tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Yrjö Neuvo

Yrjö Aunus Olavi Neuvo (s. 21. heinäkuuta 1943 Turku) on digitaaliseen signaalinkäsittelyyn ja sen sovelluksiin erikoistunut tekniikan tohtori, joka on toiminut sekä yliopistomaailmassa että myöhemmin Nokian radiopuhelinkehityksessä.
Yrjö Neuvon erityisiä vahvuuksia ovat suuntautuminen sekä tekniikkaan että ihmisiin ja toiminta sekä tutkimuspuolella että yritysmaailmassa. Uransa aikana Neuvo on luonut yhteyksiä hyvin moniin tahoihin sekä yliopistomaailmassa, yritysmaailmassa, kansainvälisissä tutkimusyhteisöissä että yhdistyksissä.
Elämäkerta.
Yrjö Neuvon isä oli tehtaanjohtaja ja professori Olavi Neuvo ja hänen äidinisänsä akateemikko Yrjö Väisälä. Elämänuransa kannalta keskeisen tutkintonsa Neuvo suoritti ASLA-Fulbright-stipendiaattina Cornellin yliopistossa Yhdysvalloissa. Sen jälkeen hänet valittiin vuonna 1976, 33-vuotiaana, Tampereen teknillisen yliopiston sähkötekniikan professoriksi. Professorikaudellaan hän kehitti signaalinkäsittelyä ja sen sovelluksia esimerkiksi terveystutkimukseen.
Neuvo toimi Suomen Akatemian rahoittamana tutkijaprofessorina kauden 1984–1994, jonka jälkeen Neuvolle räätälöitiin pysyvä tutkimusprofessuuri, mutta hän ei ottanut sitä vastaan, kun Jorma Ollila pyysi häntä 1993 Nokian tutkimusjohtajaksi. Martti Häikiön ja Essi Ylitalon laatimassa Neuvon elämäkerrassa "Bit bang" rinnastuu tästä eteenpäin henkilöhistoriallinen ja yrityshistoriallinen menestystarina. Neuvo korostaa menestyksen syntyvän monitieteellisen tutkimuksen avulla. 
Yrjö Neuvo on julkaissut yli 400 tekniikan alan artikkelia. Hänellä on useita patentteja. Hän on ohjannut yli 30 tekniikan alan väitöskirjatyöntekijälle. Professori Neuvo on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1989 ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1993. Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä pikkuplaneetta 1938 DN nimettiin vuonna 1991 Yrjö Neuvon mukaan 2898 Neuvoksi. Yrjö Neuvon keskimmäisen etunimen mukaan on nimetty pikkuplaneetta 1480 Aunus.
Neuvo on myös saanut IEEE:n fellow-arvon.
Amerikkalainen viittomakieli

Amerikkalainen viittomakieli eli ASL (American Sign Language) tai joskus myös Ameslan (American Sign Language) on Yhdysvalloissa, Kanadassa ja joissain osissa Meksikoa eniten käytetty viittomakieli. ASL on puhuttujen kielten englantia vastaava viittomakielten "lingua franca". Kansainväliset sormiaakkoset on kehitetty pääosin ASL:n sormiaakkosista. 
Yhteensä ASL:n käyttäjiä arvioidaan olevan 500 000. Lukuun sisältyvät myös sellaiset, jotka käyttävät ASL:a ensisijaisena kommunikointivälineenä kuulovammaisen vanhempansa tai lapsensa kanssa. Kanadan vuoden 2006 väestölaskennan mukaan 8 995 käytti amerikkalaista viittomakieltä äidinkielenään. 
Historia.
Amerikkalaisen viittomakielen alkuperä on hämärän peitossa. Joidenkin teorioiden mukaan ASL perustuu ranskalaisen ja paikallisten viittomakielten Yhdysvalloissa syntyneelle sekakielelle, joka sai alkunsa jossain vaiheessa 1800-luvulla. Tätä perustellaan sillä, että merkittävä osa viittomista amerikkalaisen ja ranskalaisen viittomakielten välillä on samanlaisia, vaikka nykyään näiden käyttäjät eivät ymmärrä toisiaan.
Viittomakielten lingvistinen tutkimus alkoi William Stokoen todistaessa ASL:n olevan luonnollinen kieli.
Vuonna 2016 kaikista Yhdysvaltain 50 osavaltiosta 45 oli säätänyt jonkinlaisen lain, joka turvaa ASL:n opetuksessa tai kannustaa sen opiskelemiseen esimerkiksi vieraana kielenä. ASL:n käyttäjien oikeuksia valvoo kansallisella tasolla National Association of the Deaf, joka on perustettu vuonna 1880. 
Luokitus ja suhde muihin viittomakieliin.
Amerikkalainen viittomakieli kuuluu niin sanottuihin ASL-viittomakieliin, joka on kuurojen yhteisön viittomakieliin kuuluva kieliperhe. Siihen kuuluvat viittomakielet ovat läheistä sukua keskenään ja perustuvat amerikkalaiselle viittomakielelle. Tällaisia viittomakieliä ovat muun muassa etiopialainen, malesialainen ja thaimaalainen viittomakieli. Brittiläistä ja amerikkalaista viittomakieltä käyttävät henkilöt eivät välttämättä ymmärrä toisiaan. 
Suomalaiseen viittomakieleen verrattuna ASL:n sanasto on saanut selvästi enemmän vaikutteita puhutusta kielestä (englannista). Useiden viittomien käsimuoto on sama kuin vastaavan englanninkielisen sanan alkukirjaimen sormiaakkonen. Myös viittomanimet muodostetaan sormittamalla henkilön etunimen alkukirjain ja koskettamalla sillä jotain kehon kohtaa, toisin kuin suomalaisessa viittomakielessä, jossa viittomanimien muodostus pohjautuu useimmiten henkilön luonteeseen, ulkonäköön tai nimen suomenkieliseen merkitykseen.
Indikaattori

Indikaattori on paitsi sanakirjamääritelmän mukaisesti osoitin tai ilmaisin, myös tilastollinen luku, jonka avulla voidaan moninaista tietoa tiivistää helpommin hallittavaan ja ymmärrettävään muotoon. Indikaattori on siis laadullinen mittari, joka parhaimmillaan antaa laajoja ja monimutkaisiakin tietoja yksinkertaisemmassa muodossa. Indikaattori voi toimia myös apuvälineenä niin tavoitteiden asettamisessa ja seurannassa kuin suunnittelussa ja päätöksenteossakin. Lisäksi yhteneväisillä toimintatavoilla ja periaatteilla kerätyillä indikaattoreilla voidaan verrata eri alueiden välistä kehitystä
Indikaattori (kemiassa) on aine, jonka väri muuttuu kemiallisen reaktion osoituksena. Esimerkiksi pH-indikaattorin väri muuttuu toisen aineen happamuuden tai emäksisyyden mukaan. Muun muassa kun mustikan sisältämä neste joutuu kosketuksiin sormien kanssa, neste muuttuu punaiseksi, koska ihmisen iho on hapan.
Indikaattori (tekniikassa) on jonkin tapahtuman tai muutoksen näyttävä osoitin tai osoitinlaite.
Indikaattori (yhteiskunta-, talous- ja ympäristötieteissä sekä laatujärjestelmissä) on jokin tunnusluku, joka kuvaa asioiden tilaa ja kehitystä.
Indikaattorifunktio on matematiikassa reaalifunktio, jonka arvojoukko on formula_1.
Indikaattorilaji on biologian käsite sietoisuudeltaan kapea-alaisesta lajista.
Anatomia

Anatomia (muinaiskreikan sanasta , "anatome" 'leikkaus') tarkoittaa eliöiden muotoa ja rakennetta sekä kehon osien suhdetta toisiinsa. Se on erityisesti biologian ala, oppia eliöiden rakenteesta. Sana anatomia tulee kreikankielisistä termeistä "aná" (erilleen) ja "témnein" (leikata).
Anatomian osa-alueet.
Oppia eläinten anatomiasta kutsutaan "zootomia"ksi, oppia kasvien anatomiasta "fytotomia"ksi ja "ihmisen anatomia" tutkii ihmisen rakennetta. "Vertaileva anatomia" taas vertailee eri eläinten sisäistä rakennetta selvittääkseen eri lajien välisiä sukulaisuussuhteita. Anatomia voidaan jakaa makroanatomiaan, joka tutkii esimerkiksi lihasten ja luiden rakenteita sekä mikroanatomiaan, johon kuuluvat histologia ja sytologia. Patologinen anatomia tutkii anatomiassa esiintyviä poikkeavia rakenteita.
Anatomian tutkimus.
Anatomian tutkimusta länsimaissa vaikeutti pitkään uskonnon asennoituminen kuolleiden ruumiiden leikkelyyn, ja siksi esimerkiksi keskiajalla uskottiin naisen kohdun olevan elimistössä ympäriinsä liikuskeleva pussi, joka vain loppuraskauden ajaksi ankkuroituu lantioon. Vasta valistuksen ajalla päästiin todella tutkimaan ihmisen anatomiaa pintaa syvemmältä eli dissektoimalla.
Anatomian tutkijasta käytetään nimitystä anatomi.
Anatomian terminologiaa.
Eri eliöille on määritelty "anatominen asento", jonka suhteen eri rakenteiden sijainteja kuvaillaan. Esimerkiksi ihminen seisoo anatomisessa asennossa selkä suorassa, jalat hieman harallaan, pää keskilinjassa, kädet hieman sivuilla kämmenpuoli eteenpäin ja sormet irrallaan toisistaan.
Anatomiset tasot ovat tasoja, joiden voidaan kuvitella kulkevan ruumiin läpi. Sagittaalitaso on mikä tahansa taso, joka jakaa ruumiin vasempaan ja oikeaan puoliskoon. "Mediaanitaso" on sellainen sagittaalitaso, joka jakaa ruumiin täsmälleen keskeltä kahtia. "Frontaalitaso" on mikä tahansa taso, joka on kohtisuorassa sagittaalitasoon nähden eli jakaa ruumiin etu- ja takaosaan. "Horisontaalitaso" puolestaan jakaa ruumiin ylä- ja alaosaan. (Katso kuva.)
Sijainnit.
Seuraavilla latinasta johdetuilla termeillä kuvaillaan anatomiassa eri rakenteiden sijainteja:
Suunnat.
Eri ruumiinosien nimistä johdetut adjektiivit tarkoittavat kyseisen ruumiinosan suunnassa olevaa:
Liikkeet ja asennot.
Anatomian termistöön kuuluvat myös erilaisten liikkeiden ja asentojen termit:
Telia Finland

Telia Finland Oyj (vuoteen 2003 Sonera Oyj, vuoteen 2017 TeliaSonera Finland Oyj) on Telia Company -konsernin Suomen maayhtiö.
Telia Finland Oyj aloitti toimintansa tällä nimellä vuonna 2017. Tuolloin Telia vaihtoi aiemmat Sonera- ja Tele Finland -brändinsä Teliaksi. TeliaSonera Finland Oyj:n nimi vaihdettiin Telia Finland Oyj:ksi.
Historia.
Telia Finlandin edeltäjä oli Sonera. Sonera oli suomalainen pörssiyhtiö, joka oli syntynyt aiemmasta Posti- ja telelaitoksesta vuonna 1993 yhtiöitetystä Telecom Finlandista. Sonera ajautui 2000-luvun alussa talousvaikeuksiin. Tämän seurauksena Sonera ja ruotsalainen Telia yhdistettiin TeliaSoneraksi. 
TeliaSonera jatkoi toimintaansa Suomessa Soneran brändillä vuoteen 2017 asti. Maayhtiö oli nimeltään TeliaSonera Finland Oyj. 
Toiminta vuodesta 2017 alkaen.
23. maaliskuuta 2017 Suomessa otettiin käyttöön Telia-brändi Sonera-brändin tilalla ja TeliaSonera Finland Oyj:n nimeksi vaihdettiin Telia Finland Oyj. Samalla myös Tele Finland-brändi yhdistettiin Telia-nimen alle.
Telia ilmoitti tammikuussa 2019 lopettavansa lankapuhelinliittymien tarjonnan kokonaan vuoden 2019 aikana.
Telia Finland Oy (1997–2001).
Telia toimi Suomessa Telia Finland -nimellä jo 1990-luvulla. Tällöin se oli Telen eli Soneran kilpailija. 
Telia Finlandin liiketoiminta Suomessa alkoi vuonna 1996, kun Telia osti Imatran Voimalta enemmistön teleoperaattori Telivosta. Telivon nimi muutettiin Telia Finland Oy:ksi vuonna 1997 sen jälkeen, kun Telia oli ostanut yhtiön kokonaan itselleen. Alkuvaiheessa Telia Finland tarjosi 1041-kaukopuheluita, 994-ulkomaanpuheluita sekä GSM 1800 -matkapuhelinpalveluita (Telia City). 
Telia Finlandin matkapuhelintoiminnot myytiin Telia Mobil Ab:lle joulukuussa 1998. Kiinteän verkon toiminnot jatkuivat vuoteen 2001, jolloin ruotsalainen teleoperaattori Song Networks Oy (entinen Tele1 Europe) osti ne. Telia Finland Oy:n nimi muuttui Song Communication Oy:ksi. 
Telia Finlandin vuonna 2001 tapahtuneen myynnin jälkeen Telialle jäi Suomeen operaattori Telia Mobile, jälleenmyyntiketjut omistava Telia Product ja Speedy Tomaton portaalitoiminnot.
Sormiaakkoset

Sormiaakkoset ovat erilaisia käsimuotoja, joilla viittomakielissä ilmaistaan puhuttujen kielten äänteitä tai kirjoitettujen kielten kirjaimia. Sormiaakkosilla sormitetaan eli tuotetaan usein sellaisia sanoja, joita on suoraan lainattu puhutuista kielistä viittomakieleen. Sormiaakkosilla sormitetaan varsinkin erisnimiä silloin, kun henkilöllä tai paikalla ei vielä ole omaa viittomaa tai viittomanimeä. Toisaalta sormiaakkosia käytetään myös useiden nominaalisten viittomien osana, ja kokonaisella viittomalla puolestaan viitataan johonkin käsitteeseen, ei pelkkään kirjaimeen tai kirjainjonoon. 
Sormiaakkoset vaihtelevat viittomakielestä toiseen. Suomalaisen viittomakielen sormiaakkoset ovat yksikätisiä, mutta esimerkiksi brittiläisen viittomakielen (BSL) sormiaakkoset ovat kaksikätisiä.
Kansainväliset sormiaakkoset on laadittu 1900-luvun puolivälin jälkeen suositukseksi sormiaakkosten kansainvälistämisestä. Kansainväliset sormiaakkoset ovat lähes samat kuin amerikkalaisen viittomakielen sormiaakkoset. Suomalaisessa viittomakielessä ryhdyttiin käyttämään kansainvälisiä sormiaakkosia eli niin sanottuja uusia sormiaakkosia 1970-luvulla. Vanhemmat kuurot saattavat kuitenkin edelleen käyttää vanhoja, ruotsalaisesta viittomakielestä peräisin olevia sormiaakkosia tai uusia ja vanhoja sormiaakkosia sekaisin.
Sormiaakkoset voidaan tuottaa joko kehon edessä eli niin sanottuun vapaaseen tilaan tai kuurosokean henkilön kanssa kommunikoidessa hänen kämmenpohjaansa. Tällöin kuurosokea vastaanottaja käyttää omaan vastaanottoonsa niin sanottua taktiilia kanavaa eli tuntoaistin ja liikeaistimusten antamaa viestinnällistä tietoa.
Suomen lentoasemat ja -paikat

Tämä artikkeli käsittelee Suomen lentoasemia ja -paikkoja. Suomessa on 24 lentoasemaa, jotka luetellaan alla olevassa luettelossa. Helsinki-Vantaan lentoasema on Suomen selvästi suurin ja vilkkain lentoasema ja Pohjoismaiden neljänneksi vilkkain.
Finavia ylläpitää Suomen lentoasemista suurinta osaa (20 asemaa). Mikkelin lentoasemaa ylläpitää Mikkelin kaupunki, Enontekiön lentoasemaa Enontekiön kunta, Seinäjoen lentoasemaa Seinäjoen lentoasema Oy ja Lappeenrannan lentoasemaa Lappeenrannan kaupunki. 
Finavian lentoasemista maakunta-asemien ylläpito ja lennonvarmistuspalvelut ovat tulleet rahoitetuiksi Helsinki-Vantaan lentoaseman tuotoilla. Tämä on merkinnyt, että Helsinki-Vantaan lentoaseman ja Finavian maakuntakenttien välillä vallitsee ristisubventio.
Lentoasemat.
Siviililentoasemat.
Seuraavat lentoasemat ovat pääasiassa vain siviili-ilmailua varten eikä niillä ole pysyvää sotilaslentotoimintaa:
Siviili- ja sotilaslentoasemat.
Seuraavat lentoasemat ovat niin sanottuja yhteistoimintakenttiä, joilla on sekä siviili- että sotilasliikennettä:
Sotilaslentoasemat.
Seuraavat lentoasemat ovat pääosin sotilaskäytössä, ja siviililiikennettä on niillä jossain määrin rajoitettu:
Muut lentopaikat.
Lentopaikat.
Seuraavassa on lueteltu Suomen lentopaikat:
Varalaskupaikat.
Seuraavassa on lueteltu maanteillä olevia varalaskupaikkoja, jotka ovat Suomen puolustusvoimien käytössä silloin kun niille liikenne sivusta muualle ohjaamalla perustetaan Suomen ilmavoimien maantietukikohta:
Matkustajamäärät.
Matkustajamäärät Finavian ylläpitämillä lentoasemilla vuonna 2017.
Saladin

Saladin (, , ; n. 1138 Tikrit – 4. maaliskuuta 1193 Damaskos) oli kurdilainen muslimihallitsija, joka perusti aijubidien dynastian Egyptissä ja Syyriassa. Hän taisteli myös ristiretkeläisiä vastaan ja tuli tunnetuksi sotataidoistaan ja armeliaisuudestaan.
Henkilöhistoria.
Saladin oli syntyjään kurdi. Vuonna 1152 hän astui Syyrian hallitsijan Nur al-Dinin palvelukseen ja osoitti pian pätevyytensä taisteluissa ristiretkivaltioita vastaan. Hänen sedästään Shirkuhista tuli 1169 Egyptin visiiri, mutta setä kuoli kahden kuukauden kuluttua, ja Saladin otti hänen paikkansa. Saladin teki Egyptistä aijubidien vasallivaltion Egyptin fatimidihallitsijoiden valituksista huolimatta. Hän syrjäytti Egyptin kalifaatin 1171 ja otti sulttaanin arvonimen.
Saladin ei Nur al-Dinin käskyistä huolimatta halunnut aloittaa sotaa Jerusalemin kuningaskuntaa vastaan, ja siksi Nur al-Din oli jo aloittamassa sodan Saladinia vastaan mutta kuoli vuonna 1174. Saladin käytti tilannetta hyväkseen ja valtasi Damaskoksen mutta hän ei kyennyt valtaamaan kahta tärkeää kaupunkia Aleppoa ja Mosulia, joita Nur al-Din oli hallinnut.
Vuonna 1187 Saladin hyökkäsi Jerusalemin kuningaskuntaa vastaan ja murskasi kuningaskunnan joukot Hattinin taistelussa. Hän myös vangitsi Jerusalemin kuninkaan Guy de Lusignanin. Jerusalemin kaupungin Saladin valtasi 3. lokakuuta 1187. Pian kaikki kaupungit Tyrosta lukuun ottamatta olivat hänen hallussaan.
Jerusalemin kukistuminen sai aikaiseksi kolmannen ristiretken, jossa läntinen kristikunta valtasi takaisin Akkon kaupungin. Englannin kuningas Rikhard I Leijonamieli löi Saladinin Arsufin taistelussa vuonna 1191. Saladin ja Rikhard sopivat vuonna 1192, että Jerusalem pysyisi muslimien käsissä mutta olisi avoin kristityille pyhiinvaeltajille.
Saladin kuoli seuraavana vuonna 4. maaliskuuta 1193 Damaskoksessa. Hänen muistokseen Damaskokseen rakennettiin mausoleumi.
Populaarikulttuurissa.
Saladinin hahmo on mukana Ridley Scottin vuonna 2005 ohjaamassa elokuvassa Kingdom of Heaven - Taivas maan päällä ja Peter Flinthin vuonna 2007 ohjaamassa elokuvassa Arn – Temppeliritari, jossa hänet esitetään viisaana ja armeliaana johtajana.
Assassin’s Creed -tietokonepelissä kaduilla toimivat julistajat mainitsevat Saladinin nimen. Saladin on mukana yhtenä tärkeimmistä hahmoista peleissä Civilization IV, ja . ja -pelissä on Saladiniin liittyvä osio.
Tähtijärjestelmä

Tähtijärjestelmä on useamman tähden muodostama kaksoistähti, kolmoistähti, nelostähti ja niin edelleen. Tähtijärjestelmissä komponentit kiertävät toisiaan painovoiman sitomina. Järjestelmän tähdet ovat aina lähellä toisiaan, eri tähtijärjestelmät kaukana toisistaan.
Termiä tähtijärjestelmä käytetään joskus myös tarkoitettaessa galaksia tai tähtijoukkoa. Myös yhtä tähteä yhdessä sitä kiertävän planeettajärjestelmän kanssa voidaan kutsua tähtijärjestelmäksi.
Valmiusyhtymä

Valmiusyhtymä on Suomen puolustusvoimien rauhanajan prikaati, meripuolustusalue tai lennosto, joka pitää yllä korkeaa valmiutta. Valmiusyhtymien perustamilla joukoilla luodaan yhdessä muiden joukkojen kanssa poliittis-sotilaallisen painostuksen sekä strategisen iskun ennaltaehkäisyn ja torjunnan valtakunnallinen kyky.
Valmiusyhtymällä tulee olla valmius vastaanottaa johdettavakseen 1–2 sille alun perin orgaanisesti kuulumatonta joukkoyksikköä, jotka voivat olla esimerkiksi taistelua tukeva tykistöpatteristo tai kolmen orgaanisen jääkäripataljoonan lisänä taisteleva jääkäripataljoona, kaksi jääkäripataljoonaa tai mekanisoitu taisteluosasto, jossa voi olla taistelevia panssarivaunuja ja/tai taistelua tukevia telahaupitseja. Näin ollen valmiusyhtymä jo perusratkaisussaan on muunnoksin tarpeen mukaan vahvistettavissa oleva sotatoimiyhtymä eikä koostumukseltaan vakioprikaati, jota vain satunnaisesti vahvistetaan.
Maavoimat.
Maavoimien valmiusyhtymät ovat:
Aikanaan jokaiselle kolmelle maanpuolustusalueelle, myöhemmille operatiivisille sotilaslääneille koulutettiin ja varustettiin vuoteen 2008 mennessä Prikaati 2005 -mallin mukainen valmiusprikaati, joka oli aikaisempia sodan ajan jääkäriprikaateja kevyempi, nopeammin liikkuva ja tulivoimaisempi. Nykyisin valmiusyhtymät toimivat itsenäisinä joukko-osastoina maavoimien esikunnan alaisuudessa.
Prikaatin henkilöstön määrä on noin 5 000 henkeä. Kantahenkilöstöä niissä on suhteellisesti enemmän kuin jääkäriprikaateissa ja reserviläisiä kutsutaan nykyistä useammin kertausharjoituksiin. Näin valmiusprikaatit saadaan tarvittaessa taisteluvalmiiksi lyhyellä liikekannallepanoajalla. Valmiusprikaatien esikunnat ja komentopaikat on sijoitettu ajoneuvoihin. Karjalan ja Porin prikaatien perustamat valmiusyhtymien esikunnat sijoitetaan Pasi-vaunuihin, Kainuun prikaatissa esikunta sijoitetaan Nasu-telakuorma-autoihin. Yhtymien pääkalustona ovat Kainuun prikaatissa Nasut, Karjalan prikaatissa CV9030-rynnäkköpanssarivaunut ja Leopard 2A4 -taistelupanssarivaunut sekä Porin prikaatissa Pasit. Kaikilla kolmella prikaatilla on moderni ja liikkuva tykistöjärjestelmä, joka perustuu Patria 155 K 98 -kanuunoihin sekä voimakkaaseen ja liikkuvaan kranaatinheittimistöön, joka on Karjalan ja Porin prikaateissa sijoitettu AMOS-kranaatinheitinajoneuvoihin.
Merivoimat.
Merivoimien valmiusyhtymät ovat:
Ilmavoimat.
Ilmavoimien valmiusyhtymät ovat:
Adobe Photoshop

Adobe Photoshop (usein myös pelkästään Photoshop) on Adobe Systemsin kehittämä kuvankäsittelyohjelma, joka on saavuttanut markkinajohtajuuden kaupallisessa digitaalisten kuvien muokkauksessa. Sovelluksen mainetta kuvastaa muun muassa se, että englannin kieleen on kehittynyt ohjelman nimeä muistuttava termi "photoshopping" (photoshoppaaminen), joka tarkoittaa yleisesti kuvan muokkaamista riippumatta käytetystä ohjelmasta. Monien muiden Adoben sovellusten tavoin Photoshop on saatavilla Microsoft Windowsille ja macOS:lle.
Photoshop on ensisijaisesti suunniteltu muokkaamaan kuvia painotuotantoon, mutta käytetään nykyään myös kuvien tekemiseen ja muokkaamiseen World Wide Webiä varten. Photoshop CS -versiossa tuli mukaan erillinen sovellus animaatioiden tekoon ja www-käyttöön, ImageReady. Tämä ominaisuus poistettiin CS3-versiossa, mutta palautettiin CS4-versiossa.
Ammattikäyttöön tarkoitettu Photoshop on suhteellisen kallis yksityiskäyttöön, mikä on avannut markkinoita kilpailijoille, kuten Corelin PaintShop Prolle ja ilmaiselle GIMPille. Vuodesta 2001 alkaen Adobe on julkaissut Photoshopista Photoshop Elements -kuluttajaversiota. Erona Photoshopiin on Photoshop Elementsissä on rajoitetummin ominaisuuksia, mutta se soveltuu muun muassa digitaalikameralla otettujen kuvien muokkaamiseen ja www-kuvien tekemiseen.
Adobe on myös julkaissut ilmaisen Adobe Photoshop Express -mobiilisovelluksen Android-, iPhone- ja iPad-alustoille. Ohjelman voi myös asentaa Windowsiin työpöytäsovellukseksi Microsoft Storesta.
Historia.
Thomas Knoll kehitti tietojenkäsittelytieteen jatko-opiskelijana omaan käyttöönsä Display-nimisen harmaasävykuvien näyttöohjelmiston vuonna 1987. Hänen elokuva-alalla Industrial Light and Magic -yhtiössä työskennellyt veljensä John Knoll kannusti kehittämään ohjelmaa pidemmälle. Ohjelmiston ensimmäistä kaupallista versiota toimitettiin filmiskannerin oheistuotteena nimellä Barneyscan XP. Adobe kiinnostui tuotteesta ja Photoshop 1.0 esiteltiin Macintoshille helmikuussa 1990.
Piste (välimerkki)

Piste on typografinen välimerkki. Se on yksi niin kutsutuista isoista välimerkeistä, joita käytetään virkkeen päättämiseen.
Piste suomen kielessä.
Pisteellä on suomen kielessä useita käyttötarkoituksia:
Pistettä käytetään usein virheellisesti numeroissa tuhansien erottimena, esimerkiksi "1.000.000 euron lottovoitto". Oikea tuhaterotin on välilyönti ("1 000 000 euron lottovoitto").
Piste tietokoneissa.
Tietokoneissa . koodataan eri merkistöissä seuraaville arvoille:
ASCII: 0x2E
Unicode: U+002E
Kieliopillinen luku

Kieliopillinen luku (tai lyhyesti "luku"; latinaksi "numerus") on kieliopillinen kategoria, joka ilmaisee asioiden määrää. Useimmissa kielissä on yksikkö (singulaari) ja monikko (pluraali). Monissa kielissä on kuitenkin myös ns. monikollisia sanoja ("plurale tantum"), joita käytetään vain monikossa. Jotkut kielet kuten kiina eivät merkitse monikollisuutta, vaan se on pääteltävä asiayhteydestä. Joissain kielissä on lisäksi kaksikko (duaali) tai jopa kolmikko (triaali), jotka ilmaisevat täsmällistä määrää asioita tai esineitä.
Kielissä on persoonapronominit ovat usein sekä yksikössä että monikossa. Jos kielessä yleensä on muita numeruksia, niin ne ilmenevät ainakin persoonapronomineissa. Esimerkiksi saamen kielessä on kaksikkopronominit, jotka tarkoittavat täsmälleen kahta henkilöä (esimerkiksi 'me kaksi'), mutta substantiiveilla ei ole kaksikkomuotoja. Myös verbeillä voi olla persoonamuotoja, jotka ilmaisevat luvun.
Magna Carta

 
Magna Carta (latinaa, suomeksi ”suuri peruskirja”) on Britannian julkista valtaa rajoittava säädöskokoelma vuodelta 1215. Se vastaa osittain muiden maiden perustuslakeja. Magna Carta säädettiin alun perin rajoittamaan Englannin kuninkaan Juhana Maattoman valtaa. Tyytymättömät aateliset katsoivat joutuneensa kärsimään taloudellista vääryyttä kuninkaan menetettyä paljon Englannin maita Ranskassa, joten he pakottivat kuninkaan allekirjoittamaan säädökset. Magna Carta käsitti 63 lausetta, joissa kuvattiin aatelisten erioikeuksia ja oikeuksia, joita kuningas lupasi suojella ja kunnioittaa. Lauseisiin kuului muun muassa kuninkaan metsäalan pienentäminen ja tiettyjen verojen poistaminen. Lauseessa 39 todettiin, että ketään ei saa vangita ilman oikeudenkäyntiä, ja lauseessa 40, että kukaan ei voi ostaa tai evätä oikeutta. 
Magna Carta allekirjoitettiin Runnymeden niityllä lähellä Windsoria järjestetyssä kokouksessa 15. kesäkuuta 1215. Vaikka kuningas allekirjoitti Magna Cartan, hän katsoi itse senkin jälkeen olevansa kaikkien lakien lähde ja siksi myös lain yläpuolella. Juhana aloitti nopeasti sodan aatelisia vastaan, jotka saivat tukea Ranskan kuninkaalta. Hän kuoli jo seuraavana vuonna.
Juhanan kuoltua kuninkaaksi nousi hänen alaikäinen poikansa Henrik III, jonka valtakunnan aateliset hyväksyivät hallitsijakseen ja sisällissota päättyi. Henrikin nimissä toimivat sijaishallitsijat antoivat Magna Cartan uudestaan hieman heikennettynä versiona, joka palautti kuninkaalle hallitsijan oikeudet. Sijaishallitsijat antoivat vielä kolmannen, uudistetun Magna Cartan, ja Henrik itse antoi täysi-ikäiseksi tultuaan neljännen version vuonna 1225. Henrik III hallitsi Englantia 56 vuotta, jona aikana Magna Carta vakiintui osaksi Englannin valtiosääntöä. Viimeisen kerran Magna Cartan antoi Edvard I:n parlamentti vuonna 1297 vahvistamalla Henrik III:n vuoden 1225 version.
Magna Carta on toiminut esikuvana myöhemmille perustuslaeille ja ihmisoikeusjulistukselle. Alkuperäisen version oikeudet koskivat lähinnä vain ”vapaita miehiä”, mutta sittemmin sitä on laajennettu antamaan koko kansalle yhä laajempi suoja julkisen vallan käyttäjiä vastaan.
Magna Cartaa levitettiin tiettävästi ainakin 50 kappaletta, ja niistä on säilynyt 24. Alkuperäistä Juhana Maattoman vuonna 1215 sinetillään vahvistamaa on jäljellä neljä.
Henrik III:n vuonna 1217 allekirjoittama Charter of the Forest on Magna Cartan rinnakkaislaki, joka palauttaa aatelisille miehille valtuudet operoida kruunun mailla entiseen tapaan kuninkaan heikennettyä kyseisiä oikeuksia.
Weber (yksikkö)

Weber (tunnus: Wb) on SI-järjestelmän magneettivuon yksikkö. Yksi weber on sellainen magneettivuon määrä, joka sekunnin aikana tasaisesti nollaan pudotessaan aiheuttaa johdinsilmukkaan yhden voltin suuruisen sähkömotorisen voiman. Yksikkö on nimetty saksalaisen fyysikon Wilhelm Eduard Weberin (1804–1891) mukaan.
SI-järjestelmän perusyksiköissä weber on formula_1, johdetuissa yksiköissä V·s eli volttisekunti.
Tesla (yksikkö)

Tesla (tunnus T) on SI-järjestelmän magneettivuon tiheyden yksikkö. Yksi tesla on magneettivuon tiheys, joka muodostuu weberin magneettivuon kulkiessa neliömetrin pinta-alan läpi. Tesla voidaan muuntaa muiksi yksiköiksi:
formula_1. 
Yksikkö on nimetty Nikola Teslan mukaan.
Joskus käytetään magneettivuon tiheyden yksikkönä myös cgs-järjestelmään perustuvaa gaussia (tunnus G tai Gs), joka ei ole SI-yksikkö. Teslan ja gaussin välinen suhde voidaan ilmaista muodossa
formula_2
Esimerkkejä.
Seuraavat esimerkit on listattu kasvavan magneettikentän voimakkuuden mukaan.
Gary Larson

Gary Larson (s. 14. elokuuta 1950 Tacoma, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pilapiirtäjä, joka tunnetaan "Kaukana poissa" -sarjan tekijänä.
Elämä ja ura.
Larson syntyi Washingtonissa vuonna 1950. Hän soitti lukioaikoina kitaraa ja banjoa. Hän luki Washingtonin osavaltionyliopistosta viestinnän tutkinnon.
Työskennellessään musiikkiliikkeessä Larson alkoi piirrellä pilakuvia, ja hän lähetti vuonna 1976 kuusi piirrostaan seattlelaiseen sanomalehteen. Vuonna 1979 Larsonin piirroksia julkaistiin "Seattle Times" -lehdessä nimellä "Nature’s Way". Kun kalifornialainen "San Francisco Chronicle" alkoi syndikoida "Nature’s Wayta", se antoi sarjalle nimeksi "The Far Side" (suomeksi "Kaukana poissa" tai "Harhama"). Sarjasta tuli hyvin suosittu, ja Larson teki sitä tammikuuhun 1995 saakka, jolloin sitä julkaisi yli 1 900 sanomalehteä. Larson lopetti sarjan, koska ajatteli sen jo toistavan itseään. Sen jälkeen Larson on julkaissut useita pilapiirroskokoelmia kirjana, ja hänen suosionsa on säilynyt. "Kaukana poissasta" tehtiin animaatioelokuvat vuosina 1994 ja 1997.
Larson julkaisi vuonna 2020 kolme uutta pilapiirrosta 25 vuoden tauon jälkeen. Ne ovat samantyylisiä kuin Larsonin vanhatkin piirrokset, mutta Larson teki ne digitaalisella piirtoalustalla eikä kynällä.
Larsonin tyyliä on kutsuttu surrealistiseksi. Hänen ihmisenkaltaiset eläinhahmonsa esimerkiksi asuvat usein taloissa aitojensa suojissa.
Larson on saanut muun muassa Newspaper Panel Cartoon -palkinnon 1985 ja 1988 sekä Reuben-palkinnon 1990 ja 1994. Hänen mukaansa on nimetty hyönteiset "Strigiphilus garylarsoni", "Serratoterga larsoni" ja "Garylarsonus".
Larson meni naimisiin vuonna 1987. Hän harrastaa musiikkia ja ympäristönsuojelua.
Napalm

Napalm (lyhenne sanoista nafteeni- ja palmitiinihappo) on palavaa hyytelöä, joka koostuu bensiinistä ja siihen sekoitetuista nafteeni- ja palmitiinihapon alumiinisuoloista. Napalmia käytetään muun muassa palopommien valmistukseen, raketteihin, liekinheittimiin ja palomiinoihin. Napalmin asevaikutuksen tärkeä osa on sen tarttuminen pintaan (iho, taistelukalusto, jne.). Napalmilla voi vähentää kemiallisten aseiden vaikutusta, koska sen palolämpötila on riittävän korkea rikkomaan niiden kemiallisen rakenteen.
Liittoutuneet käyttivät napalmia toisessa maailmansodassa liekinheittimissä ja pommittaessaan Saksan ja Japanin kaupunkeja. YK:n joukot käyttivät napalmia Korean sodassa ja yhdysvaltalaiset käyttivät sitä Vietnamin sodassa. 
YK:n ”Sopimus eräistä konventionaalisista aseista” kielsi napalmin ja muiden polttavien aseiden käytön siviilihenkilöitä vastaan vuonna 1980, mutta useat maat, mukaan lukien Venäjä ja Yhdysvallat ovat ratifioineet sopimuksen vain osittain ja pidättävät itsellään oikeuden käyttää polttavia aseita. 
Perinteinen napalm palaa 15–30 sekuntia, sen parempi johdos napalm B voi palaa jopa kymmenen minuuttia. Napalm B:n koostumus on tavallisimmin 21 % bentseeniä, 33 % bensiiniä (joka itsekin sisältää bentseeniä noin 1–4 %) ja 46 % polystyreeniä. Sitä on vaikeampi saada syttymään kuin perinteistä napalmia. Napalm sytytetään jollain luotettavalla pyroteknisellä sytyttimellä, kuten termiitillä (perinteiset) tai valkoisella fosforilla (uudemmat). Fosforilla terästettyä napalmia on mahdoton sammuttaa esimerkiksi vedellä, koska valkoinen fosfori sytyttää napalmin uudelleen tuleen. Palavaa fosforia on erittäin vaikea sammuttaa, sillä se palaa vedessäkin. 
Ainoa tapa sammuttaa se on eristää paloalue hapesta.
Palava fosfori hajottaa veden vedyksi ja hapeksi, joten tulen voima vain kasvaa; hapen voi poistaa parhaiten hautaamalla palavan aineen happea sisältämättömään aineeseen, parhaiten hiekkaan.
Toinen mahdollisuus on tulta tukahduttava sammutusjauhe. 
Myös inerttejä kaasuja, kuten hiilidioksidia ja halonia, on kokeiltu vaihtelevalla menestyksellä tähän tarkoitukseen.
Napalmin palaessa muodostuva lämpötila voi olla 800 °C – 1 200 °C.
Kranaattikonekivääri

Kranaattikonekivääri on kerta- ja sarjatulta ampuva ase, joka ampuu luotien sijasta räjähtäviä kranaatteja. Kranaattikonekivääri on tavallaan pienikaliiperinen konetykki. Niitä käytetään jalkaväen tukiaseena konekiväärin lailla. Kranaattikonekivääri sopii mainiosti avoimeen maastoon suuren tulinopeutensa vuoksi, mutta peitteisessä maastossa, esimerkiksi metsäisellä alueella sen hyöty on rajallisempi. 
Yhdysvallat aloitti kranaattikonekiväärien kehityksen jo 1960-luvulla Vietnamin sodan aikana. Niillä voidaan ampua sekä suoraa, että epäsuoraa tulta. Kranaattikonekivääreitä on suosittu erityisesti entisen Varsovan liiton maissa. 
Käyttö Suomessa.
Suomessa neuvostoliittolaiset 30 mm AGS-17-kranaattikonekiväärit on otettu käyttöön 1993. Ne ovat Saksan liittotasavallan myymiä entisen Saksan demokraattisen tasavallan kansanarmeijan aseita. Nykyään Suomen puolustusvoimilla on käytössään Heckler &amp; Koch GMG -nimikkeellä 40 KRKK 2005 kaupunki-, erikois- ja rannikkojääkärikomppanioissa sekä laivastossa.
Suomessa kranaattikonekivääriä on suunniteltu käytettäväksi asutuskeskustaistelussa sen suuren tulivoiman vuoksi.
Ballistinen ohjus

Ballistinen ohjus on lentävä ohjus, joka laukaistaan raketin lailla lähes pystysuoraan korkealle lentoradalle, josta raketti tai sen kärki putoaa ballistisesti kohteeseen.
IRBM, ICBM, ydinohjus.
Termiä käytetään nykyään pääosin keskimatkan ("Intermediate Range Ballistic Missile", IRBM) ja mannertenvälisistä ("Intercontinental Ballistic Missile", ICBM) ohjuksista, jotka lentävät lähiavaruuteen asti ja poltettuaan polttoaineensa seuraavat ballistista rataa painovoiman vetämänä kohteeseensa.
Pitkän matkan ja mannertenväliset ballistiset ohjukset pystyvät saavuttamaan minkä tahansa paikan maapallolla ja niitä käytetään lähes yksinomaan ydinaseiden kuljetukseen. Niitä oli kylmän sodan aikana tuhansia ja niiden ydinkärkiä moninkertainen määrä. MIRV-ohjuksissa on kuusikin ydinkärkeä, jotka pystytään kohdistamaan eri maaleihin.
Torjunta.
Ballististen ohjusten torjunta on melko vaikeaa, koska laukaisusta maaliin osumiseen kuluu vain noin 10–30 minuuttia ja raketti ja sen asekuorma liikkuvat likimain nopeudella, jolla satelliitit liikkuvat matalalla kiertoradalla eli noin 7–8 km/s. Persianlahden sodassa Irakin keskimatkan Scud-ohjusten laukaisut ja radat havaittiin Yhdysvaltain ilmavoimien DSP-ennakkovaroitussatelliiteilla ja Patriot-torjuntaohjuksille tarvittavat koordinaatit laskettiin jossakin Yhdysvalloissa. Laajemmassa sodassa, jossa ohjusten määrä voisi olla tuhansia tunnissa, kaikkien ohjusten torjuntaan ei ole keinoja.
Historia.
Ensimmäinen ballistinen ohjus oli saksalainen V2, joka ammuttiin ensimmäisen kerran 2. syyskuuta 1944 Pariisiin ja myöhemmin satoja ammuttiin Lontooseen ja Antwerpeniin. 
Myöhemmin V-2:sta kehitettiin muun muassa Neuvostoliitossa Scud. V-2 on ollut myös Yhdysvaltain Redstone-ohjuksen suunnittelun lähtökohtana. Jopa Kiinan ohjusten suunnittelu pohjautuu V-2-ohjukseen. Edellä mainitut ohjukset käyttävät tavallisia räjähtäviä taistelukärkiä, mutta Scud voidaan lisäksi varustaa erikoiskärjillä: kemiallisin tai ydinasein. Scudin kaltaisia keskimatkaa (muutama sata km) lyhyemmän kantaman taktisia ballistisia ohjuksia on ollut lukuisa määrä. 
Yhdysvalloissa ohjuksia kehittivät 1940–1950-luvuilla maavoimien JPL-laboratorio ja Redstonen varikko sekä laivaston NRL-laboratorio. Pitkän kantaman ohjusta alettiin suunnitella jo 1946, mutta Karel Bossartin vetämä WS-117-projekti toteutui Atlas-ohjuksena vasta 1950-luvun puolivälin Dwight D. Eisenhowerin ”Crash Program” -ohjelmissa.
Tilikausi

Tilikausi on yrityksen tai muun kirjanpitovelvollisen kirjanpidossa ajanjakso, jonka aikaisesta kirjanpitomateriaalista tehdään tilinpäätös. Suomen kirjanpitolain mukaan yrityksen tilikausi on 12 kuukautta . Tästä voidaan kuitenkin erityisistä syistä poiketa, mikäli yritys tai elinkeinonharjoittaja hakee poikkeavaa tilikautta. Kirjanpitolain mukaan esimerkiksi toimintaa aloitettaessa tai lopetettaessa taikka tilinpäätöksen ajankohtaa muutettaessa tilikausi saa olla lyhyempi tai pitempi, kuitenkin enintään 18 kuukautta.
Usein tilikautena pidetään normaalia kalenterivuotta mutta se ei ole pakollista kahdenkertaista kirjanpitoa pitäville. Yhdenkertaista kirjanpitoa pitävän yrityksen tilikausi on aina kalenterivuosi.
Totaalitilikausi tarkoittaa yrityksen kaikkien tilikausien (perustamisesta lopettamiseen) yhteenlaskettua kokonaisuutta. Vain totaalitilikauden perusteella voidaan tarkasti määritellä, onko yritys ollut kannattava, koska mahdollisuutta esimerkiksi saatavien ja sijoitusten arvon eri tulkintoihin ei ole. 
Kirjanpitovelvollisen kaikilla liikkeillä, siis kaikilla samaan konserniin kuuluvilla yrityksillä, on oltava sama tilikausi . Muussa tapauksessa konsernitilinpäätöksen tekeminen olisi käytännössä mahdotonta.
Vihertikka

Vihertikka ("Picus viridis") on tikkoihin kuuluva lintulaji.
Koko ja ulkonäkö.
Vihertikan höyhenpeite on pääosin vihreä. Se on selkäpuolelta tummempi, silmien ympäristö on musta ja päälaki on punainen. Koiraalla on punaista mustan viiksijuovan keskellä. Nokka ja jalat ovat harmaat. Täysikasvuisen vihertikan pituus on 30–35 senttimetriä, siipien kärkiväli 45–51 senttiä ja paino noin 200 grammaa.
Vihertikka muistuttaa suuresti harmaapäätikkaa, joka on hieman pienempikokoinen. Harmaapäätikalla on vähemmän mustaa silmien ympäristössä, ja ainoastaan koiraalla on päässä punaista, otsassa. Vihertikan päästä puuttuu puolestaan harmaapäätikalle tyypillinen harmaa väri.
Euroopan vanhin rengastettu vihertikka on ollut brittiläinen 15 vuoden ja kahden kuukauden ikäinen yksilö.
Levinneisyys.
Vihertikkaa tavataan pääosassa Eurooppaa ja osassa läntistä Aasiaa. Sen pesimäalue ulottuu Ranskasta ja Britanniasta Kaukasiaan ja Keski-Venäjälle. Yli puolet sen populaatiosta epäillään esiintyvän Saksassa ja Ranskassa. Maailman populaation kooksi arvioidaan 920 000 – 2,9 miljoonaa yksilöä.
Vaikka vihertikka pesii sekä Ruotsissa että Virossa, se on Suomessa erittäin harvinainen harhailija ja on tavattu täällä vuoden 2024 loppuun mennessä hyväksytysti vain seitsemän kertaa. Vihertikan tiedetään olevan paikkauskollinen laji ja välttelevän laajojen aukeiden paikkojen ylittämistä, joten Itämeri lahtineen estää tehokkaasti lajin leviämisen Suomeen. Suurin osa Suomessa vihertikkoina ilmoitetuista linnuista paljastuu myöhemmin harmaapäätikoiksi. 
Ruotsissa vihertikkoja arvioidaan pesivän 13 000–23 000 paria. Virossa laji on harvinainen, ja sitä arvioidaan siellä pesivän vain 10–20 paria. Sekä Ruotsin että Viron vihertikkakannat ovat taantuneet viime vuosikymmeninä.
Elinympäristö.
Vihertikan tyypillistä elinympäristöä ovat harvahkot metsät. Lajia tavataan myös talousmetsissä, kunhan niissä on riittävästi vanhoja puita.
Lisääntyminen.
Vihertikka hakkaa oman pesäkolonsa yleensä lehtipuuhun ja munii sinne viidestä seitsemään munaa huhti–toukokuussa. Haudonta-aika on 15–17 päivää, molemmat emot hautovat. Samoin ne yhdessä hoitavat poikasiaan, jotka lähtevät pesästä lentokykyisinä 3–4 viikon iässä.
Ravinto.
Vihertikan pääasiallista ravintoa ovat muurahaiset mutta se syö kaikkia puissa eläviä hyönteisiä. Vihertikka viihtyy myös talviruokintapaikoilla.
Tikkalinnut

Tikkalinnut (Piciformes) on lintujen lahko.
Tikkalintuihin kuuluu luokittelusta riippuen 3–6 heimoa. Entinen seppien (Capitonidae) heimo on nykyisin yhdistetty tukaanien (Ramphastidae) heimoon. Joskus jakamarit ja laiskurit erotetaan tikkalinnuista omaan Galbuliformes-lahkoonsa.
Suomessa tavatut lajit.
Suomessa on tavattu yhdeksän tikkalintulajia, jotka kaikki kuuluvat tikkojen ("Picidae") heimoon. Viher- ja tammitikka ovat satunnaisvieraita, mutta muut kuuluvat maan vakituiseen pesimälajistoon.
Kampiakseli

Kampiakseli on akseli, jossa osa akselista kiertää epäkeskisesti varsinaisen akselin ympäri ja tähän epäkeskiseen osaan on nivelöity "kampi" tai polttomoottoreiden yhteydessä kiertokanki. Kampiakseli on yleisin mekanismi, jolla suoraviivainen liike muutetaan pyöriväksi tai päinvastoin. Kampimekanismilla saadaan työntävä tai vetävä voima muutettua vääntömomentiksi.
Historia.
Kampiakseli keksittiin Kiinassa 200-luvulla, ja myös roomalaiset tunsivat sen. Yksinkertaisen kampiakselin kehitti myös Al-Jazari 1200-luvulla.
Kampiakseli polttomoottorissa.
Polttomoottorissa kampiakseli on keskeinen osa, joka muuntaa kiertokankien välityksellä mäntien suoraviivaisen, edestakaisen liikkeen kiertoliikkeeksi. Moottorin tuottama mekaaninen teho otetaan yleensä käyttöön kampiakselilta.
Kampiakseli voidaan valmistaa valamalla tai takomalla ja joissakin erikoistapauksissa se kootaan erillisistä kappaleista. Kampiakseli voi olla umpiterästä tai osittain ontto. Kampiakseli on tuettu moottorin runkoon (sylinteriryhmään) runkolaakereilla, ja päittäissuunnassa sitä ohjaa erityinen päittäislaakeri. Kampiakselin sitä osaa, johon kiertokanki on laakeroitu, kutsutaan "kammentapiksi". Laakereina käytetään autonmoottoreissa jokseenkin poikkeuksetta liukulaakereita, mutta varsinkin 2-tahtimoottoreissa myös vierintälaakereita. Kampiakselissa on usein tasapainotuspainoja, joiden avulla ”epämuotoisen” mutkikas akseli saadaan pyörimään värinättömästi. Kampiakselin toisessa päässä on vauhtipyörä, joka tasoittaa akselin pyörintää, ja vastakkaisessa päässä saattaa lisäksi olla värinänvaimennin. Kampiakselin etupää pyörittää hammas- tai ketjupyörän avulla jakohihnaa tai -ketjua nokka-akselin toimintaa varten. Kampiakselin liikettä käytetään usein myös muun muassa latausgeneraattorin käyttämiseen.
Autonmoottorit tehdään yleensä useampisylinteriseksi, jolloin saavutetaan tasaisempi käynti. Kuitenkin useissa pienissä moottoreissa, kuten mopoissa ja puutarhakoneissa, saattaa olla vain yksi mäntä, jolloin tarvitaan suhteellisesti raskaampi vauhtipyörä, jotta männällä riittäisi voimaa palata alkuperäiseen asemaansa.
Mäntien lukumäärä ja sijoittelutapa toisiinsa sekä kampiakseliin nähden on eräs moottorityyppien lajitteluperuste. Tyyppejä ovat muun muassa rivimoottori, jossa kaikki männät ovat rivissä rinnakkain; V-moottori, jossa männät ovat kahdessa rivissä kampiakselin päästä katsottuna V:n muodossa ja vastakkaisten sylinterien kiertokanget kiinnittyvät samalle kammentapille; W-moottori, jossa männät ovat kolmessa tai useammassa rivissä; sekä vastaisku- eli bokserimoottori, jossa vastakkaisten sylinterien männät on laakeroitu omille kammentapeilleen ja liikkuvat vastakkaisiin suuntiin. Lentokoneiden moottorina aikoinaan vallitsevana olleessa tähtimoottorissa kampiakseli on keskellä moottoria ja männät sen ympärillä tähden muodossa.
Methone (kuu)

Methone (väliaikainen nimi: "S/2004 S1") on Saturnuksen kuu, joka löydettiin Cassini-Huygens -luotaimen ottamista kuvista vuonna 2004. Methone kiertää Saturnusta 194 000 kilometrin etäisyydellä ja sen halkaisija on noin 3 km. Kuu sijaitsee Mimaksen ja Enceladuksen kiertoratojen välissä.
Kuun löytymisestä ilmoitettiin samaan aikaan kuin Pallenen (S/2004 S2) löytymisestä.
Pallene (kuu)

Pallene (väliaikainen nimi: "S/2004 S2") on Saturnuksen kuu, joka löydettiin Cassini-Huygens -luotaimen ottamista kuvista vuonna 2004. Pallene kiertää Saturnusta 211 000 km:n etäisyydellä ja sen halkaisija on noin 4 km. Kuu sijaitsee Mimaksen ja Enceladuksen kiertoratojen välissä.
Kuun löytymisestä ilmoitettiin samaan aikaan kuin Methonen (S/2004 S1) löytymisestä.
GSG 9

GSG 9 () on Saksan liittovaltion poliisin (Bundespolizei) terrorisminvastainen erikoisyksikkö.
GSG 9 perustettiin kaksi kuukautta vuoden 1972 kesäolympialaisten verilöylyn jälkeen. Musta syyskuu -järjestön terroristien ottamien israelilaisten panttivankien pelastamisoperaation aikana sai surmansa 10 panttivankia, viisi terroristia ja yksi poliisi.
GSG 9 vapautti 18. lokakuuta 1977 Mogadishussa kaikki palestiinalaisterroristien lentokonekaappauksessa ottamat 91 panttivankia. Kolme neljästä terroristista sai surmansa vapautusoperaatiossa.
Maalari

Maalari on henkilö, joka maalaa rakennuksia, autoja tai huonekaluja. Maalari voi tehdä myös tapetointia, laatoitusta ja muita pintakäsittelytöitä. 
Maalarin erikoistumisaloja:
Moraalinen universalismi

Ihmisoikeusetiikka eli moraalinen universalismi on humanistinen näkemys, jonka mukaan jo nyt on löydettävissä kaikille (järkeville) moraalisille järjestelmille suurin yhteinen nimittäjä, vaikkei absoluuttisen moraalin sisällöstä ikinä päästäisi yhteisymmärrykseen. Tätä suurinta mahdollista yleisesti hyväksyttävien sääntöjen joukkoa tulee vaalia kaiken etiikan pohjana. Oikeusetiikassa tekojen moraalisuutta ei arvoida yleisten periaatteiden mukaan, kuten seuraus- tai velvollisuusetiikassa. Etiikan lähtökohtana ovat sen sijaan ihmisten ja ihmisryhmien väliset suhteet.
Koska eri uskonnollisissa perinteissä ja kulttuureissa on huomattavaa erimielisyyttä etiikasta, sekulaarilla tavalla kaikkia sitovalle etiikalle on tarve.
Määritelmä.
Käytännössä oikeusetiikka käsittää sellaisia moraaliohjeita kuin ihmisoikeudet tai rikokset ihmisyyttä vastaan. Näitä sääntöjä valvotaan perustuslain avulla ja Kansainvälisen rikostuomioistuimen kautta. Moraaliset kamppailut ovat usein taisteluja oikeuksista. Nykyajan demokraattisen valtion kansalaiselle kuuluu sellaisia oikeuksia kuten sanan- ja ilmaisunvapaus, yksityisyydensuoja, äänioikeus ja omistusoikeus. Oikeuksia ei voi toteuttaa ilman vapautta, ja tiettyihin oikeuksiin kuuluu vastapuolen velvollisuus, kuten työntekijän oikeus saada työstään palkkaa. Jos vastapuoli ei noudata velvollisuuttaan, oikeus ei toteudu.
Oikeusetiikkaan kuuluu myös liberalistinen etiikka. Se ei säädä tarkkoja moraalinormeja kuten velvollisuusetiikka. Liberalistinen etiikka käsittää erilaisia etiikan teorioita, joiden mukaan ihmisen pitää saada toimia vapaasti kuitenkin rajoittamatta toisten vapautta, ja näissä rajoissa jokainen saa toteuttaa itseään parhaaksi katsomallaan tavalla.
Kritiikkiä.
Vaikka oikeudet ovat tärkeitä, ne eivät ratkaise kaikkia moraalisia ongelmia. Voidaan kysyä, milloin oikeuksien toteuttaminen loukkaa toisten ihmisten vapauksia, ja onko oikeuksia muillakin kuin ihmisillä. Oikeuksien toteutumista tulee tarkastella tapauskohtaisesti, eikä niistä voida esittää kovin yleisiä sääntöjä. Kun keskitytään oikeuksiin, yksilön velvollisuudet ja vastuut saattavat unohtua.
Oikeusetiikan näkökulmasta sellaisen henkilön toiminnassa ei ole moittimista, joka laiminlyö yhteiskunnallisia velvollisuuksiaan vaikka kykenisi siihen, viettää päivät kotonaan alkoholijuomia nautiskellen ja musiikkia kuunnellen, mutta velvollisuusetiikko olisi eri mieltä hänen moraalistaan. Klassinen liberalisti uskoo ihmisen perimmäiseen hyvyyteen. Voidaan kysyä, ovatko ihmiset luonnostaan niin hyviä, että yhteiskunnan olisi parempi olla puuttumatta elämäämme. Jos yhteiskunnassa varallisuuserot kasvavat liian suuriksi, liberalistinen etiikka ei riitä korjaamaan sitä. Usein ajatellaan, että tarvitaan erilaisia sopimuksia, joilla ihmiset sopivat yhteisistä pelisäännöistä.
Lager

Lager on maailman yleisin oluttyyppi. Se on yleisnimitys pohjahiivaoluille. Esimerkiksi useimmat suomalaiset suositut olutmerkit ovat lager-tyyppisiä. Lagerolut syntyi Keski-Euroopassa 1800-luvun alkupuolella. Sen valmistusta kehitti 1830-luvulla Münchenissä asunut Carl Sedlmayr nuorempi, joka keksi tummasta ohramaltaasta valmistetun lagerin. Se tunnetaan nimellä Dunkel. Sedlmayrin panimo oli nimeltään Spaten. Vaaleaa lageria, pilsneria, valmistettiin ensimmäisen kerran Böömin Plzeňissa vuonna 1842. Saksassa vaalea lager-olut tunnetaan nimellä helles. Sana lager tulee saksan kielen sanasta "Lager", varasto.
Historia.
Lager-menetelmä, joka tarkoitti oluen pitkäaikaista varastoimista kylmässä lämpötilassa, mainittiin ensimmäisen kerran Münchenin kaupunginvaltuuston pöytäkirjoissa vuonna 1420. Olutta varastoitiin siihen aikaan kesäkautta varten Alppien juurella sijaitseviin luoliin.
Valmistaminen.
Lagerien käyminen aloitetaan perinteisesti noin viidestä asteesta. Tästä lämpötila saa nousta noin yhdeksään asteeseen, josta se lasketaan takaisin viiteen. Lämmityskierroksia voidaan käyttää useita. Varastointi kestää noin kolmesta viikosta kolmeen kuukauteen.
Charon

 
Charon on raahelainen vuonna 1992 perustettu goottimetalliyhtye.
Historia.
Yhtyeen perustivat rumpali Antti Karihtala, basisti Teemu Hautamäki, kitaristi Pasi Sipilä ja kitaristi Jasse Hast. Laulaja Juha-Pekka Leppäluoto liittyi yhtyeeseen 1995. Hastin tilalle tuli vuonna 2004 Lauri Tuohimaa.
Charon soitti alun perin death metalia. Leppäluodon liittymisen myötä tyyli muuttui kevyemmäksi. Yhtyeen ensimmäinen studioalbumi "Sorrowburn" ilmestyi vuonna 1998. ”Little Angel” -singlestä (2001) alkaen yhtyeen julkaisut nousivat Suomen viralliselle listalle.
Yhtye lopetti toimintansa heinäkuun lopussa 2011. Sen jäsenet aikoivat jatkaa musiikin parissa. Rumpali Antti Karihtala soitti myöhemmin Kypck-yhtyeessä. 
Leppäluoto ja Tuohimaa esiintyivät duona JP Leppäluoto &amp; Lauri Tuohimaa Plays Charon -nimellä 31. lokakuuta 2015 Tavastian This is Halloween -tapahtumassa.
Yhtye tekee Fall of Angels -paluukiertueen loppukesästä 2025. Vuoden 2025 kokoonpanossa soittavat Hast, Hautamäki, Karihtala, Leppäluoto ja Tuohimaa. Paluun kunniaksi Charon julkaisi uuden singlen, joka on kiertueen kanssa samanniminen.
# Not Receptive
# Invert the Proselytize
# Pleasure of Earth
# Decline
# Subterrian Beyond
# 
# 
# 
# 
#
Jussi Vehviläinen

Jussi-Pekka Vehviläinen (s. 8. joulukuuta 1977 Kuopio) on suomalainen motocross-ajaja. 
Vehviläinen kilpaili motocrossissa 1980-luvun loppupuolelta lähtien. Ensimmäisen MM-osakilpailunsa hän ajoi vuonna 1994 ja ensimmäiset MM-pisteensä vuonna 1995. Palkintopallisijoitukseen hän ylsi ensimmäisen kerran vuonna 2001. Vuonna 2007 Vehviläinen ajoi MM-pronssille MX3-luokassa. MM-mitalillaan hän oli ensimmäinen henkilökohtaisen MM-mitalin ottanut suomalainen motocross-ajaja sitten Pekka Vehkosen vuoden 1990 MM-hopean. MM-joukkuekilpailuista Vehviläisellä on kaksi MM-pronssia vuosilta 2002 ja 2003.
Vehviläinen joutui lopettamaan motocross-uransa huipputasolla ennen kauden 2008 alkua olkapäävamman vuoksi.