tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Port Lokon piirikunta

Port Lokon piirikunta () on yksi kolmesta Sierra Leonen Luoteisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Piirikunnan pinta-ala on 4 668 km² ja väkiluku (2021), näin ollen väestöntiheys on noin 113 as/km². Piirikunnan hallintokeskus on Port Lokon kaupunki. Muita kaupunkeja ovat muun muassa lentokentästään tunnettu Lungi, piirikunnan suurin kaupunki Lunsar ja satamakaupunki Pepel.Piirikunnan väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 247 463 as. (1963), 292 244 as. (1974), 329 344 as. (1985), 453 746 as. (2004), 614 063 asukasta (2015) ja (2021). Jyrkkä lasku vuosien 2015–2021 välillä johtuu vuoden 2017 alueuudistuksesta, jossa piirikunta menetti maata ja siirtyi osaksi Luoteista maakuntaa. Vuonna 2015 Port Lokon piirikunnassa asui 8,7 prosenttia Sierra Leonen väestöstä eli se oli pääkaupungin jälkeen Sierra Leonen väkirikkain piirikunta. Port Lokon piirikunta on merkittävää aluetta myös esimerkiksi Lungin kansainvälisen lentoaseman ja malmin vientisatama Pepelin takia. Piirikunnan lounaisosan Koyan päällikkökuntaan on rakenteilla kiinalaisten rahoittama, osin kiistanalainen Mamaman kansainvälinen lentoasema. Asema sijoittuisi aiempaa lähemmäksi, maanteitse noin 60 kilometriä pääkaupunki Freetownista itään.
Piirikunnan vesistöistä merkittävimmät ovat Atlanttiin laskevat Rokel- ja Little Scarcies -joet, sekä Rokel- ja Bankasokajokien suulle muodostunut estuaari, jota joskus kutsutaan myös omalla jokeen viittaavalla nimellään (Sierra Leone River).
 
Päällikkökunnat.
Piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten 13 päällikkökuntaan (), jotka ovat:
Hiihdon Norjan-mestaruuskilpailut 2017

Hiihdon Norjan-mestaruuskilpailut 2017 käynnistyivät Lygnassa 2. helmikuuta.
Tulokset.
Miehet.
Sprintti (v).
Lygna, 3. helmikuuta
Edeltävänä päivänä 15 kilometrillä ensimmäisen NM-mitalinsa saavuttanut Klæbo voitti ensimmäisen Norjan-mestaruutensa. Toiseksi sijoittui venäläinen Ustjugov, joten NM-hopeaa saavutti Brandsdal ja pronssia Taugbøl.
Brandsdalille mitali oli ensimmäinen NM-sprintissä sitten hänen vuosien 2011–2013 kolmen sprinttimitalin putkensa ja kaikkiaan 12:s NM-tasolla. Taugbøl saavutti kolmannen NM-mitalinsa ja oli NM-sprintissä pronssilla toista kertaa peräkkäin. 
10 km (v).
Gålå, 31. maaliskuuta
15 km (p).
Lygna, 2. helmikuuta
Tønsethille mestaruus oli kolmas, mutta ensimmäinen henkilökohtainen. Edellisissä NM-kilpailuissa vielä nuorten sarjassa kilpaillut Klæbo saavutti ensimmäisen NM-mitalinsa. Vastaavan kilpailun edeltävänä vuonna voittanut Sundby sijoittui kolmanneksi. Myös neljänneksi sijoittunut Gunnulfsen ja kuudenneksi sijoittunut Mysen ylsivät parhaisiin NM-sijoituksiinsa.
15 km + 15 km yhdistelmäkilpailu.
Lygna, 4. helmikuuta
3 × 10 km (p, p, v).
Lygna, 5. helmikuuta
Naiset.
Sprintti (v).
Lygna, 3. helmikuuta
Falla palasi mitaleille NM-sprintissä jätettyään edellisen vuoden kilpailun väliin. Sitä ennen hän oli ollut seitsemästi peräkkäin mitaleilla. Mestaruus oli hänelle niin sprintissä kuin kokonaisuudessaankin neljäs. Edellisen vuoden sprintin voittanut Weng sijoittui toiseksi saavuttaen 20. NM-mitalinsa. Myös edeltävänä päivänä kymmenellä kilometrillä pronssille sijoittuneelle Harsemille NM-mitali oli yhdeksäs.
5 km (v).
Gålå, 31. maaliskuuta
10 km (p).
Lygna, 2. helmikuuta
Bjørgen voitti paluukilpailunsa NM-tasolla jätettyään edellisen vuoden kilpailut väliin. Norjan-mestaruus oli hänelle 18:s. Østbergille ja Harsemille NM-mitali oli kummallekin kahdeksas.
30 km (p).
Gålå, 1. huhtikuuta
Parisprintti (k).
Gålå, 30. maaliskuuta
Sendo

Sendo oli brittiläinen matkapuhelinvalmistaja. Yritys perustettiin 1998 Birminghamissa.
Ohjelmistoyhtiö Microsoft omisti 10% osakkuuden Sendosta.
Sendo ja Microsoft kehittivät käyttöjärjestelmää nimeltä "Stinger", josta myöhemmin tuli Microsoftin "Smartphone 2002" ohjelmisto.
Yhtiön puhelinta "Z100" ei julkaistu koskaan Sendon haastettua Microsoftin oikeuteen vuonna 2003.
Yhtiö lakkautettiin vuonna 2005 Motorolan ostettua sen.
Yhtiö lisensoi Nokian Series 60 alustan ja korvasi sillä Microsoftin alustan.
Taisto Olavi Lehti

Taisto Olavi Lehti (4. kesäkuuta 1915 Vaasa – 17. helmikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen upseeri, joka toimi Kainuun prikaatin komentajana. 
Olavi Lehden vanhemmat olivat vahtimestari Kaarlo Lehti ja Suoma Mattila. Hänen puolisonsa vuodesta 1943 oli Synnöve Sandström.
Lehti tuli ylioppilaaksi Porin yhteislyseosta 1936 ja valmistui Kadettikoulusta 1941. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1950 ja Maanpuolustuskurssin 1961. Talviosodassa Lehti toimi nuorempana upseerina PPP6:ssa Suomussalmella, jatkosodassa komppanianpäällikkönä ja pataljoonankomentajan apulaisena Jääkäripataljoona 4:ssä ja Jääkäripataljoona 5:ssä. Lehti, joka haavoittui kahdesti, osallistui myös Lapin sotaan viimeksi mainitussa joukko-osastossa. Taistelujen jo tauottua hän sai vielä käskyn käydä yksinään hiihtäen Nuorgamissa varmistamassa, että saksalaiset olivat lähteneet Suomen alueelta.
Sotien jälkeen Lehti toimi muun muassa toimistoupseerina ja -päällikkönä sekä osastopäällikkönä useiden eri joukko-osastojen esikunnissa ja Pääesikunnassa, mutta myös Karjalan jääkäripataljoonan komentajana 1962–1965 ja Kainuun prikaatin komentajana 1967–1971 eversti Kalle Karttusen jälkeen. Viimeksi hän toimi sotilasasiamiehenä Yhdysvalloissa ja Kanadassa vuodesta 1971 vuoteen 1975, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.
Lehti ylennettiin reservin vänrikiksi 1937, reservin luutnantiksi 1940, luutnantiksi 1941, kapteeniksi 1943, majuriksi 1953, everstiluutnantiksi 1959 ja everstiksi 1965. 
Lehti oli Ratsastajaliiton toiminnanjohtaja 1976–1981. Hän julkaisi Esko Pihkon kanssa Jääkäripataljoona 4:n eli Hämeen jääkäripataljoonan historiateoksen "Jääkärit eteen" (2002).
Juvanruukki

Juvanruukki oli Karjalan kannaksella Kuolemajärven pitäjän Juvajärveltä laskevan Juvajoen kosken rannalla vuosina 1687–1704 toiminut manufaktuuripaja.
Ruukin perusti Johan Thorwöste joka omisti Uudellamaalla sijainneet ruotsalaista vuorimalmia käyttäneet Antskogin ja Fiskarsin rautaruukit. Thorwöste sai 1687 Ruotsin vuorikollegiolta luvan perustaa Juvan kylään ruukin johon kuului kankirautapaja ja nippuvasarapaja ahjoineen. Pajojen voimanlähteenä oli koskeen sijoitettu vesiratas. Thorwöste siirsi Juvanruukille kaksi kankivasaraa Fiskarsin ruukilta. Vuonna 1689 hän sai luvan perustaa myös rautalevyjä takoneen peltivasarapajan. Ruukki toimitti 1690-luvulla rautalevyjä, nauloja ja hevosenkenkiä muun muassa Narvan, Pähkinälinnan ja Käkisalmen rajalinnoituksiin. Ruukin käyttämä harkkorauta tuotiin laivoilla Fiskarsin masuunilta ja valmiit rautatuotteet vietiin laivoilla ostajille. Ruukilla oli oma satama Kyrönniemen itärannalla ja Thorwöste rakennutti Koivistolla laivoja ruukkia varten. Ruukille muutti työväkeä Ruotsista ja heidän joukossaan oli myös Belgiasta alun perin tulleita valloneja. Vuonna 1694 ruukkiyhteisössä asui 77 työntekijää ja heidän perheenjäsentään.
Suuren Pohjan sodan alettua vuonna 1700 venäläiset valtasivat toukokuussa 1703 Nevajoen suistossa sijainneen Nevanlinnan rajalinnoituksen minkä jälkeen Thorwöste ja suurin osa ruukin työväestä pakeni Ruotsiin. Venäläinen kasakkaosasto hyökkäsi 4. helmikuuta 1704 Juvanruukille, ryösti kaikki ruukin rautavarastot ja poltti rakennukset. Hyökkäyksessä kuoli useita ruukkilaisia heidän joukossaan ilmeisesti myös ruukin asioita hoitamaan jäänyt Thorwösten vanhin poika Lorenz.
Toriumkloridi

Toriumkloridi tai torium(IV)kloridi (ThCl4) on torium- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Toriumkloridia ei esiinny vapaana luonnossa, vaan sitä saadaan monatsiitista ja muista toriummineraaleista. Yhdistettä käytetään valmistettaessa puhdasta toriummetallia ja muita toriumyhdisteitä.
Ominaisuudet.
Toriumkloridi on huoneenlämpötilassa kiinteää valkoista ja hygroskooppista eli vettä imevää ainetta. Siitä tunnetaan kidevedettömän muodon lisäksi kaksi kidevedellistä hydraattia, nämä ovat ThCl4(H2O)4 ja ThCl4(H2O)8. Toriumkloridi liukenee veteen.
Toriumkloridilla on kaksi eri kiderakennetta eli se on polymorfista. Nämä ovat α‐ThCl4 ja korkean lämpötilan muoto β‐ThCl4. Kiderakenteiden välinen siirtymä tapahtuu 405 °C lämpötilassa, mutta vain erityisissä olosuhteissa ja erittäin puhtaalle näytteelle. Yhdisteen β‐muoto kuitenkin säilyy jäähtyessään takaisin alle tämän siirtymälämpötilan. Molempien muotojen kiderakenne on tetragonaalinen ja rakenteiden väliset erot ovat vähäisiä. α‐ThCl4:n avaruusryhmä on I41/amd (hilavakiot a = 640,8 pm, c = 1 292,4 pm) ja β‐ThCl4:n I41/a (hilavakiot a = 849,1 pm, c = 748,3 pm). On joitain viitteitä, että toriumkloridilla olisi kolmaskin olomuoto alle 70 K lämpötilassa.
Toriumin tavoin myös toriumkloridi on radioaktiivista.
Valmistus ja käyttö.
Toriumkloridia voidaan valmistaa antamalla toriumhydridin ThH4 reagoida suolahapon kanssa tai suoraan kloorin reaktiolla toriummetallin, ThH4:n tai toriumkarbidin kanssa.
Toinen valmistustapa on kloorata toriumoksalaattia hiilidioksidin ja hiilitetrakloridin (CCl4) seoksella. Myös valmistus toriumdioksidista lähtien on mahdollista reaktioilla: 
ThO2 + 2 C + 2 Cl2 → ThCl4 + 2 CO
ThO2 + 2 CCl4 → ThCl4 + 2 COCl2
Metallista toriumia voidaan valmistaa pelkistämällä toriumkloridia natriumilla tai elektrolysoimalla toriumkloridin sulatetta. Myös poikkeuksellinen reaktio dysprosiumkloridin DyCl2 kanssa tuottaa puhdasta toriummetallia.
Toriumkloridi on mahdollinen kaksoisfluidireaktorin polttoaine.
Bon piirikunta

Bon piirikunta () on yksi neljästä Sierra Leonen Eteläisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Se rajoittuu etelässä Pujehunin ja Bonthen, lännessä Moyamban, pohjoisessa Tonkoilin ja idässä Keneman piirikuntaan. Bon piirikunnan pinta-ala on 5 219 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Bon kaupunki. Muista kaupungeista mainittakoon Baiima, Baoma, Bumpe, Njala, Serabu, Sumbuya, Tikonko ja Yeleja.
Piirikunnan väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 209 754 as. (1963), 217 711 as. (1974), 268 671as. (1985), 463 668 as. (2004) ja 574 201 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Bon piirikunnassa asui 8,1 prosenttia Sierra Leonen väestöstä.
Päällikkökunnat.
Piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten 16 päällikkökuntaan () tai kaupunkialueeseen, jotka ovat:
Talous.
Piirikunnan tärkein tulonlähde ovat kulta- ja timanttikaivokset. Myös kauppa elättää monia, sillä piirikunta sijaitsee vilkkaiden kauppareittien varrella. maatalous työllistää vain noin puolet piirikunnan asukkaista, vähemmän kuin muualla maassa. Tärkeimpiä viljelyskasveja ovat riisi, juurekset, kahvi, kaakao ja öljypalmu.
Aiheesta muualla.
 (awoko.org)
NeXT Computer

NeXT Computer oli NeXT-yhtiön työasema, jossa oli NeXTSTEP käyttöjärjestelmä.
Ensimmäinen malli julkaistiin vuonna 1988. 
Tietokoneessa käytettiin Motorola 68030 suoritinta Motorola 88000 suorittimen viivästyessä. 
Tietokonetta seurasivat mallit NeXTstation ja NeXTcube. NeXTcube-tietokoneiden yhteydessä myytiin 17" harmaasävynäyttöä.
NeXTstation.
NeXTstation oli saatavilla perusmallina ja Turbo-mallina, jossa suorittimen kellotaajuus oli korkeampi ja muistimäärä oli laajennettavissa suurempaan.
Heikki Paasonen Show

Heikki Paasonen Show on suomalainen viihdeohjelma, joka esitettiin Nelosella alkuvuodesta 2017. Ohjelmaa juonsi Heikki Paasonen ja mukana nähtiin Pirjo Heikkilä, Kari Hietalahti sekä Heikki Paasosen äiti Eivor Paasonen.
Ohjelmassa keskeisessä osassa olivat Paasosen haastattelemat studiovieraat. Lisäksi ohjelmassa esitettiin sketsejä ja jokaisessa jaksossa esiintyi musiikkivieras. Vakio-osiona oli "deittitaksi", jossa Paasonen ja Heikkilä etsivät ja kuljettivat sinkkuja tarkoituksenaan parittaa heitä keskenään.
Start (lentoyhtiö)

Start () oli venäläinen rahtilentoyhtiö. Vuonna 1994 perustetun yhtiön kotikenttä oli Ramenskojen lentoasema Moskovassa. Se lopetti toimintansa vuonna 2000.
Laivasto.
Start käytti toimintansa aikana seuraavia yhdeksää lentokonetta ja helikopteria.
Kromosomi 3

Kolmas kromosomipari on yksi 23:sta ihmisen kromosomiparista. Ihmisillä on normaalisti kaksi paria tätä kromosomia. 3. kromosomi sisältää lähes 200 miljoonaa emäsparia. Geenien tunnistaminen on tärkeä osa kromosomien tutkimista. Koska tutkijat käyttävät erilaisia menetelmiä geenien tutkimiseen, geenien määrä vaihtelee tutkijasta riippuen. Tällä hetkellä vaihteluväli on 16 ℅. Pienimmillään tutkimuksissa on arvioitu olevan 2 565 geeniä ja suurimmillaan 2 971. Kolmannessa kromosomissa srvioidaan olevan 1 073 koodaavaa geeniä, 1 158 tilkegeeniä, ja 761 pseudogeeniä.
Koodaamattomista geeneistä 709 on pitkiä geenejä ja 315 on lyhyitä.
Tatneftaero

Tatneftaero (; ICAO: TNF) oli venäläinen lentoyhtiö. Vuonna 1998 perustettu yhtiö oli öljy-yhtiö Tatneftin tytäryhtiö. Se lensi sekä reitti- että tilauslentoja Kazanin lentoasemalta.
Yhtiö aloitti toimintansa kahdella Tu-154M:llä. Tammikuussa 2001 se osti myös yhden Tu-134AK:n. Niiden lisäksi öljy-yhtiöllä oli käytössään myös kaksi Jak-40-konetta VIP-henkilöiden kuljettamista varten.
Tatneftaero lopetti toimintansa helmikuussa 2002.
Laivasto.
Tatneftaero käytti toimintansa aikana seuraavia viittä lentokonetta.
Hoseritsa

Hoseritsa () on entinen kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Kosteritsan kunnassa. Se sijaitsi Inkerin ylängöllä kymmenen kilometriä Kosteritsasta lounaaseen.
Kylän länsipuolelta on löydetty muinainen hautapaikka, joka käsitti 119 kumpuhautaa ja kaksi kivikehyshautaa. Paikka ei ole säilynyt.
Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Hoseritsassa asui 133 venäläisten ohella 51 savakkoa ja yksi äyrämöinen, jotka kuuluivat Serepetan luterilaiseen seurakuntaan. Vuonna 1862 kylässä oli 38 taloa ja 193 asukasta. Talonpojat olivat tilanomistajan maaorjia.
1900-luvun alussa Hoseritsa kuului Porun kyläkuntaan. Sen asukkaat olivat venäläisiä, suomalaisia ja virolaisia. Talonpojat tekivät maanviljelyn ohella halkoja ja harjoittivat ajurin ammattia. Naiset olivat talvisin palvelijoina Pietarissa. Kylän ortodoksit kuuluivat Paastonkylän seurakuntaan. Luterilaisten lapset kävivät koulua Serepetassa.
Venäjän vallankumouksen jälkeen Hoseritsa muodosti aluksi oman, Metussin volostiin kuuluneen kyläneuvoston. Vuodesta 1922 lähtien se kuului Saastrovan ja välillä Porun kyläneuvostoon. Vuonna 1928 kylässä oli 57 taloa ja 280 asukasta. Saastrovan kyläneuvoston keskus oli tuolloin Muhkovitsassa.
Kylä tuhoutui toisen maailmansodan aikana, eikä sitä rakennettu uudestaan. Nykyään paikalla on huvilakylä Petergofskoje predmestje.
Lahja Exner

Lahja Exner, o.s. "Kukkula" (s. 15. helmikuuta 1939 Lahti) on ruotsinsuomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka oli vuosina 1979–1994 Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen edustajana Ruotsin valtiopäivillä. Hän oli ensimmäinen Ruotsin valtiopäiville valittu siirtolaisnainen ja ensimmäinen suomalainen Ruotsin valtiopäivillä sitten 1800-luvun.
Kukkula kävi kansa- ja keskikoulun Lahdessa. Monen aikalaisensa tavoin hän lähti Ruotsiin etsimään työtä ja toisaalta seikkailumielellä. Hän sai heti töitä suomalaisen työnvälitystoimiston kautta tekstiiliteollisuuden palveluksessa ja oli samassa työpaikassa Saxylle-Kilsund AB:ssa Boråsissa tekstiilityöntekijänä 1957–1979. Hän avioitui 1958 Ruotsiin siirtolaisena muuttaneen unkarilaisen koneasentaja Lajos Exnerin kanssa. Taloudellisesti niukka arki tasapainotellessa pienten lasten äitiyden ja perheen vuorotyön välillä sai Lahja Exnerin kiinnostumaan työväenliikkeestä. Hän liittyi ammattiliittoon ja samalla maan tavan mukaan sosialidemokraattiseen puolueeseen. 
Exner eteni luottamustehtäviin työpaikallaan, ja pian hän edusti eritoten siirtolaisia. Hän lähti kunnallispolitiikkaan vuonna 1979, ja hänet valittiin ensimmäisenä siirtolaisnaisena valtiopäiville Älvsborgin läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hänen merkittävimpiä luottamustehtäviään ovat olleet Siirtolaisuuspoliittisen komitean puheenjohtajuus ja Maahanmuuttoviraston hallituksen jäsenyys. Hän kuului Työmarkkinahallituksen (AMS) ja Valtion siirtolaisviraston (SIV) johtokuntiin. Exner jäi eläkkeelle valtiopäiväedustajan tehtävästä 1994.
J. W. Suominen

Juho Wiktor Suominen (26. kesäkuuta 1877 Lappi Tl – 27. elokuuta 1935 Pori) oli suomalainen liikemies, joka tunnetaan J. W. Suominen Oy:n perustajana.
Elämä.
J. W. Suominen oli kotoisin Lapin pitäjän Kuljun kylästä. Suominen palveli jo pienestä pitäen nahkurinliikkeessä Köyliössä. Vuonna 1898 hän perusti Nakkilaan Tattaranjoen varrelle nahkurinverstaan, missä valmistettiin aluksi etupäässä vieraita töitä lähiseutulaisten tilauksesta. Vähitellen verstaassa siirryttiin tehdasmaiseen valmistukseen ja myöhemmin tehdas erikoistui yksinomaan pohjanahka-alalle. Vuonna 1928 liike muutettiin osakeyhtiöksi "J. W. Suomisen Nahkatehdas Oy", jonka toimitusjohtajana ja johtokunnan puheenjohtajana Suominen oli kuolemaansa saakka. Alkuun nahkatehtaana tunnettu yritys tunnetaan nykyään kuitukankaita valmistavana kansainvälisenä pörssiyrityksenä nimellä Suominen Oyj. Yrityksen tehdas sijaitsee nykyäänkin Nakkilassa. Vuonna 1928 Nakkilaan valmistui Suomisen yksityiskodikseen rakennuttama Koskilinna, jonka suunnitteli arkkitehti Väinö Vähäkallio.
Suominen kuului jo nuorena Nahkurinammatin työnantajain liittoon. Suomen Nahkateollisuusliiton johtokunnan jäsenenä hän oli liiton perustamisesta alkaen ja ensimmäisen maailmansodan vuosina hän oli valtion nahkakeskuskomitean jäsenenä. Vuonna 1917 hän oli perustamassa Suomen Nahkatehtaiden Oy:tä ja kuului tämän yhtiön johtokuntaan koko sen toiminnan ajan. Hän oli myös useita vuosia Porin kauppakamarin varapuheenjohtajana ja työvaliokunnan jäsenenä. 
Suominen kuoli kävelyretkellä harhaluodista saamiinsa vammoihin Porin kaupunginsairaalassa elokuussa 1935. Villilän kartanon puutarhuri oli aamulla kello 7 aikaan 22. elokuuta 1935 pelotellut ampumalla harakoita, jolloin pienoiskiväärin luoti osui läheisellä maantiellä aamukävelyllä kulkenutta Suomista vatsaan. Se onnistuttiin poistamaan leikkauksessa, mutta sydänvaivoista kärsinyt Suominen menehtyi muutaman päivän kuluttua korkeasta kuumeesta kärsittyään. Korkein oikeus tuomitsi helmikuussa 1938 puutarhurin kuolemantuottamuksesta 5 kuukauden vankeusrangaistukseen.
Kuolinvuoteellaan laatimassa testamentissa Suominen lahjoitti varat Nakkilan uuden kirkon rakentamiseen. Suominen on haudattu kirkon alla olevaan kryptaan yhdessä puolisonsa Emma Koskisen (1878–1953) kanssa.
Perhe.
J. W. Suomisen poika oli kauppaneuvos Leo Suominen, jonka poika oli poliitikko Ilkka Suominen.
Kulmikkaat munat

Kulmikkaat munat (engl. "Lost in the Andes!") on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä 32-sivuinen sarjakuvatarina, joka julkaistiin vuonna 1949.
Juoni.
Museon vahtimestarina työskentelevä Aku Ankka huomaa sattumalta, että museon kokoelmiin kuuluvat ”kivet” ovatkin todellisuudessa kuutionmuotoisia kananmunia. Elintarviketeollisuus kiinnostuu mahdollisuudesta tuottaa kulmikkaita kanoja ja munia, ja siksi Aku sekä Tupu, Hupu ja Lupu lähtevät etsimään munien alkulähdettä Andien vuoristosta. Lopulta he löytävät vuorten keskeltä kaupungin nimeltä Vihoviimeinen rotankolo, jonka kaikki asukkaat ja rakennukset ovat kulmikkaita. Lisäksi Ankat löytävät ensimmäisinä kulmikkaita munia tuottavat kulmikkaat kanat. Tupu, Hupu ja Lupu joutuvat melkein tuomituksi pakkotyöhön, koska he rikkovat kaupungin lakeja puhaltamalla pyöreitä purukumipalloja. He saavat kuitenkin armahduksen puhallettuaan kananpoikien avulla kulmikkaita purukumipalloja. Ankat palaavat Ankkalinnaan kahden kulmikkaan kanan kanssa, mutta heidän epäonnekseen molemmat kanat ovatkin kukkoja eivätkä siis voi tuottaa jälkeläisiä.
Julkaisuhistoria.
Barks sai "Kulmikkaat munat" valmiiksi lokakuussa 1948, ja tarina julkaistiin Yhdysvalloissa huhtikuussa 1949 "Donald Duck One Shot" -lehden numerossa 223. Suomessa tarina julkaistiin ensimmäistä kertaa "Aku Ankka" -lehden numeroissa 11-15/1964.
95 (elokuva)

95 on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Aleksi Mäkelä. Elokuva kertoo ensimmäisestä Suomen voittamasta jääkiekon maailmanmestaruudesta vuonna 1995. Elokuvan kuvaukset alkoivat keväällä 2017 ja se tuli ensi-iltaan 25. joulukuuta 2017. Elokuva on osa Suomi 100 -juhlavuoden ohjelmistoa.
Elokuvan budjetti oli kaksi miljoonaa euroa, josta Suomen elokuvasäätiön tukea oli 780 000 euroa.
Koinadugun piirikunta

Koinadugun piirikunta () on yksi neljästä Sierra Leonen Pohjoisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Sen pinta-ala on 4 951 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Kabalan kaupunki. Muista kaupungeista mainittakoon Bendugu, Fadugu, Falaba, Koinadugu ja Sikunia.
Piirikunnan väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 129 061 as. (1963), 158 626 as. (1974), 183 286 as. (1985), 265 758 as. (2004), 408 097 asukasta (2015) ja 206 133 (2021). Väestöntiheys on noin 41,63 as/km². Suuri pudotus vuonna 2021 johtuu alueuudistuksista, joissa Koinadugu menetti noin puolet pinta-alastaan. Vuonna 2015 Koinadugun piirikunnassa asui 5,8 prosenttia Sierra Leonen väestöstä.
Piirikunnan elinkeinoelämässä tärkeää on maatalous (toimeentulo 84 %:lle piirikunnan väestöstä) ja kultakaivokset. Lomavuorten kansallispuisto sijaitsee Koinadugun piirikunnassa.
Päällikkökunnat.
Piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten 10 päällikkökuntaan (), jotka ovat:
Herman Hortling

Herman Ivar Hortling (22. kesäkuuta 1912 Helsinki – 10. kesäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen sisätautien erikoislääkäri ja Helsingin yliopiston sisätautiopin dosentti. 
Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1929 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1938, sai sisätautien erikoislääkärin pätevyyden 1946 ja väitteli tohtoriksi 1948. Hän sai endokrinologian erikoislääkärin oikeudet 1959. Hänet oli nimitetty Helsingin yliopiston sisätautiopin dosentiksi 1951
Hän teki varsinaisen elämäntyönsä Helsingin Diakonissalaitoksen 2. sisätautiosaston ylilääkärinä, johon tehtävään hänet kutsuttiin 1950. Hän hoiti tätä tehtävää eläkkeelle siirtymiseensä 1981 saakka. Lisäksi hän piti yksityisvastaanottoa lähes kuolemaansa saakka.
Sota-aikana hän julkaisi Suomen ja koko maailman ensimmäisen tutkimuksen virustaudista, joka aiheutti epidemian pohjoisessa taistelleissa joukko-osastoissa. Tauti tunnetaan nykyään myyräkuumeena.
Hän tutki muun muassa lyhytkasvuisuutta, sukupuolihormoneja ja rintasyövän hormonihoitoa. Hän paneutui erityisesti kehitys- ja kromosomipoikkeamiin, joiden tuloksena hän löysi ensimmäisen miehen, jolla oli naisen sukukromosomit. 
Hortlingin tutkimustyö aloitti perinnöllisyystieteen tutkimuksen Suomessa ja antoi myös aiheen Folkhälsanin geneettisen laitoksen perustamiselle. Hän perusti myös Ole Wasz-Höckertin kanssa Folkhälsaniin erityisen nuorisopoliklinikan vuonna 1960 ja johti sitä vuoteen 1972 saakka.
Hänellä oli myös lukuisia luottamustehtäviä ja jäsenyyksiä sekä kotimaisissa että kansainvälisissä alan järjestöissä.
Vapaa-aikanaan hän oli kiinnostunut luonnosta ja erityisesti linnuista. Kiinnostuksen hän oli perinyt isältään Ivar Hortlingilta, joka oli yksi Suomen tunnetuimmista lintutieteilijöistä. Herman Hortling tarkkaili lintuja vielä muutamia viikkoja ennen kuolemaansa Helsingin ympäristön parhailla lintuhavaintopaikoilla.
Hän sai professorin arvonimen 1969. Hänet on haudattu Kulosaaren hautausmaalle.
Hulu

Hulu on yhdysvaltalainen Hulu LLC:n omistama suoratoistopalvelu, joka on nykyään The Walt Disney Companyn (Disney–ABC Television Groupin kautta) (67 %) ja Comcastin (NBCUniversalin kautta) (33 %) yhteisyritys.
Hulu on suuntautunut pääosin televisiosarjoihin, julkaisten jaksoja omistajiensa televisioverkkojen ja muiden sisältökumppaneiden nykyisistä ja lopetetuista televisiosarjoista. Sen ominaisuuksista osa oli aluksi ilmaisia ja osa maksullisia, ilmaisen sisällön ollessa katsottavissa ainoastaan tietokoneella sekä maksullisen sisällön ollessa katsottavissa myös Hulun mobiilisovelluksilla. Kesäkuusta 2015 alkaen Hulu on ollut saatavilla ainoastaan Yhdysvalloissa ja Japanissa. Yhdysvalloissa oli 20 miljoonaa Hulun tilaaja-asiakasta toukokuussa 2018. Yritys tekee siellä myös yhteistyötä Spotifyn kanssa.
WarnerMedia (entisen TimeWarnerin) uusi omistaja AT&amp;T myi 10% omistusosuutensa huhtikuussa 2019. Toukokuussa 2019 Disney on sopinut Comcastin omistusosuuden ostamisesta aikaisintaan viiden vuoden kuluttua. Disney saisi täyden vallan välittömästi ja käyttäisi sitä levittämään suoratoistona elokuvia ja sarjoja, jotka eivät olisi yhtä perheystävällisiä kuin suurin osa Disneyn tuotannosta.
Disney ilmoitti elokuussa 2025, että Hulu-sovellus suljettaisiin vuoden 2026 aikana kokonaan, ja yhdistettäisiin kokonaan Disney+:n kanssa. Hulun sisältö oli jo tätä ennen julkaistu Yhdysvaltain ulkopuolella Disney+:aan Star-brändillä, mutta siitä luovuttiin 8. lokakuuta 2025, ja se Disney+:n Star-osio uudelleenbrändättiin Huluksi.
Propargyylialkoholi

Propargyylialkoholi (C3H4O) on tyydyttymättömiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Se on kolmoissidoksen sisältävistä alkoholeista rakenteeltaan yksinkertaisin. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa korroosionestoaineena ja muiden orgaanisten yhdisteiden synteesissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa propargyylialkoholi on väritöntä nestettä ja sillä on miellyttävä pelargoneja muistuttava tuoksu. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin muun muassa etanoliin, asetoniin, kloroformiin ja bentseeniin. Propargyylialkoholi reagoi tyypillisten alkoholien ja alkyynien tavoin. Yhdiste voidaan hapettaa kromihapon avulla propynaldehydiksi ja propyynihapoksi. Yhdiste reagoi karboksyylihappojen, happokloridien tai anhydridien kanssa muodostaen estereitä. Propargyylialkoholin kolmoissidos voidaan pelkistää kaksoissidokseksi vedyttämällä, jolloin muodostuu allyylialkoholia. Halogeenit reagoivat kolmoissidoksen kanssa ja tuotteena muodostuu dihaloallyylialkoholeja. Propargyylialkoholi polymeroituu helposti ja kaupallisiin tuotteisiin lisätään usein polymeroitumista estäviä inhibiittoreita. Eräiden nikkeli- ja kuparikatalyyttien avulla propargyylialkoholi voidaan trimerisoida trimetanolibentseeneiksi. 
Propargyylialkoholi ärsyttää lievästi ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Nieltynä se on myrkyllistä ja vaikutuksiltaan huumaavaa. Propargyylialkoholille altistumisen oireita voivat olla yskä ja kurkkukipu.
Valmistus ja käyttö.
Propargyylialkoholia valmistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1872 käsittelemällä 2-bromiallyylialkoholia emäksellä. Muita tapoja ovat formaldehydin ja natriumasetylidin välinen reaktio tai epikloorihydriinin käsittely natriumilla. Nykyään yhdistettä saadaan kuitenkin pääasiassa sivutuotteena valmistettaessa butyynidiolia etyynin ja formaldehydin välisellä reaktiolla. Tässä reaktiossa katalyyttinä toimii kupariasetylidi. Reaktio-olosuhteita säätämällä voidaan muuttaa tuoteseoksen koostumusta ja etyyniylimäärän käyttö edistää propargyylialkoholin muodostumista.
Propargyylialkoholia voidaan käyttää useiden orgaanisten yhdisteiden muun muassa hajusteiden, lääkeaineiden sekä maatalouskemikaalien valmistamiseen. Sitä voidaan myös käyttää korroosionestoaineena ja teräksen vetyhauraustumista estävänä aineena sekä metallien pintakäsittelyissä.
Stela

Stela () oli venäläinen lentoyhtiö. Vuonna 1992 perustettu yhtiö oli yksi ensimmäisistä Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen Venäjällä perustetuista rahtilentoyhtiöistä. Sen kotikenttä oli Irkutskin lentoasema. Yhtiön toimilupa peruttiin helmikuussa 2002.
Laivasto.
Stela käytti toimintansa aikana seuraavia kahdeksaa lentokonetta.
Naoya Inoue

Nayoa Inoue (s. 10. huhtikuuta 1993 Zama, Kanagawa) on japanilainen ammattinyrkkeilijä. Inoue on hallitseva ylemmän kärpässarjan WBO-liiton maailmanmestari ja entinen alemman kärpässarjan WBC-liiton mestari.
Amatööriura.
Amatööriurallaan Inoue voitti seitsemän korkeakoulumestaruutta.
Ammattiura.
Inoue aloitti ammattinyrkkeilyuransa vuonna 2012. Neljännessä ammattinyrkkeilyottelussaan Inoue voitti japanin alemman kärpässarjan mestaruuden voittamalla Ryoichi Taguchin tuomariäänin. Kuudennessa ammattinyrkkeilyottelussaan Inoue voitti Adrian Hernandezin teknisellä tyrmäyksellä kuudennessa erässä kohoten samalla WBC-liiton alemman kärpässarjan tunnustamaksi mestariksi. WBC-liiton mestaruutta Inoue puolusti kerran Wittawas Basapeania vastaan. Tämän jälkeen Inoue siirtyi ylempään kärpässarjaan jossa kohtasi WBO-liiton mestari Omar Narváezin tyrmäten tämän jo toisessa erässä. Tämän jälkeen Inoue on puolustanut WBO-liiton mestaruutta neljästi. Ensimmäisessä puolustusottelussa Inoue tyrmäsi Warlito Parrenasin toisessa erässä. Toisessa puolustusottelussa voitti David Carmonan yksimielisellä tuomaripäätöksellä. Kolmannessa puolustusottelussa Inoue tyrmäsi Karoon Jarupianlerdin, ja neljännessä voitti Kohei Konon teknisellä tyrmäyksellä. Viidennessä puolustusottelussa Inoue tyrmäsi Ricardo Rodriguezin kolmannessa erässä.
Touch &amp; Go

Touch &amp; Go oli venäläinen lentoyhtiö. Vuonna 1993 perustettu yhtiö kuljetti rahtia ja matkustajia tilauslennoilla kotikenttänään Vnukovon lentoasema Moskovassa. Touch &amp; Go lopetti toimintansa loppuvuodesta 1995.
Yhtiön virallinen nimi oli Konveier (). Sana "konveier" tarkoittaa venäjän kielessä liukuhihnaa tai kokoonpanolinjaa, mutta ilmailuterminä se tarkoittaa läpilaskua. Siitä oli peräisin myös läpilaskua tarkoittava englanninkielinen nimi Touch &amp; Go, joka oli maalattu yhtiön koneisiin.
Laivasto.
Touch &amp; Go käytti toimintansa aikana seuraavia neljää lentokonetta.
Larry Solov

Laurence "Larry" Solov on Breitbart Newsin toimitusjohtaja, ja yrityksen toinen perustajajäsen. Hän on valmistunut Standfordin yliopistosta ja suorittanut oikeustieteen tutkinnon Californian yliopistossa.
Hänestä tuli Breitbartin Newsin toimitusjohtaja Andrew Breitbartin kuoleman jälkeen vuonna 2012. Solov oli Breitbartin lapsuuden ystävä, ja hän toimi lainoppineena neuvonantajana yrityksessä vuodesta 2007 lähtien. Aikaisemmin hän oli osakas lakifirmassa Katten Muchin Rosenman, mistä hän lopetti työskentelyn vuonna 2008. Hänen entinen työnantajansa on tämän jälkeen jatkanut asiakkuuttaan Breitbartin kanssa.
Alten Finland

ALTEN Finland on osa ALTEN-konsernia. ALTEN on monikansallinen ranskalainen insinööri- ja suunnittelutoimisto, joka työllistää yli 57 000 henkilöä 30 maassa. 
ALTEN Finlandin edeltäjä Alte Oy perustettiin Raahessa vuonna 1969. ALTEN Finlandin palveluksessa työskentelee nykyään yli 500 työntekijää yhdeksällä eri paikkakunnalla: Helsingissä, Hyvinkäällä, Lahdessa, Hämeenlinnassa, Turussa, Tampereella, Jyväskylässä, Raahessa ja Oulussa.
Comeniuksen vala

Comeniuksen vala on opetusalalle laadittu eettinen ohjeistus ja maailman ensimmäinen opettajan vala. Vala on tarkoitettu kaikille kelpoisuusehdot täyttäville opettajille varhaiskasvatuksesta aikuiskoulutukseen.
Vala on nimetty tšekkiläisen kasvatusfilosofi Johan Comeniuksen (1592–1670) mukaan.
Comeniuksen vala on vastaavanlainen kuin esimerkiksi lääkärien lääkärinvala. Valan vannominen on vapaaehtoista eikä se sido juridisesti.
Valan on laatinut Opetusalan eettinen neuvottelukunta. Se julkistettiin ja vannottiin ensimmäinen kerran Educa-messuilla Helsingin Messukeskuksessa 28. tammikuuta 2017.
Valan vannominen.
Eettinen neuvottelukunta toivoo, että valan vannomisesta tulee traditio opettajaksi valmistumisen yhteydessä. Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:n alueyhdistykset sekä järjestävät mahdollisuuden valan vannomiseen vuosittain niille opettajille, jotka eivät ole sitä vannoneet. Lukemiskäytännöksi suositellaan, että esilukija lukee koko tekstin ja sen jälkeen vannojat lausuvat: "Minä vannon."
Teksti.
»Opettajana osallistun uuden sukupolven kasvattamiseen, joka on inhimillisistä tehtävistä merkittävimpiä. Päämääräni on uudistaa ja välittää ihmiskunnan yhteistä tieto-, kulttuuri- ja osaamisvarantoa.
Pyrin aina toimimaan oikeudenmukaisesti ja tasapuolisesti. Edistän oppilaiden ja opiskelijoiden kehitystä niin, että jokainen voi kasvaa taipumustensa ja lahjojensa mukaiseen täyteen ihmisyyteen. Tuen huoltajia ja muita lasten ja nuorten hyväksi toimivia heidän kasvatustehtävässään.
En paljasta enkä levitä minulle luottamuksellisesti uskottuja tietoja. Kunnioitan lasten ja nuorten yksityisyyttä ja suojaan heidän oikeuttaan henkiseen ja fyysiseen koskemattomuuteen.
Puolustan oppilaiden ja opiskelijoiden kasvurauhaa poliittisia ja taloudellisia hyötymispyrkimyksiä vastaan. Tuen kaikkien oikeutta muodostaa itse katsomukselliset ja poliittiset vakaumuksensa.
Pidän yllä ja syvennän ammattitaitoani kehittämällä itseäni jatkuvasti. Sitoudun yhteisiin tavoitteisiin ja tuen kollegoitani. Toimin yhteisöni parhaaksi ja pyrin vahvistamaan opetusalan yleistä arvostusta.»
Sean Spicer

Sean Spicer (s. 23. syyskuuta 1971) on yhdysvaltalainen poliittinen strategi. Hän toimi presidentti Donald Trumpin hallinnossa lehdistösihteerinä Valkoisessa talossa heinäkuun 21. päivään 2017 saakka, jolloin hän erosi vastalauseena pankkiiri Anthony Scaramuccin nimittämisestä Valkoisen talon viestintäjohtajaksi. Spicer toimi sekä tiedottajana että viestintäjohtajana sen jälkeen kun viestintäjohtaja Michael Dubke erosi toukokuussa 2017.
Spicer syntyi katoliseen keskiluokkaiseen perheeseen Barringtonissa Rhode Islandilla. Hän on suorittanut tutkinnon Naval War Collegessa Newportissa.
Spicer palveli George W. Bushin hallintoa vuosina 2006–2008 kaupallisena edustajana, jolloin hänen työnkuvaansa kuuluivat erityisesti kauppaan liittyvät medialausunnot ja tiedotteet. Vuonna 2011 Spicer valittiin republikaanisen puolueen viestintäjohtajaksi ja vuonna 2015 hän sai lisäksi päästrategin tehtävät.
Spicer tuli Valkoisen talon lehdistötilaisuuksissa käyttämänsä ärhäkän ja töykeäksikin syytetyn toimintatavan myötä tunnetuksi myös Melissa McCarthyn esittämänä parodiahahmona kevään 2017 "Saturday Night Live" -ohjelmissa.
Spicer on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Joulu Karhuvuorella

Joulu Karhuvuorella (engl. "Christmas on Bear Mountain") on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä 20-sivuinen sarjakuvatarina vuodelta 1947. Tarinassa nähtiin Roope Ankan ensiesiintyminen.
Juoni.
Roope antaa sukulaispoikiensa Akun, Tupun, Hupun ja Lupun lomailla joulun aikana hänen Karhuvuorella sijaitsevassa mökissään. Hän haluaa testata heidän rohkeuttaan näyttäytymällä heille karhuksi naamioituneena. Tilanne kuitenkin mutkistuu, kun mökille ilmestyy myös oikea karhu ja sen pentu.
Julkaisuhistoria.
Barks sai "Joulu Karhuvuorella" -tarinan valmiiksi heinäkuussa 1947, ja se julkaistiin joulukuussa "Donald Duck One Shot" -lehden numerossa 178. Suomessa tarina julkaistiin ensimmäistä kertaa "Aku Ankka" -lehden numeroissa 23-24/1958.
Valkopohjakeramiikka

Valkopohjakeramiikka ("valkopohjatyyli") viittaa antiikin kreikkalaiseen keramiikkaan, jossa vaasien pohjavärinä on valkoinen, ja koristelu on tehty sen päälle mustalla tai muilla väreillä. Kyseisestä koristemaalaustekniikasta käyteään nimitystä "valkopohjatekniikka".
Historia.
Valkopohjatekniikka oli alun perin peräisin seinämaalauksista. Keramiikassa sitä käytettiin alun perin erityisesti Jooniassa, Kykladeilla ja Lakoniassa geometriselta kaudelta lähtien. Ateenaan ja sen attikalaiseen keramiikkaan tekniikka tuli arkaaisella kaudella noin 530 eaa., oletettavasti Nikostheneen Jooniasta tuomana. Attikalaisessa keramiikassa valkopohjatekniikka kehittyi omaksi tyylisuunnakseen mustakuvio- ja punakuviotekniikan rinnalle.
Tyyliä suosittiin erityisesti lekyyteissä klassisen kauden ensimmäisellä puoliskolla 400-luvulla eaa. On ehdotettu, että valkopohjatekniikalla olisi haluttu luoda vaikutelma siitä, että vaasi olisi ollut kalliimpaa materiaalia, kuten norsunluuta tai marmoria.
Tekniikka.
Valkopohjatekniikassa savenvärinen vaasi maalattiin ensin kauttaaltaan valkoisella savilietteellä, jossa ei ollut rautaoksidia, joka olisi muuttunut tummaksi uunissa poltettaessa. Hahmot ja muu koristelu maalattiin päälle mustalla, ruskealla ja muilla väreillä. Alkuvaiheessa hahmot muistuttivat mustakuviotekniikan hahmoja. Myöhemmin hahmoihin maalattiin ääriviivat, ja sisäosiin käytettiin eri värejä. Valkoinen pohja mahdollisti laajemman lisävärien skaalan kuin musta- ja punakuviotekniikoissa. Lisäväreinä käytettiin muun muassa purppuraa, sinistä, punaista, vaaleanpunaista, vihreää ja keltaista. Myöhemmässä vaiheessa hahmoihin saatettiin maalata varjostus ("skiagrafia").
Vaasit.
Valkopohjatekniikkaa käytettiin erityisesti rituaali- ja hauta-astioissa, sillä vaasien pinta oli muihin tekniikoihin verrattuna paljon hauraampi arkikäytössä käytettäväksi. Attikalaisessa keramiikassa valkopohjatekniikkaa käytettiin erityisesti hautalekyyteissä.
Kambian piirikunta

Kambian piirikunta () on yksi kolmesta Sierra Leonen Luoteisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Sen pinta-ala on 3 031 neliökilometriä ja väkiluku , näin ollen väestöntiheys on 121,3 as/km². Piirikunnan hallintokeskus on Kambian kaupunki. Muista kaupungeista mainittakoon Mambolo.
Piirikunnan väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 137 806 as. (1963), 155 341 as. (1974), 186 231 as. (1985), 270 462 as. (2004) ja 343 686 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Kambian piirikunnassa asui 4,9 prosenttia Sierra Leonen väestöstä.
Piirikunnan elinkeinoelämälle keskeisiä ovat maatalous (toimeentulo 80 %:lle piirikunnan väestöstä) ja kaupankäynti. Outamba-Kilimin kansallispuiston läntinen osa eli Kilimin suojelualue sijaitsee Kambian piirikunnassa.
Piirikunta kuului vuoden 2017 alueuudistukseen asti Pohjoiseen maakuntaan.
Päällikkökunnat.
Piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten kymmeneen (vuoteen 2017 seitsemään) päällikkökuntaan (), jotka ovat:
Fiat 500L

Fiat 500L on Fiatin vuosina 2012–2022 valmistama tila-automalli, joka korvasi Fiat Idean. 500L perustuu samalle alustarakenteelle kuin Fiat 500X-, Tipo- ja Jeep Renegade -mallit. Normaalin version lisäksi mallista on saatavana pidennetty seitsenpaikkainen 500L Living sekä maasturihenkinen 500L Trekking, joka on kuitenkin aina etuvetoinen. 
Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä 500L sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuonna 2017 500L uusittiin Fiatin mukaan 40 prosenttia auton komponenteista. Ulkoiset muutokset kohdistuivat puskureihin ja etusäleikköön.
Moyamban piirikunta

Moyamban piirikunta () on yksi neljästä Sierra Leonen Eteläisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Sen pinta-ala on 6 902 neliökilometriä. Piirikunta rajautuu lännessä Atlantin valtamereen. Luoteessa naapurina on Läntisen alueen maaseudun, pohjoisessa Port Lokon ja Tonkoilin sekä idässä Bon piirikunnat. Moyamban piirikunnan hallintokeskus on Moyamban kaupunki (11 485 as. vuonna 2004). Muita kaupunkeja piirikunnassa ovat Mano, Njala, Rotifunk, Shenge ja Taiama.
Piirikunnan väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 167 425 as. (1963), 188 745 as. (1974), 250 514 as. (1985), 260 910 as. (2004) ja 318 064 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Bon piirikunnassa asui 4,5 prosenttia Sierra Leonen väestöstä. Etnisesti väestön pääosan (60 %) muodostavat mendet ja lisäksi piirikunnassa on sherbroja, temnejä ja lokoja. Piirikunnassa on timantti- ja kultakaivoksia, harjoitetaan maanviljelyä ja hoidetaan öljypalmuviljelmiä. 
Päällikkökunnat.
Piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten 14 päällikkökuntaan (), jotka ovat:
Silver (yhtye)

Silver on norjalainen glam punk -yhtye, joka perustettiin Moissa vuonna 1996. Bändin jäsenet tulevat kristillisistä taustoista ja kristilliset teemat näkyvät sanoituksissa jonkin verran. 
Yhtyeen ensimmäinen julkaisu "Billboard Blackout EP " ilmestyi vuonna 2000. Yhtye voitti ”Zoom 2000” -kilpailun ja pääsi myöhemmin Zoom-kiertueelle Norjaan, Englantiin ja Skotlantiin keväällä 2001. Vuonna 2001 julkaistiin "Riot 1-2-3 EP". Esikoisalbumi "White Diary" ilmestyi vuonna 2004, ja siltä julkaistiin singlet ”Angels Calling”, ”The Sin Fix Journal” ja ”Funeral Class One”. "Angels Calling" -kappaleesta tuli hitti ja kenties yhtyeen tunnetuin kappale soiden jatkuvasti radiossa ja TV:ssä, mutta balladi ei koskaan uponnut täysin kovanluokan Silver-faneille. 
Silver soitti noin 220 konserttia kotimaassa ja ulkomailla (Saksa, Englanti, Japani, Italia, Itävalta, Suomi, USA, Ruotsi, Tanska, Alankomaat, Slovenia, Skotlanti) vuosina 2001–2006. Näihin sisältyi esiintymiset Roskildessa vuonna 2004 ja Italian TV:ssä. Vuonna 2004 yhtye voitti norjalaisen musiikkipalkinnon Alarmprisenin. 
Yhtyeen toinen albumi "World Against World" julkaistiin toukokuussa 2006, jonka kappale ”The Personal Decay” julkaistiin singlenä ja siitä kuvattiin musiikkivideo. 
Vuonna 2008 julkaistiin yhtyeen toistaiseksi viimeinen albumi "Wolf Chasing Wolf".
Vuonna 2014 yhtye palasi ”March Brown” -singlellä.
Elpida Memory

Elpida Memory, Inc. () oli japanilainen DRAM-muistiteknologiaa valmistava ja kehittävä yhtiö. Yhtiön perustivat NEC ja Hitachi vuonna 1999 nimellä "NEC-Hitachi Memory Inc" ja nimi muutettiin vuonna 2000.
Hitachin, Mitsubishi Electricin ja NECin DRAM-muistien valmistus siirtyivät Elpida Memory -yhtiölle.
Yhtiö omisti enemmistöosuuden taiwanilaisesta Rexchip Electronics -yhtiöstä.
Yhtiö ajautui konkurssiin vuonna 2012.
Micron Technology osti yhtiön vuonna 2013.
Eero Vasa

Eero Vasa (s. 1. helmikuuta 1997) on suomalainen tennispelaaja. Vasa teki debyyttinsä Suomen Davis Cup -joukkueessa vuoden 2016 Davis Cupissa maaliskuussa 2016 Zimbabwea vastaan. Vuoden 2017 Davis Cupissa hän pelasi helmikuussa Georgiaa vastaan ja huhtikuussa Madagaskaria vastaan. Vasa on hävinnyt kaikki kolme pelaamaansa Davis Cup -ottelua.
Vasa voitti kesäkuussa 2020 ulkokenttien Suomen mestaruuden nelinpelissä yhdessä parinsa Patrick Kaukovallan kanssa voittamalla parin Ilari Vesanen/Mikko Rouvala lukemin 4–6, 6–2 ja 10–7. 
Vasa opiskelee University of Central Floridassa Yhdysvalloissa.
Musidora

Musidora, oik. Jeanne Roques (23. helmikuuta 1889 Pariisi, Ranska – 7. joulukuuta 1957 Pariisi, Ranska), oli ranskalainen tanssityttö ja sittemmin mykkäelokuvien näyttelijä.
Musidora aloitti näyttämöuran 1910 ja kirjoitti samalla teatteriarvosteluja. Hän esitti Irma Vepiä Louis Feuilladen 12-jaksoisessa elokuvassa "Vampyyrit" ("Les Vampires", 1915–1916), jonka ansiosta hänestä tuli tähti. Hän näytteli pääosaa myös Coletten kahden "Minne"-romaanin pohjalta käsikirjoitetussa elokuvassa "L'Ingénue libertine". Hänestä tuli myöhemmin aikansa valkokankaan johtava tähti, ja hän tuotti elokuvansa itse. Elokuvaan "La Flamme cachée" Colette teki käsikirjoituksen.
Musidora kuului Coletten tuttavapiiriin, ja ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän asettui asumaan yhteistalouteen, johon kuului Coletten lisäksi kaksi muuta, Coletten läheinen ystävä Mamita sekä naapuri, kirjailija Annie de Pène.
Rautatienkatu (Oulu)

Rautatienkatu on katu Oulun keskustan ruutukaava-alueen kaakkoislaidalla. Kadun koillinen päätepiste on Vaaran kaupunginosassa Heikinkadun, Tulliväylän ja Kajaanintien risteyksessä, josta tie kulkee rautatieaseman ohitse ja jatkuu Saaristonkadun yli, Lyötynpuiston vierestä Vanhatullin kaupunginosan kautta Limingantulliin, jossa se päättyy Limingantiehen. Tie kulkee koko matkan Oulun ratapihan vieressä, ratapihan luoteispuolella.
Aiemmin "Itäinen aitakatu" -nimellä tunnettu katu nimettiin Rautatienkaduksi () vuoden 1907 asemakaavan hyväksymisen yhteydessä, jolloin vanhoja pidempiä kadunnimiä muutettiin lyhyemmiksi. 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen puoliväliin asti Rautatienkatu ulottui vain Heikinkadulta Arkistokadulle. Etu-Lyötyn asuinalueen rakentamisen yhteydessä katua jatkettiin silloiselle Harjapäänkadulle, ja entinen Härkätie muutettiin osaksi Rautatienkatua.
Koko matkaltaan kaksikaistainen Rautatienkatu on Aleksanterinkadun ja Uudenkadun ohella ajoneuvoliikenteen kannalta merkittävä lounas–koillinen-suuntainen yhteys, ja merkittävä osa Etu-Lyötyn liikenteestä kulkee sen kautta. Oulun joukkoliikenteen citybussireitit kulkevat Rautatienkadun kautta, ja sen varrella kulkee myös jalankulun ja pyöräilyn väylä.
Pohjoispäässään Rautatienkadun ympäristö on leimallisesti keskustan reuna-aluetta, eikä sen varrella ole merkittäviä kauppaliikkeitä. Saaristonkadun eteläpuolella sen varrella on lähinnä asuntoja ja aivan eteläpäässä myös teollisuutta.
Bioeroosio

Bioeroosio on kallioperän eroosiota biologisten tekijöiden vaikutuksesta. Kasvien juuret rikkovat kalliota, jolloin tapahtuu mekaanista rapautumista. Kasvien juurista liukenee veteen aineita, jotka kuluttavat kallioperää, jolloin tapahtuu kemiallista rapautumista. Kemiallista rapautumista tapahtuu myös siten, että kasvien ja eläinten jäänteistä liukenee veteen kallioperää kuluttavia aineita.
Fototropismi

Fototropismi on kasvin ominaisuus, jossa kasvin lehdet ja yläosa kääntyvät kohti valoa ja juuret pois päin valosta. Tämän vuoksi sanotaan, että kasvin yläosa on positiivisesti fototroofinen ja juuristo negatiivisesti fototroofinen. Lehtien kääntymisen valoon päin aiheuttaa auksiinihormoni. Varjon puolella on enemmän auksiinia, joka kiihdyttää kasvua varjon puolella ja täten varsi kääntyy varjosta pois päin.
Lepäsinjoki

Lepäsinjoki () on Suomenlahteen laskeva joki Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Sen pituus on 29 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 101 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Tammenkonnun suolta ja laskee Suomenlahteen Lepäsin taajamassa. Sen kalalajeja ovat hauki, ahven ja särki. Lepäsinjoen suistossa kutevat sorva, törö ja kuore.
Alfie (kappale)

Alfie on Hal Davidin sanoittama ja Burt Bacharachin säveltämä laulu vuoden 1966 brittielokuvaan "Alfie – naisten viettelijä". Elokuvan lopputekstien aikana sen esittää Cher, mutta suureksi kansainväliseksi hitiksi se nousi brittiläisen Cilla Blackin levytyksenä.
Laulua ei kuultu elokuvan ensi-iltaversiossa Euroopassa, vaan se sävellettiin elokuvan Yhdysvalloissa julkaistua versiota varten. Aloite tuli Bacharachin musiikkikustantajalta Ed Wolpinilta, jonka mielestä mainion elokuvan USA:n ensi-iltaa kannattaisi tukea paljon radiosoittoa saavalla tunnuslaululla. Sonny Rollinsin elokuvaan säveltämästä musiikista ei hittikelpoista sävelmää löytynyt, ja niin Wolpin järjesti vastahakoisen Bacharachin katseltavaksi elokuvan työkopion. Kaliforniassa asunut säveltäjä innostui ajatuksesta ja tilasi tekstin New Yorkin Long Islandilla asuneelta sanoituskumppaniltaan Hal Davidiltä, joka puolestaan sai luettavakseen elokuvan käsikirjoituksen. David kiinnostui päähenkilö Alfien elokuvan lopussa heittämästä ajatuksesta ”What’s it all about?”, josta hän sai laulun alkusanat. Bacharach teki sävelmän Davidin valmiiseen tekstiin.
Burt Bacharach on usein maininnut ”Alfien” omaksi suosikikseen kirjoittamiensa kymmenien hittien joukossa. Siitä on tullut paljon esitetty jazzstandardi, ja Cilla Blackin ohella sen menestyksekkäästi levyttäneitä ovat myös elokuvan solisti Cher, Barbra Streisand ja Bacharachin luottolaulaja Dionne Warwick. Vokaali- ja instrumentaaliversioita siitä ovat tehneet myös ainakin Bacharach itse, Patricia Barber, Tony Bennett, Jerry Butler, Liane Carroll, Randy Crawford, Blossom Dearie, Bill Evans, Percy Faith, Everything But The Girl, Maynard Ferguson, Renée Geyer, Stan Getz, Tony Hatch, Dick Hyman, Jack Jones, The Anita Kerr Singers, Chaka Khan, Earl Klugh, Cleo Laine, Tony Martin, Johnny Mathis, David McCallum, Carmen McCrae, Brad Mehldau, Pat Metheny, Mina, Matt Monro, Olivia Newton-John, Elaine Paige, Rita Reys, Buddy Rich, Rumer, The John Scofield Trio, The Sweet Inspirations, Joanie Sommers, McCoy Tyner, Midge Ure, Sylvia Vrethammar, Sarah Vaughan, Billy Vaughn, Nancy Wilson, Andy Williams, Vanessa L. Williams, Kerry Ellis ja Nanette Workman. Vuoden 1966 "Alfie – naisten viettelijä" -elokuvan uudelleenfilmatisoinnissa "Alfie" (2004) laulun esittää Joss Stone.
Cilla Blackin levytys.
Bacharach halusi ”Alfien” levyttäjäksi tuoreen brittiläisen poplaulajan Cilla Blackin, jonka vahvasta äänestä hän oli innostunut. Black kuitenkin yritti asettaa levytykselle monia ehtoja että voisi välttää tehtävän. Hän halusi Bacharachin itse tekevän sovituksen kappaleeseen, tulevan paikalle äänityksiin Lontooseen ja myös soittavan itse levytyksellä. Blackin yllätykseksi Bacharach suostui kaikkeen, eikä laulaja voinut enää perääntyä. Levytys tehtiin 48-jäsenisen orkesterin voimin George Martinin tuottamana Lontoon Abbey Roadin studioilla syksyllä 1965. Bacharach vaati tehtäväksi parikymmentä ottoa, kunnes Cilla Blackin ääni alkoi jo heiketä.
Suomenkielinen versio.
Inga Sulin on levyttänyt ”Alfien” suomeksi vuonna 1976 Anna-Liisa Virtasen sanoituksena.