tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Albania (Caquetá)

Albania on Caquetán departementissa sijaitseva Kolumbian kunta. Se kuuluu Andien ja Amazonin seutukuntaan. Amazonjoen sivujoki Caquetájoki on alueen pääjoki. Asukkaita siellä on laskettu olevan noin 6 300, joista enemmistö on miehiä. Naapurikuntia ovat San José del Fragua, Belén de los Andaquiés, Curillo ja Valparaíso. Departamentin pääkaupunkiin Florenciaan on matkaa 69 kilometriä, johon kuluu maateitse noin tunnin verran. 
Historia ja talous.
Alue oli pitkään monien karjanajajien, kuminkerääjien, uudisasukkaiden ja seikkailijoiden ohituspaikka. Sademetsäalue oli monille luotaantyöntävää ja toisaalta se tarjosi otollisen paikan niin lailliselle kuin laittomallekin liiketoiminnalle. Kunnan perusti uudisasukas Wenceslao Muñoz vuonna 1932. Maa- ja karjatalous kalastuksen ja kaivosteollisuuden ohella ovat kunnan pääelinkeinoja. Kaupungistuminen on nopeaa ja sen odotetaan kiihtyvän tulevaisuudessa.
Ilmasto.
Albania kuuluu trooppisen ilmaston vyöhykkeeseen. Keskilämpötila on noin 25 astetta. Vuosittainen sademäärä on 3776 millimetriä. Kuivin kausi ajoittuu tammikuulle.
Nähtävyydet.
20 kilometriä Albaniasta, lähellä Curillon kuntaa sijaitsee La Ceiba Doradan luonnonkohde, joka on Unescon kulttuuriperintökohde. Muita vierailukohteita ovat muun muassa Balnearío la Rayan virkistyskohde ja Los Corralesin luonto. Kunnassa järjestetään myös kansanperinnetapahtuma lapsille.
Nuquí

Nuquí on noin 8 000 asukkaan kunta Kolumbiassa, joka sijaitsee Chocón departementissa, Tyynen valtameren alueella. Departementin pääkaupunki on Quibdó, jonne on matkaa noin 184 kilometriä. Naapurikuntia ovat Bahía Solano, Bajo Baudó ja Alto Baudó. Enemmistö Nuquín asukkaista on afrokolumbialaisia. Alueella on myös huomattava alkuperäisasukkaiden vähemmistö. Valtaosa asukkaista on miehiä. Turvallisuustilanteen on sanottu hieman heikentyneen vuoden 2017 aikana. Infrastruktuuri on vaatimatonta. Köyhyys on edelleen laajaa.
Historia ja talous.
Nuquí perustettiin vuonna 1917. Kunnan talous nojaa pääasiassa kalastukseen sekä maa- ja karjatalouteen. Suunnitelmien mukaan Panamericana-valtatie tulisi tulevaisuudessa kulkemaan Nuquín kunnan poikki.
Ilmasto.
Nuquín ilmasto on trooppista. Keskilämpötila on 26 astetta. Vuosittain sataa 6 026 millimetriä. Runsaimmat sateet ajoittuvat elokuulle. Kuivinta on helmikuun aikoihin.
Nähtävyydet.
Natural Ensenada de Utrían kansallispuisto on merkittävä vierailukohde. Alue kuuluu myös valaiden vaellusreitille. Valaiden vaellusaika alueella on heinäkuun aikoihin. Turismi on vielä lapsenkengissään.
Liikenne.
Nuquíssa ei ole autoliikennettä, ainoastaan joitakin työajoneuvoja on käytössä. Taajamassa ajetaan polkupyörillä, moottoripyörillä ja moottoripyötätakseilla.
Lentokenttä on aivan keskustassa. Tärkeimmät lentoyhteydet ovat Quibdosta ja Medellinistä.
Laivaliiknnettä (rahtilaivoja) kulkee Buenaventuraan. Tyynenmeren rannan lähikyliin on moottoriveneyhteyksiä.
Alex Weinrich

Alexander Weinrich (s. 12. maaliskuuta 1969 Gardiner, Maine, USA) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Weinrich pelasi kaudella 1996–1997 seitsemän ottelua SM-liigassa edustaen Porin Ässiä. Tämän lisäksi hän pelasi kahdeksan ottelua KooKoo:n divarijoukkueessa. Liigaotteluissa Weinrich merkkautti vain yhden syöttöpisteen ja neljä jäähyminuuttia. KooKoon paidassa divarissa Weinrich sai tehtyä kolme maalia ja kaksi maaliin johtanutta syöttöä. Ennen Suomeen tuloaan Weinrich ehti pelata viisi ottelua Italissa HC Devils Milanon paidssa. Seuraavaksi kaudeksi Weinrich suuntasi Saksan 2. tasolle ERC Sonthofenin riveihin. Kauden 1998–99 Weinrich aloitti Pohjois-Amerikassa WCHL-liigan Tucson Gila Monstersissa mutta palasi Eurooppaan yhdeksän pelatun ottelun jälkeen. Pelipaikka löytyi Tanskan liigan Odensesta. Weinrich pelasi Tanskassa vielä seuraavankin kauden ennen kuin päätti lopettaa uransa. Wenrich palasi vielä kaudelle 2003–2004 Odenseen pelaamaan kaksi peliä ennen kuin lopetti lopullisesti peliuransa.
Muuta.
Alex Weinrichin vanhempi veli on 1157 NHL-ottelun veteraani Eric Weinrich. Myös nuorempi veli Jason Weinrich varattiin NHL:ään ja pelasi muun muassa ECHL:ssa, Italiassa ja Englannissa.
Even in the Quietest Moments...

Even in the Quietest Moments... on brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1977. Albumin tunnetuin ja samalla koko yhtyeen uran yksi tunnetuimmista kappaleista on 12-kielisellä akustisella kitaralla säestetty ja singlenäkin julkaistu ”Give a Little Bit”. Myös kappaleet ”Even in the Quietest Moments”, ”From Now On” ja ”Fool’s Overture” olivat konserttien vakio-ohjelmistoa 80-luvulle asti.
Albumi oli Supertrampin ensimmäinen kultaa myynyt albumi Yhdysvalloissa.
Tausta ja musiikki.
Vaikka albumin kaikki kappaleet on Supertrampille tyypillisesti kreditoitu yhteisesti Rick Daviesille ja Roger Hodgsonille, todellisuudessa Hodgson kirjoitti kappaleet ”Give a Little Bit”, ”Even in the Quietest Moments”, ”Babaji” ja ”Fool’s Overture” yksin, kun taas Davies puolestaan sävelsi kappaleet ”Lover Boy”, ”Downstream” ja ”From Now On” omin avuin.
Albumi äänitetttiin Caribou Ranch -studiolla Coloradossa, sekä viimeisteltiin Record Plant -studiolla Los Angelesissa, koska vuoriston ohut ilma aiheutti hankaluuksia muun muassa lauluosuuksien nauhoittamisessa sekä puhallinsoittimissa.
Arthur Spåre

Arthur Robert Gustav Spåre (8. toukokuuta 1862 Helsinki – 12. lokakuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan kenraalimajuri ja Kuopion läänin kuvernööri.
Spåren vanhemmat olivat eversti, senaattori ja salaneuvos Knut Robert Karl Walfrid Spåre (1831–1903) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Beata Fredrika Matilda Cronholm (1835–1868). Hän kävi Haminan kadettikoulua 1877–1881 ja Hänen Majesteettinsa Keisarin paašikoulua Pietarissa 1881-1885. Hänestä tuli kamaripaaši 1884 ja kornetti 1885. Spåre aloitti sotilasuransa Keisarinna Aleksandra Feodorovnan ulaanirykmentissä. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1889, aliratsumestariksi 1894, ratsumestariksi 1897 ja everstiksi 1906. Spåre osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1888, edustaen Stjerncrantz-sukua. 
Spåre määrättiin joulukuussa 1912 Venäjän sisäasiainministeriön palvelukseen asetettuna Henkivartioväen ratsuväkeen. Hän toimi Kuopion läänin kuvernöörinä 1913–1917. Kenraalimajuriksi Spåre ylennettiin joulukuussa 1913. Hän erosi sotapalveluksesta ja kuvernöörin virasta helmikuun vallankumouksen jälkeen huhtikuussa 1917. Suomen sisällissotaan Spåre osallistui valkoisten puolella Savon rintamalla.
Arthur Spåren veli oli kenraalimajuri ja Hämeen läänin kuvernööri Rafael Spåre (1864–1943).
Arttu Ruotsalainen (jääkiekkoilija, 2000)

Arttu Ruotsalainen (s. 23. elokuuta 2000 Kouvola) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportissa. Ruotsalaisen kasvatusseura on Joensuun Jokipojat.
Kris Gummerus

Kristofer ”Kris” Gummerus (s. 1979) on suomalainen näyttelijä, joka on muun muassa näytellyt mykkää nimiroolia suomalaisessa supersankarielokuvassa "Rendel". Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa kuten "Syke", "Ihon alla", "Vettä sakeampaa", "Ex-onnelliset" ja "Aallonmurtaja." Hän oli myös Muumipeikon ääninäyttelijänä animaatioelokuvassa "Muumit Rivieralla".
Gummerus on näytellyt myös Svenska Teaternissa, Lilla Teaternissa ja Wasa Teaterissa.
Ruudat

Ruudat ("Ruta") on kasvisuku ruutakasvien heimossa ja ruutakasvien tyyppisuku. Siihen kuuluu kymmenen lajia, jotka kasvavat alkuperäisenä Välimeren alueen maissa. Tunnetuimpia lajeista on alun perin Kaakkois-Euroopassa kasvava, maustekasvina viljelty tuoksuruuta.
Citycenter (kauppakeskus)

Citycenter on kauppakeskus Helsingin ydinkeskustassa rautatieasemaa vastapäätä. Osa kauppakeskuksesta sijoittuu asematunneliin ja suurempi osa Makkaratalossa oleviin, vuonna 2013 saneerattuihin tiloihin. Kauppakeskuksessa on noin 60 liikettä, muun muassa Lidl, Tokmanni, Fazer Café, Normal, Arnolds, Saiturinpörssi ja Elixia. Toiseen kerrokseen avattiin 2017 joulukuussa ravintola-alue. Citycenterissä oli ennen myös Anttilan tavaratalo.
Kombretumit

Kombretumit ("Combretum") on kasvisuku kombretumikasvien (Combretaceae) heimossa ja sen tyyppisuku. Siihen kuuluu 280 lajia, joilla on pantrooppinen levinneisyys.
Lajeja.
Seuraavilla kombretumilajeilla on suomenkielinen nimi:
Setrelat

Setrelat ("Cedrela") on kasvisuku, joka kuuluu mahonkikasvien ("Meliaceae") heimoon. Setreloihin kuuluu 19 lajia.
Toonapuut

Toonapuut ("Toona") on kasvisuku, joka kuuluu mahonkikasvien heimoon. Sukuun kuuluu viisi lajia. Setrelat ("Cedrela") ovat toonapuiden lähisukulaisia.
Akerolat

Akerolat ("Malpighia") on kasvisuku akerolakasvien heimossa ja heimon tyyppisuku. Siihen kuuluu 108 lajia, joita esiintyy pääosin trooppisessa Amerikassa. Lajeista eräitä hyödynnetään hedelmäpuina ja myös huonekasveina, muun muassa barbadoksenakerolaa eli barbadoskirsikkaa ("Malpighia glabra").
Suku on nimetty 1600-luvulla eläneen italialaisen Marcello Malpighin mukaan.
Eskalloniat

Eskalloniat ("Escallonia") on kasvisuku, joka kuuluu heimoon Escalloniaceae. Suvussa on 41 etelä- ja keskiamerikkalaista lajia. Eskallonioihin sisältyvät muun muassa huonekasveina kasvatetut lajit punaeskallonia ("Escallonia rubra") ja neidoneskallonia ("Escallonia virgata").
Emiliat

Emiliat ("Emilia") on kasvisuku, joka kuuluu asterikasvien (Asteraceae) heimoon. Suvussa on 128 lajia, joita esiintyy tropiikissa ja subtropiikissa. Lajeihin sisältyy muun muassa yksivuotisena koristekasvina kasvatettu emilia ("Emilia coccinea").
Marjukat (kasvisuku)

Marjukat eli kehrämöt ("Euryops") on kasvisuku, joka kuuluu asterikasvien heimoon. Suvussa on noin sata lajia, joita kasvaa Etelä-Afrikassa, Itä-Afrikassa ja Arabiassa. Siihen sisältyy muun muassa yksivuotisena koristekasvina kasvatettu kesämarjukka ("Euryops chrysanthemoides").
Tohtorinpuut

Tohtorinpuut ("Bursera") on kasvisuku, joka kuuluu tohtorinpuukasvien eli burserakasvien ("Burseraceae") heimoon. Se on tohtorinpuukasvien tyyppisuku, johon sisältyy muun muassa huonekasvina kasvatettu tärpättitohtorinpuu ("Bursera simaruba"). Suvussa on 120 lajia, jotka kasvavat alkuperäisenä Amerikassa, Yhdysvalloista Brasiliaan.
Mirhapuut

Mirhapuut eli mirhamit ("Commiphora") on kasvisuku, joka kuuluu tohtorinpuukasvien eli burserakasvien (Burseraceae) heimoon. Mirhapuihin kuuluu maailmanlaajuisesti yli 200 lajia. Sukuun sisältyy muun muassa lääkekasveina käytetyt lajit mekanmirhapuu ("Commiphora gileadensis") ja afrikanmirhapuu ("Commiphora myrrha"), jonka pihka on tunnetuin mirhamin lähde.
Lajeja.
Huom. kahdelle eri lajille on annettu sama suomenkielinen nimi afrikanmirhapuu.
Gesneriat

Gesneriat ("Gesneria") on kasvisuku, joka kuuluu gesneriakasvien ("Gesneriaceae") heimoon. Se on gesneriakasvien tyyppisuku. Gesnerioihin kuuluu 57–86 lajia, muun muassa huonekasvina kasvatettu gesneria ("Gesneria cuneifolia").
Aurinkokellot

Aurinkokellot ("Chrysothemis") on kasvisuku, joka kuuluu gesneriakasvien ("Gesneriaceae") heimoon. Siihen sisältyy muun muassa huonekasvina kasvatettu aurinkokello ("Chrysothemis pulchella").
Aurinkokelloihin kuuluu yhdeksän lajia. Niitä esiintyy Amerikassa, Antilleilla sekä Keski- ja Etelä-Amerikan trooppisella vyöhykkeellä Etelä-Meksikosta Brasiliaan.
Maahumalat

Maahumalat ("Glechoma") on huulikukkaiskasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu seitsemän lajia, joita kasvaa alkuperäisenä Euroopassa ja Aasiassa. Suomessa kasvaa yksi sukuun kuuluva laji, maahumala ("Glechoma hederacea"), jota käytetään myös koristekasvina.
Belladonnat

Belladonnat ("Atropa") on kasvisuku, joka kuuluu koisokasvien ("Solanaceae") heimoon. Siihen sisältyy viisi lajia, joita esiintyy alkuperäisinä Länsi-Euroopasta Luoteis-Afrikkaan ja Länsi-Aasiaan. Suvun tyyppilaji ja tunnetuin laji on muun muassa lääkekasvina aiemmin käytetty belladonna eli italianbelladonna ("Atropa belladonna").
Palsternakat

Palsternakat ("Pastinaca") on kasvisuku, joka kuuluu sarjakukkaiskasvien heimoon. Sukuun sisältyy muun muassa juureksena tunnettu palsternakka.
Piparjuuret

Piparjuuret ("Armoracia") on kasvisuku, joka kuuluu ristikukkaiskasvien heimoon. Siihen sisältyy muun muassa mauste- ja lääkekasvina käytetty piparjuuri ("Armoracia rusticana").
Lajit.
Piparjuuriin luokitellaan kolme lajia:
Pullokurpitsat

Pullokurpitsat ("Lagenaria") on kasvisuku, joka kuuluu kurkkukasvien ("Cucurbitaceae") heimoon. Siihen sisältyy muun muassa hyötykasvina kasvatettu pullokurpitsa ("Lagenaria siceraria").
Karvaskurkut

Karvaskurkut ("Momordica") on kasvisuku, joka kuuluu kurkkukasvien (Cucurbitaceae) heimoon. Siihen sisältyy muun muassa koristekasvina ja huonekasvina kasvatettu karvaskurkku ("Momordica charantia"). Suvussa on kaikkiaan 50 enimmäkseen trooppista lajia.
Vaniljat

Vaniljat ("Vanilla") on kasvisuku, joka kuuluu kämmekkäkasvien ("Orchidaceae") heimoon. Siihen sisältyy muun muassa mausteena kasvatettu trooppinen orkidea vanilja ("Vanilla planifolia").
Vaniljojen sukuun kuuluu reilut sata lajia. Vaniljat ovat kiipeileviä, ruohovartisia köynnöksiä, jotka voivat kasvaa joitakin metrejä pitkiksi. Vaniljoilla on ilmajuuria ja lehti jokaisessa varren nivelkohdassa. Lehdet ovat suuria, lyhytruotisia sekä möyheitä. Kukinto on terttu, jossa on muutamia tai monia kukkia. Kukat ovat usein isoja ja petalit sekä sepalit keskenään samanlaisia.
Isokostukset

Isokostukset eli kostukset ("Costus") on kasvisuku, joka kuuluu heimoon kostuskasvit. Suvussa on 99 lajia, joita esiintyy tropiikissa Amerikassa, Afrikassa ja itäisessä Aasiassa.
Lajeja.
Tulikostus on huonekasvina kasvatettu laji.
Soihtuliljat

Soihtuliljat ("Kniphofia") on kasvisuku, joka kuuluu soihtukasvien (Asphodelaceae), aiemmin heinäpuukasvien (Xanthorrhoeaceae) heimoon. Suvussa on noin 70 Afrikassa alkuperäisenä kasvavaa lajia. Niihin sisältyy muun muassa monivuotisena koristekasvina kasvatettu hehkusoihtulilja ("Kniphofia uvaria").
Keijunliljat

Keijunliljat ("Gloriosa") on kasvisuku, joka kuuluu myrkkyliljakasvien ("Colchicaceae") heimoon. Sukuun kuuluu yksitoista lajia. Siihen sisältyy muun muassa huonekasvina kasvatettu keijunlilja ("Gloriosa superba").
Gloriosa

Gloriosa voi tarkoittaa jotakin seuraavista:
Kasuariinat

Kasuariinat ("Casuarina") on kasvisuku, joka kuuluu kasuariinakasvien ("Casuarinaceae") heimoon. Se on heimon tyyppisuku. Kasuariinoihin kuuluu 14 lajia, joita esiintyy alkuperäisinä Kaakkois-Aasiassa, Australiassa ja Oseaniassa. Lajeihin sisältyy muun muassa leikkokasvina käytetty jouhikasuariina.
Tähkälieot

Tähkälieot eli riidenlieot ("Lycopodium") on kasvisuku, joka kuuluu sanikkaisiin ja liekokasvien heimoon. Suku on heimon tyyppisuku. Catalogue of Lifen mukaan tähkäliekoihin kuuluu nykyisin seitsemän lajia. Suvun laajemmassa rajauksessa lajeja on 51. Tässä luokituksessa liekokasvit on jaettu ainoastaan kolmeen sukuun ja tähkäliekoihin yhdistettäisiin muun muassa hakoliekojen ("Dendrolycopodium"), suomuliekojen eli keltaliekojen ("Diphasiastrum") ja otaliekojen ("Spinulum") suvut.
Lajeja.
Pohjoismaissa ja Suomessa esiintyy yksi tähkäliekolaji:
Muualla maailmassa esiintyviä tähkäliekoja:
Varsinkin vanhemmissa lähteissä myös riidenlieko ("Spinulum annotinum", syn. "Lycopodium annotinum") on laskettu kuuluvaksi tähän sukuun.
Suomulieot

Suomulieot eli aiemmin keltalieot ("Diphasiastrum") on kasvisuku, joka kuuluu sanikkaisiin ja liekokasvien heimoon. Siihen kuuluu 23 lajia, joista valtaosa kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla.
Suomuliekolajeja.
Pohjoismaissa ja myös Suomessa kasvavat seuraavat suomuliekotaksonit:
Kelta-, harju- ja nummilieko muodostavat lähisukuisten lajien ryhmän, keltaliekoryhmän.
Muita lajeja:
The Mythical Man-Month

The Mythical Man-Month on Fred Brooksin esseekokoelma ohjelmistotuotannosta ja projektinhallinnasta. Kirjalla on merkittävä osa ohjelmistokehityksen kehittymisessä ja sitä kutsutaan alan klassikkokirjallisuudeksi.
Kirjaa kutsutaan ohjelmistokehityksen raamatuksi, koska "jokainen lainaa sitä, muutama lukee sen ja harva noudattaa sitä". 
Brooks kertoo kirjassa kokemuksistaan IBM S/360:n kehityksestä. Kirja on julkaistu vuonna 1975 ja korjattu painos 1982 ja hiukan laajennettuna vuonna 1995. Brooks on kirjoittanut aihetta käsittelevän kirjoituksen "No Silver Bullet", joka sisältyy teoksen vuoden 1995 painokseen.
Brooks muun muassa erottelee ohjelman ja "tuotteen":
Brooksin säännöt:
Brooksin mukaan ohjelmistoprojektin epäonnistumisen syitä ovat:
Johann Heinrich Wedekind

Johann Heinrich Wedekind (15. elokuuta 1674 Rääveli t. Lyypekki – 1736) oli Ruotsissa ja myöhemmin Pietari Suuren hovissa toiminut saksalainen muotokuvamaalari ja jäljentäjä.
Elämä.
Wedekind oli Ernst Wilhelm Londicerin oppilas. 1698 hän meni Ruotsin hovin palvelukseen, seuraavana vuonna Lyypekkiin ja sitten Rääveliin, missä hän avioitui. Vuonna 1719 toimi maalarina ensisijaisesti Ruotsissa ja sai mainetta kuningas Kaarle XII:n, korkeiden sotilaiden ja tunnettujen julkisuuden henkilöiden muotokuvamaalarina. Hän oleskeli välillä Narvassa ja sai sitten 1720 tsaari Pietari Suurelta kutsun saapua Pietariin. Vuodesta 1732 hän toimi kadettikunnan piirtäjänä.
James Pond (videopeli)

James Pond: Underwater Agent on Vectordeanin kehittämä tasohyppelypeli, joka on julkaistu vuonna Amigalle, Atari ST:lle ja Sega Mega Drivelle.
Pelissä ohjataan agenttikala James Pondia erilaisissa tehtävissä veden alla. Jaksojen nimet ovat väännöksiä James Bond -elokuvien nimistä. Viimeisessä jaksossa vastassa on vihollinen nimeltä Dr. Maybe (vrt. Dr. No). Peli on tasohyppelymäinen, mutta Pond on melkein koko ajan vedessä, joten varsinaista hyppimistä ei pelissä hirveästi ole (vedenpinnan yläpuolella Pond voi sätkiä ja hypellä).
Vastaanotto.
Peli sai Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanan 90 %.
Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi pelin Amiga-versiolle 84 pistettä sadasta.
HipHop Virtual Machine

HipHop Virtual Machine (lyhyesti HHVM) on avoimen lähdekoodin ympäristö Hack- ja PHP-kielillä toteutettujen sovellusten ajamiseen.
HHVM käyttää ajonaikaista kääntämistä ("Just In Time") tavukoodiksi. Alkuperäiset kehittäjät olivat Jason Evans, Keith Adams ja Drew Paroski.
HHVM:n kehityksen aloitti Facebook seuraajana kehittämälleen HPHPc:lle.
Facebook pyrkii siirtymään Hack-kieleen ja vuonna 2018 julkaistavan HHVM-version ennakoidaan olevan viimeinen, joka tukee PHP 5:ttä.
Hack (ohjelmointikieli)

Hack on HipHop Virtual Machinelle suunniteltu ohjelmointikieli, joka on tehty taaksepäin yhteensopivaksi PHP:n kanssa. Hackin on kehittänyt Facebook, joka on siirtänyt omat ohjelmansa PHP:ltä Hackille. Hack on toteutettu OCaml:lla.
Kielen ovat kehittäneet Bryan O’Sullivan, Julien Verlaguet ja Alok Menghrajani tehokkaammaksi vaihtoehdoksi PHP:lle. Kielen tyyppijärjestelmä sallii siirtymisen asteittain dynaamisesta tyypityksestä kohti staattista tyypitystä. Yhdeksi PHP:n haittapuoleksi mainitaan sen epäsäännöllisyydet, jotka Hackissa on korjattu.
Jussi Pullinen

Jussi Pullinen (s. 1982 Riihimäki) on suomalainen toimittaja, kolumnisti, kirjailija ja Tampereen yliopiston journalistiikan vierailijaprofessori vuosina 2017–2018.
Pullinen on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. Hän on käynyt Sanoman toimittajakoulun peruskurssin vuosina 2007–2008. Pullisen erikoistumisalue on digitaalinen journalismi.
Vuonna 2019 Pullinen julkaisi kirjan "Mitä meille tapahtui?". Se oli tietokirjallisuuden Finlandia -ehdokas vuonna 2020.
Vantaan moskeija

Vantaan moskeija () on Vantaan Länsimäessä sijaitseva turkkilainen moskeija. Vantaan moskeija on yksi Suomen Islamilaisen Diyanet Yhdyskunnan moskeijoista ja se toimii moskeijarakennuksen lisäksi kulttuurikeskuksena. Vantaan lisäksi yhdyskunnan moskeijoita löytyy muun muassa Lahdesta, Porista sekä myös Turusta.
Yhdistyksen taustalla on Turkin uskonnollisten asioiden virasto Diayanet, joka on käyttänyt 2010-luvulla puoli miljardia dollaria moskeijoiden rakentamiseen Euroopassa, Aasiassa ja Afrikassa. Viraston toiminta on ollut aatteellisesti lähellä Muslimiveljeskuntaa.
Xiaomi Redmi 1S

Xiaomi Redmi 1S on Xiaomin 1. toukokuuta 2014 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 4.3 "Jellybean" -käyttöjärjestelmä Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Xiaomi Redmi 1S -älypuhelimessa on 4,7-tuumainen näyttö HD-resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy Qualcomm Snapdragon 400 8228-prosessori. Laitteessa on 1 Gigatavu RAM-muistia ja 8 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 64 Gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on 8 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 1,6 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 4.3 "Jellybean" Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Lähteet.
https://www.phonearena.com/phones/Xiaomi-Redmi-1S_id8769
Xiaomi Redmi 2

Xiaomi Redmi 2 on Xiaomin 4. tammikuuta 2015 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 4.4.4 "KitKat" -käyttöjärjestelmä Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Xiaomi Redmi 2 -älypuhelimessa on 4,7-tuumainen näyttö HD-resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy Qualcomm Snapdragon 410 8916-prosessori. Laitteessa on 1 Gigatavu RAM-muistia ja 8 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 64 Gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on 8 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 2 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 4.4.4 "KitKat" Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Lähteet.
https://www.phonearena.com/phones/Xiaomi-Redmi-2_id9045
Crisis? What Crisis?

Crisis? What Crisis? on brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin neljäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 14. syyskuuta 1975. 
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 44. Yhdistyneessä kuningaskunnassa se nousi Britannian albumilistan sijalle 20.
George Cruikshank

George Cruikshank (1792–1878) oli englantilainen pilapiirtäjä ja kuvittaja. Hän tuli kuuluisaksi "The Scourge" -pilalehdessä julkaistuista piirroksistaan, joissa hän karrikoi sijaishallitsijaa, tulevaa kuningasta Yrjö IV:tä. Hän kuvitti muun muassa Charles Dickensin romaanit "Oliver Twist" ja "Sketches by Boz". Myöhemmällä iällä hän ryhtyi raittiusaatteen levittäjäksi ja piirsi aiheesta vuonna 1847 julkaistun sarjan "The Bottle".
Taiteellisen uransa aluksi Cruikshank piirsi poliittisia pilakuvia, mutta siirtyi myöhemmin leikilliseen tapa- ja kansanelämänkuvaukseen. Luonnekuvauksen osuvuudessa hänen teoksensa voidaan rinnastaa William Hogarthin samantapaisiin kuviin ja huumorin hyvänsävyisyydessä niiden edellekin. Cruikshank oli myöskin taitava kirjankuvittaja ja kuvitti Charles Dickensin, Oliver Goldsmithin ja Walter Scottin teoksia.
G. W. Reid on julkaissut 1873 Cruikshankin teosten täydellisen kolmiosaisen luettelon "Complete catalogue of the engraved works of George Cruikshank".
Myös Cruikshankin isä Isaac Cruikshank ja hänen veljensä Isaac Robert Cruikshank (miniatyyrimaalari, 1790−1856) olivat karikatyyripiirtäjiä, tosin vähemmän merkittäviä.
Filarete

Filarete tai "Averulino" (oik. Antonio di Pietro Averlino, noin 1400–1469/1470) oli italialainen renessanssikauden arkkitehti ja kuvanveistäjä. Hän suunnitteli Sforzinda-nimisen ihannekaupungin ja innosti muutkin aikakauden italialaiset arkkitehdit työskentelemään kaupunkisuunnittelun parissa. Sforzindaa ei ole kuitenkaan toteutettu.
Filarete oli syntyjään firenzeläinen. Paavi Eugenius IV tilasi Filareteltä pääovet Rooman Konstantinuksen basilikaan. Ne valmistuivat vuonna 1445. Kun basilika purettiin 1500-luvun alkuvuosina, säästettiin Filareten oviksi sanotut pronssiset ovet. Nykyisin ne ovat Pietarinkirkossa narthexin eli esihallin pääsisäänkäynnin ovina. Taidehistoriallisesti ovet osoittavat, että Filarete edusti vielä osittain keskiajan ja Bysantin taideihanteita.
Anastasia Huppmann

Anastasia Huppmann (16. marraskuuta 1988 Tver, Neuvostoliitto) on venäläis-itävaltalainen pianisti.
Huppmann syntyi Venäjällä ja aloitti pianonsoiton opiskelun 5-vuotiaana. Hän soitti omia sävellyksiään televisiossa jo 7-vuotiaana ja 8-vuotiaana hän voitti ensimmäisen pianokilpailunsa. Hän täydensi opintojaan professori Vladimir Daichin johdolla Rostovin Rahmaninov-konservatoriossa ja professori Thomas Kreuzbergerin johdolla Wienin konservatoriossa. Hän jatkoi opiskelua Hannoverin Musiikki-akatemiassa. Huppmann on osallistunut mm. professoreiden Karl-Heinz Kämmerling, Paul Badura-Skoda, Aquiles Delle Vigne, Lev Naumov, Boris Petrushansky, Dmitri Bashkirov ja Lev Shugomin mestarikursseille.
Huppmann on palkittu useissa pianokilpailuissa, muun muassa:
Huppmann on konsertoinut Ukrainassa, Venäjällä, Itävallassa, Ranskassa, Puolassa, Espanjassa, Italiassa ja Aasiassa.
Thalwil

Thalwil on kaupunki Sveitsissä Zürichin kantonissa. Siellä oli vuoden 2016 lopulla 17 789 vakinaista asukasta.
Maantiede.
Thalwil sijaitsee Zürichinjärven länsirannalla kymmenkunta kilometriä Zürichistä etelään. Lännessä kunta rajoittuu Sihljokeen.
Liikenneyhteydet.
Thalwil sijaitsee moottoritie A3:n varrella. Thalwil on rautateiden risteysasema. Sieltä lähtee neljä rautatietä:
Aleksi Honka

Aleksi Honka (s. 27. maaliskuuta 1993 Jyväskylä) on suomalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan pääasiassa Suomen ja Ranskan alasarjoissa, mutta myös 18 ottelua Ranskan pääsarjassa.
Ura.
Honka on Diskoksen kasvatti. Hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 JYPin C-nuoriin. Kaudella 2010–2011 Honka toimi seuran B-nuorten varakapteenina. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi kasvattajaseuransa Diskoksen A-nuorten I-divisioonajoukkueeseen. Kaudeksi 2012–2013 Honka siirtyi sarjatasoa ylemmäs Saimaan Pallon A-nuorten SM-liigajoukkueeseen. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Honka oli SaiPan tehokkain puolustaja tehoilla 6+13=19.
Kaudeksi 2014–2015 Honka palasi kotikaupunkiinsa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue JYP-Akatemiaan. Hänen tulokaskautensa toi 45 runkosarjaottelussa tehot 5+3=8 ja kuudessa playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2015–2016 Honka pelasi Akatemian ohella myös viisi ja kaudella 2016–2017 neljä ottelua lainalla Suomi-sarjajoukkue D-Kiekossa. Jälkimmäisellä kaudella Akatemia menetti karsintojen päätteeksi sarjapaikkansa ja lopetti lopulta toimintansa.
Honka siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Chamonix HC:hen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä kauden avauskierroksella 12. syyskuuta 2017 Rouen Hockey Élitea vastaan. Honka pelasi 18 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä, kunnes hän joutui jättämään Chamonixin joulukuussa 2017. Kuusi päivää myöhemmin Hongan ilmoitettiin siirtyvän sarjatasoa alemmas FFHG Division 1:n Remparts de Toursiin. Toukokuussa 2018 hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Honka oli kaudella 2018–2019 Toursin tehokkain puolustaja tehoilla 4+11=15.
Kaudeksi 2019–2020 Honka palasi Suomeen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue Kiekko-Espooseen. Hän ei ole pelannut ammattilaisena tuon kauden jälkeen.
Perhe.
Hongan isoveli Valtteri sekä pikkuveljet Julius ja Anttoni ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Heistä Julius pelasi kaudella 2018–2019 puolustajana NHL-seura Dallas Starsin organisaatiossa ja Anttoni pelaa puolustajana JYPin SM-liigajoukkueessa. Hänellä on myös Carolina Hurricanesin NHL-varaus vuodelta Valtteri Honka pelasi hyökkääjänä alemmissa sarjoissa. Veljesten isä Matti Honka pelasi omalla urallaan II-divisioonaa Lohi-Kiekossa.
Punakaartin sota

Punakaartin sota on kaksiosainen Suomen sisällissodan aikaisia punaisten sotatoimia käsittelevä Jussi T. Lappalaisen kirjoittama teossarja, joka ilmestyi vuonna 1981. Kyseessä on ensimmäinen tieteellisesti laadittu kokonaisesitys punaisen Suomen sodankäynnistä. Teoksen kustansi opetusministeriön alainen punakaartin historiakomitea, joka perustettiin kesäkuussa 1967. Punakaartin sotahistoria annettiin Jussi T. Lappalaisen kirjoitettavaksi, ja lisäksi historiakomitea julkaisi kolme muuta projektin tuloksena syntynyttä tutkimusta vuosina 1982–1986.
Suomen tietokirjailijat ry valitsi "Punakaartin sodan" vuonna 2014 julkaisemansa 100 merkittävän suomalaisen tietokirjan listalle.
Yleistä.
Lappalainen toimi kirjan ilmestyessä Turun yliopiston Suomen historian apulaisprofessorina. Hän kävi tutkimustaan varten kolmen vuoden ajan läpi vanhempaa tutkimusta, punaisten asiakirjoja sekä muistitietoa. Varsinainen kirjoitustyö kesti kolme ja puoli vuotta, jonka jälkeen käsikirjoitus oli valmiina vuonna 1978. Ennen kirjan julkaisua sen kävivät vielä läpi professori L. A. Puntila, eversti K. J. Mikola, akateemikko Eino Jutikkala, professori Oscar Nikula sekä apulaisprofessori Erkki Lehtinen. Kirja sisältää myös 29 teosta varten piirrettyä karttaa, diagrammia ja taulukkoa, jotka on tehnyt Raili Laurila.
Kritiikki.
Vaikka "Punakaartin sotaa" pidetään laadukkaana ja ainutlaatuisena tutkimuksena sai se osakseen myös rankkaa kritiikkiä vuonna 1993 ilmestyneessä professori Heikki Ylikankaan teoksessa "Tie Tampereelle". Hänen mukaansa Lappalaisen historiankirjoitus tarjoaa siloitellun kuvan sodasta ja pimittää kaikki valkoisten heti taisteluiden jälkeen tekemät antautuneiden punaisten teloitukset. Ylikangas pitää tätä tarkoituksellisena pimityksenä. Hän kritisoi myös sitä, ettei kirjassa oteta kantaa vanhaan kiistaan sodan nimestä. Lappalaisen teoksessa ei kertaakaan mainita sodan nimeä.
Orkhomenos (Arkadia)

Orkhomenos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Arkadiassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Trípolin kunnassa lähellä nykyistä Orchomenóksen kylää, noin 30 kilometriä pohjoiseen Trípolin kaupungista.
Maantiede.
Orkhomenoksen akropoliina eli yläkaupunkina toimi suhteellisen korkea, noin 800 metrin korkeudelle kohoava kukkula, joka sijaitsee nykyisen kylän pohjoispuolella. Sen ympärillä oli tasankoa ja vuoria. Kaupunkivaltion alueen eteläpuolella oli Mantineian alue, josta sen erottivat Ankhisia-vuoret, kun taas pohjoispuolella Oligyrtos-vuorten takana sijaitsivat Feneos ja Stymfalos.
Historia.
Orkhomenos on Arkadian vanhimpia kaupunkeja. Sen paikka on ollut asuttu jo esihistoriallisella ajalla. Antiikin ajalla kaupunkia kutsuttiin "Arkadian Orkhomenokseksi" erotukseksi Boiotian Orkhomenoksesta eli "Minyalaisten Orkhomenoksesta". Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin perustaja oli Lykaonin poika Orkhomenos. Varhaisin maininta kaupungista on Homeroksen "Iliaan" laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä arkadialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan.
Orkhomenos kukoisti erityisesti arkaaisella kaudella 600- ja 500-luvuilla eaa. Se oli Arkadian suurimpia kaupunkeja Mantineian ja Tegean ohella, ja kävi usein näiden kanssa sotia. Kaupunki löi omaa rahaa, mikä kertoo sen vauraudesta. Roomalaisella kaudella Orkhomenos hylättiin vähitellen. Pausaniaan vieraillessa 100-luvulla jaa. paikka oli jo paljolti raunioina. Seudulla oli kuitenkin jonkin verran asutusta vielä varhaiskristillisellä ja bysanttilaisella kaudella.
Orkhomenoksen arkeologiset kaivaukset aloitti vuonna 1913 École française d’Athènes eli Ranskan arkeologinen koulu. Vuosina 1973–1976 ja edelleen vuodesta 1980 kaivauksia ovat jatkaneet kreikkalaiset arkeologit. Arkeologinen alue on avoinna yleisölle.
Rakennukset ja löydökset.
Esihistoriallisen ajan asutus on löydetty akropoliin juurelta nykyisen Katalýmatan alueelta, ja mykeneläisen kauden asutus ja samalta kaudelta oleva pyhäkkö Mýtikaksen alueelta lähempää nykyisen Orchomeńoksen kylän itäpuolella sijaitsevaa Palaiópyrgoksen kylää. Esihistorialliselta ajalta on löydetty myös tumulus-hautoja.
Akropoliilla sijaitsivat muun muassa antiikin aikaisen kaupungin agora, jonka ympäristöstä on tunnistettu muun muassa buleuterion, sekä Artemis Mesopolitikselle omistettu hekatompedon-temppeli ja linnoitusmuuria. Kukkulan rinteessä on myös hellenistisen kauden alkupuolella noin 300/200-lukujen eaa. taitteessa rakennettu teatteri, joka on kaupungin merkittävimpiä jäänteitä. Siihen mahtui noin katsojaa. Sekä esihistorialliselta ajalta että antiikin ajalta on löydetty seudun vesistöjen kuivatukseen ja jokien uudelleenohjaukseen käytettyjä rakennelmia.
Kaupungin läheltä on löydetty arkaaisella kaudella rakennu silta. Nykyisten Orchoménoksen ja Palaiópyrgoksen kylien väliltä on löydetty antiikin aikaisen pyhäkön ja varhaiskristillisen basilikakirkon jäänteet. Läheisessä Kalpákissa ovat antiikin aikaisen linnoitusmuurin kivistä rakennetun keskiaikaisen tornin jäänteet.
Pale (kaupunki)

Pale () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kefallenian (nyk. Kefaloniá) saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee siitä nimensä saaneella Palikín alueella saaren länsiosassa.
Historia.
Pale oli klassisella ja hellenistisellä kaudella yksi saaren neljästä kaupungista Samen, Kranen ja Pronnoin ohella. Kaupungit muodostivat tetrapoliin eli neljän kaupungin liiton. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki sai nimensä kuningas Kefaloksen pojasta nimeltä Paleas.
Palen huippukautta oli 400-luku eaa. Persialaissodissa vuonna 479 eaa. kaupungin tiedetään lähettäneen 200 hopliittia Plataiain taisteluun. Vuonna 435 eaa. se osallistui Korintin ja Korkyran väliseen meritaisteluun neljällä laivalla. Peloponnesolaissodassa Pale oli Ateenan puolella. Kaupungin tiedetään lyöneen omaa hopea- ja pronssirahaa, jonka kuvituksessa esiintyivät muun muassa kuningas Kefalos sekä Pegasos ja Persefone. Palen itsenäisyys päättyi vuonna 189 eaa., kun se antautui neuvotteluissa roomalaisille.
Kefalonián saaren läntisin niemi Palikí on saanut nimensä kaupungista.
Rakennukset ja löydökset.
Pale sijaitsi nykyisen Lixoúrin kaupungin pohjoispuolella. Sen akropolis eli linnavuori sijaitsi matalalla kukkulalla, joka tunnetaan nykyisin nimillä Paliókastro ja Ntoúri. Kukkula sijaitsee lähellä rannikkoa ja sen korkeus on noin 68 metriä meren pinnasta laskettuna. Kukkulalla tiedetään olleen kaupunginmuurin jäänteitä vielä 1600-luvulla. Nykyisin antiikkiset jäänteet ovat pääosin osana myöhempiä rakennuksia tai hajallaan kukkulan alueen maastossa.
Pleuron

Pleuron () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aitoliassa Kreikassa. Nimi viittaa oikeastaan kahteen kaupunkiin, Vanhaan Pleuroniin (, "hē palaia Pleurōn") ja Uuteen Pleuroniin (, "hē neōtera Pleurōn"). Kummatkin sijaitsivat nykyisen Mesolóngin kunnan alueella. Uuden Pleuronin arkeologinen alue sijaitsee noin viisi kilometriä pohjoisluoteeseen Mesolóngin kaupungista.
Maantiede.
Vanha Pleuron sijaitsi Kurios- (tai Kurion) vuoren juurella Akheloos- (nyk. Achelóos) ja Euenos-jokien (nyk. Évinos) välissä, länteen Kalydonista (). Uusi Pleuron sijaitsi Arakynthos-vuoren (nyk. Zygós) juurella (). Kaupunkivaltion alue tunnettiin nimellä Pleuronia.
Historia.
Vanhan Pleuronin perusti alueella alun perin asunut kureettien heimo, jotka saivat nimensäkin Kurios-vuoresta. Kaupunki oli varhaisina aikoina Aitolian merkittävin Kalydonin ohella. Kureetit sotivat usein aitolialaisten ja Kalydonin kanssa, ja tämä esiintyy myös Homeroksen "Iliaassa".
Myöhemmin aiolialaiset ajoivat kureetit pois, ja kaupungista tuli aitolialainen. "Iliaan" laivaluettelossa se esiintyy jo yhtenä aitolialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Sodassa pleuronlaisia johti aitolialainen Thoas, Oineuksen poika. Kaupungin nimen esitettiin myöhemmässä kreikkalaisessa mytologiassa tulleen heeros Pleuronista, joka oli Aitoloksen poika, ikään kuin kaupunki olisi aina ollut aitolialainen. Myyteissä kaupungin hallitsijana esiintyy myös Thestios, joka esitettiin joko Oineuksen veljenä tai Pleuronin jälkeläisenä. Joskus kaupungin kuninkaana esiintyy Oineus itse.
Kaupungin vaiheista historiallisella ajalla tiedetään vain vähän. Makedonian Demetrios II tuhosi kaupungin noin 239–229 eaa. Tämän jälkeen sen asukkaat perustivat Uuden Pleuronin. 100-luvulla eaa. kaupunki oli osa Akhaian liittoa, ja se anoi Roomalta suojelua jonkin verran ennen Korintin tuhoamista vuonna 146 eaa.
Pleuronista oli kotoisin runoilija Aleksanteri Aitolialainen.
Rakennukset ja löydökset.
Vanhasta Pleuronista on tehty vain vähän siihen mahdollisesti liittyviä löytöjä. Uusi Pleuron oli ympäröity kaupunginmuureilla, jotka ovat säilyneet suhteellisen hyvin. Ne rakennettiin noin 230 eaa. Muureissa oli seitsemän porttia ja 31 tornia. Kaupungin akropolis eli yläkaupunki sijaitsi huipulla kaupungin pohjoislaidalla, ja alakaupunki rinteessä olevalla tasanteella sen eteläpuolella, noin 243 metrin korkeudella merenpinnasta.
Kaupungin agoran paikka on tunnistettu. Sen laidalla oli pohjois-eteläsuunnassa rakennettu stoa eli pylväshalli, jonka pituus oli noin 62 metriä. Kaupungissa oli Athenelle omistettu temppeli, jonka paikalla rakennettiin bysanttilaisella kaudella pieni kirkko. Teatteri sijaitsi kaupungin lounaisosassa niin, että sen proskenion oli kiinni kaupunginmuurin länsisivussa. Se oli rakennettu samaan aikaan muurien kanssa. Muihin löytöihin lukeutuvat muun muassa gymnasion, joukko muita julkisia ja yksityisiä rakennuksia sekä noin 30 x 20 metriä kooltaan oleva vesisäiliö, jossa on viisi allasta. Kaupungin hautausmaat on löydetty sen eteläpuolelta.
Poikilassos

Poikilassos () eli Poikilasion () () oli antiikin aikainen kaupunki Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Sfakián kunnassa Kreetan etelärannikolla Soúgian ja Agía Roumélin kylien puolessa välissä nykyisin nimellä Voukelási tunnetulla alueella.
Poikilassos perustettiin viimeistään arkaaisella kaudella ja se kukoisti klassisella ja hellenistisellä kaudella. 200-luvulla eaa. kaupunki oli osa vuoriston kaupunkivaltioiden liittoa, johon kuuluivat myös Elyros, Hyrtakina, Lissos, Syia ja Tarrha. Kaupunki hylättiin roomalaisella kaudella.
Poikilassoksen akropolis eli yläkaupunki sijaitsi noin 400 metriä korkealla kukkulalla. Rannikolta on löydetty kahden rakennuksen, todennäköisesti temppelin, jäänteet. Kaupungin oletetaan toimineen Elyroksen kaupungin satamana.
Pronnoi

Pronnoi () eli Pronesos (, "Pronēsos") ( tai "Pronesus") oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kefallenian (nyk. Kefaloniá) saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Palaiókastron kukkulalla nykyisten Asprogérakaksen ja Pástran kylien välillä etelään Sámista ja Póroksesta.
Historia.
Pronnoi sijaitsi Kefallenian kaakkoisosassa. Se oli klassisella ja hellenistisellä kaudella yksi saaren neljästä kaupungista Palen, Samen ja Kranen ohella. Kaupungit muodostivat tetrapoliin eli neljän kaupungin liiton. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki sai nimensä Kefaloksen pojasta nimeltä Pronnesos.
Pronnoin huippukautta oli 400-luku eaa. Polybios kertoo, että Filippos V suunnitteli kaupungin piirittämistä vuonna 218 eaa., mutta luopui siitä, koska se olisi ollut liian vaikeaa sen luonnonympäristön vuoksi. Kaupungin itsenäisyys päättyi vuonna 189 eaa., kun se antautui neuvotteluissa roomalaisille. Kaupungin tiedetään lyöneen omaa hopea- ja pronssirahaa.
Nykyisen Kefalonián kunnan osa Eleiós-Prónnoi on nimetty osaksi kaupungin mukaan.
Rakennukset ja löydökset.
Pronnoissa oli linnoitettu akropolis eli linnavuori, josta on säilynyt jälkiä Palaiókastron kukkulalla Asprogérakaksen länsipuolella. Alueelta on tehty löytöjä esihistorialliselta ajalta keskiajalle, mukaan lukien klassisella kaudella tehtyä linnoitusmuuria. Se ympäröi noin 571 metrin korkeuteen merenpinnasta kohoavan Palaiókastron kukkulan huipun sekä viereisen noin 520 metriä korkean kukkulan huipun. Skálan kylän läheltä on löydetty 500- tai 400-luvulta eaa. peräisin olevan Apollonille omistetun temppelin rauniot sekä roomalaisella kaudella 200-luvulla jaa. rakennetun roomalaisen huvilan rauniot.
Pronnoin satama oli nykyisen Póroksen paikalla. Myös satama, mukaan lukien nykyisen Pyrovoúnin kukkulan pohjoisrinne, oli linnoitettu. Pronnoista tehdyt esinelöydöt ovat Argostólin arkeologisessa museossa.
Same (kaupunki)

Same () eli Samos () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kefallenian (nyk. Kefaloniá) saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee siitä nimensä saaneen nykyisen Sámin kylän itäpuolella.
Historia.
Samen paikka on ollut asuttu jo esihistoriallisella ajalla, viimeistään 2000-luvulla eaa. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki sai nimensä Kefaloksen pojasta nimeltä Samos. Varhaisin kirjallinen maininta Jooniansaarilla sijainneesta paikasta nimeltä Same on Homeroksen "Iliaan" laivaluettelossa, jonka mukaan Same (Homeroksella Samos) lähetti mykeneläisellä kaudella laivoja Troijan sotaan. Nimellä saatettiin viitata koko Kefalleniaan. Aiemmin on esitetty teorioita, että Homeroksen Same olisi kuitenkin ollut joku toinen saari; esimerkiksi Wilhelm Dörpfeld, joka piti Lefkasta Homeroksen Ithakana, yhdisti Samen nykyisin Ithakana tunnettuun saareen.
Klassisella ja hellenistisellä kaudella Same oli yksi Kefallenian neljästä kaupungista Palen, Kranen ja Pronnoin ohella. Kaupungit muodostivat tetrapoliin eli neljän kaupungin liiton. Samen huippukautta oli 400-luku eaa. Kaupungin tiedetään lyöneen omaa hopea- ja pronssirahaa. Vuonna 189 eaa. kaupunki vastusti Rooman yritystä vallata se, päin vastoin kuin saaren muut kaupungit, mutta joutui lopulta antautumaan seuraavana vuonna. Kaupunki kukoisti uudelleen roomalaisella kaudella kaupan ansiosta. Sen paikka oli linnoitettuna vielä bysanttilaisella kaudella.
Rakennukset ja löydökset.
Same oli Kefallenian kaupungeista suurin ja hallitsi saaren koko pohjoisosaa. Kaupungissa oli kaksi akropolista eli linnavuorta, joista toinen kohosi 277 metrin ja toinen 226 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Ne tunnetaan nykyisin nimillä Palaiókastro ja Ágioi Fanéntes. Mykeneläiseltä kaudelta kukkuloilla on säilynyt kyklooppimuuria. Klassisen ja hellenistisen kauden kaupungista on löydetty muun muassa linnoitusmuuria, jossa on ollut 22 porttia, sekä teatteri ja neljä hautausmaata. Muurin pituus oli noin 3,4 kilometriä. Alepovoúnista on löydetty temppelin rauniot. Satama sijaitsi rannikolla heti kukkuloiden edustalla. Roomalaisella kaudella kaupunkiin rakennettiin paljon julkisia rakennuksia sekä hienoja yksityistaloja.
Skillus

Skillus ( tai "Skillous", ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Trifyliassa Eliin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Andrítsaina-Kréstenan kunnan Skilloúntan alueella lähellä Makrísian kylää.
Maantiede.
Pausaniaan, Ksenofonin ja Strabonin kuvausten perusteella Skillus sijaitsi 20 stadioninmittaa eli 3,5 kilometriä etelään Olympiasta, pyhäkköalueelta Spartaan johtaneen tien varressa. Näin sen on täytynyt sijaita jossakin nykyisen Makrísian kylän lähistöllä. Kaupungin paikaksi on ehdotettu kylän länsipuolella sijaitsevaa kukkulaa, joka tunnetaan siellä olevan luostarin mukaan nimellä Profítis Ilías, tai vaihtoehtoisesti nykyisen Kampoúlin aluetta kukkulasta pohjoiseen sen ja Alfeios-joen välisellä alueella. Skilluksen läheltä virtasi Selinus-joki. Kaupunkivaltion alue oli hedelmällistä maata, ja se kuvataan myös hyväksi karjan kasvatukseen sekä metsästykseen ja kalastukseen.
Historia.
Skillus oli arkaaisella kaudella 600- ja 500-luvuilla eaa. Pisan liittolainen. Olympian pyhäkköalue oli tuohon aikaan Pisan hallussa, ja Skillus rakennutti sinne Heran temppelin noin vuonna 600 eaa. Vuonna 572 eaa. kaupunkilaiset avustivat Pisan kuningasta Pyrrhosta sodassa Elistä vastaan. Vuonna 570 eaa. skilluslaiset ajettiin pois kaupungistaan sen jälkeen, kun Pisa oli hävinnyt Eliille, ja kaupunki tuhottiin maan tasalle. Noin 400–392 eaa. spartalaiset asuttivat Skilluksen uudelleen. Antalkidaan rauhan jälkeen kaupunki sai vapauden, mutta oli pian jälleen Spartan vallan alla. Ksenofon sai maatilan alueelta lähdettyään Ateenasta pakoon Spartaan, ja asui alueella yli 20 vuotta.
Leuktran taistelun jälkeen vuonna 371 eaa. Skillus päätyi jälleen Eliin vallan alle. Tuolloin myös Ksenofon karkotettiin. Kaupunki oli oletettavasti raunioitunut jo hellenistisellä kaudella ja viimeistään Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa.
Rakennukset ja löydökset.
Skilluksessa oli Ksenofonin rakennuttama Artemiille omistettu temppeli, jonka kerrotaan olleen (ainakin joiltakin osin) Efesoksen Artemiin temppelin kopio. Pausaniaan mukaan sen lähellä oli Ksenofonin hauta sekä tämän patsas, joka oli tehty Pentelikon-vuoren marmorista. Strabonin mukaan kaupungissa oli myös suuri Skilluksen Athenelle omistettu temppeli.
Skilluksen kaupunkia ei ole kaivettu. Profítis Ilíaksen kukkulalta on tehty joitakin keskihelladisen kauden löytöjä, ja sieltä on löydetty myös mykeneläisaikainen tumulus-hauta, jonka halkaisija on 4,7 metriä. Kampoúlin alueelta on tehty suuri määrä esinelöytöjä, jotka viittaisivat kaupungin sijaintiin seudulla.
Tegyra

Tegyra (, joskus myös "Tegyrai", , tai "Tegyrae") oli antiikin aikainen kaupunki Boiotiassa Kreikassa. Se sijaitsi jossakin nykyisen Orchomenóksen kunnan alueella.
Tegyra tunnetaan ennen kaikkea sen lähellä vuonna 375 eaa. käydystä Tegyran taistelusta, jossa Pelopidaan johtama Theba voitti Spartan. Tegyrassa oli Apollon Tegyraiokselle omistettu temppeli, jossa toimi oraakkeli. Tämä oli suosiossa vielä persialaissotien aikaan, mutta oli lakannut toimimasta ennen Plutarkhoksen aikaa. Paikalla oli kaksi ihmeitätekevänä pidettyä vesilähdettä, joista toisen nimi oli Foiniks (”Palmupuu”) ja toisen Elaia (”Oliivipuu”). Joskus Leton väitettiin jopa synnyttäneen Apollonin paikalla, ja läheinen vuori tunnettiin tähän viittaavalla nimellä ”Delos”.
Tegyra sijaitsi suhteellisen lähellä Orkhomenosta ja Aspledonia. Kaupungin sijaintipaikkaa ei kuitenkaan tiedetä varmuudella. Aiemmin se sijoitettiin usein nykyisen Pýrgoksen kylän (aiemmin Xerópyrgos) etelälaidalla sijaitsevalle pyöreälle kukkulalle noin viisi kilometriä itäkoilliseen Orchomenóksen kaupungista (). Nykyään kyseiselle paikalle sijoitetaan kuitenkin yleensä Aspledon, kun taas Tegyra sijoitetaan Aspledonin aiemmalle sijoituspaikalle Polygýraan noin viisi kilometriä Orchomenóksesta ja kaksi kilometriä Diónysoksen kylästä pohjoiseen (). Kyseiseltä paikalta on löydetty temppelin jäänteet sekä useita lähteitä.
Aelbert Cuyp

Aelbert Jacobsz Cuyp [käyp], etunimi usein myös muodossa Albert (1620–1691), oli alankomaalainen taidemaalari, joka oli maan taiteen kultakauden merkittävimpiä maisemamaalareita. Hänen suosikkiaiheitaan olivat lehmät ja lampaat laitumella sekä ratsastajat ratsuineen maisemissa, jotka yleensä on kuvattu aamun tai myöhäisen iltapäivän matalassa valossa. Hän oli harvoja alankomaalaisia niin sanotun ”ihanteellisen” maisemamaalauksen edustajia.
Taiteilijan mukaan on nimetty Amsterdamin Albert Cuypstraat, joka tunnetaan manner-Euroopan pisimmistä katumarkkinoistaan.
Chi Wang

Chi Wang on yhdysvaltalainen sarjakuvien tekijä, joka on tunnettu muun muassa "Kapteeni Kiina" -sarjakuvasta.
Wang on myös Exel Comics -kustantamon ja Anime Orlando -yrityksen omistaja. Hän on vieraillut Kemin sarjakuvakeskuksessa vuonna 2017.
Uetliberg

Uetliberg on vuori Pohjois-Sveitsissä, Zürichin kaupungin länsipuolella, Zürichin, Stallikonin ja Uitikonin kuntien alueella. Vuoren korkein huippu on "Uto Kulm", joka sijaitsee 870 metriä merenpinnan ja noin 460 metriä Zürichinjärven yläpuolella.
Matkailukohde.
Uetliberg on virkistysalue ja matkailukohde, jonne pääsee kävellen tai junalla. Siellä on ollut hotelli 1800-luvun puolesta välistä alkaen ja näkötorni vuodesta 1894. Maisemaa hallitsevat 1950- ja 1980-luvulla rakennetut televisiotornit. Vuori on kävelijöiden, retkeilijöiden, pyöräilijöiden, riippuliitäjien ja muun muassa rattikelkkailijoiden käytössä.
Rautatie.
Uetlibergbahnin rautatie Zürichin Selnausta Uetlibergille otettiin käyttöön vuonna 1875. Vuodesta 1973 junaliikennettä on hoitanut Sihltal Zürich Uetliberg Bahn SZU AG. Uetlibergin rata alkaa nykyisin Zürichin päärautatieasemalta, ja yhteys kuuluu Zürichin seudun yhteistariffijärjestelmään (ZVV) reittinumerolla S10. 
Rautatien pituus on 10,3 kilometriä ja korkeusero 410 metriä.
Going to California

Going to California on rockyhtye Led Zeppelinin kappale, joka julkaistiin yhtyeen albumilla Led Zeppelin IV vuonna 1971. Kappale on albumin seitsemäs raita. Kappaletta säestää Jimmy Pagen akustinen kitara ja John Paul Jonesin soittama mandoliini.
Vuonna 2012 Rolling Stone valitsi kappaleen sijalle 11 "The 40 Greatest Led Zeppelin Songs of All Time"-listalla.
ZIMS

ZIMS (lyhenne sanoista "Zoological Information Management System") on kansainvälinen tietopankki uhanalaisista eläimistä. Se käsittää 6,8 miljoonaa eläinyksilöä ja yli 21 000 lajia. Tietokantaan kirjataan kaikki hoitokäynnit reaaliaikaisesti ja eläinlääkintätiedot. Järjestelmässä on myös kantakirjat noin 500 uhanalaiselle lajille. Tietokannassa on 74 000 potilastietoa ja 167 miljoonaa hoito-ohjetta. Järjestelmässä uhanalaisen eläimen kantakirjalla on aina vastuueläintarha, joka sitä ylläpitää. Esimerkiksi Korkeasaaren eläintarhassa on kierteissarvivuohen ja metsäpeuran kantakirja.