tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arvid Englind

Torsten Arvid Englind (alkuaan Ekholm, 18. kesäkuuta 1882 Helsinki – 12. syyskuuta 1972 Tukholma) oli suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän teki suurimman osan urastaan Ruotsissa.
Ura.
Englindin vanhemmat olivat hovineuvos Carl Fredrik Ekholm ja Yolanda Strandberg. Hän aloitti työnsä Työväen Teatterissa vuonna 1903. Vuonna 1905 hän siirtyi Turun Ruotsalaiseen Teatteriin, jossa hän toimi ohjaajana 1907–1915. Vuodesta 1916 Englind toimi ohjaajana Göteborgin Suuressa Teatterissa.
Englindin rooleja olivat muun muassa "Daniel Hjortin" nimiosa, Vicinius näytelmässä "Quo vadis" ja Alonso näytelmässä "Preciosa". Hän asetti näyttämölle muun muassa kappaleet "Daniel Hjort", "Kustaa Vaasa" ja "Tukkijoella" sekä useita operetteja.
Englind näytteli elokuvassa "Högfjällets dotter" (1914) sekä ohjasi elokuvat "Patriks äventyr" (1915), "En förvillelse" (1915) ja "Brandsoldaten" (1916). Kahteen viimeksi mainittuun hän teki myös käsikirjoituksen.
Näyttämötyön lisäksi Englind käänsi näytelmiä ja toimi sanomalehtimiehenä.
Teaterförlag Arvid Englind.
Englind perusti Tukholmaan Teaterförlag Arvid Englind AB:n vuonna 1920.
Perhe.
Arvid Englindin puoliso oli näyttelijä ja operettitaiteilija Lelly Englind (oik. Elena Wasiljewa), 1885–1958) vuodesta 1908 vuoteen 1958. Pariskunnalla oli kaksi poikaa, Sten-Sture (1909–1940) ja Lars-Olof (1926–1954). Vuodesta 1959 hänen puolisonsa oli Inge Nordlöf.
Lelly Englind

Helena Ivanovna Englind (o.s. Wasilieff; 27. kesäkuuta 1885 Helsinki – 20. toukokuuta 1958 Tukholma) oli suomalainen näyttelijä ja operettilaulaja. Hän teki pääosan taiteellisesta urastaan Ruotsissa.
Ura.
Lelly Englindin vanhemmat olivat valtioneuvos I. F. Wasiljev ja Jelisaveta Wasiljewa. Englind aloitti taiteellisen uransa Turun Ruotsalaisessa Teatterissa 1905–1907. Sen jälkeen hänellä oli kiinnityksiä Ruotsissa: Axel Hultmanin kiertue 1907–1909, Skådebanan-turnee 1911–1912, useita kiertueita vuosina 1912–1914, Skansenin teatteri 1914 ja Göteborgin Suuri Teatteri 1916–1920.
Englindin näyttämötehtäviä olivat muun muassa Perdita William Shakespearen "Talvisessa tarinassa" sekä Anna ja Brita Fredrik August Dahlgrenin näytelmässä "Värmlantilaiset". Teuvo Pakkalan näytelmässä "Tukkijoella" Englind tulkitsi Annin ja Kaisan roolit. Emmerich Kálmánin operetissa "Mustalaisruhtinatar" hän teki puolestaan Stasin roolin ja Leo Fallin operetissa "Stambulin ruusu" subrettiroolin Midili Hanumina.
Perhe.
Lelly Englindin puoliso oli vuodesta 1908 näyttelijä ja käsikirjoittaja Torsten Arvid Englind (1882–1972). Pariskunnalla oli kaksi poikaa, Sten-Sture (1909–1940) ja Lars-Olof (1926–1954).
Misodendraceae

Misodendraceae on pieni loiskasviheimo koppisiemenisten Santalales-lahkossa. Heimossa on vain yksi suku: "Misodendrum".
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat etelänpyökeillä ("Nothofagus") loisivia ja niiden oksilla kasvavia pensasmaisia ja usein paksuvartisia kasveja. Ne ovat kaljuja tai niillä on solukarvoja. Lehdet voivat olla surkastuneita ja erinäköisiä kasvullisissa ja kukkaversoissa. Kasvit ovat kaksikotisia. Kukinto on (kerrannainen) terttu tai tähkä, ja kukat ovat pieniä. Hedekukat ovat kehättömiä, kaksi- tai kolmiheteisiä. Emikukissa on kolme vähäpätöistä terälehteä, joutoheteitä ja vartalollinen tai vartaloton sikiäin. Siemenaiheet ovat suoria. Hedelmä on pieni ja pähkinämäinen ja kiinnittyy kolmeen suureksi kasvaneeseen pitkään höyhenmäiseen joutoheteeseen. Siemenessä on runsas, vähäinen tai ei ollenkaan endospermiä ja lyhyt tai kookas alkio, jonka sirkkalehdet ovat kasvaneet yhteen.
Levinneisyys.
Heimo kasvaa Etelä-Amerikan viileillä seuduilla.
Luokittelu.
Heimon ainoassa suvussa on kahdeksan lajia.
Five Nights at Freddy’s 3

Five Nights at Freddy’s 3 on Scott Cawthonin suunnittelema selviytymiskauhupeli, joka perustuu sarjan kahteen aiempaan osaan. Toisin kuin sen edeltäjissä, pelissä on sekä hyvä (The End) että huono loppu (Bad Ending). "Five Nights at Freddy's 3" on julkaistu Microsoft Windowsille, Androidille ja iOS:lle.
Pelaaminen.
Kuten pelisarjan aikaisemmissa osissa, pelaajan tehtävänä on selviytyä työpaikkansa yövuoroista hengissä eläinrobotteja välttelemällä. Poikkeuksena edeltäviin osiin pelissä on vain yksi eläinrobotti, Springtrap, joka voi tappaa pelaajan. Pelissä esiintyy myös muita robotteja, mutta vain aaveina (pelaajan "hallusinaatioita"), jotka eivät voi suoraan vahingoittaa pelaajaa. Aaveet voivat kuitenkin hankaloittaa öistä selviämistä. 
Pelin tapahtumat sijoittuvat pelin sisäisessä universumissa kauhukohteeseen nimeltä Fazbear’s Fright, joka on perustettu entisen Fazbear Entertainment -ravintolan paikalle. Kauhukohteen tarkoituksena on rahastaa sattumuksilla, joita tapahtui Fazbear Entertainmentin ylläpitämissä ravintoiloissa. 
Pelaajan pitää valvoa kahta turvakamerajärjestelmää (rakennuksen ja ilmastoinnin turvakamerat) ja kolmea alisysteemiä: ääntä (jonka avulla eläinrobotin voi houkutella pois toimistolta), turvakameroita ja ilmastointia (joka täytyy pitää toiminnassa, jotta pelaaja ei saa hallusinaatioita). 
Alisysteemit voivat lakata toimimasta ajoittain, jolloin ne pitää käynnistää uudelleen epämieluisten vaikutusten ehkäisemiseksi. 
Pelissä on viisi yötä, joiden vaikeustaso nousee yö kerrallaan. Jos pelaaja selviää hengissä kaikista viidestä, avautuu vielä vaikeampi kuudes yö nimeltä "Nightmare". 
Öiden välissä pelaaja voi pelata erilaisia minipelejä ensimmäisen Five Nights at Freddy's eläinroboteilla. Minipelit avaavat peliin vihjeitä, jotka selvittämällä pelaaja voi saada "hyvän lopun" sekä lisäsisältöä, kuten uusia minipelejä ja huijausvalikon.
Schoepfiaceae

Schoepfiaceae on trooppinen kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Santalales-lahkoon ja on siten santelikasvien sukulainen.
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat tavallisesti puuvartisia. Karvat ovat yksisoluisia tai puuttuvat. Kukan suojuslehdet sijaitsevat välittömästi sikiäimen alla ja ovat kasvaneet yhteen sen ympärille. Kukat ovat keskikokoisia, teriö putkimainen ja enemmän tai vähemmän yhteen kasvanut, sisältä karvainen. Sikiäin on kehänalainen tai joskus puoleksi kehänalainen, luotti liuskainen tai pallomainen. Siemenaiheet ovat kalvottomia.
Levinneisyys.
Heimo kasvaa Keski- ja Etelä-Amerikassa. Joitakin lajeja on myös trooppisessa Kaakkois-Aasiassa ja Itä-Intian saaristossa.
Luokittelu.
Schoepfiaceae käsittää kolme sukua ja 55 lajia. Runsaiten lajeja (25 lajia) on "Quinchamalium"-suvussa. Muut suvut ovat "Arjona" ja "Schoepfia".
Opiliaceae

Opiliaceae on trooppinen kasviheimo koppisiemenisten Santalales-lahkossa.
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat puita, pensaita tai joskus liaaneja, jotka loisivat toisten kasvien juurissa. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä tai kierteisesti ja ovat lähes suonettomia ja voivat olla kyhmyisiä kystoliittien vuoksi. Kukinnot ovat lehtihankaisia ja pienikukkaisia. Kukat ovat 3–8-lukuisia, ja pohjus voi olla maljamainen hypanthium. Teriö on tavallisesti erilehtinen, ja heteitä on yhtä monta kuin terälehtiäkin, toisinaan heteet kiinnittyvät teriöön; verhiö puuttuu. Sikiäin on tavallisesti kehänpäällinen, yhdislehtinen ja koostuu 2–5 emilehdestä. Vapaaseen keski-istukkaan kiinnittyy yksi riippuva siemenaihe; "Agonandra"-suvussa siemenaihe on pysty ja sijaitsee pohjaistukassa, suvussa "Anthobolus" siemenaiheita on enemmän. Vartalo on lyhyt tai puuttuu, luotti on enemmän tai vähemmän pallomainen.
Levinneisyys.
Heimo kasvaa kaikkialla tropiikissa.
Luokittelu.
Opiliaceae koostuu 11 suvusta ja 36 lajista.
Heimon suvut ovat:
Korpipohjanen

Korpipohjanen on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 4,1 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 150 metriä. Järveen laske pari suo-ojaa ja järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 470 metriä pitkä suo-oja Heinijärveen.
Järven rantaviiva on 0,93 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat metsäiset ja niille on rakennettu kaksi loma-asuntoa, joille kulkee tiet Tammelasta ja Forssasta.
Luonnonhistoria.
Läheisen Hinnersuon pohjatutkimuksista selvisi, että suo on syntynyt usean tai suuremman lammen umpeenkasvamisen seurauksena. Yksi lammista, tai suuremman lammen osa, oli juuri Korpipohjainen, jonka reunat ovat syntyneet umpeenkasvun seurauksena. Lampi on nykyään 2−3 metriä ylempänä kuin Hinnersuon kaakkoiset reunat ja sen rannat jatkavat umpeenkasvua.
Suopohjanen

Suopohjanen on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja sen pituus on 140 metriä ja leveys 80 metriä. Lampeen laskee muutama suo-oja. Sen luusua on yksi näistä länsipään suo-ojista, jossa vesi virtaa alas Heinijärveen 2,2 kilometriä pitkää ojaa myöten. Suopohjasen oja yhtyy Hylönjärvestä tulevaan ojaan ennen Heinijärveen laskemistaan.
Lammen rantaviiva on 0,64 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Alava maasto on soistunut järven ympäriltä. Rannoilla ei ole rakennuksia. Lähin tie lähtee Mustialasta ja kiertää lammen 100 metrin etäisyydellä matkallaan Heinijärvelle.
Luolalammi

Luolalammi on Kanta-Hämeessä Forssassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen pinta-ala on 20 hehtaaria ja sen pituus on 800 metriä ja leveys 600 metriä. Lampeen laskee suo-ojia eri suunnilta. Lammen luusua sijaitsee sen itärannalla, josta saa alkunsa 2,0 kilometriä pitkä Luolalamminoja Heinijärveen Tammelan puolelle.
Lammen rantaviiva on 2,4 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu seitsemän loma-asuntoa, joille kulkee tiet Koijärveltä ja Forssasta. Tammelan ja Forssan välinen raja kulkee 700 metrin päässä.
Hylönjärvi

Hylönjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 8,5 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 250 metriä. Järveen laskee ojitettujen soiden suo-ojia, joista yksi tuo pohjoisesta ojia myöten kolmen lammen vedet, joita ovat Iso-Näkiäinen, Pikku-Näkiäinen ja pieni Sammakkolammi. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 1,5 kilometriä pitkä suo-oja Heinijärveen.
Järven rantaviiva on 1,5 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on enimmäkseen alavana maana soistunutta. Rannoilla ei ole rakennuksia eikä sinne johda teitä.
Geologia.
Hylönjärvi kuuluu niin sanotun Forssan gabron alueeseen. Seudulla ja itse järvellä on korkeita mineraalipitoisuuksia, joissa on rikkaitakin nikkelin, fosforin ja titaanin arvoja. Korkeat pitoisuudet eivät kuitenkaan riittäneet kaivoksen perustamiseksi. Eräs rikas mineraalialue sattuu Hylönjärven kohdalle.
Olavi Elo

Kauko Olavi Elo (5. huhtikuuta 1913 Pori – 13. huhtikuuta 1979 Pori) oli suomalainen ampuja. Satakunnan Ampujia edustanut Elo osallistui kaksiin olympialaisiin ja voitti urallaan neljä henkilökohtaista maailmanmestaruutta sekä kolme joukkuekilpailun MM-kultaa. Helsingin MM-kilpailuissa 1937 hän oli kisojen paras ampuja voitettuaan kaksi maailmanmestaruutta. Elon muut saavutukset käsittävät lukuisten MM-mitalien lisäksi muun muassa kaksi Pohjoismaiden mestaruutta sekä 11 Suomen mestaruutta. Vuonna 1949 hänet valittiin Vuoden urheilija -äänestyksessä Suomen kolmanneksi parhaaksi urheilijaksi kestävyysjuoksija Viljo Heinon ja ampuja Pauli Janhosen jälkeen.
Elo lopetti uransa Buenos Airesissa vuonna 1949 järjestettyihin MM-kilpailuihin ja ryhtyi johtamaan isänsä perustamaa rautakauppaa Porissa. Hänen kilpailuissa käyttämänsä aseet ovat nykyään esillä Suomen Metsästysmuseossa Riihimäellä.
Olympialaiset ja MM-kilpailut.
Elo osallistui pienoiskiväärin makuuammunnan 50 metrin kilpailuun vuoden 1936 Berliinin olympialaisissa, jossa hänen sijoituksensa oli 15. sekä vapaakiväärin asentojen 300 metrin kilpailuun 1948 Lontoon olympialaisissa sijoittuen kuudenneksi tuloksella 1 095.
Vuoden 1937 MM-kisoissa Helsingissä Elo voitti kultaa sotilaskiväärin 3×20 laukauksen kilpailussa sekä vapaakiväärin pystyasennon kilpailussa. Hänen muut henkilökohtaiset maailmanmestaruutensa tulivat 1949 Buenos Airesin MM-kisoista, jossa Elo saavutti kultaa vapaakiväärin 3×40 laukauksen kilpailussa sekä vapaakiväärin pystyammunnassa. Pystyasennon voittotulos 364 oli uusi maailmanennätys. Samoissa kisoissa hän kuului myös Suomen maailmanmestarijoukkueeseen 50 metrin pienoiskiväärissä ja 300 metrin vapaakiväärin asennoissa. Luzernnissa 1939 Elo voitti kultaa 50 metrin pienoiskiväärin asentojen joukkuekilpailussa.
Hahnenkammin pujottelu

Hahnenkammin pujottelu on Kitzbühelissä Itävallassa järjestettävä alppihiihdon maailmancupin osakilpailu.
Hahnenkammin pujottelu on laskettu Hahnenkammin alppihiihtokilpailujen yhteydessä vuodesta 1931 alkaen ja vuodesta 1937 alkaen se on laskettu Ganslern-rinteessä. Jo ennen maailmancupin perustamista vuonna 1967, Hahnenkammin pujottelu kuului kiinteästi FIS:n kilpailukalenteriin. Vuosina 1938, 1964, 1988, 1993 ja 2021 pujottelu on täytynyt perua. Vuosina 1971, 1998 ja 2007 Kitzbühelissa laskettiin myös ylimääräinen pujottelu.
Pujottelurata.
Ganslern-rinteessä on paljon jyrkkyysvaihteluita, kumpuja ja se on kalteva, minkä vuoksi se kuuluu maailmancupin haastavimpiin pujottelurinteisiin. Rinne sijaitsee syöksylaskurinne Streifin vieressä, mutta sillä on oma maalialue. Nimi Ganslern tulee vieressä virtaavasta Gänsbach-joesta. Kilpailujen ulkopuolella Ganslern on kaikkien laskettelijoiden vapaassa käytössä.
Hahnenkammin pujottelu on laskettu vuosina 1954 ja 1998 lumenpuutteen takia ja vuosina 2007 ja 2008 suuremman yleisökapasiteetin vuoksi "Vorderganslern"-rinteellä: normaalin lähtöpaikan jälkeen rinne menee niinkutsutun "Vorderganslern"in (Ganslernin editse) kautta syöksylaskun maalisuoralle ja päättyy syöksylaskun maalialueelle.
Kärkikolmikot.
Itävalta on menestynein maa 31 voitolla (38 toista sijaa ja 26 kolmatta sijaa). Toiseksi menestynein maa on Ranska 15 voitolla (9 toista sijaa ja 9 kolmatta sijaa). Kolmanneksi menestynein maa on Ruotsi 8 voitolla (6 toista sijaa).
Voittajat.
Seuraavat alppihiihtäjät ovat voittaneet Hahnenkammin pujottelun:
5 voittoa
4 voittoa
3 voittoa
2 voittoa
1 voitto
&lt;br&gt;
Lin (futsalpelaaja)

Ángel Velasco Marugán (tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Lin; s. 16. toukokuuta 1986 Segovia) on espanjalainen futsalpelaaja. Hän edustaa FC Barcelona Futsalia ja Espanjan futsalmaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 170 senttimetriä pitkä ja 60 kilogrammaa painava Lin on ala eli laitapelaaja.
Lin on voittanut Espanjan futsalmaajoukkueen kanssa hopeaa MM-kilpailuista vuodelta 2012. Hän teki turnauksessa kuudessa pelissä kaksi maalia. EM-kilpailuista Linillä on kultaa vuosilta 2010, 2012 ja 2016 sekä pronssia vuodelta 2014.
Lin on edustanut FC Barcelona Futsalia vuodesta 2010 lähtien. Hän on voittanut seuran kanssa kaksi Espanjan mestaruutta ja kaksi UEFA Futsal Cupia. Vuodet 2005-2010 hän edusti kotikaupunkinsa Caja Segoviaa ja vuodet 2004-2005 Inter Movistaria, jossa hän voitti Espanjan mestaruuden.
Aicardo

Jesús Nazaret Aicardo Collantes (eli Aicardo; s. 4. joulukuuta 1988 Cádiz) on espanjalainen futsalpelaaja, joka edustaa FC Barcelona Futsalia ja Espanjan futsalmaajoukkuetta. Pelipaikaltaan Aicardo on puolustaja. Hänet valittiin vuonna 2010 vuoden nuoreksi futsalpelaajaksi. 
Aicardo on voittanut Espanjan futsalmaajoukkueen kanssa MM-hopeaa MM-kilpailuista vuodelta 2012. Hän teki turnauksessa seitsemässä pelissä neljä maalia. EM-kilpailuista hänellä on mestaruus vuodelta 2012 ja pronssi vuodelta 2014. 
Aicardo on pelannut vuodesta 2012 lähtien FC Barcelona Futsalissa. Hän on voittanut seuran paidassa kerran Espanjan mestaruuden ja kerran UEFA Futsal Cupin. Ennen Barcelonaa hän edusti Lobelle de Santiagoa.
Tuomas Grönman (ampumahiihtäjä)

Tuomas Grönman (s. 19. syyskuuta 1991 Kouvola) on suomalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa ampumahiihdossa Kontiolahden Urheilijoita ja hiihdossa Kouvolan Hiihtoseuraa.
Grönman on osallistunut ampumahiihdon EM-kilpailuihin Nové Městossa 2014 ja Otepäällä 2015 sekä MM-kilpailuihin Kontiolahdella 2015, Oslossa 2016, Hochfilzenissä 2017 ja Östersundissa 2019. Talviolympialaisiin hän osallistui vuonna 2018.
Grönman debytoi ampumahiihdon maailmancupissa joulukuussa 2014 Hochfilzenissä ollen pikakilpailussa 93:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin osakilpailussa on Östersundin normaalimatkan 20:s sija kaudella 2016–2017. Grönman lopetti ampumahiihtouransa 2019.
18-vuotiaaksi saakka Grönman pelasi jalkapalloa Myllykosken Pallossa, kunnes maastohiihdosta tuli hänen päälajinsa. Ampumahiihdon hän aloitti vuonna 2009. Hän asui ja opiskeli Joensuussa. Grönman on valmistunut rakennusinsinööriksi.
Antiikin Agoran museo

Antiikin Agoran museo () on arkeologinen museo Ateenassa Kreikassa. Se toimii uudelleenrakennetussa Attaloksen stoassa Ateenan antiikin aikaisen Agoran itälaidalla ja esittelee alueen arkeologisissa kaivauksissa löydettyä esineistöä.
Attaloksen stoa on rakennettu uudelleen vuosina 1953–1956 kaivausalueen museoksi. Kaivauksista ja rakennustyöstä vastasi American School of Classical Studies at Athens. Museo siirtyi Kreikan valtion hallintaan vuonna 1957.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu Agoran alueen löydöksiä neoliittiselta kaudelta osmanivallan ajalle saakka. Niihin kuuluu erityisesti antiikin aikaista keramiikkaa, kuvapatsaita, pronssiesineitä, saviesineitä, rahoja ja piirtokirjoituksia, sekä muun muassa bysanttilaisen ajan sekä osmanivallan aikaista keramiikkaa. Monet antiikin aikaisesta esineistöstä liittyvät Ateenan demokratian historiaan: näihin lukeutuvat muun muassa ostrakismiäänestyksessä käytetyt "ostrakonit" sekä viranhaltijoiden valinnassa käytetty "kleroterion"-arvontalaite.
Benaki-museo

Benaki-museo tai "Benákis-museo" () on museo Ateenassa Kreikassa. Museon perusti vuonna 1930 Antónis Benákis isänsä Emmanouíl Benákiksen muistoksi ja se on nykyisin lahjoitettu Kreikan valtiolle.
Museon pääpaikka on Benákisten suvun kartanossa Vasilíssis Sofías -kadulla Kolonákin kaupunginosassa Ateenan keskustassa. Lisäksi museolla on useita muita rakennuksia eri puolella Ateenaa. Museon kokoelmat ovat Benákisten keräämiä tai peräisin muun muassa lahjoituksista.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu suuri määrä kreikkalaista taidetta esihistorialliselta ajalta nykypäiviin. Lisäksi museo esittelee muun muassa aasialaista, koptilaista sekä Etelä-Amerikan alkuperäisasukkaiden taidetta. Museon islamilaisen taiteen kokoelma on nykyään sijoitettu erilliseen Islamilaisen taiteen museoon, joka toimii Kerameikóksen kaupunginosassa.
Islamilaisen taiteen museo (Ateena)

Islamilaisen taiteen museo () on museo Ateenassa Kreikassa. Se on keskittynyt nimensä mukaisesti islamilaisen maailman taiteeseen eri aikakausilta. Museo on virallisesti osa Benaki-museota, mutta toimii erillisessä rakennuksessa Kerameikóksen kaupunginosassa.
Museon kokoelmiin kuuluu yli 8 000 esinettä. Ne esittävät islamilaisen taiteen kehityskaaren uskonnon alkuajoista Osmanien valtakuntaan ja 1800-luvulle saakka. Esineet ovat eri puolilta historiallista islamilaista maailmaa, kuten Arabiasta, Persiasta, Egyptistä ja muualta Pohjois-Afrikasta, Lähi-idästä, Intiasta ja Espanjasta. Kokoelma on yksi alansa merkittävimmistä maailmassa.
Museorakennuksen kunnostustöiden yhteydessä löytyneet antiikin Ateenan kaupunginmuurin eli niin kutsutun Themistokleen muurin osat ovat nähtävillä rakennuksen alimmassa kerroksessa.
Kansallisgalleria (Ateena)

Kansallisgalleria () on taidemuseo Ateenassa Kreikassa. Se keskittyy länsimaiseen taiteeseen renessanssiajalta nykypäiviin.
Museo on perustettu vuonna 1900. Sen nykyinen moderni rakennus, joka valmistui vuonna 1976, sijaitsee Pagkrátin kaupunginosassa. Museoon kuuluu erillinen Kansallisglyptoteekki (Εθνική Γλυπτοθήκη, "Ethnikí Glyptothíki"), joka sijaitsee Goudín kaupunginosassa.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu yli 9 500 maalausta, veistosta ja kaiverrusta.
Kerameikóksen arkeologinen museo

Kerameikóksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Kerameikóksen kaupunginosassa antiikin Kerameikoksen kaupunginosan ja hautausmaan arkeologisen alueen lounaiskulmassa ja esittelee alueen kaivauksissa tehtyjä löytöjä.
Museo on perustettu ja sen rakennus rakennettu vuonna 1937. Museorakennusta on laajennettu 1960-luvulla.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu erityisesti hautakiviä ja kuvapatsaita sekä erilaisia haudoista löydettyä esineistöä, kuten keramiikkaa ja koruja, antiikin Kerameikoksen hautausmaalta, joka sijaitsi juuri Ateenan kaupunginmuurin ulkopuolella.
Kykladisen taiteen museo

Kykladisen taiteen museo () on arkeologinen museo Ateenassa Kreikassa. Se keskittyy Egeanmeren alueen esihistoriallisten kulttuurien, niin kutsutun kykladisen kulttuurin sekä muun muassa kyproslaisen kulttuurin, taiteeseen.
Museo on perustettu vuonna 1986 Níkos ja Dólly Goulandríksen 1960-luvulta lähtien kerättyä kokoelmaa varten. Se toimii kahdessa rakennuksessa, uudemmassa päärakennuksessa sekä myöhemmin laajennokseksi hankitussa mutta vanhemmassa Stathátoksen huvilassa. Ne sijaitsevat Kolonákin kaupunginosassa Ateenan keskustassa. 
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu noin 3 000 esinettä. Niistä suuri osa on kykladisen kulttuurin esineistöä, kuten kykladisia idoleita eli jumalankuvia, keramiikkaa ja aseita varhaiselta pronssikaudelta, sekä kyproslaista muinaisesineistöä 3000-luvulta eaa. varhaiskristilliselle ajalle 500-luvulle. Museon kokoelmiin kuuluu myös antiikin kreikkalaista taidetta, kuten kuvanveistoa, keramiikkaa, pronssiesineitä ja koruja.
Numismaattinen museo (Ateena)

Numismaattinen museo () on numismaattinen eli rahamuseo Ateenassa Kreikassa. Museo toimii Ateenan ydinkeskustassa Panepistimíou-kadulla arkeologi Heinrich Schliemannin entisessä kartanossa, jonka nimi on "Ilíou Mélathron" (Ιλίου Μέλαθρον, ”Ilionin palatsi”).
Historia.
Museo on perustettu vuonna 1834 ja se on Kreikan vanhimpia julkisia museoita. Sen kokoelma oli alun perin sijoitettu Ateenan yliopiston rakennukseen yhdessä Kreikan kansalliskirjaston kokoelman kanssa. Vuonna 1867 museosta tuli virallisesti osa kansalliskirjastoa.
Museon nykyinen rakennus Ilíou Mélathron oli alun perin Schliemannin perheen koti. Se rakennettiin vuosina 1878–1879 ja sen suunnitteli Ernst Ziller. Schliemann oli Troijan löytäjä ja kaivaja, ja siksi rakennus sai Troijaan viittaavan nimen. Rakennus on kaksikerroksinen ja koristeltu antiikin maailmaan viittaavalla koristelulla sekä kirjoituksilla, kuten lainauksilla Homeroksen "Iliaasta".
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu rahoja eri aikakausilta ja eri puolilta maailmaa. Se esittelee erityisesti rahoja antiikin ajalta kreikkalaisesta ja roomalaisesta maailmasta sekä bysanttilaiselta ajalta. Museo esittelee myös uuden ajan ja nykyajan rahoja, mukaan lukien nykyaikaisen Kreikan valtion käyttämät kolikot ja setelit. Kokoelmiin kuuluu myös muun muassa mitaleja.
Sotamuseo (Ateena)

Sotamuseo () on museo Ateenassa Kreikassa. Se keskittyy sotahistoriaan ja sotilaalliseen esineistöön. Museo on perustettu vuonna 1975 ja se toimii Kolonákin kaupunginosassa Ateenan keskustassa sijaitsevassa modernissa rakennuksessa.
Museo esittelee eri aikojen aseistusta antiikista nykyaikaan. Uusin aineisto liittyy Kreikan vaiheisiin toisessa maailmansodassa sekä maan osallistumiseen Korean sotaan ja Kyproksen miehityksen aikaisiin tapahtumiin. Museon kokoelmiin kuuluu aseistuksen lisäksi myös paljon valokuvia, karttoja ja muuta aineistoa sekä suuri kirjasto. Museon ulkotiloissa on vanhoja lentokoneita ja helikoptereita, tykkejä sekä muuta aseistusta.
Karbendatsiimi

Karbendatsiimi (C9H9N3O2) on bentsimidatsolin karbamaattijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa karbendatsiimi on valkoista tai harmahtavaa jauhemaista ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta se liukenee orgaanisiin liuottimiin etanoliin, metanoliin, asetoniin, dimetyyliformamidiin ja asetoniin. Karbendatsiimi sitoutuu sienten tubuliiniproteiiniin, mikä destabiloi mikrotubuluksia ja estää mitoosin. Siten sienisolut eivät kykene jakaantumaan.
Valmistus ja käyttö.
Karbendatsiimia voidaan valmistaa usealla tavalla. Käytettyjä ovat muun muassa o-fenyleenidiamiinin reaktio metyyli(amino(metyylitio)metyyleeni)karbamaatin tai metoksikarbonyylisyanamidin kanssa happamissa olosuhteissa tai metoksikarbonyyli-isosyanididikloridin kanssa emäksisissä olosuhteissa. Sitä muodostuu myös benomyylin hydrolysoituessa.
Karbendatsiimi tuli markkinoille vuonna 1973. Se on laajakirjoinen fungisidi ja sitä käytetään muun muassa hedelmäviljelmillä. Yhdiste reagoi butyyli-isosyanaatin kanssa muodostaen benomyyliä.
Frans Mustasilta

Frans Vilho Mustasilta (vuoteen 1906 Hakala, 27. syyskuuta 1879 Lavia – 29. toukokuuta 1949 Hämeenkyrö) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1914–1917, 1924–1927 ja 1933–1945.
Elämä.
Mustasillan vanhemmat olivat työmies Vilho Ristimäki (myöh. Mustasilta, 1849–1927) ja Karoliina Gustaava Sillanpää (1851–1904). Vuonna 1892 perhe muutti Laviasta Hämeenkyrön Haukijärven kylään. Mustasilta oli renkinä ja vuokratilallisena vuoteen 1918, jolloin hän osti Haukijärveltä oman palstatilan.
Vuonna 1906 Mustasilta oli perustamassa Haukijärven työväenyhdistystä, jonka puheenjohtajana hän toimi 40 vuoden ajan. Mustasilta oli sosialidemokraattien kansanedustajana kolmeen otteeseen vuosina 1914–1917, 1924–1927 ja 1933–1945. Presidentin valitsijamiehenä hän oli 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943. Mustasilta valittiin Hämeenkyrön kunnanvaltuuston vuonna 1921 ja hän toimi myös sen puheenjohtajana 1928–1930. 
Sisällissodan aikana Mustasilta pysyi sivussa punaisten toiminnasta ja kävi punakaartin esikunnassa puhumassa Pakkasen kartanon omistajan C. G. Estlanderin puolesta. Sodan jälkeen valkoiset kuitenkin pidättivät Mustasillan ja toimittivat hänet valtiorikosoikeuden eteen Tampereelle. Estlander todisti nyt Mustasillan puolesta ja hänet vapautettiin syytteestä.
Mustasilta kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Hämeenkyrössä 69-vuotiaana toukokuussa 1949.
Perhe.
Frans Mustasilta on naimisissa 1900–1906 Maria Karoliina Taavetintytär Nygrenin (1878–1906) kanssa, 1908–1924 Anna Vilhelmiina Takalan (1890–1924) kanssa ja vuodesta 1925 Lempi Maria Välimäen (1897–1976) kanssa.
Woima-sonni

Woima-sonni oli Miina Äkkijyrkän puuveistos vuodelta 2006.
Äkkijyrkkä aloitti teoksen vuonna 2006 Haminan Tervasaaressa, jossa se oli yhä vuosien jälkeen keskeneräisenä. Haminan kaupunki halusi rapistuvan teoksen pois, ja vuonna 2013 se siirrettiin Lohjalle Aira Samulinin Hyrsylän mutkaan.
Veistos hajosi myrskyssä loppukesällä 2023. Huonossa kunnossa ollutta sonnia ei enää korjattu, vaan se kierrätettiin. Tilalle Äkkijyrkkä suunnitteli uuden peltisen teoksen "Valkoinen vasikka".
Lempi Lehto

Lempi Sofia Lehto (o.s. Malm, ent. Manninen, 23. heinäkuuta 1896 Helsinki – 26. joulukuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1943–1944 ja 1954–1962.
Elämä.
Lempi Lehdon vanhemmat olivat helsinkiläinen ulkotyömies Johan Malm (1873-1923) ja Vihdissä syntynyt Maria Gustava Lindström (1864-1946). Hän liittyi jo kymmenvuotiaana Ihanneliittoon ja hieman myöhemmin Sosialidemokraattiseen nuorisoliittoon. Lehto kävi keskikoulun ja suoritti kauppakoulukurssin, jonka jälkeen hän työskenteli vuodesta 1916 lähtien Suomen Metallityöntekijäin Liiton ja sen seuraajaksi 1930 perustetun Suomen Metallityöväen Liiton toimitsijana. Lehto työskenteli myös Sosialidemokraattisen Naisliiton kiertävänä puhujana ja luennoitsijana.
Lehto nousi eduskuntaan Anni Huotarin kuoltua huhtikuussa 1943, kun tämän varsinainen varaedustaja Vihtori Huhta toimi jo poliittisista syistä vangitun Mikko Ampujan varaedustajana. Lehto menetti paikkansa jatkosodan jälkeen marraskuussa 1944 Ampujan palattua eduskuntaan, jolloin Huhta siirtyi Huotarin seuraajaksi. Toisen kerran Lehdosta tuli kansanedustaja vuoden 1954 eduskuntavaaleissa. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1940-1968 ja kaupunginhallituksen jäsen 1949-1965. Presidentin valitsijamiehenä Lehto toimi vuosina 1956 ja 1962.
Lehto kuului SDP:n puolueneuvostoon ja puoluetoimikuntaan sekä SAK:n valtuuston ja työvaliokuntaan. Hän oli myös SAK:n naisjaoston puheenjohtaja, Suomen Liiketyöntekijäin Liiton liittotoimikunnan jäsen sekä naisjaoston puheenjohtaja. Lisäksi Lehto toimi muun muassa Helsingin konttorityöntekijäin ammattiosaston sekä Malmin sosialidemokraattisen naisyhdistyksen puheenjohtajana. Hänen muita luottamustehtäviään olivat muun muassa Elannon ja Työväen Sivistysliitton edustajistojen jäsenyys sekä Helsingin Työväen Säästöpankin isännistön jäsenyys. Lehto kuoli 75-vuotiaana joulukuussa 1971. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle. 
Perhe.
Lempi Lehdon ensimmäinen puoliso oli Helsingin maalaiskunnasta kotoisin ollut Jalo Manninen (1897-1922), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1920. Tapanilassa asunut Manninen oli Metallityöväen liiton ja Malmin työväenyhdistyksen aktiivi. Mannisen terveys oli heikentynyt sisällissodan jälkeen vankileirillä ja hän kuoli jo 25-vuotiaana erilaisten tautien runtelemana. Vuonna 1926 Lehto meni naimisiin Kokemäellä syntyneen Niilo Jalmari Lehdon (synt. Fagerlund, 1896-1958) kanssa. Pariskunnalla oli yksi lapsi.
Mustalammi (Tammelan Heinämaankulma)

Mustalammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen pinta-ala on 4,4 hehtaaria ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 150 metriä. Lampeen laskee suo-ojia ympäröiviltä soilta, kuten esimerkiksi Mustalamminsuolta. Pohjoisesta laskevat Kuivajärven ja Kiimalammin kautta valuma-alueen pohjoisten järvien vedet. Lammen luusua sijaitsee sen länsirannalla, josta saa alkunsa 650 metriä pitkä laskuoja Heinijärven pohjoispäähän.
Lammen rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Alavilla rannoilla kasvaa suometsää. Rantoja ei ole rakennettu eikä sinne johda teitä.
Paulino Alcántara

Paulino Alcántara Riestrá (7. lokakuuta 1896 Iloilo City, Filippiinit – 13. helmikuuta 1964 Barcelona, Espanja) oli filippiiniläis-espanjalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan 170 senttimetriä pitkä Alcántara oli hyökkääjä. Hänen äitinsä oli filippiiniläinen ja isänsä espanjalainen sotilas. Siksi Alcántara on syntynyt Filippiineillä. Alcántara on ensimmäinen aasialaispelaaja, joka on pelannut jalkapalloa Euroopan sarjoissa.
Seurajoukkueura.
Alcántara debytoi FC Barcelonan paidassa jo 15-vuotiaana vuonna 1912. Vielä nykyisinkin hän on seuran kaikkien aikojen nuorin edustusjoukkueen pelaaja. Alcántaran ensimmäinen jakso Barcelonassa kesti vuodesta 1912 vuoteen 1916. Hän teki 47 pelaamassaan Espanjan pääsarjan ottelussa 55 osumaa.
Vuodet 1916–1918 Alcántara edusti synnyinmaansa pääsarjan Bohemian Sporting Clubia. 23 pelatussa ottelussa syntyi 24 maalia ja Alcántara voitti Filippiinien mestaruuden kausilla 1916–1917 ja 1917–1918. 
Vuonna 1918 Alcántara palasi takaisin FC Barcelonaan. Alcántaran toinen jakso katalonialaisseurassa kesti vuoteen 1927 asti. Vuodet 1920–1927 hän toimi myös seuran kapteenina. Toisen jaksonsa aikana Alcántara teki 130 pääsarjaottelussa hienot 145 osumaa. Hän voitti seuran paidassa yhteensä viisi Espanjan mestaruutta, viisi Copa del Reytä ja kymmenen Katalonian mestaruutta. Maaleja hän teki kaikki kilpailut mukaan lukien Barcelonalle 369 kappaletta 357 ottelussa, joka oli myös seuran uusi ennätys. Tuo ennätys piti lähes 90 vuotta, kunnes Lionel Messi maaliskuussa 2014 rikkoi sen. Suurin osa Alcántaran maaleista syntyi kuitenkin ystävyysotteluissa. Alcántara lopetti uransa vuonna 1927.
Maajoukkueura.
Alcántara edusti urallaan kolmea maajoukkuetta, sillä tuolloin siihen oli vielä mahdollisuus. Vuodet 1915–1924 hän edusti Katalonian jalkapallomaajoukkuetta, jossa hän teki neljässä pelaamassaan ottelussa yhtä monta maalia. Vuonna 1917 hän pelasi synnyinmaansa Filippiinien jalkapallomaajoukkueessa kahdessa ottelussa onnistuen kerran maalinteossa. Vuosina 1921–1923 Alcántara kuului myös Espanjan jalkapallomaajoukkueeseen, jossa otteluita kertyi viisi ja maaleja kuusi. 
Uran jälkeen.
Lopetettuaan uransa vuonna 1927 Alcántara ryhtyi lääkäriksi. Vuonna 1951 hän toimi hetken aikaa myös Espanjan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Hän kuoli Barcelonassa vuonna 1964, 67-vuotiaana.
Sammakkolammi (Tammela)

Sammakkolammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen halkaisija on vain 30 metriä. Lampi ja sitä ympäröivä avosuo on suo-ojalla yhdistetty etelässä oleviin Pikku-Näkiäiseen ja Iso-Näkiäiseen. Lasku-uoma, joka on 750 metriä pitkä, yhtyy näitä kahta yhdistävään suo-ojaan, joka laskee Hylönjärveen. Suolammen ranta on pääosin ojitettua suometsää, jonka ranta ei kasva puuta.
Kiimalammi (Tammela)

Kiimalammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Noin 3,5 kilometriä pohjoiseen on toinen Kiimalammi.
Maantiede.
Lammen pituus on 120 metriä ja leveys 100 metriä. Lampeen laskee ympäröiviltä soilta suo-ojia. Yksi näistä tuo vettä Kuivajärveltä, johon laskee moni valuma-alueen muista yläpuolisista järvistä. Lammen luusua sijaitsee sen etelärannalla, josta saa alkunsa 300 metriä pitkä laskuoja Mustalammiin. Lammen ranta on soista metsämaastoa. Rannoille ei ole rakennettu loma-asuntoja, mutta kaksi viereistä mäkeä ovat luonnonsuojelualueita. Niillä on kummallakin omat rakennuksensa. Noin 100 metriä etelään ohittaa lammen metsäautotie.
Iso-Näkiäinen

Iso-Näkiäinen on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 5,4 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 200 metriä. Järveen laskee useita suo-ojia. Yksi näistä on yhteydessä viereisiin Pikku-Näkiäiseen ja Sammakkolammiin. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 750 metriä pitkä laskuoja Hylönjärveen.
Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsämaata, joka on soistunutta. Rannoilla ei ole rakennuksia, mutta neljällä viereisellä metsäisellä mäellä niitä on kymmenkunta. Lähin tie on sadan metrin päässä oleva metsäautotie.
Pikku-Näkiäinen

Pikku-Näkiäinen on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 4,5 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 150 metriä. Järveen laskee kolme suo-ojaa. Järven luusuana on yksi suo-ojista, joka on yhteydessä viereiseen Iso-Näkkiäiseen ja pieneen Sammakkolammiin. Tästä yhdysojasta virtaavat vedet yhteiseen laskuojaan, joka on yhteensä 1,2 kilometriä pitkä ja joka laskee Hylönjärveen.
Järven rantaviiva on 0,92 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsäistä suomaastoa. Rannalla ei ole asutusta, mutta yksi loma-asunto on rakennettu suon laitaan mäen rinteeseen. Järven läheltä kulkee metsäautotie.
FC Legirus Inter

FC Legirus Inter oli vuosina 2015-2017 toiminut suomalainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka oli Vantaa. Seuran omistajat ja rahoittajat tulivat Venäjältä. Viimeisellä kaudellaan 2017 Legirus Inter pelasi Kakkosessa. Legirus Interin kotikenttänä toimi Legirus-Areena-niminen kenttä Korsossa.
Miesten edustusjoukkueen ohella Legirus Interillä oli joukkueet C- ja D-pojissa. Venäläisomisteinen seura ajautui vuonna 2017 talousvaikeuksiin ja sen toiminta lopetettiin marraskuun lopulla. Vantaan käräjäoikeus asetti FC Legirus Interin konkurssiin helmikuussa 2018.
Historia.
FC Legirus Interin emoseura FC Legirus perustettiin Pietariin vuonna 2012. Sisarseura perustettiin vuonna 2015, kun Legirusin pelaajat alkoivat leireillä Suomessa. Seuran tavoitteeksi asetettiin paikka Veikkausliigassa kaudella 2019. Seura rakennutti jalkapallohallin Korsoon, sai ensimmäisen juniorijoukkueensa Korson Palloseurasta ja hankki ammattivalmentajia Espanjasta. Edustusjoukkueessa pelasi kaudella 2015 kaksitoista ulkomaalaispelaajaa, joista seitsemän oli kotoisin Venäjältä, neljä Espanjasta ja yksi Argentiinasta. 
Seura voitti Suomen Regions’ Cupin vuonna 2016. Vuoden lopulla seuraa rahallisesti tukeneen pietarilaisen miehen kiinnostus joukkueeseen hiipui, jolloin sikäläinen rahoitus päättyi.
Kakkosen kaudelle 2017 seura oli alun perin budjetoinut 400 000 euroa, mutta leikkasi menojaan antamalla potkut päätoimiselle espanjalaiselle valmennuskolmikolle ja kaikille ammattilaispelaajilleen. Legirus Inter selvitti kauden lopulta 60 000 eurolla ja sijoittui Kakkosen lohkossaan neljänneksi. 
Talousongelmat ja lakkauttaminen.
Vuoden 2017 lopulla Legirus Inter ajautui suuriin talousvaikeuksiin. Seuran kassasta puuttui noin 150 000 euroa, eikä joukkue pystynyt tekemään lainkaan pelaajasopimuksia. Ongelmia aiheutti esimerkiksi se, ettei seuraa tukeva halliyhtiö kyennyt taloudelliseen tukemiseen, koska lokakuun lopulla romahtaneen Legirus Interin kuplahallin korjausten arvioitiin kustantavan jopa 100 000 euroa. Legirus Interin puheenjohtaja Jari Kurittu totesi, ettei seura pysyisi sen hetkisellä rahoituksella pystyssä, joten se pyrki hankkimaan toiminnan jatkamiseen ”uskottavaa, päivänvalon kestävää rahoitusta”. Seuran toiminnan jatkamisesta aiottiin päättää marraskuun lopulla järjestettävässä vuosikokouksessa. Joukkueen uudeksi nimeksi kaavailtiin Inter Vantaata.
Seuran johto päätti 30. marraskuuta 2017 järjestetyssä sääntömääräisessä vuosikokouksessa päättää seuratoiminnan. Urheilutoimenjohtaja Jari Kurittu sanoi, ettei seuralla ole kuin velkaa samalla kun tilit ovat tyhjät. Legirus Interin kotikentän omistava halliyhtiö Peakfin Oy sen sijaan jatkoi toimintaansa normaalisti, koska kyseessä on erillinen yhtiö. Vantaan käräjäoikeus asetti helmikuussa 2018 FC Legirus Interin konkurssiin.
Rikosepäilyt.
FC Legirus Interin entistä johtoa epäillään törkeästä kirjanpitorikoksesta. Syytettynä ovat viimeisten vuosien suomalainen puheenjohtaja sekä kaksi venäläistä hallituksen jäsentä. Tapauksen käsittely alkaa toukokuussa 2019 Vantaan käräjäoikeudessa.
Pikku Kiimalammi

Pikku Kiimalammi on Kanta-Hämeessä Forssassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 150 metriä. Lampeen laskee ympäröiviltä soilta suo-ojia. Lammen luusua sijaitsee sen etelärannalla, josta saa alkunsa 300 metriä pitkä laskuoja Kiimalammiin.
Lammen rantaviiva on 0,53 kilometriä pitkä ja sen ranta on osittain moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja osittain soista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu kolme loma-asuntoa, joille johtaa metsäautotie.
Kiimalammi (Forssa)

Kiimalammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Noin 3,5 kilometriä kaakkoon Tammelassa sijaitsee toinen Kiimalammi.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 26 hehtaaria ja sen pituus on 1,2 metriä ja leveys 600 metriä. Järveen laskee ympäröiviltä soilta suo-ojia, joista yksi tuo viereisen Pikku Kiimalammin vedet. Järven luusua sijaitsee sen etelärannalla, josta saa alkunsa 500 metriä pitkä laskuoja Myllyojaan, joka laskee Heinijärveen.
Lammen rantaviiva on 3,9 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Osa rannoista ovat soistunutta metsämaastoa. Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja, joille johtaa metsäautotiet Koijärveltä.
Antti Toikkonen

Antti Yrjönpoika Toikkonen (26. lokakuuta 1828 – 29. marraskuuta 1898 ) oli suomalainen Kurussa asunut maakauppias ja maanviljelijä. Toikkonen omisti Kurussa sijainneen Toikon tilan ja useita muita maatiloja. 
Toikkonen oli tunnettu Tampereen seudulla ja Pohjanmaallakin ja hän keräsi omaisuutensa maakauppiaana ja toimittamalla lihaa pääasiassa Suomeen sijoitetuille venäläisille joukko-osastoille. Kurussa pidettiin Toikkosen aikana joka syksy Toikon markkinoiksi kutsutut teuraskarjamarkkinat. 
Toikkonen vuokrasi 1854 Idman-suvun omistaman Kurun Parkkuun kylässä sijainneen Ylä-Toikon tilan ja osti tilan itselleen 1875. Hän otti myös sukunimekseen Toikkonen avioiduttuaan 1854 Riihikosken talon tyttären Fredrikan (1832–1907) kanssa. Toikkonen sai maakauppaluvan 1861. Koska maaseudulla oli pulaa vaihtorahasta Toikkonen sai myös oikeuden painattaa itse 1–10 kopeekan seteleitä vaihtorahaksi asiakkailleen.
Toikkonen perusti yhdessä tamperelaisen kauppiaan G. O. Sumeliuksen kanssa "Näsijärven Höyrylaiva Osakeyhtiön" jonka omistama 1870 valmistunut Laine-niminen laiva liikennöi 1870-luvulla Visuvedelle saakka. 
Antti Toikkonen on haudattu Kurun vanhalle hautausmaalle.
Jääkiekon Suomensarja 1966–1967

Jääkiekon Suomensarja 1966–1967 oli jääkiekon Suomensarjan 27. kausi. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa, jotka oli jaettu maantieteellisesti itälohkoon, länsilohkoon ja pohjoislohkoon. SM-sarjaan nousivat lohkovoittajat Upon Pallo Lahdesta ja Kärpät Oulusta, itälohkon kärkipaikan jakoivat tasapisteillä HIFK ja Töölön Vesa, uusintaottelun sarjanoususta voitti HIFK maalein 4–2.
Nousuottelua seurasi paikan päällä 10 814 katsojaa, mikä oli uusi yleisöennätys kansallisissa jääkiekko-otteluissa Suomessa. Suomensarjassa kävi 113 253 katsojaa, mikä oli miltei kaksi kertaa enemmän kuin edellisellä kaudella (67 086). Yleisömäärien nousuun vaikutti etenkin Helsinkiin valmistunut jäähalli, jossa pelasivat itälohkon suurseurat HJK ja HIFK sekä Töölön Vesa ja Karhu-Kissat.
Sarjataulukot.
Länsilohko.
Uusintaottelu
Itälohko.
Uusintaottelu
Pohjoislohko.
Upon Pallo, Oulun Kärpät ja Helsingin IFK nousivat SM-sarjaan. Hämeenlinnan Tarmo, Tampereen Kisatoverit, Mikkelin Palloilijat, Joensuun Peli-Toverit, Kalevan Pallo ja Kajaanin Palloilijat putosivat maakuntasarjaan. Suomensarjaan maakuntasarjasta nousivat Imatran Ketterä, Tampereen Hilpara, Heinolan Palloilijat-47, Raahen Vesa, Åbo IFK ja Raholan Pyrkivä Tampereelta.
Sergio Álvarez

Sergio Álvarez Conde, yleensä vain Sergio (s. 3. elokuuta 1986 Catoira, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edusti lähes koko uransa ajan Celta Vigoa.
Seurajoukkueura.
Sergio liittyi Celta Vigon nuorisoakatemiaan vuonna 1999. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran reservijoukkueessa kaudella 2004–2005 maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Kauden 2008–2009 hän pelasi lainalla Racing Ferrolissa.
Sergio teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 4. kesäkuuta 2011 ottelussa Cartagenaa sarjakauden viimeisellä kierroksella. Hieman Ismael Falcónin seurasta lähdön jälkeen, Sergio nostettiin pysyvästi edustusjoukkueen kokoonpanoon.
Vysokototšnyje kompleksy

NPO Vysokototšnyje kompleksy (), lyh. NPO VK on myös englanninkielisellä nimellä High Precision Systems tunnettu aseteollisuuskonserni. Se on Venäjän valtionkorporaatio Rostehin holdingyhtiönä toimiva tytäryhtiö. NPO VK:n pääkonttori sijaitsee Moskovassa.
Aseteollisuuskonserni perustettiin vuonna 2009. Sittemmin siihen on liitetty uusia suuria aseteollisuusyrityksiä, kuten KB mašinostrojenija ja Tulan asetehtaat. Nykyään (2015) NPO VK-konserniin kuuluu noin 20 tytäryritystä, joista ainakin osalla on myös kaksoiskäyttö- tai siviilituotantoa. Konsernissa työskentelee yli 45 000 henkeä.
Aseteollisuuskonsernin päätuotteisiin kuuluvat muun muassa:
NPK Vysokototšnyje kompleksy oli eräs niistä Venäjän valtionyrityksistä, joihin muun muassa Yhdysvallat ja Euroopan unioni kohdistivat pakotetoimenpiteitä Venäjän federaation vuosina 2014–15 Ukrainaan kohdistaneiden sotilaallisten toimien (Etelä-Ukrainaan kuuluvan Krimin sotilasmiehitys, osallistuminen Donbassin sotaan) johdosta.
Jukka Moilanen

Jukka Moilanen (s. 24. maaliskuuta 1955 Mänttä) on suomalainen kuntajohtaja, joka toimi Ulvilan kaupunginjohtaja vuosina 2012-2019. Hän on puoluetaustaltaan sosialidemokraatti.
Elämä.
Moilanen on koulutukseltaan insinööri. Hän on toiminut Harjavallan kaupunginvaltuuston jäsenenä ja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Hänen isänsä Pentti Moilanen toimi Harjavallan kunnanjohtajana 1960-luvulla.
Ennen Ulvilan kaupunginjohtajaksi valintaansa Moilanen työskenteli Satakuntaliiton alueiden käytön johtajana. Ulvilan kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajan toukokuussa 2012 hän voitti Tomi Lähteenmäen äänin 22-13. Moilanen aloitti kaupunginjohtajana seuraavan lokakuun alussa.
Muuta.
Moilanen on julkaissut kolme omakustannelevyä "Pienen pojan haaveet" (2012), "Viimeinen kesä" (2015) ja "Kirje kotiin" (2018).
Open Ear

Open Ear on Heikki Sarmannon studioalbumi vuodelta 1975. Sarmannon kvintetin ja taustalaulajien lisäksi levyllä esiintyvät laulusolisteina Maija Hapuoja ja Harri Nikkonen.
Levyn kannen teki Jorma Auersalo.
Kappaleet.
Kaikki levyn sävellykset on tehnyt Heikki Sarmanto.
Avaintyönantajat AVAINTA

Avaintyönantajat AVAINTA ry on valtakunnallinen monitoimialainen yksityisen sektorin työnantajaedunvalvontajärjestö. Yhdistyksessä on jäsenyhteisöjä noin 600, joissa työskentelee lähes 36 000; henkilöä. AVAINTA:lla on monipuoliset yhteistyöverkostot ja tiiviit yhteydet kuntasektorin toimintaan ja kehittämiseen.
AVAINTA sopii monialaisen työehtosopimuksen, joka kattaa mm. hallinto- ja toimistoalan-, sosiaali- ja terveydenhuollon ja teknisen alan henkilöstön. Lisäksi AVAINTA sopii muita ala- ja jäsenyhteisökohtaisia työehtosopimuksia. 
AVAINTAn hallituksen puheenjohtaja on Kuntaliiton varatoimitusjohtaja Timo Kietäväinen. AVAINTA:n toimitusjohtajana aloitti OTK Vesa Laine 9.2.2015. Avaintyönantajat AVAINTA ry tunnettiin aiemmin nimellä Palvelulaitosten työnantajayhdistys ry (PTY).
Aiheesta muualla.
Avaintyönantajat AVAINTA ry
Chicago (korttipeli)

Chicago on tikkipokerin kaltainen korttipeli. Ensiksi pelataan kaksi kierrosta pokeria ja ideana on kerätä mahdollisimman hyvä pokerikäsi, joista paras käsi saa pisteet. Tikki kierroksen jälkeen saa myös pisteitä parhaasta pokerikädestä (ei koske Chicagoa). Loppuun pelataan vielä yksi kierros tikkiä, josta tikin voittaja kerää myös pisteitä. 
Chicagon säännöistä on monta eri versiota ja niitä voi myös soveltaa. Peliä voi pelata esim. 51 pisteeseen saakka ja panoksen yhtä pistettä kohden voi sopia peliporukan kesken. Panos on usein kuitenkin 10-50snt/piste. 
On myös mahdollisuus huutaa "Chicago" ennen tikkiä, jolloin sinun tulee pelata tikki niin, ettei kukaan saa sinua kiinni. Esim. Viisi korttia samaa maata (väri), ässä, kuningas, kuningatar, jätkä ja ihan mikä vaan samaa maata. Usein jos on väri ja kolme suurinta korttia kyseistä maata, on todella epätodennäköistä häviä Chicago. Jos pääset Chicagon läpi voitat 15 pistettä ja jos sinut saadaan kiinni, saa sinut kiinni ottanut 5 pistettä ja menetät 15 pistettä. Chicago kierroksen jälkeen ei saa enää pistettä pokerikädestä.
Kortela

Kortela on Rauman kaupunginosa, joka sijaitsee valtatie 8:n varrella, Rauman eteläosassa. Kortelassa sijaitsee tunnettu Kortelan ABC, sekä urheilutalo Ooperi.
Syksy ja muita lauluja

Syksy ja muita lauluja on Heikki Sarmannon soolouran toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1976. Levyllä kuullaan Sarmannon sävellyksiä tunnettujen runoilijoiden, kuten Aaro Hellaakosken ja Eino Leinon runoihin säveltämiä lauluja, joita tulkitsevat Maija Hapuoja, Harri Saksala, Károly Garam sekä Sarmanto itse.
Albumi julkaistiin vinyylilevynä ja C-kasettina Hi-Hat -levymerkillä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Heikki Sarmanto.
Kaikkien kappaleiden sanoitukset Aaro Hellaakoski, ellei toisin mainita.