tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ki Hajar Dewantara

Raden Mas Soewardi Soerjaningrat (EYD: Suwardi Suryaningrat); vuodesta 1922 lähtien tunnettu myös nimellä Ki Hadjar Dewantara (EYD: Ki Hajar Dewantara), voidaan kirjoittaa myös Ki Hajar Dewantoro tai Ki Hadjar Dewantoro (2. toukokuuta 1889 Yogyakarta – 26. huhtikuuta 1959 Yogyakarta), oli indonesialainen itsenäisyysliikkeen aktivisti, kirjailija, poliitikko ja ministeri. Hän työskenteli Alankomaiden siirtomaakaudella syntyperäisten indonesialaisten koulutuksen puolesta ja perusti Taman Siswa -koulujärjestelmän, joka kannusti nykyaikaistamista ja toisaalta edisti kotoperäistä indonesialaista kulttuuria.
Elämäkerta.
Dewantara opiskeli STOVIA:ssa, joka oli Bataviassa (nyk. Jakarta) toiminut Indonesian alkuperäisväestöön kuuluville opiskelijoille tarkoitettu lääketieteellinen oppilaitos. Opintojensa aikana hän tutustui muihin itsenäisyysmielisiin opiskelutovereihinsa, kuten Tjipto Mangoenkoesomoon ja R. Soetomoon. Vuonna 1912 Dewantara perusti yhdessä Douwes Dekkerin ja Mangoenkoesomon kanssa "Indische Partij" -järjestön ("Intialainen puolue"), josta tuli Itä-Intian ensimmäinen puolue. "Indische Partij" oli sosialistinen ja itsenäisyysmielinen puolue, joka ensimmäisenä ajoi ajatusta alueen täydellisestä itsenäisyydestä. Puolue taisteli rotusyrjintää vastaan ja sen ohjelmassa oli yhdistää kaikki alueelle asuvat etniset ryhmät yhteiseksi kansallisvaltioksi. Vuodesta 1910 Dewantara kirjoitti aktiivisesti artikkeleita sanomalehtiin ja käytti ensimmäisenä termiä Indonesia poliittisessa mielessä. Hänen poliittisiin kannanottoihinsa kuului vuonna 1913 julkaistu artikkeli "Als ik een Nederlander was" ("Jos olisin alankomaalainen"). Alankomaiden siirtomaahallinto yritti saada indonesialaisia osallistumaan tulevaan Alankomaiden satavuotisen itsenäisyyden juhlistamiseen, mitä Dewantara vastusti voimakkaasti artikkelissaan vedoten seikkaan, että indonesialaiset olivat puolestaan selvästi Alankomaiden siirtomaavallan alla.
Artikkelin seurauksena siirtomaahallinnon virkamiehet karkottivat hänet Alankomaihin, josta hän sai palata Jaavalle syyskuussa 1919. Dewantara alkoi kannattaa ajatusta koulutuksesta parhaana tapana vahvistaa indonesialaisia ja häneen vaikuttivat esimerkiksi italialaisen pedagogi Maria Montessorin ja intialaisen runoilija Rabindranath Tagoren teoriat. Ensimmäinen Taman Siswa -koulu avasi ovensa Jaavalla heinäkuussa 1922. Koulut painottivat perinteisiä jaavalaisia arvoja ja taitoja etenkin musiikin ja tanssin kautta. Näiden ohella opetettiin myös länsimaisia oppiaineita. Alankomaalainen siirtomaahallinto suhtautui kouluihin aluksi nihkeästi, mutta 1930-luvulla ne saivat rahoitusta siirtomaahallinnolta ja olivat levinneet ympäri Indonesian saaristoja. Dewantaro jatkoi Taman Siswa -koulujen johdossa toisen maailmansodan jälkeen ja hänen kuoltuaan Yogyakartassa 26. huhtikuuta 1959 hänet nimitettiin Indonesian kansallissankariksi.
Tipasjärvi

Tipasjärvi, joskus ilmoitetaan nimeksi Iso ja Pieni Tipasjärvi, on Kainuussa Sotkamon itäosassa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 1 100 hehtaaria eli 11 km². Se on 9,1 kilometriä pitkä ja 2,6 kilometriä leveä. Järven keskellä sijaitsee Vuorisaari, jota kiertävät Kutusalmi ja Syväsalmi. Saaren länsipuolelle jää Pieni Tipasjärvi ja itäpuolelle Suuri Tipasjärvi ja molemmat salmet yhdistävät nämä järvenosat toisiinsa. Järven itäosa muodostaa lähes viisi kilometriä leveän järvenselän, mutta länsipuoli on niemien ja lahtien rikkoma.
Järvessä on 54 saarta. Vuorisaari on suurin saari ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Pienellä Tipasjärvellä saaria on yhdeksän. Niistä Maitosaari ja Kuikkasaari ovat suurimmat. Syväsalmessa on yksi luotomainen saari ja Kutusalmessa on kivikossa Kutukivi niminen saari. Isossa Tipasjärvessä on 44 saarta. Vuorisaaren kaakkoispuolella on Mäntysaari ja Lokkisaaret. Etelärannan tuntumassa on Saunasaari, joka on 250 metriä pitkä. Se sulkee osittain Raatelahden suun. Lahdessa sijaitsee Verkkosaari ja lahdenpohjukassa työntyy syvemmälle kapea salmi, jonka päässä sijaitsevassa Pienessä Raatelammessa on 130 metriä pitkä saari. Raatelahden suojana on Raateniemi, jonka itäpuolella on Selkäsaaret, Akankivi, Korkeasaari ja Liippasaari. Etelämpänä oleva 600 metrisen Huuskonsaaren ympärillä ovat pienemmät Kymmenpuisensaari, Tikkusaari ja Koivusari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 41 miljoonaa m³ eli 0,041 km³. Järven keskisyvyys on 3,8 metriä ja suurin syvyys on 23 metriä. Syvin kohta sijaitsee Syväsalmen suun edustalla Pienessä Tipasjärvessä ja toiseksi syvin kohta Syväsalmen suun edustalla Suuressa Tipasjärvessä. Myös kapeassa Syväsalmessa on yli 10 metriä syvää. Ison Tipasjärven toinen syvänne sijaitsee Mäntysaaren pohjoispuolella.
Järven rantaviivan pituus on 57 kilometriä ja rannat ovat osin soistunutta metsämaata. Muutaman maatilan yhteydessä järvelle näkyy peltomaita. Kiinteää asutusta on vain muutamassa taloudessa ja suurin osa rakennuksista on vapaa-ajan asuntoja. Niille johtaa tiet yhdysteilta 5284 ja 9005 poikkeavilta kyläteiltä.
Järveen työntyvällä Kiisulan nimellä toimi vuonna 1919 Tipasjärven kaivos, jossa louhittiin rikkikiisua.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Oulujoen vesistössä (vesistöaluetunnus 59) Nuasjärven–Kiimasjärven alueen (59.8) Tipasjoen valuma-alueella (59.85), jonka Tipasjärvien valuma-alueeseen (59.853) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 193,1 metriä mpy.
Valuma-alue on Oulujoen vesistön latvavesiä ja saa pääosan vedestään omalta lähialueeltaan. Tipasjärvi lähialueella on 22 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Pieni Raatelampi (9 ha) ja Iso Raatelampi (17 ha), jotka laskevat Raatelahteen. Eteläpään Myllylahteen laskevat Myllyjokea myöten Kolkonjärvi (28 ha), Kangaslampi (17 ha), Huuskonlampi (6 ha) ja Levälampi (6 ha). Taivaljärven (16 ha) ja Hukkalammen (11 ha) yhteinen laskuoja Taivalpuro laskee Olkilahteen.
Järven laskujoki Tipasjoki lähtee Pienen Tipasjärven pohjoisrannasta ja se laskee Iso-Kiimaseen.
Comus (naamionäytelmä)

Comus ("A Mask Presented at Ludlow Castle, 1634") on naamionäytelmä siveyden kunniaksi. Sen kirjoitti John Milton, ja se sai ensiesityksensä mikkelinpäivänä vuonna 1634 Ludlow’n linnassa. Esityksellä juhlistettiin John Egertonin uutta asemaa Walesin johdossa.
Näytelmä tunnetaan yleisesti nimellä "Comus", mutta sen alkuperäinen koko nimi on "A Mask presented at Ludlow Castle, 1634: on Michelmas night, before the Rt Hon. Iohn Earl of Bridgewater, Viscount Brackly, Lord President of Wales, and one of His Maiesties most honorable privie councill."
"Comus" julkaistiin anonyymisti vuonna 1637, ja Milton sisällytti teoksen kirjaansa "Poems" vuonna 1645 ja uudestaan samannimiseen teokseen vuonna 1673. Miltonin tekstiä käytettiin myöhemmin menestyneessä naamionäytelmässä, johon Thomas Arne sävelsi musiikin ja jota esitettiin yli 70 vuotta Lontoossa 1700-luvulla.
Juoni.
Juoni kertoo kahdesta veljeksestä ja heidän sisarestaan, jota kutsutaan yksinkertaisesti nimellä Lady. Kolmikko eksyy metsään. Lady väsyy ja veljekset lähtevät etsimään ravintoa.
Yksin jätetty Lady kohtaa Comusin, hahmon, joka muistuttaa juhlimisen jumalaa. Comus on kyläläisen asussa ja väittää vievänsä Ladyn veljiensä luokse. Näennäisen miellyttävyyden sokaisemana Lady seuraa hahmoa, mutta hänet vangitaan ja viedään Comusin mielihyvän palatsiin (pleasure palace). Lady istutetaan lumotulle tuolille, jolta hän ei kykene nousemaan ylös. Comus ahdistelee Ladya ja tarjoaa tälle juomaa, joka murtaisi tämän tahdon. Comus kehottaa Ladya olemaan olematta ujo (”be not coy”) ja juomaan taikakupista, mutta tämä kieltäytyy toistuvasti ja korostaa siveyden ja itsehillinnän hyveitä. Palatsissa on näytillä valikoima ruokia, joiden tarkoituksena on herättää Ladyn halut. Lady kuitenkin taistelee vastaan ja osoittaa tällä tavoin tahdonvapauttaan. Comus sanoo, että omasta luonteesta nousevat halut ovat ”luonnollisia” (natural) ja siksi sallittuja, kun taas Ladyn mukaan vain rationaalinen itsekontrolli on hyveellistä ja valistunutta. Väittelyssään Comus ja Lady edustavat sielua ja ruumista, järkeä ja libidoa, ylevyyttä ja aistillisuutta, hyvettä ja pahetta, moraalista suoraselkäisyyttä ja moraalitonta turmelusta.
Sillä aikaa sisartaan etsivät veljekset kohtaavat hahmon nimeltä Attendant Spirit, suomeksi Valvova Henki. Tämä enkeliä muistuttava hahmo on lähetetty auttamaan heitä. Henki ottaa paimenen muodon ja kertoo, kuinka veljekset voivat nujertaa Comusin. Sillä aikaa kun Lady jatkaa tahdonvapauden puolustamista ja osoittaa vapauttaan tekemällä vastarintaa, Henki ja veljekset pelastavat hänet. Veljekset karkottavat Comusin. Lady jää kuitenkin taikatuolin vangiksi. Laulun avulla Henki loihtii esiin vesinymfi Sabrinan, joka vapauttaa Ladyn tämän osoittaman hyveen lujuuden ansioista. Sisarukset ja heidän vanhempansa tapaavat jälleen ja juhlistavat jälleennäkemistä.
First Nations University

First Nations University (FNUniv, epävirallinen suomennus "Ensimmäisten kansojen yliopisto"; myös muodossa First Nations University of Canada) on Saskatchewanin provinssissa Kanadassa toimiva julkinen yliopisto. Se on hallinnollisesti Saskatchewanin intiaanihallinnon (Indian Governments of Saskatchewan, the Federation of Saskatchewan Indian Nations, FSIN) alainen organisaatio. Se on akateemisesti liittoutunut Reginan yliopiston (University of Regina) kanssa.
First Nations University perustettiin vuonna 1976 Reginan yliopiston yhteydessä toimivaksi korkeakouluksi ja toimi vuoteen 2003 saakka nimellä "Saskatchewan Indian Federated College". 
Yliopistolla on kampusalue kolmessa eri kaupungissa Saskatchewanin provinssissa. Pääkampus sijaitsee Reginan yliopiston kampusalueella Reginassa. Tämän lisäksi yliopistossa on lisäksi Saskatoonin ja Prince Albertin kmapukset.
Yliopiston Reginan kampuksen päärakennuksen (2003) on suunnitellut kanadalainen arkkitehti Douglas Cardinal.
Red John

Red John on fiktiivinen hahmo ja antagonisti rikosdraamasarjassa "Mentalist". Hahmo kuoli lopullisesti kuudennen kauden kahdeksannessa jaksossa, jossa myös hänen oikea henkilöllisyytensä paljastui. Hahmoa esittää Xander Berkeley.
Kuvaus.
Red John on oikealta nimeltään Thomas MacAllister, joka työskenteli monien vuosien ajan Sheriffinä Napan piirikunnassa. Hän on myös sarjamurhaaja, josta nimi "Red John" tulee. Elinikäisen vastustajansa hän sai sarjan päähahmosta Patrick Janesta, kun hän tappoi tämän vaimon ja tyttären. Red Johnin uhrimäärää ei ole tarkasti kerrottu, mutta se lienee useita kymmeniä.
Red John tunnettiin ensimmäisellä kaudella "yksinkertaisena" sarjamurhaajana, joka tappoi ja kidutti naisia. Kuitenkin sarjan edetessä hänestä paljastui paljon enemmän asioita, joka lisäsi hahmon syvyyttä. Red John oli vaikea napata, koska hän oli poliisi. Hänellä oli myös useita, vaikutusvaltaisia henkilöitä lähipiirissään ja monia apureita, joita Red John tappoi, kun he joutuivat vangiksi. 
Patrick Janen perhe.
Red Johnin tunnetuin ja merkittävin verityö oli Patrick Janen perheen surmaaminen. Silloin Patrick oli vielä tavallinen mentalisti, joka väitti omaavansa yliluonnollisia kykyjä. Jane tienasi rahaa käymällä usein eräässä tosi-tv-ohjelmassa. Hän esitteli "voimiaan" ja keskusteli juontajien kanssa. Eräänä iltana, hän puhui juontajien kanssa Red Johnista, jolloin Patrick alkoi leikkiä tulella ja haukkui Red Johnia. Tämän vuoksi Red John raivostui ja päätti kostaa.
Patrick saapuessa kotiin hän huomasi makuuhuoneensa ovessa viestin:
"Hyvä hra. Jane,"
"en pidä siitä, että minua herjataan mediassa, etenkään missään likaisessa rahankiskontaohjelmassa." 
"Jos olisit oikea meedio, etkä epärehellinen puoskari, sinun ei tarvitsisi avata ovea nähdäksesi, mitä olen tehnyt ihastuttavalle vaimollesi ja lapsellesi."
Tämän jälkeen Jane avasi oven ja näki Red Johnin tavaramerkin, verellä maalatun kasvon, valonheijastimilla vahvistettuna.
The Face ja muut tuntomerkit.
Red John tunnetaan parhaiten kuuluisasta merkistään, joka on verinen hymiö (The Face). Hän maalaa sen näkyvälle seinälle uhrinsa verellä, jotta poliisit ja muut tietävät sen olevan hänen työtään. Poliisit ovat laskeneet The Facen Red Johnin modus operandiksi. Red Johnin muita tuntomerkkejä ovat esimerkiksi se, että suurin osa hänen urheistaan on naisia. Hän jättää toisinaan myös viestejä, jotka on kirjoitettu paperille tai sitten hymiön viereen verellä. 
Red John murhaa myös henkilöitä, joilla on tärkeää tietoa hänestä. Jaksossa "Red Johnin tutut" ("Red John's Friends") vankilasta vapautettiin mies nimeltä Jared Renfrew, joka sanoi tietävänsä kuka Red John on. Vapautuksen jälkeen hän kuitenkin katosi jäljettömiin ja soitti poliiseille kertoakseen, että hänen "ystävänsä" tulevat hakemaan hänet. Patrick Jane jäljitti Renfrewin sijainnin ja löysivät Jaredin piilopaikan. He tulivat kuitenkin liian myöhään, koska Renfrew ja hänen mukanaan ollut prostituoitu löydettiin murhattuina kylpyammeesta. Toinen esimerkki on jaksossa "Verinen oikea käsi" ("His Red Right Hand"), hänen apurin jouduttua vankilaan, Red John myrkytti tämän, jotta hänen identiteettinsa pysyisi salassa.
Kantakaupunki (Jyväskylä)

Kantakaupunki on Jyväskylän ensimmäinen suuralue. Kantakaupungin suuralueeseen kuuluvat Keskustan, Harjun, Puistolan, Lutakon, Mattilanpellon, Mäki-Matin, Kukkumäen, Nisulan, Taulumäen, Tourulan ja Mannilan kaupunginosat. 
Kantakaupungin suuralueella on kaupungin keskustan lisäksi Puistolan kaltaisia selkeästi ydinkeskustan jatkeeksi rakentuneita naapurustoja, mutta myös Mattilanpellon ja Viitaniemen tavoin varsinaisesta keskusta-alueesta erilleen tehtyä asuinaluetta ja lähiötäkin. Tosin täydennysrakentamisen myötä 2000-luvulle tultaessa on keskustan ja asumalähiöiden etäisyys supistunut ja rajasta tullut vähemmän selkeä. Kantakaupungin suuralueen kaupunginosista keskustasta etäisimpänä on Mannila, joka sijaitsee suuralueen pohjoislaidalla, Palokka-Puuppolan alueen kupeessa.
Kantakaupungin suuralueella on monia valtakunnallisesti merkittäviä rakennettuja kulttuuriympäristökohteita, kuten Älylän, Seminaarinmäen ja Viitaniemen asuinalueet, Rautpohjan funkkistalokortteli, yliopistoalueet, Harju ja Vesilinna. Ydinkeskustassa sijaitsee suurin osa Jyväskylän kauppakeskuksista, kuten Forum ja Sokkari. Suuralueella on myös muun muassa museoita ja kulttuuripalveluita, kuten kaupunginteatteri. Keski-Suomen sairaanhoitopiirin keskussairaala Nova sijaitsee suuralueen lounaisosassa Kukkumäessä. Jyväskylän kaikki yliopisto- ja ammattikorkeakoulurakennukset sijaitsevat Kantakaupungin suuralueella Ylistönrinteen kampusta lukuun ottamatta. Myös lähes kaikki kaupungin lukio- ja ammattiopistorakennukset sijaitsevat Kantakaupungin suuralueella.
Kantakaupungin suuralueella on 30 844 asukasta (vuonna 2021) ja sen pinta-ala on 13,5 neliökilometriä.
Kotitalous (taloustiede)

Kotitalous on taloustieteessä ja kansantaloudellisten tilastojen laadinnassa kulutusta harjoittava talousyksikkö, jonka jäsenet tekevät hankintapäätöksiä yhdessä tai erikseen.
Suomessa Tilastokeskus määrittelee kotitalouden muodostuvan kaikista niistä henkilöistä, jotka asuvat ja ruokailevat yhdessä tai jotka muuten käyttävät yhdessä tulojaan. Tällöin kotitalouksiin kuuluvan väestön ulkopuolelle jäävät pysyvästi ulkomailla asuvat sekä laitoksissa (hoitolaitoksissa, vankiloissa ja sairaaloissa) asuvat.
Asuntokunta.
Kotitalouden käsitettä käytetään Suomessa ainoastaan haastattelututkimuksissa. Tilastokeskuksen käyttämä rekisteripohjainen käsite on "asuntokunta", johon voi kuulua useampiakin kotitalouksia (ns. "kimppakämpät"). Asuntokunta muodostuu vakituisesti samassa asunnossa tai osoitteessa asuvista henkilöistä.
Ruokakunta.
Kansantalouden tilastojen ohella kotitalouden kaltaisia käsitteitä tarvitaan muun muassa yhteiskunnallisten tukien jakamisessa. Jääkaappiteoria on Suomessa 1990-luvulla kehitetty ajattelutapa, jota ainakin Kela käyttää yhä yleisen asumistuen jakoperusteena. Siinä "ruokakunnan" muodostavat ”yleensä samassa asunnossa asuvat henkilöt. Ruokakuntaan voi kuulua yksi tai useampi henkilö.”
Kotitalous markkinoinnissa.
Yritysten markkinoinnin suunnittelussa ja kuluttajien ostokäyttäytymisen tutkimuksessa kotitalous on yksi tärkeistä viiteryhmistä, joihin yksittäinen kuluttaja kuuluu. Kotitalouden jäsenet tekevät erilaisia hankintoja yhdessä tai erikseen, ja heillä voi olla erilaisia rooleja hankintaa mietittäessä. Joku kotitalouden (perheen tms.) jäsen voi olla tuotteen tai palvelun "käyttäjä", joku toinen hankinnan "aloitteentekijä", joku toinen hankintapäätökseen "vaikuttaja", joku toinen varsinainen "ostaja" eli lopullisen ostopäätöksen tekijä. Yhden hengen taloudessa sama henkilö on näitä kaikkia, suuressa kotitaloudessa etenkin vaikuttajia voi olla useita. Perheen uuden auton tai uuden asunnon hankinnassa kuullaan usein kaikkia jäseniä – usein myös ystäviä ja tuttavia – kun taas rutiiniostoksissa kuten päivittäistavaroissa päätökset voi tehdä vain yksi aikuinen muilta kysymättä.
Halssila (suuralue)

Halssila on Jyväskylän kahdeksas suuralue. Halssilan suuralueeseen kuuluu ainoastaan Halssilan kaupunginosa.
Halssilan suuralueella on 6 056 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 8,3 neliökilometriä.
Kuohu-Vesanka

Kuohu-Vesanka on Jyväskylän kolmastoista suuralue. Suuralue muodostettiin vuoden 2009 alussa kuntaliitoksessa lakanneen Jyväskylän maalaiskunnan läntisimmästä osasta. Kuohu-Vesangan suuralueeseen kuuluvat Vesangan, Kuohun ja Varsalanperän kaupunginosat sekä Kuohu-Vesangan tilastoalue.
Kuohu-Vesangan suuralueella on 2 349 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 92,9 neliökilometriä.
Kypärämäki-Kortepohja

Kypärämäki-Kortepohja on Jyväskylän toinen suuralue. Kypärämäki-Kortepohjan suuralue kattaa Kypärämäen, Savelan (jättäen Syrjälän pois) ja Kortepohjan kaupunginosien alueet. Myös Ruokkeen kaupunginosan itäosa sijaitsee suuralueella, mutta sen varsinainen asutus sijaitsee lähes kokonaan Kuohun-Vesangan suuralueella.
Kypärämäki-Kortepohjan suuralueella on 11 941 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 13,0 neliökilometriä.
Suuralueella on kerrostalolähiöitä sekä omakoti- ja rivitaloalueita. Alueen asuntokannasta 54,1 % oli vuokra-asuntoja vuonna 2016.
Arcadia 2001

Emerson Arcadia 2001 on Emerson Radio-yhtiön vuonna julkaisema toisen sukupolven pelikonsoli.
Emerson oli markkinoinut konsolia väittäen siinä olevan 24 kilotavua muistia, jonka paljastuminen vahingoitti Emersonin mainetta.
Arcadia 2001-konsolissa oli numeronäppäimistö ja ohjaimessa oli myös näppäimet clear ja enter. Konsolissa on näppäimiä, joilla voi valita vaikeustason tai pelityypin.
Konsolista julkaistiin yhteensopivia versioita eri maissa:
Tekniset tiedot.
Laitteen tekniset tiedot:
Versiot.
Luettelo eri versioista:
Lohikoski-Seppälänkangas

Lohikoski-Seppälänkangas on Jyväskylän kolmas suuralue. Suuralueeseen kuuluvat Lohikosken, Seppälänkankaan sekä Tyyppälän kaupunginosat ja suurin osa Ankeriasjärven kaupunginosasta. Suuralueen asutus sijoittuu suurimmalta osin Lohikosken kaupunginosan asuinalueisiin. Seppälänkangas on Heinälammen asuinaluetta lukuun ottamatta teollisuusaluetta, ja ennen vuoden 2009 kuntaliitosta Jyväskylän maalaiskuntaan kuuluneet Tyyppälä ja Ankeriasjärvi ovat pinta-aloiltaan enimmäkseen metsää.
Lohikoski-Seppälänkankaan suuralueella on 4 706 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 8,3 neliökilometriä.
Kotitalous (aikakauslehti)

Kotitalous on Kotitalousopettajien liiton omistaman Suomen Kotitalouslehti Oy:n julkaisema aikakauslehti, joka kuvaa itseään ”kotitalous-, kuluttaja- ja ravitsemisalan ammattilehdeksi”. Vuodesta 1952 ilmestynyttä lehteä julkaistaan vuonna 2017 neljästi vuodessa 2 500 kappaleen painoksena. Noin 90 prosenttia "Kotitalous"-lehden lukijoista toimi aktiivisesti työelämässä tai opiskeli alaa. Kolmannes lukijoista oli alle 35-vuotiaita.
Historiaa.
"Kotitalous"-lehden historia juontaa vuonna 1937 perustettuun "Kotitalousopetus"-lehteen, jota alkoi julkaista vuonna 1937 Maataloudellinen kotitalousopetusseura. Vuonna 1941 toiseksi julkaisijaksi tuli Kotitalousopetusseura, jonka nimeksi tuli myöhemmin Koti- ja laitostalousalan opettajat ry ja sitten nykyinen Kotitalousopettajat ry. Samalla lehti muuttui tilattavaksi koti- ja suurtalousalan ammattilehdeksi. Vuonna 1951 otettiin käyttöön nykyinen nimi "Kotitalous". 1990-luvulla lehden julkaisijoina olivat pari vuotta myös Suomen dieteetikkoyhdistys ja Suomen ravitsemusterapeuttiyhdistys. Jossain vaiheessa julkaisijoihin on kuulunut myös vuonna 1953 perustettu Agronomiliiton koulutusalayhdistys Kotitalouden kandidaatit, jonka nykyinen nimi on Kuluttajaekonomistit ja teknologit Cotes ry.. Nykyisin julkaisijana on Kotitalousopettajien liitto ry:n omistama Suomen Kotitalouslehti Oy.
Aiempi samanniminen lehti oli Söderströmin vuonna 1934 neljän numeron verran julkaisema "Kotitalous".
Borg/McEnroe

Borg/McEnroe () on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut elämäkerrallinen urheiludraamaelokuva, jonka on ohjannut Janus Metz. Elokuva on kansainvälinen yhteistuotanto ja se kertoo kahden 1980-luvun huipputennispelaajan Björn Borgin ja John McEnroen välisestä taistosta, joka huipentuu vuoden 1980 Wimbledonin tennisturnaukseen. Elokuvan pääosia esittävät Sverrir Gudnason, Shia LaBeouf, Stellan Skarsgård, Tuva Novotny ja Robert Emms.
"Borg/McEnroe" sai ensi-iltansa 7. syyskuuta 2017 Toronton elokuvajuhlilla, joilla se oli avajaiselokuva.
Tuotanto.
Elokuvan Wimbledon-kohtauksiin tarvittavia tennisottelun ääniä tallensi foley-artisti Heikki Kossi Veli Paloheimon ja Tuomas Ketolan kanssa yksityisellä nurmikentällä Kangasalla. Paloheimo myös valmensi näyttelijöitä yhdessä Jarkko Niemisen kanssa. Nieminen puolestaan vastasi tenniskohtausten sijaisnäyttelijöiden valinnasta.
Memotech MTX

Memotech MTX oli brittiläisen Memotechin valmistama mikrotietokone. Tietokone julkaistiin kesäkuussa 1983.
Tietokoneesta oli kaksi mallia: MTX 500 ja MTX 512. Molemmissa malleissa oli Zilog Z80A-suoritin ja mallista riippuen joko 32 tai 64 kilotavua keskusmuistia. Tietokone kykeni näyttämään 16 eri väriä.
Tietokoneelle julkaistiin seuraaja Memotech RS 128.
Kehitys.
Tietokoneen suunnittelivat Robert Branton ja Geoff Boyd.
Tietokone suunniteltiin aikana, jolloin brittiläiset mikrotietokoneet kävivät hyvin kaupaksi, mutta markkinat supistuivat huomattavasti pian julkaisun jälkeen.
Geoffrey Kirui

Geoffrey Kipkorir Kirui (s. 16. helmikuuta 1993) on kenialainen kestävyysjuoksija ja miesten maratonin maailmanmestari 2017.
Kirui voitti kultaa 10 000 metrillä vuoden 2011 nuorten yleisurheilun Afrikan mestaruuskisoissa. Vuonna 2012 hän voitti pronssia yleisurheilun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa 10 000 metrin juoksussa. Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa 2013 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 15:nneksi ja sai joukkuekilpailussa pronssia. Hän sijoittui Afrikan kisoissa 2015 viidenneksi 10 000 metrillä.
Kirui voitti vuoden 2017 Bostonin maratonin ajalla 2.09.37 ja sai myöhemmin samana vuonna kultaa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa ajalla 2.08.27. Hän oli Bostonin maratonilla toinen 2018. Dohan MM-maratonilla hän sijoittui 14:nneksi.
Aalto Pankkiiriliike

Aalto Pankkiiriliike Oy on vuonna 2005 aloittanut, avainhenkilöstönsä omistama sijoituspalveluyritys. 
Aalto ilmoittaa olevansa Sijoittajien Korvausrahaston jäsen ja finanssivalvonnan valvonnassa sekä tarjoavansa rahastosijoittamista, sijoitusvakuutuksia, strukturoituja tuotteita ja omaisuudenhoitoa.
Aalto on hakenut toimilupansa peruuttamista. Asiakkaansa se myi vuonna 2017 Elite Varainhoidolle.
Historia.
Aalto Pankkiiriliike oli vuosina 2008–2016 nimeltään Elina-pankkiiriliike Oy, Sisaryritys Akseli Finanssipalvelut meni vuonna 2009 konkurssiin nimellä "AFI Espoo". Omistajat ovat pyörittäneet toimintaa monta vuosikymmentä eri yritysnimillä.
Syksyllä 2016 Elina-pankkiiriliike ilmoitti toimivansa jatkossa Aalto-nimellä osana Aalto-ryhmää, johon kuuluisi myös Aalto Capital. Aalto Capitalin hallintojohtaja Ari Tammisen mukaan puhuttu yhteistyö ei kuitenkaan toteutunut eikä yrityksillä ei ole mitään tekemistä keskenään. 
Omistus.
Aalto Pankkiiriliikkeen enemmistöomistaja on Totti Lintu. Timo Jormalainen ja Jerker Forsström ovat vähemmistöomistajia. 
Sijoitusriitoja.
Vuosina 2015–2017 arvopaperilautakunta suositteli kolmesti Aalto Pankkiiriliikkeen hyvittämään asiakkaille näiden sijoitustappioita. Aalto toimii SEB:n asiamiehenä. SEB sopi vuonna 2016 kaikkien jakelijoiden kanssa, että eivät enää myy warranteja, jotka ovat hyvin korkeariskisiä.
"Helsingin Sanomien" artikkelin mukaan Aalto Pankkiiriliikkeen asiakkaille on valehdeltu tuotteiden ominaisuuksista ja että heiltä on hävinnyt kymmeniätuhansia euroja huonojen neuvojen ja suurten palkkioiden vuoksi.
Finanssivalvonta antoi Aalto Pankkiiriliikkeelle julkisen huomautuksen ja 20 000 euron seuraamusmaksun laiminlyönneistä vuonna 2018. Laiminlyönnit koskivat strukturoitujen sijoitustuotteiden myyntiä iäkkäille asiakkaille. Finanssivalvonta oli havainnut tarkastuksissa useita laiminlyöntejä tietojen antamisessa yli 65-vuotiaille ei-ammattimaisille asiakkaille.
Vororotti

Vororotti on rotko lounaisessa Keski-Suomessa Jämsän keskustan länsipuolella. Matkaa Jämsän keskustaajamaan on noin 11 kilometriä.
Geologia.
Vororotin rotko on verraten jylhä valtavine irtolohkareineen, kapeine kalliosolineen ja louhikkoineen.
Historia.
Vororotin nimi viittaa rosvoveljeksiin, jotka piileksivät rotkon piiloluolassa 1800-luvun lopulla. Vororotin piiloluolan seinämillä on nykyäänkin havaittavissa rosvojen nuotiotulen jättämiä nokijälkiä. Ennen kristinuskoa Vororotti on saattanut olla palvontapaikka, sillä sen kallion laelta löydettyjen pienten kuoppien on tulkittu olleen Ukon palvontaan käytettyjä uhrikuppeja. Sana "rotti" (myös "krotti") tarkoittaa muun muassa rotkoa tai kuoppaa.
Tarun mukaan venäläiset vainoajat kätkivät isonvihan aikana ryöstösaaliitaan Vororotin kallioiden suojiin.
Muuta.
Vororotin läheisyydessä sijaitsee myös kaksi muuta merkittävää rotkoa: Onkirotti ja Mullikkarotti.
Markku Tuuli

Markku Tuuli (29. tammikuuta 1945 – 26. kesäkuuta 1983) oli suomalainen elokuvakriitikko ja -toimittaja sekä tietokirjailija. Hänen erityinen kiinnostuksen kohteensa oli itäeurooppalainen elokuva, josta hän kirjoitti kaksi tietokirjaa Suomen elokuvasäätiön julkaisusarjaan. Pisimpään Tuuli kirjoitti elokuva-arvosteluja "Katso"-lehteen. Elokuvan lisäksi Tuuli kirjoitti rockmusiikista.
Tuuli kiinnostui elokuvista syvällisesti jo teinivuosinaan Kouvolassa, ja harrastus muuttui työksi hänen muutettua Helsinkiin opiskelemaan. Vuonna 1965 hän aloitti "Ilta-Sanomien" ja 1967 "Uuden Suomen" elokuva-avustajana. Vuonna 1967 hän aloitti myös "Katso"-lehden elokuva-arvostelijana. 1970-luvun alussa hän kirjoitti myös musiikkilehti "Musaan". Vuosina 1972–1980 hän laati "Mitä missä milloin" -vuosikirjojen elokuvakatsaukset. Hän vieraili tuomaristojen jäsenenä Bulgarian Varnan elokuvafestivaaleilla ja Tampereen lyhytelokuvajuhlilla.
Tuuli teki töitä myös radiolle, kuten neliosaisen ohjelmasarjan "Elokuva ja todellisuus". Television puolella hän käsikirjoitti "Iltatähti"-musiikkiohjelmaa syksyllä 1981.
Markku Tuuli kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen 38-vuotiaana kesäkuussa 1983.
Atikamekw

Atikamekw (atikamekwiksi "atikamekw iriniwok") on Kanadan Quebecissa virtaavan Saint-Maurice -joen yläjuoksun Bouclierin seudun creeintiaanien vuonna 1972 käyttöön ottama, intiaaniperinteessä ainakin jo 1600-luvulla käytetty nimitys intiaanikansasta (heimosta), joka merkitykseltään viittaa myös seudulta pyydettyyn sillisiikaan (Coregonus clupeaformis). Tätä ennen, vuodesta 1697 lähtien asukkaista oli käytetty taustaltaan epäselvää ranskankielistä nimitystä. Nykyään sanaa atikamekw käytetään sekä tästä Quebecin intiaanikansasta, että kielestä jota he puhuvat.
Enemmistöltään atikamekweista koostuvia intiaaniyhteisöjä ovat:
Atikamekwien heimoneuvosto () kokoontuu La Tuquen kaupungissa; neuvoston päällikkönä toimii Constant Awashish.
Atikamekw (SIL-koodi: atj) on eräs algonkin-kielistä, ja sitä voidaan pitää eräänä cree-kielen murteena tai omana kielenään. Kielen rakenne muistuttaa ranskan kielen rakennetta, mutta sanasto on omaa. Atikamekwinkielinen Wikipedia toimii osaltaan välineenä intiaaniyhteisön kielen säilyttämisessä ja kehittämisessä.
Kauniainen (Suoniemi)

Kauniainen on kylä entisen Suoniemen kunnan alueella Nokialla. Kauniaisten kylä sijaitsee maastokartan mukaan Suoniemen pohjoisosassa valtatien 11 pohjoispuolella.
Kauniaisten kartano on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Kartano sijaitsee yhdystien 2505 eteläpuolella ja Tampere–Pori-rata kulkee kartanon eteläpuolelta. Kartanon edustalla on Kuloveteen kuuluva Kauniaistenlahti.
Juan José Flores

Juan José Flores (1800 Puerto Cabello, Venezuela – 1864 Guayaquil, Ecuador) oli ecuadorilainen sotilas ja valtiomies. Hän toimi maansa presidenttinä 1830–1834 ja uudelleen 1839–1845.
Hän taisteli Simon Bolivarin joukoissa, ja nautti Bolivarin arvostusta. Hänet nimitettiin Paston alueen komentajaksi 1824, ja Suur-Kolumbian eteläisen osan komentajaksi 1826, asemapaikkanaan Quito. Alueen asukkaiden tuella hän irrotti eteläosat Suur-Kolumbiasta, ja muodosti näin Ecuadorin valtion.
Flores ajoi läpi asetuksen, jonka mukaan hän sai Ecuadorin kansalaisuuden, koska meni naimisiin ecuadorilaisen vaimon kanssa. Näin hän saattoi hakea maan presidentiksi vuonna 1830, ja hallitsikin sen poliittista kenttää 15 vuoden ajan. Perustuslainmuutokset oikeuttivat hänet uusiin kausiin, mutta vuonna 1845 hän joutui väistymään.
Erotettu presidentti lähti Eurooppaan, missä hän alkoi valmistella aseellista maihinnousua Ecuadoriin ja haki sille tukea useilta eurooppalaislta valtioilta. Muut Amerikan valtiot estivät suunnitelman toteuttamisen. Flores palasi Etelä-Amerikkaan ja asettui synnyinmaahansa Venezuelaan, luopui Ecuadorn kansalaisuudesta ja omistautui jälleen sotilasuralle. Vuonna 1858 entinen vihollinen Gabriel García Moreno kutsui Floresin johtaman Ecuadorin joukkoja maan eteläosissa puhjenneiden levottomuuksien tukahduttamisessa.
Olen utelias – keltainen

Olen utelias – keltainen ("Jag är nyfiken – en film i gult") on Vilgot Sjömanin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 1967. Kollaasimainen, draamaa ja dokumenttimateriaalia sekoittava, yhteiskunnallisesti kantaa ottamaan pyrkivä elokuva tehtiin yhtä aikaa sen rinnakkaisteoksen "Olen utelias – sininen" kanssa, ja elokuvasarja tuli kansainvälisesti tunnetuksi rohkeiden seksikohtaustensa takia. Elokuvat pönkittivät Ruotsin tuolloista mainetta ”vapaan seksuaalisuuden” maana.
Juoni.
Teatterikoululainen (itseään esittävä Lena Nyman) asuu yhdessä elokuvaohjaajan kanssa, joka haluaa tehdä yhteiskunnallisen elokuvan. Mies lähettää tytön kaupungille mukanaan mikrofoni ja nauhuri, jotta hän voisi haastatella ohikulkijoita elämän tärkeimmistä asioista – seksistä ja politiikasta. 
Vastaanotto.
Elokuva vapautui Suomessa sensuurista vuonna 1970 ja sai teatteriensi-iltansa 30 sekuntia lyhennettynä. "Helsingin Sanomien" Paula Talaskivi piti sitä ärsyttävänä ja lapsellisena, suorastaan vastenmielisenäkin. Hänestä Jörn Donnerin itsensäpaljastelu ei ole mitään verrattuna Vilgot Sjömanin karkeaan tyypittelyyn elokuvaohjaajasta, eli itsestään. Hänestä myös Lena Nymanin esittämä, itseään kaikille tarjoileva naishahmo antaa sukupuolestaan omituisen kuvan.
Acton Centralin rautatieasema

Acton Centralin rautatieasema on London Overgroundin asema Ealingin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee North London Linen varrella South Actonin ja Willesden Junctionin asemien välissä, Oyster-vyöhykkeellä 3.
Asema avattiin 1. elokuuta 1853 nimellä Acton. Nykyinen nimi otettiin käyttöön 1. marraskuuta 1925. Asemaa käytti hieman yli 1,9 miljoonaa matkustajaa kaudella 2017–2018.
Eloy Alfaro

José Eloy Alfaro Delgado (25. kesäkuuta 1842 – 28. tammikuuta 1912) oli Ecuadorin presidentti 1895–1901 ja 1906–1911.
Alfaro oli vakaumuksellinen liberaali, josta tuli jo nuorena yksi konservatiivisen presidentin Gabriel Garcia Morenon (1821–1875) vastustajista. Epäonnistuneen kapinan jälkeen Alfaro lähti maanpakoon Panamaan. Siellä hän nai varakkaan perijättären, jonka omaisuudella rahoitettiin tulevia vallankumoushankkeita. Morenon salamurhan jälkeen Alfaro kapinoi maltillista liberaalia Ignacio de Veintemillaa vastaa; kaappausyritykset vuosina 1876 ja 1883 epäonnistuivat. Vuonna 1895 Alfaro syrjäytti presidentti Vicente Lucio Salazarin ja nousi maan diktaattoriksi. Hän vakuutti perustuslakia säätävän kansalliskokouksen, joka teki hänestä virallisen presidentin.
Alfaro uskoi modernisoinnin olevan välttämätöntä, ja rakennutti rautatien pääkaupunki Quitosta Guayaquilin satamaan. Hän luopui vallasta 1901 kenraali Leonidas Plazan hyväksi, mutta ei ollut tyytyväinen Plazan seuraajaan vaan järjesti uuden vallankaappauksen vuonna 1905.
Vuoden 1910 vaalit voitti täpärästi Alfaron suosikki Emilio Estrada, ja Alfaro käski hänen erota. Vallankaappaukset seurasivat toisiaan. Alfaro joutui vankilaan, josta väkijoukko sieppasi hänet ja ampui kuoliaaksi vuonna 1912.
Dickie Hemric

Ned Dixon ”Dickie” Hemric (29. elokuuta 1933 Jonesville, Pohjois-Carolina – 3. elokuuta 2017 Akron, Ohio) oli yhdysvaltalainen koripalloilija.
Hemric pelasi vuodet 1951–1955 Wake Forest Universityn joukkueessa tehden useita konferenssinsa ACC:n pitkäikäisiä tilastoennätyksiä. Muun muassa hänen piste-ennätyksensä rikkoi J. J. Redick vasta vuonna 2006. Boston Celtics varasi Hemricin NBA:han kymmenennellä vuorolla. Hemric pelasi Celticsissä kaksi kautta ja voitti NBA:n mestaruuden vuonna 1957. Hemric kuoli Akronissa 3. elokuuta 2017, viikkoja ennen 84-vuotissyntymäpäiväänsä.
Yhdysvaltain perustuslain kahdeksas lisäys

Yhdysvaltain perustuslain kahdeksas lisäys on järjestyksessään kahdeksas Yhdysvaltain perustuslakiin tehty lisäys. Se on osa niin kutsuttuja Bill of Rights -lisäyksiä. Lisäyksessä käsitellään oikeusjärjestelmää. Se kieltää ylenmääräisten takuusummien määräämisen rikoksesta syytetyille, ylenmääräisten sakkojen määräämisen sekä julmat ja epätavalliset rangaistukset.
Kahdeksannen lisäyksen sisältö on hyvin tulkinnanvarainen, ja Yhdysvaltain korkein oikeus onkin käsitellyt useita tapauksia siihen liittyen. Esimerkiksi kuolemantuomion suhde kahdeksanteen lisäykseen on ollut useita kertoja korkeimman oikeuden käsiteltävänä, koska ihmisten käsitykset "julmista ja epätavallisista" rangaistuksista ovat muuttuneet aikojen saatossa.
Teksti.
Suomennos:
Kahdeksannen lisäyksen teksti on lainattu lähes sanasta sanaan Englannin Bill of Rights -laeista (1689).:
Anni Suominen

Anni Suominen (s. 22. toukokuuta 1992) on suomalainen este-, kestävyys- ja keskimatkojen juoksija. Nuorempana hän juoksi myös aitoja ja hyppäsi kolmiloikkaa. Suominen edustaa Raision Kuulaa ja häntä valmentaa Kimmo Knaapi.
Suominen voitti Kalevan kisoissa pronssia vuonna 2017 Seinäjoella 3 000 metrin estejuoksussa ennätyksellään 10.33,25. Samoissa kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi 1 500 metrin juoksussa ja 11:nneksi 5 000 metrin juoksussa. Vuoden 2009 Kalevan kisoissa Espoossa hän sijoittui seitsemänneksi 400 metrin aitajuoksussa. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa Suominen on sijoittunut pronssille Raision Kuulan joukkueessa 4 × 800 metrin viestijuoksussa vuosina 2009 ja 2010.
Suominen sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa kuudenneksi Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2017.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde
Lahden moskeija

Lahden moskeija () on Päijät-Hämeen maakunnassa ja Lahden asemantaustalla sijaitseva turkkilainen moskeija, oikeastaan kuitenkin vain rukoushuone. Lahden moskeija avajaistilaisuus suoritettiin kaupunginjohtaja Jyrki Myllyvirran johdolla 4. huhtikuuta 2012. Moskeija kuuluu nykyisin Suomen Islamilaiseen Diyanet Yhdyskuntaan, jonka toimiin ja tehtäviin kuuluu Lahden lisäksi myös Vantaan, Turun sekä Porin moskeijoiden uskonnolliset sekä hallinnolliset tehtävät.
Historia.
1950-luvulla rakennettu puutalo toimi alun perin Lahden Adventtiseurakunnan kirkkorakennuksena 1990-luvulle saakka. Sen jälkeen rakennus toimi kuvataiteilija Ismo Pyykön ateljeena, ennen kuin Lahden islamilainen valistusyhdistys restauroi sen rukoushuoneeksi vuonna 2012. Avajaisissa yhdistyksen puheenjohtaja Fayrullah Evirken korosti, ettei kyseessä ollut moskeija, sillä rukoushuoneen yhteydessä on myös luokkatiloja.
Yhdistyksen taustalla on Turkin uskonnollisten asioiden virasto Diayanet, joka on käyttänyt viime vuosina puoli miljardia dollaria moskeijoiden rakentamiseen Euroopassa, Aasiassa ja Afrikassa. Viraston toiminta on ollut aatteellisesti lähellä Muslimiveljeskuntaa. Saksassa yhdistyksen imaameja on syytetty vakoilusta. Suomessa Diyanet on imaamien avulla kerännyt tietojan Erdoğanin vastustajista.
Vierailu ja sisäänkäynnit.
Moskeijan kahdesta sisäänkäynnistä Uudenmaankadun puoleinen etuovi johtaa suoraan naisten ja lasten rukous-, pesu-, opetus- ja oleskelutiloihin. Pihanpuoleinen ovi puolestaan johtaa miesten pesu- ja rukoustiloihin. Moskeijassa niin rukoilijoiden kuin myös vieraiden tulee aina muistaa riisua ulkokengät rakennuksen ulkopuolella.
Toiminta ja kävijät.
Päijät-Hämeen muslimivähemmistölle moskeijalla on erittäin tärkeä yhteiskunnallinen tehtävä esim. avioliiton, kuolemaan sekä hautaustoimeen liittyvien tehtävien parissa.
Lahden moskeijassa rukoilijat koostuvat useista eri etnisistä ja kansallisista ryhmistä. Kävijöistä suurin osa puhuu joko suomen, turkin, arabian, ranskan, saksan, englannin, albanian, darin, persian tai tadžikin kieltä. Moskeija tarjoaakin viikoittain niin aikuisille, kuin myös lapsille uskontoon sekä Koraaniin liittyvää opetusta turkiksi ja arabiaksi. Tämän lisäksi moskeijassa on yhdyskunnan rukoilijoille tarjolla kirjallista materiaalia edellä mainittujen kielten lisäksi myös venäjäksi, espanjaksi ja ruotsiksi.
Moskeijan imaami.
Abdulmecit Aksan.
Turkin tasavallan edustuston lähettämänä Lahden moskeijan henkilöstöön kuuluu kansainvälisissä tehtävissä toiminut ja akateemisen arabian kielen omaava imaami Abdulmecit Aksan, joka yli nelikymmenvuotisen uransa aikana on toiminut useiden eri EU-maiden moskeijoiden parissa. Aksan on Suomessa olonsa aikana tuonut merkittävää erityisosaamista Lahden muslimiyhteisölle, mikä puolestaan on näkynyt moskeijan kävijämäärien kasvuna viimeisen kolmen vuoden aikana.
Harim

Harim on kaupunki Pohjois-Syyriassa Idlibin maakunnassa. Kaupunkikuvaa hallitsee saman nimisen linnan raunio, joka on aikanaan näytellyt merkittävää osaa alueen sotahistoriassa. Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui hieman alle 13 000 henkilöä.
Maantiede.
Harim sijaitsee 88 kilometriä Aleppota länteen ja 39 kilometriä itään Antakyasta Djabal al-Ala vuoren länsirinteellä hieman Antakyasta Aleppoon kulkevalta tieltä sivuun.
Historia.
Nimi Harim on johdettu seemiläisestä juuresta "ḤRM" kiellettyyn tai pois suljettuun ja paikka on aikanaan ollut yksinkertaisesti lammasaitaus. Bysantin valtakunnan aikana paikalla oli pieni Harim niminen linna. Arabit valtasivat linnan Bysantilta, mutta menettivät sen lopulta takaisin. Vuonna 1804 sen valtasi seldžukkisulttaani Suleiman ibn Qutulmish ja vuonna 1086 sitä miehittivät Malik Shah I:n joukot. Ristiretkeläiset valtasivat sen vuonna 1098, jolloin sen sotilaallinen merkitys kasvoi huomattavasti sen suojatessa reittiä Antiokiaan. Zangidihallitsija Nur al-Dinin onnistui vallata linna vuonna 1164 ja vuonna 1183 sen valtasi Saladin. Ristiretkeläiset yrittivät epäonnistuen vallata linnaa takaisin. Saladinin poika Az-Zahir Ghazi rakennutti linnan lähes kokonaan uudestaan. Hülegü-kaanin johtamien mongolien vallattua linnan se ei enää jälkeenpäin näytellyt tärkeää osaa Syyrian sotahistoriassa.
Harimin linnan rauniot ovat edelleen jäljellä. Nykyisessä kaupungissa on pysyvä tori, jolla myydään paikallisen maaseudun tuotteita. Nykyinen kaupunki on ollut kuuluisa puutarhoistaan, joista ovat kirjoittaneet arabikirjailijat. Syyrian sisällissodan aikana koalitio on tehnyt ilmaiskuja al-Nusran rintamaa vastaan kaupungissa.
Siviilihallinto

Siviilihallinto tarkoittaa sotilashallinnon, joskus myös kirkollishallinnon vastakohtaa. Näkökulmasta ja asiayhteydestä riippuen siviilihallinnolla voidaan tarkoittaa eri asioita. Hallinnollisesti katsoen siviilihallinto tarkoittaa sitä osaa julkisen hallinnon järjestämisestä, joka ei kuulu sotilashallinnolle tai kirkollishallinnolle. Siviilihallinnon voi ajatella koostuvan siviilivirkamiehistä, jotka vastaavat kansalaisia koskevien asioiden hoitamisesta, mutta poikkeustilanteissa kuten miehityksen aikana siviilihallinnon järjestämisestä voi vastata myös miehittävän osapuolen sotilasviranomainen tai sotilashallinto.
Kansainvälinen lainsäädäntö.
Haagin kansainvälisessä konferenssissa vuonna 1907 allekirjoitetussa yleissopimuksessa sovittiin sodankäynnin lakeja ja tapoja koskevasta ohjesäännöstä. Suomi liittyi sopimukseen 9. kesäkuuta 1922. Ohjesäännön 43. artikla kuuluu seuraavasti:
Kansainvälisen lainsäädännön näkökulmasta artikla 43 tarkoittaa siviilihallinnon järjestämistä miehityksen aikana. Sopimuksen mukaan siviiliväestön turvaamiseksi miehittäjän tulisi pyrkiä järjestämään miehittämälleen alueelle siviilihallinto miehityksen kohteena olevan valtion lainsäädännön mukaisesti mahdollisimman pian.
Artiklan epämääräisyys on osoittautunut ajoittain ongelmalliseksi. Käytännössä joissakin tapauksissa miehittäjät ovat käyttäneet artiklan mahdollistamaa "esteisyyttä" hyväkseen ja jättäneet noudattamatta paikallista lainsäädäntöä ottaen käyttöön oman lainsäädäntönsä tai jättäneet paikallisen siviiliväestön olojen turvaamisen käytännössä huomiotta.
Mahlamba Ndlopfu

Mahlamba Ndlopfu on Etelä-Afrikan presidentin virka-asunto. Se sijaitsee Pretoriassa, Gautengin provinssissa. Nimi tarkoittaa tsongan kielellä "uutta aamunkoittoa".
Rakennuksen nimi oli aiemmin "Libertas". Sen suunnitteli arkkitehti Gerard Moerdijk.
Luettelo POP Pankeista

Tämä on luettelo Suomen kaikista POP Pankki -ryhmän (ent. "Paikallisosuuspankki") osuuspankeista alkaen vuodesta 1997. 
Luettelo sisältää POP-ryhmässä edelleen toimivat pankit ja ne pankit, jotka ovat vuoden 1997 jälkeen vaihtaneet pankkiryhmää tai yhdistyneet toiseen pankkiin. Tällä hetkellä toiminnassa olevat POP Pankit on lueteltu artikkelissa POP Pankki.
Paikallisosuuspankki-ryhmä syntyi, kun 44 osuuspankkia erosi Osuuspankkiryhmästä 1997. Luettelossa ovat kaikki 1997 eronneet POP Pankit ja sen jälkeen fuusioitumalla syntyneet POP Pankit.
Luettelon "Kotipaikka"-sarakkeessa on pankin viimeisin juridinen kotikunta (lakkautettujen pankkien osalta lakkautushetkellä). Vuoden 1997 jälkeen fuusioissa syntyneet POP Pankit on korostettu vihreällä.
Luettelon Ryhmä-sarakkeessa on tieto, mihin pankkiin tai pankkiryhmään pankin liiketoiminta nykyisin kuuluu: OmaSp=yhdistynyt Oma Säästöpankkiin, OP=siirtynyt OP-ryhmään, tyhjä=pysynyt POP-ryhmässä
Erik Solitander

Erik Solitander, myös Eric Solitander tai Erich Solitander (n. 1755 – 1. tammikuuta 1822) oli suomalainen kauppias, laivanvarustaja, kauppaneuvos, raatimies, varapormestari ja valtiopäivämies. Hän oli Johan Solitanderin serkku.
Hänen vaimonsa Juliana Solitander oli Johan Solitanderin sisar, hänen tyttärensä Johanna Elisabeth Solitander oli Pehr Johan Alopaeuksen vaimo.
Henkilö historia.
Varapormestari Erik Solitander omisti ja piti kauppaansa korttelin IV tontilla 7, eli osoitteessa Jokikatu 12 sijaitsevan rakennuksen, jota nimitetään Porvoon Linnaksi. Se kuuluu niihin kivitaloihin, jotka pystytettiin vuonna 1760 tapahtuneen tuhoisan palon jälkeen. Tontin omisti ja rakennutti kauppias ja raatimies Henrik Schröder. Vuonna 1784 Schröderin perilliset myivät talon raatimies ja kauppias Erik Solitanderille.
Kauppiastalon liiketilat sijaitsivat pohjakerroksessa. Kaksi salia, kuusi huonetta ja muutamia kammareita käsittävä asuinhuoneisto jakautui ensimmäiseen ja toiseen kerrokseen. Kuten varakkaissa kauppiaskodeissa oli tapana, oli sisustus ylellinen: talossa oli laudasta tehtyä rintapanelointia, öljymaalattuja kudottuja tapetteja ja posliinisia kakluunejakin.
Kaupungin hienoimpana pidetyssä talossa on majoittunut niin kuningas Kustaa III, Kaarle-herttua, Kustaa IV Aadolf kuin tsaari Aleksanteri I.
Åbo Tidningar 5.9.1796 kertoo uutisen Porvoosta 20.8.1796:
Porvoon korkeat vieraat olivat siis Ruotsin Kuningas Kustaa IV Adolf ja hänen enonsa Kaarle, Södermanlandin herttua.
Erik Solitander oli kokonaan tai osittain omistajana useassa, vuosisatojen 1700 ja 1800 vaihteessa hankitussa, rahtia kuljettavassa purjelaivassa:
Kauppaneuvos Erik Solitander osti Pornaisissa sijaitsevan Lahan tilan v.1802. Solitander/Borgström -suvun hallussa kartano oli vuoteen 1870. Ostettuaan tila Solitander jatkoi kartanoa ja antoi sille sen nykyisen kustavilaisen ilmeen. Lahan tila kuuluu Wrede-suvun läänityksiin. Ruotsin kuningas Kaarle IX menetti hevosensa Kirkholman taistelussa v. 1605. Ratsumestari Henrik Wrede antoi kuninkaalle hevosensa ja kuningas pelastui, mutta Wrede jalkamiehenä menehtyi. Kuningas lahjoitti suvulle merkittävät maaomaisuudet Elimäeltä, Anjalasta ja Porvoon pitäjästä. Näihin kuului Lahankin alue. Lahan omistus säilyi Wreden suvulla lähes Ruotsin vallan loppuun. 1900-luvun alussa sen 1000 hehtaarista 745 oli metsää, peltoa 215 ja loput laidunmaita. Karjaa oli suurimmillaan 120 lehmää ja 20 hevosta.
Erik Solitander oli Porvoon porvariston edustajana Norrköpingin valtiopäivillä vuonna 1800.
Paikallinen lehti Norrköpings Tidningar kertoo 5.4.1800 edustajien saapumisesta mm. seuraavaa:
"Ankomne resande måndagen 10 mars 1800. Biskopen Zach. Cugneus med son och betjänt ifrån Borgå, Probst. I. (eller J) Lagus med betjänt från Borgå stift. Borgmästaren Eric Solitander med betjänt med flera andra svenskar från västra rikshälften, bo hos fabr. Holm (?)."
Ainsdalen rautatieasema

Ainsdalen rautatieasema on rautatieasema Ainsdalen kylässä Merseysidessa. Se sijaitsee Merseyrailin Northern Linen varrella, linjan Southportin haaralla.
Asema avattiin 24. heinäkuuta 1848. Sitä käytti noin 928 000 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Trikloori-isosyanuurihappo

Trikloori-isosyanuurihappo (C3N3Cl3O3) on klooria sisältävä heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää uima-altaiden vesien desinfointiin, puhdistus- ja valkaisuaineissa ja hapettimena ja klooraavana reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa trikloori-isosyanuurihappo on valkoisia neulamaisia kiteitä. Yhdiste liukenee hieman veteen, mutta hydrolysoituu vedessä hitaasti muodostaen muun muassa hypokloorihapoketta, typpitrikloridia, diklooriamiinia ja klooriamiinia. Trikloori-isosyanuurihappo liukenee etyyliasetaattiin, asetonitriiliin ja asetoniin sekä hieman kloorattuihin hiilivetyihin ja bentseeniin. Aine on heikko happo ja vahva hapetin. Trikloori-isosyanuurihappo on myrkyllistä ja ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä.
Valmistus ja käyttö.
Trikloori-isosyanuurihappo valmistetaan klooraamalla syanuurihappoa emäksisissä olosuhteissa kloorin tai kloorimonoksidin avulla. Reaktio suoritetaan 0–15 °C:n lämpötilassa.
Trikloori-isosyanuurihappoa voidaan käyttää desinfiointi- ja kloorausaineena uima-altaissa. Erityisesti sitä käytetään pienten kotitalouksien käyttöön tarkoitettujen altaiden vedenpuhdistuskemikaalina tablettimuodossa. Tämän lisäksi se on ainesosa eräissä puhdistus- ja valkaisuaineissa. Orgaanisissa synteeseissä trikloori-isosyanuurihappoa voidaan käyttää klooraamaan muun muassa ketoneja, eettereitä, tioeettereitä, amideja, imidejä ja aromaattisia yhdisteitä. Tämän lisäksi sillä voidaan hapettaa alkoholeja, alkeeneja ja oksiimeja.
Leijonat laivassa

Leijonat laivassa (, alaotsikoltaan "Kapina neljästä kultatynnyristä") on vuonna 1912 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Luigi Maggin ohjaaman elokuvan pääosia esittävät Mario Bonnard ja Gigetta Morano.
Juoni.
Purjealus lähtee Afrikasta kuljettamaan leijonia eurooppalaiseen eläintarhaan. Impressaario Johnsonin ahdistelema leijonankesyttäjä Jeannette rakastuu laivan kapteeniin Jackiin. Mustasukkainen Johnson löytää ruumaan piilotetut kultatynnyrit ja yllyttää miehistön kapinaan. Jack ja Jeannette vetäytyvät ruumaan jossa he sytyttävät tulipalon ja päästävät leijonat vapaaksi. Merimiehet kiipeävät mastoihin ja Jack ja Jeannette pelastautuvat veneellä.
Tuotanto.
Ambrosio Filmin tuottama "Leijonat laivassa" on yksi aikansa ”sensaatiofilmeistä”, joissa jännitystä luotiin villieläinten avulla. ”Mitä enemmän leijonia ja mitä enemmän ne karjuvat, sitä paremmin elokuva menestyy”, totesi yhdysvaltalainen kriitikko. Ambrosio teki 1910-luvun alussa useita Arrigo Frustan käsikirjoittamia ”leijonaelokuvia”, joissa pääosia esittivät sirkustaiteilija Alfred Schneiderin eläimet. Elokuvan naispuolinen päähenkilö on Mario Caserinin ohjaaman "Nelly la domatricen" (1912) tavoin ”moderni nainen”, jolle edes leijonankesyttäjän ammatti ei ole vieras.
Aikalaiskritiikki kiitti elokuvaa jännitäväksi ja hyvin kuvatuksi. Sitä esitettiin Suomessa loppuvuodesta 1912.
Restaurointi.
Elokuvan mustavalkoinen kopio on säilynyt Alankomaiden elokuvamuseossa. Se on nähtävissä Torinon elokuvamuseon Vimeo-sivustolla.