Euroopan talousalue

Euroopan talousalue (ETA) on yhteismarkkina-alue, jolla toteutetaan tavaroiden, palvelujen, pääomien ja työvoiman vapaata liikkuvuutta. Euroopan talousalueeseen kuuluvat Euroopan unionin (EU) jäsenvaltioiden lisäksi Islanti, Norja ja Liechtenstein. Talousalue laajentaa EU:n yhteismarkkinat EU:n jäsenvaltioiden lisäksi kyseisiin valtioihin, ilman että näitä valtioita koskevat EU:n jäsenyyteen liittyvät velvoitteet ja edut.
ETA-sopimus ei ainoastaan ulota Euroopan vapaakauppajärjestön (EFTA) jäsenvaltioihin sisämarkkinoita koskevia Euroopan yhteisön (EY) perustamissopimuksen perussääntöjä, vaan se sisältää myös kaikki sääntöjen täytäntöönpanemiseksi yhteisössä annetut lait, toisin sanoen sekundaarilainsäädännön eli yhteisön säännöstön. Lainsäädäntö sisällytetään ETA-sopimuksen pöytäkirjoihin ja liitteisiin, ja sopimus kattaa noin 1 600 yhteisön säädöstä, kuten asetuksia, direktiivejä, päätöksiä ja ei-sitovia säädöksiä, jotka koskevat lähinnä neljää vapautta ja niihin liittyviä politiikkoja sekä vähemmässä määrin rinnakkaispoliitikkoja.
Koska EFTA-maat joutuvat noudattamaan suurta määrää EU-lainsäädäntöä pääsemättä vaikuttamaan lakien sisältöön, on tilannetta Norjassa kutsuttu ”faksi-demokratiaksi”. Brysselissä vain faksataan direktiivit, joita Norjan tulee noudattaa.
Historia.
EY ja EFTA ryhtyivät vuonna 1989 keskustelemaan mahdollisuuksista perustaa yhteinen Euroopan talousalue. EY:n komission puheenjohtaja Jacques Delors toimi Euroopan talousalueeseen tähtäävän suunnitelman pääarkkitehtina. Neuvottelut EY:n ja EFTA:n jäsenmaiden välillä alkoivat seuraavana vuonna.
Vuonna 1992 EY:n 12 jäsenvaltiota ja kaikki EFTAn jäsenet paitsi Sveitsi, mukaan lukien myös Suomi, neuvottelivat sopimuksen ETA:sta. Sen tarkoituksena oli laajentaa Euroopan sisämarkkinoiden etuja. Sopimus allekirjoitettiin Portossa Portugalissa toukokuussa 1992, ja se tuli voimaan 1. tammikuuta 1994 (Liechtensteinin osalta 1. toukokuuta 1995).
Sveitsi ei liittynyt ETA:han, koska sveitsiläiset äänestivät kansanäänestyksessä liittymistä vastaan. Kolmesta EFTA-valtiosta on myöhemmin tullut EU:n jäseniä, joten EU:n jäsenvaltioiden lisäksi Euroopan talousalueeseen kuuluu ainoastaan kolme EU:n ulkopuolista maata: Islanti, Liechtenstein ja Norja. Perustamisensa jälkeen ETA on laajentunut EU:n uusien jäsenvaltioiden myötä.
Maailman suurimmat markkinat.
Ne 30 valtiota, jotka muodostavat ETA:n, muodostavat suurimmat yhtenäiset markkinat koko maailmassa. Markkinat ulottuvat Pohjoiselta jäämereltä Välimerelle asti. Alueella asuu yli 500 miljoonaa kuluttajaa. ETA:n ansiosta Euroopan sisämarkkinoiden neljä perusvapautta – tavaroiden (maataloustuotteita lukuun ottamatta), palvelujen, henkilöiden ja pääoman vapaa liikkuvuus – on laajennettu koskemaan EU:n lisäksi myös EFTA-valtioita.
EFTA-valtiot ottivat käyttöön EU:n sisämarkkinoiden säännöt eli kaikki direktiivit, asetukset ja päätökset, jotka ovat tarpeellisia, jotta sisämarkkinat toimisivat kunnolla. Lisäksi EFTA-maat toimivat yhteistyössä joillakin sisämarkkinoita tukevilla aloilla, kuten tutkimus, ympäristönsuojelu ja kuluttajansuoja.
ETA-valtiot.
Lähteet:
ETA:n toimielimet.
ETA-sopimuksen täytäntöönpanemiseksi ja kehittämiseksi on perustettu erilliset toimielimet:
ETA-sopimuksen mukaisesti EFTA-valtioilla on tietty oikeus tulla kuulluiksi EU:n päätöksissä. Esimerkiksi valmisteltaessa lainsäädäntöehdotuksia ETA-sopimuksen kattamilla aloilla Euroopan komissio kuulee myös EFTA-valtioiden asiantuntijoita. ETA:n sekakomiteassa EFTA-valtioille tiedotetaan ja heitä kuullaan komission tekemistä lainsäädäntöehdotuksista. EFTA-valtioilla ei kuitenkaan ole oikeutta osallistua päätöksentekoon.
Maatalous ja kalastus eivät kuulu ETA-sopimuksen kattamiin aloihin. Maataloustuotteiden kauppaa on kuitenkin helpotettu sopimuksen liitteiden ja pöytäkirjojen avulla. Koska ETA ei muodosta tulliliittoa, sillä ei ole yhteisiä ulkoisia tariffeja. Tästä syystä tullimenettelyt on säilytetty EU:n jäsenvaltioiden ja EFTA-valtioiden välisillä rajoilla.