Phil Jones (jalkapalloilija)

Philip Anthony Jones (s. 21. helmikuuta 1992 Preston) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi valtaosan urastaan Englannin Valioliigan Manchester Unitedissa, jota hän edusti vuosina 2011–2023. 
Jones pelasi Englannin maajoukkueessa vuosina 2011–2018 yhteensä 27 ottelua. Hän kuului Englannin joukkueeseen MM-kilpailuissa 2014 ja 2018 sekä EM-kilpailuissa 2012.
Seurajoukkueura.
Prestonissa syntynyt Jones sai kahden vuoden ammattilaissopimuksen Blackburn Roversin kanssa ja pelinumeron 28 kauden 2009–2010 alussa. Hän debytoi seuran ykkösjoukkueessa liigacupin ottelussa Nottingham Forestia vastaan syyskuussa 2009. Joukkueen päävalmentaja Sam Allardyce kehui Jonesin panosta heti avauspelissä. Jones pelasi ensimmäistä kertaa avauskokoonpanossa Valioliigassa Chelseaa vastaan maaliskuussa 2010 tasapelissä. Jones kirjoitti Blackburnin kanssa viiden vuoden sopimuksen toukokuussa 2010. Jones aloitti kauden 2010–2011 keskikentällä ja hän sai vakiopaikan avauskokoonpanoon ennen polvivammaa ottelussa West Ham Unitedia vastaan joulukuussa 2010. Vamma piti Jonesin pois peleistä viisi kuukautta.
Kauden 2010–2011 loppumisen jälkeen Manchester Unitedin ilmoitettiin olevan kiinnostuneen Jonesista. Kesäkuussa 2011 hän teki seuran kanssa sopimuksen. Hän oli elokuussa 2011 Unitedin joukkueessa voittamassa FA Community Shieldiä. Ensimmäisen valioliigaottelunsa Unitedissa hän pelasi West Bromwichia vastaan elokuussa 2011 ja ensimmäisen Mestarien liigan ottelunsa Benficaa vastaan saman vuoden syyskuussa. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi Unitedissa 29 ottelua Valioliigassa ja kuusi Mestarien liigassa.
Jones kärsi kaudella 2012–2013 useista loukkaantumista. Selkä- ja polvivaivat pitivät hänet sivussa elokuulta marraskuun loppupuolelle, nilkkavamma yli kuukauden kevätpuolella. Hän pelasi 17 ottelua Unitedin voittaessa Valioliigan mestaruuden. Seuraavan kauden avaukseksi hän voitti toistamiseen Community Shieldin. Hän pelasi kauden aikana 26 valioliigaottelua ja kahdeksan ottelua Mestarien liigassa.
Jones oli jalkavammojen vuoksi kolme kuukautta sivussa syksyllä 2014. Hän pelasi kauden aikana 22 valioliigaottelua. Syksyllä 2015 hän oli veritulpan vuoksi puolitoista kuukautta kentiltä poissa.. Kevätkaudella hän oli kolme ja puoli kuukautta sivussa nilkkavamman vuoksi. Hän pelasi kauden aikana vain kymmenen valioliigaottelua.
Kaudella 2016–2017 Jones oli voittamassa Englannin liigacupia ja Eurooppa-liigaa. Hän pelasi kummassakin kilpailussa kolme ottelua, ei kuitenkaan finaaleja. Valioliigassa hän pelasi kauden aikana 18 ottelua. Hän oli polvi- ja varvasvammojen vuoksi yhteensä kolme ja puoli kuukautta kentiltä sivussa. Kaudella 2017–2018 hän pelasi 23 valioliigaottelua. Takareiden lihasvammat pitivät hänet runsaat kaksi kuukautta katsomon puolella. Seuraavalla kaudella hän pelasi 18 valioliigaottelua ja kolme peliä Mestarien liigassa. Häneltä jäi tällä kertaa vammojen vuoksi viisi peliä sivuun. Kaudella 2019–2020 hän pelasi vain kaksi valioliigaottelua, kolme kotimaisten cupien ottelua ja kolme Eurooppa-liigan ottelua vaikkei kärsinyt loukkaantumisista. FA Cupissa hän teki maalin alemman sarjatason Tranmere Roversia vastaan. Kauden 2020–2021 hän oli kokonaan sivussa polvivamman vuoksi. Seuraavalla kaudella hän pelasi neljä ottelua Valioliigassa ja yhden FA Cupissa. Seuraavalla kaudella hän ei pelannut otteluakaan. Toukokuussa 2023 Jones kertoi jättävänsä Manchester Unitedin.
Elokuussa 2024 Jones ilmoitti lopettavansa pelaajauransa. 
Maajoukkueura.
Jones pelasi neljä ottelua Englannin alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa. Elokuussa 2010 hän sai kutsun Englannin alle 21-vuotiaiden joukkueeseen. Hänet valittiin alle 21-vuotiaiden EM-kisoihin 2011. Hän pelasi kisoissa kaikki Englannin kolme ottelua.
Jones pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Englannin jalkapallomaajoukkueessa EM-karsintaottelussa Montenegroa vastaan lokakuussa 2011. Hän kuului Englannin joukkueeseen EM-kilpailuissa 2012 muttei päässyt pelaamaan. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi ottelun Costa Ricaa vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kaksi ottelua, joista toinen oli tappiollinen pronssiottelu Belgiaa vastaan.