tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kyllikki Kallas

Meri Kyllikki Lahtela, kirjailijanimi Kyllikki Kallas (15. maaliskuuta 1917 Räisälä – 22. lokakuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Kyllikki Kallas valmistui ylioppilaaksi vuonna 1938 ja filosofian kandidaatiksi vuonna 1955. 
Kyllikki Kallas oli naimisissa vuodesta 1936 kansanedustaja Olavi Lahtelan kanssa. Kirjailija Markku Lahtela ja elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja Atro Lahtela ovat heidän poikiaan. Yleisradion entinen pääjohtaja ja entinen SDP:n puoluesihteeri Mikael Jungner on hänen tyttärenpoikansa ja kirjailija Silvo Lahtela sekä näyttelijä Johannes Lahtela hänen pojanpoikiaan.
Kyllikki Kallas herätti 1950-luvun lopulla huomiota Maalaisliiton silloista puoluesihteeriä Arvo Korsimoa ja eräitä muitakin puolueen näkyviä henkilöitä parodioineella näytelmällään "Herra puoluesihteeri". Näytelmän ensiesitys oli Suomen Kansallisteatterissa keväällä 1958. Keskeisissä rooleissa olivat Tauno Palo (puoluesihteeri), Matti Ranin (nuori idealisti) ja Maikki Länsiö (lehtinainen).
IWeb

iWeb on Applen kehittämä mallipohjainen WYSIWYG-verkkosivun luontiohjelma. iWebin ensimmäinen versio julkistettiin 10. tammikuuta 2006 Macworld Conference &amp; Expo:ssa osana iLife '06 -pakettia. iWeb '11 julkaistiin 20. lokakuuta 2010 osana iLife '11:a, vaikka sitä ei päivitetty edellisestä versiosta (3.0.2). iWeb mahdollistaa käyttäjien luoda verkkosivuja ja blogeja ja muokata niitä omilla valokuvillaan, tekstillä ja videoilla.
Metoksetamiini

Metoksetamiini tai MXE on aryylisykloheksyyliamiiniryhmään kuuluva aine, jota liikkuu huumausainemarkkinoilla muuntohuumeena. Metoksetamiini on ketamiinin muunnos, jossa on rakenteellisia samankaltaisuuksia etisyklidiinin ja 3-MeO-PCP:n kanssa.
Alun perin suurin osa metoksetamiinista tuli Kiinasta, mutta tuotanto on sittemmin lähes kokonaan loppunut. Syynä oli Kiinan huumeita koskevan rikoslain tiukentuminen; MXE luokiteltiin Kiinassa huumeeksi ja tuotannosta saattaa saada kuolemanrangaistuksen.
Farmakologia.
Farmakodynamiikka.
MXE toimii pääasiassa selektiivisenä ja korkean affiniteetin NMDA-reseptorin antagonistina: fensyklidiinin (PCP) -sitoutumisalueen (Ki = 257 nM) antagonistina. Se tuottaa ketamiinin kaltaisia ​​vaikutuksia. NMDA-reseptorin antagonismin lisäksi MXE:n on havaittu toimivan serotoniinin takaisinoton estäjänä (Ki = 479 nM; IC50 = 2 400 nM). Sitä vastoin sillä on vain vähän tai ei ollenkaan vaikutusta dopamiinin ja norepinefriinin takaisinottoon (Ki ja IC50 &gt; 10 000 nM). Siitä huolimatta MXE:n on havaittu aktivoivan dopaminergistä hermovälitystä, myös mesolimbisessa palkitsemisreitissä. Tämä on ominaisuus, joka on jaettu muiden NMDA-reseptorin antagonistien, mukaan lukien ketamiinin, PCP:n ja disosilpiinin (MK-801) kanssa. Eläintutkimukset viittaavat siihen, että MXE:llä voi olla nopeasti vaikuttavia masennusta lievittäviä ominaisuuksia, jotka ovat samanlaisia ​​kuin ketamiinilla. Tutkimuksessa, jossa arvioitiin MXE:n sitoutumista 56 kohtaan, mukaan lukien välittäjäainereseptorit ja kuljettajat, havaittiin, että MXE:n Ki-arvot olivat &gt; 10 000 nM kaikissa kohdissa paitsi NMDA-reseptorin disosilpiinikohdassa ja serotoniinin kuljettajassa (SERT).
Farmakokinetiikka.
MXE:n vaikutusaika on pidempi kuin ketamiinin.
Laki.
Listattu valtioneuvoston asetuksessa huumausaineina pidettävistä aineista, valmisteista ja kasveista.
Leninin patsas (Suomen asema)

Leninin patsas () on V. I. Leninin muistomerkki Pietarin Leninin aukiolla Suomen aseman edessä.
Kuvanveistäjä Sergei Jevsejevin sekä arkkitehtien Vladimir Štšukon ja Vladimir Hellfreichin suunnittelema muistomerkki paljastettiin lokakuun vallankumouksen vuosipäivänä vuonna 1926. Se esittää huhtikuussa 1917 ulkomailta palannutta Leniniä, joka puhuu Suomen aseman luona ”Pääoman viholliseksi” nimetyn panssariauton päältä. Neuvostoaikaisen tulkinnan mukaan patsaalle antaa emotionaalisuutta Leninille ominainen ”tarmokas kädenliike, joka ilmaisee samalla sekä uskoa voittoon että taistelukutsua”. Sen kerrottiin olleen maan ensimmäinen vallankumousjohtajalle pystytetty muistomerkki.
Pronssista valettu patsas on 4,3 metriä korkea. Graniittijalustoineen muistomerkin korkeus on 10,7 metriä. Panssariauton jäähdyttimeen on valettu teksti ”...ja eläköön koko maailman sosialistinen vallankumous! 17. huhtikuuta 1917”.
Alun perin muistomerkki seisoi vanhan aseman julkisivun edessä sijainneella pienellä aukiolla. Myöhemmin se siirrettiin uuden asemarakennuksen ja Nevan väliin toisen maailmansodan jälkeen raivatulle uudelle Leninin aukiolle.
Tuntemattomiksi jääneet vandaalit räjäyttivät huhtikuussa 2009 patsaan takaosaan kiinnitetyn pommin, joka teki siihen noin metrin levyisen aukon. Korjattu patsas palautettiin jalustalleen vuoden kuluttua. Muistomerkki kuuluu Venäjän federaation suojelukohteisiin.
Siiri Juva

Siiri Sylvia Juva (sukunimi vuoteen 1935 "Juvelius", 8. joulukuuta 1886 Antrea – 8. lokakuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen lehtori ja kirjailija.
Juvan vanhemmat olivat komissioonimaanmittari Johan Henrik Juvelius ja Ida Maria Åkerman. Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista tunnettuja ovat kirjallisuuden tutkija J. W. Juvelius (1863–1927), kirjailija Valter Juva (1865–1922), vankilanjohtaja V. O. Juvelius (1869–1937), lähetyssaarnaaja ja diakoni Ester Juvelius (1876–1962) sekä näytelmäkirjailija ja suomentaja Veera Roos (1882–1961). Siiri Juva toimi vanhempana lehtorina Turun tyttölyseossa.
Teoksia.
Nimellä "Siiri Juva":
Nimellä "Siiri Juvelius":
Nimimerkillä "Sylvia Solki":
Maija Lamminheimo

Maria (Maija) Lamminheimo-Vattunen (o.s. "Lamminheimo", alkujaan "Ahlbäck"; 21. kesäkuuta 1889 Alavus – 16. lokakuuta 1972 Humppila) oli suomalainen runoilija.
Lamminheimon vanhemmat olivat pankin kamreeri Kaarlo Fredrik Lamminheimo (alkujaan Ahlbäck). ja Liisa Lamminheimo. Maija Lamminheimo syntyi Alavudella, mutta varttui Ilmajoella. Maija Lamminheimo menestyi varhain runonlausumisessa Etelä-Pohjanmaalla. Hänen veljensä oli kuvanveistäjä Kaarlo Lamminheimo.
Mullot

Mullot (Mullidae) on putkisuukaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä.
Tyypillisiä piirteitä.
Mullojen heimoon kuuluu 6 sukua ja 100 lajia. Mullot ovat ruumiinrakenteeltaan pitkulaisia kaloja, jotka kasvavat suurimmillaan 40–60 cm:n pituisiksi. Tunnusmerkillisin piirre on kuonon kaksi pitkää viiksisäiettä. Kalat pystyvät liikuttelemaan säikeitä toisistaan riippumattomasti ja niissä on aistielimiä. Kaloilla on kaksi selkäevää, jotka ovat melko kaukana toisistaan ja joista etumainen on piikikkäämpi. Pyrstöevä on tyypillisesti haarautunut. Eräiden sukujen lajeilla kuono on pitkähkö, kun toisilla se on lyhyehkö. Eri sukuihin kuuluvat lajit voidaan erottaa hampaiden perusteella. Mullojen suomut ovat suurikokoiset ja korkeat. Kalat ovat usein värikkäitä, pohjaväriltään vaaleita tyypillisesti punertavia tai valkeita ja ruumissa on erivärisiä kuviointeja. Eräät lajit ovat kokonaan keltaisia, mustia tai ruskeita.
Levinneisyys ja elintavat.
Mullot ovat mereisiä kaloja, joita tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Toisinaan niitä tavataan myös murtovesistä. Kalat liikkuvat usein lähellä hiekka- tai mutapohjaa, joskin "Mulloidichthys"- ja "Parupeneus"-suvun lajit elävät kivikkoisemmilla alueilla ja koralliriutoilla. Mullot käyttävät viiksisäikeitään ravinnonetsintään. Ne syövät selkärangattomia eläimiä, kuten matoja sekä pieniä nilviäisiä, meritähtiä ja merisiilejä. Eri lajit käyttävät viiksiään hieman eri tavoin. Esimerkiksi tummajuovamullo ("Upeneus tragula") käyttää niitä kaivamiseen, kultamullo ("Parupeneus cyclostomus") työntää viiksensä koloihin ja pyrkii siten hätyyttämään pieniä eläimiä piiloistaan ja keltajuovamullo ("Mullus surmuletus") kyntää kuonollaan merenpohjaa ravintoa etsiessään. Mullot eivät useiden muiden kalojen tavoin pyri suojaan pedoilta piiloutumalla, vaan pyrkivät uimaan nopeasti kiihdyttäen pakoon.
Monet mullolajit, esimerkiksi Välimeressä elävä rusotäplämullo ("Mullus barbatus"), ovat hyviä ruokakaloja ja paikoitellen erittäin arvostettuja.
Mika Mörsky

Mika Mörsky (s. 4. huhtikuuta 1991 Kirkkonummi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhoa. Suhteellisen pienikokoisen Mörskyn vahvuus on hänen taitotasonsa, mutta hänen fysiikkansa on vielä melko heikko miesten peleihin.
Ura.
Mörsky pelasi koko junioriuransa Espoossa. Hän on Jäähongan kasvatti. Mörsky siirtyi sittemmin Espoo Bluesiin ja hän pelasi myös kauden 2007–2008 Kiekko-Espoon B-nuorissa. Kaudella 2009–2010 Mörsky oli tehoilla 25+23=48 Bluesin A-nuorten paras maalintekijä sekä paras pistemies Juuso Forsströmin kanssa. Hän sijoittui A-nuorten SM-liigan maalipörssissä toiseksi HPK:n Teemu Rautiaisen jälkeen sekä pistepörssissä neljänneksi Forsströmin ja Lukon Antti Tenkasen kanssa. Mörsky voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Kesän 2011 Mörsky harjoitteli Bluesin SM-liigajoukkueen kanssa. Hän teki syyskuussa 1+1-vuotisen liigasopimuksen. Noin viikko tämän jälkeen Blues vuokrasi Mörskyn joulutaukoon asti kestävällä sopimuksella Mestis-joukkue Vaasan Sportiin. Hän pelasi joukkueessa 12 runkosarjaottelua sekä kaksi ottelua A-nuorissa. Suurimman osan kaudesta 2011–2012 Mörsky pelasi kuitenkin Bluesin A-nuorissa. Yhteensä hän teki A-nuorten SM-liigassa 22 maalia, joilla Mörsky jakoi sarjan maalipörssin seitsemännen sijan JYPin Markus Nenosen kanssa. Hän teki SM-liigadebyyttinsä 5. tammikuuta 2012 Rauman Lukkoa vastaan. Mörsky sai ottelussa jääaikaa 2.09 minuuttia. Ottelu jäi hänen kauden ainoaksi SM-liigassa.
Mörsky ei käyttänyt SM-liigasopimuksessaan ollutta optiota, vaan hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 1+1-vuotisella sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue HC Keski-Uusimaahan. 13. lokakuuta 2012 hän onnistui tekemään ilmaveivimaalin vieraissa Sportia vastaan. Mörskyn osuma ratkaisi HCK:lle 4–5-voiton. Mörsky siirtyi tammikuussa 2013 HCK:sta Savonlinnan Pallokerhoon. Hän oli siirtyessään HCK:n kolmanneksi paras pistemies tehoilla 9+8=17. Huhtikuussa Mörsky teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen SaPKon kanssa.
Kausi 2013–2014 Mörskyllä todettiin olkapäävamman takia päättyneeksi tammikuussa 2014. Hän ehti pelata vain 22 runkosarjaottelua.
Edith Polón

Edith Polón, os. "Ahnger" (7. toukokuuta 1869 Helsinki – 12. maaliskuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen ruotsin ja suomen kielellä kirjoittanut kirjailija.
Edith Polón oli naimisissa Suomen Gummitehdas Oy:n toimitusjohtajan Eduard Polónin (1861–1930) kanssa. Poikansa oli jääkärieversti Eino Polón.
Muuta en jouluksi toivo

Muuta en jouluksi toivo ("All I Want for Christmas") on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut komediallinen jouluelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Harley Jane Kozak, Jamey Sheridan, Ethan Randall, Thora Birch, Kevin Nealon, Leslie Nielsen, Andrea Martin, Lauren Bacall, Amy Oberer, Renée Taylor, Felicity LaFortune, Camille Saviola ja Michael Alaimo. Elokuvan on ohjannut Robert Lieberman.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa siirappiseksi koko perheen hyväntuulen komediaksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Mario Berti

Mario Berti (1881–1964) oli italialainen upseeri ensimmäisessä maailmansodassa, Espanjan sisällissodassa ja toisessa maailmansodassa. 
Hän syntyi La Speziassa yläluokkaiseen perheeseen. Perhe oli melko varakas pääasiassa isän perittyä maata La Speziasta. Berti ei avioitunut eikä hänellä ollut lapsia, mutta hänellä oli kaksi veljenpoikaa sekä sisarentytär.
Ensimmäisessä maailmansodassa hän yleni everstiksi huolimatta nuoresta iästään. Hän palveli sodan syttyessä Libyassa ja sen jälkeen 1916 Trenton rintamalla, jossa hän osallistu Asiagon taisteluun. Winston Churchill antoi hänelle brittiläisen DSO:n urheudesta taistelussa.
Espanjan sisällissodassa Berti oli kenraalin arvoisena 9. jalkaväkidivisioona Pasubion komentajana ja edelleen 3. ratsuväkidivisioona Amedeo Duva d’Aostan komentajana ennen siirtymistään vapaaehtoisarmeijakunnan komentajaksi 1937 kenraali Francon pyynnöstä. Hän johti armeijakuntaa Aragonian operaatioiden aikana. Vuodesta 1939 alkaen hän palveli Italian XV armeijakunnan komentajana aina vuoteen 1940.
Toisen maailmansodan alkaessa Berti oli Italian armeijan esikuntapäällikkönä. Espanjan sisällissotaan osallistuminen oli kuluttanut maan resursseja niin, ettei se voinut heti liittyä Saksan rinnalle. Berti ilmoitti muun muassa tämän Benito Mussolinille, joka siirsi hänet sivuun esikuntapäällikön tehtävästä.
Hänet siirrettiin Libyan lähettilääksi, ja Rodolfo Graziani otti hänen paikkansa Mussolinin luottomiehenä. Grazianin epäonnistuttua hyökkäyksessä Egyptiin Berti kieltäytyi auttamasta. Kesällä 1940 Berti määrättiin korvaamaan Francesco Guidi Italian 10. armeijan komentajana, missä tehtävässä hän vei joukkonsa Egyptiin 9. syyskuuta 1940 alkaneessa hyökkäyksessä.
Italian hyökkäys Kreikkaan esti Libyassa olevien joukkojen täydentämisen, eikä Sidi Barraniin pysähtynyttä hyökkäystä ei voitu jatkaa. Berti joutui ennen joulukuun puoleen väliin suunniteltua hyökkäystä sairauslomalle, jolloin hän luovutti tehtävänsä Italo Gariboldille. 
Berti palasi komentajaksi 14. joulukuuta 1940 brittien aloitettua operaatio Compassin. Giuseppe Tellera otti 23. joulukuuta komentajuuden Bertiltä.
Berti erosi armeijasta Italian antauduttua 8. syyskuuta 1943, minkä jälkeen hän vietti loppuelämänsä La Speziassa.
Rostovin taistelu

Rostovin taistelu (1941) oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu Donin Rostovin kaupungin hallinnasta vuonna 1941. Saksan 1. panssaridivisioona valtasi kaupungin 21. marraskuuta 1941, mutta joutui vetäytymään kaupungista seitsemän päivää myöhemmin Neuvostoliiton vastahyökkäyksen seurauksena. 
Saksa valtasi kaupungin 17. armeijan voimin uudelleen 24. heinäkuuta 1942 ja piti sitä hallussaan seitsemän kuukauden ajan, kunnes puna-armeija valtasi kaupungin lopullisesti takaisin 14. helmikuuta 1943.
Alku Sirén

Alku Sirén (ent. Olli Sirén, s. 6. tammikuuta 1984) on suomalainen yhteiskunnallinen keskustelija ja yksi Ravintolapäivän alullepanijoista. 
Sirén on entinen viestintätoimisto Miltton Creativen toimitusjohtaja. Nykyään hän toimii johtavana neuvonantajana Milttonilla. 
Sirén on kotoisin Porvoon maalaiskunnasta, josta hän muutti lukiolaisena Helsinkiin. Sirén kirjoitti Kallion ilmaisutaidon lukiosta. Hän on työskennellyt DJ:nä Radio Helsingissä ja freelance-tuottajana.
Kaupunkitoimittajat ry valitsi Sirénin vuoden 2011 kaupunkilaiseksi. Aiemmin hän ryhmineen sai Suomi-palkinnon Ravintolapäivän kehittämisestä. Maailmalle levinnyt Aleppon kellot -kampanja käynnistyi Sirénin ehdotuksesta. Halonen viittasi kampanjaan ja kertoi Vladimir Putinille Venäjän Sotšissa järjestetyssä Valdai-kokouksessa, että Aleppon uhreille soitetaan päivittäin kirkonkelloja. Putin reagoi Halosen puheisiin ärtyneesti kommentoiden, että ”kellojen pitäisi soida myös niille, jotka nyt menettävät henkensä Mosulissa ja sen läheisyydessä”. Sirén palkittiin Aleppon kelloista kirkon viestintäpalkinnolla.
Vuonna 2007 Sirén oli mukana käynnistämässä Wikipuolue -liikettä. Tarkoituksena oli tuottaa kokeilu, jossa asioista päätettäisiin samalla tavalla kuin Wikipediassa kirjoitetaan artikkeleita. Wikidemokratia nousi puheenaiheeksi, mikä johti siihen, että Vihreät ja SDP kirjoittivat seuraavan vuoden kuntavaaliohjelmiaan osin wikiperustaisesti. 
Sirén osallistui Länsiväylä-ryhmän performansseihin. Sirén on ollut ideoimassa myös We Love Helsinki -tapahtumia, esimerkiksi Lasten Kaupunki -tapahtumaa ja Soivaa Korttelia sekä Kuorokäytävä-tapahtumaa Sofiankadulla.
Sirén on Milttonilla kehittänyt mallin havainnollistamaan sitä, minkä tyyppisiin työtehtäviin generatiivinen tekoäly tulee vaikuttamaan ensimmäisenä.
Sirén on politiikkaan ja taiteeseen keskittyvän 2025 perustetun Käänne-festivaalin järjestäjiä.
Juntolovo

Juntolovo () on kunnallishallintoalue Pietarin Primorjen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa Kivinenän pohjoispuolella. Kunnallishallintoalueen länsipuolella on entisen Lahdensuon (ven. "Lahtinskoje boloto") käsittävä Juntolovon metsänsuojelualue.
Alue on saanut nimensä Lahdentulvaan (ven. "Lahtinski razliv") laskevasta Junttilanojasta (ven. "Juntolovka"). Jälkimmäinen nimitys perustunee seudulla sijainneeseen Junttilan taloon, josta ei ole säilynyt tietoa. Juntti on muunnos ristimänimestä Johannes.
Species Plantarum

Species Plantarum on ruotsalaisen luonnontutkijan Carl von Linnén kirjoittama teos vuodelta 1753. Kirjassa Linné luettelee kaikki tuntemansa kasvilajit ja antaa niille kaksiosaisen tieteellisen nimen aikaisempien monisanaisten kuvausten sijaan.
"Species Plantarumin" ilmestymisaika on sovittu lähes kaikkien kasviryhmien nomenklatuurin alkamisajankohdaksi, ei kuitenkaan sammalten ja osan levistä.
Antoine Duhamel

Antoine Duhamel (30. heinäkuuta 1925 – 11. syyskuuta 2014) oli ranskalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikinopettaja. Hän syntyi Valmondoisissa ja opiskeli musiikkia Pariisin yliopistossa. Hän aloitti elokuvasäveltäjän uransa vuonna 1960. Hän sai vuonna 2002 Berliinin elokuvajuhlilla Hopeisen karhun musiikistaan Bertrand Tavernierin elokuvaan "Laissez-passer".
Duhamel sävelsi musiikit myös esimerkiksi useisiin Jean-Luc Godardin elokuviin, kuten "Pierrot le fou – hullu Pierrot" ja "Viikonloppu".
Raija Kauttu

Raija Helena Hämetär Kauttu (o.s. Leuku, 12. huhtikuuta 1918 Oulu – 30. heinäkuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka tunnetaan historiallisista romaaneistaan. Tampereella varhaislapsuutensa viettänyt Kauttu kirjoitti ylioppilaaksi Arkadian yhteislyseosta ja opiskeli myöhemmin Ateneumissa. 
Kautun isä oli "HL Kurun" onnettomuudessa hukkunut "Aamulehden" toimitussihteeri Veikko Leuku.
Ethelwulf

Ethelwulf (myös Æthelwulf tai Aethelwulf) oli Wessexin kuningas vuosina 839–858. Hän oli kuningas Egbertin poika ja Alfred Suuren isä.
Noustuaan valtaistuimelle Ethelwulf antoi puolet valtakunnastaan – Kentin, Surreyn, Sussexin ja Essexin – vanhimmalle pojalleen Ethelstanille. Vuonna 851 Ethelwulf voitti tanskalaisten suuren armeijan Surreyn Acleassa. Tämän jälkeen hän yhdisti Wessexin ja Mercian kuninkaalliset suvut naittamalla tyttärensä Ethelswithin Mercian kuninkaalle Burgredille vuonna 853. Samana vuonna Ethelwulf lähetti poikansa Alfredin Roomaan ja seurasi itse perässä 855 jättäen kuningaskuntansa poikansa Ethelstanin huostaan. Palatessaan Roomasta yli viisikymmenvuotias Ethelwulf avioitui 12-vuotiaan Judithin kanssa, joka oli länsifrankkien kuninkaan Kaarle Kaljupään tytär. Saapuessaan Englantiin hänen poikansa Ethelstan oli kuollut ja valtakuntaa hallitsi hänen toinen poikansa Ethelbald. Ethelbald oli mukana salaliitossa, jonka päämääränä oli syöstä vallasta Ethelwulf. Ethelwulf pakotettiin luopumaan Wessexin kruunusta poikansa hyväksi. Ethelwulf säilytti kuitenkin asemansa Kentin sekä useiden itäisten provinssien kuninkaana kuolemaansa vuonna 858 saakka.
Fabien Noël

Fabien Noël (s. 5. tammikuuta 1959) on ranskalainen uransa lopettanut uimari. Hän edusti seuratasolla Dunkerque Natationia.
Noël osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Montréalissa 1976. Hän oli tuolloin 17-vuotiaana mukana maansa 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka karsiutui ensimmäisellä kierroksella. Noël oli Ranskan joukkueessa samassa lajissa myös vuoden 1978 MM-kisoissa, joissa maalle heltisi seitsemäs sija. Hän ui Moskovan olympialaisissa 1980 sekä 200 metrin henkilökohtaisessa vapaauinnissa, jossa hän karsiutui ensimmäisellä kierroksella että lajin viestikilpailussa, jossa Ranska oli kahdeksas. Noël oli EM-kisoissa 1981 200 metrin vapaauinnin seitsemäs ajallaan 1.52,75.
Lähteet.
Charles Chaynes

Charles Chaynes (1925 Toulouse – 24. kesäkuuta 2016) oli ranskalainen säveltäjä. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa Darius Milhaud’n sekä Jean Rivier’n johdolla ja voitti Prix de Romen vuonna 1951. Hänen tuotantoonsa kuuluu esimerkiksi lukuisia konserttoja, sinfonia ja sonaatteja. Vuodelta 1966 peräisin oleva konsertto uruille, jousiorkesterille, patarummuille ja lyömäsoittimille on omistettu Marie-Claire Alainille, ja siinä täysin atonaalista tekniikkaa hyödynnetään musiikissa, jota inspiroivat uskonnollis-mystiset lähteet ("Cántico espiritual", Ristin Johannes). Niin ikään vuodelta 1966 on Yvonne Loriod’n kantaesittämä Chaynes’n pianokonsertto.
Chaynes oli Kunnialegioonan upseeri ja Ordre des Arts et des Lettresin komentaja; lisäksi hänet otettiin Ordre National du Mériteen. Vuonna 2005 hänestä tuli Académie des Beaux-Artsin jäsen.
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1976–1977

Kausi 1976–1977 oli 37. kausi, jolloin pelattiin koripallon miesten Suomen mestaruudesta. SM-Koriksen mestaruuden voitti Turun NMKY. Playhonka voitti hopeaa ja Torpan Pojat pronssia.
Hallitseva mestari Playboys ei lähtenyt puolustamaan mestaruuttaan, vaan fuusioitui Tapiolan Hongan kanssa. Yhdistelmä käytti nimeä Playhonka. HKT:n edustusjoukkue lyöttäytyi yhteen Panttereiden kanssa muodostaen uuden, Super-Pantterit nimisen seuran, jolle Koripalloliitto antoi suoraan toisen vapaista sarjapaikoista. Viimeisestä sarjapaikasta järjestettiin ylimääräinen karsinta ja siinä Pispalan Tarmo voitti Porvoon Tarmon nousten takaisin SM-sarjaan, josta se keväällä Panttereiden tapaan putosi.
Runkosarja.
Pispalan Tarmo ja Joensuun Kataja putosivat. Nousija Karkkilan Urheilijat ilmoitti keväällä luopuvansa sarjapaikastaan, joten Kataja pääsi ylimääräiseen karsintaan.
Ylimääräinen sarjakarsinta.
Molemmat ottelut pelattiin Tarmon saliongelmien vuoksi Joensuun Urheilutalolla.
John Cavell (piispa)

John Kingsmill Cavell (4. marraskuuta 1916 – 19. toukokuuta 2017) oli Englannin kirkon pappi, joka toimi 9. Southamptonin piispana vuosina 1972–1984. Hän opiskeli Sir Roger Manwood’s Schoolissa ja Queens’ Collegessa, Cambridgessa. Hän sai pappisvihkimyksensä vuonna 1940 ja toimi aluksi kuraattina Folkestonessa ja Croydonissa. Sitten hän pääsi Church Mission Societyn sihteeriksi, Cheltenhamin Kristuksen kirkon vikaariksi ja Plymouthin lääninrovastiksi ennen piispaksi valitsemistaan.
Eläkkeelle jäämisensä jälkeen Cavell jatkoi kirkon palvelemista avustavana piispana Salisburyn hiippakunnassa.
José Antonio Montero

José Antonio Montero Botanch (s. 5. tammikuuta 1965 Barcelona) on espanjalainen entinen koripalloilija.
Montero aloitti ammattilaisuransa Joventut Badalonassa, jossa hän pelasi vuosina 1981–1990. Hän oli Atlanta Hawksin viidennen kierroksen varaus ja edusti maatansa Soulin olympialaisissa 1988, joissa Espanja sijoittui kahdeksanneksi. Montero oli mukana Espanjan liigan tähdistöottelussa kolmesti, vuosina 1986, 1987 ja 1990. Hän siirtyi vuonna 1990 Badalonasta FC Barcelonaan, jossa hän voitti kolmesti Espanjan liigamestaruuden ja kahdesti maan cupin. Montero pelasi uransa viimeisen kauden Ranskassa CSP Limogesissa. Hän pelasi uransa aikana yhteensä 78 maaottelussa.
Lähteet.
Marianne Lydén

Eva Marianne Elisabeth Lydén (vuoteen 2003 Carlsson; 6. syyskuuta 1953 Helsinki – 26. maaliskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen politiikan toimittaja, joka aloitti uransa 1980-luvun alkupuolella Yleisradion ruotsinkielisessä toimituksessa. Koulutukseltaan hän oli valtiotieteen maisteri. Hän siirtyi "Hufvudstadsbladetiin" vuonna 2006 mutta joutui sittemmin jäämään sairauseläkkeelle.
Lydén julkaisi yhdessä Camilla Berggrenin kanssa kirjan "Nyttiga idioter? Unga idealister, Lenin och sjuttiotalet." Alkuvuodesta 2012 ilmestyi Lydénin teos "Jag är inte rasist. Jag vill bara ha främlingsfientliga röster." Eläkkeellä hän kirjoitti "Hufvudstadsbladetiin" kolumneja nimellä ”Tant Blomsterhatt” ja suomi rasismia, muukalaisvastaisuutta ja Perussuomalaisia.
Trigger Alpert

Herman ”Trigger” Alpert (3. syyskuuta 1916 Indianapolis, Indiana – 21. joulukuuta 2013) oli yhdysvaltalainen jazzbasisti. Hän opiskeli musiikkia Indianan yliopistossa 1930-luvun lopussa. Hän teki yhteistyötä Alvino Reyn kanssa vuonna 1940, ja 1940-luvun alussa hän lisäksi kiersi ja levytti Glenn Millerin kanssa. Hän oli lyhyesti Tex Beneken yhteistyökumppanina ja teki radio-ohjelmaa Benny Goodmanin kanssa. Myöhemmin 1940-luvulla hän työskenteli Bud Freemanin, Ella Fitzgeraldin, Muggsy Spanierin, Roy Eldridgen, Louis Armstrongin, Ray McKinleyn, Bernie Leightonin, Frank Sinatran, Woody Hermanin ja Jerry Jeromen kanssa.
1950–1960-luvuilla Alpert levytti sessioita Artie Shawin, Coleman Hawkinsin, Sauter-Finegan Orchestran, Mundell Lowen, Donn Elliottin, Gene Krupan ja Buddy Richin kanssa. Samoihin aikoihin hän työskenteli CBS:lle. Alpert johti myös itse kokoonpanoa, ja vuonna 1956 Riverside julkaisi hänen albuminsa ("Trigger Happy!"), jolla hänen lisäkseen esiintyvät Tony Scott, Zoot Sims, Al Cohn, Joe Wilder, Urbie Green ja Ed Shaugnessy. Alpert jätti musiikkialan vuonna 1970 ja ryhtyi valokuvaajaksi.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2013

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2013 pelattiin Venäjällä Baškortostanin tasavallassa Ufan kaupungissa 26. joulukuuta 2012 – 5. tammikuuta 2013 välisenä aikana. Edellisen kerran Venäjä järjesti MM-turnauksen vuonna 2001.
Lohkot.
A-lohko.
 
 "Pääartikkeli: Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailujen 2013 kokoonpanot"
Putoamissarja.
Putoamissarjan viimeiseksi jäänyt joukkue putosi sarjaporrasta alemmaksi. 
Lopputulokset.
Pääsarjan kisat 
1. divisioona A-Lohko 
 B-lohko 
2. divisioona A-lohko 
 B-lohko 
3. divisioona 
Arabiemiirikuntien jääkiekkomaajoukkue 3. divisioonassa luovutti kaikki ottelunsa.
Tilastot.
Maalivahtien torjuntatilastot.
Maalivahdit, jotka pelasivat vähintään 40 % joukkueensa peleistä.
Elizabeth Israel

Mione "Minette" Elizabeth George Israel Ma Pampo (27. tammikuuta 1875? – 14. lokakuuta 2003) oli dominicalainen henkilö. Hänen kerrotaan olleen kuollessaan 128-vuotias. Guinnessin ennätysten kirja ei ole tunnustanut hänen ikäänsä todeksi todisteiden puutteessa. Jos ikä osoittautuu paikkansapitäväksi, hän olisi ollut paljon vanhempi kuin Jeanne Calment. Hän toimi 1970-luvulla plantaasinjohtajana. Hän tuli julkisuuteen joulukuussa 1999, kun hänen väitettiin täyttäneen 124 vuotta.
Beryllioosi

Beryllioosi on krooninen keuhkotauti, jonka aiheuttaa altistuminen berylliumille. Akuutti berylliumin aiheuttama tauti, keuhkojen tulehtumisen muodossa ärsykkeiden hengittämisen jälkeen, raportoitiin ensimmäisen kerran Euroopassa 1933 ja Yhdysvalloissa 1943. Ensimmäiset kuvaukset beryllioosi-tapauksista tulivat 1946 työntekijöiden joukosta tuotantolaitoksista, jotka valmistivat fluoresoivia lamppuja Massachusettissa. Krooninen beryllioosi muistuttaa sarkoidoosia monella tavalla ja näiden diognosointi erilleen on usein hankalaa. Beryllioosi tappoi satunnaisesti työntekijöitä ydinaseiden suunnittelun alkutaipaleelle, esimerkiksi Herbert Andesonin.
Beryllioosi aiheuttaa väsymystä, heikotusta, yöllistä hikoilua ja voi aiheuttaa hengitysvaikeuksia ja sinnikästä kuivaa yskää. Sairaudesta voi seurata painon putoaminen ja myös sydämen laajeneminen oikealle ja sydänsairauksia kehittyneissä tapauksissa. Joillain berylliumille herkillä ihmisillä ei kehity oireita, eikä herkkyyttä itseään pidetä terveyshaittana. Beryllioosia voidaan hoitaa, mutta ei parantaa perinteisillä lääkkeillä ja lääketieteellä. Beryllioosi esiintyy kun kehon immuunijärjestelmä tunnistaa berylliumhiukkaset vieraiksi materiaaleiksi ja immuunijärjestelmä hyökkää hiukkasten kimppuun. Koska hiukkaset ovat tyypillisesti hengitetty keuhkoihin, hengityselimistä tulee pääalue jolla immuunijärjestelmä reagoi. Keuhkopusseista tulee tulehtuneet ja suuri määrä valkoisia verisoluja kerääntyy kaikkialle, missä berylliumhiukkasia on. Nämä solut muodostavat palloja berylliumhiukkasten ympärille. Kun palloja on tarpeeksi, alkavat ne haitata elinten normaalia toimintaa. Ajan kanssa keuhkot muuttuvat jäykiksi ja menettävät kykynsä siirtää happea ilmasta vereen. Beryllioosipotilailla tulee ongelmia hengittää riittävä määrä ilmaa ja hapen määrä veressä tippuu. Hoitoon kuuluu lisähappi ja immuunijärjestelmän toimintaa heikentävät lääkkeet, jotta kehon reaktio berylliumiin vähenisi. Suurin osa väestöstä välttää beryllioosin todennäköisesti, koska ympäröivän ilman berylliumitasot ovat normaalisti erittäin matalat (&lt;0.03 ng/m3).
Berylliumia voidaan mitata virtsasta ja verestä. Berylliumin määrä veressä tai virtsassa ei välttämättä kerro altistumisen kestosta ja laadusta. Berylliumin määrää voidaan myös mitata keuhko- ja ihonäytteistä. Vaikka näillä menetelmillä voidaan tutkia onko altistumista tapahtunut, muita testejä käytetään määriteltäessä onko altistuminen johtanut terveysvaikutuksiin. Veritesteillä voidaan tutkia herkkyyttä berylliumille ja ennustaa beryllioosia.
Loppiaiskakku

Loppiaiskakku on vuosisatoja vanha loppiaisperinne. Kakku on nimeltään myös "kolmen kuninkaan kakku" () Raamatun kertomuksen itämaan tietäjien kunniaksi.
Näiden keskiajalla kuninkaan identiteetin saaneiden tietäjien ympärille syntyi runsas tapakulttuuri, joka on yhä voimissaan. Siihen kuuluu myös tämä kakku. Kakun sisään leivotaan papu, katolisissa maissa jokin esine, ja kakku koristellaan pahvikruunulla. Se joka saa pavun tai esineen, kruunataan pahvikruunulla, ja hän on yhden illan kuninkaallisena, jonka toiveita muut noudattavat.
Kakun aineksina käytetään voita, sokeria ja mantelimassaa.
Jasmine Fioren murha

Jasmine Fioren murha tapahtui 15. elokuuta 2009. Fiore (syntyjään Jasmine Lepore) oli kalifornialainen uimapukumalli. Hänen alaston ruumiinsa löydettiin 15. syyskuuta 2009 kuristettuna ja tungettuna matkalaukkuun. Fioren jäänteet oli silvottu tunnistamisen estämiseksi; tutkijat onnistuivat lopulta selvittämään hänen henkilöllisyytensä hänen silikonirintojensa sarjanumeron perusteella. Kuollessaan Fiore oli 28-vuotias.
Hänen miehensä, entinen tosi-tv-kilpailija Ryan Alexander Jenkins oli ainoa epäilty. 23. elokuuta 2009 Jenkins löydettiin itsemurhan tehneenä kanadalaisesta hotellihuoneesta. Hän oli 32-vuotias.
Tausta.
Fiore oli uimapukumalli ja näyttelijä, joka toimi usein myös body painting -mallina. Hän esiintyi Las Vegasin kasinoilla. Hän oli näytellyt myös aikuisviihdemainoksissa ja oli aikaissa avata oman kuntosalinsa.
Avioliitto.
Fiore tapasi kanadalaissyntyisen Ryan Jenkinsin Las Vegasin kasinolla pian sen jälkeen, kun Jenskins oli osallistunut VH1-kanavalla esitettyyn tosi-tv-ohjelmaan "Megan Wants a Millionaire", jossa nainen etsii itsellen varakasta miestä. Kaksi päivää myöhemmin – 18. maaliskuuta 2009 – pari avioitui Las Vegas Stripissa. 
Jenskinsin rikosrekisteristä käy ilmi, että häntä syytettiin kesäkuussa 2009 Clarkin piirikunnassa tapahtuneesta Fioreen kohdistuneesta väkivallasta. Travis Heinrich, joka oli paikalla, kertoi Jenkinsille ja Fiorelle tulleen kiistaa Fioren ystävyydestä Heinrichiin, jonka johdosta Jenkins löi Fiorea, joka putosi läheiseen uima-altaaseen. Jenkinsin oikeudenkäynnin oli määrä alkaa joulukuussa.
Fioren äiti Lisa Lepore väittää, että nämä kaksi taistelivat usein ja että Jenkins oli kateellinen Fioren ystävyyssuhteista entisiin poikaystäviinsä. Ryan Jenkinsin isä Dan Jenkins sen sijaan kertoo Fioren olleen poikansa ainoa ystävä Kaliforniassa ja hänen voineen kadota päiväkausiksi ja valehdella siitä pojalleen.
Full Throttle (elokuva)

Full Throttle on vuonna 1995 ensiesitetty televisioelokuva, joka perustuu brittiläisen kilpa-ajajan Sir Henry Birkinin elämään. Elokuvan pääosia esittävät Rowan Atkinson, Crispin Bonham-Carter, Ken Kitson, Geoffrey Palmer ja Gavin Richards. Elokuvan on ohjannut Mark Chapman.
Näyttelijät.
Lähde:
Isopäivänsilmä

Isopäivänsilmä eli päivänsilmä ("Heliopsis helianthoides") on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva monivuotinen ruohokasvi, joka kuuluu päivänsilmien ("Heliopsis") sukuun ja asterikasvien heimoon. Se näyttää pieneltä, kullankeltaiselta auringonkukalta, jolla on kartiomainen mykerökukinto. Helppohoitoisuutensa ja kauniin ulkomuotonsa ansiosta siitä on tullut suosittu puutarhojen koristekasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Isopäivänsilmä kasvaa 80–180 senttimetriä korkeaksi. Sen maavarsistosta voi kohota jopa kymmenen oljenkeltaista tai punaruskeaa, jäykkää ja joskus karvaista vartta. Lehdet sijaitsevat varrella vastakkain ja niiden pinta on kalju, harvakarvainen tai karhea. Lehtilapa on 6–12 senttimetriä pitkä ja 2–6 senttimetriä leveä, ehyt, puikea tai kolmiomaisen suikea, suippokärkinen tai pitkäsuippuinen ja harvahampainen.
Isopäivänsilmä kukkii kesä–syyskuussa. Kukinto on noin 5 senttimetrin mittainen mykerö, jossa on kellertävät tai ruskeankeltaiset kehräkukat ja kullankeltaiset laitakukat. Laitakukat eivät varise mykeröstä kuten auringonkukilla. Hedelmä on kalju tai särmistä karvainen, sileä pähkylä, jonka läpimitta on 4–5 millimetriä.
Levinneisyys.
Isopäivänsilmä on kotoisin Pohjois-Amerikasta, missä sen levinneisyysalue ulottuu koillisessa Etelä-Quebeciin, kaakossa Floridaan, luoteessa Brittiläiseen Kolumbiaan ja lounaassa New Mexicoon. Kasvista tunnetaan kaksi maantieteellistä muunnosta: idässä kasvava tyyppimuunnos var. "helianthoides" ja lännessä kasvava karhoisopäivänsilmä (var. "scabra"). Itäisellä muunnoksella on pidemmät lehtiruodit, pienemmät mykeröt ja lyhyemmät kukintoperät kuin läntisellä muunnoksella, eikä se menesty yhtä aukeilla paikoilla. Muunnokset risteytyvät helposti keskenään ainakin Missourissa, Illinoissa ja Uudessa-Englannissa.
Elinympäristö.
Isopäivänsilmä menestyy parhaiten hiekkaisessa maaperässä, aurinkoisilla ja kosteilla paikoilla. Yleensä se kasvaa kosteissa tai märissä, harvoissa metsissä sekä preerioilla ja pelloilla.
Käyttö.
Isopäivänsilmä on kestävä ja helppohoitoinen puutarhakasvi, joka menestyy myös kuivilla paikoilla ja savisessa maassa.
Kamuzu Stadium

Kamuzu Stadium on Blantyren kaupungissa Malawissa sijaitseva urheilustadion, jossa pelataan pääasiassa jalkapalloa ja harrastetaan yleisurheilua. Stadionille mahtuu 32 000 katsojaa. Se on Malawin jalkapallomaajoukkueen ja joidenkin seurajoukueiden kotikenttä. Malawin valtio omistaa kentän. Kenttä on Malawin ainoa FIFA:n MM-karsintaotteluihin kelpuuttama kenttä. Urheilun lisäksi stadionilla on järjestetty myös muita tapahtumia, kuten tietoisuutta AIDSista lisäävä tapahtuma.
Alun perin stadionin nimi oli Langley Stadium. Se nimettiin uudelleen Kamuzu Stadiumiksi Malawin ensimmäisen presidentin Hastings Kamuzu Bandan mukaan, kun Malawi oli itsenäistynyt Ison-Britannian siirtomaavallan alta vuonna 1964. Bakili Muluzin presidenttikauden aikana vuonna 1997 stadion nimettiin Chichiri Stadiumiksi. Bingu wa Mutharikan noustua presidentiksi vuonna 2004 hän palautti rakennuksia aiemmille nimilleen ja niinpä 15. syyskuuta 2004 lähtien stadion on tunnettu jälleen nimellä Kamuzu Stadium.
Aiemmin Kamuzu Stadiumin virallinen katsojakapasiteetti oli 50 000. Vuonna 2008 Malawin kotiotteluun pääsi arviolta 60 000 katsojaa. FIFA vaatikin Malawin jalkapalloliittoa ja hallitusta pienentämään stadionin kapasiteettia puoleen tästä, jotta stadion täyttäisi turvallisuusvaatimukset. Lisäksi FIFA:lla oli vaatimuksia muun muassa katsomoita rajaavista aidoista. Maaliskuussa 2009 stadionin katsojakapasiteettia pienenettiinkin nykyiseen 32 000 siten, että jokaisella on katsojalla on noin puoli metriä tilaa. Ongelmien välttämiseksi päätettiin myös että loppuunmyydylle stadionille ilman lippua tulevat henkilöt pidätetään.
FIFA tuki vuonna 2009 myös Kazumu Stadiumin luonnonnurmen vaihtamista tekonurmeksi.
Pjotr Jeršov

Pjotr Pavlovitš Jeršov (), (6. maaliskuuta 1815 Bezrukovon kylä, Išimin piirikunta, Tobolskin kuvernementti, Venäjän keisarikunta — 30. elokuuta 1869 Tobolsk, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kirjailija. 
Hänen tunnetuin teoksensa on saturunoelma "Pieni kyttyräselkäinen hevonen" ("Taikahevonen") ().
Suku ja koulutus.
Pjotr Jeršov syntyi virkamiesperheeseen Bezrukovon kylässä lähellä Išimin kaupunkia. Hänen vanhempansa olivat virkamies Pavel Aleksejevitš Jeršov ja Jefimija Vasilijevna Jeršova. Perheessä oli 12 lasta, joista vain Pjotr ja vanhempi veli Nikolai elivät aikuisiksi. Jeršov vietti nuoruutensa Berjozovossa. Hän kävi kimnaasia Tobolskissa vuosina 1827–1831 ja opiskeli oikeustiedettä ja filosofiaa keisarillisessa Pietarin yliopistossa vuosina 1831–1836.
Isänsä kuoleman jälkeen Jeršov palasi vuonna 1836 Tobolskiin kymnaasinopettajaksi, sitten tarkastajaksi ja hänestä tuli koulun rehtori vuonna 1858. Hän koki elämänsä aikana useita menetyksiä: vuonna 1834 kuolivat hänen isänsä ja ainoa veljensä Nikolai, vuonna 1838 kuoli hänen äitinsä. 
Yksityiselämä.
Vuonna 1845 hänen ensimmäinen vaimonsa Serafima Aleksejevna Leštševa kuoli synnytykseen ja ainoa tytär Serafima Jeršova kuoli pienokaisena. Hänen toinen vaimonsa Olimpiada Vasilijevna Kuzmina kuoli vuonna 1852 ja heillä oli kolme tytärtä Ljudmila, Olga ja Julia. Hän meni kolmannen kerran naimisiin kenraalimajurin tyttären Jelena Nikolajevna Tšerkasovan kanssa, joka oli valmistunut upseerien tyttärille tarkoitetusta Katariina-instituutista Pietarissa.
Jeršovin viidestätoista lapsestaan vain kuusi saavutti aikuisiän.
Kirjallinen ura.
Opiskeluvuosinaan hän kirjoitti tunnetuimman teoksensa, runoelman "Pieni kyttyräselkäinen hevonen" ("Taikahevonen") (, 1834). Aleksandr Puškin ylisti jambimittaista runoelmaa ja ilmoitti, ettei hän enää kirjoittaisi satuja, koska Jeršov pystyy siihen paremmin. Runoelma pohjautuu kansansatuun "Tulilintu". Sensuuri kielsi runoelman yli 20 vuoden ajaksi, koska siinä tsaari esittäytyi tyhmyrinä.
Jeršov kirjoitti vielä useita runoelmia ja novelleja sekä näytelmän, mutta mikään niistä ei saavuttanut "Pienen kyttyräselkäisen hevosen" suosiota. Runoelmasta on tehty lukuisia sovituksia:
Yvonne Kunze

Yvonne Kunze (s. 5. tammikuuta 1978 Radebeul) on saksalainen entinen kaukalopikaluistelija. Hän edusti seuratasolla EV Dresdeniä.
Kunze osallistui urallaan kolmiin olympialaisiin vuosina 1998–2006. Hän oli mukana Naganossa 1998 500 metrin kisassa, jossa Kunze oli kahdeskymmenes, 1 000 metrillä ja 3 000 metrin viestissä, jossa Saksan joukkue oli kahdeksas. Kunze kisasi Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 neljässä lajissa ja sai parhaan sijoituksensa 3 000 metrin viestistä, jossa hänen joukkueensa sijoittui jälleen kahdeksanneksi. Hän sai parhaan henkilökohtaisen olympiasijoituksensa Torinon kisoista 2006, kun hän oli 1 000 metrillä seitsemänneksi nopein toiseksi parhaana eurooppalaisena. Kunze luisteli myös tuolloin maansa viestijoukkueessa, joka oli kilpailun kuudes.
Lähteet.
Kuolajoki (Murmanskin alue)

Kuolajoki () on Barentsinmeren Kuolanvuonoon laskeva joki Murmanskin alueella Luoteis-Venäjällä. Etelästä pohjoiseen virtaava joki on 83 kilometriä pitkä ja sen valuma-alue noin 3850 neliökilometriä. Joki saa alkunsa Kuolajärvestä, joka on 140 m meren pintaa ylempänä, ja virtaa sitten Pulozero- ja Murdozero-järvien läpi ja lopulta päättyy Kuolanvuonon perukkaan Kuolan kaupungin kohdalla noin 10 km Murmanskin eteläpuolella.
Kuolajoen sivujokia ovat oikealta laskevat Kitsa ja Orlovka sekä vasemmanpuoleiset Tuhta ja Medvežja. Joen varren asutuskeskuksia ovat suulta lukien Kuola, Molotšnyi, Vyhodnoi, Šongui, Magnetity, Kildinstroi, Loparskaja, Kitsa, Taipale ja Pulozero.
Seppo Tamminen

Seppo Ilmari Tamminen (20. syyskuuta 1944 Helsinki – 25. heinäkuuta 2012 Hämeenlinna) oli tuottelias suomalainen koru- ja kuvataiteilija. 
Tamminen tuli taidemaailman tietoisuuteen 1960-luvulla koruillaan. Näiden aiheet hän sai luonnosta, kukkien ja kaarevien lehtien muodoista. Uniikkikorujen jälkeen paljasjalkainen helsinkiläinen muutti Lopelle ja perusti Järventaustan taidekeskuksen. Näyttelytoiminta loppui aikanaan, kun Tamminen houkuteltiin Riihimäelle remontoimaan kodikseen ja ateljeekseen Hyttikorttelin talon lasitehtaan työväestölle 1900-luvun alussa rakennetulla asuinalueella. Elämä asettui vasta, kun hän löysi H. G. Paloheimon Santamäen kartanon Lopen Launosissa.
Tamminen tunnetaan korujen lisäksi erityisesti sympaattisista mennyttä maailmaa haikailevista guassimaalauksistaan , joissa hän on muistellut lapsuutensa Helsinkiä tai tuonut katsojan eteen välähdyksenomaisesti hetkiä omasta ja muitten ihmisten elämästä. 
Seppo Tammisen teoksia on yksityiskokoelmien lisäksi useissa museoissa ja julkisissa kokoelmissa muun muassa Oulun taidemuseossa, Riihimäen taidemuseossa ja Helsingin taidemuseossa, valtion taidekokoelmissa ja Wäinö Aaltosen museossa Turussa.
Seppo Tamminen on osallistunut myös kansainvälisiin näyttelyihin, kuten Mir Iskusstvan paluu, Suomen juhlaviikot, Pietari Venäjä 2003, Kulturhuset Rejsestalden, Jaegerspris, Tanska 2002, Aalborgin kaupunginmuseo Tanskassa 1992, ja Kansainvälinen naivisminäyttely Oulun taidemuseossa 1997. Tavaratalo Stockmannin Argos Art -myyntinäyttelyssä tammikuussa 2011 Sepon maalaukset olivat näyttelyn halutuimpia. 
Arvostettu taiteilija ehti keväällä 2012 saada Suomen Kulttuurirahaston Hämeen rahaston palkinnon elämäntyöstään.
Seppo Tammisella on tytär Vilja Tamminen (s. 1972)
Vladimir Komarov (pikaluistelija)

Vladimir Dmitrijevitš Komarov (, 5. tammikuuta 1949 Moskova, Venäjän SFNT – 23. heinäkuuta 2018) oli Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelija ja järjestöjohtaja. Hän edusti seuratasolla SA Moskovaa.
Komarov sijoittui sprintti-MM-kilpailuissa 1971 12:nneksi ja oli samana vuonna Neuvostoliiton-mestaruuskilpailuissa kolmas. Hän kilpaili uransa ainoissa olympialaisissa Sapporossa 1972, missä hän oli 500 metrin matkalla 14:s ja oli samana vuonna maansa sprinttimestaruuskilpailujen hopealla. Komarov oli vuoden 1972 sprinttimaailmanmestaruuskilpailuissa 14:s ja sijoittui seuraavana vuonna samoissa kilpailuissa seitsemänneksi.
Komarovin vaimo Natalja Petrusjova voitti pikaluistelussa yhteensä neljä olympiamitalia.
Komarov johti Venäjän luisteluliittoa vuosina 1994–2009. 23. heinäkuuta 2018 hänen uutisoitiin kuolleen 69-vuotiaana.
Mike Bongiorno

Michael Nicholas Salvatore Bongiorno (26. toukokuuta 1924 New York, Yhdysvallat – 8. syyskuuta 2009 Monte Carlo) oli amerikkalais-italialainen tv-juontaja.
Bongiorno aloitti televisiouransa Italiassa 1953. Toisessa maailmansodassa hän taisteli Italian partisaanien joukossa. Hän juonsi vuosikymmenet San Remon musiikkijuhlia.
Bongiornon arkku ryöstettiin haudasta Dagnenten kylän hautausmaalta ja oli kateissa melkein vuoden. Arkku löytyi joulun alla 2011 Vittuonen kunnasta Milanon läheltä. Ruumis poltettiin, jottei ilkivalta toistuisi.
Network 10

Network 10 (puhekielessä Channel 10 tai pelkästään 10) on yksi Australian kolmesta suuresta kaupallisesta televisiokanavasta. Se aloitti lähetyksensä 1. elokuuta 1964 nimellä Independent Television System. Network 10 omistaa paikallisia televisioasemia Sydneyssä, Melbournessa, Brisbanessa, Adelaidessa ja Perthissä, ja sen lähetykset kattavat lähes koko maan.
Network 10:n ohjelmia ovat muun muassa "MasterChef Australia", "The Biggest Loser" ja "Rantavahdit". Se esittää myös ulkomaalaisia, lähinnä yhdysvaltalaisia, ohjelmia, kuten "Simpsonit" ja "NCIS Rikostutkijat".
Katsojaluvuiltaan Network 10 on Australian kolmanneksi suurin televisiokanava Nine Networkin ja Seven Networkin jälkeen.
Kanavan omistaa Ten Network Holdings, joka kuuluu yhdysvaltalaiseen ViacomCBS-konserniin.
Dark Intruder

Dark Intruder on vuonna 1965 ensiesitetty kauhuaiheinen televisioelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Leslie Nielsen, Peter Mark Richman, Judi Meredith, Gilbert Green, Charles Bolender, Werner Klemperer, Vaughn Taylor ja Al Lettieri. Elokuvan on ohjannut Harvey Hart.
Timo Teräsvirta

Timo Lauri Teräsvirta (s. 24. tammikuuta 1941 Helsinki) on suomalainen tilastotieteen ja ekonometrian tutkija ja emeritusprofessori. 
Teräsvirta valmistui vuonna 1970 valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa. Tämän jälkeen hän toimi tilastotieteen professorina Helsingin yliopistossa vuosina 1976–1980 ja Tukholman kauppakorkeakoulussa ekonometrian professorina vuosina 1994–2006. Vuodesta 2001 lähtien hän on ollut yhteydessä Svenska handelshögskolaniin Helsingissä. Vuodesta 2006 Teräsvirta on työskennellyt Aarhusin yliopistossa Tanskassa. Hänen tutkimus- ja opetusalueensa sisältää epälineaaristen aikasarjojen ja mallintamista volatiliteetti. 
Teräsvirta valittiin Kansainvälisen tilastotieteellisen instituutin jäseneksi jo vuonna 1978 ja Suomalaisen Tiede- ja kirjainyhteiskunnan jäseneksi vuonna 1978. Hänet äänestettiin vuonna 2001 ulkomaalaisena jäsenenä Ruotsin kuninkaalliseen tiedeakatemiaan ja ollut vuodesta 2002 Ruotsin keskuspankin Nobel-palkintoa vastaavan palkinnon myöntävän Taloustieteellisen komitean jäsenenä. Vuonna 2011 Teräsvirta sai Turun kauppakorkeakoulun kunniatohtorin arvonimen. Teräsvirta palkittiin Eino H. Laurila -kansantulomitalilla 2012.
Olli Suoraniemi

Olli Suoraniemi (s. 3. maaliskuuta 1990 Mustasaari) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Suoraniemi osasi pelata myös laidassa. Hän pelasi kaksi SM-liigaottelua JYPissä kaudella 2011–2012, mutta suurimman osan pelaajaurastaan Suoraniemi loi kuitenkin Mestiksessä pelaten yhteensä kolme kautta JYP-Akatemiassa ja Kiekko-Vantaassa. Suoraniemi pelasi Mestis-tasolla useimmiten "työmyyrän" roolia alemmissa ketjuissa.
Ura.
Seuraura.
Suoraniemi syntyi Mustasaaressa, mutta hän aloitti jääkiekkoilun Helsingin Jääkiekkoklubissa ja pelasi junioriurallaan sittemmin myös Jokereissa. Suoraniemi voitti seurassa B-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2008 ja C-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2006. Kaudella 2007–2008 hän toimi Jokereiden B-nuorten kapteenina ja kaudella 2009–2010 joukkueen A-nuorten varakapteenina.
Kaudeksi 2011–2012 Suoraniemi siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue JYP-Akatemiaan. Hän sai ensimmäisen kerran näyttöpaikan JYPin SM-liigajoukkueesta 5. tammikuuta 2012 vieraissa kärkijoukkue Kalevan Palloa vastaan, jolloin Suoraniemi sai jääaikaa 9.37 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana kaksi SM-liigaottelua. Toukokuussa 2012 Suoraniemi teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen JYP-Akatemian kanssa.
Kauden 2012–2013 Suoraniemi pelasi kokonaan JYP-Akatemiassa. Syyskuussa 2013 hän siirtyi aluksi neljän ottelun mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue Raahe-Kiekkoon. Suoraniemen sopimusta ei kuitenkaan jatkettu ja hän liittyi pari viikkoa lähtönsä jälkeen loppukaudeksi 2013–2014 Kiekko-Vantaaseen.
Kiekko-Vantaan kauden päätyttyä Suoraniemen pelaajaura oli katkolla ja hän pelasi viidestä seuraavasta kaudesta ainoastaan kauden 2017–2018 II-divisioonajoukkue Sotkamon Kiekossa. Suoraniemi oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 20+13=33. Kesäkuussa 2019 hänen kerrottiin olevan halukas palaamaan jälleen kaukaloihin, kun Suoraniemi siirtyi try-outille edellisenä keväänä Mestikseen nousseen Kajaanin Hokin joukkueeseen. Hän pelasi siellä kolme harjoitusottelua, joiden jälkeen Suoraniemi kuitenkin ilmoitti lopettavansa pelaajauransa sekä keskittyvänsä jatkossa töihin, opiskeluihin ja perhe-elämään.
Maajoukkueura.
Suoraniemi pelasi neljä poikien maaottelua.
Marko Väkiparta

Marko Väkiparta (s. 29. lokakuuta 1967 Eurajoki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija.
Väkiparta pelasi Rauman Lukossa yhteensä 26 SM-liigan ottelua kausina 1988–1989 ja 1989–1990. Väkiparta edusti urallaan myös Pietarsaaren Centersiä, Vaasan Sportia, Kalannin Pallo -65:ttä, Uudenkaupungin Jää-Kotkia, Eurajoen Lätkää ja HC Eurajokea.
Janne Raappana

 
Janne Raappana (s. 7. tammikuuta 1977 Kemi) on entinen Taikakuu-orkesterin laulusolisti ja basisti. Nykyisin Raappana hoitaa Palojärven lomakeskusta.
Raappana oli naimisissa Varpu Nummelan (nyk. Hintsanen) kanssa ja heillä on kaksi lasta (s. 2005 ja 2011), joista nuorempi kuoli syöpään vuonna 2019.
Nikon D3100

Nikon D3100 on japanilaisen kameravalmistaja Nikonin 19. elokuuta 2010 julkaisema digitaalinen järjestelmäkamera. Kamerassa on 14,2 megapikselin DX-kokoinen CMOS-kenno.
D3100 korvasi D3000:n Nikonin aloittelijajärjestelmäkamerana. Mallissa Nikon esitteli myös uuden EXPEED 2 -prosessorinsa. Kamera on myös ensimmäinen Nikonin järjestelmäkamera, jolla voi kuvata Full HD -videota jatkuvalla automaattitarkennuksella ja H.264-pakkauksella Motion JPEG -pakkauksen sijaan. Full HD -videota voi kuvata 24 kuvaa sekunnissa ja 720p-videota 30 kuvaa sekunnissa. Kameralla voi kuvata kolme kuvaa sekunnissa.
Fly from Here

Fly from Here on brittiläisen progressiivisen rockin yhtye Yesin 20. albumi. Se julkaistiin kesäkuussa 2011 levymerkillä Frontiers Records.
Albumi äänitettiin Los Angelesin SARM studiolla Loka-Syyskuussa 2010. 
Vuonna 2018 julkaistiin uudelleenmiksattu versio nimellä "Fly From Here - Return Trip", jolle Trevor Horn lauloi uudet solisti-osuudet. Version kokoonpano on siten sama kuin "Drama" - albumin
tehnyt. Yesin muut jäsenet tekivät uusiin miksauksiin myös lisä-äänityksiä.
Albumin versio sai uuden kansitaiteen, joka perustui maalaukseen vuodelta 1970 mutta joka oli silloin jäänyt viimeistelemättä.
Dvinin maanjäristys

Dvinin maanjäristys vuoden joulukuussa 893 surmasi yli 30 000 ihmistä Armeniassa. Arabian kielen Dviniä tarkoittavan nimen samankaltaisuus Ardabīlin kanssa on aiheuttanut sekaannusta, koska sen on virheellisesti väitetty tapahtuneen Iranissa. Jälkijäristyksiä tuli viiden päivän ajan, mikä lisäsi tuhoja.