NHL-kausi 2013–2014

NHL-kausi 2013–2014 oli National Hockey Leaguen 96. kausi. Sen aikana 30 joukkuetta pelasi kukin 82 ottelua. Runkosarja alkoi tiistaina 1. lokakuuta 2013 ja päättyi sunnuntaina 13. huhtikuuta 2014. Liiga piti tauon 9.–25. helmikuuta 2014 Sotšin talviolympialaisten vuoksi. Pudotuspelien ensimmäiset ottelut pelattiin 16. huhtikuuta 2014. Stanley Cupin voitti Los Angeles Kings, joka kukisti finaalisarjassa New York Rangersin otteluvoitoin 4–1 ja otti seurahistoriansa toisen mestaruuden. Ensimmäisen Stanley Cupinsa Kings oli voittanut kaudella 2011–2012. 
Kauden aikana NHL:ssä otettiin käyttöön uusi konferenssijako, jossa itäiseen konferenssiin kuuluu 16 ja läntiseen konferenssiin 14 joukkuetta. Seurat on jaettu neljään divisioonaan. Muutoksen myötä Winnipeg Jets siirtyi läntiseen ja Detroit Red Wings sekä Columbus Blue Jackets muuttivat itäiseen konferenssiin. Kauden aikana kaikki joukkueet pelasivat ainakin kerran kullakin 30 areenalla.
1. tammikuuta 2014 pelatussa Talviklassikko-ottelussa tehtiin NHL-pelien katsojaennätys Detroit Red Wingsin kohdatessa Toronto Maple Leafsin Michigan Stadiumilla. Tapahtuma keräsi kaikkiaan 105 491 katsojaa. Voittomaalikilpailussa ratkenneen ottelun voitti Toronto Maple Leafs luvuin 3–2. Joulukuussa 2010 samaisella Michigan Stadiumilla pelatussa Michiganin ja Michigan Staten välisessä yliopistosarjan ottelussa katsojamääräksi ilmoitettiin 113 411. NHL-pelien aiempi katsojaennätys oli vuodelta 2008, jolloin Talviklassikko-ottelua seurasi 71 217 katsojaa. 
Runkosarjan pistepörssin ja Art Ross Trophyn voitti Pittsburgh Penguinsia edustanut Sidney Crosby. Hän keräsi 80 ottelussa yhteensä 104 tehopistettä, joista 36 oli maaleja ja 68 syöttöpisteitä. Lisäksi Crosby sai uransa toisen Hart Memorial Trophyn ja kolmannen Ted Lindsay Awardin. Parhaalle tulokkaalle jaettava Calder Memorial Trophy myönnettiin Colorado Avalanchea edustaneelle Nathan MacKinnonille. Norris Trophyn sai puolestaan Chicago Blackhawks -puolustaja Duncan Keith, joka oli voittanut palkinnon edellisen ja ensimmäisen kerran kaudella 2009–2010. Vezina Trophy annettiin Boston Bruins -maalivahti Tuukka Raskille, josta tuli toinen Vezina-palkinnon voittanut suomalainen. Miikka Kiprusoff oli saanut palkinnon kaudella 2005–2006.
Pudotuspelien pistepörssin voittaja oli Los Angeles Kingsin Anže Kopitar. Kopitar teki 26 pudotuspeliottelussa 26 tehopistettä, joista 5 oli maaleja ja 21 syöttöpisteitä. Conn Smythe Trophyn sai Kings-laitahyökkääjä Justin Williams, joka keräsi pudotuspeleissä 25 tehopistettä.
Konferenssijako.
Läntinen konferenssi
Itäinen konferenssi
Runkosarja.
Itäinen konfenrenssi.
Atlantic-divisioona.
Boston Bruins voitti NHL:n runkosarjan ensimmäisen kerran sitten kauden 1989–1990, jolloin oli tullut seuran historian ensimmäinen runkosarjavoitto. Bruinsin lisäksi Atlantic-divisioonasta pudotuspeleihin selviytyivät Tampa Bay Lightning, Montreal Canadiens ja Detroit Red Wings.
Metropolitan-divisioona.
Divisioonavoittaja Pittsburgh Penguinsin ohella Metropolitan-divisioonasta pudotuspeleihin pääsivät New York Rangers, Philadelphia Flyers ja Columbus Blue Jackets.
Läntinen konfenrenssi.
Central-divisioona.
Central-divisioonasta pudotuspeleihin ylsivät divisioonan voittaneen Colorado Avalanchen lisäksi St. Louis Blues, Chicago Blackhawks, Minnesota Wild sekä Dallas Stars.
Pacific-divisioona.
Pacific-divisioonasta pudotuspeleihin selviytyivät läntisen konferenssin voittaneen Anaheim Ducksin ohella San Jose Sharks ja Los Angeles Kings.
Pelaajatilastot.
Runkosarjan pistepörssi.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, ± = plus-miinus, RM = rangaistusminuutit"
Maalivahtien tilastot.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, Min. = peliminuutit, V = voitot, H = häviöt, Jatk. = häviöt jatkoajalla tai voittomaalikilpailussa, PM = päästetyt maalit, NP = nollapelit, T% = torjuntaprosentti, PMK = päästettyjen maalien keskiarvo."
Pudotuspelit.
Jokaisesta divisioonasta pudotuspeleihin pääsi kolme parasta seuraa. Lisäksi molemmista konferensseista pudotuspeleihin otettiin runkosarjapisteiden perusteella kaksi seuraavaksi parasta joukkuetta. Näitä neljää kutsuttiin villin kortin joukkueiksi. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella konferenssin runkosarjan voittanut seura kohtasi vähiten pisteitä keränneen villin kortin joukkueen. Konferenssissa toiseksi eniten pisteitä kerännyt divisioonavoittaja puolestaan pelasi toiseksi vähiten pisteitä kerännyttä villin kortin joukkuetta vastaan. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella toisensa kohtasivat myös omassa divisioonassaan toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet seurat.
Ensimmäisellä kierroksella Los Angeles Kings voitti San Jose Sharksia vastaan pelaamansa ottelusarjan vaikka hävisi sarjan kolme ensimmäistä peliä. NHL:n historiassa vastaavaan saavutukseen oli ylletty vain kolmesti aiemmin. Toronto Maple Leafs voitti ottelusarjansa kolmen ensimmäisen pelin häviämisestä huolimatta 1942, New York Islanders 1975 ja Philadelphia Flyers 2010. Mike Richards ja Jeff Carter pelasivat Flyersissa 2010 ja Kingsissä 2014. Näin ollen heistä tuli ensimmäiset pelaajat, jotka ovat olleet kaksi kertaa mukana 0–3-tappioasemasta ottelusarjan voittoon edenneessä NHL-joukkueessa.
Pudotuspelien pistepörssi.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"