Demo (tietokone)

Tietokonedemo on tietokoneohjelmana toteutettu reaaliaikainen kuvaa ja ääntä sisältävä esitys, joka esittelee tekijöidensä taitoja etenkin ohjelmoinnin sekä tietokonemusiikin ja -grafiikan alueilla. Esityksistä pyritään etenkin nykyään tekemään esteettisesti miellyttäviä musiikkivideoiden kaltaisia kokonaisuuksia. Demojen luontiin keskittyvästä alakulttuurista käytetään nimitystä "demoskene".
Tietokonepelien historiassa demoiksi on kutsuttu usein nykyisten demojen alkumuotoja, "cracktroja", joissa tietokonepelin kopiointisuojauksen murtanut kräkkeri näytti osaamisensa liittämällä murtamansa pelin alkuun ohjelmanpätkän, joka yleensä sisälsi piraattiryhmän logon, tekstiä, musiikkia sekä graafisia efektejä.
Ajan kuluessa demoista ja niiden rustailusta muodostui piraattipiireistä riippumaton alakulttuurinsa, demoskene, jonka jäsenet muodostavat työryhmiä, joissa on kuhunkin demon tuottamisen osa-alueeseen erikoistuneita jäseniä. Nämä demoryhmät vaihtavat tietoverkkojen kautta kiinnostuneiden kesken tuotoksiaan ja sitä kautta osaamistaan. Myös demotapahtumiin eli "demopartyihin" osallistuminen on tärkeä kanssakäymisen muoto.
Demotyyppejä.
Demotapahtumissa demot luokitellaan yleensä kilpailukategorioihin tiedostokokonsa mukaan. Esimerkiksi 64 tai 4 kilotavun kokoon rajoitetut demot kilpailevat omissa sarjoissaan ja niitä kutsutaan "introiksi" erotuksena varsinaisista demoista, joiden koko on yleensä useita megatavuja. Monesti introista puhuttaessa mainitaan myös kokoluokka erikseen, esimerkiksi "64k-intro", "4k-intro" tai "256B-intro".
Toinen tärkeä ja myös kilpailukategorioissa käytetty luokitteluperuste on laitteisto, jolle demo on tarkoitettu. Esimerkiksi PC:lle tehdyt demot ovat "PC-demoja" ja Amigalle tehdyt demot "amigademoja". Joskus samantyyppisten laitteistojen demoista puhutaan myös yhdessä, esimerkiksi "mobiilidemot" ovat kämmenmikrojen ja matkapuhelinten kaltaisille mobiililaitteille tehtyjä demoja ja "8-bit-demot" ovat 8-bittisten tietokoneiden kuten Commodore 64:n demoja.
Demoja voidaan jaotella myös tyylinsä mukaan. Varhaiset demot koostuivat usein monista täysin erillisistä osista ("part"), joiden välillä siirryttiin esimerkiksi näppäinpainalluksilla. Tällainen demo on "multipart-demo", ja hyvin monta osaa sisältävästä demosta on vanhastaan käytetty nimitystä "megademo". Nykyisin ylivoimaisesti suosituin perustyyli on "trackmo", joka ei jakaudu selvästi erottuviin osiin, vaan visuaaliset tapahtumat on tahdistettu yhtenäiseen ääniraitaan.
Joskus demoihin viitataan myös täysin teknisestä toteutustavalla riippumattomilla käsitteillä, jotka viittaavat demon sisältöön ja sen tyylilajiin. Esimerkiksi "ravedemo" on teknomusiikkia ja rave-tapahtumien estetiikkaa hyväksikäyttävä demo, kun taas "storydemo" rakentuu tarinankerronnan varaan. Kokeellisia ja omituisia demoja sanotaan usein "art demoiksi" tai "avant-garde-demoiksi". Jos taas demon visuaalinen puoli koostuu pääasiassa valmiissa 3D-malleissa lentelystä, voidaan siitä käyttää nimitystä "3D fly-by".
Sisällöllisiin tyylilajeihin viittaavat käsitteet ovat usein lähinnä viitteellisiä eivätkä siten lainkaan niin tiukkoja kuin esimerkiksi pop-musiikin "genret". Monesti helpoin tapa kuvata demon tyyliä on viitata demoryhmiin, jotka ovat tunnettuja vastaavantyylisistä demoista. Esimerkiksi Melon-ryhmän tyyliä jäljittelevistä demoista saatetaan käyttää nimitystä "melonish".
Vaikka valtaosa nykyisistä demoista onkin tehty kilpailuja varten, on myös erikoistarkoituksiin tehtyjä demoja, joita usein myös kutsutaan koosta riippumatta introiksi. Esimerkiksi demotapahtumaa mainostava demo on "invitation intro" tai "invitro". BBS-aikakaudella monilla purkeilla oli oma pienikokoinen "mainosintro" tai "BBS-intro", joka sisällytettiin jokaiseen BBS:stä imuroitavissa olevaan tiedostopakettiin.