tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kukkumäki (Jyväskylä)

Kukkumäki on Jyväskylän Kantakaupungin suuralueeseen kuuluva kaupunginosa. Sen alueella sijaitsevat Keski-Suomen Sairaala Nova, Keski-Suomen keskussairaala ja sädesairaala. Alueella on neljä koulua: Gradia, Kukkulan koulu, Kilpisen koulu ja Valteri-koulu Onerva.
Kukkumäen asutus koostuu paljolti jälleenrakennuskauden aikaisista omakotitaloista. Keskussairaalantien varrella ja Käyräkadulla sekä Keljonkadulla on myös kerrostaloja ja alueella on myös rivitaloasutusta. Keskussairaalan lähistöllä olevia entisiä sairaalarakennuksia ja henkilöstön asuintaloja on muutettu asunto-osakeyhtiöiksi.
Kukkumäen laidalla kulkee Haapamäki–Jyväskylä-rata. Köhniönjärvestä Jyväsjärveen laskeva Köyhänoja kulkee Kukkumäen läpi. Sen pohjoispuolella on myös yksi lampi, Myllylampi.
Historiaa.
Kukkumäen nimen alkuosa on seudun murteissa esiintyvä sana "kukku", joka tarkoittaa pientä maankohoumaa.
Ensimmäiset alueen talot perustettiin Ylälahden ja Hovilan talojen mäkitupina. Laajemmin Kukkumäki alkoi kuitenkin kasvaa vuoden 1941 jälkeen, jolloin alue siirrettiin Jyväskylän maalaiskunnasta kaupunkiin ja tuli kaavoituksen kohteeksi. Alkuperäisen asemakaavan suunnitteli arkkitehti Matti Hämäläinen vuonna 1946. Kaavaan oli jo varattu maata sairaalaa varten, jonka itäpuolella oli Asevelikyläksi kutsuttu osittain kaavoitettu alue.
Think Like a Man

Think Like a Man on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut Tim Story. Se julkaistiin 20. huhtikuuta 2012. Elokuva perustuu Steve Harveyn elämänhallintaoppaaseen "Act Like a Lady, Think Like a Man".
Vastaanotto.
Elokuva on saanut vaihtelevia arvioita. "Rotten Tomatoes" -verkkosivustolla 51 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 5,5/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 78 arviointiin. "Metacritic" keräsi elokuvalle 51/100 perustuen 30 arviointiin.
Huolimatta vaihtelevista arvioista "Think Like a Man" keräsi yli 33 miljoonan dollarin tulot avausviikonloppunaan ja oli viikonlopun katsotuin. Se katkaisi "Nälkäpelin" neljä viikkoa jatkuneen valtakauden.
Volkswagen Up

Volkswagen Up (tyyliteltynä up!) on Volkswagenin vuosina 2011–2023 valmistama A-segmentin automalli, joka korvasi Volkswagen Foxin. Sen lähes identtiset sisarmallit ovat SEAT Mii ja Škoda Citigo.
Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä Up sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Volkswagen Up voitti World Car of the Year 2012 -palkinnon.
Up esiteltiin konseptiautona Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2007. Konseptimalli oli takamoottorinen ja -vetoinen. Tuotantomallin ensiesittely oli syksyllä 2011 Frankfurtin autonäyttelyssä. 
Sisarmalliensa tavoin Upin voimanlähteenä on kolmesylinterinen 1,0-litrainen bensiinimoottori, joka oli tuotannon alkuvaiheessa saatavana 60 tai 75 hevosvoiman tehoisena. Vuoden 2012 lopulla esiteltiin myös maakaasulla toimiva versio. 
Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2013 esiteltiin sähköauto e-up!, jonka 80-hevosvoimainen moottori takaa autolle noin 150 kilometrin toimintamatkan. 
Vuoden 2016 lopulla Up sai pienen kasvojenkohotuksen, jonka yhteydessä esiteltiin 1,0-litraisen moottorin 90-hevosvoimainen turboahdettu versio.
Urheilullinen Up GTI tuli markkinoille keväällä 2018. Siinä turbomoottori kehittää 115 hevosvoimaa ja voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto.
Miekkamyrsky

Miekkamyrsky () on George R. R. Martinin kirjoittaman "Tulen ja jään laulu" -fantasiasarjan vuonna 2000 julkaistu kolmas osa. Kirjavan kustantama suomennos on teoksen laajuuden vuoksi jaettu kahteen niteeseen, joista ensimmäinen julkaistiin vuonna 2005 ja toinen 2006.
Juoni.
Sarjan aiempien osien tavoin kirjassa on kolme pääjuonta, joista yksi keskittyy mahtisukujen väliseen valtataisteluun, yksi tapahtumiin Seitsemän kuningaskunnan pohjoisrajan Muurilla ja sen takana sekä yksi idän mailla maanpaossa olevaan Daenerys Targaryeniin. Pääjuonten lisäksi seurataan useita alajuonia. Kirjan luvut on kirjoitettu eri henkilöiden näkökulmasta.
Pohjoisen kuningas Robb Stark saavuttaa lukuisia voittoja jokimailla, kun Lannisterit pelaavat valtaistuinpeliä. Robb osoittautuu kuitenkin vain pelinappulaksi, kun hänet raivataan tieltä Punaisissa häissä. Seitsemän kuningaskunnan lailliseksi kuninkaaksi julistautunut Stannis Baratheon lähtee Muurille.
Idässä Daenerys Targaryen aloittaa oman sotansa Orjakauppiaanlahden orjuuttajia vastaan. Hän tuhoaa Astaporin ja Yunkain ja valtaa Meereenin tukikohdakseen.
Vastaanotto.
"Legolas"-fanzinen Teemu Naarajärven mukaan "Miekkamyrsky" tuo hitaasti etenevään tarinaan hyvin vähän varsinaista uutta. Martin tuo väsyttävästi esiin pääjuonen kannalta melko merkityksettömiä tapahtumia. Kerronta alkaa hieman kärsiä, kun yhtä juonikuviota seurataan kerrallaan vain muutaman luvun verran. Kertomuksen loppua alkaa jo kaivata, koska tarina on kovin ohut ja venytetty.
Kawanishi N1K

Kawanishi N1K Shiden (, ; liittoutuneiden koodinimi ”George”) oli Kawanishin suunnittelema sekä valmistama hävittäjälentokone toisessa maailmansodassa. Keskitaso N1K1-J Shidenin protyyppi valmistui 1942 ja otettiin palveluskäyttöön vuonna 1943. Myöhemmässä N1K2-J Shiden Kaissa rakenne oli muutettu alatasoksi. Sen prototyyppi valmistui 1943 ja tuli palveluskäyttöön helmikuussa 1945. 
Suoritusarvoiltaan N1K1-J pärjäsi jotenkuten Grumman F6F Hellcat -tukialushävittäjälle ja raskaalle yötoimintahävittäjälle Northrop P-61 Black Widow. Koneen aseistuksena oli neljä 20 mm tyypin 99 tykkiä tasoihin asennettuina ja kaksi 7,7 mm konekivääriä. Huippunopeus oli 580 km/h ja lakikorkeus 10 600 metriä.
Saburō Sakai ei arvostanut tyyppiä lainkaan. Hän katsoi koneen menestyneen siksi, että arvostetusta taustasta tullut lentäjä Minoru Genda ylisti vuolaasti tyyppiä, vaikka se oli Sakain mielestä ”toisen luokan romuläjä, jonka oli koonnut kolmannen luokan valmistaja ja joka vaati ensimmäisen luokan lentäjän toimiakseen.” Muut teeskentelivät pitävänsä koneesta Gendan aseman vuoksi, vaikka hän oli lentotaidoltaan heikko. Shidenissä oli paljon lastentauteja: Kawanishi oli tunnettu vesikoneiden valmistajana, ja Shiden oli alun perin kehitetty N1K Kyōfu ("Rex") -vesikoneesta, mutta Kawanishilla oli vähän kokemusta maatoimintakoneista. Koneen laskuteline oli heikko, ja Nakajima Homare -moottorissa oli paljon vikoja. Japanin laivaston ilmavoimat menetti enemmän Shideneitä onnettomuuksissa kuin amerikkalaisten alasampumina.
Osaavissa käsissä nopea ja hyvin aseistettu Shiden oli kuitenkin erittäin toimiva lentokone, mutta sen lento-ominaisuudet olivat arvaamattomat. Keskitasoisen koneen painopiste oli hyvin korkealla, ja koneessa oli elohopeatoimiset kaartolaipat, jotka avautuivat kun kaarto oli riittävän tiukka. Kokenut lentäjä saattoi käyttää tätä ilmataistelussa edukseen. Kokemattomalle lentäjälle Shiden oli erittäin vaarallinen lentää, ja tappiot onnettomuuksissa olivat suuret.
Myöhemmässä N1K2-J Shiden Kai:ssa konstruktio oli muutettu alatasoksi, joka muutti sen lento-ominaisuuksia turvallisemmiksi. Se pystyi myös kuljettamaan joko kaksi 500 kilogramman, tai neljä 250 kilogramman pommia. Lisäksi kone kykeni korkealla lentävien pommikoneiden torjuntaan toisin, kuin alkuperäinen N1K1-J Shiden. Se saapui taistelutoimiin kuitenkin liian myöhään sekä liian pienissä määrin, voidakseen vaikuttaa ratkaisevasti liittoutuneiden sotilaslentokoneiden massiiviseen ylivoimaan. USAAF:in pommitukset aiheuttivat ongelmia sekä koneiden tuotantoon että tarvikkeiden toimitukseen, ja kokoonpanolinjoilla oli paljon naisia ja nuoria poikia töissä, koska kaikki asekuntoiset miehet oli määrätty asepalvelukseen. Niinpä koneessa oli paljon laatuongelmia. Japanin kotisaarten puolustamiseen koottu 343 Kōkūtai käytti Shiden N1K2-J-koneita.
Kaikkien Kawanishi N1K -versioiden yhteenlaskettu valmistusmäärä oli 1 435 konetta.
Querandiet

Querandiet olivat Argentiinan alueella lähellä nykyistä Buenos Airesia elänyt intiaanikansa. He katosivat 1500−luvun loppuun mennessä.
Querandiet ilmestyivät kirjallisiin lähteisiin, kun heidän kerrottiin vastustaneen Pedro de Mendozan johtamien espanjalaisten yritystä perustaa siirtokunta Paranájoen suulle vuonna 1536. Mendozan mukana ollut saksalainen lähetyssaarnaaja Ulrich Schmidel kuvaili querandien elävän romanien tapaan ilman pysyviä asumuksia. Hän kertoi myös että kesäisin he joivat veden puutteessa metsästämiensä guanacojen ja muiden eläinten verta. Espanjalaisia vastaan he taistelivat jousin ja nuolin, sekä bolaa käyttäen. Espanjalaiset voittivat querandiet ja valloittivat näiden hylkäämän kylän, mutta intiaanit palasivat kuukauden sisällä mukanaan liittolaisia muista heimoista. Tuolloin he pystyivät ajamaan espanjalaiset pois. Joistakin querandeista säilyneistä lähteistä on päätelty, että heillä oli ehkä välikäsiasema kaupassa, joka liikkui guaranien ja pampan alueen metsästäjien välillä. Heidän aggressiivinen käytöksensä espanjalaisia kohtaan johtui ehkä tämän aseman suojelemisesta. Querandiet katosivat kuitenkin vain vähän myöhemmin.
Juan de Garayn tullessa perustamaan siirtokuntaa uudestaan vuonna 1580 hän kirjoitti suurimman osan querandeista hävinneen ja muutamien säilyneiden muuttaneen Rio Negrolle. Querandien entiset alueet olivat vallanneet intiaanit, jotka puhuivat samankaltaista kieltä etelämpänä pampalla eläneiden kansojen kanssa. Querandien häviämiseen vaikuttivat luultavasti espanjalaisten mukanaan tuomat taudit.
Manuel Latusa

Manuel Latusa (s. 23. tammikuuta 1984) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi koko uransa Itävallan pääsarjan joukkueissa. Latusa oli jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa 2012 A-lohkon turnauksen pistepörssissä toisena ja valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi.
Frederiksbergin metroasema

Frederiksberg on Kööpenhaminan metron linjojen M1, M2 ja M3 asema Tanskan pääkaupungin Kööpenhaminan ympäröimässä Frederiksbergissä. Asema on maanalainen ja sijaitsee joukkoliikenteen maksualueilla 1 ja 2.
Nykyisen metroaseman kohdalla sijainnut Frederigsbergin rautatieasema avattiin alun perin vuonna 1864 osana Kööpenhaminan ja Roskilden välistä rautatietä. Asema oli käytössä vuoteen 1998 asti, jolloin metron rakennustyöt alkoivat. Nykyinen metroasema valmistui ja otettiin käyttöön 29. toukokuuta 2003 jolloin siitä tuli metron väliaikainen pääteasema, kunnes linjaa jatkettiin Vanløseen 12. lokakuuta 2003. Asemalta liikennöi metrojunia Vanløseen sekä vastakkaiseen suuntaan Kööpenhaminan lentoasemalle ja Vestamageriin. Frederiksbergin asemaa laajennettiin 2011–2019 M3-linjaa varten. Uusi linja käyttää Cityringen-kehärataa, joka avattiin 29. syyskuuta 2019.
Bjärme

Bjärme on pientaajama Pohjois-Ruotsissa Jämtlandin läänissä ja Östersundin kunnassa. Sieltä on noin kolme kilometriä matkaa lounaassa sijaitsevaan Fåkeriin. Vuoden 2010 lopussa pientaajamassa oli 66 asukasta ja sen pinta-ala oli 22 hehtaaria.
Kirjailija Bodil Malmsten on asunut lapsena isovanhempiensa luona Bjärmessa.
Mitsubishi Ki-21

Mitsubishi Ki-21 (, liittoutuneiden raportointinimi "Sally") oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien keskiraskas pommikone toisessa maailmansodassa. Koneella lennettiin ensimmäisen kerran vuonna 1936.
Ki-21 kärsi muiden tyyppien tavoin Japanin sotapäällystön asettamista vaatimuksista. Tämä tarkoitti nopeuden sekä kantomatkan asettamista toisien kriteerien, kuten miehistön suojauksen edelle ja kyseenalaisti kykenevyyden todella raskaisiin pommitustehtäviin. Seurauksena oli koneen aseistuksen suhteellinen heikkous. Se käsitti yleensä kolmesta viiteen 7,7 mm konekivääriä, jotka oli asennettu eri ampumoihin.
Mitsubishi Ki-21:n enimmäispommikuorma oli keskiraskaaksi luokiteltava 1 000 kiloa. Konetyyppi koki joitain parannuksia: lähinnä tehokkaampien tähtimoottorien muodossa, mikä lisäsi sen huippunopeutta. Huippunopeus oli myöhemmin 486 km/h ja kantama 2 700 kilometriä. Lakikorkeus oli 10 000 metriä ja moottoreina myöhemmissä versioissa kaksi 1 500 hv.
Konetyypistä kehiteltiin edelleen aseistamaton kuljetusversio MC-21, jonka kutsumanimi liittoutuneiden käyttämänä oli "Gwen".
Luettelo Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain välisistä huippukokouksista

Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain välisiä huippukokouksia pidettiin vuosina 1943–1991 toisen maailmansodan ja kylmän sodan aikana. Huippukokouksissa pyrittiin edistämään aseidenriisuntaa sekä liennytystä. 1980-luvun lopussa kylmä sota päättyi, mikä merkitsi suurvaltojen välisen kilpailun päättymistä. Toisen maailmansodan aikana pääpaino huippukokouksissa oli Saksaan ja akselivaltoihin kohdistuneessa politiikassa. Sodan aikana huippukokouksissa päätettiin niin Normandian maihinnoususta kuin Saksan jaosta.
Toinen maailmansota.
Teheranin konferenssi.
Lähde:
Jaltan konferenssi.
Lähde:
Potsdamin konferenssi.
Lähde:
Kylmä sota (1955–1991).
Geneven huippukokous 1955.
Lähde:
Camp Davidin kokous 1959.
Lähde:
Pariisin kokous.
Lähde:
Wienin kokous.
Lähde:
Glassboron kokous.
Lähde:
Moskovan kokous 1972.
Lähde:
Washingtonin ydinaseriisuntakokous.
Lähde:
Moskovan TTBT kokous.
Lähde:
Vladivostokin SALT kokous.
Lähde:
ETYK-kokous 1975.
Lähde:
Wienin SALT II -kokous.
Lähde:
Geneven kokous 1985.
Lähde:
Reykjavíkin kokous.
Lähde:
Washingtonin INF-kokous.
Lähde:
Moskovan kokous.
Lähde:
YK:n yleiskokous 1988.
Lähde:
Maltan kokous.
Lähde:
Washingtonin kokous 1990.
Lähde:
Helsingin kokous 1990.
Lähde:
ETYK-kokous 1990.
Lähde:
Lontoon G7 kokous.
Lähde:
Moskovan START I kokous.
Lähde:
Madridin kokous.
Lähde:
Carina Wolff-Brandt

Carina Wolff-Brandt (s. 1960) on suomenruotsalainen toimittaja, kirjailija ja kustantaja. Hän perusti vuonna 2001 oman kirjankustantamon nimeltään Vingpennan. Wolff-Brandt on tunnettu lastenkirjailijana, mutta esimerkiksi hänen läpimurtoteoksenaankin pidetty "Juuret rantakalliossa" (2001) on kirjoitettu aikuisille. Useissa hänen kirjoissaan on saaristolaisteema.
Riesa

Riesa on kaupunki Saksin osavaltion Meißenin piirikunnassa. Kaupungin väkiluku on 34 013 (31. joulukuuta 2010). Sen pinta-ala on 58,84 km², ja se sijaitsee Elben vasemmalla puolella. Kaupunki tunnetaan terästeollisuudesta ja urheilukaupunkina.
Kaupungissa on osavaltion viimeinen V. I. Leninin patsas. Se oli alun perin keskusaukiolla, josta se 1991 siirrettiin venäläiselle hautausmaalle. Patsaan säilyttämisestä on kiistelty.
41 Original Hits from the Soundtrack of American Graffiti

41 Original Hits from the Soundtrack of American Graffiti (MCA2-8001) on "Svengijengi ’62" -elokuvan soundtrack-tupla-LP vuodelta 1973.
Albumin sisäkannessa Jeff Walker "Music World Magazinesta" esittelee elokuvan. Ääniraidalla osan kappaleista juontaa radio-DJ Wolfman Jack.
(Jimmy DeKnight - Max C. Freedman)
 Bill Haley And The Comets
(Luther Dixon - Allyson R. Khent)
The Crests
(Shannon - Crook)
Del Shannon
(F. Lymon - M. Levy)
Frankie Lymon &amp; The Teenagers
(J. Allison - N. Petty - B. Holly)
Buddy Holly
(Clarence L. Lewis - Morris Levy - Waymon Glasco)
Buster Brown
(Singer - Medora - White)
Flash Cadillac &amp; The Continental Kids
(K. Moe - L. Phillips)
Flash Cadillac &amp; The Continental Kids
(Otis - Lee)
The Diamonds
(Edwards - Wayne)
The Tempos
(Brian Wilson - Mike Love)
The Beach Boys
(DeShannon - Sheeley)
The Fleetwoods
(Chuck Berry)
Chuck Berry
(Kern - Harbach)
The Platters
(M. Williams)
The Diamonds
(Joey Henry - Dee Glover)
Joey Dee &amp; The Starlighters
(Fred Fassert)
The Regents
(Davis - Patrick - Malone)
The Monotones
(Norman Petty - Buddy Holly)
Buddy Holly
(C. Lewis - M. Levy)
Lee Dorsey
(Buck Ram)
The Platters
(Domino - Bartholomew)
Fats Domino
(Chuck Berry)
Chuck Berry
(Warren - Dubin)
The Flamingos
(The Silhouettes)
The Silhouettes
(Stuart Wiener - Billy Smith)
The Five Satins
(B. Freeman)
Bobby Freeman
(Bowen - Knox)
Buddy Knox
(C.E. Quick)
The Del-Vikings
(Bob Sherman - Dick Sherman)
Johnny Burnette
(J. Leiber - M. Stoller)
The Clovers
(Rock - Skyliners)
The Skyliners
(J.P. Richardson)
The Big Bopper
(Jean Surry)
Mark Dinning
(Artie Glenn)
Sonny Till &amp; The Orioles
(Sheppard - Miller)
The Heartbeats
(Carmichael - Loesser)
The Cleftones
(Jones - Cropper - Jackson - Steinberg)
Booker T. &amp; The M.G.'s
(Buck Ram - A. Rand)
The Platters
(Hudson - Carter)
The Spaniels
(Brian Wilson)
The Beach Boys
Aikuisviihdettä

Aikuisviihdettä on Nauravien Nakkien vuonna 2011 ilmestynyt debyyttialbumi. Albumin julkaisukeikka oli Iskelmä synttäriristelyn yhteydessä 12. lokakuuta. Virallisesti levy ilmestyi AXR Musicin julkaisemana 12. lokakuuta. Levyn työstäminen alkoi kesällä 2005, kun tuottaja, sittemmin myös yhtyeen manageriksi ryhtynyt, Ilkka Vainio tarjosi karaokea laulamasta bongaamalleen kuorolle sopimusta.
Kynttiläpallokaktus

Kynttiläpallokaktus eli kynttiläkaktus ("Echinopsis pachanoi") on kaktuskasvi, joka kasvaa luonnostaan Etelä-Amerikassa. Kynttiläkaktus sisältää meskaliinia ja sitä käytettiinkin jo lähes 2000 vuotta sitten parannusseremonioissa Moche-kulttuurin keskuudessa. Kaktusta kutsutaan yleisesti myös San Pedro -kaktukseksi.
Historia.
Eräiden esikolumbiaanisten kulttuurien, erityisesti Moche-kulttuurin, tiedetään käyttäneen kynttiläkaktusta lääkinnällisissä seremonioissaan jo vuosina 100-800 jaa. Kasvin kuvia on löydetty usein Moche-keramiikasta ja ajoittain myös haudoista. Perun siirtomaa-ajoista alkaen perinteisiä parannusmenetemiä yrittivät kirkko, valtio kuin länsimainen lääketiedekin viidensadan vuoden ajan nujertaa, mutta Pohjois-Perussa kynttiläkaktuksen käyttö parannusseremonioissa on yhä voimissaan.
Katolisen kirkon vaikutus näkyy siinä miten kasvia perinteisesti käyttäneet kansat alkoivat synkretistisesti käyttää kaktuksesta nimeä San Pedro, joka viittaa Pyhään Pietariin. Pyhän Pietarin ajatellaan pitävän hallussaan taivaan avaimia, joten hän toimii symbolina kaktuksen enteogeenisille vaikutuksille.
Midtown Tower

Midtown Tower () on pilvenpiirtäjä Tokion erillisalueella Minatossa Japanissa. 
Midtown Towerin rakentaminen aloitettiin vuonna 2004 ja se valmistui vuonna 2007. Sen avajaiset pidettiin 31. maaliskuuta 2007. Rakennuksen omistaa Mitsui Fudosan -niminen yhtiö. Rakennuksen suunnitteli amerikkalainen arkkitehti yhtiö Skidmore, Owings and Merrill. Midtown Tower on Japanin kuudenneksi korkein rakennus ja Tokion toiseksi korkein rakennus, se on 248,1 metriä korkea.
Nojabrsk

Nojabrsk () on öljyntuotannon synnyttämä teollisuuskaupunki ja piirikunnan alainen kaupunkipiiri Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan eteläosissa Luoteis-Siperiassa. Jamalin Nenetsian pääkaupunki Salehard sijaitsee kaupungista linnuntietä 580 kilometriä luoteeseen ja lähin suurempi kaupunki Tjumen 870 kilometriä lounaaseen. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Nojabrskin asukasluku oli 110 620, mikä teki siitä piirikunnan suurimman kaupungin.
Historiaa, kaupunkikuva ja nähtävyyksiä.
Nojabrskin taajama perustettiin 1976 öljyntuotantoalueelle johtavan rautatien rakentajien saapuessa paikalle etelästä. Rautatieaseman lähistölle syntynyt taajama nimettiin venäjän kielen marraskuuta tarkoittavan sanan mukaan. Kaupungin aseman se sai 1982. 
Kaupungin keskustassa on runsaasti 5-9 kerroksisia asuintaloja, mutta esimerkiksi kaupungin eteläosista löytyy 1-2 kerrosvaltaisia asuinalueita. Maantie ja rata jakavat kaupungin niin, että asuin- ja liikehuoneistot jäävät pääosin länsipuolelle ja teollisuusosa liikenneväylien itäpuolelle. Kaupungissa on historiallinen museo ja taidemuseo.
Talouselämä.
Kaupungin talous perustuu hiilivetyjen tuotantoon, suurimpina yrityksinä öljyntuotantoon keskittynyt Gazprom Neft ja Gazpromin maakaasuntuotantoyritys. Näiden ohella kaupungissa vaikuttaa satoja pienempiä petrokemiallista teollisuutta palvelevia yrityksiä.
Liikenneyhteydet.
Nojabrsk sijaitsee Tjumenista ja Hanti-Mansian Surgutiin vievän pääradan pohjoiseen Novyi Urengoihin (ja eteenpäin) jatkavan runkoradan varrella Jamalin Nenetsian etelärajan lähellä. Surgutiin on kaupungin pääasemalta Nojabrsk II:lta rautateitse 270 kilometriä. Lisäksi runsas 10 kilometriä ennen kaupunkia, keskustan lounaispuolella on Nojabrsk I asema. Kaupunki on myös Jamalin Nenetsian keskiosat etelään liittävän, etelästä pohjoiseen vievän maantien eteläinen portti (etelään Surgutiin 255 km, pohjoiseen Novyi Urengoihin 455 km). Kaupungin 9 kilometriä kaupungin länsipuolella on Nojabrskin lentoasema.
Patrick Suves

Patrick Suves (9. joulukuuta 1983 Pori – 5. helmikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen jääpalloilija sekä urheilu- ja festivaalipromoottori.
Suves esiintyi ensimmäisen kerran Porin Narukerän edustusjoukkueessa jääpallon Bandyliigassa jo 16-vuotiaana. Neljän Narukerä-kauden jälkeen hän siirtyi pelaamaan Ruotsiin ja opiskelemaan Tukholman urheilukorkeakouluun. Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I Divisioonassa Suves pelasi kolmen kauden ajan. Hän pelasi urallaan 8 juniorimaaottelua. Suveksen sisar Miska Suves ja veli Juri Suves ovat myös entisiä huippujääpalloilijoita.
Urheilu-uransa jälkeen Suves tunnettiin parhaiten toiminnastaan Yyteri BeachFutis-tapahtuman pääjärjestäjänä. Hänen johdollaan se nousi pienestä muutaman joukkueen beachfutisturnauksesta yhdeksi Suomen suurimmista kesätapahtumista. Parhaana vuotenaan Yyteri BeachFutis kokosi viikonlopun aikana Poriin Yyterin hiekkarannalle yli 70 000 kävijää. Suves oli myös mukana käynnistämässä vuonna 2011 ensimmäisen kerran järjestettyä Porispere-festivaalia. 
Patrick Suves kuoli helmikuussa 2012 kotonaan Helsingissä 28-vuotiaana.
Lieksan rautatieasema

Lieksan rautatieasema () on rautatieliikennepaikka rataosalla Lieksan kaupungin keskustassa.
Historia.
Kansallisromantiikkaa edustavan asemarakennuksen on suunnitellut rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellström vuonna 1908. Asema oli Nurmeksen radan väliasemista suurin. Osittain rautatieaseman mahdollistaman kasvun ansiosta Lieksa sai taajaväkisen yhdyskunnan aseman vuonna 1915.
Pihapiiriin kuuluu asemarakennuksen lisäksi muun muassa vuonna 1908 valmistunut asuinrakennus ja kellari sekä vuonna 1930 valmistuneet asuinrakennus, ulkorakennus, sauna ja kellari. Asema-alueella on myös kaksipaikkainen veturitalli, jonka yhteydessä on vesitorni.
Kun rata Nurmekseen valmistui vuonna 1911, silloisessa Pielisjärven kunnassa oli kolme asemaa, Lieksa, Vuonislahti ja Kylänlahti. Nämä kolme ovat myös nykyisin Lieksan kaupungin alueella sijaitsevat henkilöliikenneasemat. Aseman länsipuolella sijaitsee itävaltalaisen Binderholzin omistama Lieksan saha, jonne on ollut rautatiekuljetuksia. Asema on myös vilkas raakapuun lastauspaikka.
Liikenteenohjauksessa Lieksassa siirryttiin kauko-ohjaukseen vuonna 2005, minkä seurauksena aseman miehitys ja lipunmyynti loppuivat. Asemalla on tämän jälkeen ollut muun muassa kahvila ja näyttelytiloja. Vuonna 2024 Rukajärven suunnan historiayhdistys osti asemarakennuksen. Yhdistys oli jo aikaisemmin omistanut aseman makasiinin.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1967–1968

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1967–1968 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Johanneksen Pojat.
Miesten SM-sarja.
Mestarit: Taisto Heikkilä, Jorma Knuutinen, Pertti Laaksonen, Jorma Myllärinen, Oiva Niemi, Aulis Rasanen, Jouko Rehumäki, Ismo Rinkinen, Harry Sundell, Mauri Tamminen, Juhani Willala.
Karsintasarja.
Suomensarjan lohkovoittajien välinen karsinta noususta SM-sarjaan pelattiin Mäkelänrinteen yhteiskoululla Helsingissä 27.-28. huhtikuuta. Kahdelle parhaalle oli tarjolla SM-sarjapaikka kaudelle 1968-1969.
uusinta 2.sijasta: Kuopion NMKY - Kouvolan Lentopalloilijat -57 3–0.
Sarjaan nousivat Käpylän Lentopalloilijat ja Kuopion NMKY. Karhulan Rateko peri Karton sarjapaikan.
Valdemar Paavilainen

Valdemar Paavilainen (26. syyskuuta 1912 Kurkijoki – 8. helmikuuta 1981 Hyvinkää) oli suomalainen metsänhoitaja ja sotakirjailija.
Paavilaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Arvid Paavilainen ja Minna Kaartinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1936 Viipurin suomalaisesta lyseosta ja suoritti metsänhoitajatutkinnon 1941.
Sotilasarvoltaan Valdemar Paavilainen oli majuri (Paavilainen, 1979, s.113).
Paavilainen toimi Oy Waldhoff Ab:n metsäpäällikkönä kunnes hän perusti 1951 oman yrityksen. Hän oli "Oy V. Paavilainen &amp; Co":n toimitusjohtajana vuosina 1968–1977 ja yhtiön johtokunnan puheenjohtajana kuolemaansa saakka. Eläkkeelle jäätyään Paavilainen kirjoitti kaksi sotakirjaa käyttäen niissä pohjana omia sotakokemuksiaan.
Sir Billi

Sir Billi on vuonna 2012 julkaistu animaatioelokuva ja jatko-osa elokuvalle "Sir Billi the Vet". Elokuvan on ohjannut Sascha Hartmann. Elokuvan ääninäyttelijöinä olivat muun muassa Ford Kiernan, Alana Gray, Sean Connery, Alan Cumming ja Eliot Doyle.
Elohopea(II)kloridi

Elohopea(II)kloridi eli elohopeadikloridi tai sublimaatti on elohopean ja kloorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään pääasiassa muiden elohopeayhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet.
Elohopea(II)kloridi on molekyyliyhdiste, joka esiintyy huoneenlämpötilassa valkoisina kiteinä. Yhdiste esiintyy kaikissa olomuodoissaan lineaarisena HgCl2-molekyylinä ja yksittäisten molekyylien välillä ei ole merkittäviä vuorovaikutuksia. Elohopea(II)kloridi sublimoituu hieman yli 300 °C lämpötilassa. Yhdiste liukenee kohtalaisen hyvin veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan noustessa. Kloridiliuoksiin se liukenee muodostaen kompleksi-ioneja kuten trikloromerkuraatti(II)- ([HgCl3]-) ja tetrakloromerkuraatti-ioneja ([HgCl4]2-). Elohopea(II)kloridi dissosioituu vain hyvin vähän vedessä, minkä vuoksi sen vesiliuokset eivät johda hyvin sähköä. Aine liukenee veden lisäksi myös metanoliin, etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, etyyliasetaattiin ja pyridiiniin.
Valmistus.
Elohopea(II)kloridia voidaan valmistaa metallisen elohopean ja kloorin välisellä reaktiolla yli 300 °C lämpötilassa, jolloin tuote sublimoituu ja voidaan kerätä talteen jäähdytettyihin säiliöihin. Reaktiossa käytetään klooriylimäärää, jolloin estetään elohopea(I)kloridin muodostuminen.
Hg + Cl2 → HgCl2
Teollisuudessa yhdistettä valmistetaan myös toisella menetelmällä. Siinä kuumennetaan elohopea(II)sulfaatin ja natriumkloridin seosta, jolloin yhdisteet reagoivat. Tuote puhdistetaan kuumentamalla ja elohopea(II)kloridi sublimoituu.
HgSO4 + 2 NaCl → HgCl2 + Na2SO4
Yhdistettä muodostuu myös liuottamalla elohopea(II)oksidia suolahappoon ja jäähdyttämällä liuosta, jolloin tuote kiteytyy.
HgO + 2 HCl → HgCl2 + H2O
Käyttö.
Elohopea(II)kloridia käytetään muiden elohopeayhdisteiden, kuten elohopea(I)kloridin elohopeaoksidin ja orgaanisten elohopeayhdisteiden valmistukseen. Aikaisemmin sitä on käytetty puun suojaamisessa lahoamista vastaan ja fungisidina, mutta yhdisteen myrkyllisyyden vuoksi tätä käyttöä on vähennetty. Sitä käytetään myös katalyyttinä valmistettaessa vinyylikloridia eteenistä ja suolahaposta ja paristoissa depolarisoivana aineena. Aikaisemmin sitä on käytetty myös lääketieteessä antiseptisenä yhdisteenä.
Myrkyllisyys.
Elohopea(II)kloridi on muiden elohopeayhdisteiden tavoin erittäin myrkyllistä ja sen kohtalainen vesiliukoisuus lisää myrkyllisyyttä. Yhdiste on syövyttävää ja aiheuttaa vaurioita ruuansulatuskanavassa, sydämessä ja verisuonissa, munuaisissa ja keskushermostossa. Kuolettavan annoksen määrä vaihtelee 29–150 mg/kg välillä.
Nelikolkkasammal

Nelikolkkasammal ("Pyramidula tetragona") on lehtisammallaji, joka kuuluu nelikolkkasammalten ("Pyramidula") sukuun ja nuotiosammalten heimoon ("Funariaceae"). Laji on "Pyramidula"-suvun ainoa. Se on yksivuotinen sammal, joka kasvaa kalkkipitoisilla savikoilla maapaljastumilla.
Nelikolkkasammalta esiintyy Maan pohjoispuolen lauhkealla vyöhykkeellä. Nelikolkkasammal on kasvanut Suomessa Ahvenanmaalla Saltvikissa ja Varsinais-Suomessa Lohjalla, mistä se on löydetty 1880-luvulla. Esiintymät ovat kuitenkin hävinneet ja samoin laji Suomen alueelta. Vuoden 2019 uhanalaisuusarvioinnissa laji on kuitenkin määritelty äärimmäisen uhanalaiseksi.
Kalkkimieronsammal

Kalkkimieronsammal ("Ephemerum recurvifolium") on lehtisammallaji, joka kuuluu mieronsammalten ("Ephemerum") sukuun ja mieronsammalten heimoon ("Ephemeraceae"). Lajia esiintyy Länsi-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, Turkissa. Pohjoisimmillaan sitä kasvaa Etelä-Ruotsissa hyvin harvinaisena. Kalkkimieronsammal on kasvanut Suomessa Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä se on löydetty 1880-luvulla. Esiintymä on hävinnyt ja samoin laji Suomen alueelta. Vuoden 2019 uhanalaisuusarvioinnissa laji on kuitenkin määritelty äärimmäisen uhanalaiseksi.
Rikkamieronsammal

Rikkamieronsammal ("Ephemerum crassinervium") on lehtisammallaji, joka kuuluu mieronsammalten ("Ephemerum") sukuun ja mieronsammalten heimoon (Ephemeraceae). Lajia esiintyy harvinaisena Euroopassa, mutta sitä on tavattu myös Israelissa, Marokossa ja Turkissa. Pohjoisimmillaan lajia tavataan Etelä-Ruotsissa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin silmälläpidettäväksi sen harvinaisuuden ja hajanaisen levinneisyysalueen takia.
Rikkamieronsammal on kasvanut Suomessa Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä se on löydetty 1870-luvulla. Esiintymä on sittemmin hävinnyt, mutta lajia saattaa silti esiintyä Suomessa. Vuosien 2000 ja 2010 uhanalaisuusarvioinneissa laji luokiteltiin Suomesta hävinneeksi, mutta vuoden 2019 uhanalaisuusarvioinnissa se luokiteltiin äärimmäisen uhanalaiseksi.
Louhi (romaani)

Louhi on Timo Parvelan 2009 kirjoittama romaani. Teoksen on julkaissut Tammi. Kirja on kolmas ja viimeinen Sammon vartijat -sarjan kirja.
James Byrd (nuorempi)

James Byrd, Jr (2. toukokuuta 1949 – 7. kesäkuuta 1998) oli afroamerikkalainen mies, jonka murhasi kolme valkoisen ylivallan kannattajaa Jasperin kaupungissa Texasissa, vuonna 1998. Shawn Berry, Lawrence Brewer ja John King sitoivat Byrdin nilkoistaan ketjulla kiinni lava-autoon ja vetivät häntä noin 4 kilometriä auton perässä. Berry tuomittiin elinkautisvankeuteen ja Brewer sekä King kuolemaan. Berry voi hakea ehdonalaista vapautta vuonna 2038. Brewer teloitettiin 21. syyskuuta 2011 ja King 24. huhtikuuta 2019. Molemmat teloitukset suoritettiin myrkkyruiskeella Huntsville Unit -vankilassa. 
Byrdin kuolema johti liittovaltiotason Matthew Shepard and James Byrd Jr. Hate Crimes Prevention Act -viharikoslakiin, joka sai nimensä Byrdiltä ja Matthew Shepardilta. Murhan myötä myös Texas uudisti viharikoslakejaan.
Tokion metropolin hallintorakennus

Tokion metropolin hallintorakennus () tai Tochō () on pilvenpiirtäjä Nishi-Shinjukun kaupunginosassa Shinjukun erillisalueella Tokion kaupungissa Japanissa. Kompleksin rakennustyöt alkoivat vuonna 1988 ja se valmistui vuonna 1991. Sen suunnitteli japanilainen arkkitehti Kenzō Tange.
Metropolin hallintorakennus koostuu kolmesta rakennuksesta: kahdesta pilvenpiirtäjästä ja metropolivaltuuston kokoustiloista. Korkeampi pilvenpiirtäjä on 243 metriä korkea ja siinä on 48 maanpäällistä sekä 3 maanalaista kerrosta, matalamman pilvenpiirtäjän korkeus on 163 metriä ja kerroksia siinä on 34+3. Valtuuston rakennus on seitsemänkerroksinen (+ yksi maanalainen kerros).
Rakennus maksoi valmistuessaan noin 157 miljardia Japanin jeniä (noin 1,5 miljardia euroa). Se on Japanin seitsemänneksi korkein rakennus; se oli Japanin korkein rakennus vuosina 1991–1993 ja Tokion korkein rakennus vuosina 1991–2007, kunnes Midtown Tower ohitti sen.
Tennis kesäolympialaisissa 2016

Vuoden 2016 kesäolympialaisten tenniskilpailut järjestettiin 6.–14. elokuuta Centro Olímpico de Tênisessä, jonne mahtui yleisöön 250 – 10 000 henkilöä tenniskentästä riippuen. Tennikseen osallistui urheilijoita ennätyksellisesti 56 eri maasta 197 osanottajaa. Tenniskilpailut käsittivät viisi eri kilpailua: kaksin- ja nelinpelit sekä miehille että naisille ja lisäksi vielä sekanelinpelin.
Kilpailu.
Pelimuoto.
Olympialaisten tenniskilpailu käytiin pudotuspeliturnauksena, jossa aina ottelun hävinnyt pelaaja putosi jatkosta, lukuun ottamatta välieriä, joista hävinneet pelaajat pääsivät pronssiotteluun. Ottelut pelattiin paras kolmesta erästä -järjestelmällä, lukuun ottamatta miesten kaksinpelin loppuottelua, joka pelattiin paras viidestä erästä -järjestelmällä. Ratkaisevassa erässä ei pelata tie-breakia. Kaksinpelissä pelaajia oli 64, mikä tarkoitti sitä, että turnauksessa oli yhteensä kuusi kierrosta. Nelinpelissä kierroksia oli viisi, koska joukkueita oli 32. Sekanelinpelissä kierroksia oli puolestaan neljä, kun joukkueita oli 16. Sekanelinpelin kolmas erä pelattiin match tie-breakina.
Aikataulu.
Turnauksen alkuperäinen aikataulu.
Paini kesäolympialaisissa 2016

Painissa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 27:ttä kertaa. Kilpailut käytiin Cento Olímpico de Treinamenton kolmannessa hallissa, jonne mahtui 10 000 katsojaa. Kilpailujen ohjelmassa oli kuusi painoluokkaa kreikkalais-roomalaisessa painissa, vapaapainissa ja naispainissa.
Mitalistit.
Lähde: Rio2016
Buffalon kaupungintalo

Buffalon kaupungintalo () on art deco -tyyliin rakennettu pilvenpiirtäjä Niagara Squarella Buffalon kaupungissa New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennuksen rakennustyöt alkoivat vuonna 1929 ja ne päättyivät vuonna 1932. Rakennus on 121,3 metriä korkea. Rakennus pääsi vuonna 1999 National Register of Historic Places -rekisteriin. Buffalon kaupungintalo oli Buffalon korkein rakennus vuoteen 1970 asti, kunnes One Seneca Tower ohitti sen. Rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit John Wade ja George Dietel. Rakennuksen veistokset ja yksityiskohdat tekivät kuvanveistäjät Albert Stewart ja Rene Paul Chambellan.
Juan Carlos (jalkapalloilija)

Juan Carlos Pérez López (s. 30. maaliskuuta 1990 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Málagaa ja on pelipaikaltaan vasen laitalinkki.
Seurajoukkueura.
Juan Carlos aloitti jalkapallouransa EFMO Boadillan junioriakatemiasta, jossa hän vietti seuraavat 11 vuotta. Vuonna 2007 hän siirtyi espanjalaisjätti Real Madridin junioriakatemiaan.
Kahden vuoden päästä vuonna 2009 Juan Carlos nousi madridilaisseuran reservijoukkueeseen, joka pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Ensimmäisen maalinsa joukkueessa hän teki 8. marraskuuta 2009 ottelussa Gimnástica Torrelavegaa vastaan. 28. syyskuuta 2010 hän nousi ensimmäistä kertaa Real Madridin edustusmiehistöön Mestarien liigan lohkovaiheen ottelussa ranskalaista Auxerrea vastaan. Peliaikaa hän ei ottelussa kuitenkaan saanut.
3. lokakuuta 2010 Juan Carlos teki vihdoin ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa kotiottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan. Reservijoukkueessa hän pelasi kauden aikana yhteensä 32 ottelua, joissa syntyi kolme maalia.
7. heinäkuuta 2011 Juan Carlos teki sopimuksen Zaragozan kanssa ja hänestä maksettiin 2,5 miljoonan euron siirtokorvaus. Siirto sisältää 3,5 miljoonan euron takaisinosto-option kahden seuraavan kauden aikana. 22. syyskuuta 2011 hän teki kaksi maalia vierasottelussa sevillalaista Betisiä vastaan. Zaragoza kuitenkin hävisi ottelun numeroin 3–4.
Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi lainasopimuksella Betisiin.
Michael Sata

Michael Charles Chilufya Sata (6. heinäkuuta 1937 Mpika – 28. lokakuuta 2014 Lontoo, Britannia) oli sambialainen poliitikko, joka toimi maansa viidentenä presidenttinä syksystä 2011 kuolemaansa asti.
Hän johti Kansallinen rintama -nimistä puoluetta (Patriotic Front, PF). 1990-luvulla hän oli presidentti Frederick Chiluban hallituksessa mutta siirtyi oppositioon 2001 ja perusti oman Kansallisen rintamansa. Hän oli näkyvä oppositiojohtaja kymmenen vuoden ajan ennen kuin tuli valituksi presidentiksi.
Hän pääsi presidentiksi 74-vuotiaana neljännellä yrittämällä. Sataa luonnehdittiin populistiksi, ja hän ilmaisi ihailevansa Zimbabwen Robert Mugabea.
Sata kuoli lontoolaisessa yksityissairaalassa 28. lokakuuta 2014. Presidentin tehtäviä hoitaa väliaikaisesti varapresidentti Guy Scott, kunnes uudet vaalit on järjestetty.
Ihmisluovutukset Neuvostoliittoon

Ihmisluovutukset Suomesta Neuvostoliittoon tarkoittaa vuosina 1940–1955 Neuvostoliittoon siirrettyjä tai palautettuja Neuvostoliiton kansalaisia. Heitä on Arkistolaitoksen tutkimushankkeen mukaan ollut noin 120 000.
Palautettuja olivat muun muassa seuraavat ryhmät:
Samyr Lainé

Samyr Laine (s. 17. heinäkuuta 1984) on yhdysvaltalaissyntyinen ja Haitia vuoden 2007 alusta lähtien edustanut kolmiloikkaaja. Lainen vanhemmat ovat kotoisin Haitista, mutta muuttivat Yhdysvaltoihin jo ennen hänen syntymäänsä.
Laine karsiutui sekä Berliinin MM-kilpailuissa 2009 että Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010. Myös Daegun MM-kilpailuissa 2011 ja Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän jäi karsintaan. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui 11:nneksi tuloksella 16,65. Hän oli yhdestoista myös Moskovan MM-kilpailuissa 2013 tuloksella 16,09.
Laine voitti Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuden Mayagüezissä 2011 tuloksella 17,09. Pan-Amerikan kisoissa hän on sijoittunut kymmenenneksi 2007 ja viidenneksi 2011.
Lainen ennätys on 17,39 metriä, jonka hän hyppäsi Bogotássa 24. heinäkuuta 2009. Sisäradoilla hän on hypännyt 16,91 metriä Fairfaxissa 27. helmikuuta 2011. Kummatkin tulokset ovat Haitin ennätyksiä.
Miss You

Miss You on brittiläisen The Rolling Stones -yhtyeen vuonna 1978 julkaistu kappale, joka julkaistiin samana vuonna heidän albumillaan "Some Girls". Diskotyylinen kappale nosti yhtyeen takaisin popmaailman huipulle, sillä siitä muodostui yhtyeen ensimmäinen Yhdysvaltain listaykköseksi noussut single viiteen vuoteen. Järjestyksessään se oli yhtyeen kahdeksas Yhdysvaltain listaykkönen.
Kappaleen synty ja rakenne.
”Miss Youn” sävellys alkoi hahmottua, kun Rolling Stonesin solisti Mick Jagger soitti kappaletta El Mocambo -klubilla yhdessä muun muassa yhteistyöstään The Beatlesin kanssa tunnetun kosketinsoittaja Billy Prestonin kanssa. Tärkeään rooliin kappaleessa on nostettu myös Bill Wyman ja hänen soittama, mestarilliseksi kehuttu bassokuvionsa. Myös Charlie Wattsin rumpujensoitto on tärkeässä osassa. Ulkopuolisina muusikkoina kappaleessa ovat mukana huuliharppua soittava Sugar Blue sekä saksofonisti Mel Collins.
New Yorkiin sijoittuvassa sanoituksessa kertojaminä yrittää päästä yli epäonnistuneesta ihmissuhteesta. Teemoina ovat rakkaus, seksi, puertoricolaiset tytöt ja yksinäisyys. Säe ”I’ve been sleeping in the hall” lienee viittaus Jaggerin silloiseen tyttöystävään, supermalli Jerry Halliin.
Julkaisu ja vastaanotto.
Kappale julkaistiin singlenä 26. toukokuuta 1978 B-puolenaan ”Far Away Eyes”. Se palautti yhtyeen popmaailman huipulle. Yhtyeen kotimaassa Britanniassa kappale nousi listalle 3. kesäkuuta ja saavutti parhaan listasijoituksensa, kolmas, kesäkuun 17. päivänä. Listaviikkoja kertyi kaikkiaan kolmetoista. Yhdysvalloissa kappale nousi listaykköseksi ollen siellä yhtyeen kahdeksas ykkössingle. Edellinen oli ollut ”Angie” vuonna 1973.
"Rolling Stone" -musiikkilehti valitsi ”Miss Youn” kaikkien aikojen 498:nneksi parhaaksi kappaleeksi.
Live &amp; Indestructible

Live &amp; Indestructible on Disturbedin Live EP Indestructible kiertueelta. Se julkaistiin vuonna 2008.
Minimoog

Minimoog on Moog Musicin valmistama syntetisaattori. Se on yhdessä ARP 2600:n ja ARP Odysseyn kanssa kuuluisimpia analogisista syntetisaattoreista. Minimoogia valmistettiin vuosina 1970–1975 ja tuli uudelleen tuotantoon vuosiksi 1977–1981. Minimoog suunniteltiin erityisesti keikkakäyttöön, koska Moogilla oli tuohon aikaan tuotannossa vain suuria modulaarisia syntetisaattoreita, jotka eivät sopineet hyvin keikkakäyttöön.
Esa Kotilainen hankki Suomen ensimmäisen Minimoogin Saksasta talvella 1972–73. Minimoogin soundi oli tuohon aikaan muodissa ja Kotilaisesta tuli kysytty studiomuusikko. Hänen soittoaan voi kuulla esimerkiksi Jukka Tolosen, Hectorin ja Make Lievosen albumeilla sekä Freemanin hittikappalessa "Ajetaan tandemilla" (1976).
Moog Voyager.
Moog-syntetisaattoreiden luoja Bob Moog sai oikeudet Moogin nimeen 1990-luvulla ja toi Minimoogin uudelleen tuotantoon vuonna 2002. Nimi on tosin Moog Voyager, mutta se perustuu sekä ulkomuodollisesti että tekniikaltaan alkuperäiseen Minimoogiin. Syntetisaattoria kutsutaan epävirallisesti myös Minimoog Voyageriksi. Vuosina 2008–2009 valmistettiin Moog Voyager Old School -nimistä syntetisaattoria, jota tehtiin täysin alkuperäisen Minimoogin mukaan paitsi, että jotkut osat olivat uusia vastineita alkuperäisten osien ollessa mahdottomia hankkia.
Benjamin Compaoré

Benjamin Compaoré (s. 5. elokuuta 1987 Bar-le-Duc) on ranskalainen kolmiloikkaaja.
Compaoré oli viides alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2005 tuloksella 15,81 metriä ja voitti kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 tuloksella 16,61 metriä. Seuraavan vuoden Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta.
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Compaoré oli viides tuloksella 16,99 metriä ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 kahdeksas tuloksella 17,17 metriä. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 17,05 metriä. Lontoon olympialaisissa hän oli niin ikään kuudes tuloksella 17,08. Hän karsiutui loppukilpailusta Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013. Zürichin EM-kisoissa 2014 Compaoré voitti kultaa ennätyksellään 17,46. Hän voitti samana vuonna maanosien cupin ennätyksellään 17,48.
Compaoré sijoittui 12:nneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Hän sai Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 pronssia tuloksella 17,09. Rio de Janeiron olympialaisissa hän oli kymmenes. Hän karsiutui loppukilpailusta MM-kilpailuissa Lontoossa 2017, Dohassa 2019 ja Eugenessa 2022, vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa sekä Münchenin EM-kilpailuissa 2022.
Compaorén ennätys on 17,48 metriä, jonka hän hyppäsi Marrakechissä 14. syyskuuta 2014. Sisäradoilla Compaoré on hypännyt 17,14 metriä Liévinissä 14. helmikuuta 2012. Pituushypyssä hänen ennätyksensä ovat ulkoradalla 802 ja hallissa 783 senttimetriä, jotka hän saavutti Longeville-les-Metzissä 8. toukokuuta 2016 ja Aubièressa 17. helmikuuta 2013.
Vårnäsin silta

Vårnäsin silta on Vårnäs sundin ylittävä silta Kirkkonummen Piispankylässä. Nykyinen silta avattiin vuonna 2010. Aiemmin samalla paikalla sijaitsi vuonna 1948 rakennettu puinen palkkisilta, joka nimettiin museosillaksi vuonna 1982. Se purettiin huonokuntoisena vuonna 2008. Silta ja sen kautta kulkeva maantie 11 245 eli Kabanovintie yhdistävät Upinniemen ja Porkkalanniemen. 
Vårnäs sundiin tulee makeaa vettä muutamasta joesta tai purosta sisämaasta, mutta pienen virtaaman takia siihen tulee myös merivettä Tavastfjärdenistä.
Vårnäsin silta 2010–.
Vårnäsin silta on vuonna 2010 valmistunut 9-aukkoinen teräsbetoninen laattasilta, jonka kokonaispituus on 145,4 m ja ajoradan leveys 6 m. Sillan hyötyleveys on 7,5 m. Kulkukorkeus sillan alla on vähintään 2,3 m ja vapaa aukko noin 15 m. Silta on tuettu teräsbetonisilla lyöntipaaluilla sekä teräksisillä putki- ja porapaaluilla.
Silta sijaitsee Natura-alueen muodostavien Saltfjärdenin ja Tavastfjärdenin lintuvesien välissä herkällä maisema-alueella, minkä vuoksi se on rakenteeltaan matala kuten aikaisempi siltakin.
Silta avattiin liikenteelle 19. helmikuuta 2010. Sillan urakoi Insinööritoimisto Seppo Rantala Oy.
Uudella sillalla kuvattiin tammikuussa 2012 joitakin kohtauksia "Salattuihin elämiin", muun muassa päätösjakson 2012 kolarikohtaus.
Vårnäsin museosilta 1948–2008.
Porkkalan vuokra-aikana (1944–1956) neuvostoliittolaiset olivat rakentaneet vuokra-alueen poikki Siuntiosta Porkkalanniemelle kulkevan tien. Tie oli tarkoitettu tukikohdan raskaille sotakalustokuljetuksille ja se nimettiin "Kabanovin tykkitieksi" tukikohdan komentajan, kenraaliluutnantti Sergei Kabanovin mukaan. Nykyinen Kabanovintie seuraa enimmäkseen tykkitien linjausta. Kabanovin tykkitie kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Vuodesta 1948 vuoteen 2007 Vårnäsin silta oli 139,2 metriä pitkä 82-aukkoinen puinen palkkisilta, eräs Suomen pisimpiä lajissaan. Silta oli rakennettu puupaaluille ja se oli puukantinen. Vahvarakenteinen Vårnäsin silta oli osa Kabanovin tykkitietä. Sillan rakensivat neuvostoliittolaiset sotilaat vuonna 1948. Vårnäsin silta nimettiin museosillaksi vuonna 1982.
Porkkalan vuokra-alue palautui Suomelle vuonna 1956, ja sen jälkeen Vårnäsin silta palveli Eestinkylän ja Piispankylän välistä liikennettä. Siltaa korjattiin vuosina 1968 ja 1981. Siltaan tehtiin myös rakenteellisia muutoksia. Sillan kunnon heiketessä sille asetettiin painorajoituksia, joista viimeinen oli 2 tonnia. Lopulta lahovauriot olivat niin vakavia, että silta jouduttiin sulkemaan ajoneuvoliikenteeltä 18. syyskuuta 2007. Suljetun sillan pohjoispuolelle rakennettiin varasillaksi Uudenmaan Prikaatin ja YIT:n yhteisvoimin teräksinen ponttonisilta, jonka kantavuus oli 20 tonnia. Varasilta avattiin liikenteelle 30. lokakuuta 2007. Vanha Vårnäsin silta purettiin syksyllä 2008 ja uusi silta rakennettiin sen paikalle. Ponttoonisilta oli käytössä purku- ja rakennustöiden ajan.
Osumiliitti

Osumiliitti on erittäin harvinainen hydraatti-kalium-natrium-rauta-alumiini -silikaattimineraali. Osumiliitti on osa milariittiryhmää, joka tunnetaan myös milariitti-osumiliitti -ryhmänä. Ryhmä kuuluu syklosilikaatteihin.
Ominaisuudet.
Osumiliitin kemiallinen koostumus on (K,Na)(Fe,Mg)2(Al,Fe)3(Si,Al)12O30·H2O. Sillä on voimakas pleokroismi ja tyypillinen väritys on joko sininen, musta, ruskea tai harmaa; ja sillä on lasikiilto. Osumiliitin kovuus Mohsin asteikolla on 5–6. Osumiliitin kidejärjestelmä on heksagoninen.
Esiintyminen.
Osumiliittia löydettiin ensimmäisenä vulkaanisista kivistä läheltä Osumia, Japanissa. Sitä luultiin aluksi kordieriitiksi samanlaisen värityksen vuoksi. Sitä voidaan löytää metamorfisista kivistä ja ksenoliiteista.
Osumiliittia on myös löydetty Obsidan Cliffsistä Oregonista; Sardiniasta Italiasta; Kagoshimasta ja Yamanashista Japanista; ja Eifelin alueelta Saksasta.
Arripit

Arripit (Arripidae, joskus myös Arripididae) on makrillikaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan Australian ja Uuden-Seelannin lähistöltä.
Lajit ja anatomia.
Arripien heimoon kuuluu yhdessä suvussa lähteestä riippuen 2–4 lajia. Lajeja ovat arripi ("Arripis trutta"), siniarripi ("Arripis xylabion"), täpläarripi ("Arripis truttacea") ja viherarripi ("Arripis georgianus"). Ruumiinmuodoltaan lajit ovat pitkulaisia tai ovaalinmuotoisia. Arripien selkäevä on hyvin pitkä ja pyrstöevä voimakkaasti haarautunut. Väriltään arripit ovat usein oliivinvihreitä tai metallinharmaita ja kylkien yläosassa on tummia täpliä. Lajien evät ovat usein kirkkaan keltaiset. Arripit ovat melko kookkaita kaloja ja arripi saavuttaa usein yli 5 kg:n painon.
Levinneisyys.
Arripilajeja tavataan merialueilta Australian ja Uuden-Seelannin rannikon läheisyydestä ja toisinaan myös murtovesialueilta. Arripit ovat petokaloja. Eräät lajit ovat taloudellisesti merkittäviä kalastuksen kohteita.
Olympic Australis

Olympic Australis on vuonna 1956 löytynyt maailman suurin ja kallein opaali. Se löydettiin Eight Milen opaalilouhoksesta Coober Pedysta, Etelä-Australiasta.
Kaivostyöntekijä joka löysi opaalin, kertoo löytäneensä sen 10 metrin syvyydestä. Kunnioituksena olympialaisille jotka pidettiin samaan aikaan Melbournessa, kivi nimitettiin Olympic Australisiksi.
Tämä hyvin epätyypillinen opaali on 99 % jalo-opaalia, ja loput 1 % kivestä on ympäröivää kiviainesta ja maata. Opaalin paino on 17 000 karaattia (3 450 grammaa); se on 280 mm pitkä, 120 mm korkea ja 115 mm leveä. Se on arvioitu 2,5 miljoonan Australian dollarin arvoiseksi.
Kiven puhtauden vuoksi on laskettu että siitä voitaisiin leikata yhteensä 7 000 karaattia jalokiveä. Kuitenkin kiven ainutlaatuisuuden vuoksi opaali on päätetty säilyttää sellaisenaan.
Olympic Australisista on kirjoitettu artikkeleita ympäri maailman, ja se on ollut esillä useissa Australiaan liittyvissä näyttelyissä.
Opaalia säilytetään erityisessä suojaholvissa Altmann &amp; Cherny's showroomissa, Melbournessa, ja sitä voi käydä vapaasti katselemassa museon aukioloaikoina.
STS-48

STS-48 oli Nasan 43. avaruussukkulalento ja avaruussukkula "Discoveryn" 13. lento. Discovery kuljetti lennolla yläilmakehää tutkivan UARS-tutkimussatelliitin Maata kiertävälle radalle pääasiallisena hyötykuormanaan.
Lento laukaistiin 12. syyskuuta 1991 Kennedyn avaruuskeskuksesta Floridasta. Discoveryn miehistö saattoi UARS:n Maata kiertävälle radalle kolmantena lentopäivänään 563 kilometrin korkeudessa, suoritti tieteellisiä kokeita ja laukaisi myös muita satelliitteja. Sukkula laskeutui Maahan 18. syyskuuta 1991. Sään vuoksi laskeuduttiin Edwardsin lentotukikohtaan.
Lennolla testattiin ensimmäistä kertaa digitaalista still-kameraa avaruudessa (modifioitu Nikon F4).
UARS:n tehtävänä oli tutkia ihmisen vaikutusta ilmakehään ja otsonikerrokseen. UARS oli ensimmäinen merkittävä osa Nasan monivuotista maailmanlaajuista Mission to Planet Earth -tutkimusohjelmaa, mikä käytti maanpäällisiä, lentokoneisiin sekä avaruuteen sijoitettuja mittalaitteita tutkiakseen Maata kokonaisena ekologisena järjestelmänä. UARS:n alkuperäistä 18 kuukautta kestävää tutkimusohjelmaa jatkettiin toistuvasti. UARS lopetti toimintansa 14 vuoden käytön jälkeen. UARS tuhoutui Maan ilmakehässä 24. syyskuuta 2011.