Ketšua

Ketšua () on Andeilla eli Perussa, Ecuadorissa, Boliviassa ja Argentiinassa puhuttava intiaanikieli, joka oli aikoinaan inkavaltakunnan virallinen kieli. Puhujia on muuttanut kielen ydinalueelta myös Espanjaan, Italiaan ja Yhdysvaltoihin (etenkin Miamiin ja New Yorkiin). Ketšualla on, kaikki sen variantit mukaan luettuna, yhteensä noin 8 miljoonaa puhujaa, mikä tekee siitä Amerikan mantereen puhutuimman alkuperäiskielen. Missään valtiossa ketšuanpuhujat eivät ole enemmistönä, ja pitkään sen puhujia syrjittiin eikä kieltä arvostettu, mutta nykyään se on kuitenkin virallinen kieli Boliviassa, Perussa ja Ecuadorissa. Televisio-ohjelmia tai elokuvia ei tuoteta ketšuan kielellä muualla kuin Ecuadorissa ja Perussa. Ecuadorissa ketšuankielisiä uutislähetyksiä ja ajankohtaisohjelmaa alettiin toimittaa vuonna 2009. Perussa vastaavia on esitetty vuodesta 2016 alkaen, jolloin Perun yleisradioyhtiö IRTP alkoi toimittamaan Ñuqanchik-nimistä ohjelmaa. 
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan ketšuaksi vuonna 1981. 
Luokitus ja murteet.
Ketšua muistuttaa aimaran kieltä muun muassa sanastollisesti. Suurin osa kielitieteilijöistä ei silti pidä mahdollisena, että kielten välillä olisi sukulaisuussuhde. Kyse saattaa olla vain niiden sijainnista toistensa naapureina, jolloin kielet ovat saaneet toisiltaan lainasanoja.
Ketšuaa voidaan pitää makrokielenä tai sitten toisena nimityksenä kielikunnalle nimeltä ketšualaiset kielet. Eri murteiden tai varianttien väliset erot ovat sen verran isoja, etteivät puhujat aina välttämättä ymmärrä toisiaan.
Eri variantit käyttävät myös eri nimiä kielestä: "inga" (Kolumbiassa), "kichwa" tai "runa shimi" (Ecuadorissa), ja "runa simi" (Argentiinassa, Perussa ja Boliviassa).
Historia.
Ketšua oli aikoinaan Inkavaltakunnan virallinen kieli ja hallintokieli. Se on kielenä inkoja vanhempi ja kehittynyt todennäköisesti Perun keskiosissa yli tuhat vuotta ennen inkojen aikaa. Koska ketšua oli hallintokieli, inkat levittivät sitä myös alueille, joilla sitä ei puhuttu. Uusien alueiden eliitti joutui opiskelemaan sitä. Pitkään ketšua oli vain puhuttu kieli, mutta 1500-luvulta alkaen sillä on ollut latinalainen espanjan ortografiaan perustuva aakkosto. Espanjalaiset valloittajat käyttivät ketšuaa myös kristinuskon levittämiseksi, sillä ketšuaksi ajatukset ja viestit olivat jo pitkään kulkeneetkin.
Fonologia.
Cuscon murteen äänteet.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Vokaalit [e] ja [o] esiintyvät vain espanjalaisissa lainasanoissa.
Lähde:
Kielioppi.
Ketšua on agglutinoiva, jopa polysynteettinen kieli. Usein, kuten polysynteettisyyteen kuuluu, yksittäinen sana muodostaa koko lauseen. Kielioppi on erittäin säännöllinen: esimerkiksi te- ja he-pronominit ovat sinä- ja hän-pronominien monikoita. Sanajärjestys on yleensä SOV (subjekti-objekti-verbi).
Substantiivit.
Artikkeleita tai genusta ei ketšuassa ole. Monikko ("-kuna") on mahdollinen, mutta sitä ei ole pakko käyttää. Sen sijaan sijamuotoja on 19. Ne ilmaistaan erilaisilla päätteillä, jotka liitetään sanan perään. Suffikseilla ilmaistaan muun muassa monikkoa, sijamuotoja ja omistamista. Suffiksit liitetään pääsanaan niin, että omistussuffiksi tulee ennen lukua ilmaisevaa suffiksia. Järjestyksillä ja suffiksien oikeinkirjoituksilla on murteiden välisiä eroja.
Verbit.
Verbimuodot ovat erittäin monimutkaisia. Kuten suomessa, sekä tekijä että tekijöiden määrä muuttaa verbiä, esim. "rimani" "puhun", "rimanki" "puhut", "rimankichuk" "puhutte". Suomesta poiketen myös objekti voidaan lisätä verbiin, joten yksi sana voi toimia lauseena. Esim. lause "näet minut" on "rikuwanki" ja koostuu osista näe-minut-t. Lisäksi verbiin voidaan liittää määreitä, jotka muistuttavat suomen muunnoksia "kääntää, kääntyä, käännähtää, käännyttää, jne." Näitä ovat esimerkiksi seuraavat, kun verbi kuvaa tekemistä, joka:
Lukusanat.
Lähde:
Lainasanoja.
Suomen kieleen on lähinnä espanjan kautta kulkeutunut mm. seuraavat ketšuan sanat: pampa, kiniini, puuma, laama, jerky, inka, guano, gaucho ja vikunja.