellisen korkeakoulun fysiologian ja lääketieteellisen kemian professori 1947, biokemian professori 1963–1973 ja rehtori 1961–1963. Hän julkaisi tutkimuksia biokemian ja ravintofysiologian alalta. Sotilasarvoltaan Turpeinen oli lääkintämajuri (1942).
Gypsy (Black Sabbathin kappale)

Gypsy on Black Sabbath -yhtyeen kappale ja singlejulkaisu vuodelta 1976. Se on otettu "Technical Ecstasy" -albumilta. Single julkaistiin joissain Euroopan maissa.
Kappale on musiikillisesti vaihteleva ja progressiivisvaikutteinen. Se alkaa ”sambamaisella” rumpukompilla ja ”positiivisilla” kitara- ja kosketinsoitinriffeillä. Alun jälkeen kappale muuttuu mollivoittoiseksi, pianon ja kitaran voimalla kulkevaksi.
"Technical Ecstasy" -albumilla Black Sabbath uudisti musikaalista suuntaustaan ottamalla vaikutteita tuolloin pinnalla olleista uuden polven yhtyeistä (esim. juuri Queen) ja muutti soundiaan kaupallisempaan suuntaan saaden suurimmaksi osaksi negatiivista kritiikkiä niin lehdistöltä kuin faneiltakin. 
Sanoituksellisesti kappale kertoo ”mystisestä ennustajanaisesta”. Singlen b-puolella julkaistiin samalta albumilta otettu jousi-balladi ”She’s Gone”.
Kappaleet.
 A-puoli 
 B-puoli
Martin Luther (höyryveturi)

Martin Luther on Luurankorannikolle Swakopmundin kaupungin lähistölle 1800-luvun lopulla hylätty maantieveturi, josta on tullut paikallinen nähtävyys.
Tämän ”maantieveturin” toi Saksan Lounais-Afrikkaan Schutztruppen yliluutnantti Edmund Troost käytettäväksi rahdin kuljetukseen Swakopmundin ja sisämaan välillä. Ennen tätä, ja myös kauan tämän jälkeen, ihmisten ja rahdin kuljetukseen käytettiin härkävaljakoita. Matkan varrella ei kuitenkaan ollut kaikkialla laitumia härkiä varten, ja myös kuivuus koetteli reittiä vuosittain, minkä vuoksi joka vuosi kuoli suuret joukot vetohärkiä työn uuvuttamina.
Tilanteen korjaamiseksi Troost osti Saksasta alkuvuodesta 1896 Halberstadtista Fr. Dehneltä höyryveturin ja lähetti sen Hampurista Afrikkaan. Swakopmundissa kävi kuitenkin ilmi, ettei veturia kyetty siirtämään siellä maihin, sillä sen paino (14 tonnia) oli liikaa satamakalustolle. Niinpä alus jatkoi Walvis Bayhin, jossa veturi saatiin maihin.
Tämän jälkeen veturi jäi Walvis Bayhin neljäksi kuukaudeksi, sillä Troostilla oli muita velvollisuuksia Kapkaupungissa. Kun hän pääsi palaamaan, veturia käyttämään palkattu mies oli jo lähtenyt takaisin Eurooppaan. Veturin kuljettivat sitten seuraavien kolmen kuukauden aikana Swakopmundiin eräs amerikkalainen ja eräs buuri. Lähes 50 metrin välein veturi juuttui hiekkaan ja oli kaivettava esiin. Se tarvitsi myös valtavia määriä vettä, jota oli kuljetettava sen kulloiseenkin olinpaikkaan.
Swakopmundissa veturille ei ollut tarjolla asianmukaista huoltoa eikä varaosiakaan. Veturi kuitenkin onnistui kuljettamaan muutaman lastin Nonidakseen 11 kilometrin päähän sekä Heigamchabiin.
Vuoden 1897 alussa veturi pysähtyi lopullisesti noin neljän kilometrin päähän kaupungin ulkopuolelle ja hylättiin sinne. Eräs kaupunkilainen nimeltä Max Rhode tiettävästi sanoi eräissä juhlissa Bismarck Hotelissa: ”Tiesittekö, että sitä rautahärkää kutsutaan nyt nimellä Martin Luther, koska sekin voisi sanoa: ’Tässä seison, enkä muuta voi.’” Näin veturi sai nykyisen nimensä, ja aikaa myöten siitä tuli paikallinen nähtävyys.
Veturi on restauroitu kahdesti, ensin vuonna 1973 ja sitten vuosien 2000 ja 2004 välillä. Viimeisimmän restauroinnin yhteydessä sille rakennettiin suojaksi katto ja seinät, sillä oli selvää, että Swakopmundissa usein esiintyvät sumut olisivat saaneet veturin pian ruostumaan uudelleen pilalle.
Jääpallon SM-kilpailu 1923

Vuonna 1923 jääpallon SM-kilpailuihin osallistui 13 joukkuetta. Uutena joukkueena mukana oli Turun Palloseura. 13 joukkueen cupissa ei ollut mahdollista saada joukkueista tasapareja, joten korkeammalle rankatut joukkueet aloittivat urakkansa myöhemmin. Hallitseva mestari Viipurin Sudet, eli VBJS, aloitti suoraan välieristä, missä se sai vastaansa edellisenä kautena sarjasta suljetun Turun IFK:n. Toinen välierä pelattiin helsinkiläisten Kiffenin ja HJK:n välillä. Sudet ja HJK voittivat välieränsä selvästi ja etenivät Viipurissa pelattuun loppuotteluun. Loppuottelun kenttätapahtumia hallitsi sudet, mutta HJK voitti ottelun ja Suomen mestaruuden maalein 1–4.
Loppuottelu.
4. maaliskuuta 1923 Viipurissa
Mestarijoukkue.
HJK:n mestarijoukkue: Armas Saarinen, Feliks Siimes, Mauritz Lagerström, Yrjö Tuhkunen, Verner Eklöf, Niilo Tammisalo, Aarne Tolonen, Akseli Pietiläinen, Esko Pekonen, Kalle Fallström, Visa Lappalainen.
68 (luku)

68 (kuusikymmentäkahdeksan) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 67 ja seuraa luku 69.
Afrikanjalokotka

Afrikanjalokotka ("Aquila africana") on haukkojen heimoon kuuluva lintulaji. Sitä tavataan läntisessä, keskisessä ja paikallisesti itäisessä Afrikassa seuraavissa maissa: Angola, Burundi, Gabon, Ghana, Guinea, Kamerun, Keski-Afrikan tasavalta, Kongo, Kongon demokraattinen tasavalta, Liberia, Nigeria, Norsunluurannikko, Päiväntasaajan Guinea, Ruanda, Sierra Leone, Togo ja Uganda.
Haring et al. (2006) mukaisesti afrikanjalokotka on siirretty sukuun "Aquila", kun se aiemmin oli suvussa "Spizaetus".
Lajin elinpiiriä ovat kosteat alavat metsät. Aikuinen on päältä musta ja alta valkoinen. Sen pyrstössä on tumman- ja vaaleanruskeita raitoja, jalat ovat vaaleankeltaiset.
Afrikanjalokotkasta on eri lähteissä käytetty tieteellisiä nimiä:
Disorder

Disorder on the GazettEn ensimmäinen kokopitkä albumi. Se julkaistiin 13. lokakuuta 2004.
No Stranger to Love

No Stranger to Love on Black Sabbathin kappale ja single-julkaisu vuodelta 1986. Yhtye tosin toimi tuohon aikaan nimikkeellä "Black Sabbath featuring Tony Iommi", sillä saman vuoden "Seventh Star"-albumin piti olla kitaristi Tony Iommin sooloalbumi, mutta levy-yhtiö ja manageri halusivat julkaista albumin Black Sabbath-nimen alla ja näin päädyttiin kyseiseen kompromissiin. 
Kappale edustaa musiikillisesti tyypillistä 1980-luvun puolivälin AOR-tyylistä, kosketinsoitin-voittoista voimaballadia. Kosketinsoittaja Geoff Nichollsin, joka oli näkyvästi mukana albumin sävellystyössä, mukaan kappaleeseen haettiin Foreigner-yhtyeen "I Want to Know What Love Is"-kappaleen henkeä. Kappaleesta tehtiin myös promo-video. Single ei menestynyt kaupallisesti kovinkaan hyvin ja siihen vaikutti myös laulaja Glenn Hughesin nopea erottaminen yhtyeestä pian levyn julkaisun jälkeen alkaneen kiertueen alussa.
Single-versio on hieman albumiversiota erilaisempi, sisältäen enemmän kosketinsoittimia ja taustalaulua. Kappaleessa bassoa soittaa albumin sessioiden alkuvaiheessa mukana ollut Gordon Copley. Singlen b-puolella julkaistiin myöskin "Seventh Star"-albumilta otettu, tuon aikakauden valtavirran hard rockia oleva "Angry Heart". Siinä basson soiton hoitaa laulaja Hughes, joten näin ollen yhtyeen tuolloinen vakituinen basisti Dave Spitz ei soita singlellä ollenkaan.
Snæfellsjökull

Snæfellsjökull on 700 000 vuotta vanha kerrostulivuori Länsi-Islannissa. Se on 1448 m korkea.
Tulivuorella sijaitsee jäätikkö. Tulivuoren oikea nimi on itse asiassa "Snæfell", mutta erotuksena kahdesta muusta saman nimisestä vuoresta sitä kutsutaan yleensä nimellä "Snæfellsjökull".
Tulivuori kuuluu Islannin tärkeimpiin nähtävyyksiin, osittain Jules Vernen kirjoittaman "Matka maan keskipisteeseen" -kirjan ansiosta. Kirjassa matka alkaa laskeutumalla Snæfellsjökullin kraatteriin. Tulivuori kuuluu vuonna 2001 perustettuun Snæfellsjökullin kansallispuistoon.
Vuonna 2012 tulivuoren huippu oli jäätön ensi kertaa historiassa.
Z2 Georg Thiele

Z2 Georg Thiele oli Saksan laivaston tyypin 1934 hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 7. heinäkuuta 1934 telakkanumerolla 243 Deutsche Werkeltä Kielistä, missä köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 25. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1935 ja valmistui 27. helmikuuta 1937. Alus nimettiin lokakuussa 1914 Texelin taistelussa VI torpedovenelaivuetta johtaneen komentajakapteenin () Georg Thielen mukaan.
Palvelus.
Alus ajettiin 13. huhtikuuta 1940 uppoamisen estämiseksi rantaan.
Aarno Turunen

Aarno Onni Ilmari Turunen (6. elokuuta 1899 Kuopio – 25. lokakuuta 1973) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Turusen vanhemmat olivat Pekka Turunen ja Olga Maria Hiltunen ja puoliso vuodesta 1933 Lyyli Martta Saxlin. Turunen tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1918 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1929. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1933 ja sai naistentautien ja synnytysten erikoislääkärin pätevyyden 1931. Turunen oli Helsingin yliopiston synnytysopin ja naistentautien dosentti vuodesta 1936 vuoteen 1942. Oppiaineen professori hän oli 1942–1966 ja toimi Väestöliiton varapuheenjohtajana vuodesta 1940. Vuonna 1951 Turusesta tuli HYKSin I naistenklinikan ylilääkäri, jo 1920- ja 1930-luvuilla hän oli toiminut lääkärinä useissa eri sairaaloissa.
Suomen Punaisen Ristin Veripalvelun juuret juontavat vuoteen 1935, jolloin Turunen pyysi helsinkiläisiä partiolaisia verenluovuttajiksi. Samana keväänä syntyi partiolaisten Veriliitto, joka laajeni partiolaisten yhteiseksi toiminnaksi ja siirtyi sittemmin SPR:n toimintamuodoksi.
Turunen osallistui Kuopion valtaukseen sisällissodan aikana 1918. Hänet ylennettiin reservissä lääkintäkapteeniksi 1937.
Z4 Richard Beitzen

Z4 Richard Beitzen oli Saksan laivaston tyypin 1934 hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 7. huhtikuuta 1934 telakkanumerolla 245 Deutsche Werkeltä Kielistä, missä köli laskettiin 7. tammikuuta 1935. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 30. marraskuuta ja valmistui 13. toukokuuta 1937. Alus nimettiin ensimmäisessä maailmansodassa XIV torpedovenelaivuetta komentaneen Richard Beitzenin mukaan. Hän sai surmansa 30. maaliskuuta 1918 aluksensa "SMS G87:n" osuttua miinaan pelastettaessa tuhoutuneiden "SMS G93:n" ja "SMS G94:n" miehistöjä.
Palvelus.
Alus romutettiin 1949.
Törne

Törne tai von Törne on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi
Jakob Törning

Jakob Törning (1739–1797) oli ruotsalainen merisotilas ja eversti. 
Jakob Törning tuli Uppsalassa opiskeltuaan perämiesoppilaaksi Tukholman laivastoasemalle vuonna 1755. Siellä ollessaan hän osallistui muun muassa Välimeren-purjehdukselle. Hän suoritti aliupseeritutkinnon vuonna 1761 ja nimitettiin luutnantiksi vuonna 1764.
Törning siirrettiin majurina vuonna 1777 Ruotsin armeijan laivaston eli saaristolaivaston Suomen eskaaderiin. Hän osallistui vuosina 1788–1790 Venäjää vastaan. Vuonna 1788 hän sieppasi Haminan luona johtamillaan tykkipursilla venäläisen vartioaluksen, minkä johdosta hän sai everstiluutnantin arvon.
Tanskan hyökättyä vuonna 1789 Ruotsiin Törning sai tehtäväkseen puolustaa Bohuslänin rannikkoa Tanskaa vastaan. Tämä varten hän loi Bohuslänin saaristoeskaaderin. Seuraavana vuonna kesäkuussa 1790 hän johdatti eskaaderin Viipurinlahdelle ja oli mukana Viipurin kujanjuoksussa ruotsalaisten murtautuessa ulos Venäjän saarrosta. Ruotsinsalmen toisessa meritaistelussa Törning komensi Ruotsin puolustuksen oikeaa siipeä ja vaikutti merkittävästi ruotsalaisten voittoon venäläisistä. Tästä hänet palkittiin everstin arvolla.
Sodan jälkeen Jakob Törning komensi Göteborgin eskaaderia, mutta erosi tehtävästään sairauden vuoksi vuonna 1794.
Pehr Jonas Törnqvist

Pehr Jonas Törnqvist (24. huhtikuuta 1788 Turku – 19. toukokuuta 1870 Helsinki) oli suomalainen laki- ja valtiopäivämies ja senaattori.
Törnqvist sai salaneuvoksen arvon 1862. Hän oli senaatin oikeusosaston jäsen 1841–1862. Aatelisarvon saatuaan hän oli edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Törnqvist oli sensuurikomitean puheenjohtaja 1832–1866. Hänen muistiinpanojaan valtiollisista tapahtumista, hallitustoimista ja elämäkerrallisia virkamiesluetteloita on Valtionarkistossa.
Z5 Paul Jacobi

Z5 Paul Jacobi oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1935 telakkanumerolla 899 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 15. heinäkuuta. Alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1936 ja valmistui 29. kesäkuuta 1937. Alus nimettiin XVII torpedovenelaivueen komentajan Paul Jacobin mukaan. Jacobi sai surmansa 2. joulukuuta 1915 laivueen lippulaivas "SMS V 25":n tuhoutuessa osuttuaan miinaan Amrumin matalikolla.
Palvelus.
Alus luovutettiin toukokuussa 1945 sotakorvauksena Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa 4. helmikuuta 1946 nimellä "Desaix". Alus poistettiin palveluksesta tammikuussa 1949 ja myytiin romutettavaksi kesäkuussa 1954.
Z6 Theodor Riedel

Z6 Theodor Riedel oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1935 telakkanumerolla 900 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 18. heinäkuuta. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1936 ja valmistui 2. heinäkuuta 1937. Alus nimettiin 6. torpedovenepuolilaivueen komentajan Theodor Riedelin mukaan. Riedelin lippulaivan "SMS V 48" tuhoutuessa Skagerrakin taistelussa 31. toukokuuta 1916 aluksen miehistöstä selvisi vain kolme.
Palvelus.
Alus luovutettiin toukokuussa 1945 sotakorvauksena Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa 4. helmikuuta 1946 nimellä "Kléber". Alus poistettiin palveluksesta 1953 ja myytiin romutettavaksi 1957.
Z7 Hermann Schoemann

Z7 Hermann Schoemann oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1935 telakkanumerolla 901 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 7. syyskuuta. Alus laskettiin vesille 16. heinäkuuta 1936 ja valmistui 15. syyskuuta 1937. Alus nimettiin Flanderin torpedovenelaivueen varakomentajan Hermann Schoemannin mukaan. Schoemann sai surmansa lippulaivansa "SMS A 2":n tuhoutuessa Kanaalissa 1. toukokuuta 1915.
Palvelus.
"Hermann Schoemannin" miehistö upotti aluksensa 2. toukokuuta 1942 saatuaan torpedovaurioita taistelussa Britannian kuninkaallisen laivaston QF-11-saattueen risteilijöiden "HMS Foresightin" ja "HMS Edinburghin" kanssa.
Z8 Bruno Heinemann

Z8 Bruno Heinemann oli Saksan laivaston Tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1935 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 14. tammikuuta 1936 telakkanumerolla 902. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 15. syyskuuta ja valmistui 8. tammikuuta 1938. Alus nimettiin vallankumouksellisten 5. marraskuuta 1918 murhaaman Saksan keisarikunnan laivaston taistelulaivan "SMS Königin" ensimmäisen upseerin Bruno Heinemannin mukaan.
Palvelus.
Alus upposi osuttuaan miinaan 25. tammikuuta 1942.
Z9 Wolfgang Zenker

Z9 Wolfgang Zenker oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 4. elokuuta 1934 Germaniawerftiltä Kielistä, missä köli laskettiin 22. maaliskuuta 1935 telakkanumerolla 535. Alus laskettiin vesille 27. maaliskuuta 1936 ja valmistui 2. heinäkuuta 1938. Alus nimettiin vallankumouksellisten Saksan keisarikunnan laivaston taistelulaivan "SMS Königin" kannella 5. marraskuuta 1918 ampuman luutnantin Wolfgang Zenkerin mukaan.
Palvelus.
Aluksen miehistö upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.
Z10 Hans Lody

Z10 Hans Lody oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 4. elokuuta 1934 Friedrich Krupp Germaniawerft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin 1. huhtikuuta 1935 telakkanumerolla 536. Alus laskettiin vesille 14. toukokuuta 1936 ja valmistui 17. maaliskuuta 1938. Alus nimettiin Towerin linnassa Lontoossa 6. marraskuuta 1914 ammutun vakoojan Hans Lodyn mukaan.
Palvelus.
Alus myytiin 1949 romutettavaksi.
Z11 Bernd von Arnim

Z11 Bernd von Arnim oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1935 Germaniawerftiltä Kielistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 26. huhtikuuta. Alus laskettiin vesille 8. heinäkuuta 1936 ja valmistui 6. joulukuuta 1938.
Palvelus.
Miehistönsä upottama 13. huhtikuuta 1940.
Z12 Erich Giese

Z12 Erich Giese oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1935 Friedrich Krupp Germaniawerft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 3. toukokuuta. Alus laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1937 ja valmistui 4. maaliskuuta 1939.
Palvelus.
Aluksen miehistönsä upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.
Z13 Erich Koellner

Z13 Erich Koellner oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 10. marraskuuta 1934 Germaniawerftiltä Kielistä, missä köli laskettiin 12. lokakuuta 1935. Alus laskettiin vesille 18. maaliskuuta 1937 ja valmistui 28. elokuuta 1938.
Palvelus.
Aluksen miehistö upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.
Z14 Friedrich Ihn

Z14 Friedrich Ihn oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1935 Blohm + Vossilta Hampurista, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 30. toukokuuta. Alus laskettiin vesille 5. marraskuuta 1936 ja valmistui 6. huhtikuuta 1938.
Palvelus.
Alus myytiin romutettavaksi 1960-luvulla.
Z15 Erich Steinbrinck

Z15 Erich Steinbrinck oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1935 Blohm + Vossilta Hampurista, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 30. toukokuuta. Alus laskettiin vesille 24. syyskuuta 1936 ja valmistui 31. toukokuuta 1938.
Palvelus.
Alus myytiin romutettavaksi 1960-luvulla.
Erkki Hytti

Erkki Aleksander Hytti (9. syyskuuta 1923 Viipuri – 20. marraskuuta 2011) oli suomalainen peruskoulun opettaja ja sotakirjailija, joka on käyttänyt nimimerkkiä "Saska".
Hytti pääsi ylioppilaaksi ja valmistui opettajaksi Turun opettajakorkeakoulusta.
Z16 Friedrich Eckoldt

Z16 Friedrich Eckoldt oli Saksan laivaston tyypin 1934A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. tammikuuta 1935 Blohm + Vossilta Hampurista, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 4. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1937 ja valmistui 28. heinäkuuta 1938.
Palvelus.
Alus tuhoutui 31. joulukuuta 1942.
Japaninkattara

Japaninkattara ("Bromus japonicus") on yksivuotinen heinälaji kattaroiden suvussa. Sitä esiintyy Euroopassa. 
Japaninkattara kasvaa 30–50 senttimetriä korkeaksi. Sen röyhy on harsu ja nuokkuva; sen haaroissa tavallisesti kolme tähkylää. Tähkylöissä on yhden senttimetrin pituisia siirottavia vihneitä.
Hiilitieto

Hiilitieto ry (ruots. Kolfakta rf) on rekisteröity yhdistys, joka toimii yhdyssiteenä yrityksille, joiden toiminta liittyy kiinteisiin fossiilisiin polttoaineisiin.
Yhdistys välittää tietoa kivihiilestä raaka-aineena, sen moninaisesta käytöstä ja eri ominaisuuksista sekä sen käyttöön liittyvästä uudesta ja suunnitteilla olevasta teknologiasta. Tietoa tarjotaan myös hiilen kuljetusten logistiikasta kaivoksista käyttäjälle asti sekä sivutuote- ja jätevirtojen käsittelystä.
Hiilitiedon kohderyhmiä ovat kaikki aiheesta kiinnostuneet ja erityisesti myös energiayritysten tuotanto- hankinta- ja ympäristöasioista vastaavat henkilöt, kivihiililogistiikan asiantuntijat, kunnalliset päättäjät, järjestöjen edustajat ja energia-alasta ja talousasioista kertova media, opiskelijat ja oppilaitokset.
Hiilitieto ry.
Hiilitieto ry seuraa hiileen liittyviä ajankohtaisia asioita internet-sivustollaan www.hiilitieto.fi, järjestää kokous- ja esitelmätilaisuuksia, seuraa kiinteiden fossiilisten polttoaineiden käytön kehitystä kotimaassa ja ulkomailla ja toimii linkkinä median, tutkijoiden ja muiden alan asiantuntijoiden hiilitietoon liittyvissä kysymyksissä. 
Yhdistys seuraa kivihiileen liittyvää julkista keskustelua, mediaa ja energia-alan tutkimuksia. 
Aiheesta muualla.
Hiilitieto ry:n kotisivut
Liaoning (lentotukialus)

Liaoning () on Kansan vapautusarmeijan laivaston ensimmäinen lentotukialus, joka nimettiin Liaoningin maakunnan mukaan.
Valmistus.
Neuvostoliiton laivasto tilasi aluksen Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 6. joulukuuta 1985. Alus laskettiin vesille 4. joulukuuta 1988 nimellä "Riga". Vuonna 1990 alus nimettiin uudelleen "Varjagiksi". Aluksen tulevaksi sijoituspaikaksi ilmoitettiin 15. joulukuuta Tyynenmeren laivasto. Alus oli 70-prosenttisesti valmis, kun työt keskeytettiin rahoitusvaikeuksien vuoksi. Alukselle ei ollut asennettu propulsio-, ase- eikä elektronisia järjestelmiä.
Tammikuussa 1992 ilmoitettiin aluksen olevan myytävänä romutusta varten. Neuvostoliiton hajotessa keskeneräinen alus jäi Ukrainalle, joka laittoi 1998 aluksen huutokaupattavaksi. Macaolainen yritys osti aluksen 20 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla kelluvaksi kasinoksi. Alus kuitenkin luovutettiin Kiinan laivastolle.
Muutostyöt.
Hinaajat veivät aluksen Ukrainasta Dalianin telakalle Kiinaan, jonne se saapui maaliskuussa 2002 modernisoitavaksi. Kesäkuussa 2005 alus siirrettiin telakalle, missä runko hiekkapuhallettiin ja siltarakenteet suojamaalattiin. Aluksen ympärille rakennettiin suoja. Huhtikuussa 2009 alus siirrettiin toiselle kuivatelakalle propulsiojärjestelmän ja muiden raskaiden järjestelmien asentamista varten. Vuoden loppuun mennessä alukselle oli asennettu uusi tutkamasto. Vuoden 2010 lopulla aluksen järjestelmä asennukset alkoivat ja komentosilta oli lähes valmis maaliskuussa 2011.
Heinäkuussa 2011 Kiinan puolustusministeri ilmoitti aluksen olevan varustettu tieteellistä tutkimusta, kokeellista toimintaa ja harjoittelua varten. Koeajot alkoivat 10. elokuuta 2011, mistä alus palasi 13. elokuuta Dalianiin. Aluksen toinen koeajo päättyi joulukuussa ja kuuden koeajon sarja saatiin päätökseen toukokuussa 2012. Seitsemäs ja kahdeksas koeajo suoritettiin kesäkuussa. Heinäkuussa aluksella tehtiin pisin koeajo, jolloin sillä tehtiin myös lentokoneiden laskeutumis- ja nousukokeita.
Modernisoitaessa alukselle asennettiin FL-3000N-ohjusjärjestelmä ja tyypin 1030 lähisuojajärjestelmä (CIWS). Sukellusveneidentorjuntaan aluksella oli sukellusveneentorjuntaraketinheitin. Aluksella olleiden vanhojen ohjusjärjestelmien poistolla saatiin lisää sisätilaa hangaarille ja varastoille. Alus on varustettu 3D ilma- ja merivalvontatutkalla ja neljällä APAR-paneelilla. Aluksen omasuojaa täydentää 24-putkinen harhamaaliheitin.
Palvelus.
Aluksen kotisatama on Dalian.
Carl Rosenkampff

Carl Rosenkampff (17. lokakuuta 1793 Lain linna (Laiuse), Liivinmaan kuvernementti, Venäjä – 17. syyskuuta 1846 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra ja kenraalimajuri. Hänestä käytettiin nimitystä "koskiparoni".
Rosenkampffin vanhemmat olivat majuri, kollegineuvos Kasper Henrik Rosenkampff ja Anna Karolina Louisa von Ceumern. Rosenkampff aloitti virkamiesuransa 1808 Liivinmaalla ja hän opiskeli 1810–1811 Venäjän tie- ja vesikulkulaitosten insinöörikunnan tie- ja vesikulkuliikenneopistossa. Rosenkampffista tuli vänrikki 1811, luutnantti 1814, kapteeni 1819, majuri 1820, everstiluutnantti 1826, eversti 1832 ja kenraalimajuri 1842. Hänet aateloitiin 1817. 
Rosenkampff oli Suomen koskenperkaus- ja kanavatöiden tarkastaja vuodesta 1817 ja koskenperkausjohtokunnan päällikkö vuodesta 1827. Hän johti järvien pinnan laskemistöitä ja kulkureittien avaamisia ja kanavanrakennusta (muun muassa Längelmäveden lasku Kaivannon kanavan avulla 1820, Taipaleen ja Konnuksen kanavat 1835–1839). Hän oli suunnittelemassa Saimaan kanavaa, ja vuodesta 1844 hän oli toinen rakennustyön valvoja. 
Rosenkampffin setä oli liiviläissyntyinen virkamies Gustaf Adolf Rosenkampff. Upseeri, valtiopäivämies Maximilian von Rosenkampff oli puolestaan hänen poikansa.
Gustaf Adolf Rosenkampff

Gustaf Adolf Rosenkampff (, "Gustav Andrejevitš Rozenkampf"; 1762–1832) oli liivinmaalaissyntyinen virkamies Suomessa. Hän avusti K. M. Armfeltia Vanhan Suomen yhdistämisessä ja oli Suomen asiain komitean jäsen. Vapaaherran arvon hän sai 1812.
Z17 Diether von Roeder

Z17 Diether von Roeder oli Saksan laivaston tyypin 1936 hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 6. tammikuuta 1935 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 9. syyskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 19. elokuuta 1937 ja valmistui 29. elokuuta 1938.
Palvelus.
Aluksen miehistö upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.
Z18 Hans Lüdemann

Z18 Hans Lüdemann oli Saksan laivaston tyypin 1936 hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 6. tammikuuta 1935 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 9. syyskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1937 ja valmistui 8. lokakuuta 1938.
Palvelus.
Aluksen miehistö upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.
Z19 Hermann Künne

Z19 Hermann Künne oli Saksan laivaston tyypin 1936 hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 6. tammikuuta 1935 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 5. lokakuuta 1936. Alus laskettiin vesille 22. joulukuuta 1937 ja valmistui 12. tammikuuta 1939.
Palvelus.
Aluksen miehistö upotti aluksensa 13. huhtikuuta 1940.
Z20 Karl Galster

Z20 Karl Galster oli Saksan laivaston tyypin 1936 hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 6. tammikuuta 1935 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 14. syyskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 15. kesäkuuta 1937 ja valmistui 21. maaliskuuta 1939.
Palvelus.
Alus romutettiin 1960-luvulla.