tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Daraan maakunta

Daraa () on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Se sijaitsee maan lounaisimmassa osassa. Sen nimi kirjoitetaan joskus myös Deraa. Maakunnan pinta-ala on 3 730 km². Vuonna 2011, ennen sisällissotaa, sen väkiluvuksi arvioitiin 1,027 miljoonaa. Maakunnan pääkaupunki on Daraa.
Maakunta rajautuu etelässä Jordaniaan. Lännessä naapurina on pääosin Israelin miehittämä Kuneitran, pohjoisessa Rif Dimašqin ja idässä Suwaydan maakunta.
Dar'assa sijaitseva Bosra on Unescon maailmanperintökohde.
Jukka Thurén

Jukka Taneli Thurén (30. kesäkuuta 1930 Turku – 10. toukokuuta 2015 Turku) oli suomalainen filologi ja teologi sekä Åbo Akademin professori. 
Thurén opiskeli Turun yliopistossa 1948–1952 ja valmistui klassillisen filologian maisteriksi, Göttingenin yliopistossa 1952–1953, sekä Åbo Akademissa ja Upsalan yliopistossa ja valmistui teologian maisteriksi 1957, Vanhan testamentin eksegetiikan lisensiaatiksi 1962 ja Uuden testamentin tohtoriksi 1974. Thurén sai pappisvihkimyksen Kuopiossa 1958. Hän työskenteli Turun Klassillisen Lyseon latinan vanhempana lehtorina 1962–1966, Åbo Akademin kreikan ja Uuden testamentin eksegetiikan lehtorina 1966–1975 sekä eksegetiikan professorina 1975–1994. Åbo Akademin ja Helsingin yliopiston eksegetiikan tutkijat muodostivat yhden Suomen Akatemian huippuyksiköistä vuosina 1995–2005. Turun yliopistossa Thurén oli varhaiskristillisen kirjallisuuden dosentti. Thurén toimi myös kirkon tehtävissä, kuten Raamatunkäännöskomiteassa 1973–1991 ja Tunnustuskirjojen käännöskomiteassa. Eläkkeelle jäätyään hän toimi useina vuosina opettajana Tarton yliopistossa. Hän suomensi kirkkoisien ja Lutherin teoksia sekä laati kattavan Uuden testamentin selityssarjan.
Jukka Thurénin poika on professori Lauri Thurén.
Homsin maakunta

Homs () on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Pinta-alaltaan (42 223 km²) se on Syyrian laajin maakunta. Vuonna 2011, ennen sisällissotaa, sen väkiluvuksi arvioitiin 1,8 miljoonaa. Maakunnan pääkaupunki on Homs.
Homsin maakunta rajautuu kaakossa Irakiin ja Jordaniaan. Lounaassa naapurina on Damaskosta ympäröivä maaseutumaakunta Rif Dimašq, lännessä Libanon ja Tartusin, pohjoisessa Haman ja Ar-Raqqan sekä koillisessa Dayr az-Zawrin maakunta.
Maakunta jakautuu seitsemään piirikuntaan.
Tartusin maakunta

Tartusin maakunta on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Sen pinta-ala on 1 892 km². Vuonna 2011, ennen sisällissotaa, sen väkiluvuksi arvioitiin 797 000. Maakunnan pääkaupunki on Tartus.
Maakunta rajoittuu etelässä Libanoniin, lännessä Välimereen, pohjoisessa Latakian sekä idässä Haman ja Homsin maakuntaan.
Paikallishallintoa varten maakunta on jaettu viiteen piirikuntaan.
Haman maakunta

Hama () on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 8 883 km². Vuoden 2011 tammikuussa asukasluku oli 2,113 miljoonaa. Saman vuoden lopussa, kun Syyrian sisällissota oli jo meneillään, väkiluvuksi arvioitiin enää 1,628 miljoonaa. Maakunnan pääkaupunki on Hama.
Maakunta rajoittuu idässä ja etelässä Homsin, lännessä Tartusin ja Latakian, pohjoisessa Idlibin, Aleppon ja al-Raqqan maakuntaan.
Danny Everett

 
Daniel Joseph "Danny Joe" Everett (s. 1. marraskuuta 1966 Van Alystyne, Texas) on yhdysvaltalainen pikajuoksija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu. Hän edusti Santa Monica Track Clubia.
Everett juoksi Rooman MM-kilpailuissa 1987 avausosuuden maailmanmestaruuden voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Soulin olympialaisissa 1988 hän sai maanmiestensä Steve Lewisin ja Butch Reynoldsin jälkeen pronssia 400 metrillä ajalla 44,09. 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi ensimmäisen osuuden Yhdysvaltojen joukkueessa, joka voitti kultamitalin yli neljän sekunnin erolla Jamaikaan.
Everett saavutti Tokion MM-kilpailuissa 1991 pronssia 400 metrin juoksussa ajalla 44,63. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Antonio Pettigrew'lle 0,06 sekuntia ja hopeamitalisti Roger Blackille 0,01 sekuntia.. 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi kolmannen osuuden Yhdysvaltojen hopeajoukkueessa. 
Everett juoksi ennätyksensä 43,81 voittaessaan Yhdysvaltojen olympiakarsinnat 1992. Sitä paremmin oli tuohon mennessä juossut vain Butch Reynolds. Barcelonan olympialaisissa hän jäi jalkavamman vuoksi välieränsä viimeiseksi ajalla 56,61. Toronton sisäratojen MM-kilpailuissa 1993 hän juoksi avausosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa.
Inga Juuso

Inga Juuso (5. lokakuuta 1945 Jokimukka, Ruotsi – 23. elokuuta 2014) oli norjansaamelainen joikutaiteilija. Hän esiintyi sekä yksin että eri kokoonpanojen kanssa ja konsertoi ympäri maailmaa. Uransa myöhäisvaiheessa hän oli Tromssan lääninjoikaaja. Ennen taiteilijanuraansa hän työskenteli radiotoimittajana.
Juuso hallitsi traditionaalisen joiun, ja hänen ilmaisuaan luonnehdittiin vahvan jylhäksi. Perinteisen joikutyylin lisäksi hän teki taiteellisia kokeiluja ja kehitti joikutaidetta yhdessä muun muassa saamelaisten pop-yhtyeiden kanssa.
Juuso oli myös näyttelijä: hän näytteli lukuisissa saamelaisteatteri Beaivvášin tuotannoissa ja ruotsalaisissa saamelaisteattereissa 1980-luvulta alkaen. Hänellä oli niin ikään rooli Nils Gaupin elokuvassa "Kautokeinon kapina" (2008).
Juuso on palkittu taiteilijanurastaan useilla Norjan merkittävimmillä säveltaiteen palkinnoilla. Hänelle annettiin Spellemannprisen-palkinto vuonna 2011.
Valta (sukunimi)

Valta tai Walta on suomalainen sukunimi. Se on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
HMS Skrik

HMS Skrik oli Ruotsin laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu torpedovene, joka oli Ruotsin laivaston ensimmäinen Ruotsissa valmistettu torpedovene.
Valmistus.
Alus tilattiin Tukholmasta kaleeritelakalta ja se laskettiin vesille vuonna 1877. Alus liitettiin laivastoon vielä samana vuonna nimellä "Minbåt N:o 2".
Palvelus.
Alus poistettiin torpedovenetehtävistä ja samalla laivastopalveluksesta jo 31. joulukuuta 1886 aluksen osoittauduttua liian hitaaksi ja muutenkin tehtävään sopimattomaksi. Alus muutettiin telakkaveneeksi kaleeritelakalle. Tehtävästä huolimatta alus nimettiin vuotta myöhemmin "Stångminbåten N:o 141":ksi. Muutostyöt saatiin päätökseen vuonna 1889, jolloin se nimettiin "Skeppsholmeniksi". Alus kuljetti matkustajia Skeppsholmenin ja kaleeritelakan välillä. Alus upposi vuonna 1895.
Aleppon maakunta

Aleppo on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 18 500 neliökilometriä. Vuoden 2011 tammikuussa, ennen sisällissotaa, maakunnan väkiluvuksi kirjattiin 5,927 miljoonaa. Saman vuoden lopussa sisällissodan ollessa jo meneillään väkiluvun arvioitiin pudonneen yli miljoonalla asukkaalla noin 4,868 miljoonaan. Maakunnan pääkaupunki on Aleppo.
Maakunta rajoittuu idässä Rakkan (ar-Raqqan), etelässä Haman ja lännessä Idlibin maakuntaan sekä pohjoisessa Turkkiin.
Idlibin maakunta

Idlib () on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Se sijaitsee maan luoteisosassa. Maakunnan pinta-ala on 6 097 neliökilometriä. Maakunnan pääkaupunki on Idlib.
Vuoden 2011 tammikuussa, ennen Syyrian sisällissotaa, maakunnan väkiluvuksi kirjattiin 2,072 miljoonaa. Saman vuoden lopussa, kun sota oli jo meneillään, väkiluvun arvioitiin pudonneen jo yli puolella miljoonalla noin 1,501 miljoonaan.
Maakunta rajoittuu idässä Aleppon, etelässä ja lounaassa Haman, lännessä Latakian maakuntaan sekä pohjoisessa Turkkiin.
Unescon maailmanperintökohteeksi julistetut Pohjois-Syyrian muinaiset kylät sijaitsevat pääosin Idlibin maakunnassa.
Toukokuussa 2015 islamistikapinallisryhmien liittouma Jaish al-Fatah kertoi vallanneensa lähes koko maakunnan ja kaikki sen tärkeimmät kaupungit. Sittemmin esimerkiksi Idlibin kaupungin hallinta on keskittynyt Syyrian opposition sotilaalliselle järjestölle, Vapaan Syyrian armeijalle, joka onnistui häätämään Isisin ja muita ääri-islamistien joukkoja pois.
Al-Raqqan maakunta

Ar-Raqqan maakunta (, Rakkan maakunta) on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 19 616 neliökilometriä. Vuonna 2011, ennen sisällissotaa, sen väkiluvuksi arvioitiin 944 000. Maakunnan pääkaupunki on Rakka.
Maakunta rajoittuu idässä Hasakan ja Dayr az-Zawrin, etelässä Homsin, lounaassa Haman sekä lännessä Aleppon maakuntaan. Pohjoisessa rajanaapurina on Turkki.
Maakunta jakautuu kolmeen piirikuntaan.
Dair al-Zaurin maakunta

 
Dair al-Zaur () on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 33 060 km². Vuonna 2011, ennen sisällissotaa, sen väkiluvuksi arvioitiin 1,2 miljoonaa. Maakunnan pääkaupunki on Dair al-Zaur.
Maakunta rajoittuu idässä ja etelässä Irakiin. Lounaassa naapurina on Homsin, luoteessa ar-Raqqan ja koillisessa Hasakan maakunta.
Aluehallinnon toisella tasolla maakunta jakautuu kolmeen piirikuntaan.
Al-Hasakan maakunta

Hasakan maakunta (, ) on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 6 097 km². Vuonna 2011, ennen sisällissotaa, sen väkiluvuksi arvioitiin 1,5 miljoonaa. Maakunnan pääkaupunki on Hasaka.
Maakunta rajoittuu pohjoisdessa Turkkiin ja idässä Irakiin. Etelässä naapurina on Dayr az-Zawrin ja lännessä ar-Raqqan maakunta.
Aluehallinnon toisella tasolla maakunta on jaettu neljään piirikuntaan.
As-Suwaydan maakunta

As-Suwaydan maakunta () on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 5 550 km². Vuonna 2011, ennen sisällissotaa, sen väkiluvuksi arvioitiin 370 000. Maakunnan pääkaupunki on As-Suwayda. Suuri enemmistö maakunnan väestöstä on druuseja.
Maakunta rajautuu etelässä Jordaniaan. Lännessä naapurina on Dar'an ja pohjoisessa sekä koillisessa Rif Dimašqin maakunta.
Maakunnan alueella sijaitsee noin 1 800 metrin korkeuteen kohoava Jabal al-Duruzin vuori.
Arsaniilihappo

Arsaniilihappo (C6H8AsNO3) on arsonihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty lisäaineena eläinten rehuissa, lääkkeiden ja väriaineiden värjäykseen ja sitä käytetään analyyttisessä kemiassa reagenssina eräiden metallien pitoisuuksien määrittämiseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa arsaniilihappo on valkoista kiteistä ainetta. Se liukenee hieman kylmään veteen ja paremmin kuumaan veteen sekä emäksisiin liuoksiin ja väkeviin happoliuoksiin. Yhdiste liukenee myös etanoliin ja dietyylieetteriin, mutta on liukenematonta asetoniin, kloroformiin ja bentseeniin. Arsaniilihappo esiintyy sekä kiinteänä että liuoksissa tyypillisesti kahtaisionimuodossa.
Valmistus ja käyttö.
Ensimmäisen kerran arsaniilihappoa valmisti ranskalainen Antoine Béchamp vuonna 1863 aniliinin ja arseenihapon välisellä reaktiolla, niin kutsutulla Béchamp-reaktiolla. Nykyäänkin yhdisteen valmistus perustuu tähän reaktioon. EDTA:an kelatoitunut arseenihappo reagoi aniliinin kanssa tetrakloorieteeniliuoksessa 130 °C:n lämpötilassa. Näin muodostunut bis(4-aminofenyyli)arsiinihappo hydrolysoidaan happamissa olosuhteissa arsaniilihapoksi. Toinen valmistustapa on nitarsonin pelkistäminen rauta(II)yhdisteiden avulla.
Arsaniilihappoa on käytetty väriaineiden ja lääkkeiden kuten salvarsaanin synteesiin. Sitä on lisätty myös siipikarjan rehuun ehkäisemään alkueläinten aiheuttamia infektioita ja sikojen eperytrozoonoosien ja punataudin hoitoon erityisesti Yhdysvalloissa. Arsaniilihapon lisääminen siipikarjan ja sikojen rehuun on ollut Yhdysvalloissa kiellettyä helmikuusta 2014 alkaen. Arsaniilihappoa käytetään eräiden jaksollisen järjestelmän neljänteen ryhmään kuuluvien siirtymämetallien kuten zirkoniumin spektrofotometriseen ja gravimetriseen pitoisuuden määrittämiseen. Reagenssin etuna on, se että se ei ole herkkä muiden siirtymämetallien aiheuttamille häiriöille analyyseissä.
Pablo Paz

Pablo Ariel Paz Gallo (s. 27. tammikuuta 1973 Bahía Blanca, Argentiina) on entinen argentiinalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja.
Paz pelasi pääsarjatasolla Argentiinan Primera Divisiónin Newell's Old Boysissa 37 ottelua, Banfieldissä 22 ottelua ja Independientessä yhden ottelun. Lisäksi hän pelasi Espanjan Primera Divisiónissa 76 ottelua Tenerifessä ja yhdeksän ottelua Real Valladolidissa.
Argentiinan maajoukkueessa Paz pelasi 14 A-maaottelua vuosina 1996–1998. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 1998, joissa pelasi yhden ottelun – alkulohkovaiheessa Kroatiaa vastaan. Lisäksi Paz saavutti olympiahopeaa Atlantassa 1996 ja kultaa Pan-Amerikan kisoissa 1995.
Niilo Saarinen (alus)

Pelastusristeilijä Niilo Saarinen on Suomen Meripelastusseuran pitkäaikaisen päällikön, kapteeni Niilo Saarisen mukaan nimetty pelastusristeilijä.
Alus on teräsrunkoinen, jääkeulalla ja niin sanotulla risteilijänperällä varustettu ja sen alkuperäinen koneteho oli 320 hevosvoimaa.
Kapteeni Saarinen jäi eläkkeelle vuonna 1960. Seuraavana vuonna Haminan telakalta valmistui Kotkaa varten uusi teräsrunkoinen pelastusristeilijä, joka sai hänen nimensä. Se oli ensimmäinen jäätä murtava pelastusalus ja sillä ajettiinkin runsaasti kelirikkoajoa Haapasaareen. Aluksessa on myös alusta alkaen ollut keulakannelle sijoitettu kiinteä vesitykki jolle voimaa antaa 8000 litran minuuttitehoinen palopumppu. Varustukseen kuuluu myös mastoon liitetyt sumusuuttimet, joiden luoman suojaverhon turvin alus voi mennä aivan kiinni palavaan laivaan. Varustusta tarvittiin vuonna 1963 kun Rankin saarella syttyi tulipalo sotilaskotirakennuksessa: "Niilo Saarinen" toi paikalle sammuttajia ja tuki sammutustyötä vesitykkinsä avulla. Alus vapautui Kotkasta vuonna 1968 kun pelastusristeilijä "Wilhelm Wahlforss" valmistui. 
S"aarinen" siirtyi vuonna 1968 aluksi Tornioon, mutta osoittauduttuaan liian suureksi Tornion ahtaille vesille sen uudeksi sijoituspaikaksi tuli Raahe. Alus katsastettiin jo varhain kotimaanliikenteen lastilaivaksi ja hinaajaksi, ja sitä on pidetty liikenteessä ympärivuotisesti. Sitä on toisinaan käytetty myös saaristoristeilyaluksena. Lisäksi alus on jo Raaheen tulostaan asti toiminut lisähinaajana Rautaruukin satamassa. Sen työparina toimi ensin Rautaruukin hinaaja m/s "Rautaluoto" (Myöh. "Jyry") ja nykyään Raahen Meriapu oy:n "Isbjörn ".
1990-luvulla Niilo Saariselle tehtiin laaja peruskunnostus, siinä uusittiin lähes kaikki runkoa lukuun ottamatta. Alus on 14,80 metriä pitkä ja 4,82 metriä leveä, painoa on 42 tonnia. 620 hevosvoiman moottorilla huippunopeus on 9,5 solmua. Pelastusristeilijä Niilo Saarinen lähestyy jo eläkeikää. Vaatimaton huippunopeus hidastaa avun perille saantia ja viimeisestä peruskunnostuksesta on aikaa jo yli 30 vuotta.
Santala (Hanko)

Santala () on kylä Hangossa entisen Bromarvin kunnan alueella. Siellä on Santalan seisake, jossa pysähtyvät Karjaan ja Hangon väliset taajamajunat. Siellä on myös hautausmaa.
Santalassa sijaitsee elintarvikepakkausmateriaaleja valmistava Visko Teepak.
Risto Hölttä

Risto Veli Hölttä (31. heinäkuuta 1911 Mikkelin maalaiskunta – 17. heinäkuuta 1998 Kuopio) oli suomalainen varatuomari, kaupunginjohtaja ja vuosina 1966–1978 Kuopion läänin maaherra. Hän kuului Suomen Kansan Demokraattiseen Liittoon (SKDL).
Höltän vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Antti Hölttä ja Ida Maria Kurvinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Mikkelin yhteiskoulusta vuonna 1930, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1937 ja sai varatuomarin arvon 1943.
Hölttä toimi Mikkelin lääninrikospoliisin komisariona 1938–1943, Mikkelin poliisimestarina 1943–1945 ja liikkuvan poliisin tarkastajana 1945–1948. Hänet nimitettiin huhtikuussa 1948 kommunistien hallitseman valtiollisen poliisin apulaispäälliköksi, missä virassa hän toimi saman vuoden loppuun, jolloin koko Valpo lakkautettiin. Hölttä oli muun muassa kuulustelijana asekätkentäjutussa, jonka epäiltyjä istutettiin vuosikausia pidätettyinä tai turvasäilössä. Hölttä liittyi Suomen Kommunistinen Puolueen (SKP) jäseneksi vuoden 1949 lopulla. Hän toimi asianajajana ja vasemmistolaisen Ihmisoikeuksien säätiön lakiasiaintoimiston hoitajana vuosina 1949–1956. Hölttä muun muassa edusti oikeudessa vuoden 1949 Kemin veritorstain yhteydessä mellakoinnista syytettyjä työläisiä. Hänen roolinsa Kemin tapahtumissa oli kuitenkin isompi: SKP oli lähettänyt keskeiset toimijansa Kemiin johtamaan mellakoita.
Hölttä toimi Kemin kaupunginjohtajana vuosina 1956–1966, minkä jälkeen hänet nimitettiin Kuopion läänin maaherraksi. Puoluekantansa herättämistä ennakkoluuloista huolimatta hän onnistui luomaan hyvät suhteet lääninsä eri intressiryhmiin. Hölttä jäi eläkkeelle elokuun alussa 1978.
Hölttä oli naimisissa 1932–1968 Helmi Katriina Luukkasen (k. 1968) kanssa ja vuodesta 1969 lainopin kandidaatti Marja Leena Mantereen kanssa, jonka isä oli Höltän edeltäjä, maaherra Erkki Mantere.
Lawson Crouse

Lawson Crouse (s. 23. kesäkuuta 1997) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Utah Mammothissa. Hän oli osana Kanadan nuorten maajoukkuetta, joka voitti kultaa vuoden 2015 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Crouse on saanut Kingstonissa lempinimen "The Sheriff".
Ura.
Crouse varattiin ensimmäisellä kierroksella viidentenä pelaajana Kingston Frontenacsiin OHL:n varaustilaisuudessa 2013. Kaudella 2013–2014 Crouse debytoi OHL:ssä. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 19. syyskuuta 2013, jolloin hän teki myös heti ensimmäisen maalinsa Kingstonin voittaessa lukemin 11-4 Peterborough Petesin. 4. lokakuuta 2013 Crouse pelasi ensimmäisen sellaisen ottelun, jossa hän teki useampia maaleja. 4. maaliskuuta 2014 hän teki uransa yhden ottelun piste-ennätyksen tekemällä neljä pistettä Kingstonin hävitessä Barrie Coltsille 7–5. Yhteensä Crouse teki kauden 2013–2014 aikana pelaamissaan 63 ottelussa 15 maalia ja 27 pistettä. Pudotuspeleissä Kingston putosi heti ensimmäisellä kierroksella seitsemän ottelun sarjassa Peterborough Petesiä vastaan. Crouse sai sarjassa yhden syöttöpisteen.
Al-Qunaytran maakunta

Al-Qunaytran maakunta, myös "Quneitran maakunta" tai "Kuneitran maakunta" () on yksi Syyrian neljästätoista maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 685 km². Vuonna 2011, ennen sisällissotaa, sen väkiluvuksi arvioitiin 90 000. Maakunnan pääkaupunki on Kuneitra (Al-Qunaytira, El-Kuneitra).
Israel on miehittänyt suurinta osaa maakunnasta vuodesta 1967 alkaen.
Mies yli laidan

Vesiliikenteessä mies yli laidan tarkoittaa hätätilannetta, jossa henkilö on pudonnut aluksesta veden varaan. Sana "mies" tarkoittaa tässä yhteydessä henkilöä riippumatta iästä, sukupuolesta tai siitä, onko kyseessä matkustaja vaiko miehistön jäsen.
Pelastusliivit on tarkoitettu suojaamaan hukkumiselta veden varaan vahingossa jouduttaessa. Putoamisen havainnut henkilö huutaa "Mies yli laidan!". Alus käännetään tulosuuntaan kulkemaan samalla kulku-uralla. Pelastamista vaikeuttaa veteen pudonneen vaikea havaittavuus kovassa aallokossa ja konevoimalla kulkevissa aluksissa potkurin aiheuttama silpoutumisvaara.
Olof Molander

Olof Johan Harald Molander (18. lokakuuta 1892 Helsinki – 26. toukokuuta 1966 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen teatteriohjaaja. Hän toimi Dramatenissa pääohjaajana 1920–1938 ja 1947–1963. Vuosina 1934–1938 hän oli myös Dramatenin johtaja.
Molander sai vaikutteita Max Reinhardtilta ja yhdisti Strindberg-ohjauksissaan näyttämöllisen realismin ja psykologisen tarkkuuden.
Olof Molanderin isä Harald Molander toimi Svenska Teaternin intendenttinä Helsingissä vuosina 1886–1893. Hänen äitinsä Lydia Molander oli tunnettu näyttelijä. Elokuvaohjaaja Gustaf Molander oli Olof Molanderin veli.
Roope Mokka

Roope Mokka (s. 1975) on suomalainen tulevaisuudentutkija, taiteilija ja kaupunkikehittäjä. Mokka on perustanut yhdessä Aleksi Neuvosen kanssa Suomen ensimmäisen itsenäisen ajatushautomon Demos Helsingin vuonna 2005 ja työskentelee siellä edelleen.
Tulevaisuudentutkimus ja journalismi.
Mokka on kirjoittanut tulevaisuudesta laajasti, akateemiselle yleisölle, tietokirjoja, valtionhallinnon raportteja, skenaariotutkimuksia ja pamfletteja. Mokan teokset käsittelevät kysymyksiä digitalisaatiosta ja esineiden internetistä, ilmastonmuutoksesta ja kulutuskulttuurista, perustulosta ja kaupungistumisesta, sekä innovaatio- ja yhteiskuntateoriasta. Hän on yksi Suomen maabrändiraportin kirjoittajista. Mokka on ollut Yleisradion kolumnisti vuodesta 2016. 
Yhteiskunnallinen aktivismi.
Taiteellinen toiminta.
Roope Mokka on osa taiteilijaryhmiä Unpublished Us ja BodyTalk. Unpublished Us kerää julkaisemattomien omakuvien arkistoa ja tekee taidetta tekoälyn avulla. Teokset ovat olleet esillä Mäntän Kuvataideviikoilla sekä Tampereen Backlight festivaalilla. BodyTalk on rave- ja klubikulttuurin kehollisuutta ja tulevaisuudentutkimusta yhdistävä taideryhmä.
Kaupunkisuunnittelu.
Roope Mokan kaupunkisuunnittelutyössä on korostunut kaupunkisuunnittelun demokratisointi, metropolialueiden hallinto, kaupunkimaisten palveluiden juurruttaminen uusille asuinalueille ja kaupunkien digitaalinen suunnittelu.
Muu yhteiskunnallinen toiminta.
Mokka on toiminut myös kaupunki- ja ympäristöaktivistina, internet-tutkijana, liikkeenjohdon konsulttina, teknologia ja markkina-analyytikkona, dj:nä ja klubipromoottorina sekä kustantajana ja toimittajana.
Albin Pulkkinen

Albin Pulkkinen (21. huhtikuuta 1875 Mikkelin pitäjä – 29. lokakuuta 1944 Joensuu) oli suomalainen kihlakunnantuomari, kansanedustaja ja maaherra.
Pulkkisen vanhemmat olivat maanviljelijä Petter Juhana Pulkkinen ja Ulla Maria Noponen. Hän pääsi ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1893 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1897 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1903. Pulkkinen sai varatuomarin arvon 1905. Hän teki 1912 ja 1918 opintomatkoja Saksaan, Itävaltaan, Ranskaan ja Venäjälle tutustuen prosessilainsäädäntöön ja oikeudenkäyntimenettelyihin näissä maissa.
Pulkkinen oli senaatin siviilitoimituskunnan kanslistina 1907–1909, protokollasihteerinä 1909–1912, oikeustoimituskunnan ja sittemmin oikeusministeriön esittelijäsihteerinä 1912–1922, kansliapäällikkönä 1918–1927 ja esittelijäneuvoksena sekä lainsäädäntö– ja oikeushallintoasiain osastopäällikkönä 1922–1927. Pulkkinen oli Mikkelin läänin maaherrana 1927–1933 ja viimeksi kihlakunnantuomarina Ilomantsissa 1933–1944.
Pulkkinen oli puheenjohtajana valtion komiteassa, joka 1919 asetettiin puutavarayhtiöiden maanhankinnan rajoittamista koskevan lainsäädännön tarkastamista varten. Tämän komitean työn tuloksena ilmestyi aikoinaan paljon väittelyä aiheuttanut Lex Pulkkinen, joka teki puutavarayhtiöiden laittomasta maanhankinnasta lopun. Pulkkinen kirjoitti sanomalehtiin ja aikakauskirjoihin, etupäässä Lakimies-aikakauskirjaan. Hän käsitteli myös kielikysymystä tehden siitä ehdotuksia ja julkaisi kirjasen "Suomen itsenäisyys tuhatvuotisen kehityksen tuloksena". 
Pulkkinen oli Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana 1922–1924 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä ja hän toimi eduskunnan lakivaliokunnan puheenjohtajana 1923–1924. Hän oli eduskunnan talousvaliokunnan sihteerinä 1907–1908, vakuutusneuvoston lainopillisena jäsenenä ja ajoittaisena puheenjohtajana 1918–1927, Luottopankki Oy:n julkisena asiamiehenä ja henkivakuutusosakeyhtiö Salaman lakiasiain avustajana sekä Salaman hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1930. Pulkkinen oli myös Helsingin kirkkovaltuuston jäsenenä, Joensuun kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana ja Valtioneuvoston virkamiesyhdistyksen johtokunnan puheenjohtajana.
Pulkkinen oli naimisissa vuodesta 1905 Aino Serafia Ollikaisen kanssa.
Julkaisuja.
Nimellä "A. Pulkkinen":
Max Reinhardt

Max Reinhardt (vuoteen 1904 Goldmann; 9. syyskuuta 1873 Baden, Itävalta-Unkari – 31. lokakuuta 1943 New York, Yhdysvallat) oli itävaltalais-saksalainen ohjaaja ja teatterinjohtaja. Hän aloitti uransa näyttelijänä ja toimi 1894–1904 Berliinin Deutsches Theaterissa näyttelijänä ja sitten johtajana kahteen otteeseen 1905–1920 ja 1924–1933. Hän yhdisti teatteriin vuonna 1906 Kammerspiele-näyttämön. Hän ohjasi Berliinissä Komödieteaterissa ja Berliner Theaterissa 1920-luvulla ja vuodesta 1920 hän ohjasi Salzburgin juhlanäytäntöjä sekä toimi vuodesta 1924 Wienissä Theater in der Josefstadtin johtajana.
Reinhardt muutti 1933 Yhdysvaltoihin ja johti siellä Hollywoodissa vaimonsa Helene Thimigin kanssa teatterikoulua.
Reinhardtia pidetään aidon atmosfäärin ja visuaalisesti tehokkaiden näyttämötunnelmien mestarina. Hänen ohjaustyölleen olivat ominaisia monumentaaliset lavasteet ja suuret joukkokohtaukset. 
Tunnettuja Reinhardtin ohjauksia olivat William Shakespearen "Kesäyön unelma", josta hän ohjasi myös elokuvan, ja "Venetsian kauppias" sekä Sofokleen "Kuningas Oidipus" ja Jacques Offenbachin säveltämä operetti "Orfeus Manalassa".
Cosmo Sonic

Cosmo Sonic oli Sami Saaren ensimmäinen sooloyhtye. Soittajat soittivat Samin ensilevyllä "Do Re Mi" joku enemmän ja joku vähemmän. Heistä muotuotui kuitenkin keikkabändi. Toiminta alkoi 1997. Bändin runko jatkoi Sonicsina.
Laulajana ja kitaristina toimi itse Sami Saari ja toista kitaraa soitti Mikko Paavola. Bassoa soitti Jukka "Jukkis" Kiviniemi. Rummuissa ja lyömäsoittimissa oli Samuli Kosminen. Perkussiokioskin takana taituroi Abdissa "Mamba" Assefa. Kosminen ja Assefa parivaljakko oli varsinkin hienoa rytmitaustaa soittava pumppu. Kosketinsoittimien ja rhodes-sähköpianon takana istui Kim Rantala, joka vaihtui kolmannen levyn yhteydessä Jukka Heikkiseksi. 
Puhaltimissa hääräsi saksofonisti Aleksi Ahoniemi (soittaa yhä Sami Saaren kanssa). Trumpetisteja olivat aluksi Sami Ihajoki (ykköslevy) ja Mikko Koponen (kakkoslevy) ja kakkos- ja kolmoslevyn välissä trumpettiin astui nuori tulevaisuuden lupaus Jukka Eskola. Eskola - Ahoniemi pari soitti mahtavasti yhteen ja herrat ovat nähty tämän jälkeen muissakin orkestereissa soittamassa kimpassa. Välillä keikoilla vieraili vetopasuunassa Juha Kortehisto.
Hiroshiman Punaisen Ristin sairaala ja Atomisairaala

Hiroshiman Punaisen Ristin sairaala ja Atomisairaala () on Punaisen Ristin ylläpitämä sairaala Naka-kun suuralueella Hiroshimassa Japanissa.
Historia.
Hiroshiman Punaisen Ristin sairaala oli eräs harvoja hoitoasemia tai lääkinnällisiä hoitopaikkoja, joka selvisi ehjänä Hiroshimaan tehdyssä atomipommituksessa. Vuonna 1973 Hiroshimasta kirjan kirjoittanut Martti Silvennoinen pääsi haastattelemaan johtavaa ylilääkäriä Fumio Shigetoa: Shigeto oli itsekin hibakusha eli atomipommituksesta selviytynyt henkilö. Tri Shigeto lienee eräs ensimmäisiä Japanissa, joka oivalsi, että juuri fissioenergiaan pohjautuva, täysin uudentyyppinen ase oli osunut Hiroshimaan. Hän päätteli tämän metallisissa arkistokaapeissa olleitten, ylivalottuneiden röntgenfilmien pohjalta. Lisäksi tri Shigeto teki potilailleen valkosolukadon paljastavia verikokeita.
Nimensä mukaisesti Atomisairaalassa on hoidettu vain yksinomaan radioaktiivisen säteilyn uhreja, kuten säteilysairautta sairastaneita. Sairaala on sisältänyt 170 hoitopaikkaa. Keskimääräisesti noin 200 potilasta oli hoidossa määräajoin niin sanottuina ulkopuolisina potilaina, joiden terveydentilaa on tarkkailtu.
Punaisen Ristin Hiroshiman-sairaala perustettiin vuonna 1939 ja Atomisairaala samalle alueelle vuonna 1956. Vuonna 1988 ne yhdistettiin edelleen toimivaksi sairaalaksi, joka tunnetaan englanniksi nimellä Hiroshima Red Cross Hospital &amp; Atomic-Bomb Survivors Hospital.
Mirka Kilpijärvi

Mirka Kilpijärvi (s. 15. helmikuuta 1991 Hyvinkää) on suomalainen koripalloilija. Takamiehenä pelaava Kilpijärvi on Hyvinkään Pontevan kasvatti. Hänet valittiin kaudella 2010–2011 naisten I-divisioonan parhaaksi pelaajaksi.
Ura.
Hyvinkään Pontevan kasvatti Kilpijärvi aloitti pelaajauransa naisten sarjoissa kaudella 2009–2010 kasvattajaseuransa I-divisioonassa pelanneessa edustusjoukkueessa. Kaudella 2010–2011 hänet valittiin naisten I-divisioonan parhaaksi pelaajaksi. Ensiesiintymisensä naisten pääsarjatasolla Kilpijärvi teki kaudella 2010–2011, jolloin hän pelasi Pontevan divisioonajoukkueen ohella rinnakkaislisenssillä Keravan Energia Teamin joukkueessa. Ponteva nousi pääsarjaan ensin kaudeksi 2012–2013 ja uudestaan kaudeksi 2014–2015. Välissä pelattu HyPon divisioonakausi 2013–2014 oli Kilpijärvellä rikkonainen mm. jalkavaivoista johtuen. Kilpijärvi oli aloittanut syksyllä 2013 opinnot Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa ja ehti lopettaa pelaajauransa. Alkuvuodesta 2014 HyPo otti häneen kuitenkin yhteyttä, ja muutaman HyPon II-joukkueessa pelatun ottelun jälkeen hän palasi seuran edustusjoukkueeseen. Kaudella 2014–2015 Kilpijärvi sairasteli helmi-maaliskuussa mutta oli Korisliigan kolmanneksi tarkin kolmen pisteen heittojen heittäjä 35,7 prosentin keskiarvollaan. Hän teki toukokuussa 2015 jatkosopimuksen Pontevan kanssa.
Kilpijärvi on pelannut myös nuorten maajoukkueissa.
Gottfried Diener

Gottfried Diener (1. marraskuuta 1926 Zürich – 26. toukokuuta 2015 Engelberg) oli sveitsiläinen rattikelkkailija ja olympiavoittaja.
Diener voitti neljän miehen kelkoissa maailmanmestaruudet vuosina 1954 ja 1955. Cortina d’Ampezzon talviolympialaisissa 1956 Diener kuului Sveitsin olympikultaa voittaneeseen neljän miehen kelkkaan.
Diener toimi vuosina 1965–1999 Kansainvälisen varsijousiammuntaliiton puheenjohtajana. Hän kuoli pitkän sairastamisen jälkeen Engelbergissä 88-vuotiaana 26. toukokuuta 2015.
Hän laulaa kuin kuolisi huomenna

”Hän laulaa kuin kuolisi huomenna” on Olavi Uusivirran kappale joka julkaistiin singlenä. Kappale julkaistiin digitaalisesti ladattavana singlenä 24. huhtikuuta 2015. Seitsemäntuumaisena vinyylisinglenä se julkaistiin 3. heinäkuuta 2015. Kolmensadan kappaleen rajoitetulla vinyylisinglepainoksella on mukana myös kappale ”On kesäyö”, jonka alun perin on levyttänyt Topi Sorsakoski &amp; Agents.
”Hän laulaa kuin kuolisi huomenna” -kappaleen itse sanoittanut Uusivirta on kertonut kappaleen olevan ”oodi hetkeen heittäytymisen taidolle, heinäkuiselle haaveilulle ja saavuttamattomalle rakkaudelle”.
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Mirkka Kallio. Osittain Beirutissa kuvattu video julkaistiin Uusivirran Vevo-kanavalla YouTubessa julkaistiin 15. toukokuuta 2015.
Delfin Basket

Delfin Basket on jokakesäinen ympäri Tamperetta pelattava, Tampereen Pyrinnön ja Raholan Pyrkivän järjestämä Suomen suurimpiin lukeutuva koripalloturnaus. Sitä pidetään uuden koripallokauden avajaistapahtumana. Vuoden 2015 Delfin Basket oli 273 joukkueellaan ja noin 3 000 pelaajallaan historian suurin.
Delfin Basket järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1988 53 joukkueen voimin. Turnauksen perustamisen taustalla olivat Teuvo Tuominen, Jarmo Rantanen ja Erkki Axen. Se kasvoi nopeasti Suomen suurimmaksi: vuonna 1990 turnaukseen osallistui jo yli sata ja vuonna 1997 yli 200 joukkuetta. Vuonna 1994 mukana oli myös 43 joukkuetta ulkomailta. Ulkomaisia joukkueita on osallistunut Delfin Basketiin muun muassa Ruotsista, Virosta, Latviasta, Venäjältä, Puolasta, Englannista, Taiwanista ja Israelista. Turnauksen kuuluisimpien junioriosallistujien joukkoon kuuluvat muun muassa Hanno Möttölä, Damon Stoudamire ja Teemu Rannikko. Vuonna 2016 Delfin Basketissa pelattiin ensimmäisen kerran myös kehitysvammaisten pelaajien ja partneripelaajien unified-koripallo-otteluita. Korinaviruspandemiakesänä 2020 Delfin Basket järjestettiin mutta ilman oheistapahtumia ja korotetuilla hygianiajärjestelyillä.
Turnauksen yhteydessä Tampereella on pelattu myös juniorimaaotteluita ja Suomen miesten maaotteluita, joihin Delfin Basketiin aikaisin ilmoittautuneet ovat myös päässeet katsojiksi. Vuonna 2015 Suomi voitti loppuunmyydyssä Hakametsässä hallinneen Euroopan mestarin, kuukausi myöhemmin EM-pronssia voittaneen Ranskan, ja vuonna 2016 se voitti Belgian.
Pauli Kaikkonen

Pauli Kaikkonen (s. 3. tammikuuta 1949 Tampere) oli Tampereen yliopiston kasvatustieteen professori ja Jyväskylän yliopiston kasvatustieteen professori (kielipedagogiikka). 
Kaikkonen valmistui filosofian lisensiaatiksi vuonna 1977 Jyväskylästä ja kasvatustieteiden tohtoriksi vuonna 1992 Tampereelta. 
Kaikkonen oli Jyväskylän lyseon vs. lehtori vuosina 1974–1977, Pyhäjärven lukion vanhempi lehtori vuosina 1976–1977, Tampereen yliopiston didaktiikan lehtori vuosina 1977–1998, ma. apulaisprofessori vuosina 1996–1998 ja Jyväskylän yliopiston kielipedagogiikan professori 1998–2010, ja vuodesta 2010 hän on ollut Tampereen yliopiston kasvatustieteen professori. 
Kaikkonen teki tutkimustyötä Saksassa vuosina 1969, 1973 ja 1994, Australiassa ja Itävallassa vuonna 1986. Hän toimi Heidelbergin pedagogisen yliopiston vierailevana professorina 2003-2004. Hän on luennoinut sekä Suomessa että ulkomailla vuodesta 1979 ja järjestänyt useita kansainvälisiä kongresseja. Hän on sekä Tampereen että Oulun yliopiston kasvatustieteen dosentti.
Jukka Finne

Jukka Gunnar Finne (s. 25. helmikuuta 1951 Helsinki) on suomalainen lääketieteen tohtori ja Helsingin yliopiston solu- ja molekyylibiologian emeritusprofessori.
Finne tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1969. Hän valmistui Helsingin yliopistosta
lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1975 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1977. Hänen aivojen kemiaa käsittelevä englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1977) oli otsikoitu "Studies on the alkali-labile O-glycosidically linked carbohydrate units of brain glycoproteins". Vuodesta 1981 lähtien Finne on ollut Helsingin yliopiston lääketieteellisen kemian dosentti ja vuodesta 1988 Kuopion yliopiston fysiologisen kemian dosentti.
Työurallaan Finne on toiminut terveyskeskuslääkärin viransijaisena Sipoossa (1974), assistenttina (1973–1984) ja apulaisopettajana (1984–1985) Helsingin yliopiston lääketieteellisen kemian laitoksella, Suomen Akatemian vanhempana tutkijana (1983), Baselin yliopiston tutkijana (1978–1980) ja apulaisprofessorina (1984–1986). Kuopion yliopiston fysiologisen kemian professori hän oli vuosina 1985–1988 ja Turun yliopiston lääketieteellisen biokemian professori vuosina 1988–2009. Helsingin yliopiston solu- ja molekyylibiologia professorina hän työskenteli vuodesta 2009, mutta on sittemmin siirtynyt emeritusprofessoriksi.
Finne on julkaissut yli 150 tieteellistä artikkelia tai kirjan lukua biokemian ja biolääketieteen kansainvälisissä julkaisusarjoissa. Tutkimustyön aihepiireinä ovat olleet muun muassa hiilihydraattitutkimus, glykobiologia, hermosolujen vuorovaikutukset ja bakteerien tarttumismekanismit.
Vuonna 1985 Finne sai Duodecimin nuoren tutkijan palkinnon.
Laimi

Laimi on latvialaista alkuperää oleva naisen etunimi, jonka merkitys on "onni". Latviassa siitä tunnetaan myös muoto Laima, Liettuassa Laime. Sillä oli Suomessa nimipäivä 4. toukokuuta vuosina 1929–1949. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Laimi on Suomessa annettu 1 669 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt ennen vuotta 1940. Vuosina 2000–2009 syntyneitä Laimi-nimisiä on vain 9, 2010-luvulla syntyneitä 25.
Moa (etunimi)

Moa on ruotsalainen ja suomenruotsalainen naisen etunimi. Se on alkuperältään hellittelymuoto ruotsin sanasta "moder" tai "mor" ’äiti’. Moa-nimeä alettiin antaa Suomessa 1950-luvulla. Se yleistyi Ruotsissa todella paljon ja Suomessakin jonkin verran 2000-luvun alussa. Helmikuuhun 2025 mennessä nimi on Suomessa annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen lähes 500 henkilölle. Moan nimipäivä on ollut Suomen ruotsinkielisessä almanakassa vuodesta 2005 lähtien 8. helmikuuta. Ruotsissa Moan nimipäivä on 18. marraskuuta.
Azulejo

Azulejo (&lt;arab. "zellige", "az-zulayj", "زليج") on Espanjassa ja erityisesti Portugalissa yleisesti käytetty koristeellinen keraaminen laatta. Niitä käytetään julkisivujen, katupintojen, sisäseinien ja lattioiden pinnoitukseen ja koristeluun. Azulejo-laatat ovat yleensä valkoisia, kiiltäväksi lasitettuja ja sinikuvioisia, mutta myös muita värejä käytetään. Azulejo-kulttuuri on saanut vaikutteita hollantilaisessa Delftin kaupungissa 1600-luvulta asti tehdystä sinivalkoisesta keramiikasta. 
Laatat tulivat Iberian niemimaalle alkujaan arabivalloittajien mukana. Nykyisin ne ovat keräilyn ja siten myös varkauksien kohteita.
Xavier Pascual Fuertes

Xavier Pascual Fuertes on espanjalainen käsipallovalmentaja joka toimii tällä hetkellä FC Barcelonan päävalmentajana. Pascual Fuertes aloitti Barcelonan päävalmentaja 2009 ollen ennen sitä varavalmentajana seurassa. Pascual Fuertes on niittänyt menestystä Barcelonassa valmentaja heti päävalmentajaksi tultuaan muun muassa kymmenellä Espanjan liiga mestaruudella.
Hallitusammattilainen

Hallitusammattilainen on henkilö, joka osallistuu yhden tai useamman yrityksen tai muun organisaation hallituksen työskentelyyn ja tuo siihen ulkopuolista näkemystä ja omaa kokemustaan. Hallitusammattilaiset ovat yleensä entisiä tai nykyisiä yritysjohtajia tai muita henkilöitä, jolla on kokemusta liiketoiminnasta yleensä, nimenomaan kyseisen organisaation toimialalta tai tietyltä liikkeenjohdon osa-alueelta, kuten markkinoinnista tai kansainvälistymisestä.
Monet yritysjohtajina toimivat henkilöt työskentelevät oman päätyönsä lisäksi kutsuttuina muiden yritysten hallituksen jäseniksi tuomaan hallitustyöskentelyyn näkökulmaa, joka täydentää hallituksen muiden jäsenten osaamista. Yrityksen johdosta eläkkeelle jääneet tai muuten vetäytyneet henkilöt ryhtyvät usein päätoimisiksi hallitusammattilaisiksi, ottavat vastaan hallituspaikan useammasta yrityksestä ja saavat tulonsa niiden kokouspalkkioista.
Syitä ulkopuolisten hallitusammattilaisten käyttöön ovat yritysten hallintotehtävien muuttuminen yhä vaativammiksi ja työläämmiksi , yrityksiin kohdistuvan yhteiskunnallisen mielenkiinnon ja sääntelyn lisääntyminen ja hallitusten roolin kasvaminen tällaisten uusien vaatimusten myötä. Kun yritysten hallituksiin ja johtokuntiin kutsuttiin aiemmin yritysjohdon tuttavapiirin edustajia, nykyisin hallituksen jäseniä etsitään laajemmalti ja nimenomaan jotakin tiettyä erikoisosaamista tarjoavien asiantuntijoiden keskuudesta.
Suomalaisten hallitusammattilaisten etuja ajavana ja työskentelyä kehittävänä järjestönä toimii Hallitusammattilaiset ry - Directors' Institute of Finland (DIF).
Myös taloyhtiöiden ja muiden kiinteistöyhtiöiden hallituksiin kaivataan yhä enemmän ulkopuolista asiantuntemusta asukkaiden edustuksen lisäksi tuomaan asiantuntemusta esimerkiksi kiinteistön korjaukseen ja ylläpitoon liittyviin hankintoihin. Tämän alan hallitusammattilaisia edustaa ja välittää Kiinteistöalan hallitusammattilaiset AKHA ry.
Todd McFarlane

Todd McFarlane (s. 16. maaliskuuta 1961 Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalainen sarjakuvapiirtäjä, kirjailija, taiteilija ja lelusuunnittelija. Hän on tunnettu muun muassa töistään Marvel-kustantamon Hämähäkkimies-sarjakuvissa, jossa hän oli Hämähäkkimiehen vastustajan Venomin luoja. 
McFarlane oli myös yksi seitsemästä sarjakuvapiirtäjästä, jotka perustivat Image Comics -sarjakuvakustantamon vuonna 1992.
Varhaiset työt, DC ja Marvel.
Opiskeluaikanaan 1980-luvulla McFarlane alkoi lähettää sarjakuvatoimittajille 30-40 paketillista piirrosnäytteitä kuukaudessa, mikä teki puolentoista vuoden jälkeen yli 700 lähetystä. Näistä lähetyksistä valtaosa oli pin-up -kuvia. Puolesta lähetyksiä ei tullut vastauksia, kun taas puolesta tuli hylkäyskirjeitä, joskin hän sai joiltakin toimittajilta rakentavaa palautetta. Yksi näistä toimittajista oli DC Comicsin Sal Amendola, joka antoi McFarlanelle tehtäväksi koekäsikirjoituksen arvioidakseen tämän kykyä kertoa sarjakuvalla tarinoita. Amendola kannusti McFarlanea keskittymään sivulta toiselle eteneviin tarinoihin pin-upien sijaan. Tämä neuvon perusteella McFarlane laati viiden sivun mittaisen Coyote-näytteen, jonka hän lähetti aluksi Marvel Comicsin Uncanny X-Men -toimittajalle Ann Nocentille, joka välitti sen eteenpäin Archie Goodwinille ja Jo Duffylle, jotka olivat Coyoten julkaisseen Marvelin "Epic Comics" -lehden päätoimittajia. He puolestaan välittivät sen Coyoten luojalle Steve Englehartille, joka soitti McFarlanelle ja tarjosi hänelle hänen ensimmäisen sarjakuvatyönsä, vuonna 1984 ilmestyneen Coyoten taustatarinan. 
McFarlane alkoi pian tämän jälkeen piirtää sekä DC:lle että Marvelille. Hänen ensimmäinen merkittävä työnsä oli kahden vuoden (1985–1987) mittainen sarja DC:n "Infinity, Inc" -lehdessä. Vuonna 1987 McFarlane kuvitti Detective Comicsin neljän numeron "Batman: Year Two" -tarinan kolme viimeistä numeroa. Tämän jälkeen hän siirtyi Marvelin "Incredible Hulkiin", jota hän piirsi vuosina 1987–1988 ja jossa työskenteli käsikirjoittaja Peter Davidin kanssa.
Gumarino

Gumarino () on taajama Karjalan tasavallan Suojärven piirin Porajärven kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Gumarina-joen varrella 38 kilometriä Porajärveltä koilliseen. Taajamassa on 173 asukasta (vuonna 2012).
Seesjärven piirin Sellin kyläneuvostoon kuulunut Gumarinon metsätyömaa mainitaan vuoden 1933 asutusluettelossa. 1950-luvulla syntynyt taajama kuului ensin Karhumäen piiriin, kunnes vuonna 1983 se liitettiin Suojärven piiriin. Aikaisemmin siellä toimi Porajärven metsäteollisuuspiirin työmaa. Nykyään Gumarino on vilkkaimmillaan kesällä.
Gumarinon kautta kulkee Paatenen ja Soutujärven välinen maantie. Sieltä on linja-autoyhteys Porajärvelle, Suojärvelle ja Petroskoihin. Taajama koostuu etupäässä 1950–1960-luvuilla rakennetuista usean perheen asuintaloista sekä muutamista uudemmista omakotitaloista. Palveluihin kuuluvat koulu, lääkintäasema, kauppa ja posti. Lähistöltä on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja.
Kakodyylihappo

Kakodyylihappo (C2H7AsO2) on arsiinihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty herbisidinä sekä lääkkeiden ja väriaineiden valmistukseen. 
Ominaisuudet.
Kakodyylihappo on huoneenlämpötilassa väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee helposti veteen ja alkoholeihin, mutta ei liukene poolittomiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin. Se on heikko happo ja sen suolat ovat nimeltään kakodylaatteja.
Kakodyylihappo on myrkyllistä eläimille ja kasveille. Sen myrkyllisyys kasveille perustuu adeniininukleotidideaminaasientsyymin toiminnan inhibitioon.
Valmistus ja käyttö.
Kakodyylihappoa voidaan valmistaa hapettamalla arseenitrioksidin ja kaliumasetaatin välisessä reaktiossa muodostuvaa kakodyylin ja kakodyylioksidin seosta, hapettamalla dimetyyliarsiinia tai metyloimalla metyyliarsonihappoa metyylihalogenidin kuten metyylijodidin avulla.
Kakodyylihappoa epäselektiivinen herbisidi ja sitä on käytetty herbisidinä muun muassa puuvillaviljelmillä, puutarhoissa ruohikon uusinnoissa, golfkentillä, koristekasvi-istutuksissa, metsänistutuksissa ja maaperän sterilointiin. Kakodyylihappo oli yhdessä natriumsuolansa natriumkakodylaatin kanssa tärkein ainesosa Vietnamin sodassakin käytetyssä rikkaruohomyrkyssä Agent Bluessa.
SIPS

SIPS (Side Impact Protection System) on Volvon kehittämä henkilöautojen sivutörmäyssuojausjärjestelmä. Se otettiin ensimmäistä kertaa käyttöön vuonna 1991 700-, 850- ja 900-mallisarjoissa. Nykyisin SIPS-järjestelmä on kaikissa Volvo-henkilöautomalleissa.
SIPS-järjestelmällä varustetuissa autoissa etuistuimet on sijoitettu teräskiskoille. Sivutörmäyksessä istuimet pääsevät ”liukumaan” pois törmäyksen tieltä kokoonpainuvan keskikonsolin ansiosta. Auton kylkiin ja pilareihin on sijoitettu rakenteita, jotka on suunniteltu ohjaamaan törmäysenergia pois matkustamosta.
Ensimmäiset istuimiin sijoitetut SIPS-sivuturvatyynyt esiteltiin vuonna 1994 Volvo 850:ssä. Vakiovarusteeksi ne tulivat seuraavana vuonna. Sivuturvaverhot otettiin käyttöön vuonna 1998 markkinoille tulleessa Volvo S80:ssä. Nykyään nämä turvalaitteet ovat jo lähes jokaisessa henkilöautomallissa.
Volvo esitteli C70-avomallin toisessa sukupolvessa sitä varten suunnitellun ovesta ylöspäin laukeavan IC-turvaverhon, joka suojaa päätä sivutörmäyksissä ja ympäripyörähdyksissä. Verho on vahvistettu sisältä kaksinkertaisilla paneeliriveillä, minkä ansiosta se voi pysyä pystyasennossa.
Opel Karl

Opel Karl on Opelin vuosina 2014–2019 valmistama A-segmentin automalli, joka korvasi Opel Agilan. Auto oli Opel-malliston pienin malli, ja se nimettiin merkin perustajan, Adam Opelin, vanhimman pojan Carlin mukaan. Isossa-Britanniassa autoa myytiin nimellä Vauxhall Viva. Karlia valmistettiin Etelä-Koreassa samalla tehtaalla sisarmallinsa Chevrolet Sparkin kanssa. Valmistuksen päätyttyä General Motors myi mallin valmistusoikeudet vietnamilaiselle Vingroupille, joka valmisti autoa VinFast Fadil -nimisenä vuosina 2019–2022. 
Opel Karl (2014–2019).
Karl on noin 3,7 metriä pitkä. Auton pyörät on sijoitettu aivan korin nurkkiin, jotta sisätilat voitaisiin hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla. Näin akselivälistä tulee kokonaismittoihin nähden pitkä, hieman alle 2,4 metriä.
Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Karl sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Karlissa on General Motorsin kolmesylinterinen suorasuihkutteinen 1,0-litrainen (75 hv) bensiinimoottori. Voimansiirtona on viisivaihteinen manuaalivaihteisto tai viisiportainen "Easytronic"-robottivaihteisto.
Varustetasot olivat Suomessa Enjoy ja Innovation (aik. Cosmo).
Enjoy-varusteluun kuului kuusi turvatyynyä, ESP, Opel Eye -järjestelmä, 15 tuuman muotovanteet, kauko-ohjattava keskuslukitus, manuaali-ilmastointi, vakionopeudensäädin, ajotietokone, kaksiosainen takaselkänoja, sähköikkunat edessä, kuudessa suunnassa säädettävä kuljettajan istuin (matkustajan neljässä), lukuvalot edessä, lämmitettävät peilit, rengaspaineiden valvontajärjestelmä, R300-radio, päiväajovalot ja takaspoileri.
Innovationissa oli lisäksi 15 tuuman kevytmetallivanteet, musta B-pilari, kromatut sisäovenkahvat, osittain nahkaverhoillut istuimet, tummennetut takaikkunat, etusumuvalot, nahkaverhoiltu monitoimiohjauspyörä, tavaratilan valaistus, sisätilojen tunnelmavalaistus, etumatkustajan meikkipeili, Bluetooth-järjestelmä ja automaatti-ilmastointi.
Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2016 esiteltiin katumaasturimainen Karl Rocks, jossa on erilaisia ulkonäöllisiä koristeita, kuten mustat pyöränkotelot, suuremmat puskurit ja kattokaiteet. 
Vinfast Fadil (2019–2022).
Auton valmistaminen VinFast Fadil -nimisenä alkoi Vietnamissa kesäkuussa 2019.
Kristaps Baževičs

Kristaps Baževičs (s. 2. elokuuta 1994 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkopuolustaja.
Ura.
Seuraura.
Baževičs on EVHS:n kasvatti. Hän siirtyi jo 15-vuotiaana Ruotsiin ja AIK IF:n U16-junioreihin kaudeksi 2009–2010. Kesken kauden 2010–2011 Baževičs siirtyi seuran J18-junioreista Lidingö Vikingsiin, jossa hän debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan Ruotsin II-divisioonassa yhden runkosarja- ja kaksi nousukarsintasarjan ottelua.
WHL-joukkue Prince Albert Raiders varasi Baževičsin 24. pelaajana . Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2011–2012, mutta vain kahden siellä pelatun ottelun jälkeen Baževičs vaihtoi NAHL-junioriliigan Alaska Avalancheen. Kauden 2012–2013 hän aloitti samassa liigassa Johnstown Tomahawksin riveissä, mutta Baževičs vaihtoi sieltä Wichita Falls Wildcatsiin tammikuussa 2013.
Kesällä 2014 Baževičs siirtyi try-outille SM-liigajoukkue Porin Ässiin, jonne hän sai elokuussa vuoden mittaisen sopimuksen. Baževičs pelasi kauden 2014–2015 kuitenkin kokonaan seuran A-nuorissa. Hän voitti koko A-nuorten SM-liigan tehotilaston lukemalla +37 ja palkittiin kauden päätteeksi Raimo Helminen -palkinnolla. Kaudeksi 2015–2016 Baževičs siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue TuToon. Hän purki sopimuksensa kuitenkin yhteisymmärryksessä jo ennen kauden alkua elokuussa 2015. Baževičs pelasi alkukaudella kaksi ottelua kotimaansa pääsarjan HK Zemgalessa, kunnes hän teki syyskuun 2015 lopulla loppukauden mittaisen sopimuksen Mestiksen nousijajoukkue Kokkolan Hermeksen kanssa. Baževičsin kausi päättyi kuitenkin runkosarjaan loukkaantumisen vuoksi.
Heinäkuussa 2016 Baževičs palasi kotimaahansa ja siirtyi try-outille KHL-joukkue Dinamo Riikaan. Hän jäi kuitenkin ilman sopimusta ja siirtyi elokuussa try-outille Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan slovenialaisjoukkue Olimpija Ljubljanaan.
Maajoukkueura.
Baževičs pelasi alle 20-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti hopeaa. Baževičs edusti myös Latvian alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2011. Hän on pelannut myös kolme ottelua Latvian A-maajoukkueessa.
Sonic Drift

Sonic Drift on Segan kehittämä ja julkaisema ajopeli, joka on julkaistu vuonna Sega Game Gearille. Peli kuuluu "Sonic the Hedgehog" -pelisarjaan.
Pelattavia hahmoja ovat Sonic, Tails, Amy ja Robotnik.
Aiheesta muualla.
HMS Galdr

HMS Galdr (runkonumerot 65, B8 ja V8) oli Ruotsin laivaston vuonna 1885 vesillelaskettu Galdr-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin ensin vartioveneeksi ja sitten yhteysalukseksi.
Valmistus.
Alus tilattiin Tukholmasta laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 18. toukokuuta 1885 ja liitettiin laivastoon viikkoa myöhemmin 26. toukokuuta.
Palvelus.
Vuonna 1887 alus nimettiin "Minbåt N:o 65":ksi. Alus muutettiin vartioveneeksi vuosina 1907-1909 nimellä "Bevakningsbåt B8", jolloin sen aseistuksena oli ainoastaan 37 mm kan M/98B -tykki. Vuonna 1910 alus luokiteltiin uudelleen yhteysalukseksi runkonumerolla V8. Vuonna 1919 alus siirrettiin rannikkotykistölle, joka liitti sen Vaxholmin linnakkeelle. Alus poistettiin palveluksesta 13. tammikuuta 1928.
Sonic Labyrinth

Sonic Labyrinth () on Minato Gikenin kehittämä ja Segan julkaisema pulma-/tasohyppely, joka on julkaistu vuonna Sega Game Gearille.