Juho Vuoristo

Johannes (Juho, Jussi) Vuoristo (9. kesäkuuta 1880 Viipurin mlk – 15. helmikuuta 1938 Viipuri) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917–1918. Vuoristo oli ennen sisällissotaa Viipurin keskeisimpiä hahmoja sosialidemokraattisessa järjestötoiminnassa. Hän vastusti aseellista vallankumousta, mutta lähti siitä huolimatta mukaan punaisten hallintoon ja pakeni sodan loppuvaiheessa Neuvosto-Venäjälle. Palattuaan Suomeen 1920-luvun alussa Vuoristo ansioitui erityisesti edistysmielisessä osuustoimintaliikkeessä.
Elämä.
Nuoruusvuodet.
Juho Vuoriston vanhemmat olivat Lestijärvessä syntynyt työmies Johan Jakob Villig (myöh. Vuoristo, s. 1854) ja Viipurin maalaiskunnasta kotoisin ollut Maria Vilkko (s. 1856). Vuoristo varttui Viipurin esikaupunkialueella ja kävi kansakoulun, jonka jälkeen hän oli 13-vuotiaasta lähtien tehdastyössä sekä myöhemmin puuseppänä Viipurin rautatiekorjaamolla. Vuoristo osallistui porvarilliseen nuorisojärjestötoimintaan, mutta raskaat työolot ja esikaupunkien kurjuus saivat hänet kiinnostumaan sosialismista. Kirjallisuuden ohella Vuoristo ammensi tietoa kotiinsa tulleesta "Työmiehestä" omaksuen parikymppisenä sosialidemokraattisen työväenaatteen. Hän kuului Viipurin työväenyhdistyksen puuseppien ammattiosastoon ja liittyi lopulta SDP:n jäseneksi 1905. Vuodesta 1909 lähtien Vuoristo oli Viipurin Työväen Sanomalehti- ja kirjapaino Osuuskunnan johtokunnan jäsen. Ennen sisällissotaa hän kuului myös SDP:n puoluetoimikuntaan sekä Suomen Ammattijärjestön toimikuntaan. Osuustoimintaliikkeen jakaantuessa Vuoristo oli vuonna 1916 perustamassa Kulutusosuuskuntien Keskusliittoa (KK). Vuotta myöhemmin hänet valittiin OTK:n hallintoneuvostoon.
Sisällissota.
Vuoristosta tuli kansanedustaja lokakuun 1917 vaaleissa. Hänet valittiin myös eduskuntaryhmänsä puheenjohtajaksi. Yleislakon levottomuuksien aikana Vuoristo kuului vallankumousta vastustaneeseen työväenliikkeen maltilliseen siipeen. Hieman myöhemmin hän edusti näkökantaa, joka katsoi aseellisen kapinan olevan väistämättä edessä, mutta kieltäytyi edistämästä sitä. Sisällissodan alkupäivinä Vuoristo muodosti Feliks Kellosalmen ja Jalmari Leväsen kanssa tutkintolautakunnan, joka muun muassa kuulusteli Pietisen tehtaan kahakan aikana vangittuja valkoisia. Helmikuun alussa hänet valittiin punaisten nimittämän SDP:n uuden puolueneuvoston jäseneksi. Sodan aikana Vuoristo toimi myös Viipurin lääninvaltuuskunnassa lääninsihteeriä vastaavassa virassa sekä kuului Suomen Pankin Viipurin konttorin diskonttokomiteaan. Joidenkin lähteiden mukaan hän olisi ollut myös Työväen pääneuvoston varajäsen.
Kansanvaltuuskunnan saavuttua Viipuriin järjestettiin Vuoriston ja Samuli Tervon aloitteesta kokous, jossa kansanvaltuuskuntaa pyydettiin aloittamaan neuvottelut sodan lopettamiseksi Pietarissa olevien ulkomaiden lähetystöjen välityksellä. Viipurin taistelun aikana Vuoristo pakeni Neuvosto-VEnäjälle, jossa hän työskenteli metallivalimon konttoripäällikkönä, Karjalan kommuunin taloushallinnossa, Hatsinan seminaarin taloudenhoitajana sekä satamatyömiehenä Pietarissa. Hän kuului satamatyöläisten ammattiliittoon, mutta ei suostunut liittymään SKP:n jäseneksi. "Suomen Sosialidemokraatin" tietojen mukaan Vuoristo esiintyi edelleen sosialidemokraattina, jonka vuoksi hän joutui epäsuosioon ja päätti palata Suomeen.
Paluu Suomeen.
Vuoristo palasi Suomeen joulukuussa 1922 viranomaisten evakuoimien pakolaisten joukossa. Oltuaan Kellomäessä karanteenissa Vuoristo passitettiin Helsinkiin Etsivän keskuspoliisin kuulusteluihin, joista hän päätyi Helsingin lääninvankilaan odottamaan oikeudenkäyntiä. Keväällä 1923 Vuoristolle vaadittiin Viipurin hovioikeudessa tuomiota valtiopetoksesta. Sisällissodan aikaisen toimintansa ohella häntä syytettiin syksyllä 1917 julkaistun "Me vaadimme" -julistuksen allekirjoittamisesta. Hänet kuitenkin vapautettiin kaikista syytteistä.
Vapauduttuaan Vuoristo työskenteli Viipurin Työväen Kirjakaupan johtajana 1924–1927 sekä Viipurin Työväen Sanomalehti- ja kirjapaino Osuuskunnan taloudenhoitajana 1927–1934. Hän oli KK:n hallintoneuvoston jäsen 1925-1935 ja kuului myös Viipurin maalaiskunnan kunnanvaltuustoon sekä Viipurin kaupunginvaltuustoon ja kaupunginhallitukseen. Tammikuussa 1938 Vuoristo erosi kaikista kunnallisista luottamustehtävistään ja kuoli hieman myöhemmin Viipurin kaupunginsairaalassa pitkäaikaisen sairauden jälkeen. Hänet on haudattu Sorvalin hautausmaalle.
Perhe.
Juho Vuoriston puoliso oli viipurilainen Vilhelmiina Jokela (1880-1961), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1903. Perheessä oli kolme lasta.