tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sekakäyttö

Sekakäyttö on erilaisten päihteiden tai päihteinä käytettyjen keskushermostoon vaikuttavien lääkkeiden samanaikaista käyttöä. Sekakäyttöä voi esiintyä myös ilman, että sitä tietoisesti tavoiteltaisiin.
Sekakäyttö voi tapahtua esimerkiksi siten, että otetaan ensin alkoholia, sitten ylivilkkauteen rauhoittavaa, illan lopulla piristävää huumetta, unilääkettä nukahtamiseen ja krapulaisena aamulla vahvaa opioidisärkylääkettä. Tai jopa näitä kaikkia samanaikaisesti, jolloin haittavaikutukset voivat olla erityisen vaarallisia.
Sekakäytön seurauksena voi syntyä riippuvuus moneen aineeseen, jolloin sen lopettaminen on vaikeaa. Suurimpana ongelmana on lääkeaineiden vaarallisuus, kun niitä yhdistellään keskenään, ja niiden vaikutusta voimistetaan alkoholin kanssa. Vakavimmillaan sekakäyttö aiheuttaa kuoleman (hengitys- tai sydänpysähdyksiä) tai vakavia myrkytystiloja.
Kuolemantapaukset.
Buprenorfiini on Suomen huumeiden käyttäjien keskuudessa yleisin opioidi. Hyvin harvat kuolevat yksistään opioidien yliannostukseen. Lähes aina on kyse sekakäytöstä bentsodiatsepiinien ja/tai alkoholin kanssa. 
Vuonna 2010 Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen vuosittaisen raportin mukaan 91:ssä tapauksessa 95:stä (96 prosenttia) vainajalla oli veressään myös bentsodiatsepiineja, ja tämän lisäksi 38:ssä tapauksessa 95:stä (40 prosenttia) verestä löytyi myös alkoholia. Vuonna 2009 tärkeimmät lääkeainelöydökset myrkytyskuolemissa eivät olleet kovia huumausaineita, vaan kodeiinia ja tramadolia. Yleisiä olivat kodeiinin ja ibuprofeenin yhdistelmä tai kodeiinin ja parasetamolin yhdistelmä. Apulaisylilääkäri Pekka Laine Oulun yliopistollisen sairaalan psykiatrian klinikalta mainitsi lääkevalmisteet Panacod ja Ardinex.
Ogg Media Format

Ogg Media Format (OGM) on videoformaatti, joka kehiteltiin paikkaamaan AVI:n pahimpia puutteita. Se tukee useita ääniraitoja, useita tekstityskieliä, videon kappaleita ja Ogg Vorbis -ääniä. Ogm perustuu Xiph.org-säätiön Ogg Vorbis -äänentallennusmuotoon. 
OGM määritellään dokumentissa .
Jättikengurut

Jättikengurut eli suurkengurut ("Macropus") on kenguruiden (Macropodidae) heimoon kuuluva pussieläinsuku.
Ravinto.
Muiden kenguruiden tapaan jättikengurutkin ovat kasvinsyöjiä, joten niiden ravintoon kuuluvat ruohot, lehdet ja juuret. Kengurut ovat joutuneet sopeutumaan Australian mantereen kuumaan ilmastoon ja usein pitkiin kuiviin kausiin. Kenguru saa vetensä pääosin syömästään kasveista, eikä sen tarvitse erikseen juoda vettä. 
Lajit.
Aikaisemmin jättikengurut jaettiin kolmeen alasukuun"." Vuonna 2019 taksonomian uudelleenarvioinnissa kuitenkin todettiin, että "Notamacropus" ja "Osphranter" olisi siirrettävä suvun tasolle. Australian Faunal Directory hyväksyi tämän muutoksen vuonna 2020. 
Jättikenguruiden (Macropus) sukuun kuuluu siis nykyisin vain kaksi lajia:
Popstars

Popstars on uusiseelantilaiseen formaattiin perustuva television kykyjenetsintäohjelma, jossa tavoitteena on muodostaa yksittäisistä kilpailijoista karsintojen kautta tytöistä tai pojista muodostuva lauluyhtye, joka pääsee levyttämään ohjelman jälkeen.
Popstars Suomessa.
"Popstarsia" esitettiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 2002. Ensimmäisen tuotantokauden yhtye oli Gimmel, jonka esikoislevy "Lentoon" oli myös vuoden toiseksi myydyin levy Suomessa. Ensimmäisestä "Popstars"-ohjelmasta ponnahti julkisuuteen myös rap-artisti Kana sekä sarjan loppuvaiheessa Gimmelistä erkaantunut Jonna Pirinen. Gimmelin Jenni Vartiaisesta on yhtyeen lopettamisen jälkeen tullut yksi Suomen menestyneimmistä sooloartisteista. "Popstarsin" kautta pinnalle nousivat myös viimeisessä vaiheessa pudonneet Paula Vesala ja Mira Luoti, jotka tapasivat toisensa ohjelman nauhoitusten jälkeen ja perustivat PMMP:n, joka nousi yhdeksi Suomen suosituimmista yhtyeistä.
Toinen tuotantokausi Suomessa oli vuonna 2004 nimellä "Popstars 2". Ohjelmassa toimi tuomarina muun muassa Risto Asikainen. Tällä kertaa kilpailun voitti kolmihenkinen poikabändi INDX. Toiseksi jäi tyttökvartetti Jane. INDX:n debyyttialbumi "Jee jee jee" floppasi myynnillisesti pahoin ja yhtye hajosi syksyllä 2005. Trioksi supistunut Jane julkaisi kaksi albumia ennen hajoamistaan alkuvuodesta 2007.
Popstarsia esitettiin Suomessa MTV3-kanavalla. Se korvasi vuodesta 1968 lähtien esitetyn Syksyn sävelen, joka ei enää kiinnostanut sponsoreita ja oli kannattamaton.
Ensimmäisen Popstars-tuotantokauden jälkeen MTV3 lanseerasi seuraavana vuonna 2003 brittiläisen formaatin mukaisen, sooloartisteja etsivän Idols-ohjelman. Tämän jälkeen Popstarsia ja Idolsia esitettiin vuorovuosina, kunnes Popstars lopetettiin toisen tuotantokauden jälkeen. Idols jatkui pidempään, ensin yhtäjaksoisesti vuoteen 2013 asti ja sittemmin uudelleen vuodesta 2017 alkaen.
Antwerpen

Antwerpen () on kaupunki Pohjois-Belgiassa Flanderissa. Se on Belgian toiseksi suurin kaupunki ja myös samannimisen provinssin pääkaupunki. Väkiluku vuonna 2019 oli 525 935. Kaupungin pinta-ala on 204,51 neliökilometriä ja asukastiheys 2 572 as./km². Enemmistö asukkaista puhuu äidinkielenään hollantia.
Antwerpen sijaitsee Scheldejoen rannalla, ja sen kautta kaupunki on yhteydessä Pohjanmereen. Albertin kanava puolestaan yhdistää kaupungin Liègeen.
Historia.
Antwerpenilla on pitkä ja värikäs historia, ja se on ollut tärkeä kaupankäynnin keskus jo 1400-luvulla. Erityisesti se on tunnettu timanttikaupasta sekä satamastaan, joka on Euroopan vilkkaimpia. 1500-luvun puolivälissä Antwerpen oli kansainvälisten raha-asioiden huomattavin keskus ja Euroopan rikkain kaupunki. Asukkaita kaupungissa oli 100 000 henkeä.
Kahdeksankymmenvuotisen sodan tapahtumien vuoksi kulku Antwerpenin satamaan estettiin vuonna 1585 ja satamatoiminta keskittyi Amsterdamiin. Tätä kesti liki 200 vuotta, ja Antwerpen taantui tuona aikana paljon. Sataman uusi nousu koitti, kun Napoleon alkoi rakennuttaa Antwerpeniin uusia satama-altaita tarkoituksenaan tehdä siitä tukikohta englantilaisia vastaan. Nykyään satamatoiminta on siirretty pois kaupungista uuteen satamaan lähemmäksi merta.
Antwerpenissa järjestettiin kesäolympialaiset 1920.
Toisen maailmansodan jälkeen Antwerpenin satama, joka oli säästynyt tuhoilta, koki välittömän nousukauden liittoutuneiden joukkojen varastosatamana.
Ystävyyskaupungit.
Antwerpenilla on yhdeksän ystävyyskaupunkia:
Jäppilä

Jäppilä on Etelä-Savossa sijainnut entinen Suomen kunta. Kunnan maa-ala oli 331 km2 ja asukkaita oli 1 600 (vuonna 2000). Lisäksi kunnalla on runsaasti kesäasutusta. Jäppilä, Pieksämäen maalaiskunta ja Virtasalmi yhdistyivät uudeksi Pieksänmaan kunnaksi 1. tammikuuta 2004. 1. tammikuuta 2007 alkaen Jäppilä on ollut osa Pieksämäen kaupunkia.
Jäppilän naapurikunnat ennen kuntaliitosta olivat Joroinen, Leppävirta, Pieksämäen maalaiskunta ja Suonenjoki.
Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Syvänsi, jonka pohjoisrannalla Jäppilän kirkonkylä sijaitsee, on erityisen puhdas ja kirkasvetinen järvi, ja sen tilaa pyritään ylläpitämään ja edistämään etenkin ylempien lampien hoitokalastuksella.
Historia.
Jäppilän seutu asutettiin luultavasti 1400-luvun puolivälissä. Perimätiedon mukaan Jäppilä on saanut nimensä Jäppisten suvusta, joka ensimmäisenä asutti Heikinlammen rantoja jo 1500-luvulla. Tieyhteydet puuttuivat alueelta lähes kokonaan aina 1870-luvulle. Oma seurakunta kunnalla on ollut vuodesta 1894. Jäppilän kirkko rakennettiin 1872. Jäppilän seutu on vedenjakaja-alueena ollut aina hyvin maatalousvaltaista aluetta.
Ruokakulttuuri.
1980-luvulla silloisille savolaiskunnille nimettiin omat nimikkoruoat. Jäppilän perinneruoiksi äänestettiin talkkuna ja tirripaisti. Pitäjäruokaprojektissa niin ikään 1980-luvulla nimettiin Jäppilälle potatti ja kasti, suolamuikut, rosolli, uunijuusto, naurishaudikkaat ja apposet. Apposjauho sisältää karkeita ruis- tai ohrajauhoja, tattarijauhoa ja pellavansiemeniä.
Vaakuna.
Jäppilän vaakunassa on tyylitelty kultainen haahla (hammastuksella säädettävä padan koukku) mustassa kentässä.
Kylät.
Hietakylä, Jäppilä, Järvikylä, Kontiomäki, Kotamäki, Kukkola, Kuvansi, Kähkölä, Maavesi, Oittila, Rummukka, Ruuhilampi, Sarkaniemi, Siikamäki, Sormula, Suontientaipale, Syvänsi, Tihusniemi, Tossavalansaari, Utriala, Väyrylä
Nähtävyyksiä.
Puukirkko (Ferdinand Öhman, 1870), oopperalaulaja Veikko Tyrväisen muistopatsas (K. Räsänen, 1988), Tuomiojärven lintujärvi ja Syrjänharjun retkeilyreitti.
Jäppilässä toimii urheiluseura Jäppilän Urheilijat (JäU). Seuralla on mm. lentopallo-, yleisurheilu-, hiihto- ja salibandyjaostot.
Virtasalmi

Virtasalmi on Etelä-Savossa sijainnut entinen Suomen kunta. Sen maapinta-ala oli 263 km² ja asukasluku 1 200 vuonna 2000.
Virtasalmen naapurikunnat olivat Haukivuori, Joroinen, Juva, Mikkeli ja Pieksämäen maalaiskunta.
Virtasalmen kirkonkylä sijaitsee Vuoksen vesistöalueella Maaveden lännemmän altaan eli Längelmäenjärven rannalla.
Virtasalmen länsiosan kautta kulkevat Mikkelin ja Pieksämäen välinen kantatie 72 sekä Savon rata. Ainoa rautatieliikennepaikka Virtasalmen alueella oli Loukolammen seisake, joka lakkautettiin muiden Savon radan pienten liikennepaikkojen tavoin vuonna 1990.
Kunta yhdistyi vuoden 2004 alussa Jäppilän ja Pieksämäen maalaiskunnan kanssa Pieksänmaan kunnaksi. 1. tammikuuta 2007 Pieksänmaan ja Pieksämäen kaupungin kanssa tehdyn kuntaliitoksen jälkeen Virtasalmi on osa Pieksämäen kaupunkia.
Kylät.
Ankele, Hällinmäki, Längelmäki, Montola, Narila, Pohjoismäki, Salmenkylä, Tikkalanmäki, Valkeamäki, Virtasalmi, Väisälä.
Nimikkoruoat.
1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat nimikkoruoat. Virtasalmen perinneruoiksi valittiin kouratalkkuna ja vadelmista tai muista marjoista keitettävä kesävelli. Pitäjäruokaprojektissa niin ikään 1980-luvulla nimettiin Virtasalmelle tyypillisiksi ruoiksi muikusta ja siankyljestä haudutettu suutarinpaisti, kesävelli ja ryynirieska.
Mona Sahlin

Mona Ingeborg Sahlin (o.s. Andersson, s. 9. maaliskuuta 1957 Sollefteå) on ruotsalainen poliitikko. Hän toimi sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtajana vuosina 2007–2011. Sahlin on istunut kansanedustajana vuodesta 1982 lähtien. Hän toimi työministerinä Ingvar Carlssonin hallituksessa vuosina 1990–1991. Vuoden 1994 valtiopäivävaalien jälkeen hänestä tuli varapääministeri oltuaan puoluesihteerinä näkyvästi esillä vaalikampanjassa.
Sahlinista odotettiin Ruotsin ensimmäistä naispääministeriä, mutta loppuvuodesta 1995 paljastuneet luottokortin väärinkäytökset johtivat vetäytymiseen päivänpolitiikasta. Hän oli käyttänyt valtion luottokorttia omiin ostoksiinsa yli 50 000 kruunun edestä. Sahlin perusteli holtittomuutta muun muassa lastenhoitoon liittyvillä seikoilla ja ilmoitti haluavansa pitää taukoa politiikasta. Lehdistötilaisuudessa 16. lokakuuta 1995 Sahlin syytti luottokorttisotkusta epäselviä sääntöjä.
Sahlin palasi hallitukseen vuonna 1998, jolloin hän nousi apulaiselinkeinoministeriksi. Paluuta siivitti hänen kokemuksistaan kirjoittamansa kirja "Med mina ord" (1996), josta tuli Ruotsissa myyntimenestys. Vaalikaudella 2002–2006 hän toimi yhteiskuntasuunnitteluministerinä. Lisäksi hänen vastuualueellaan olivat tasa-arvoasiat.
Sahlin valittiin yksimielisesti sosiaalidemokraattisen puolueen puheenjohtajaksi maaliskuussa 2007.
Toukokuussa 2016 syntyi uusi kohu, kun kävi ilmi, että Sahlin oli antanut kollegalleen valheellisen tulotodistuksen. Teko on poliisin tutkittavana ja Sahlin eroaa tehtävästään kulttuuriministeriössä.
Sahlin liittyi sosiaalidemokraattiseen nuoriso- ja opiskelijajärjestöön jo vuonna 1973. Hän osallistui Vietnamin sotaa vastustaneisiin mielenosoituksiin.
Yksityiselämä.
Sahlinilla on tytär Ann-Sofie (s. 1978) David Peñan kanssa. Hän meni naimisiin Bo Sahlinin kanssa 1982 ja heillä on kolme yhteistä lasta, Jenny, Gustav ja Johan. Johan kuoli alle yksivuotiaana.
Tiedustelusatelliitti

Tiedustelusatelliitit ovat satelliitteja, joilla pyritään tarkkailemaan toimintaa toisten valtioiden alueella (esim. joukkojen sijoituksia ja liikkeitä tai ohjustukikohtien ja teollisuuslaitosten rakentamista). Tiedustelusatelliitit voivat ottaa tarkkoja valokuvia (eri aallonpituuksilla) tai ne voivat kuunnella tietoliikennettä. Ne voivat valvoa ydinkoekieltoa tai havaita ohjusten laukaisut.
Uusimpien tiedustelusatelliittien arvioidaan erottavan 4-10 cm suuruiset kohteet. 1970-luvulla ja vielä osin 1980-luvulla satelliitit ottivat valokuvia, jotka ne sitten pudottivat pienissä säiliöissä laskuvarjolla alas. Nykyisin kuvat voidaan lähettää radioteitse. 
Maapallon kaarevuuden ansiosta satelliitit voivat kuunnella suunnattuja radiolinkkejä. 
Taustaa.
Ennen tiedustelusatelliitteja vastaava tiedustelu tehtiin ylilennoilla lentokoneilla. Yhdysvallat menetti erään tiedon mukaan 150 vakoilulentokoneiden miehistön jäsentä vuoden 1945 ja satelliittien käyttöönoton välisenä aikana. 
Tunnetuin ylilento oli CIA:n tiedustelukone U-2:n lento Neuvostoliiton yli 1. toukokuuta 1960. Neuvostoliiton ilmatorjunta ampui alas koneen, jota lensi Gary Powers. 
Eräs kuvausyritys tehtiin ilmapalloilla. Vuonna 1956 Euroopasta lähetettiin yli 500 kuvaavaa ilmapalloa poikki Neuvostoliiton, joista 19 saapui vastaanottoalueelle ja 16 napattiin kiinni C-119F-koneilla. 
Satelliittijärjestelmiä.
Venäjän vakoilusatelliitit.
Venäjän tiedustelusatelliitteihin luetaan alla myös Neuvostoliiton tiedustelusatelliitit.
Kiinan kansantasavalta.
Kiinan kansantasavalta on rakentanut useita tiedustelusatelliitteja 1980-luvulta lähtien
Digiscoping

Digiscoping on melko uusi tapa ottaa valokuvia digikameralla kaukoputken läpi okulaarisuurennosta käyttäen. Kyseinen metodi on jo ollut lintuharrastajilla käytössä jonkin aikaa ja yleistyy nyt tähtitieteen harrastajien joukossa. Jo halvalla webbikameralla on mahdollista saada komeita ja suhteellisen tarkkoja kuvia koska ilmakehän turbulenssin ja maan pyörimisliikkeen vaikutuksia voidaan korjata käyttäen hyväksi kuvien pinoamista. Siinä kokonaiskuva muodostetaan yhdistämällä useita lyhyitä valotuksia. Kuvan laatua voidaan muutenkin parantaa digitaalisen kuvankäsittelyn avulla. 
Saatavilla on myös yleiskäyttöisiä sovittimia, joiden avulla kamera voidaan kätevästi kiinnittää kaukoputken okulaariin.
Tuoreempi muunnelma digiscopingista on nimeltään "phonescoping", jossa käytetään kamerapuhelinta digikameran sijasta. Etuna on se, että puhelin kulkee yleensä helpommin mukana, sekä mahdollisuus esimerkiksi lähettää välittömästi multimediaviestinä ottamiaan kuvia.
Erik T. Tawaststjerna

Erik Thomas Tawaststjerna (s. 8. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen pianisti ja Sibelius-Akatemian pianomusiikin professori.
Erik T. Tawaststjerna on opiskellut pianonsoittoa yksityisesti Helsingissä Tapani Valstan johdolla sekä Moskovassa Genrijetta Mirvisin johdolla. Lisäksi hän opiskeli Wienin musiikkikorkeakoulussa Dieter Weberin johdolla, New Yorkin yliopistossa Eugene Listin johdolla ja New Yorkin Juilliard Schoolissa Sascha Gorodnitzkin johdolla. Hän suoritti tohtorintutkinnon New Yorkin yliopistossa vuonna 1982 (väitöskirja "Finnish piano music since 1945"). Lisäksi hän on osallistunut Wilhelm Kempffin mestarikursseille.
Tawaststjerna ei kaihda ohjelmistovalinnoissaan haastaviakaan suurteoksia. Toisaalta hän on parhaimmillaan pelkistettyjen miniatyyrien vähäeleisenä tulkkina. Hän on levyttänyt Jean Sibeliuksen koko pianotuotannon BIS-levy-yhtiölle sekä muuta soolo- ja kamarimusiikkia kotimaassa. Tawaststjerna on konsertoinut ympäri Eurooppaa sekä USA:ssa, Meksikossa, Chilessä, Taiwanissa ja Japanissa. Hän on muun muassa esittänyt Ludwig van Beethovenin sellosonaatit Arto Noraksen ja viulusonaatit Seppo Tukiaisen kanssa, esiintynyt tärkeimpien suomalaisten orkesterien solistina ja konsertoinut myös radio- ja TV-lähetyksissä. Hän on myös esiintynyt ja levyttänyt duopianistina vaimonsa, taiwanilaissyntyisen Hui-Ying Liu-Tawaststjernan kanssa.
Tawaststjerna nimitettiin Sibelius-Akatemian piano- ja kamarimusiikin lehtoriksi 1982 ja pianomusiikin professoriksi vuodesta 1986. Hänen johtamansa pianon koulutuslinja nimitettiin yliopistojen taiteellisen toiminnan huippuyksiköksi 2001–2003. Hänen oppilaansa (mm. Janne Mertanen, Henri Sigfridsson, Victor Chestopal, Julia Mustonen, Risto-Matti Marin ja Terhi Dostal) ovat menestyneet lukuisissa kotimaisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa. Tawaststjerna on toiminut Suomen solistiyhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1985 ja puheenjohtajana vuosina 1987–1991, Pianopedagogit ry:n puheenjohtajana vuosina 1990–2004 ja varapuheenjohtajana vuodesta 2004, Espoon kansainvälisen pianoviikon taiteellisena johtajana 1991–2009 sekä useiden kansainvälisten pianokilpailujen tuomariston jäsenenä. Hän on pitänyt mestarikursseja useissa konservatorioissa ja Joutsenon taidekesässä.
Erik T. Tawaststjernan isä oli musiikkitieteilijä-pianisti Erik Tawaststjerna, äiti ruotsin kielen lehtori Carmen Tawaststjerna. Hän kuuluu Calamniuksen sivistyssukuun ja Tawaststjernan aatelissukuun.
Suomen Rautatiemuseo

Suomen Rautatiemuseo on Hyvinkäällä sijaitseva rautatieliikenteen valtakunnallinen vastuumuseo. Museo perustettiin vuonna 1898, ja se sijaitsi aluksi Helsingissä, kunnes se siirrettiin Hyvinkäälle vuosina 1973–1974.
Rautatiemuseo sijaitsee Hyvinkään rautatieaseman läheisyydessä Hanko–Hyvinkää-radan entisellä asema- ja varikkoalueella. Alue on suojeltu ja peräisin 1870-luvulta, mutta siellä on myös kaksi modernia kalustohallia. Alueella on asemarakennuksen lisäksi veturitalli ja asuinrakennuksia. 
Museossa on näyttelyalaa noin 5 000 neliömetriä kolmen hehtaarin alueella. Pysyvään näyttelyyn kuuluvat muun muassa historialliset Venäjän keisarin vaunut ja Suomen presidentin salonkivaunut. Höyryvetureita on esillä kymmenen, muun muassa Suomen vanhin säilynyt veturi vuodelta 1868 sekä useita suomalaisvalmisteisia vetureita. Lisäksi museossa on vuosittain vaihtuvia näyttelyitä. Museon pihalla on raideleveydeltään 184 millimetrin puistorata, jolla liikennöidään kesäisin ja erityisinä tapahtumapäivinä. Puistoradalla käytetään museon ja harrastajien 1:8-mittakaavan kalustoa. VR:n museokalusto Hyvinkään ja Riihimäen alueilla siirtyi Rautatiemuseon säätiön hallintaan joulukuussa 2024.
Rautatiemuseon esinekokoelmassa on noin 20 000 esinettä vetureista virkalakkeihin, ja valokuvakokoelmassa on yli 200 000 kuvaa. Museossa on myös piirustusarkisto, jossa on esimerkiksi kalustopiirustuksia ja asemien puistosuunnitelmia. Käsikirjastosta löytyy yli 16 000 nidettä.
Museon henkilökunta käsitti kymmenen vakituista ja useita tuntityöntekijöitä vuonna 2014. Rautatiemuseota ylläpitää Rautatiemuseon säätiö ja toimintaa tukee Rautatiemuseon ystävät r.y.
Kalusto.
Rautatiemuseon hallussa on seuraavaa kalustoa:
Plektra

Plektra (kreik. "πλήκτρο[ν]" plektro[n]) eli soittolehti on väline, jota käytetään kielisoittimen, kuten kitaran, bassokitaran, banjon, mandoliinin ym. kielten näppäilemiseen tai iskemiseen. Plektraa pidetään yleensä etusormen ja peukalon välissä; muunkinlaiset otteet ovat mahdollisia. Cembalossa plektra on kiinteä osa soittokoneistoa. Yleisimmin plektra on muodoltaan kolmio, jossa on pyöreät kulmat. On myös olemassa paljon eri muotoisia plektroja. Plektroja on useita eri paksuuksia 0,2 millimetristä 3,0 millimetriin. Materiaali on nykyisin yleensä muovia tai selluloidia, mutta myös metalliset plektrat ovat yleisiä, varsinkin metallimusiikissa. Aikaisemmin on käytetty myös mm. kilpikonnan kilpeä, luuta ja puuta. Plektroja myyvät soitinliikkeet.
Plektrat jaotellaan sen mukaan, miten niitä pidetään. Tavallisesti plektraa pidetään peukalon ja etusormen välissä, mutta on myös sormusplektroja, jotka pujotetaan sormeen sormuksen tavoin, ja niistä lähtee uloke, jolla soitetaan kitaraa. Ks. oikeanpuoleisin kuvassa. Bassokitaran soittaminen sormien sijasta plektralla on myös tavallista – ainakin rock- ja metallimusiikin parissa. Yleensä bassokitaraa soitetaan paksummilla plektroilla kuin kitaraa. Esiintyjillä on tapana heittää plektrojaan yleisön joukkoon. Faneille plektra on tavallisimpia muistoesineitä.
The Simpsons Road Rage

The Simpsons Road Rage on Radical Entertainmentin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema ajopeli, joka perustuu "Simpsonit"-animaatiosarjaan. Peli on julkaistu vuonna Nintendo GameCubelle, PlayStation 2lle ja Xbox:lle.
Juoni.
Springfieldin rikkain mies Montgomery Burns on ostanut Springfieldin busseista huolehtivan yhtiön ja nostanut lippujen hinnat suorastaan järjettömiksi. Springfieldin asukkaat eivät pidä tästä yhtään vaan ovat muuttaneet Homer Simpsonin johdolla kaikki autonsa takseiksi, jotta heillä olisi rahaa ostaa bussiyhtiö takaisin. Burns ei tietenkään pidä tästä vaan on sitä mieltä, että hänen ydinbussiensa matkalippuhinnat ovat täysin sopivat.
Viestintävirasto

Viestintävirasto () oli vuosina 2001–2018 liikenne- ja viestintäministeriön hallinnonalalla toiminut viranomainen. Sen englanninkielisestä nimestä käytettiin lyhennettä FICORA, joka muodostuu sanojen "Finnish Communications Regulatory Authority" alkukirjaimista. Vuoden 2019 alussa Viestintävirasto, Liikenteen turvallisuusvirasto ja osa Liikenneviraston toiminnoista yhdistettiin Liikenne- ja viestintävirastoksi.
Toiminta.
Viestintävirasto perustettiin vuonna 2001. Sen edeltäjä oli vuonna 1988 perustettu Telehallintokeskus (THK) -niminen valtion virasto, joka muodostettiin yhdistämällä Posti- ja telelaitoksen radiotarkastustoimisto ja televisiolupakeskus, liikenneministeriön tarkastustoimisto sekä Yleisradion televisiolupatarkastus.
1. tammikuuta 2014 Kyberturvallisuuskeskus aloitti toimintansa Viestintävirastossa. Kaikki CERT-toiminnot siirtyvät Kyberturvallisuuskeskuksen alaisuuteen.
Viestintäviraston toimitilat sijaitsevat Helsingin Kumpulassa.
Johto.
Viestintäviraston pääjohtajana toimi vuosina 2011–2015 Asta Sihvonen-Punkka, vuosina 2016–2017 Kirsi Karlamaa. 
KTL Asta Sihvonen-Punkka (s. 1963) toimi aikaisemmin energiamarkkinaviraston ylijohtajana, mutta maaliskuussa 2011 hän siirtyi Viestintäviraston pääjohtajaksi. Tehtävä oli määräaikainen, mutta elokuussa 2015 hänet nimitettiin viiden vuoden jatkokaudelle. Syyskuussa 2015 hän kuitenkin ilmoitti siirtyvänsä Fingridin sähkömarkkinajohtajaksi vuoden 2016 alussa. Hänen seuraajakseen 1. tammikuuta 2016 alkaen tuli diplomi-insinööri Kirsi Karlamaa (s. 1968), jonka toimikauden oli määrä päättyä vuoden 2020 lopussa, mutta se päättyikin jo viraston lakkauttamiseen vuoden 2019 alussa. Karlamaasta tuli viraston seuraajan Liikenne- ja viestintäviraston pääjohtaja.
Tehtävät.
Viestintäviraston tehtävät säädettiin laissa. Niitä olivat:
Pääosa Viestintäviraston tuloista kertyi radiolähettimien lupamaksuista, taajuusmaksuista, televerkkojen numerointimaksuista ja postitoiminnan valvontamaksuista sekä Internetin verkkotunnusmaksuista. Toimilupamaksut kerättiin Valtion televisio- ja radiorahastoon, josta Viestintävirastolle korvattiin maksujen keräämisestä aiheutuneet kustannukset.
Organisaatio.
Virasto jakautui seuraaviin kokonaisuuksiin:
Mittateoria

Mittateoria on matematiikan ala, joka tutkii sigma-algebroja, mittoja, ulkomittoja, mitallisia funktioita ja integraaleja. Mittateoriaa käytetään erityisen paljon analyysissä ja todennäköisyyslaskennassa.
Historiaa.
Mittateoria on alun perin kehittynyt ongelmasta määritellä vaikeille joukoille 'koko', jota voisi intuitiivisesti ajatella esimerkiksi pinta-alana/tilavuutena. Mittateoreettisia ajatuksia esiintyi jo antiikin Kreikassa, kun Arkhimedes halusi määrittää tarkkaa arvoa ympyrän pinta-alalle. Hän itse asiassa kehitti alkeellista integrointia muistuttavan ekshaustiomenetelmän. Kuitenkin itse ala on 1900-luvun keksintö. Mittateorian pioneereihin kuuluu muun muassa Henri Lebesgue, Georg Cantor, Émile Borel, Constantin Carathéodory ja Alfréd Haar. Henri Lebesgue kehitti muun muassa vallankumouksellisen Lebesguen mitan ja -integraalin, joiden historiasta on enemmän artikkelissa Henri Lebesgue. Georg Cantor ja Émile Borel määrittelivät myöhemmin mitalliset joukot ja Borel-joukot. Constantin Carathéodory kehitti mittateorian yleistä teoriaa määrittelemällä muun muassa ulkomitan ja yleisen mitan. Alfred Haar tunnetaan Haarin mitasta, jonka avulla voidaan määritellä eräänlainen intuitiivisesti pinta-alan/tilavuuden kaltainen käsite lokaalikompakteihin topologisiin ryhmiin. 
Osoittautuikin, että mittateorian määritelmät sopivat hyvin vastaamaan monimutkaisten ja patologisten joukkojen geometriaan. Sillä pystyttiin määrittelemään joukoille muun muassa dimensio, joka kertoo enemmän joukon hienorakenteesta kuin esimerkiksi perinteinen topologinen dimensio. Tästä enemmän artikkelissa Hausdorffin dimensio. Itse asiassa vuonna 1919 A.S. Besicovitš kehitti geometrisen mittateorian vastaamaan joukkojen ja mittojen geometrisiin kysymyksiin.
Mittateoriasta on ollut sovelluksissa paljon hyötyä. Mittateorian synty mullisti muun muassa todennäköisyyslaskennan. Andrei Kolmogorov kehitti todennäköisyyslaskennalle mittateoreettiset aksioomat ja määritteli "todennäköisyyden" mittana ja "tapahtumat" sigma-algebrana. Nykyään todennäköisyyslaskennan mittateoreettista tutkimusta kutsutaan todennäköisyysteoriaksi.
Fenotyyppi

Fenotyyppi eli yksilön ilmiasu on kehittyvän tai kehittyneen yksilön kaikkien havaittavien ominaisuuksien (anatomisten, fysiologisten, biokemiallisten ja käyttäytymisen) kokonaisuus. Jo 1880-luvulla biologit huomasivat, että perinnöllisyysaine ja eliön ruumis olivat eri asia. Tämä jako selkiytyi, kun varhaiset perinnöllisyystieteilijät ottivat käyttöönsä käsitteet genotyyppi ja fenotyyppi. Fenotyyppi on ympäristön ja geenien vuorovaikutuksen tulos. Näennäisesti samankaltaiset fenotyypit voivat kätkeä geenien tasolla sisäänsä huomattavaa perinnöllistä muuntelua. Jos ympäristössä ei tapahdu suuria muutoksia, on todennäköisesti fenotyyppikin hyvin samankaltainen kuin aikaisemmissa sukupolvissa ja yksi laji voi kukoistaa miljooniakin vuosia. Jotkut fenotyypin osat voivat kehittyä nopeammin kuin toiset, yksilö ei kehity yhtenä yksikkönä.
Yksilön fenotyypissä tapahtuvat muutokset eivät periydy, toisin kuin genotyypissä tapahtuvat muutokset, mutta se voi vaikuttaa kopioitujan menestymiseen. Tämä on oleellisin ero darwinilaisen ja lamarckilaisen evoluutioteorian välillä. Kaikki mahdolliset mutaatiot, jotka voisivat "parantaa" fenotyyppiä, ovat tapahtuneet ja valikoituneet jo aikaisemmissa sukupolvissa.
Fenotyyppi valinnan kohteena.
Genotyypin sisältämä koodi vaikuttaa yksilön ilmiasuun eli fenotyyppiin, ja juuri tämä fenotyyppi on luonnonvalinnan nimenomainen kohde. Populaation sisällä tapahtuva geenien muuntelu on fenotyyppisen muuntelun tärkein lähde, josta taas luonnonvalinta saa ruokansa. Luonnonvalinnalle eivät geenit tai genotyypit merkitse mitään, vaan pelkästään fenotyyppi.
Kaikilla lajeilla, joilla tavataan seksuaalivalintaa, voi toinen sukupuoli suosia parittelukumppaninsa erityistä fenotyyppiä. Seksuaalisesti lisääntyvien lajien jälkeläiset saavat vanhempiensa geenit kokonaan uudenlaisissa yhdistelmissä. 
Professori Richard Dawkins laajensi kirjassaan "The Extended Phenotype" fenotyypin vaikutuksen koskemaan myös muita eliöitä tai ympäristöä.
Reaktionormi.
Reaktionormiksi kutsutaan sitä, miten genotyypin tuottama fenotyyppi suhtautuu ympäristöolosuhteisiin. Mitä joustavampi fenotyyppi (eli laajempi reaktionormi) on eliölle, sitä paremmin se on suojautunut epäedullisen valintapaineen voimalta. Kasveilla ja muilla mikro-organismeilla on paljon laajempi kyky periytymättömään fenotyyppiseen muunteluun kuin kehittyneemmillä eläimillä. Esimerkiksi kasvia lannoitettaessa ja kasteltaessa se kasvaa suuremmaksi kuin mitä se mahdollisesti kasvaisi ilman näitä ympäristötekijöitä. Erilaisilla reaktionormeilla varustetut yksilöt voivat suhtautua samanlaisiin ympäristöolosuhteisiin hyvin eri tavalla.
Kuvia.
Männyn kolme eri fenotyyppiä eli ilmiasua, jotka ovat muokkautuneet hyvinkin erilaisiksi ympäristön vaikutuksesta
Egon Schultz

Egon Schultz (4. tammikuuta 1943 – 5. lokakuuta 1964 Berliini) oli Saksan demokraattisen tasavallan rajavartioston kersantti, joka sai surmansa lokakuussa 1964 Berliinin muurilla syntyneessa yöllisessä tulitaistelussa. 
Tällöin 57 itäsaksalaista pakeni muurin alle rakennettua tunnelia pitkin länteen. Egon Schultz kuoli rajavartijatoverinsa pimeässä ampumiin rynnäkkökiväärin luoteihin. Tämän Saksan demokraattisen tasavallan viranomaiset salasivat ja tekivät Schultzista länsiagenttien tappaman marttyyrin. Myös pistoolilla rajavartijoiden pidättelemiseksi laukauksia ampunut pakoavustaja Christian Zobel itse uskoi lopun elämäänsä syyllistyneensä tappoon ja kuoli alkoholisoituneena. Totuus kuitenkin paljastui Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Stasin arkistojen auettua.
Schultzin mukaan nimettiin Saksan demokraattisessa tasavallassa suuri määrä katuja, kouluja, ja muita kohteita. Esimerkiksi tapahtumapaikka Strelitzer Straße sai nimekseen "Egon-Schultz-Straße". Jälleenyhdistymisen myötä nimet muutettiin uudelleen, joitakin Schultzin kunniaksi pystytettyjä muistomerkkejä on kuitenkin säilynyt.
ZDF tuotti vuonna 2001 Egon Schultzista dokumentin "Heldentod - Der Tunnel und die Lüge" (esitetty Suomessa nimellä "Sankarivainaja, tunneli ja valhe")
Paleosiperialaiset kielet

Paleosiperialaiset kielet, paleoaasialaiset kielet, koillissiperialaiset kielet tai muinaissiperialaiset kielet on yhteisnimitys pienille siperialaisperäisille kielikunnille ja isolaattikielille. Nimitys perustuu siihen, että näitä kieliä on puhuttu aiemmin kuin Siperian valtakieliksi myöhemmin kohonneita turkkilais-, mongoli- ja tunguusikieliä sekä myöhemmin venäjää. Kielten ei yleisesti katsota olevan sukua keskenään eli muodostavan kielikuntaa, mutta sen sisäisistä sukulaisuuksista on esitetty useita teorioita.
Luokittelu.
Paleosiperialaisten kielten luokittelusta on useita eriäviä mielipiteitä, eivätkä kielitieteilijät aina sijoita samoja kieliä ja kielikuntia termin alle. Tähän vaikuttavat erityisesti kielten keskinäisen sukulaisuuden oletus ja sen tulkinta. Ryhmään sijoitellaan lähes aina ainakin tšuktšilais-kamtšatkalaiset, jeniseiläiset ja jukagiiriset, sekä usein myös amurilaiset kielet. Seuraavassa luettelossa on kuitenkin listattu myös ryhmän kiistanalaiset jäsenet.
Risti (†) osoittaa kielen kuolleen.
1. Tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet
*Alutori 
*Karaga † (Alutorin murre tai oma kielensä)
*Palana (Alutorin murre tai oma kielensä)
*Tšuktši 
*kerekki 
*Korjakki
*(Länsi-)Itelmeeni
*Itäitelmeeni †
*Eteläitelmeeni †
2. Jeniseiläiset kielet
*Ketti
*Jugi †
*Arini †
*Assani †
*Kotti †
*Pumpokoli †
3. Jukagiiriset kielet
*Tšuvani †
*Pohjoisjukagiiri
*Omokki †
*Eteläjukagiiri
4. Amurilaiset kielet
*Nivhi 
*Amurin nivhi (Nivhin murre tai oma kielensä)
*Itä-Sahalinin nivhi (Nivhin murre tai oma kielensä)
*Etelä-Sahalinin nivhi (Nivhin murre tai oma kielensä)
5. Ainulaiset kielet
*Ainu 
*Hokkaidōn ainu (Ainun murre tai oma kielensä)
*Kuriilien ainu † (Ainun murre tai oma kielensä)
*Sahalinin ainu † (Ainun murre tai oma kielensä)
6. Eskimo-aleuttilaiset kielet
*Inuittilaiset kielet
*Kalaallisut
*Inuinnaqtun
*Inuktitut
*Inupiatun
*Inuvialuktun
*Netsiliki (Inuvialuktunin murre tai oma kielensä)
*Jupikkilaiset kielet
*Alutiiq
*Alaskanjupik 
*Nunivakintšupik (Alaskanjupikin murre tai oma kielensä)
*Siperianjupik
*Naukaninjupik
*Sireniki † (Naukaninjupikin murre tai oma kielensä)
*Aleutti
*Mednyj aleutti †
7. Korealaiset kielet
*Jeju (Korean murre tai oma kielensä)
Michael Fortescue on ehdottanut, että tšuktšilais-kamtšatkalaiset ja amurilaiset kielet muodostaisivat yhdessä laajemman Tšuktšilais-kamtšatkalais-amurilaisen kielikunnan. Teoriaa ei kuitenkaan ole yleisesti hyväksytty. Fortescue on myös sijoittanut tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet uralilais-siperialaiseen kieliteoriaan, mutta poisti ne myöhemmin.
Lisäksi tunnetaan kaksi Länsi-Siperialaista kieliryhmää, jotka edeltävät turkkilais- ja tunguusikielten ja venäjän laajentumista alueelle, obinugrilaiset ja samojediset kielet. Niitä ei kuitenkaan lueta paleosiperialaisiin kieliin, sillä ne on yleisesti hyväksytty uralilaisen kielikunnan jäseniksi. Myös jukagiirisiä kieliä on usein ehdotettu kuuluvaksi laajempaan uralilais-jukagiiriseen kielikuntaan, ja eskimo-aleuttisia kieliä laajempaan uralilais-siperialaiseen kielikuntaan. Nämä hypoteesit ovat kuitenkin kontroversiaalisia, eikä niitä ole yleisesti hyväksytty.
Jeniseiläiskielet

Jeniseiläiskielet eli "jeniseiläiset kielet" on kielikunta, jonka kieliä puhutaan Siperiassa Jenisein varrella Krasnojarskin aluepiirissä. Jeniseiläiskielet luetaan yhdessä muiden Pohjois-Aasian isolaattikielten kanssa paleosiperialaisiin kieliin. On myös esitetty, että jeniseiläiskielet olisivat sukua na-dené-kielille ja muodostaisivat näiden kanssa dene-jeniseiläisten kielten kielikunnan. Jeniseiläiset olivat myös todennäköisesti osa xiongnuja ja ovat voineet jättää jälkensä turkkilaisiin kieliin; esim. sana "tengri" on mahdollisesti lainasana jenisiläisistä kielistä.
Jeniseiläiskieliä tunnetaan kuusi ja ne jaetaan kolmeen ryhmään:
Eläviä kieliä ovat vain ketti ja mahdollisesti jugi. Assani, arini ja pumpokoli kuolivat 1700-luvun loppuun mennessä ja kotti 1800-luvun puolivälissä.
Mana

Mana tarkoittaa seuraavia:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
LA-radiopuhelin

LA-radiopuhelin (eli lyhytaaltoradiopuhelin, lyhyemmin LA-puhelin tai ”lälläri”) on puhekielen yleisnimitys luvasta vapautetuille 27 MHz:n lyhytaaltoalueella toimiville radiopuhelimille. Käytössä on 23 tai 40 kanavaa.
Näiden puhelimien käyttö ei maksa mitään ja kaikki, jotka ovat lähialueella samalla kanavalla kuulevat toisensa. Puhelu tapahtuu yksivuoroisesti eli yksi puhuu kerrallaan.
LA-puhelimien kantama on yleensä noin 5–50 kilometriä olosuhteista ja laitteista riippuen. Muun muassa niin sanotulla hyvällä radiokelillä kantama saattaa olla jopa 1 000–2 000 kilometriä.
Nykyään suosittuja kämmenenkokoisia PMR446-puhelimia ei pidä sekoittaa LA-puhelimiin. PMR446-puhelimet kantavat yleensä enintään kolme kilometriä ja toimivat 446 MHz:n taajuusalueella. LA-/PR- ja CB-puhelimilla taas yleensä pääsee osalla kanavista ottamaan yhteyksiä keskenään.
Puhelimeen saa liittää erillisen antennin, jonka vahvistus on korkeintaan 3 dBd (desibeliä yli puoliaaltodipolin). Yleensä antennien vahvistus ilmoitetaan teoreettisesti tasaisesti (isotrooppisesti) säteilevälle antennille dBi, jolloin antennivahvistukseen sisältyy jo myös perusantennina pidetyn puoliaaltodipoliantennin vahvistus.
Viestintävirasto erittelee Suomessa kolme eri tyyppiä 27 MHz:n lupavapaille radiopuhelimille:
Harmaatasapaino

Harmaatasapaino on painetun värivalokuvan kuvanlaadun osatekijä.
Harmaa väri sisältää kaikkia painovärejä CMYK. Harmaatasapaino on painovärien suhde, joka tuottaa värittömän harmaasävyn eli neutraalin harmaan. Syaanin, magentan ja keltaisen painovärin avulla tuotettu harmaa väri, jossa ei ole käytettyjen painovärien väärästä suhteesta syntyvää värivivahdetta. Harmaa näyttää harmaalta eikä punertavalta harmaalta.
Harmaatasapaino olisi hyvä löytää valokuvan vaaleista, keskitummista ja tummista sävyistä. Neutraaliharmaaseen vaikuttaa pisteenkasvun lisäksi painokoneessa käytetty värijärjestys. Harmaatasapainoa tarkkaillaan lehden sivuille painetuista testipisteistä, joita verrataan mustalla painovärillä painettuun harmaaseen. Harmaatasapaino voidaan mitata densitometrillä (tummuusmittarilla), jos densitometrissä on harmaatasapainon mittaustoiminto.
Painojäljen laatuominaisuudet ovat mm. pisteenkasvu, harmaatasapaino, yksityiskohtien toisto, värien päällekkäispainatuksen laatu ja visuaalinen kuvanlaatu. Visuaalista kuvanlaatua tarkastellaan laittamalla eri rastereilla ja linjatiheyksillä painetut kuvat vierekkäin. Useat henkilöt arvioivat kuvia, jotta aistinvaraista arviointia pidettäisiin objektiivisempana.
Esimerkki neutraalin harmaan rasteriosuuksista: vaaleat sävyt: 5 % syaani + 2 % magenta + 3 % keltainen + 0 % musta; keskisävyt: 50 % syaani + 38 % magenta + 42 % keltainen + 30 % musta; tummat sävyt: 95% syaani + 90 % magenta + 92 % keltainen + 75 % musta.
Akhaimenidit

Akhaimenidit olivat antiikin Persiaa vuosina 550–330 eaa. hallinnut suku. Mahtavimmillaan akhaimenidien hallitsemaan imperiumiin kuului koko Lähi-itä Anatoliasta Intiaan. Akhaimenidit hallitsivat myös Egyptiä muutamaan otteeseen (27. dynastia ja 31. dynastia). Akhaimenidien valtakunta oli suurin valtakunta, joka siihen mennessä oli ollut olemassa.
Historia.
Persialaisia oli asettunut Elamin pohjoispuolelle 700-luvun lopussa eaa. osana iranilaisten kansojen vaelluksia. Kuningas Akhaimenes aloitti siellä akhaimenidien dynastian. Se hajosi kuitenkin muutaman sukupolven ajaksi kahtia meedialaisten ylivallan edessä. Dynastian yhdisti Kyyros II (559–529). Hän kukisti Babylonian tuella ensin meedialaiset ja lännempänä Lyydian kuninkaan Kroisoksen. Kyyros eteni lännessä aina Vähän-Aasian länsirannikolle ja alisti sen kreikkalaiset kaupungit. Persian itärajan hän työnsi Baktriaan asti. Etelässä Kyyros otti lähes verettömästi haltuunsa Mesopotamian vuonna 539 eaa. Kyyros kohteli voittamiaan vastustajia lempeästi ja osoitti kunnioitusta valloittamiensa maiden uskonnoille. Juutalaisten hän salli palata Jerusalemiin Babylonin vankeudesta. Egyptiä Kyyros ei elinaikanaan ehtinyt vallata.
Kyyroksen poika Kambyses (529–522) valloitti Egyptin. Hänen siellä ollessaan vallan oli Persiassa kaapannut pappi Gaumata. Palatessaan Egyptistä Kambyses kuoli, mutta vallan otti takaisin akhaimenideille prinssi Dareios I (522–486). Hän joutui aluksi tukahduttamaan kapinoita eri puolilla valtakuntaa. Selvittyään niistä hän vakiinnutti valtansa ja alkoi kehittää maata. Hän muun muassa uudisti Persian hallintojärjestelmän, ryhtyi nostamaan muinaispersiaa sivistyskieleksi sekä rakennutti Susan ja Persepoliksen palatsit.
Dareioksen kuoltua Persian imperiumi alkoi heiketä. Valtakuntaa koettelivat hovin sisäiset riidat ja salamurhat sekä satraappien irtautuminen keskushallinnon vallasta.
Kserkses I eteni sotajoukkoineen Kreikkaan, missä hän voitti Thermopylain taistelun mutta hävisi kreikkalaisille Salamiin meritaistelussa. Persialaiset kärsivät tappion myös Plataiain taistelussa.
Artakserkses I kukisti egyptiläisten kapinat ja perusti varuskuntia Levanttiin. Egypti irtautui persialaisten vallasta Artakserkses II:n aikana, mutta hänen seuraajansa valloitti Egyptin takaisin.
Viimeisen akhaimenidin Dareios III:n kukisti Aleksanteri Suuri 330 eaa., minkä jälkeen Persiaa hallitsi seleukidien hallitsijasuku.
Matkakortti

Matkakortti on älykortti, jonka sisään on upotettu elektroniikkaa joukkoliikennematkan maksamista varten. Kortit ovat lukijaan työnnettäviä kontaktikortteja tai langattomasti toimivia RFID-kortteja. Kortille voidaan ladata aikaa (kautta, matkustuspäiviä), tietyn välin kulkemiseen (esimerkiksi pikavuorobussilla Helsingin ja Turun välillä) oikeuttavia matkoja tai arvoa (rahaa, jolla voi maksaa erihintaisia matkoja).
Suomi.
Matkakortteja on käytössä paikallisesti eri puolilla Suomea: esimerkiksi pääkaupunkiseudulla, Oulussa, Turussa ja Tampereella. Matkahuolto otti omat matkakorttinsa käyttöön Kotkassa vuonna 1988 ja koko Suomessa 1997. Suomen hallitus on suunnitellut, että Suomeen pitäisi saada valtakunnallinen matkakorttijärjestelmä, joka toimisi riippumatta alueesta sekä busseissa että junissa. Järjestelmä on nimeltään Waltti ja on jo käytössä noin kahdellakymmenellä kaupunkiseudulla ja alueella.
Pääkaupunkiseudun matkakorttijärjestelmä.
Matkakortti otettiin pääkaupunkiseudulla yleiseen käyttöön vuonna 2002. Kortti korvasi Helsingin, Espoon, Vantaan ja Kauniaisten joukkoliikenteen pahviset matkaliput. Kerava liittyi matkakorttialueeseen vuoden 2006 alussa kausilippujen osalta. Kirkkonummi liittyi järjestelmään vuoden 2007 alussa junaliikenteen ja Pohjolan Liikenteen linja-autojen osalta. 
Kortin luku ja mahdollinen kirjoitus korttiin tapahtuu langattomasti radiotaajuudella. Matkakortti toimii RFID-tekniikalla. Matka maksetaan näyttämällä korttia lukijalaitteelle liikennevälineeseen noustessa. Arvolipun ostaminen vanhalla lukijalaitteella tapahtui näyttämällä korttia lukijalaitteelle ja painamalla samalla numeronäppäintä. Kausilippua eli aikaa käytettäessä korttia pelkästään näytettiin lukijalaitteelle. Kun järjestelmä oli uusi, matkakorttirekisterin yksityisyydensuojasta oltiin huolissaan.
HSL uusi lukijalaitteensa vuonna 2016. Uudella laitteella kausilippua käytettäessä riittää, että korttia näytetään lukijalaitteen alalaitaan. Arvolippua ostaessa valitaan ensin lipputyyppi ja vasta sitten näytetään korttia lukijalle.
Ptolemaios

Ptolemaios (, ) on antiikin kreikkalainen nimi, joka voi viitata seuraaviin henkilöihin tai sukuihin:
4001 Ptolemaeus on päävyöhykkeen asteroidi.
Accra

Accra on Ghanan pääkaupunki. Sen asukasluku vuonna 2010 oli runsaat kaksi miljoonaa, joten se on Ghanan suurin kaupunki. Se on myös maan hallinnollinen ja taloudellinen keskus. 
Maantiede ja ilmasto.
Accra sijaitsee Guineanlahden rannalla, osittain noin 10 metriä korkealla kallionkielekkeellä ja levittäytyy siitä pohjoiseen Accran tasangolle. Alue on lähellä murtumalinjaa ja siksi siellä on ajoittain maanjäristyksiä.
Accrassa päivän ylimmät lämpötilat vaihtelevat tyypillisesti 27 ja 31 asteen välillä. Eniten sataa touko-kesäkuussa.
Historia.
Portugalilaisten asettuessa Ghanaan vuonna 1482, nykyisen Accran paikalla oli useita ga-heimon kyliä, joiden keskus oli Ayason kylä noin 25 km pohjoiseen. Eurooppalaiset rakensivat 1650–1680-luvuilla Accraan kolme kauppalinnoitusta. Englantilaiset perustivat Fort Jamesin, hollantilaiset Crèvecœurin ja tanskalaiset Christiansborgin linnan. Samoihin aikoihin gaiden Ayaso tuhottiin heimojen välisessä sodassa, ja monet ga-kylien asukkaat muuttivat rannikolle, missä oli mahdollista käydä tuottoisaa kauppaa eurooppalaisten kanssa. Nykyaikainen Accra kehittyikin lopulta linnoitusten seuduille syntyneiden keskusten ympärille.
Accra korvasi vuonna 1877 Cape Coastin brittiläisen Kultarannikon siirtokunnan pääkaupunkina. Kun rautatie sisämaan kaivos- ja maanviljelyalueille valmistui, Accrasta tuli Ghanan taloudellinen keskus.
Accran kunnallishallinto perustettiin 1898, ja 1930-luvulla kaupunki kaavoitettiin.
Afrikan yhtenäisyysjärjestön kokous pidettiin Accrassa 21. lokakuuta 1965.
Liikenne.
Kotokan kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin kymmenen kilometriä keskustasta pohjoiseen.
Meedia

Meedia oli muinainen kuningaskunta, jonka keskus sijaitsi nykyisen Iranin alueella. Meedian valtakunta ulottui laajimmillaan aina Keski-Aasiaan ja Afganistaniin asti. Meedian alue kattoi Teheranin ja Hamadanin kaupungit, Azerbaidžanin Esfahanista pohjoiseen, Zanjanin ja Kurdistanin. Tärkein Meediasta ja sen asukkaista kertova lähde on kreikkalainen historioitsija Herodotos.
Assyrialaisissa kirjoituksissa mainitaan meedialaiset "amadai"-heimot jo 836 eaa., jolloin Assyriaa hallitsi Salmanassar III. Meedian valtakunta syntyi noin 750–700 eaa. Meedia mainitaan assyriankielisissä lähteissä nimellä Mada tai Manda, kreikankielisissä nimellä Madai. Meedialaiset olivat luultavasti indoeurooppalaisia tai skyyttien, iranilaisten tai uralilais-kaukasuslais-sukuisia heimoja. Skyytit hallitsivat maata 653–625 eaa. Madiuksen johdolla. Suuri meedialainen valloittaja oli Kyaxares. Meedialaiset tuhosivat Assyrian valtakunnan ja jakoivat sen yhdessä babylonialaisten kanssa.
Persia oli alkujaan Meedian vasalli. Kyyros II Suuren aikana Persia riistäytyi Meedian vallasta ja hän teki siitä Persian maakunnan.
Rektaskensio

Deklinaatio ja rektaskensio muodostavat tähtitieteessä käytetyn ekvatoriaalisen koordinaattijärjestelmän koordinaatiston. Jos ajatellaan pallo, jonka pyörimisakseli on Maan akselin suuntainen ja jaetaan se akseliin nähden kohtisuoralla tasolla kahteen yhtä suureen puolipalloon, nimitetään tasoa ekvaattoritasoksi. Rektaskensio kertoo kohteen kulmaetäisyyden ekvaattoritasolla jostakin kiinteästi valitusta suunnasta. Suunnaksi on valittu kevättasauspiste.
Rektaskensiosta käytetään usein symbolia α.
Rektaskensio ilmoitetaan tähtitieteessä tunteina (h), minuutteina (m) ja sekunteina (s). ”Tunti” tarkoittaa tässä yhteydessä täydestä ympyrästä eli 15°; ”minuutti” on tuntia eli 15 kulmaminuuttia; ”sekunti” on minuuttia eli 15 kulmasekuntia. Koska maapallon pyöriessä kohde liikkuu taivaalla, sen suunta (tuntikulma) on helppo laskea seuraavasti: tuntikulma = tähtiaika − rektaskensio.
Tähtitieteellisessä navigoinnissa rektaskensiota ei käytetä; sen korvaa sideerinen tuntikulma (SHA), joka ilmoitetaan asteina.
Krateros

Krateros (, ; kuoli 320 eaa.) oli yksi Aleksanteri Suuren kenraaleista ja hänen seuraajistaan, eli diadokeista.
Granikosjoen taistelussa Krateros oli yhden falangiyksikön päällikkö. Krateros oli ilmeisesti taitava komentaja, koska Issoksen ja Gaugamelan taisteluissa hän komensikin jo koko vasemman siiven jalkaväkeä. Kuuluisan tarinan mukaan Krateros rakasti Aleksanteria, koska hän oli kuningas; Hefaistion taas rakasti häntä, koska hän oli Aleksanteri. Krateros ja Hefaistion olivatkin kilpailijoita ja jopa vihamiehiä.
Toinen Krateroksen vihamiehistä oli Parmenionin poika Filotas. Krateros syytti Filotasta siitä ettei tämä ollut paljastanut salaliittoa, joka oli tullut tämän tietoon. Filotas tuomittiin kuolemaan.
Hydaspesjoen taistelussa Krateros johti joukkoja, jotka Aleksanteri jätti joen toiselle puolelle. Aleksanterin marssiessa joukkoinensa Industa pitkin Intian valtamerelle Krateros johti sitä armeijan puolikasta, joka marssi joen länsirannalla. Vuonna 325 eaa. Aleksanteri lähetti Krateroksen takaisin länteen samalla, kun osa armeijasta jatkoi matkaa merelle.
Kun Aleksanteri palasi Susaan vuonna 323 eaa., hän halusi että hänen johtavat upseerinsa menisivät naimisiin persialaisten naisten kanssa. Krateros meni naimisiin Dareioksen veljen Oksyathreen tyttären Amastriin kanssa. Krateros oli Aleksanterin ja Hefaistionin lisäksi ainut joka sai vaimokseen Akemenidien hallitsijasukuun kuuluvan naisen.
Ennen kuolemaansa Aleksanteri lähetti Krateroksen ja Polyperkhonin Makedoniaan mukanaan 11 500 veteraania jotka saivat palata kotiin. Kilikiassa ollessaan Krateros sai kuulla että Aleksanteri oli kuollut. Krateros jäi osatta kun Aleksanterin valtakunta jaettiin diadokkien kesken. Hän ei tosin heti osoittanut tyytymättömyyttään, vaan lähti auttamaan Antipatrosta Lamian sodassa. 
Vuonna 322 eaa. alkaneessa Ensimmäinen diadokkisodassa Krateros auttoi Antipatrosta, joka kapinoi Perdikkasta vastaan Ptolemaios I kanssa. Krateros meni myös naimisiin Antipatroksen tyttären Filan kanssa. 
Samalla kun Perdikkas lähti kukistamaan Egyptiä, hän lähetti kreikkalaisen Eumenesin Kraterosta ja Antipatrosta vastaan. Eumenes oli Aleksanterin entinen sihteeri eikä hänellä ollut kokemusta sodankäynnistä. Kaikkien suureksi yllätykseksi Eumenes kukisti vihollisensa ja Krateros kuoli taistelussa.