tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Augusto Farfus

Augusto Farfus Jr. (s. 3. syyskuuta 1983 Curitiba) on brasilialainen moottoriurheilija. 
Farfus aloitti uransa vuonna 1991 minibike-kilpailuissa voittaen useita paikallisia lajimestaruuksia. Vuonna 1992 hän siirtyi kartingiin, voittaen Párana State Cadet Class -luokan mestaruuden. Vuonna 1999 Farfus voitti Italian Wintercup-sarjan mestaruuden ja sijoittui toiseksi Pohjois-Amerikan mestaruussarjassa. Vuonna 2000 hän kilpaili Italian Formula Renault -sarjassa. Seuraavana vuonna hän voitti Eurocup Formula Renault -sarjan mestaruuden. Vuosina 2002–2003 Farfus kilpaili Euroseries 3000 -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 2003. 
Vuosina 2004–2006 Farfus kilpaili European Touring Car Championship -sarjassa Alfa Romeolla. Hän myös kilpaili WTCC-sarjassa vuosina 2005–2010 voittaen 13 kilpailua ja sijoittui sarjan kolmanneksi vuosina 2006 ja 2009. Vuosina 2010 ja 2011 Farfus kilpaili Le Mansin 24 tunnin ajossa. Vuonna 2011 Farfus kilpaili Intercontinental Le Mans Cupissa BMW:llä. 
Vuonna 2012 hän kilpaili DTM-sarjassa paluun sarjaan tehneellä BMW:llä, jossa hän voitti kauden aikana yhden kilpailun sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Seuraavana vuonna Farfus jatkoi DTM:ssä voittaen kolme kilpailua sijoittuen sarjan toiseksi. Vuodesta lähtien Farfus on ajanut enimmäkseen erilaisia kestävyysajoja, kuten DTM:ää, GT-sarjoja ja 24 tunnin ajoja.
Rautiojärvi

Rautiojärvi on järvi Rovaniemellä. Se sijaitsee noin viisi kilometriä Rovaniemen keskustasta etelään. Järven pinta-ala on 22 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä ja järven rannat ovat pääosin soistunutta metsämaata. Järven pohjoisrannalla on laavu, jolle tulee polku läheiseltä metsätieltä. Talvisin laavulle tulee latu Paavalniemestä.
Vesistösuhteet.
Rautiojärvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Ala-Kemijoen alueen (65.1) Petäjäskosken vl:n alueella (65.13), jonka Niskanperän alueeseen (65.132) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,8 mpy. Siihen johtaa noin kymmenen ojaa järven ympäristön ojitetuilta soilta. Rautiojärvi laskee sen pohjoispäästä lähtevää Paavonojaa pitkin, joka laskee kolmen kilometrin päässä Kemijokeen Paavalniemen lähellä.
Historiaa.
Vuosien 1956 ja 1978 peruskartoissa järveä ympäröivät suot olivat ojittamattomia ja järvestä lähti vain sen laskuoja. Vuoteen 1989 mennessä järveä ympäröiviä soita oli ojitettu ja järveen oli johdettu yli kymmenen ojaa.
Soinniton velaarinen frikatiivi

Soinniton velaarinen frikatiivi eli soinniton velaarifrikatiivi on konsonanttiäänne. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkkinä on [x]. Kansanomaisesti sitä kutsutaan joskus kurkku-h:ksi, vaikka se tarkkaan ottaen ääntyykin suun takaosassa. Varsinainen kurkku-h on nimeltään soinniton faryngaalinen frikatiivi.
Esiintyminen.
Soinniton velaarinen frikatiivi esiintyy useissa eri kielissä. Saksan kielessä se kirjoitetaan &lt;ch&gt; ja esiintyy vain takavokaalin jäljessä (niin sanottu "ach-äänne", ). Etuvokaalin edellä saksan &lt;ch&gt; ääntyy palataalisena (niin sanottu "ich-äänne", ).
Suomessa tämä äänne esiintyy glottaalifrikatiivin allofonina joissakin sanoissa, mm. "lahti" [ˈlɑxt̪i].
Prix Escapades

Prix Escapades on ranskalainen kirjallisuuskilpailu, joka on järjestetty kahdeksan kertaa.
Vuoden 2012 teemana on pohjoismainen kirjallisuus. Yksi kuudesta ehdokkaasta on Johanna Sinisalon romaani "Linnunaivot". Muut kirjailijanimet ovat Erling Jepsen, Jens Christian Grøndahl, Jonas Jonasson, Hanne Örstavik ja Steinunn Sigurðardóttir. Voittajan valitsee lukeva yleisö ja tulos julkistetaan Vernonin kirjamessuilla maaliskuussa 2012.
Soinniton palataalinen frikatiivi

Soinniton palataalinen frikatiivi eli soinniton palataalifrikatiivi on konsonanttiäänne. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkkinä on ⟨ç⟩. 
Ääntäminen.
Soinniton palataalinen frikatiivi äännetään suun keskiosassa. Kieli nostetaan kohti kitalakea siten, että syntyy kapeikko, jonka kautta kulkeva ilmavirta aiheuttaa hankaushälyä. Kieli on suunnilleen samassa asennossa kuin äännettäessä suomen kielen "j"-äännettä, mutta ilmavirta kulkee pakotetummin eivätkä äänihuulet värähtele äänteen tuottamisen aikana.
Esiintyminen.
Äänne [ç] esiintyy useissa Euroopan kielissä. Norjassa äänne kirjoitetaan ⟨kj⟩ tai toisinaan etuvokaalin edellä ⟨k⟩. Saksassa se kirjoitetaan ⟨ch⟩ ja esiintyy vain etuvokaalin jäljessä (niin sanottu "ich-äänne", ); takavokaalin edellä ⟨ch⟩ ääntyy velaarisena [x] (niin sanottu "ach-äänne", ). Suomen kielessä se esiintyy [h]-äänteen allofonina, esimerkiksi sanassa "lyhyt".
Kokonaishaihdunta

Kokonaishaihdunta (, ET) on maa-alueilta tapahtuva veden siirtyminen ilmakehään. Sen merkittävimmät osatekijät ovat haihtuminen maaperästä ja kasvien transpiraatio. Potentiaalisella kokonaishaihdunnalla (PET) tarkoitetaan veden määrää, joka haihtuisi maaperästä, jos se saisi tarpeeksi kosteutta. Kokonaishaihdunta on yksi merkittävimmistä aurinkoenergian kuluttajista maanpinnalla ja tärkeä osa veden kiertokulkua.
Kokonaishaihduntaan vaikuttavat monet tekijät. Se on sitä suurempi mitä lämpimämpi on. Kasvien ilmaraot pyrkivät kylmässä ilmastossa säästämään vettä sulkeutumalla. Ilman suhteellinen kosteus vaikuttaa myös kokonaishaihduntaan. Jos ilman kosteus on korkea, ilmaan ei mahdu juurikaan lisää kosteutta. Kovassa tuulessa sen sijaan kostea ilma korvautuu nopeammin kuivalla ilmalla, jolloin kokonaishaihdunta kasvaa. Jos maaperässä on vähän vettä, niin kasvit pyrkivät transpiroimaan vähemmän vettä. Monien kasvien ominaisuudet myös aiheuttavat pienempää haihduntaa. Alueilla, joilla auringonsäteily on korkeimmillaan, kokonaishaihduntakin on korkeimmillaan, sillä silloin on tarjolla enemmän aurinkoenergiaa haihduttamaan vettä. Monilla kuivilla ja kuumilla alueilla kokonaishaihdunta voi olla jopa 100 prosenttia.
Sään ja kasvillisuuden vaikutuksia kokonaishaihduntaan voidaan kuvata vertailuluvuilla ja kertoimilla. Ilmaston vaikutusta kuvataan määrittelemällä, montako millimetriä vettä päivässä haihtuisi hyvin kastellulta nurmipinnalta kyseisessä ilmastossa. Nämä vertailuluvut, ET0, vaihtelevat lauhkeassa ilmastossa kosteuden ja lämpötilan mukaan välillä 1-9 mm/vrk ja tropiikissa 2-8 mm/vrk. Kasvuston tyypin vaikutusta kuvataan kertoimella Kc: hyvin kasteltuna kukin kasvustotyyppi haihduttaisi Kc * ET0 mm/vrk. Kolmas korjauskerroin KS tulee kasvuston tilan ja ympäristöstressin kautta: kasveilla ei aina ole käytettävissään tarpeeksi vettä tai muusta syystä ne eivät pysty haihduttamaan Kc * ET0 mm/vrk, vaan vähemmän, Ks* Kc * ET0. Tyypillisesti KS on pienempi kuin yksi ja Kc on suurempi kuin yksi. 
Evapotranspiraatio voidaan määrittää lysimetrillä eli eristämällä kasvusto ympäristöstään ja punnitsemalla sen massassa tapahtuvat muutokset ja vähentämällä tästä sademäärä. Käytännössä maamassojen eristäminen ja punnitseminen niin että kasvusto pysyisi samanlaisen ympäristöstressin alaisena kuin ympäröivä kasvusto, on vaikeaa tai mahdotonta. Haihtumista avoimesta vesipinnasta voidaan mitata haihduntapannulla, mutta se ei ota kasvillisuuden vaikutusta huomioon. Niinpä ET0 määritetään yleensä empiirisillä yhtälöillä sääsuureista laskemalla. Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) asiantuntijapaneeli suositteli vuonna 1990 Penmanin ja Monteithin yhtälön käyttämistä tähän.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 2014

Pikaluistelussa kilpailtiin Sotšin 2014 talviolympialaisissa 8. – 22. helmikuuta Adler Arenalla. Paikalle yleisöä mahtui 8 000 henkilöä. Tapahtumia oli 12, joista kuusi oli miehille ja kuusi naisille. Kaikissa tapahtumissa erää kohden jokainen kilpailija luisteli vain kerran lukuun ottamatta 500 metriä, jossa luisteltiin kahdesti. Tulokseksi tuli kahden luistelun yhteisaika. Joukkuetakaa-ajossa miehet luistelivat 400 metrin pituisen radan kahdeksasti ja naiset kuudesti.
Kilpailun aikataulu.
Taulukossa on kahdentoista eri lajin aikataulu.
José Campaña

José Ángel Gómez Campaña (s. 31. toukokuuta 1993 Sevilla, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa La Ligassa pelaavaa Levantea ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Campaña teki ensiesiintymisensä Sevillan reservijoukkueessa 16-vuotiaana, jolloin joukkue pelasi Segunda División B:ssä. Edustusjoukkueen uudeksi päävalmentajaksi tullut Marcelino García Toral nosti Campañan joukkueen harjoituskaudella kesällä 2011.
25. elokuuta 2011 hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa Eurooppa-liigan ottelussa saksalaista Hannoveria vastaan. Kolme päivää myöhemmin hän pelasi ensimmäisen ottelunsa myös Primera Divisiónissa.
Aleksandr Menkov

Aleksandr Aleksandrovitš Menkov (, s. 7. joulukuuta 1990) on venäläinen pituushyppääjä.
Vuonna 2009 Menkov voitti kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa tuloksella 798 cm, mutta karsiutui Berliinin MM-kisoissa. Samana vuonna hän hyppäsi alle 20-vuotiaiden Venäjän ennätyksen 816 cm, jonka Sergei Morgunov rikkoi vuonna 2012 hypättyään 835 cm. Kaksi vuotta myöhemmin Menkov voitti kultaa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa tuloksella 808 cm ja oli kuudes Daegun MM-kisoissa tuloksella 819 cm.
Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Menkov sijoittui kolmanneksi tuloksella 822 cm. Hän hävisi sekä kilpailun voittajalla Mauro Vinícius da Silvalla että toiseksi sijoittuneelle Henry Fraynelle yhden senttimetrin. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui yhdenneksitoista tuloksella 778 cm. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Göteborgissa 2013 halliennätyksellään 831 cm. Kazanin universiadeissa 2013 hän sijoittui toiseksi ennätyksellään 842 cm.
Menkov voitti maailmanmestaruuden Moskovassa 2013. Hän paransi loppukilpailussa kahdesti Venäjän ennätystä hypättyään kolmannella kierroksella 852 cm ja viidennellä kierroksella 856 cm. Hän sijoittui 2014 viidenneksi Sopotin MM-hallikilpailuissa, mutta karsiutui loppukilpailusta Zürichin EM-kilpailuissa. Hän oli MM-kilpailuissa kuudes Pekingissä 2015 ja neljäs Lontoossa 2017.
Marcos Chuva

Marcos Chuva (s. 8. elokuuta 1989) on portugalilainen pituushyppääjä.
Vuonna 2008 Chuva osallistui alle 20-vuotiaiden MM-kisoihin ollen kahdestoista pituushypyssä ja karsiutuen 110 metrin aitojen välierissä. Vuotta myöhemmin hän oli alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa kahdeksas sekä pituushypyssä että 4 × 100 metrin viestissä. Vuonna 2011 Chuva karsiutui Pariisin sisäratojen EM-kisoissa, mutta voitti hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa tuloksella 794 cm ja oli kymmenes Daegun MM-kisoissa tuloksella 805 cm.
Chuva sijoittui 2012 seitsemänneksi Helsingin EM-kilpailuissa tuloksella 792 ja karsiutui loppukilpailusta Lontoon olympialaisissa. Seuraavana vuonna hän sai pronssia universiadeista, mutta karsiutui Moskovan MM-kilpailuissa.
Chuvan ennätys on 834 cm, jonka hän hyppäsi Viljandissa 9. elokuuta 2011. Sisäradoilla hän on hypännyt 800 cm Espinhossa 18. helmikuuta 2012.
Leppäkoski (Janakkala)

Leppäkoski on kylä ja taajama Janakkalan kunnassa. Siellä asuu n. 500 asukasta. Kylässä toimii kaksi koulua, Haukankallion erityiskoulu ja Leppäkosken koulu, samassa koulurakennuksessa. Lähimpään kauppaan Ryttylässä on matkaa seitsemän kilometriä Leppäkosken omien palveluiden rajoittuessa urheiluseura Woiman omistamaan kesäkioskiin. 
Kylän läpi virtaa Puujoki, jonka koski sijaitsee Leppäkosken kartanon kohdalla. Leppäkoski sijaitsee myös vuonna 1862 valmistuneen pääradan varrella, mutta junat eivät ole pysähtyneet asemalla enää vuoden 1981 jälkeen.
Tiilitehtaat.
Leppäkosken savipitoinen maaperä ja kylän läpi kulkevan Helsinki–Hämeenlinna-rautatien valmistuminen 1862 vaikuttivat siihen, että Leppäkoskesta tuli tärkeä tiiliteollisuuskeskus. Kylässä toimi Leppäkosken kartanon mailla vuonna 1860 perustettu Leppäkosken kartanon tiilitehdas, 1862 perustettu Sipilän tiilitehdas ja 1874 perustettu Rauhaniemen tiilitehdas. Sipilän ja Rauhaniemen tehtaat yhdistyivät vuonna 1960 Rauhaniemi-Sipilä Oy:ksi. Rauhaniemi-Sipilä Oy teki konkurssin 1971. Leppäkosken kartanon tiilitehdas fuusioitiin Perusyhtymään vuonna 1977 ja tiilenvalmistus Leppäkoskella päättyi 1987. Nykyisin tehtaista on jäljellä Rauhaniemen tehtaan savupiippu.
Niilo Kuukka

Niilo Taneli Kuukka (8. marraskuuta 1907 Lappeenranta – 19. toukokuuta 1983 Vaasa) oli suomalainen teatterinjohtaja ja äänenkäytön opettaja.
Kuukka oli alkuperäiseltä ammatiltaan tehdastyöläinen. Hän toimi vuosina 1945–1947 Lappeenrannan Työväen Näyttämön, vuosina 1947–1953 Kuopion kaupunginteatterin, vuosina 1953–1957 Vaasan kaupunginteatterin, vuosina 1957–1961 Kokkolan maakuntateatterin ja vuosina 1961–1963 Kokkolan kaupunginteatterin johtajana. Myöhemmin Kuukka opetti Suomen Teatterikoulussa puheilmaisua vuosina 1963–1978. Hänen kehittämäänsä opetusmetodia on sittemmin kutsuttu "Niilo Kuukka -metodiksi". Metodiin kuuluvat harjoitukset kehittävät erityisesti äänen hyvää sointia ja tehokasta äänenkäyttöä. Harjoitusmenetelmää on käytetty sittemmin laajasti Suomessa niin näyttelijänopetuksessa kuin yleisessä puhetekniikan ja äänenkäytön opetuksessa, ja myös ulkomaisia näyttelijöitä on tutustutettu Kuukan äänenharjoitussarjoihin. Metodia on opetettu ja tutkittu muun muassa Tampereen yliopiston puheopin laitoksella. Menetelmä sopii kaikille äänenkäyttäjille, jotka haluavat kehittää äänensä tehokasta ja taloudellista käyttöä siten, että ääni tuottaa mahdollisimman vaivattomasti halutun akustisen vaikutuksen. 
Kuukka palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1975.
Kalle Rautiainen

Kalle Kustaa Rautiainen (3. maaliskuuta 1889 Tampere – 2. maaliskuuta 1969) oli suomalainen taidemaalari, joka maalasi erityisesti maisemia ja asetelmia. 
Rautiainen opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1904–1906 ja Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1918. Hän teki opintomatkan Skandinavian maihin. Rautiainen osallistui näyttelyihin kotimaassa ja vuonna 1929 Tukholmassa ja Oslossa järjestettyihin Suomen nykyaikaisen taiteen näyttelyihin. Rautiainen oli Pro Arte-taiteilijaryhmän jäsenenä. Hänen maisemamaalauksiaan on Ateneumin taidemuseossa ja Turun Taidemuseossa.
Rautiaisen maisemamaalauksissa on intiimiä tunnelmaan eläytymistä. Viivojen rytmi ja värien kudelmat luovat eloisuutta ja vivahteikkuutta rauhallisiin maalauksiin. Hänen asetelmiinsa kuuluu sekä hyvin värikkäitä maalauksia, joissa värien vastakohtia on voimakkaasti tehostettu, että toisaalta herkempiä maalauksia, joissa jyrkkiä eroja on vaimennettu.
Rautiaisen puoliso oli Alina Pennilä, ja hänen lapsensa on taidemaalari Veikko Rautiainen. Rautiaisen vanhemmat olivat työmies David ja Saara Rautiainen.
Rautiainen sai Pro Finlandia -mitalin 1955 ja valtion taiteilijaeläkkeen 1964.
Lawrence Hughes

Lawrence "Laurie" Hughes (2. maaliskuuta 1924 Waterloo, Liverpool – 9. syyskuuta 2011) oli englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi Liverpool FC:ssa ja Englannin maajoukkueessa.
Tranmere Roversin kasvatti Hughes siirtyi Liverpooliin vuonna 1943, mutta aloitti pelaamisen vasta 5. tammikuuta 1946. Viimeisen pelinsä Hughes pelasi 28. syyskuuta 1957 Charltonia vastaan, mutta pysyi seuran jäsenenä vuoteen 1960 asti. Englannin A-maajoukkueessa Hughes pelasi kolme ottelua, kaikki Brasilian MM-kilpailuissa 1950.
Hughes kuoli kotonaan 87-vuotiaana.
Bernard Joseph McLaughlin

Bernard Joseph McLaughlin (19. marraskuuta 1912 Buffalo, New York – 5. tammikuuta 2015 Kenmore, Tonawanda, New York) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buffalon hiippakuntaan 21. joulukuuta 1935 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Motulan titulaaripiispaksi 28. joulukuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1969. Pääkonsekraattorina toimi paavi Paavali VI, jota avustivat Sergio Pignedoli ja Ernesto Civardi.
McLaughlin erosi Buffalon vihkipiispan tehtävistä 5. tammikuuta 1988.
Junior Senior

Junior Senior oli tanskalainen popyhtye, joka perustettiin vuonna 1998. Yhtyeen jäseniä olivat Jesper Mortensen (Junior) ja Jeppe Laursen (Senior). Heidän ehkä tunnetuin kappale on "Move Your Feet" heidän ensimmäiseltä albumiltaan.
Trivia.
Musiikkivideo "Move Your Feet" on tehty kokonaan ohjelmalla Deluxe Paint.
Nils Bielke (1644–1716)

Nils Bielke (7. helmikuuta 1644 Tukholma – 26. marraskuuta 1716) oli ruotsalainen vapaaherra, sotilas, kuninkaan neuvoston jäsen, diplomaatti, poliitikko, kenraaliluutnantti 1678, Ranskan lähettiläs 1679–1682, Pommerin kenraalikuvernööri 1687 ja vuodesta 1690 sotamarsalkka. 
Bielke johti vuonna 1676 henkivartioväen ratsurykmenttiä Lundin taistelussa, jossa hän myös johti taistelua jatkanutta osastoa Kaarle XI:n johtaessa tanskalaisen ratsuväen takaa-ajoa. Bielke osallistui 1684–1687 Itävallan ja Turkin väliseen sotaan, jonka jälkeen hänet nimitettiin Ruotsin Pommerin kenraalikuvenööriksi. Hän hoiti virkaa vuoteen 1698 saakka. 
Ura.
Nils Bielke oli Salestadin vapaaherran Ture Nilsson Bielken ja Kristina Anna Banérin pojanpoika. Hän sai jo vuonna 1649 Korppoon vapaaherran arvon. Hänet lähetettiin 1661 Klaus Tottin jälkeen Ruotsin Ranskan-lähettilääksi. Palattuaan vuotta myöhemmin kotimaahansa hän palveli hovissa. Vain 29-vuotiaana hänet nimitettiin everstinä henkivartioväen ratsurykmentin komentajaksi, missä tehtävässä hän osallistui sotaan Tanskaa vastaan. Bielke sai 1678 kenraaliluutnantin arvon. Seuraavana vuonna hänet lähetettiin lähettilääksi Ranskaan ja vuonna 1685 hän siirtyi Saksan keisarin palvelukseen.
Palattuaan Ruotsiin 1687 hän oli kuninkaallisen neuvostonjäsen, Pommerin kenraalikuvernööri ja ylipäällikkö. Hänet korotettiin kreiviksi 1687 numerolla 29 nimettynä Bielke af Åkeröksi. Bielke joutui Kaarle XII:n epäsuosioon ja hänet tuomittiin kuolemaan sekä menettämään kunniansa ja omaisuutensa, mutta hänet armahdettiin ja hän vapautui myöhemmin vankilasta.
Bielke avioitui 1669 sotamarsalkka Kustaa Hornin tyttären kreivitär Eeva Horn af Björneborgin (1653–1740) kanssa. Puolison äiti oli Sigrid Bielke. Avioparille syntyivät pojat kenraalimajuri Carl Gustaf Bielke (1683–1754) ja valtiomies Ture Gabriel Bielke (1684–1763).
Heikki Varja

Heikki Varja (27. heinäkuuta 1918 Jyväskylä – 26. heinäkuuta 1986) oli suomalainen kuvanveistäjä. Varjan tuotantoon sisältyy useita sankaripatsaita ja hautamuistomerkkejä. Veistosten ohella Varja on tunnettu mitalitaiteestaan. Varjalle myönnetty Pro Finlandia -mitali vuonna 1963 ja Uudenmaan läänin taidepalkinto vuonna 1972. Vuonna 1980 hänelle myönnettiin Suomen Mitalitaiteen killan ansiomitali. Varja sai professorin arvonimen vuonna 1983.
Yksityiselämä.
Varjan vanhemmat olivat salkkumestari Olli Varja ja Martta Varja (s. Nikonen). Perhe muutti Jyväskylästä Tampereelle vuonna 1920. Varjan puoliso oli lehtori Marjatta Sylvi Susanna Sihvonen, ja parille syntyi kolme lasta. Varja kuoli vuonna 1986; hänet haudattiin Mäntsälään.
Koulutus.
Varja opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1940–1941 ja 1944–1945 sekä Tukholman "Kungliga Akademien för de Fria Konsterna" -koulussa vuosina 1945–1946. Sen jälkeen hän oli lisäksi Wäinö Aaltosen assistenttina ja oppilaana vuosina 1947–1952. Hän oli työskennellyt myös Essi ja Ben Renvallin kanssa. Hänen teoksiaan oli ensimmäistä kertaa esillä näyttelyssä Helsingissä vuonna 1943.
Tuotanto.
Varjan tuotantoon sisältyy useita sankaripatsaita ja hautamuistomerkkejä. Hänen veistämiään ovat muun muassa Lauri Viidan hautamuistomerkki Tampereella vuodelta 1966 ja Rudolf Waldénin muistomerkki Valkeakoskella vuodelta 1973. Varjan tunnetuimpia teoksia on vuonna 1961 paljastettu Saarijärven Paavon patsas, joka sijaitsee Saarijärvellä. Myös Mäntsälässä on monia hänen veistoksiaan.
Veistosten ohella Varja tunnettiin mitalitaiteestaan. Hän suunnitteli lähes 70 mitalia erityisesti 1970- ja 80-luvuilla. Hänen muotoilemiaan mitaleita ovat muun muassa Suomen kuvanveistäjäliiton vuodesta 1960 lähtien jakama Pro Sculptura -mitali (yhdessä Kauko Räsäsen kanssa) ja Lahden kaupungin vuodesta 1966 lähtien jakama Lahti-mitali.
Heikki Varjan pronssiveistos "Karjalan neito" (1965) varastettiin syyskuussa 2023 Mäntsälän kirkon läheltä.
Anthony Shaffer

Anthony Josua Shaffer (15. toukokuuta 1926 Liverpool – 6. marraskuuta 2001 Lontoo) oli englantilainen asianajaja ja kirjailija. Hänen identtinen kaksoisveljensä on kirjailija Peter Shaffer.
Elämänvaiheet.
Anthony Shaffer syntyi Liverpoolissa juutalaiseen perheeseen, jonka isä oli kiinteistönvälittäjä. Anthony opiskeli lakia Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa. Hän työskenteli 1950-luvulla asianajajana ja siirtyi sitten elokuvatuotantoyhtiöön.
Shafferin ensimmäinen menestysteos oli näytelmä "Vainukoira" ("Sleuth") vuodelta 1970. Näytelmää on esitetty myös Suomessa. Näytelmä sovitettiin elokuvaksi ensimmäisen kerran vuonna 1972 ("Pirullista peliä", pääosissa Laurence Olivier ja Michael Caine) ja toisen kerran vuonna 2007 ("Pirullista peliä", pääosissa Michael Caine ja Jude Law).
Shafferin tunnettuihin elokuvakäsikirjoituksiin kuuluvat Alfred Hitchcockin "Frenzy" ja Robin Hardyn "Uhrijuhla" ("The Wicker Man"). Lisäksi hän kirjoitti romaaneja yhdessä veljensä Peterin kanssa, ja ne julkaistiin salanimellä Peter Anthony.
Shaffer oli vuodesta 1985 alkaen naimisissa "Uhrijuhlassa" näytelleen Diane Cilenton kanssa.
Kane Ferdinand

Kane Ferdinand (s. 7. lokakuuta 1992) on irlantilainen jalkapalloilija, joka on edustanut urallaan muun muassa Peterborough Unitedia Englannin mestaruussarjassa ja ykkösliigassa sekä neljää eri seuraa, Southend Unitedia, Northampton Townia, Cheltenham Townia ja Dagenham &amp; Redbridgeä, Englannin kakkosliigassa. Hän on Les Ferdinandin sekä veljesten Anton ja Rio Ferdinandin serkku.
Eduardo Gómez

Eduardo Gomez Manzalo (27. heinäkuuta 1951 Madrid – 28. heinäkuuta 2019) oli espanjalainen näyttelijä, joka näytteli muun muassa televisiosarjoissa "Naapureina Madridissa", "Serranon perhe" ja "La que se avecina".
Gómez aloitti uransa näyttelijänä 1990-luvulla, kun hän sai sivuroolin televisiosarjasta "¡Ay, Señor, Señor!". Tunnetuksi hän nousi 2000-luvulla televisiosarjasta "Naapureina Madridissa", josta hän voitti Espanjassa näyttelijäiden liiton parhaan sivuosaroolin palkinnon. Sarjassa "La que se avecina" Gómez esiintyi vuosina 2007–2013.
Hans Apel

Hans Eberhard Apel (25. helmikuuta 1932 – 6. syyskuuta 2011) oli saksalainen poliitikko ja Saksan sosialidemokraattisen puolueen (SPD) jäsen. Hän oli vuosina 1972-1974 ulkoministerin valtiosihteeri. Vuosina 1974-1978 hän oli talousministeri ja 1978-1982 hän oli puolustusministeri.
Koulutus ja ura.
Valmistuttuaan ylioppilaaksi 1954 Hampurissa hän meni harjoittelijaksi vienti- ja tuontitehtäviin. Sen jälkeen hän aloitti taloustieteen opinnot. Vuonna 1960 hän sai tohtorin arvon valtiotieteissä. Vuosina 1958-1961 hän oli Euroopan parlamentin sosialistiryhmän sihteeri. Vuonna 1962 hänestä tuli Euroopan parlamentin virkamies ja hän työskenteli osastopäällikkönä vastuualueinaan talous, rahoitus ja kuljetus. Vuonna 1993 hänet nimitettiin Rostockin yliopiston taloustieteiden kunniaprofessoriksi.
Perhe.
Apel meni naimisiin Ingrid Apelin kanssa 1956. Heillä oli kaksi lasta.
Sumata

Sumata () on japanilainen erityisesti prostituoitujen suosima seksiakti, jossa nainen tuottaa miehelle ejakulaation ilman penetraatiota, hieromalla penistä erinäisillä ruumiinosillaan. Japanin laki kieltää maksullisen yhdynnän.
Sumata on levinnyt myös länsimaihin ja saavuttanut suurta suosiota monissa bordelleissa ja striptease-klubeissa.
Tauno Hämeranta

Tauno Johannes Hämeranta (alk. Göhlstrand, 25. helmikuuta 1910 Tampere – 18. toukokuuta 1987) oli suomalainen taidemaalari. Hänen teoksiaan oli ensi kertaa näytteillä vuonna 1935.
Hämeranta syntyi tamperelaiseen työläisperheeseen, vanhempinaan työmies Justus ja Matilda Göhlstrand. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1931–1935. Myöhemmin vuosina 1950–1951 hän täydensi taideopintojaan Pariisin "Académie Fernand Légerissa" ja "Académie de la Grande Chaumièressa". 
Hämerannasta kehittyi merkittävä Tampereen kuvaaja. Hänen voidaan katsoa kuuluvan niin sanottuun Tampereen koulukuntaan, johon kuuluvat taiteilijat kuvasivat kaupungin teollisia näkymiä ja työläisaiheita pääosin realistisesti, ilman aatteellisia painotuksia.
Hämerannan julkisia teoksia Tampereella ovat Saukonpuiston koululla sijaitseva "Sillanrakentajat"-seinämaalaus (1960), Kaukajärven koululla sijaitseva "Kaksi maailmaa" (1970) sekä kaupungin rahatoimistossa sijaitseva "Sinisen tuleminen" (1968). Rovaniemelle Pohjoismaiden Yhdyspankin (nyk. Nordea) konttoriin valmistui vuonna 1950 Hämerannan monumentaalinen työ "Lappi".
Taiteellisen työnsä ohella Hämeranta toimi opettajana oppikouluissa vuosina 1949–1973. Hänen puolisonsa oli Toini Hämeranta (s. Auvinen). Hämerannalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1963.
Sansibarin laivaonnettomuus 2011

Sansibarin laivaonnettomuus tapahtui 10. syyskuuta 2011, kun yli 800 ihmistä kyydinnyt "Spice Islander I" -niminen lautta upposi Sansibarin saaristossa Tansanian rannikolla. Ainakin 240 ihmisen vahvistettiin kuolleen.
Lautta kulki Ungujan ja Pemban saarten väliä. Yli 100 ihmistä on yhä kateissa, mutta ainakin 620 ihmistä pelastettiin.
Onnettomuus.
Kello 21.00 paikallista aikaa (UTC+2) MV" Spice Islander I" lähti purjehtimaan Ungujan satamasta kohti Pemban saarta pohjoiseen. Laivan uskotaan kaatuneen, kun se menetti moottorin tehoa. Sen kapasiteetti oli 45 miehistön jäsentä ja 645 matkustajaa, mutta kyydissä kerrotaan olleen yli 800 matkustajaa. "Spice Islander I" vajosi noin neljä tuntia lähdön jälkeen. Kyydissä olleista pelastettiin 620, joista 40 oli loukkaantunut vakavasti. Ihmisten lisäksi lautalla oli paljon lastia.
Toʻti Yusupova

Toʻti Yusupova (1. heinäkuuta 1880? – 27. maaliskuuta 2015) oli uzbekistanilainen nainen, joka väitti olleensa yli 130-vuotias. Todisteena hänen iästään oli syntymätodistus vuodelta 1880 ja passi. Ikää ei kuitenkaan ole varmistettu, eikä Guinnessin ennätysten kirja ole kelpuuttanut häntä todisteiden puutteessa. Mikäli hänen ikänsä osoittautuu paikkansapitäväksi, hän olisi ollut reilusti vanhempi kuin todistetusti maailman vanhimmaksi elänyt Jeanne Calment. Ohjaaja Torenijaz Kalimbetov on vuonna 2010 tehnyt Jusupovasta dokumenttielokuvan "Svidetelnitsa trjoh vekov" (suom. ”Kolmen vuosisadan kokija”).
Yhteinen vaimomme

Yhteinen vaimomme on Valentin Vaalan ohjaama elokuva vuodelta 1956. Se perustuu Arijoutsin näytelmään "Mieheni taivaasta" (1950).
Juoni.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat sotien jälkeisiin aikoihin, jolloin Kansanhuoltoministeriö säännösteli muun muassa elintarvikkeita. Kansanhuollon omahyväisen toimistopäällikön Jalmari Nevamaan (Eero Eloranta) vaimon Jennin (Marjatta Kallio) miesvainaja kapteeni Erkki J. Lahtinen (Kosti Klemelä) paljastuukin eläväksi, kun hän palaa sotavankeudesta. Rento kolmiodraama etenee Vaalan ohjauksessa sutkauksin höystettynä ja byrokratiaa pilkkaamalla. 
Tuotanto.
Elokuvatarkastamo olisi halunnut tehdä melko suuria poistoja, joiden kohteeksi lopulta päätyi puoli minuuttia viranomaisten lahjottavuutta käsittelevää materiaalia.
Arviot.
Aikalaisarviot suhtautuivat elokuvaan nuivasti. Olavi Veistäjän ("Aamulehti") mukaan se ”olisi voinut olla pieni sensaatiokin 1940-luvun loppupuolella, mutta nyt sillä ei enää ole paljonkaan virkaa”. Samaa näkemystä edusti Leo Nordberg arviossaan "Uudessa Suomessa".
Kriitikko Arto Pajukallion mukaan elokuva on ollut vielä 1950-luvun puolivälissäkin rohkea peilatessaan aikansa moraalin venyvyyttä. Hän luonnehtii elokuvaa mustaksi komediaksi.
Oswald Worcesterläinen

Oswald Worcesterläinen (k. 992) oli Yorkin arkkipiispa vuodesta 971 kuolemaansa asti. Dunstan vihki hänet vuonna 961 Worcesterin piispaksi, jossa virassa hän pysyi myös arkkipiispaksi tultuaan. Useiden luostarien perustajana tunnetuksi tullut arkkipiispa kuoli vuonna 992 pestessään köyhien jalkoja ja pian tämän jälkeen hänen elämästään kirjoitettiin hagiografia ja hänet julistettiin pyhimykseksi.
Tausta.
Oswald syntyi tanskalaiseen perheeseen ja häntä opetti hänen setänsä Oda Canterburylainen. Hän oli sukua myös Oscytelille. Pappisvihkimyksen jälkeen hänet nimitettiin Winchesterin tuomiorovastiksi, mistä Oda lähetti hän Fleuryn luostariin Ranskaan munkiksi. Palattuaan Englantiin hänestä tuli Worcesterin piispa vuonna 961. Fleuryssä tapaamansa Germanus Winchesterläisen hän kutsui Englantiin ja lähetti hänet opetuslasten kanssa munkeiksi Worcesterista Westbury-on-Trymiin. Koska maa kuului kirkolle, hän oli huolissaan miten hänen seuraajansa suhtautuisivat munkkeihin. Æthelwine tarjosi hänelle Ramseyn saarta, jonne hän perusti luostarin noin 971. Mahdollisesti hän perusti myös Eveshamin, Riponin ja Deerhurstin luostarit. Ramseylle hän lahjoitti loisteliaan Raamatun painoksen ja seinävaatteita.
Hänen tärkeimpänä saavutuksenaan pidetään Worcesterin katedraalin papiston vaihtamista munkkeihin. Myöhemmät sukupolvet muistivat hänet Ramseyn luostarin perustamisesta ja rapistuneen Winchcomben luostarin uudelleen perustamisesta. Worcesterissa hän järjesti kirkon maaomaisuuden kolmeen "Oswaldslaw"-nimiseen läänitykseen.
Arkkipiispana.
Oswald vihittiin Yorkin arkkipiispaksi 971. Kuningas Edgarin seuraajaa valittaessa hänen sanotaan olleen Edvard Marttyyrin kannattaja, ehkä siitä syystä, että hän oli Ælfheren poliittinen vastustaja. Hän kutsui vuonna 985 Ramseyhyn luostariuudistuksen toteuttamisessa avustamaan Abbo Fleurylaisen, missä tämä toimi opettajana vuoteen 987.
Kuolema.
Oswald kuoli uupumukseen 29. helmikuuta 992 ollessaan Worcesterissa pesemässä köyhien jalkoja, mikä kuului hänen tapoihinsa paaston aikana. Hänen hautajaisissaan ja haudalla kerrottiin tapahtuneen ihmeitä. Hänen muistopäivänsä on 28. helmikuuta. Hänen elämäkertansa kirjoitti Ramseyn luostarin munkki, joka saattoi olla Byrhtferth.
Avioliittoyhtiö

Avioliittoyhtiö on Hannu Lemisen ohjaama elokuva vuodelta 1942 ja hänen toinen ohjaustyönsä. Roolinimiä ei ole mainittu alkuteksteissä, ja osaa näyttelijöistä ei ole kreditoitu.
Juoni.
Elokuvan päähenkilö on arkkitehti Paavo Kannas (Tauno Palo), joka omistaa sisustukseen keskittyvän yrityksen. Naiset pyörivät hänen ympärillään. Hän ottaa työntekijäkseen ahkeran ja rumaksi arvioimansa naisen, joka yllättäen paljastuukin varsin sieväksi neitoseksi. 
Arviot.
Aikalaisarvioissa elokuva saa sekä kiitosta että kritiikkiä. Toini Aaltonen ("Suomen Sosialidemokraatti") piti elokuvaa ”onnistuneena kotimaisena elokuvakomediana”, kun taas Paula Talaskiven ("Helsingin Sanomat") mielestä se oli ”ylen kevyt, harmiton ja tavanmukainen laitos, josta etsimälläkään ei löydä uutta virkistävää piirrettä”.
Tv-kriitikko Arto Pajukallio arvioi elokuvan kokemattoman ohjaajan väkinäiseksi ja sovinistiseksi komediaksi.
Héctor Rueda Hernández

Héctor Rueda Hernández (9. marraskuuta 1920 – 1. marraskuuta 2011) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. joulukuuta 1946 ja nimitettiin Bucaramangan hiippakunnan piispaksi 6. toukokuuta 1960. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Paupini.
14. joulukuuta 1974 Bucaramanga korotettiin arkkihiippakunnaksi, ja Rueda Hernández jatkoi sen johtamista arkkipiispana. 7. marraskuuta 1991 hänet nimitettiin Medellínin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 13. helmikuuta 1997.
Rueda Hernández osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Bronopoli

Bronopoli eli 2-bromi-2-nitro-1,3-propaanidioli (dioli) on palava orgaaninen yhdiste, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää, hajutonta, väritöntä tai valkoista, kiteistä ainetta. Sen kemiallinen kaava on C3H6BrNO4 ja rakennekaava HOCH2CBr(NO2)CH2OH. Bronopolista käytetään myös nimeä "ß-bromi-ß-nitrotrimetyleeniglykoli".
Bronopolin moolimassa on 199,988 g/mol, sulamispiste 120–122 °C, tiheys 1,1  g/cm3 ja CAS-numero 52-51-7. Bronopoli liukenee veteen, alkoholeihin, asetoniin, etyyliasetaattiin ja muihin poolisiin liuottimiin.
Ainetta käytetään teollisuudessa limaa tuottavien mikro-organismien torjunnassa sekä siemenviljan käsittelyssä. Bronopolia käytetään myös liimoissa ja maaleissa, puunsuoja-, pesu- ja desinfiointiaineissa sekä antiseptisenä säilöntäaineena kosmetiikka- ja hygieniatuotteissa.
Diego Rubio

Diego Iván Rubio Köstner (s. 15. toukokuuta 1993 Santiago de Chile) on chileläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa MLS:ssä pelaavaa yhdysvaltalaista Colorado Rapidsia. Hän on kotimaansa ja Yhdysvaltojen lisäksi pelannut Portugalissa, Romaniassa, Norjassa ja Espanjassa.
Rubio edusti juniorivuosinaan Universidad Católicaa ja Colo-Coloa, jossa hänet nostettiin edustusjoukkueeseen tammikuussa 2011. Rubio allekirjoitti 5. heinäkuuta 2011 viisivuotisen sopimuksen portugalilaisseura Sportingin kanssa. Hänestä maksettiin 1,5 miljoonan euron siirtokorvaus.
Chilen A-maajoukkueessa Rubio teki ensiesiintymisensä 23. kesäkuuta 2011 Paraguayta vastaan. Hän on pelannut yhdeksän A-maaottelua, joista kolme vuonna 2011 ja kuusi vuosina 2018–2019.
Rubion isä Hugo ja veljet Eduardo ja Matías ovat kaikki tulleet myös tunnetuiksi jalkapalloilijoina. Lisäksi Chilen kaikkien aikojen menestyineimpiin jalkapalloilijoihin lukeutuva Iván Zamorano on hänen kummisetänsä.
Karl Marx -monumentti

Karl Marx -monumentti on Karl Marxille omistettu muistomerkki, joka sijaitsee Chemnitzin kaupungissa Saksassa. Muistomerkki pystytettiin vuonna 1971. Muistomerkki esittää Karl Marxin päätä, joten paikalliset kutsuvat sitä nimellä "Nischel", ’pää’. Veistoksen teki neuvostoliittolainen taiteilija Lev Kerbel. Muistomerkki on 7,1 metriä korkea (alustan kanssa 13 metriä korkea), ja se on valmistettu graniitista.
Hayley Erin

Hayley Erin (s. 13. heinäkuuta 1994) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa teini-ikäisen Abby Carltonin roolissa televisiosarjassa "Tunteita ja tuoksuja" (2008–2010).
Erinin ensimmäinen näyttelijärooli oli vuonna 2004 televisiosarjan "Veljemme on nero" yhdessä jaksossa. Hän on näytellyt myös sketsisarjan "MADtv" kahdessa jaksossa ja Nickelodeonin televisiosarjassa "True Jackson".
Paolo Romeo

Paolo Romeo (s. 20. helmikuuta 1938 Acireale) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet ylennettiin 20. marraskuuta 2010 yhdeksi katolisen kirkon kardinaaleista.
Romeon vihki papiksi Acirealen hiippakuntaan Angelo Calabretta 18. maaliskuuta 1961, ja hänet nimitettiin Vulturian titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Haitille 17. joulukuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1984. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy.
Romeo nimitettiin 24. huhtikuuta 1990 apostoliseksi nuntiukseksi Kolumbiaan, 5. helmikuuta 1999 Kanadaan ja 17. huhtikuuta 2001 Italiaan ja San Marinoon. Hän sai 19. joulukuuta 2006 nimityksen Palermon arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 10. helmikuuta 2007.
Romeo asetettiin 22. tammikuuta 2011 Santa Maria Odigitria dei Sicilianin kardinaalipapiksi.
Marvin Ogunjimi

Marvin Ogunjimi (s. 12. lokakuuta 1987 Mechelen, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija. Hän on pelannut urallaan kotimaansa lisäksi useissa eri maissa, muun muassa Espanjassa ja Norjassa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Belgian maajoukkueessa seitsemän maaottelua.
Seurajoukkueura.
Ogunjimi edusti Genkiä yhteensä kuuden kauden ajan, joista yhden välissä lainasopimuksella Waalwijkissa. Hän pelasi lainakautensa aikana 27 ottelua ja teki niissä 10 maalia. Palattuaan takaisin omistajaseuraansa kaudeksi 2008–2009 Ogunjimi nousi yhdeksi joukkueen luottopelaajista. Kauden 2010–2011 Genk päätti maan pääsarjamestaruuteen.
Maajoukkueura.
Ogunjimi teki ensiesiintymisensä Belgian maajoukkueessa 8. lokakuuta 2010 vuoden 2012 EM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan. Samaisessa ottelussa hän avasi myös maalitilinsä maajoukkueessa tehden joukkueensa molemmat osumat.
George Bovell

George Richard Bovell (s. 18. heinäkuuta 1983 Trinidad ja Tobago) on trinidadtobagolainen uimari. Hän on osallistunut olympialaisiin neljä kertaa, vuosina 2000, 2004, 2008 ja 2012. Vuonna 2004 hän voitti pronssia 200 metrin sekauinnissa ajalla 1.58,80. Lontoossa 2012 hän sijoittui 50 metrin vapaauinnissa seitsemänneksi. Barcelonan pitkän radan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui kolmanneksi 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,51. Istanbulin lyhyen radan MM-kilpailuissa 2012 hän sai pronssia 100 metrin sekauinnissa ajalla 51,66. Tämän lisäksi Bovell ui Pan-Amerikan kisoissa 2003 itselleen kaksi kultaista ja kaksi hopeista mitalia sekä 2007 yhden pronssin.
Bovell on opiskellut Auburnin yliopistossa, jossa hänen valmentajanaan toimi Brett Hawke. Georgen nuorempi veli Nicholas on myös ollut kilpauimari.
Formula Renault Eurocup

Formula Renault Eurocup oli Formula Renault’n formulasarja. Kilpailuja ajettiin Euroopan moottoriradoilla. Sarja toimi oheisluokkana Formula Renault 3.5 -sarjan kanssa ja se kuului osaksi World Series by Renault -luokkaa vuosina 2005–2015.
Sarja perustettiin vuonna 1991 nimellä "Rencontres Internationales de Formule Renault". Vuonna 1993 sarjan nimeksi vakiintui Eurocup Formula Renault. Kaudesta 2000 lähtien sarja on ollut yksityyppiluokka. Vuosina 2000–2009 ainoa sallittu auto oli Tatuus FR2000 ja kaudella 2010 sen korvasi uusi Barazi-Epsilon EB01. Vuodet 2013–2018 ajettiin Tatuus FR2.0/13 mukaisilla autoilla. Vuodet 2019–2020 ajettiin Tatuus T-318 mukaisilla autoilla. Sarjan rengastoimittajana toimi vuosina 2005–2018 Michelin ja vuosina 2019–2020 Hankook.
Sarjan mestaruuden ovat voittaneet Jason Plato, Pedro de la Rosa, Olivier Couvreur, James Matthews, Cyrille Sauvage, Enrique Bernoldi, Jeffrey van Hooydonk, Bruno Besson, Gianmaria Bruni, Felipe Massa, Augusto Farfus, Eric Salignon, Esteban Guerrieri, Scott Speed, Kamui Kobayashi, Filipe Albuquerque, Brendon Hartley, Valtteri Bottas, Albert Costa, Kevin Korjus, Robin Frijns, Stoffel Vandoorne, Pierre Gasly, Nyck de Vries, Jack Aitken, Lando Norris, Sacha Fenestraz, Max Fewtrell, Oscar Piastri ja Victor Martins. 
Eniten tallimestaruuksia on JD Motorsportilla, joka voitti mestaruuden seitsemän kertaa vuosina 1996–2000, 2003 ja 2006. Muita mestaruuteen yltäneitä talleja olivat muun muassa Josef Kaufmann Racing ja R-ace GP kolmesti. Suomalainen Koiranen Motorsport -talli voitti tallimestaruuden kaksi kertaa vuosina 2011 ja 2014.
Vuoden 2020 jälkeen Formula Renault Eurocup loppui ja se yhdistyi osaksi Formula Regional European Championship -sarjaa.
Waterford

Waterford () on kaupunki Munsterin provinssissa Irlannin etelärannikolla, ja se on maan viidenneksi suurin kaupunki. Kaupungin perustivat viikingit vuonna 914, ja se on siten maan vanhin kaupunki. Kaupungin linnoittaminen aloitettiin jo vuonna 1088, ja se jatkui vuosisatoja. Nykyään linnoituksesta on jäljellä kuusi tornia sekä osa muurista.
Talous.
Waterfordin talouden perusta on sen satama, joka on yksi Irlannin parhaista. Myös kalastus on seudulle tärkeä elinkeino. Kuuluisaksi kaupunki on kuitenkin tullut Waterford-kristallista, jota on tehty 1700-luvulta lähtien.
Shannon (Irlannin kaupunki)

Shannon () on kaupunki Irlannissa. Se on saanut nimensä Shannon-nimisen joen mukaan, joka on lähistöllä. Kaupunki sijaitsee Claren kreivikunnassa. Se sai kaupungin aseman vuoden 1982 alusta. Kaupungin ohi kulkee N19-tie, joka poikkeaa N18-tiestä Limerickin ja Ennisin välillä.
Shannon rakennettiin 1960-luvulla Shannonin lentoaseman lähelle, ja se oli tarkoitettu lentoaseman ja lähiseudun teollisuuden työntekijöiden asuinkaupungiksi. Alkuaikoina kaupungin asukasluku ei kuitenkaan kasvanut suunniteltuun tahtiin monista syistä. Myöhemmin kehitystä on kuitenkin tapahtunut, ja väkiluku alkoi kasvaa 1990-luvulla, kun esimerkiksi palvelut ovat kohentuneet. Kaupungin väkiluku on 9 222.
Sligo

Sligo () on kaupunki Luoteis-Irlannissa Sligon kreivikunnassa. Kaupunkialueella asuu 17 892, esikaupungeissa 1 510. Kaupungin historia ulottuu kivikaudelle.
Urheilu.
Jalkapalloseura Sligo Rovers FC pelaa Irlannin korkeimmalla sarjatasolla Irlannin valioliigassa.
Morsiusvatukka

Morsiusvatukka ("Rubus deliciosus") on vadelman sukuinen kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Yhdysvaltojen länsiosassa. Sitä kutsutaan siellä "Kalliovuorten vadelmaksi", . Kasvia viljellään myös Suomessa.
Morsiusvatukan lehdet muistuttavat herukoiden lehtiä: ne ovat kolmiliuskaiset, mutta ainoana vatukkalajina lehdet eivät muodostu irrallisista lehdyköistä. Kukat ovat melko suuret ja valkoiset, marjat tummanpunaiset ja kiiltävät. Marjat ovat syötäviä, ja niistä voi tehdä hilloa.
Narco

Narco on vuonna 2004 kuvattu ranskalainen draamakomedia. Elokuvan pääosia näyttelevät Guillaume Canet, Zabou Breitman, Benoît Poelvoorde, Guillaume Gallienne ja François Berléand. Jean-Claude Van Damme tekee elokuvassa cameoroolin. Elokuvan ovat ohjanneet Tristan Aurouet ja Gilles Lellouche.
Faust (vuoden 2011 elokuva)

Faust () on venäläisen Aleksandr Sokurovin ohjaama elokuva, joka on vapaasti sovitettu Faustin legendasta ja siitä kirjoittaneiden Johann Wolfgang von Goethen ja Thomas Mannin kirjoista. Se palkittiin vuonna 2011 Venetsian elokuvajuhlien pääpalkinnolla, Kultaisella leijonalla.
"Faust" on viimeinen osa Sokurovin tetralogiasta, joka käsittelee vallan olemusta, ja ensimmäinen, jonka pääosassa on fiktiivinen henkilö. Aiemmat osat käsittelivät Adolf Hitleriä ("Moolok", 1999), Vladimir Leniniä ("Telets", 2000) ja Hirohitoa ("Solntse", 2005).
Elokuva maksoi kahdeksan miljoonaa euroa, ja sen tuotanto sai yksityistä pääomaa, kun Vladimir Putin asettui tukemaan elokuvaa ja Venäjän elokuvatuotantoa. "Faustin" tuotantoyhtiönä oli pietarilainen Proline Film. Elokuvaa kuvattiin pääasiassa Tšekissä, mutta muutama kuvauspäivä oli myös Islannissa.
Vesparax

Vesparax on voimakas unilääkkeenä käytetty yhdistelmälääke. "Vesparax Novum"in sekä "Vesparaxette" -tablettien valmistaja on ollut belgialainen UCB Pharma S.A. Näitä lääkeitä käytettiin myös Suomessa.
Vaikuttavat aineet.
Vesparaxin vaikuttavat aineet ovat 50 mg brallobarbitaalia, 150 mg sekobarbitaalia ja 50 mg hydroksitsiiniä (joka on voimakas antihistamiini ja myös "Atarax"-allergialääkkeen vaikuttava aine). Nämä kaikki ainesosat ovat rauhoittavia ja unettavia, ja hydroksitsiini lisäksi poistaa mahdollista allergisista oireista johtuvaa ja unensaantia häiritsevää kutinaa. Vesparax herätti myös huomiota narkomaanien keskuudessa, koska aine tehosi nopeasti, vaikutti pitkään ja sillä oli vähemmän haittavaikutuksia. Vesparax on kuitenkin nykyisin useissa maissa kielletty.
Vesparax-tyylisten lääkeaineiden käyttö Suomessa.
Vesparaxette sisälsi 25 mg hydroksitsiinia, meballymaalia 75 mg sekä brallobarbitaalia 25 mg/tabletti. Valmiste oli tarkoitettu yksinomaan sairaalakäyttöön, ei kirjoitettavaksi reseptillä yksityishenkilöille.
Vesparax Novum sisälsi hydroksitsiinin sijasta: 16,5 mg etodroksitsiinia ja 33 mg brallobarbitaalia sekä 100 mg meballymaalia/tabletti.
Kumpaakin lääkevalmistetta varoitettiin antamasta herkästi addiktoituville eli lääkeriippuvaisille henkilöille.
Haittavaikutukset.
Vesparaxin pitkästä puoliintumisajasta johtuen siitä on aiheutunut krapula-tyyppisiä jälkivaikutuksia käyttöä seuraavana päivänä, Vesparax on kuitenkin poistunut markkinoilta uudempien lääkkeiden myötä. Nykyisin Vesparax-nimen alla myydään ketiapiinia joissakin maissa.
Vesparaxin sisältämät hydroksitsiini ja sekobarbitaali pidentävät brallobarbitaalin puoliintumisaikaa. Vesparax oli niin kutsuttu lh-lääke, eli liikennevälineillä tehtävää ajamiskykyä haittaavaa. Lääke voimistaa, muiden sedatiivien vaikutusta.
Kuolemantapaukset.
Muusikko Jimi Hendrix kuoli alkoholin ja Vesparax-unilääkkeiden yhteisvaikutuksesta johtuvaan oksentamiseen tajuttomana ja oksennukseen tukehtumiseen.
Kriketin SM-sarja 2011

Kriketin SM-sarja 2011 käsitti kaksi erillistä sarjatasoa,1. ja 2.divisioona. Molemmissa sarjoissa pelattiin 40 syöttövuoton pelejä. Vantaa CC voitti Suomen mestaruuden ja Vantaa Super Kings voitti 2.divisioonan nousten kaudelle 2012 1.divisioonaan.
2.divisioona.
2.divisioonassa pelattiin yksinkertainen sarja, jonka jälkeen 4 parasta ja toisaalla 4 heikointa kohtasi toisensa vielä kertaalleen loppusarjassa.
VantaaSuperKings nousee kaudeksi 2012. FinnAsia karsintaan.
Sarjakarsinta.
FinnAsia nousi 1.diivisioonaan, josta SKK putosi.
Tulio Botero Salazar

Tulio Botero Salazar (9. maaliskuuta 1904 – 1. maaliskuuta 1981) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 19. joulukuuta 1931 ja nimitettiin Cartagenan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Maridan titulaaripiispaksi 7. toukokuuta 1949. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardo Botero Alvarez, jota avustivat Crisanto Luque Sánchez ja Julio Caicedo Téllez.
1. toukokuuta 1952 Botero Salazar sai nimityksen Zipaquirán hiippakunnan piispaksi ja 8. joulukuuta 1957 Medellínin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 2. kesäkuuta 1979. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Pikisaari (Lappeenranta)

Pikisaari on Saimaan saari Lappeenrannan keskustan pohjoispuolella Kariniemen ja Rapasaaren välissä. Saari on yhdistetty mantereeseen sillalla. Matkaa keskustasta Pikisaareen on reilut 2 kilometriä. Pikisaaressa on paljon asuinkerrostaloja. Saaren pohjoisosassa sijaitsee puistoalue, sekä uimaranta ja venepaikkoja. Ulkoilureitti kiertää saaren ympäri. Paikallisliikenteen linja 8 liikennöi Pikisaaren kautta.
Pikisaari kuuluu Linnoituksen kaupunginosaan.
Historia.
Nykyinen Pikisaari koostuu Tervasaaresta, Peltosaaresta ja Katajasaaresta. Saaret on liitetty toisiinsa täyttömaalla. Suurin yhdistetyistä saarista oli pitkulainen Pikisaari, jota on aiemmin kutsuttu nimellä Tervasaari. Pikisaaresta on aiemmin voinut siirtyä Voisalmensaaren Kariniemeen jalankulun ja pyöräilyn siltaa pitkin. Tuolloin alueella toimi saha, joka oli Rauma-Repolan omistuksessa.
Ratsastushousut

Ratsastushousut ovat ratsastuksessa käytettävät housut. Niiden tärkeimmät ominaisuudet ovat riittävä väljyys tai joustavuus, jotta normaali ja tehokas ratsastus on mahdollista, sekä hankaamattomuus ja käyttömukavuus. Hankauksen välttämiseksi ratsastushousut ovat yleensä hyvin tyköistuvat, jotta ryppyjä ei muodostu, ja ne ommellaan siten, että ratsastajan ja hevosen väliin tulee mahdollisimman vähän saumoja. Lahkeen sisäsivulla ei yleensä ratsastushousuissa olekaan saumaa.
Nykyaikaiset eurooppalaistyyppisessä ratsastuksessa käytettävät ratsastushousut on yleensä tehty joustavasta materiaalista ja ne ovat hyvin vartalonmyötäiset. Lahkeen malli vaihtelee sen mukaan, onko housut tarkoitettu käytettäviksi ratsastussaappaiden kanssa (saappaanvarren sisään tuleva kapea säärenmyötäinen lahje, jonka suussa yleensä tarrakiinnitys ja joka saattaa yltää vain puoleenväliin pohjetta) vai ratsastuskenkien kanssa ("jodhpurhousut", joissa on polvesta alaspäin jonkin verran levenevä kengän varren päälle tuleva lahje ja usein jalkaterän alle tuleva lenkki hiihtohousujen tapaan).
Ratsastushousujen lahkeiden sisäsivua eli satulaa vasten tulevaa aluetta on tavallisesti vahvistettu niin kutsutuilla paikoilla. Alun perin paikkojen tarkoituksena oli varsinaisten housujen suojaaminen kulumiselta, ja ne usein ommeltiin tai teetettiin heti uusiin housuihin. Tällaiset paikat olivat kankaiset ja laajuudeltaan nykyisten "polvipaikkojen" luokkaa eli ylsivät lahkeen sisäsivulla hieman polvitaipeen ylä- ja alapuolelle. Nykyisin Suomessa käytetyissä ratsastushousuissa ovat yleisimpiä niin kutsutut "kokopaikat", jotka yltävät lahkeensuusta aina ylös takamukselle peittäen käytännössä koko hevosen (satulan) kanssa kosketuksiin tulevan alueen, joskin myös pelkkiä polvipaikkoja näkee. Nykyiset paikat ovat usein mokkanahkaa tai samantyyppistä synteettistä materiaalia, joka lisää housujen ja siten ratsastajan istunnan "pitoa" satulassa. Myynnissä ja käytössä on kuitenkin edelleen myös kangaspaikkaisia housuja, joissa erityistä lisäpitoa ei ole.
Ratsastushousujen materiaali vaihtelee housujen käyttötarkoituksen ja käyttövuodenajan sekä muodinkin mukaan (muun muassa farkkukankaiset ratsastushousut). Talvikäyttöön myydään paikoilla varustettuja toppahousuja ja -haalareita mutta myös enemmän normaalien ratsastushousujen mallisia esimerkiksi softshell-housuja. Housujen värit ja kuosit vaihtelevat arkikäytössä paljolti muodin mukaan. Esimerkiksi este- ja kouluratsastuksessa kilpailuasu kuitenkin edellyttää vaaleita, käytännössä tavallisesti valkoisia ratsastushousuja.
Ennen joustavien ja kestävien housukankaiden yleistymistä ratsastushousut ommeltiin joustamattomista kankaista, jolloin reiden ja vyötärön alueelle jouduttiin käytännön syistä jättämään liikkumavaraksi "pussit". Pussihousuja saatetaan edelleenkin toisinaan kutsua ratsastushousuiksi, vaikkeivät tällaiset housut lainkaan välttämättä ole muuten ratsastukseen sopivaa mallia.