Robin Williams

Robin McLaurin Williams () oli yhdys­valtalainen Oscar-palkittu näyttelijä ja koomikko.
Williams tuli tunnetuksi suositusta televisio­sarjasta "Ystäväni avaruudesta", jota esitettiin vuosina 1978–1982. Varsinainen läpi­murto elo­kuva­näyttelijänä tapahtui elo­kuvassa "Hyvää huomenta, Vietnam" (1987), jossa hän esitti radio­juontajaa, joka viihdytti Vietnamin sodan aikaisia amerikkalaisia sotilaita radio-ohjelmallaan.
Williams tunnetaan myös arvostetuista rooleistaan elo­kuvissa "Kuolleiden runoilijoiden seura" (1989) ja "Will Hunting" (1997), josta hänet palkittiin parhaan mies­sivu­osan Oscarilla. Muita tunnettuja Williamsin elo­kuvia ovat muun muassa "Hook – Kapteeni Koukku" (1991), "Mrs. Doubtfire" (1993), "Jumanji" (1995), "Flubber" (1997), "One Hour Photo" (2002) sekä Theodore Rooseveltin rooli elo­kuvissa "Night at the Museum – yö museossa" (2006), "Night at the Museum 2" (2009), sekä "Night at the Museum – Haudan salaisuus" (2014).
Williams teki myös ääni­rooleja animaatio­elo­kuviin, joista tunnetuimmat ovat "Aladdin"-elo­kuvan "Lampun­henki" (1991) ja "Happy Feet" (2006).
Williamsista tehtiin vuonna 2018 dokumentti­elo­kuva "".
Varhainen elämä.
Robin Williams syntyi Chicagossa 1951. Hänen äitinsä Laura oli entinen malli ja hänen isänsä Robert kuului Ford Motor Companyn ylempään johtoon. Robinin nuoruus oli suhteellisen yksinäinen, ja hän leikki lähinnä itsekseen perheen suuressa kodissa. Häntä myös kiusattiin koulussa yli­painon takia. Ollessaan yksin kotona hän kulutti aikaansa leikkimällä tina­sotilailla ja katsomalla televisiosta komediasarjoja. Williams ja hänen äitinsä vitsailivat yhdessä tämän ollessa kotona, ja äiti myös sai hänet aina nauramaan. Muita viihdyttämällä Williams alkoi saada enemmän kavereita, ja hän päätti jo varhain ryhtyä koomikoksi.
Williams oli 16-vuotias, kun hänen isänsä jäi eläkkeelle ja perhe muutti Kalifornian Marinin piirikuntaan. Williams opiskeli Claremont Men’s Collegessa politiikan tutkimussta ja kävi samalla improvisointinäyttelemisen kursseja. Williams opiskeli myös College of Marinissa näyttelemistä ja sai stipendin Juilliard Schooliin.
Ura.
Stand up -koomikosta television kautta elokuviin.
Williams jätti Juilliardin kesken ja palasi 1970-luvun alussa Kaliforniaan, missä hän alkoi esittää stand up -komiikkaa. Williamsin ensimmäisiä rooleja olivat sarjassa "The Richard Pryor Show" ja seksi­komediassa "Hei me tehdään sitä..." (1977). Hänellä oli pieni rooli myös suositussa televisio­sarjassa "Onnen päivät", missä hän näytteli Mork-nimistä avaruus­olentoa. Sarjan tuottaja Garry Marshall kertoi myöhemmin, että Williams oli ainoa avaruus­olento, joka oli hakenut rooliin. Hahmon suuren suosion ansiosta sille tehtiin spin-off-sarja "Ystäväni avaruudesta". Williams onnistui tuomaan televisioon tunnus­piirteisen into­mielisen stand up -show’nsa ja osoitti sarjassa improvisaatio­kykynsä. Sarja osoittautui Williamsin elo­kuva­uran käynnistäjäksi.
Williamsin ensimmäinen merkittävä elo­kuva oli "Kippari-Kalle" (1980), jossa hän näytteli pää­hahmoa Kippari-Kallea. Seuraavissa elo­kuvissaan hän oli hillitympi kuin aikaisemmissa rooleissaan. "Garpin maailmassa" (1982) hän oli yllättävä sankari, "Seko­päissä" (1983) hiljattain erotettu johtaja, joka estää varkauden, "Neukku New Yorkissa" (1984) venäläinen sakso­fonisti ja komediassa "Paratiisiklubi" vähiten seko­päisin hahmo.
Läpimurtoelokuvat.
Williamsin ensimmäinen menestys­elo­kuva oli "Hyvää huomenta, Vietnam" (1987), missä hän näytteli epä­kunnioittavaa armeijan DJ:tä. Siitä Williams sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa. Toinen ehdokkuus tuli kaksi vuotta myöhemmin "Kuolleiden runoilijoiden seurasta" (1989), missä Williams on yksityis­koulun innoittava englannin opettaja.
Vaikka Williams tunnettiin erityisesti komedia­näyttelijänä, hän teki myös monia vakavia rooleja. Hän näytteli löyhästi Oliver Sacksin pohjautuvaa lääkäriä Malcolm Sayeria elo­kuvassa "Heräämisiä" (1990). "Fisher Kingissä" (1991) hän oli puolestaan koditon mies nimeltä Parry. Siitä hän sai kolmannen Oscar-ehdokkuutensa. Williams oli 1990-luvulla tähtenä myös monessa perhe-elo­kuvassa. Elo­kuvassa "Hook – Kapteeni Koukku" (1991) hän näytteli aikuista Peter Pania. "Aladdinissa" hän puolestaan ääni­näytteli kiihkeä lampun henkeä ja elo­kuvassa "Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä" (1993) eronnutta miestä, joka esittää lapsilleen nais­puolista lasten­hoitajaa. Williamsin seikkailullisia perhe-elo­kuvia olivat puolestaan "Jumanji" (1995) ja "Flubber – maailman mahtavin mönjä" (1997).
Williams voitti parhaan miessivuosan Oscarin elokuvasta "Will Hunting" (1997). Rooli psykiatri Sean Maguirena oli siitä harvinainen Williamsin uralla, että siinä ei käytännössä ollut komediallisia elementtejä. Seuraavia elokuvia olivat "Taivaan tuolla puolen" (1998), jossa hän näytteli miestä, joka tutki elämän jälkeistä elämää, ja "Patch Adamsissa", jossa hän puolestaan esitti lääkäriä, joka yritti todistaa, että nauru on parasta lääkettä. Williams näytteli elokuvassa "Robotin elämää" (1999) androidia ja elokuvassa "Jakob – Valehtelija" (1999) juutalaista kenkäkauppiasta, joka yritti nostaa toivoa puolalaisessa ghettossa.
Ura 2000-luvulla.
Williams teki 2000-luvun alussa muutamia hieman synkempiä rooleja, sillä hän oli karmiva valo­kuvien kehittäjä "One Hour Photossa" (2002) ja kioski­kirjojen kirjoittaja "Insomniassa" (2002).
Williams ei hylännyt missään vaiheessa uraansa stand up -komiikkaa, ja heinäkuussa 2002 hän teki erittäin suositun "Robin Williams: Live on Broad­way" -show’n, joka rikkoi monia ennätyksiä. Osa esityksistä myytiin loppuun puolessa tunnissa. Vuonna 2008 Williamsin ”Weapons of Self Destruction” -kiertua kävi 26 kaupungissa ympäri maailmaa.
Williamsin 2000-luvun ensimmäisen vuosi­kymmenen komedia­elo­kuviin kuuluvat "Man of the Year" (2006) ja "Night at the Museum – yö museossa", missä hän näytteli Teddy Rooseveltia. Williams oli mukana myös elo­kuvan jatko-osissa "Night at the Museum 2" (2009) ja "Night at the Museum – Haudan salaisuus" (2014).
Williams teki Broad­way-debyyttinsä vuonna 2011 surrealistisessa draamakomediassa "Bengal Tiger at the Baghdad Zoo". Aiemmin Williams oli näytellyt "Huomenna hän tulee" -näytelmän Off Broadway -tuotannossa. Elokuviin hän palasi vuonna 2013, jolloin hän näytteli elo­kuvissa "Yhdet häät ja kolme anoppia" ja "The Butler". Jälkimmäisessä hänen rooli­hahmonsa oli presidentti Dwight D. Eisenhower.
Williamsin paluu televisioon vuonna 2013 jäi vain yhden tuotanto­kauden mittaiseksi, sillä "Luovat hullut" lakkautettiin vain yhden kauden jälkeen. Vuonna 2014 Williams ehti näytellä vielä elo­kuvissa "The Angriest Man in Brooklyn" (2014) ja "Boulevard" (2014). Williamsin viimeiseksi elo­kuvaksi jäi "Night at the Museum – Haudan salaisuus", joka saatiin kuvattua kolme kuukautta ennen hänen kuolemaansa.
Williams palkittiin parhaan mies­sivu­osan Oscarilla roolistaan elo­kuvassa "Will Hunting". Hänet palkittiin uransa aikana myös kahdella Emmyllä, kuudella Golden Globella, kahdella SAG-palkinnolla sekä viidellä Grammyllä.
Yksityiselämä.
Williams kärsi 1970- ja 1980-luvuilla päihde­riippuuvuudesta. Hän alkoi käyttää huumeita ja alkoholia sarjan "Ystäväni avaruudesta" kuvausten aikana. Williamsin yksityis­elämää jaksottivat 1970-luvulla kokaiinin ja alkoholin käyttö. Hän pääsi eroon päihteistä vuonna 1982, kun hänen ensimmäinen vaimonsa Valerie Velardi odotti lasta ja hän oli kuullut John Belushin kuolemasta.
Robin Williams oli naimisissa kolmesti. Hänen liittonsa Valeria Velardin kanssa päättyi eroon vuonna 1988. Williams oli pettänyt vaimoaan useiden naisten kanssa. Williams meni vuonna 1989 naimisiin poikansa lasten­hoitajan Marsha Garcesin kanssa. Heidän liittonsa päättyi vuonna 2008. Vuonna 2011 Williams nai Susan Schneiderin. Hänellä oli ensimmäisestä avio­liitostaan yksi lapsi ja toisesta kaksi lasta. Hänen tyttärensä Zelda Williams on myös elo­kuva-alalla.
Williamsin työ­tahti hiipui 2000-luvulla terveys­ongelmien ja riippuvuuksien uusiutumisen takia. Hän oli hetken myös katkaisu­hoidossa. Hän joutui maalis­kuussa 2009 keskeyttämään komedia­kiertueensa sydän­ongelmien takia. Hänelle tehtiin sen jälkeen aorttaläppäleikkaus.
Williams teki itse­murhan 63-vuotiaana kotonaan Kaliforniassa 11. elo­kuuta 2014. Ennen kuolemaansa Williams oli kärsinyt pitkään vakavasta masennuksesta, ahdistuksesta, muisti­häiriöistä, unettomuudesta ja näkö­harhoista. Hänellä oli toukokuussa 2014 diagnosoitu alkava Parkinsonin tauti, mutta ruumiin­avauksessa oireiden syyksi kuitenkin paljastui Lewyn kappale -tauti. Sairaus aiheuttaa muun muassa mielen­tilan vaihtelua, hallusinaatioita ja liike­vaikeuksia. Williamsin viimeisen elo­kuvan ohjaaja Shawn Levy kertoi myöhemmin, että Williams kärsi pahoin elo­kuvan kuvauksissa. Williams unohteli vuoro­sanojansa eikä löytänyt sopivia sanoja tilanteeseen.