tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Keisarinviitta

Keisarinviitta ("Argynnis paphia") on täpläperhosiin (Nymphalidae) kuuluva päiväperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Keisarinviitan siipien kärkiväli on noin 5–7 cm. Keisarinviitan siipien yläpinta on kullankeltainen ja mustien täplien kirjoma. Naaras on yleensä hiukan tummempi pohjaväriltään kuin koiras ja siltä puuttuu koiraalle tyypilliset pitkät mustat viirut. Muista hopeatäplistä poiketen keisarinviitan takasiipien alapinnassa ei ole hopeanhohtoisia täpliä, vaan pitkiä helmiäisviiruja kuparinvihreällä pohjalla. Välillä keisarinviitan naaraissa tavataan erittäin harvinaista värimuotoa, f. "valesinaa" (ks. kuva). Sen yläpinnan pohjaväri ei ole kullanvärinen, vaan metallisen siniharmaa.
Levinneisyys ja lentoaika.
Keisarinviitta on pääsääntöisesti Etelä-Suomen laji, kannan painottuessa voimakkaimmin Kaakkois-Suomeen. Vielä kymmenen vuotta sitten laji oli paikallinen ja harvinainen, mutta se on viime aikoina laajentanut elinpiiriään ja myös yksilömäärät ovat kasvaneet.
Keisarinviitan lentoaika on heinäkuun lopulta elokuun loppupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat.
Keisarinviitta elää joutomailla ja metsän reunojen niityillä. Keisarinviitta on nopea ja voimakas lentäjä ja pystyy periaatteessa liikkumaan pitkiäkin matkoja. Lajille on kuitenkin tyypillistä reviirikäyttäytyminen. On todettu, että f. "valesina" suosii hieman pimeämpiä alueita kuin keisarinviitat keskimäärin. Laji talvehtii toukkana.
Ravintokasvi.
Keisarinviitan toukat ovat oligofageja mutta keskittyvät syömään orvokkeja ("Viola"). Aikuinen yksilö syö kukkien mettä, esimerkiksi pietaryrtin ja ohdakkeiden kukat vetävät niitä puoleensa.
Kunnallisvaalit 2004

Vuoden 2004 kunnallisvaalit järjestettiin sunnuntaina 24. lokakuuta 2004. Ennakkoäänestys järjestettiin Suomessa 13.–19. lokakuuta ja ulkomailla 13.–16. lokakuuta. 
Kunnallisvaaleissa oli 39 906 ehdokasta 416 kunnassa. Ehdokkaista 8 668 oli entisiä valtuutettuja. Yli 700 ehdokasta oli eri listalla kuin edellisvaaleissa. Naisia oli 39,9 prosenttia ehdokkaista. Vihreillä, VSL:llä ja KA:lla oli enemmän nais- kuin miesehdokkaita. Nuoria ehdokkaista oli 11,3 prosenttia, mikä on lähes prosenttiyksikön enemmän kuin edellisissä vaaleissa. Ehdokkaiden keski-ikä oli 46,7 vuotta.
Vaalikamppailu pääsi kunnolla vauhtiin vasta vaalipäivää edeltäneen viikon aikana. Väittelyn keskeiseksi aiheeksi muodostuivat kunnalliset palvelut. SDP:n puheenjohtaja, silloinen eduskunnan puhemies Paavo Lipponen arvosteli Kokoomusta palvelujen liiasta yksityistämisestä. Kokoomuksen puheenjohtaja Jyrki Katainen vastasi, ettei Lipponen tuntenut kuntien tilannetta ja huomautti, että palveluja oli yksityistetty myös sellaisissa kunnissa, joissa SDP oli suurin puolue. 
Äänioikeutettuja oli 4 099 864, joista EU:n, Islannin tai Norjan kansalaisia 29 634 sekä muista maista 45 410. Kunnallisvaaleissa saa äänestää kunnassa kaksi vuotta asunut kansallisuudesta riippumatta.
Vuoden 2005 alussa astui voimaan kymmenen kuntaliitosta (liitettyjen/lakkautettujen kuntien nimet ovat suluissa), ja valtuustot uusiin yhdistyviin kuntiin valittiin Joensuussa (Kiihtelysvaara ja Tuupovaara), Kangasalla (Sahalahti), Kuopiossa (Vehmersalmi), Loimaalla (Loimaan kunta), Parikkalassa (Saari ja Uukuniemi), Pöytyällä (Karinainen), Seinäjoella (Peräseinäjoki), Tohmajärvellä (Värtsilä), Ulvilassa (Kullaa) ja Varkaudessa (Kangaslampi). Nämä olivat ainoat kunnallisvaalit, jotka järjestettiin lyhytikäisessä Pieksänmaan kunnassa.
Tulokset.
Vaalien koko maan äänestysprosenttien keskiarvo oli 58,6, ja aktiivisuus nousi edellisvaaleista 2,7 prosenttiyksikköä. Kunnista korkein äänestysprosentti oli Iniössä (89,5 %) ja matalin Vantaalla (50,8 %).
Ennakkoon äänesti 940 743 eli 22,9 prosenttia äänioikeutetuista. Lestijärven kunnassa ennakkoäänestys oli innokkainta (49,4 %). Vaalipäivänä äänensä antoi 35,6 prosenttia äänioikeutetuista.
Valtuustoon valittujen naisten osuus kasvoi 2 prosenttiyksikköä vuoden 2000 vaaleista ja oli nyt 36,4 prosenttia.
Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto

Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto on yksi viidestä alkuperäisestä Nobel-palkinnosta. Ruotsin Karoliininen instituutti myöntää palkinnon vuosittain ansioituneille lääketieteen tai fysiologian edustajille. Palkintoa ei jaettu vuosina 1915, 1916, 1917, 1918, 1921, 1925, 1940, 1941 eikä 1942. Ensimmäisen ja toisen maailmansodan takia Nobelin palkintoja jätettiin jakamatta. Lisäksi säännöt sanovat, että jos kyseisenä vuonna kukaan ehdokkaista ei täytä ehtoja, palkintosumma tulee säästää seuraavalle vuodelle.
Kaikkien aikojen nuorin palkinnon saaja oli 32-vuotias Frederick Banting vuonna 1923.
Palkintoon kuuluu mitali, diplomi ja huomattava rahapalkinto. Vuonna 2019 palkintosumma oli yhdeksän miljoonaa Ruotsin kruunua. Mitalin on suunnitellut Erik Lindberg. Siinä on kaksi naishahmoa: lääketieteen henki kerää kalliosta pulppuavaa vettä ja tarjoaa sen sairaalle tytölle. Mitaliin on kaiverrettu teksti "Inventas vitam iuvat excoluisse per artes", palkinnon saajan nimi sekä sen myöntäjän, Karoliinisen instituutin latinankielinen nimi muodossa REG. UNIVERSITAS MED. CHIR. CAROL. Mitalin toisella puolella on Alfred Nobelin kasvokuva ja hänen syntymä- ja kuolinvuotensa.
Hollywood

Hollywood on kaupunginosa Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Sen asukasluku on 146 514. Hollywood tunnetaan erityisesti elokuvastudioistaan ja monista tähtinäyttelijöistään. 
Hollywood perustettiin itsenäisenä kaupunkina vuonna 1903 ja se liitettiin Los Angelesiin vuonna 1910.
Elokuvateollisuus.
1900-luvun alussa elokuva oli uusi ala, ja se alkoi keskittyä Hollywood Boulevardin ympärille, jonne nousi elokuvastudioita sekä asuintaloja elokuvissa työskenteleville. Nykyään elokuvateollisuuden keskus ei kuitenkaan enää sijaitse Hollywoodissa, vaan studiot ovat muuttaneet läheisiin pikkukaupunkeihin.
Tunnetut paikat.
Hollywoodin loiston päivistä muistuttaa yhä 1920-luvulla rakennettu elokuvateatteri Grauman’s Chinese Theatre. Bulevardilla sijaitsee myös Hollywood Walk of Fame, jonka jalkakäytävällä viihde-alan entisillä ja nykyisillä vaikuttajilla on omat tähtensä.
Hollywoodissa sijaitsee myös Dolby Theatre, jossa jaetaan kuuluisat elokuva-alan Oscar-palkinnot.
Liikenne ja tiet.
Hollywoodin tunnetuin katu on Hollywood Boulevard. Toinen suuri katu on Sunset Boulevard. 
Hollywood Boulevardilla kulkee Los Angelesin metron punainen linja.
Välivainio

Välivainio on Oulun kaupunginosa lähellä kaupungin keskustaa. Alueella on paljon vanhoja omakotitaloja sekä Castrenin urheilukeskus. Välivainiolla sijaitsee myös Koskilinjat Oy:n varikko. Kaupunginosassa asuu noin 2 700 asukasta.
Välivainio sijaitsee Tuiran pohjoispuolella, rajoittuen etelässä Oulun–Tornion rautatiehen, pohjoisessa Nelostiehen ja lännessä Kemintiehen (yhdystie 8156). Kaupunginosan yleisilme on lähiömäinen: alueella on runsaasti vanhoja puurakenteisia omakotitaloja, uudempaa kerrostaloasutusta on pääasiassa alueen länsiosassa.
David Eddings

David Carroll Eddings () oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoitti useita suosittuja fantasiakirjoja. Useimpien hänen kirjojensa kirjoittamiseen osallistui myös hänen vaimonsa Leigh Eddings (1937 – 28. helmikuuta 2007), mutta vain uusimmissa teoksissa hänetkin on merkitty tekijäksi.
Nuoruus ja yksityiselämä.
Eddings syntyi Washingtonin osavaltion Spokanessa ja kasvoi Seattlen seudulla. Hän valmistui Reed College -koulusta vuonna 1954 ja Washingtonin yliopistosta vuonna 1961. Ennen kirjailijanuraansa Eddings työskenteli Yhdysvaltain maavoimissa ja Boeingillä. Hän palveli Yhdysvaltain armeijassa vuosina 1954–1956 yhteensä kahden vuoden ajan. 
Vuonna 1962 Eddings avioitui Judith Lee Schallin kanssa, jolloin hän työskenteli Etelä-Dakotassa Black Hills State Collegen englanninkielisen kirjallisuuden apulaisprofessorina. He adoptoivat kaksi kuukautta vanhan pojan vuonna 1966 ja nuoremman tyttövauvan pari vuotta myöhemmin. Vuonna 1970 Eddingsit pidätettiin syytettynä heidän poikansa laiminlyönnistä ja pahoinpitelystä. Paikallislehtien tuonaikaisen uutisoinnin mukaan pariskunta oli pitänyt tuolloin neljävuotiasta poikaansa häkissä talon kellarissa. Lisäksi pojan kehosta löytyi fyysisen pahoinpitelyn jälkiä.
Pariskunta menetti molempien lasten huoltajuuden ja myönnettyään syyllisyytensä pahoinpitelyyn heidät tuomittiin vuodeksi vankeuteen. Tämän seurauksena David Eddings menetti virkansa yliopistossa. Suorittaessaan tuomiotaan hän sai valmiiksi ensimmäisen kirjansa nimeltä "High Hunt" käsikirjoituksen.
Vapauduttuaan Eddingsit muuttivat toiselle paikkakunnalle. David löysi työtä ruokakaupasta, ja hänen vaimonsa muutti nimensä Leigh Eddingiksi. David kertoi syyksi virkansa jättämiseen Black Hillsissä palkkariidan. Pariskunnan rikostuomio ei tullut julkiseen tietoon ennen kuin useita vuosia heidän kuolemansa jälkeen, vaikka siitä oli kirjoitettu laajasti alueen paikallislehdissä.
"High Hunt" julkaistiin vuonna 1973. Jännityskirjallisuudessa Eddings ei kuitenkaan menestynyt, joten hän päätti siirtyä kirjoittamaan fantasiaa. David Eddings on antanut ymmärtää, että hänen kirjansa ovat olleet alun alkaen hänen ja vaimo Leighin yhteistyötä. Vuodesta 1995 lähtien Eddingsin kirjojen tekijöiksi onkin merkitty myös Leigh. Leigh Eddings kuoli 28. helmikuuta vuonna 2007. David Eddings asui Seattlessa.
Aasainusko

Aasainusko (ásatrú, asatro) on uuspakanallinen uskonto, joka perustuu muinaisgermaaniseen tai muinaispohjoismaalaiseen perinteeseen. Sen nimessä "aasa" viittaa vanhaan skandinaavisen jumalsukuun, aasoihin. Aasainusko perustuu ennen kaikkea muinaisnorjankielisten Edda-runojen kuvaamaan skandinaaviseen mytologiaan. Aasainusko on suosittua erityisesti Islannissa, jossa sillä on virallisen uskonnon asema.
Muita aasainuskon muotoja tai alalajeja ovat vanatrú (pääjumalina vaanit, Freija tai Freyr), rökkrtrú (keskittyy Jotuneihin tai Lokin perheeseen), odinismi (pääjumalana Odin), lokeanismi (pääjumalana Loki), Forn Sed (anglosaksinen perinne) ja irminismi, joka on germaaninen perinne.
Oppeja ja seremonioita.
Aasainusko on melko joustava ja avoin uskonto. Aasainuskoiset ottavat vanhoista skandinaavisista kirjoituksista itselleen tietynlaisia elämänarvoja. Erityisen tärkeää heille on kunnia, kuten suoraselkäisyys, rehellisyys, viisaus, kohtuullisuus ja omatoimisuus.
Hyvän ja pahan käsitettä dualistisessa mielessä tai synnin käsitettä ei aasainuskossa ole.
Jotkut islantilaiset aasainuskoiset, kuten Ásatrúarfélagið-uskonyhteisön jäsenet, sanovat tulkitsevansa tarinat vanhoista jumalista runollisiksi metaforiksi sekä luonnonvoimien ja ihmisen psyyken ilmentymiksi, eivätkä kaikki ota niitä kirjaimellisesti.
Blót on aasaiuskoisten seremonia, jossa uhrataan ja juhlitaan yhdessä.
Aasainuskon vaiheita.
1800-luvulla syntyi liike, joka pyrki herättämään germaanisen muinaisuskon henkiin. Nykyaikainen aasainusko on saanut alkunsa Islannissa. Lampaankasvattaja Sveinbjörn Beinteinsson perusti muinaispohjoismaiseen pakanuuteen perustuvan yhteisön, joka sai nimen Ásatrúarfélagið. Yhteisö hyväksyttiin vuonna 1973 Islannissa rekisteröidyksi uskonnolliseksi yhteisöksi. Yhteisöllä on vuonna 2016 yli 3 000 jäsentä, ja se oli tuolloin rakentamassa Islantiin omaa temppeliään.
Islannin jälkeen aasaisuskoisten yhteisöjä alkoi muodostua myös muissa Pohjoismaissa, Englannissa, Yhdysvalloissa ja Saksassa sekä myöhemmin myös muissa maissa.
Äärioikeistolaisuus.
Saksalainen uskontotieteilijä S. von Schnurbein väitti vuonna 2003 julkaistussa artikkelissaan, että suurin osa saksalaisten ja pohjoismaisten ásatrú-ryhmien jäsenistä on aatemaailmaltaan äärikansallisia, rasistisia, äärioikeistolaisia tai kansallissosialistisia.&lt;ref name="Schnurbein/2003"&gt;&lt;/ref&gt; Schnurbeinin mukaan šamanismia harjoittavat ásatrú-ryhmät pitävät kuitenkin usein etäisyyttä maahanmuuttajavastaisiin ryhmiin.
Islantilaisen Ásatrúarfélagiðin johtajan Hilmar Örn Hilmarssonin mukaan Islannin aasainuskoisten yhteisö kannattaa suvaitsevaisuutta, ja se on esimerkiksi vihkinyt ihmisiä homoavioliittoihin jo kauan. Hänen mukaansa rasisteja on muunmaalaisten uuspakanaliikkeiden jäsenissä, ja islantilaiset ovat siksi katkaisseet heihin yhteytensä.
INTP

INTP on yksi Myers–Briggsin tyyppi-indikaattorin määrittelemistä 16:sta persoonallisuustyypistä, joka on indikaattorin mukaan introvertti (I), intuitiivinen (N), ajatteleva (T) ja spontaani (P). INTP-luonteen omaavaa henkilöä kuvaillaan usein 'ajattelijaksi' tai tiedonjanoiseksi analysoijaksi.
INTP Centralin mukaan INTP on yksi harvinaisimmista Myers-Briggs-indikaattorin määrittelemistä tyypeistä; sitä edustaa noin 1 % populaatiosta. Center for Applications of Psychological Type -säätiön mukaan noin 3–5 % amerikkalaisista edustaa INTP-tyyppiä.
INTP:n persoonallisuus.
INTP:t ovat usein varautuneita, loogisia ja tiedonhaluisia yksilöitä. He ovat kiinnostuneita ajatuksista ja teorioista itsessään, ja heidän päämääränään on ymmärtää kuinka asiat toimivat. He ovat taitavia keskustelijoita ja väittelijöitä, ja heillä on kyky keskittyä tarkasti niihin asioihin, mistä he ovat kiinnostuneita. Toisissa ihmisissä INTP:t arvostavat erityisesti älykkyyttä.
INTP on ennen kaikkea ajattelija ja hänen sisäinen maailmansa on paikka, jossa kaikki tieto on jäsennelty tarkkoihin loogisiin rakenteisiin. INTP:n mieli analysoi kaikki uudet kokemukset ja niistä kertynyt tieto sijoitetaan osaksi loogisesti jäsenneltyä kokonaisuutta.
INTP työelämässä.
Vahvuudet.
INTP:llä on erityinen kyky uusien teorioiden ja ideoiden kehittelyyn ja analysointiin. He ovat luovia ajattelijoita, joilla on usein loistava oivalluskyky ja he pystyvät nopeasti ymmärtämään monimutkaisetkin abstraktit ideat. Heillä on myös usein poikkeuksellisen hyvä looginen ja rationaalinen päättelykyky minkä avulla he voivat analysoida teoriat läpikotaisin ja löytää niihin liittyvät 'totuudet'.
Onnellisimpia INTP:t ovat usein työtehtävissä, joissa he ovat suhteellisen riippumattomia ja voivat työskennellä yksin, kehitellen ja analysoiden monimutkaisia teorioita ja abstraktioita tarkoituksenaan löytää niiden taustalla oleva 'totuus'.
Heikkoudet.
INTP:n suurin heikkous on taipumus yksityiskohtien sivuuttamiseen tai niihin kyllästymiseen. Yksityiskohdat ovat INTP:lle 'todellisen' maailman epätäydellisyydestä seuraavia häiriötekijöitä, jotka vaikeuttavat älyllisesti rakennettavan ideaalisen maailman hahmottamista.
Vaara

Vaara on lähinnä Pohjois- ja Itä-Suomen kivisistä mäistä käytetty nimitys. Vaaroja on mannerjään peittämällä alueella Fennoskandiassa, Suomessa erityisesti Pohjois-Karjalassa, Kainuussa ja Koillismaalla. Ne ovat ympäristöstään vähintään 50 metriä nousevia pitkänomaisia loivarinteisiä kohoumia joissa kasvaa metsää huipulle asti. Vaarat ovat kivisyydestään huolimatta alueidensa parhaita viljelyseutuja ja vaara-asutuksen sijoittumiselle otollisia, sillä niiden laet ovat usein viljavampia ja ilmastollisesti suotuisampia, kuin ympäröivät alemmat alueet. Vaarojen suhteellinen viljavuus johtuu pitkälti siitä, että jääkauden jäätiköiden sulamisvesi on valtavina virtoina huuhtonut laaksoista ja matalilta alueilta ravinteet ja hiekan, kun taas moreenipeitteiset vaarat ovat saattaneet jäätikön väistyttyä jääkauden jälkeen jäädä vedenkoskemattomiksi eli supra-akvaattisiksi alueiksi. Myös laaksoja vähäisempi hallanvaara on parantanut viljelyedellytyksiä.
Etelä-Suomen mäet ovat olleet useimmiten ensin veden peitossa eli subakvaattista aluetta jäätikön väistyessä, ja tämän jälkeen tavallisesti saarina, jolloin rantavoimat kuten aallot ovat huuhtoneet mäkien lailta ja rinteiltä irtaimen aineksen, kun taas niiden väliset laaksot ovat olleet merenpohjaa, johon liete ja hiekka ovat kerääntyneet. Siksi Etelä-Suomessa on viljelty perinteisesti laaksoissa, mutta Vaara-Suomessa vaaroilla. Vaara-Suomen viljely on ollut perinteisesti kaskiviljelyä, mutta nykyisin perinne on lähes lakannut.
Lapissa puurajan yläpuolelle ulottuvia paljaslakisia maastonkohoumia kutsutaan tuntureiksi ja sitä matalampia, metsän peittämiä kohoumia taas vaaroiksi. Esimerkiksi Rovaniemen seudulla tunnetuimpia vaaroja ovat Ounasvaara, Korkalovaara, Syväsenvaara, Pöyliövaara ja Häkinvaara.
Etymologia.
Sana "vaara" (maaston kohouman merkityksessä) kuuluu vanhastaan suomen kielen itäisiin murteisiin, ja sitä muistuttaa läheisesti karjalan kielen sana "voara". Sana on sukua, joskaan ei välitöntä, (länsi)suomalaiselle sanalle "vuori". "Vaara" on ilmeisesti lainaa saamelaiskielistä siinä, missä "vuori" on suomessa omaperäinen. Molemmat sanat kuitenkin pohjautuvat samaan kantasanaan, joka on omaperäinen suomensukuisissa kielissä.
Kharon (kuu)

Kharon on kääpiöplaneetta Pluton kuu. Sitä voidaan toisaalta pitää kaksoiskääpiöplaneettana Pluton kanssa. Kharon tunnetaan myös nimellä (134340) Pluto I. Kharonin löysi tähtitieteilijä James Christy 22. kesäkuuta 1978 tutkiessaan muutamaa kuukautta aiemmin otettuja valokuvia Plutosta ja huomatessaan pienen pullistuman ilmestyvän siihen säännöllisesti. Myöhemmin pullistuma vahvistettiin 29. huhtikuuta 1965 otetuista kuvista erilliseksi taivaankappaleeksi. Kharonin pinnalla arvellaan olevan jäätynyttä vettä. Aluksi Kharonille annettiin tilapäinen nimi 1978 P 1.
Kuu sai nimensä kreikkalaisen mytologian hahmon mukaan: Kharon oli tuonelan jumalan Haadeen lautturi. Haades puolestaan tunnettiin myöhemmin roomalaisessa mytologiassa nimellä Pluto. Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni (IAU) vahvisti nimen vuonna 1985.
Vuorovesivoimat pitävät Pluton ja Kharonin aina sama puoli toisiinsa kääntyneinä. Kharon kiertää Pluton samassa ajassa kuin tämä kierähtää akselinsa ympäri eli 6,387 vuorokaudessa (6 vrk 9 h 18 min). Kharonin halkaisija 1 192 km on runsas puolet (53 prosenttia) Pluton halkaisijasta. Kharonin massa on seitsemäsosa Pluton massasta ja pinta-ala on 4 400 000 km². Toisin kuin Pluto, joka on jäätyneen metaanin peittämä, Kharon näyttäisi olevan vesijään peitossa.
Vuonna 2005 löydetyt kiertolaiset Nix ja Hydra ovat myös Pluton kuita. Tämä pätee myös vuonna 2011 löydettyyn Kerberosiin (aikaisemmin: S/2011 (134340) 1), joka kiertää Nixin ja Hydran välillä, sekä vuonna 2012 löytyneeseen Styxiin (aikaisemmin: S/2012 (134340) 1) jonka kiertorata on lähimpäna Kharonia ja Plutoa.
Kesällä 2005 sattuneen tähdenpeiton aikana tehdyistä havainnoista ESOssa on mitattu Kharonin säteeksi 604 km ja tiheydeksi 1,71 g/cm3. Lisäksi voitiin päätellä, että Kharonilla ei ole kaasukehää, tai että sen paine voi olla korkeintaan miljoonasosan Maan ilmakehän paineesta.
Hajautettu tieto

Hajautettu tieto on taloustieteissä käytettävä käsite, jonka mukaan yhdelläkään markkinoilla toimivalla henkilöllä ei ole täydellistä tietoa, vaan tieto on hajautettu kaikille markkinoilla toimijoille. Kaikilla on ainoastaan epätäydellistä tietoa, mutta myös yksi erittäin hyvä indikaattori muiden ihmisten tiedosta ja aikeista: hinta.
Hinta sekä kertoo tietoa henkilölle että antaa henkilölle mahdollisuuden jakaa omaa tietoaan vaikuttamalla hintaan ostamalla, myymällä tai pidättäytymällä tekemästä mitään. Tieto on yleensä luonteeltaan hiljaista tietoa. Usein tiedon vastaanottaminen muilta henkilöiltä tai tiedon jakaminen heille ei tapahdu kovin tiedostavalla tasolla. 
Hintasignaalit ovat yksi ratkaisu taloudellisten resurssien laskentaongelmaan. Tällainen näkemys on suosittu itävaltalaisella koulukunnalla ja eritoten Friedrich Hayekilla.
Lämpökamera

Lämpökamera on laite, joka muodostaa kuvan esineen tai olennon pintalämpötilasta sen lähettämän infrapunasäteilyn perusteella samaan tapaan kuin tavallinen kamera muodostaa kuvan näkyvän valon perusteella. 
Lämpökuvasta voidaan määrittää kohteen pintalämpötila asteina, jos pinnan emissioarvo tunnetaan, sillä kappaleen lähettämä infrapunasäteily riippuu sen pintalämpötilasta. Koska eri materiaalit emittoivat lämpösäteilyä eri tavoin, lämpökameran kuvaan vaikuttaa lämpötilan lisäksi se, mitä ainetta kohteen pinta on. 
Lämpökameralla ei voi mitata kaasujen lähettämää lämpösäteilyä. Lämpökamerat eivät mittaa ilman lämpötilaa vaan ainoastaan kiinteiden aineiden lähettämää lämpösäteilyä.
Lämpökameroita käytetään muun muassa ihmisten jäljittämiseen, rakennusten lämpöeristyksen tarkastamiseen, pelastuslaitosten savusukellus- ja sammutustehtäviin, panssarivaunuissa helpottamassa vihollisten löytämistä kasvillisuuden seasta ja teollisuuden prosessien ja koneiden huollon tarpeen seuraamiseen.
Lämpökamerat voidaan jakaa säteilyn ilmaisimen perusteella useisiin luokkiin, joiden pääluokat ovat ne, joissa infrapunailmaisinta jäähdytetään esimerkiksi nestemäisellä typellä, sekä ne, joissa ilmaisinta ei jäähdytetä. Edelliset ovat tyypiltään "BST-ilmaisimia" ja jälkimmäiset "mikrobolometri-ilmaisimia".
Hanami

Hanami (, ”kukkien katseleminen”) kuuluu Japanin merkittävimpiin vuotuisiin kansanjuhliin. Hanami ajoittuu kirsikkapuiden kukintaan, joten sen ajankohta vaihtelee sekä vuoden sääolojen että paikan mukaan. Pääsaarten eteläosissa keskimääräinen kukinta-aika on maaliskuun viimeisinä päivinä. Tokiossa sanotaan hanamin olevan parhaimmillaan maaliskuun viimeisenä päivänä. Hokkaidōn saarelle hanamin huippu saapuu viimeiseksi, toukokuun alussa. Kullakin paikalla täysi kukinta ("mankai") kestää yleensä vain muutaman päivän.
Hanamin keskeinen sisältö on kirsikkapuun kukkien katseleminen. Hanamin tarkkaa ajankohtaa kullakin paikkakunnalla ennakoidaan television sääennusteiden kaltaisissa kukintatiedotuksissa, joissa seurataan kukintarintaman vähittäistä etenemistä etelästä pohjoiseen. Kukinnan ollessa huipussaan japanilaiset kokoontuvat yleisesti kirsikkapuiden alle syömään, juomaan sakea ja viettämään aikaa yhdessä.
Hanami-eväsretket näkyvät myös japanilaisilla työpaikoilla. On hyvin tyypillistä lähettää työpaikan nuorin tai nuorimpia työntekijöitä varaamaan piknikpaikka vanhemmalle väelle päiväksi. Puku päällä puistossa istuva nuori salaryman on Yoyogi-kōen-puistossa tyypillinen näky maalis-huhtikuussa. Kun ilta pimenee, vanhemmat työntekijät saapuvat paikalle ja juhlat käynnistyvät.
Hienoimpina pidetyt kirsikkapuiden katselupaikat ovat Japanissa laajalti tunnettuja. Yleisimpiä ovat temppelit, joiden puutarhoissa voi olla jopa tuhansia kukkivia kirsikkapuita. Myös monissa yleisissä puistoissa ja joillakin hautausmailla on laajoja kirsikkapuistikoita.
Keväisen hanamin tapaan vietetään syksyllä värikkäiden lehtien ruskajuhlaa ("kōyō" tai "momijigari"), mutta sen juhlinta ei ole yhtä laajamittaista kuin hanamin. 
Japanilainen kirjailija Motojirō Kajii kirjoittaa novellissaan "Sakura no ki no shita ni wa" (1928, 'Kirsikkapuiden alla'), että jokaisen kirsikkapuun alle on haudattu ihminen, ruumis, josta puu saa ravintonsa:
I, Robot (elokuva)

I, Robot on Isaac Asimovin "Robotit"-kirjakokoelman maailmaa ja henkilöitä mukaileva tieteiselokuva, joka on kuvattu Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa, mutta sijoittuu Chicagoon. Elokuva käsittelee robotiikan eettisyyttä sekä ihmisen ja tietokoneen eroa. Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa 16. heinäkuuta 2004.
Juoni.
Elokuva sijoittuu vuoteen 2035, jolloin robotit ovat ihmisten apulaisia ja työntekijöitä. Elokuvan päähenkilö Del Spooner (Will Smith) on Chicagon murharyhmän rikosetsivä, joka kokemansa auto-onnettomuuden seurauksena kammoaa robotteja. Hän alkaa ratkoa ystävänsä, robotiikan erikoislaitoksen U.S.R:n tiedemiehen tohtori Alfred Lanningin murhaa. Spooner epäilee Lanningin uusinta projektia, robotti Sonnya murhasta. U.S.R:n robotteja ohjaavat robotiikan kolme pääsääntöä, jotka estävät robottia vahingoittamasta ihmistä. Tohtori Lanning on kuitenkin muokannut Sonnya siten että se voi itse päättää noudattaako sääntöjä vai ei, jonka takia Sonnysta tuli inhimillinen.
Celsius

Celsius viittaa seuraaviin
Sukunimi.
Celsius on ollut seuraavien ruotsalaisten ja suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Kvestori

Kvestori () oli antiikin roomalainen virkamies. Kvestorit valittiin äänestämällä. Vuoden 420 eaa. tienoilla kvestoreita oli neljä, myöhemmin heidän määräänsä lisättiin kymmeneen. Vuonna 81 eaa. kvestoreita oli jo 20. Jotkut kvestorit toimivat Rooman kaupungissa virkamiehinä ja toiset provinsseissa kuvernöörien apulaisina.
Kvestoriksi haluavan patriisin täytyi olla 28-vuotias, plebeijin taas 30-vuotias. Valitseminen kvestoriksi teki henkilöstä automaattisesti senaatin jäsenen.
Kvestori oli ensimmäinen askel roomalaisella virkamiesuralla, jota kutsuttiin nimellä cursus honorum.
Nykymerkitys.
Euroopan unioni.
Euroopan parlamentissa kvestorit ovat puhemiehistön neuvoa-antavia jäseniä. Heidän vastuullaan on Euroopan parlamentin jäseniä koskevia hallinnollisia ja taloudellisia asioita.
Oppilaitokset.
Latinankielen sanasta quaestor johdettu taloushallinnon virkanimike. Kvestori toimii kvestuurin osastopäällikkönä ja vastaa muun muassa taloussuunnittelusta ja tilinpäätöksistä. Virkaan vaaditaan ylempi korkeakoulututkinto.
Kvestorin virkanimike on käytössä pääasiassa Helsingin yliopistossa.
Ositus

Ositus on kokoelma joukon erillisiä epätyhjiä osajoukkoja, jotka yhdessä sisältävät kaikki joukon alkiot.
Täsmällinen määritelmä: Olkoon formula_1 epätyhjä joukko. formula_2 on formula_1:n "äärellinen ositus", jos formula_4 kaikilla formula_5 ja
formula_6.
formula_7 on formula_1:n "ääretön ositus", jos formula_4 kaikilla formula_10 ja
formula_11.
Numero

Numerot (latinan sanasta "numerus" ’lukumäärä, joukko’) ovat merkkejä, joita voidaan käyttää joko lukujen tai numerosarjojen ilmaisemiseen. Jos numeroita käytetään yhdessä muiden merkkien, kuten kirjaimien, kanssa, on tuloksena merkkijono.
Länsimaissa käytetään yleisesti arabialaisia numeroita kymmenkantaisessa lukujärjestelmässä. Tässä järjestelmässä numerot ovat 0, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9. Nämä numerot muodostavat lukuja paikkamerkintäperiaatteen mukaisesti niin, että luvun arvo riippuu siinä käytettävien numeromerkkien arvoista ja niiden keskinäisestä järjestyksestä.
Sanaa numero käytetään yhdeksää suuremmistakin luvuista silloin, kun ne eivät niinkään ilmaise lukumäärää, vaan ovat jollekin asialle käytettyjä tunnuksia. Esimerkkejä tällaisesta numero-sanan käytöstä ovat muun muassa lottonumerot, osoitenumerot, sivunumero, pelinumero, luottokortin numero ja julkisen liikenteen linjojen numerot.
Historia.
Ennen numeroiden keksimistä kivikautiset ihmiset esittivät lukumääriä usein viivoilla eli tukkimiehen kirjanpidolla, jossa luvun suuruutta kuvasi viivojen lukumäärä. Tällä tavalla ei pystytty esittämään kovinkaan suuria lukuja.
Varhaisissa korkeakulttuureissa otettiin käyttöön uusia tapoja esittää lukuja. Moni näistä tavoista oli vain tukkimiehen kirjanpidon laajennus, jossa suurille luvuille keksittiin uusia symboleita. Numeromerkkejä kuitenkin edelleen vain toistettiin niin monta kertaa kuin niiden esittämät arvot esiintyivät luvussa. Jos esimerkiksi lukua 100 esitti tietty merkki, lukua 300 esitti sama merkki kolme kertaa.
Kun keksittiin paikkamerkintäjärjestelmä, pystyttiin suuriakin lukuja kuvaamaan pienellä määrällä numeroita, eikä suurille luvuille enää tarvinnut keksiä uusia numeroita. Paikkamerkintä keksittiin itsenäisesti muun muassa Babyloniassa, Kiinassa ja Mesoamerikassa. Intialaiset matemaatikot olivat keksineet kymmenjärjestelmän 600-lukuun mennessä, ja arabit toivat nämä numerot Eurooppaan. Tässä järjestelmässä oli mukana myös uusi nollaa esittävä numero.
Puolitushaku

Puolitushaku eli binäärihaku () on tietojenkäsittelytieteessä tehokas ja yleisesti käytetty hakualgoritmi tiedon etsimiseen järjestetystä taulukosta.
Puolitushaun ideana on etsiä etsittävää alkiota taulukon keskeltä, ja mikäli alkiota ei löytynyt, voidaan alkion etsimistä jatkaa alkuperäisen taulukon alku- tai loppupään puolivälistä riippuen siitä onko haettava arvo pienempi vai suurempi kuin taulukon keskellä oleva alkio. Koska jokainen hakuaskel puolittaa taulukon josta alkiota haetaan, on algoritmin asymptoottinen suoritusaika formula_1, missä formula_2 on alkioiden lukumäärä. Voidaan osoittaa, että tätä asymptoottisesti nopeampaa vertailuihin perustuvaa algoritmia etsiä alkio taulukosta ei ole.
Seuraava puolitushaun pseudokoodi palauttaa indeksin, josta haettava alkio löytyy:
 Puolitushaku(taulu, haettava, vasen, oikea)
 while vasen &lt;= oikea
 keski = (vasen+oikea)/2
 if taulu[keski] == haettava
 return keski
 if haettava &lt; taulu[keski]
 oikea = keski-1
 else 
 vasen = keski+1
 return null
Koska yllä oleva algoritmi ei käytä rekursiota, on tilavaativuus yllä olevassa toteutuksessa formula_3 eli algoritmi vaatii vain vakiomäärän muistia.
Käytännössä moni ohjelmoija tekee virheen kirjoittaessaan codice_1, sillä useimmissa ohjelmointikielissä kokonaislukuarvo codice_2 voi pyörähtää tällöin ympäri. Oikea ratkaisu on kirjoittaa esimerkiksi codice_3.
Vapaala

Vapaala (), alkuperäiseltä nimeltään "Friherrs", on 1930-luvulla alkunsa saanut pientaloalue ja 1970-luvulta myös kaupunginosa Länsi-Vantaalla. Vapaalan pientaloalue sijaitsee Vihdintien itäpuolella Variston ja Myyrmäen ja Rajatorpan kerrostaloalueen rajaamalla alueella. Vapaalan kaupunginosaan kuuluu myös 1960- ja 1970-luvuilla rakennettu Rajatorpan, ruotsiksi Råtorp, kerrostaloalue.
Historia.
Vapaala on yksi Vantaan vanhimmista omakotitaloalueista, ja sen historia juontaa juurensa 1930-luvun loppupuolelle aikaan, jolloin alue kuului silloiseen Helsingin maalaiskuntaan ja jolloin alueelle syntyi pääasiassa helsinkiläisen keskiluokan rakennuttama asuin- ja huvila-alue kauas silloisen kaupungin vaikutuspiiristä. Ensimmäiset asukkaat muuttivat alueelle vuoden 1936 paikkeilla, ja alue sai nopeasti huvilakaupunginosamaisia piirteitä omien kauppojen ja v. 1938 perustetun VPK:n myötä. Friherrsin asukasluvun kasvaessa ja lapsiperheiden myötä heräsi myös ajatus omasta koulusta, mutta sotavuodet viivästyttivät kehitystä ja nykyisenä Rajatorpan kouluna (alakoulu) tunnettu Ilpolan koulu avasi ovensa vasta lokakuussa 1948. Suomalaisen nimensä Vapaala sai 1960-luvulla.
Rajatorpan kerrostalot ovat valmistuneet Helsingin Saton kanssa tehdyn aluerakentamissopimuksen (1967) pohjalta vuosina 1968–1974.
Nykypäivä.
Nykypäivän Vapaala on yleisilmeeltään hyvin samankaltainen kuin vanha huvila-alue on ollut, talokanta on tosin uusiutunut ja suuremmat huvilatontit on lohkottu ja rakennettu tiiviimmiksi, mutta vanha Frisun mäen rinteille syntynyt yhteisö eroaa edukseen pelloille rakennetuista omakotitaloaluekeskittymistä. Vapaalaan on kaavoitteilla myös uusia omakotitontteja Vapaalantien, Ilpolantien (ent. Vanhan Hämeenkyläntien) ja Kierretien varsille (2012).
Vapaalan kaupunginosa kuuluu Myyrmäen suuralueeseen. Vapaala on kävelyetäisyyden päässä Myyrmäen palveluista, kuten terveysasemasta, kauppakeskus Myyrmannista, kirjastosta, urheilutalosta, urheilupuistosta sekä Petikon vapaa-ajan- ja sisustusliikkeistä. Rajatorpan ostoskeskus valmistui aikoinaan kahdessa vaiheessa vuosina 1971 ja 1974.
Apollo 5

Apollo 5 oli Apollo-avaruusohjelman miehittämätön testilento. Kyseessä oli kuumoduulin ensimmäinen lento.
Alun perin lento oli suunniteltu tapahtuvaksi huhtikuussa 1967, mutta kuumoduulia ei saatu valmiiksi ajoissa. Apollo 5 laukaistiin 22. tammikuuta 1968 kello 22:48,09 UTC Kennedy Space Centeristä Maan kiertoradalle.
Kiertoradalla muiden muassa testattiin moduulin kuuhunlaskeutumismoottoria, joka oli ensimmäinen säädettävä rakettimoottori avaruudessa. Lennon lopuksi simuloitiin laskeutumisen keskeytystä irrottamalla kuumoduulin laskeutumis- ja nousuosa toisistaan.
11 tunnin 10 minuutin testien jälkeen kuumoduulin vaiheet jätettiin kiertämään Maata ja ne tipahtivat muutama sata kilometriä lounaaseen Guamista Tyyneen valtamereen 24. tammikuuta ja 12. helmikuuta 1969.
Laukaisu tapahtui Saturn IB -kantoraketilla, joka oli pienempi kuin Saturn V, mutta riittävä viedäkseen Apollon Maan kiertoradalle. Tätä Saturn IB:tä oli alun perin tarkoitus käyttää epäonnistuneella Apollo 1 -lennolla, joka päättyi miehistön kuolemaan tulipalossa harjoituksen yhteydessä.
Aliryhmä

Ryhmän formula_1 alkioiden ei-tyhjä osajoukko formula_2 muodostaa aliryhmän, mikäli
Aliryhmärelaatiota merkitään tavallisesti formula_7
Aliryhmän käsite voidaan määritellä myös yhtäpitävästi seuraavalla tavalla. Olkoon formula_2 ryhmän formula_1 alkioiden osajoukko. Tällöin joukko formula_2 on ryhmän formula_1 aliryhmä, mikäli
Toisin sanoen aliryhmä on itsessään ryhmä alkuperäisen ryhmäoperaation rajoittuman suhteen. Ryhmäteoriaa käsittelevässä kirjallisuudessa käytetään molempia määritelmiä.
Joukot formula_17 ja formula_18 ovat aina ryhmän formula_18 aliryhmiä. Aliryhmää formula_17 kutsutaan triviaaliksi aliryhmäksi. Mikäli formula_21 ja formula_22, niin aliryhmää formula_2 sanotan aidoksi ja merkitään formula_24
Ominaisuuksia.
Olkoon seuraavassa formula_25 formula_26 ja formula_27
formula_38 jos ja vain jos formula_39 tai formula_40
formula_44
formula_48 ja sitä kutsutaan joukon formula_47 generoimaksi aliryhmäksi.
Apollo 6

Apollo 6 oli viimeinen miehittämätön lento Apollo-avaruusohjelmassa. Se oli viimeinen Saturn V -kantoraketin testilento ennen sillä tehtyä miehitettyä Apollo 8 -lentoa.
Laukaisu tapahtui 4. huhtikuuta 1968 kello 12:00,01 UTC Kennedy Space Centerin laukaisualustalta. 
Lento ei ollut ongelmaton. Kaksi minuuttia lähdön jälkeen raketti värähteli hyppykepin tapaan noin 30 sekuntia. Kaksi moottoria viidestä vioittui ja lennon rata oli suunnitelmista hieman poikkeava. Apollo 6 laskeutui mereen kello 21:57,21 UTC 9 tunnin, 57 minuutin ja 20 sekunnin lennon jälkeen.
EDonkey2000

eDonkey2000 on palvelinpohjainen vertaisverkko. Asiakasohjelmalla on lista palvelimista, joihin se yrittää ottaa yhteyttä yksitellen. Kun sopiva palvelin on löytynyt, asiakasohjelmalla voidaan suorittaa hakuja jaossa olevista tiedostoista ja siirtää niitä omalle koneelle.
Overnet on eDonkeystä edelleen kehitetty ilman palvelimia toimiva vertaisverkko. Siinä jokainen tietokone on yhteydessä muutamaan muuhun tietokoneeseen. Jotkut koneista toimivat verkon 'solmukohtina' ja pitävät yllä normaalia isompaa tiedostolistaa hakutoimintojen nopeuttamiseksi.
eDonkey2000:n uusimmat versiot osaavat käyttää molempia vertaisverkkoja yhtä aikaa tai erikseen eikä Overnet-ohjelmaa enää kehitetä erikseen. eDonkey2000 myös varoittaa, jos ladattavan tiedoston nimi vaihtelee suuresti eri käyttäjien välillä. Tällöin ko. tiedoston sisältö on todennäköisesti aivan jotain muuta kuin mitä nimestä voisi päätellä.
Vaihtoehtoinen tapa tiedostojen etsimiselle on etsiä sivusto, jolla on listattu ed2k-linkkejä. Esimerkiksi "ed2k://|file|readme.txt|88|e2d984359c3b368ded6e0a9b5d746ed2|". Linkit muodostuvat:
eDonkey- ja Overnet-vertaisverkot soveltuvat parhaiten 10-200 Mt kokoisten tiedostojen siirtoon. Aivan pienien tiedostojen siirto kestää kauemmin kuin FTP:llä ja suurten tiedostojen siirtoa haittaa puolestaan hyvinkin paljon vaihteleva latausnopeus. eDonkey-verkolla arvioidaan olevan noin 4 miljoonaa yhtäaikaista käyttäjää, tosin tarkkaa arviota on vaikea saada koska osa ed2k-palvelimista on anti-P2P-yhtiöiden ylläpitämiä, jotka usein valehtelevat käyttäjämääränsä todellista suuremmaksi saadakseen enemmän käyttäjiä.
Syyskuun 11. 2006 "MetaMachine", eDonkey-asiakasohjelman ja koko ed2k-verkon kehittäjäyhtiö, ilmoitti maksavansa tekijänoikeusjärjestöille 30 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria välttyäkseen oikeudenkäynneiltä. eDonkey.com ilmoittaa enää sivuillaan että verkko on suljettu (vaikka Metamachine ei sitä voi sulkea koska se ei ylläpidä ed2k-palvelimia) ja että tekijänoikeuksien loukkaaminen on rangaistava rikos.
Kirjain

Kirjain on äänteisiin perustuvassa kirjoitusjärjestelmässä käytettävä merkki, joka edustaa, pyrkii edustamaan tai on joskus edustanut jotain puhutun kielen foneemia. Samaan kirjoitusjärjestelmään kuuluvat kirjaimet muodostavat monikielisen kirjaimiston tai kielikohtaisen aakkoston.
Kirjaimella voi olla useita kielen oikeinkirjoituksen velvoittamia muotoja, kuten latinalaisessa kirjaimistossa käytettävät pienaakkoset ja suuraakkoset, jotka erilaisesta ulkomuodosta huolimatta edustavat pareittain samaa äännettä. Esimerkiksi tietokoneiden merkistöissä saman kirjaimen suuraakkosellinen ja pienaakkosellinen versio ovat kuitenkin kaksi eri merkkiä. Merkillä voi vuorostaan olla useita glyyfejä eli esitysmuotoja, jotka eivät kuitenkaan muuta sen merkitystä.
Yleisin kirjain suomen kielessä on "a".
AS-201

AS-201 (tai SA-201 – "Apollo-Saturn 201") oli Apollo-avaruusohjelman ensimmäinen Saturn IB -kantoraketin lento ja ensimmäinen komento- ja huoltomoduulin lento.
Raketin ensimmäinen osa saapui Kennedyn avaruuskeskukseen 14. elokuuta 1965, mutta useat tekniset ongelmat viivyttivät laukaisua.
Niinpä ensimmäinen laukaisuyritys tehtiin vasta 25. helmikuuta 1966. Kuitenkin paine yhdessä polttoainetankeista laski alle sallitun rajan ja tietokone pysäytti lähtölaskennan vain neljä sekuntia ennen laukaisua. Vika oli helposti korjattavissa, mutta sitä ei arveltu pystyttävän tekemään laukaisuikkunan sisällä.
Lento.
Laukaisu tapahtui 26. helmikuuta 1966 kello 16.12.01 UTC. Ensimmäinen vaihe toimi täydellisesti nostaen raketin 57 km:n korkeuteen, jonka jälkeen S-IVB jatkoi ja nosti aluksen 425 kilometriin. Komentomoduuli irtosi ja jatkoi 488 kilometrin korkeuteen. 
Sen jälkeen komentomoduuli sytytti oman rakettinsa, joka käänsi sen kohti Maata. Ensimmäinen raketin poltto kesti 184 sekuntia, sitten 10 sekuntia myöhemmin 10 sekuntia. Se osoitti, että uudelleenkäynnistys avaruudessa oli mahdollista, välttämätön osa miehitettyä Kuulentoa varten.
Komentomoduuli laskeutui veteen kello 16.49.21 UTC – 37 minuuttia ja 19,7 sekuntia laukaisun jälkeen.
Thomas Reid

Thomas Reid (26. huhtikuuta 1710 Strachan, Kincardineshire – 7. lokakuuta 1796 Glasgow) oli skotlantilainen valistusfilosofi. Häntä pidettiin pitkälle 1800-luvulle aikalaistaan David Humea tärkeämpänä ajattelijana.
Thomas Reid oli sitä mieltä, että arkijärki ("common sense") on, tai ainakin sen tulisi olla kaiken tieteen perusta. Hänen ontologinen kantansa oli suora realismi. Reid arvosteli David Humea ja ajatteli, että jos filosofian johtopäätökset ovat liian omituisia, on niiden taustalla olevassa järkeilyssä oltava silloin jotain vialla. 
Omana aikanaan Reidiä pidettiin suurimpana brittiläisenä filosofina. Hänen opetustensa maine kärsi Immanuel Kantin ja John Stuart Millin hyökättyä skottilaista ”common sense - koulukuntaa” kohtaan, mutta Reidin filosofiaa joka tapauksessa opetettiin useimmissa Yhdysvaltain yliopistoissa 1800-luvulla. G. E. Moore nosti hänen ajattelutapojaan uudelleen esille arvostellessaan hegeliläisyyttä, ja myös nykyfilosofit kuten William Alston ja Alvin Plantinga ovat käsitelleet hänen ajatuksiaan.
G. E. Moore

George Edward Moore, usein G. E. Moore (4. marraskuuta 1873 – 24. lokakuuta 1958), oli aikansa tunnetuimpia englantilaisia filosofeja. Häntä pidetään usein yhdessä Bertrand Russellin, Ludwig Wittgensteinin ja Gottlob Fregen kanssa yhtenä analyyttisen filosofian historian merkittävimmistä hahmoista.
Moore tunnetaan parhaiten tietoteoriassa arkijärjen eli common sense -ajattelun puolustamisesta ja eettisen intuitionismin kehittämisestä, sekä kyvystään esittää ajatuksensa selkeästi ja jäsennellysti.
Mooren kuuluisimmat kirjoitukset ovat "The Refutation of Idealism", "A Defence of Common Sense" ja "A Proof of the External World", jotka löytyvät kokoelmasta "Philosophical Papers". Kaksi jälkimmäistä sisältyvät suomennosvalikoimaan "Etiikan peruskysymyksistä".
Moraalioppi ja naturalistinen virhepäätelmä.
Filosofiassa tunnetaan argumentti nimeltä naturalistinen virhepäätelmä, jonka avulla Moore pyrki osoittamaan eettisen naturalismin virheet. Mistä tahansa hyväksi väitetystä luonnollisesta asiasta voidaan Mooren mukaan kysyä, onko se hyvää. Esimerkkinä on käytetty kuviteltuja tilanteita, joissa aistinautinto, joka on sillä hetkellä hyvää, mutta johtaakin huonoon tulevaisuuteen (teollisuus, autot, saastuttaminen → ilmaston liian nopea lämpeneminen ja napajäätiköiden sulaminen). Moore esittelee naturalistisen virhepäätelmänsä kirjassaan Principia Ethica.
”Hyvä on hyvää, siinä kaikki!” – G. E. Moore
Saturn IB

Saturn IB oli kehitysversio Saturn I -kantoraketista. Saturn IB:tä käytettiin Apollo-avaruusohjelmassa sen avaruusaluksen kantorakettina, Skylab-lennoilla ja Apollo–Sojuz-testiohjelmassa.
CMYK

CMYK on yksi kuvatiedostoissa ja painotuotteissa käytettävistä väritiloista. Lyhenne CMYK tulee englannin sanoista Cyan (syaani), Magenta (magenta), Yellow (keltainen) ja Key (avainväri eli musta). Väriavaruus tarkoittaa niitä värejä, joita käytetään sekä valokuvia että piirustuksia tallennettaessa, esitettäessä, tulostettaessa ja painettaessa.
Kun kuva tallennetaan kuvankäsittelyohjelmassa CMYK-väritilassa, jokaiseen kuvatiedoston pikseliin tallentuu neljän värin voimakkuustiedot - syaanin (kirkas vihertävänsininen), magentan (sinertävä punainen), keltaisen ja mustan värin voimakkuus. 
CMYK on subtraktiivinen väriavaruus: esimerkiksi paperipinnalle painetut CMYKin osavärit estävät osaa valosta heijastumasta silmään, ja silmä havaitsee valoon jäljelle jääneen värin. Silmä näkee väripinnan sitä tummempana mitä enemmän väriä on käytetty. 
Kuvia tallennetaan CMYK-muodossa yleensä vain tulosteissa ja painotuotteissa käyttämistä varten, koska CMYK-väriavaruus ei sovellu esimerkiksi kuvien näyttämiseen tietokoneen näytöllä. Tietokoneiden näytöt käyttävät yleensä kolmiväristä RGB-värimallia. CMYK on yleisistä väriavaruuksista suppein, eli sillä voidaan muodostaa vähiten erilaisia värejä. Laajin on puolestaan LAB, jota käytetään laajuutensa vuoksi usein välitilana muunnoksissa eri väriavaruuksien välillä.
CMYK-avaruuden perusvärit on valittu kuvien paperille painamiseen soveltuviksi. Tätä väriavaruutta käytetäänkin pääasiassa painotuotteissa, jolloin puhutaan neliväripainosta.
Kukin neljästä osaväristä painetaan paperille erikseen. Värien voimakkuutta säädetään muodostamalla väreistä tiheässä olevia rasteripisteitä, jotka peittävät vain osan painettavasta paperipinnasta. Rasteroinnin avulla neljällä perusvärillä saadaan aikaan periaatteessa miljoonia erilaisia värisävyjä. Käytännössä paperille painettuina ihmissilmälle erottuvien erilaisten sävyjen määrä on enintään joitakin tuhansia.
Yleensä neliväripainossa valokuvat painetaan rasteroituina ja tekstit kompaktilla eli sadan prosentin väripinnalla. Teoriassa musta voidaan muodostaa käyttämällä sata prosenttia syaania, magentaa ja keltaista. Jotta väriaineet toimisivat käytännössä, joudutaan niiden puhtaudesta tinkimään. Kun yksi tai useampi väriaineista ei ole sataprosenttisen puhdas, osa valosta heijastuu imeytymisen sijasta. Tämän takia kolmivärinen musta on yleensä samean ruskea. Musta painetaan kuitenkin erillisellä mustalla osavärillä, jolloin painotulos on parempi. 
Tyypillisin neliväripainon laatuongelma on kohdistusvirhe. Tällöin neljä osaväriä eivät painoprosessissa osu täsmälleen samaan kohtaan paperia, ja painotuloksesta tulee suttuinen ja "liikahtaneen" näköinen.
Kasvirasva

Kasvirasva on öljykasveista, kuten oliiveista, kaakaopavuista, kookospähkinöistä tai rasvaisista siemenistä puristettua tai teollisesti uutettua rasvaa. 
Suurin osa kasvirasvoista on kasviöljyjä eli ne ovat nestemäisiä huoneenlämmössä tai ainakin yli 24:n Celsius-asteen lämpötilassa Tällaisia ovat esimerkiksi palmu-, soija-, rypsi-, auringonkukka- ja kookosöljy. 
Muita luontaisia kasvirasvoja kutsutaan voiksi. Tällaisia ovat kaakaovoi ja karitevoi, jotka muuttuvat nestemäisiksi vasta noin 35 asteessa.
Kasvirasvoja käytetään muun muassa elintarvikkeiden ja polttoaineiden valmistukseen. 
Kasvirasvan kovettaminen.
Osittain kovetetut kasvirasvat ovat olleet terveydelle haitallisten teollisten transrasvojen suurin lähde. Kasvirasvoja kovetetaan osittain, jotta ne olisivat huoneenlämmössä kiinteitä tai puolikiinteitä. Ne sopivat tällöin levitteeksi sekä myös monipuolisemmin elintarvikkeiden valmistukseen. Osittain kovetettujen kasvirasvojen käyttö yleistyi räjähdysmäisesti 1950-198-luvuilla suureksi osaksi sen vuoksi, että viranomaiset alkoivat suositella tyydyttynyttä rasvaa sisältävien rasvojen kuten voin ja silavan korvaamista terveelliseksi väitetyillä rasvoilla. 
Yhdysvaltojen ruoka- ja lääkevirasto poisti osittain kovetetut kasvirasvat yleisesti turvallisina pidettyjen ruoka-aineiden luettelosta vuonna 2015.
Jos elintarvikkeen sisältämä kasvirasva on kovetettua, siitä pitää mainita erikseen elintarvikeselosteessa.
Saanti.
Kasvirasvojen saanti on lisääntynyt Yhdysvalloissa 1970-luvun lopulta alkaen johtuen pikaruokaloiden yleistymisestä. Ruoka valmistetaan niissä usein kasviöljyssä uppopaistamalla. 
Ravintosisältö.
Kasvirasvat koostuvat eri suhteissa rasvahapoista, jotka ovat joko kertatyydyttämättömiä, jolloin niillä on yksi kemiallinen kaksoissidos, monityydyttämättömiä, jolloin niillä on useita kaksoissidoksia tai tyydyttyneitä eli yksinkertaisista sidoksista koostuvia. Rypsiöljy sisältää vain 6 prosenttia tyydyttyneitä rasvahappoja, kun taas kookosöljyssä niiden osuus on kokonaiset 90 prosenttia.
Terveysvaikutukset.
Rasvaisilla siemenillä on luontainen taipumus kerätä siemeniinsä maaperän raskasmetalleja, kuten nikkeliä ja kadmiumia. Niitä ei pidä nauttia tämän vuoksi yli 15:tä grammaa kerralla eikä samoja siemeniä kannata syödä myöskään montaa kertaa viikossa. Nikkeliallergikkojen on lisäksi syytä keskustella lääkärin kanssa rasvaisten siementen käytöstä.
Kasvirasvan terveellisyys paistokäytössä riippuu sen savuamispisteestä ja hapettumisherkkyydestä. Esimerkiksi kasviöljyjen usein sisältämät monityydyttymättömät rasvahapot muodostavat kuumennettaessa helposti terveydelle haitallisia hajoamistuotteita kuten syöpäriskiä lisääviä peroksideja ja aldehydejä. Esimerkiksi auringonkukkaöljy soveltuu huonosti uppopaistamiseen, koska se sisältää paljon monityydyttymättömiä rasvahappoja. Sen sijaan runsaasti kertatyydyttymättömiä rasvahappoja sisältävä oliiviöljy sekä tyydyttyneitä rasvahappoja sisältävä kookosöljy soveltuvat hyvin paistamiseen, koska niillä on hyvä kuumuudenkesto.
Enneadi

Enneadilla tarkoitetaan muinaisen Egyptin jumalryhmää. Nimitys tulee kreikankielisestä sanasta, joka tarkoittaa yhdeksää. Muinaisessa Egyptissä jumalat ryhmiteltiin eri tavoin. Vanhin tunnettu ryhmittely on enneadi, joka on todennäköisesti peräisin 3. dynastian ajoilta eli noin 2650–2575 eaa. Muinaisegyptiläiset käyttivät jumalryhmästä nimeä "Pesed-jet". Jumalryhmässä saattoi nimestä huolimatta olla joko enemmän tai vähemmän kuin yhdeksän jumalaa. Jokaisella tärkeällä uskonnollisella keskuksella oli oma enneadinsa.
Tärkein ja tunnetuin enneadeista oli Heliopoliin kaupungissa (muinaisegyptinkieliseltä nimeltään Iunu) vallalla ollut jumalyhdeksikkö. Sitä johti aurigonjumala ja luojajumaa Re tai Re-Atum. Muut jäsenet olivat hänen poikansa Shu ja tyttärensä Tefnut, Shun ja Tefnutin avioliitosta syntynyt poika Geb ja tytär Nut sekä Gebin ja Nutin avioliitosta syntyneet kaksi poikaa Osiris ja Seth ja kaksi tytärtä Isis ja Neftys. Näistä Shu ja Tefnut olivat ilman ja kosteuden jumalia, Geb ja Nut puolestaan edustivat maata ja taivasta.
Ogdoadi

Ogdoadilla tarkoitetaan muinaisen Egyptin jumalryhmää. Sana tulee kreikankielisestä sanasta joka tarkoittaa kahdeksaa. Ryhmä muodostui neljästä jumalparista, joita palvottiin Hermopoliissa ja joita egyptiläiset kutsuivat nimellä "šmun" ’kahdeksan’. Nämä jumalat olivat kaaoksen alkuvoimia. Muinaisegyptiläiset käyttivät jumalryhmästä nimeä "Khemenu". Jumalryhmä oli erityisen suosittu Hermopoliin (muinaisegyptinkieliseltä nimeltään "Wenu") ympäristössä, mutta sitä palvottiin laajasti myös muualla Egyptissä.
Ogdoadiin katsottiin kuuluvan neljä sammakkopäistä ja neljä käärmepäistä jumalaa, ja heidän uskottiin hallinneen maailmankaikkeutta ennen maailman luomista. Jumalat olivat sammakkoja ja jumalattaret käärmeitä. Jumalasta ja jumalattaresta muodostetut parit edustivat kaaoksen eri puolia, jotka olivat olemassa ennen auringonjumalan syntyä. Nun ja hänen vaimonsa Naunet edustivat alkuvettä, Heh ja Hehet rajatonta avaruutta, Kuk (Kek) ja Kauket (Keket) pimeyttä sekä Amon ja Amonet salattua voimaa tai läpinäkymättömyyttä.
Hu Yaobang

Hu Yaobang (yksink. 胡耀邦, 20. marraskuuta 1915 – 15. huhtikuuta 1989) oli yksi Kiinan kansantasavallan johtohahmoista 1980-luvulla.
Hu syntyi Liuyangissa, Hunanin maakunnassa. Hän liittyi Kiinan kommunistiseen puolueeseen 1930-luvulla. Hu oli yksi nuorimmista pitkän marssiin osallistuneista kommunisteista. Kulttuurivallankumouksen aikana hänestä leivottiin tärkeä poliittinen johtaja.
Kun Deng Xiaoping sai kommunistipuolueen hiljalleen uudestaan hallintaansa, Dengin äänekäs kilpailija Hua Guofeng korvattiin Zhao Ziyangilla, joka sai hänen pääministerin salkkunsa, ja Hu sai puolueen puheenjohtajan viran. Hänestä tehtiin myös puolueen pääsihteeri 1980-luvulla, mutta 1990-luvun puoleenväliin asti Deng oli silti vaikutusvaltaisin Kiinan johtajista.
Vaikkakin Hu oli omistautunut uudistaja ja yksi Dengin tärkeimpiä kumppaneita, hänet pakotettiin vuonna 1987 eroamaan kommunistipuolueen pääsihteerin virastaan. Deng pakotti Hun eroamaan tämän osoittauduttua kyvyttömäksi hallitsemaan vuoden 1986 opiskelijamielenosoituksia.
Kaksi vuotta myöhemmin Hu Yaobang kuoli sydänkohtaukseen 15. huhtikuuta 1989. Hänen kuolemansa auttoi synnyttämään Tiananmenin aukion mielenosoitukset.