tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Liskokalat

Liskokalat eli sisiliskokalat
(Synodontidae) on auloppikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä valtameristä.
Lajit ja anatomia.
Varhaisimmat liskokalojen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu mioseenikaudelle. Heimo jaetaan 2 alaheimoon, 4 sukuun ja 57–70 lajiin. Aikaisemmin heimoon luettiin kuuluvaksi suku "Bathysaurus", joka sittemmin on erotettu omaksi heimokseen Bathysauridae. Kooltaan liskokalallajit voivat saavuttaa suurimmillaan 45–70 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkänomaisia ja sylinterimäisiä, liskomaisia kaloja. Tyypillisiä piirteitä ovat suuri suu, jossa on useita pienikokoisia hampaita, lyhyehkö ja korkeahko selkäevä ja rasvaevä. Väritykseltään heimon lajit ovat tyypillisesti kirjavia. Ne voivat olla ruskeita, hopeanharmaita tai punaisia, punaisin, keltaisin, sinisin tai tummin laikuin tai täplin. "Harpadon"-suvun lajeilla ei ole suomuja. Toisin kuin useilla muilla auloppikaloilla, liskokaloilla on erilliset koiras- ja naarassukupuolet eivätkä ne ole hermafrodiitteja. 
Levinneisyys ja elintavat.
Liskokalalajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä lämpimistä ja lauhkeista vesistä. Toisinaan "Harpadon"-suvun lajeja tavataan myös murtovesistä. Liskokalat elävät tyypillisesti matalissa rantavesissä ja syvimmillään noin 300 metrin syvyydessä meren pinnasta. Heimon kalat elävät lähellä hiekka- tai mutapohjia tai koralliriutoilla usein pareittain. Liskokalat ovat ahnaita petoja, jotka saalistavat pienempiä kaloja ja äyriäisiä. Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa kalastetaan "Harpadon"-suvun lajeja ruokakaloiksi, mutta ne eivät ole taloudellisesti erityisen merkittäviä.
Iman Shumpert

Iman Asente Shumpert (s. 26. kesäkuuta 1990 Oak Park, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa NBA-seura Houston Rocketsia.
Ura.
Ennen ammattilaisuutta.
Shumpert arvioitiin high school -vuosinaan ikäluokkansa parhaiden lahjakkuuksien joukkoon ja hän edusti NCAA-koripallon I-divisioonassa Georgia Tech -yliopistoa kolme kautta vuosina 2008–2011. Viimeisellä NCAA-kaudellaan Shumpert oli Atlantic Coast Conferencen pallonriistotilaston ykkönen sekä joukkueensa paras piste-, levypallo- ja syöttötilastoissa. Shumpert vakuutti kykyjenetsijät ja osallistui , jossa New York Knicks varasi hänet ensimmäisellä kierroksen 17. varausvuorolla.
NBA.
Debyyttikaudellaan 2011–2012 Shumpert pelasi runkosarjassa 59 ottelua 66 mahdollisesta ja oli 35 ottelussa aloitusviisikossa. Shumpert valittiin n yhteydessä järjestettyyn donkkauskisaan, mutta hän joutui jättämään sen väliin polvivamman takia. Pudotuspelien ensimmäisen kierroksen ensimmäisessä ottelussa Shumpert teloi jälleen polvensa ja oli lähes kahdeksan kuukautta sivussa. Kauden päätteeksi Shumpert äänestettiin viidenneksi parhaaksi tulokkaaksi ja valittiin eseen. Shumpert oli myös ainoa tulokaspelaaja, joka sai ääniä a valittaessa.
Kauden 2012–2013 Shumpert pääsi aloittamaan tammikuun puolivälissä polvivammastaan toivuttuaan ja vakiinnutti paikkansa New York Knicksin aloitusviisikossa.
Vuonna 2016 Shumpert voitti Cleveland Cavaliersissa NBA:n mestaruuden. Helmikuussa 2018 hänet myytiin Sacramento Kingsiin. Helmikuussa 2019 hän siirtyi Houston Rokcetsiin.
Matilda (Perniö)

Matilda () on kylä ja pieni ruukkiyhdyskunta entisen Mathildedalin rautaruukin ympäristössä Perniössä Salossa. Se sijaitsee Halikonlahden itärannalla Teijon ja Strömman kanavan puolivälissä Teijon kansallispuiston länsipuolella. Vakituisia asukkaita kylässä on noin 100. Kesäisin väkimäärä kasvaa moninkertaiseksi eli asukkaita on noin 400. 
Kylän nimi juontaa ruukin omistajan vuorineuvos Viktor Zebor Bremerin (1804–1869) toisen vaimon vapaaherratar Ottiliana Mathilda Bremerin o.s. Rehbinder (1825–1900) toisesta etunimestä, jota hän pääasiassa käytti. 
Ympäristö.
Reilun kilometrin päässä Matildan kylän merenrannasta on Matildanjärvi. Sen rannoille on tehty laaja patikointiverkosto pitkospuineen ja laavuineen. Järven rannalla sijaitsee myös Teijon kansallispuisto ja luontokeskus.
Useimmat kylän rakennukset ovat 1800-luvun loppupuolelta, mutta työväenasuntoja on rakennettu vielä vuonna 1917. Ruukinkartanon kaksikerroksinen päärakennus sijaitsee mäen korkeimmalla kohdalla. Kartanon siipirakennuksissa oli virkailijoiden asuntoja ja ympärillä useita talousrakennuksia. 
Vanhojen rakennusten lomaan on rakennettu uusia asuinrakennuksia 1900–2000-lukujen vaihteessa. Mathildedalin ruukinkatujen varsilla on runsaasti puuistutuksia. Matildan puistotien sanotaan olevan Suomen pisin tammikuja. 
Historia.
Mathildedal on syntynyt Mathildedalin ruukin ympärille 1800-luvun puolivälistä alkaen.
Ruukin tuotantotoiminta loppui 1970-luvun lopulla ja kylän elinvoima alkoi hiipua. Vuonna 2003 kyläalue siirtyi uusille omistajille, joiden tavoitteena on säilyttää vanha kulttuurimiljöö ja herättää se eloon matkailuelinkeinoa ja vapaa-ajan palveluja kehittämällä. 
Vuonna 2004 perustetun Mathildedalin kulttuuriyhdistyksen tarkoituksena on edistää alueen kulttuuritoimintaa ja vaalia alueen kulttuurimaisemaa ja rakennusperintöä. Yhdistys järjestää teatteriesityksiä ja muita kulttuuritilaisuuksia, kesäkursseja, taidenäyttelyitä, konsertteja, kyläjuhlia ja markkinoita. Se toimii yhteistyössä muiden Salon alueen kulttuuri- ja taideyhdistysten kanssa. 
Matildan kylä oli vuonna 2017 Salon suosituin matkailukohde noin 120 000 kävijällään. Toiseksi tuli läheinen Teijon kansallispuisto 80 000 kävijällä. Ruukin rakennuksissa toimivat muun muassa kyläravintola Terho, ravintola Ruukin Krouvi, Kahvila Kyläkonttori, Kyläpanimo ja Kyläleipuri sekä alpakanvillaan erikoistunut Ruukin kehräämö ja puoti.
Palvelut.
Matildassa sijaitsee muun muassa Metsähallituksen luontokeskus ja vierasvenesatama palveluineen. Kylässä toimii myös Hotel Mathildedal ja oma kyläpanimo.
Alueella toimii myös Teijon Alueen Kyläyhdistys ry, joka järjestää tapahtumia ja toimintaa.
Mathildedalin työväentalo eli Matilda-talo on Mathildedalin työväenyhdistyksen ylläpitämä seurantalo.
Blochin laki

Blochin laki on havaintopsykologiaan liittyvä psykofysiikan lainalaisuus, jonka mukaan vakiokokoisen ja kriittistä aikaa lyhyemmän valonvälähdyksen havaintokynnys on kääntäen verrannollinen ajan ja valon intensiteetin tuloon . Toisin sanoen, jos fotonien määrä pidetään vakiona, ärsykkeen kirkkauden tai esitysajan muuttaminen ei lyhyellä esitysajalla vaikuta havaintokokemukseen. Kriittistä aikaa pidemmillä valonvälähdyksillä havaintokokemus vaihtelee lineaarisesti valon intensiteetin funktiona, eli esitysaika ei enää vaikuta havaittuun kirkkauteen.
Ajatus lyhyiden valonvälähdysten biologisesta vaikutuksesta on johdettavissa Bunseniin ja Roscoeen (1855), jotka havaitsivat että fotokemiallisen reaktion voimakkuus oli suoraan verrannollinen fotonien määrään. Bloch (1885) sovelsi Bunsen-Roscoe-lakia näköaistin toimintaan ja tämä lainalaisuus on nimetty Blochin laiksi. Kriittisestä ajasta, jota lyhyemmillä ajoilla lainalaisuus toimii, on erilaisia tuloksia, jotka vaihtelevat 64 millisekunnista sataan millisekuntiin .
Blochin lakia on viime vuosina kritisoitu. Greenen ja Ogdenin kokeessa (2013) osoitettiin, että alle yhden millisekunnin esitysajoilla kuvioiden tunnistukseen tarvittavien fotonien määrä ei ole vakio vaan pienenee esitysajan lyhetessä. Heidän mukaansa erot aikaisempiin tuloksiin johtuvat paremmasta valonvälähdysten esitysteknologiasta. Aikaisemmat kokeet on tehty laitteilla, joissa esitysajan kontrolli perustuu mekaaniseen sulkijaan, mikä on saattanut tehdä ajoituksista epätarkkoja. Lisäksi valonvälähdyksinä on käytetty valkoista valoa, minkä vuoksi sekä verkkokalvon tappi- että sauvasolut ovat aktivoituneet, mikä voi olla ongelmallista, koska tappi- ja sauvasolujen ajalliset toimintaperiaatteet ovat erilaisia. Greenen ja Ogdenin kokeet toteutettiin ledimatrisiilla, jossa käytettiin punaisia ledejä (630 nm), mikä tekee koetuloksista luotettavampia, koska vain tappisolut aktivoituvat.
Suomen paras olut

Suomen paras olut -kilpailu on järjestetty vuodesta 2011 lähtien. Kilpailussa palkitaan parhaat suomalaiset oluet. Kilpailun järjestyspaikka on ollut Lahdessa ja Helsingissä. Kilpailu on avoin kaikille kaupallisten panimoiden kotimaassa valmistetuille oluille, jotka ovat säännöllisessä anniskelu- tai vähittäismyynnissä. Tuomaristossa kilpailussa on sekä ammattilaisia että harrastelijoita. Kilpailun järjestämisestä vastasi vuoteen 2020 asti Panimo- ja virvoitusjuomateollisuusliiton ja Pienpanimoliiton perustama Suomalainen Olut Ry. 
Vuodesta 2021 kilpailun järjestämisestä vastaa Olutliitto ry. Kilpailun oikeudet pysyvät Suomalainen Olut ry:llä. 
Historia.
Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin vuonna 2011 Lahdessa 30.9. sadonkorjuutapahtumassa. Kilpailuun osallistui 99 olutta 17 eri panimolta. Seuraavana vuonna tapahtuma pidettiin Herkkujen Suomi – Syystober -tapahtumassa Helsingin Rautatietorilla. Kilpailuun osallistui 128 olutta 18 eri panimolta. Vuonna 2013 kilpailu pidettiin samassa tapahtumassa. Oluita kilpailuun osallistui 146 21 eri panimolta. Vuonna 2014 kilpailu pidettiin jälleen Syystober-tapahtumassa, jolloin kilpailuun osallistui 131 olutta 20 eri panimolta. 
Vuonna 2015 tapahtuma siirtyi Suuret Oluet - Pienet Panimot tapahtumassa Helsingin Rautatietorilla. Kilpailuun osallistui 22 eri panimolta 176 olutta. 2016 kilpailuun osallistui 30 panimoa, joilta oluita oli arvioitavana 178. Seuraavana vuonna 2017 osallistujien määrä oli kasvanut 38 panimoon, joilta oluita oli tällä kertaa arvioitavana 212. Tänä vuonna kisan tuomaristossa oli ensimmäistä kertaa ulkomaalaisia tuomareita. Tuomaristossa oli erilaisia olutasiantuntijoita Alankomaista, Yhdysvalloista, Saksasta ja Brasiliasta.
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1961

Jalkapallon Suomensarjan kausi 1961 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin kolmena lohkona kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Mestaruussarjaan kaudeksi 1962. 
Itälohko.
 
 
 
 
 
 
Länsilohko.
 
 
 
 
 
 
Pohjoislohko.
 
 
 
 
 
 
VPS ja KPT pelasivat uusinnan noususta mestaruussarjaan, jonka VPS voitti 3–0.
Leppäsuo

Leppäsuo () on alue Helsingissä Kampin ja Etu-Töölön rajalla. Se sijaitsee Hietaniemen hautausmaan ja jalankulun ja pyöräilyn väylä Baanan välissä Marian sairaalan pohjois­puolella. 
Leppäsuon länsireunassa hautausmaan ohitse kulkee Mechelininkatu. Aluetta halkovat lisäksi vilkas­liikenteisen Pohjoisen Rauta­tie­kadun länsi­osa sekä kapea Leppä­suon­katu, jonka itä­osa on nykyisin pihakatu. 
Paikan­nimi Alkärr on ollut käytössä 1800-luvulta lähtien. Suomen­kielinen vastine Leppä­suo virallistettiin vuonna 1928, mutta oli ollut käytössä jo sitä ennen.
Historia.
Vielä 1800-luvun lopulla Leppäsuo oli rakennetun kaupunki­alueen äärimmäisellä laidalla. Vuonna 1875 Mårten Gabriel Stenius perusti sinne suuren kauppapuutarhan, joka toimi paikalla vuoteen 1930 saakka. Töölö kaavoitettiin kerros­talo­valtaiseksi kaupunki­alueeksi jo vuonna 1906, mutta silloin vahvistetussa asemakaavassa oletettiin vielä Leppä­suon kauppa­puu­tarhan jäävän paikalleen.
Kauppa­puutarhan alueen reunaan, nykyisen Mechelinin­kadun varteen rakennettiin 1800-luvun lopulla osittain kolmi­kerroksinen puinen Leppä­suon perhe­asuntojen osake­yhtiön talo. Se muutettiin vuonna 1936 lastentarhaksi ja toimi sellaisena vuoteen 1976 saakka, jolloin talo purettiin. Aluetta sivuavan satamaradan varteen valmistui vuonna 1897 ruumishuone. Se poistui käytöstä vuonna 1924 Harjun ruumishuoneen valmistuttua, minkä jälkeen lahkojohtaja Maria Åkerblom ylläpiti rakennuksessa koira­tarhaa löytö­koiria varten.
Kauppapuutarhan poistuttuakin alue pysyi aina 2000-luvulle saakka suurelta osin rakenta­matto­mana aukkona keskellä muutoin tiiviisti rakennettua kantakaupunkia. Sen pohjois­reunaan rakennettiin kuitenkin vuonna 1947 ylioppilas­asuntola­ryhmä, Domus Academica, jota on myöhemmin laajennettu lisä­rakennuksilla. Alueella oli lisäksi pitkään kaksi huoltoasemaa sekä Lapin­lahden­kadun päässä, Marian sairaalan edustalla joukko kukka­kioskeja. Lisäksi alueelle sijoitettiin 1970-luvun lopulla Matka­huollon tavaraterminaali ja linja-autojen pysäköinti­alue.
Vuonna 1995 Leppäsuon alueelle vahvistettiin uusi asemakaava, jonka mukaan alueelle on rakennettu kerrostaloja. Suurin osa niistä on kuitenkin voitu rakentaa vasta sen jälkeen, kun Kampin keskus uusine linja-auto­asemineen vuonna 2005 valmistui, jolloin samalla tavara­terminaali ja linja-autojen pysäköinti­ poistuivat alueelta. Alueelle on rakennettu muun muassa Domus Gaudium, HOAS:n asuntola sekä Asunto Oy Leppä­suon palvelu­talo.
Leppäsuon itälaitaa sivusi vuodesta 1894 lähtien Helsingin satamarata, joka kulki tällä kohdalla kuilussa useita metrejä ympäröiviä katuja alempana. Se purettiin vuonna 2009, ja sen paikalle on myöhemmin rakennettu jalankulun ja pyöräilyn väylä Baana.
Author-it

Author-it on teknisen dokumentoinnin tuottamiseen ja sisällön hallintaan tarkoitettu työkalu, jolla voi luoda, ylläpitää ja julkaista dokumentteja yhdestä lähteestä. Järjestelmän on kehittänyt Author-it Software Corporation, joka perustettiin 1996 Uuden-Seelannin Aucklandissa. Yhtiöllä on toimistot myös Kaliforniassa, Dubaissa ja Sydneyssä.
Author-itillä voi julkaista dokumentteja ainakin seuraavissa muodoissa:
Author-it tallentaa kaiken informaation objekteina tietokantaan, jota järjestelmässä kutsutaan kirjastoksi. Objektityyppejä ovat mm. kirjat, topikit, tiedosto-objektit (esim. kuvat), hyperlinkit, muotoiluun tarvittavat tyylit, sanastot, sisällysluettelot, hakusanaluettelot ja julkaisuprofiilit. Kirjastoa ja sen objekteja voi käyttää usea käyttäjä yhtä aikaa.
Author-it toimii pääasiassa pilvipalveluna, tosin työpöytäkäyttökin on mahdollista. Pilvipalvelua käytettäessä kaikki 
järjestelmän moduulit toimivat suoraan internet-selaimella. Järjestelmä sisältää seuraavat työnkulun perusvaiheet ja niihin liittyvät 
moduulit:
Järjestelmässä on sisäänrakennettuna lukuisia suotimia, joilla sisältöä voi tuoda. Lisäksi Author-it tarjoaa avoimen ohjelmointirajapinnan ja sovelluskehityspaketin, joiden avulla voidaan luoda lisää suotimia ja kytkeä Author-it osaksi mitä tahansa suurempaa järjestelmää, esimerkiksi tuotteen elinkaaren hallintajärjestelmää.
Järjestelmän käyttö saattaa vaatia kolmansien osapuolien lisenssejä, esimerkiksi seuraavia:
Shining (ruotsalainen yhtye)

Shining on Niklas Kvarforthin luotsaama, vuonna 1996 perustettu, ruotsalainen black metal -yhtye. 
Shiningin sanoitukset käsittelevät pääasiallisesti huumeita, itsemurhaa, masennusta ja kuolemaa. 22. syyskuuta 2013 julkaistu 8 ½ – Feberdrömmar i vaket tillstånd on yhtyeen järjestyksessä yhdeksäs studioalbumi. 
Syyskuun 1. päivä 2022 yhtye ilmoitti allekirjoittaneensa levytyssopimuksen saksalaisen Napalm Recordsin kanssa. Vuotta myöhemmin. syyskuun 15. päivä 2023 julkaistiin yhtyeen järjestyksessä 11. studioalbumi, yhtyeen nimeä kantava "Shining".
Yhtyeen keikkarumpalina toimi suomalainen Rainer "Raikku" Tuomikanto vuosina 2012-2016.
Silkkikukat

Silkkikukat eli klarkiat ("Clarkia") on horsmakasvien heimoon kuuluva suku.
Ulkonäkö ja koko.
Silkkikukat ovat usein yksivuotisia. Kukinnot sijaitsevat latvassa ja niissä on kukkia harvakseltaan. Kukinnot ovat terttumaiset. Kasvien korkeus vaihtelee 25–60 cm välillä. Kukkien värejä ovat valkoinen, vaaleanpunainen, punainen, violetti ja sininen. Joillakin lajeilla on kaksivärisiä kukkia.
Elinympäristö.
Silkkikukat viihtyvät aurinkoisella kasvupaikalla kosteahkossa maassa. Ravinteiden tarve on joko kohtalainen tai runsas.
Käyttö.
Silkkikukkia käytetään koristekasveina puutarhoissa. Siroklarkia, komeaklarkia ja isosilkkikukka soveltuvat myös leikkokukiksi.
Sigurd Klockare

Sigurd Klockare (1913 Malmberget, Kiiruna – 1994) oli ruotsalainen lehtimies ja historioitsija. 
Klockaren isä oli kotoisin Ruotsin Vojakkalasta, äiti Suomen puolelta Tornionjokilaaksosta. Isä oli koneenkäyttäjänä Haaparannan Seittenkarin sahalla. Myös Sigurd aloitti työuransa samalla sahalla, ja alan ammattiliitto oli hänelle myöhemminkin tärkeä asia. Hän oli myös Suomen ja sen kirjallisuuden tuntija, mikä pohjautui Klockaren täydelliseen suomen kielen taitoon ja opiskeluvuoteen vuonna 1938 Suomessa. 
Pisimmän uran Klocakre teki "Sia"-nimisen Ruotsin metsäteollisuustyöläisten ammattiliiton lehden toimittajana vuosina 1943–1973. Hän käytti lehdessä runsaasti reportaasimuotoisia juttuja, jotka hän kuvitti omilla valokuvillaan. Hän otti tehtäväkseen kirjoittaa Ruotsin työväenliikkeen ja sosialidemokraattisen toiminnan historiaa, joiden pohjalta hän sai Uumajan yliopiston kunniatohtorin arvon 1989.
Klockaren siteet Suomeen olivat monipuoliset. Hän tunsi kirjailijoista Viljo Kajavan, Arvo Turtiaisen ja Pentti Haanpään sekä oli suuri Aleksis Kiven tuotannon ihailija. Suomi-kiinnostus näkyy myös hänen teoksessaan "Yleislakosta kansanrintamaan" (1972) (), joka on Kekkosen ajan Suomen kuvaus.
Andri Poperežai

Andri Anatolijevytš Poperežai (, s. 29. joulukuuta 1975 Vorošilovhrad, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jalkapallomaalivahti.
Hän on edustanut urallaan 1990-luvulla ja 2000-luvulla ukrainalaisia seuroja. Vuosina 1999–2002 Poperezhai pelasi Kazakstanissa edustaen Kaisar Kyzylordaa ja Batys Uralskia. Kesäksi 2012 ukrainalaismaalivahti tuli Suomeen pelaamaan Kolmosen FC Kemin joukkueessa. Kaudella 2013 Poperezhai on pelannut vuokrasopimuksella Kakkosessa pelaavassa torniolaisessa TP-47:ssä.
Vihervuorikerttu

Vihervuorikerttu ("Urolais epichlorus") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Vihervuorikerttua tavataan Kamerunissa, Päiväntasaajan Guineassa ja Nigeriassa. Sen kokonaispopulaatiota ei tiedetä, mutta sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen Kamerunin lounaisosissa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta se on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota vielä olevan vaarassa.
Kapinpriinia

Kapinpriinia ("Phragmacia substriata") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kapinpriiniaa tavataan Namibiassa ja Etelä-Afrikassa. Sen on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on nouseva. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Zimbabwenpriinia

Zimbabwenpriinia ("Oreophilais robertsi") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Zimbabwenpriiniaa tavataan Zimbabwessa ja Mosambikissa. Sen on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, mutta sen kannankehitys on vähenevä. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Punasiipikerttu

Punasiipikerttu ("Drymocichla incana") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punasiipikerttua tavataan Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa ja Ugandassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kukonharjat

Kukonharjat ("Celosia") on revonhäntäkasvien heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu 50 lajia.
Ulkonäkö ja koko.
Kukkien värejä ovat keltainen, vaaleanpunainen ja punainen.
Käyttö.
Kukonharjoja on käytetty koristekasveina satoja vuosia. Siemenet kylvetään maaliskuulla, jonka jälkeen taimet esikasvatetaan.
Kukonharjoja.
Helokukonharjan lajikeryhmiä:
Sahelinkerttu

Sahelinkerttu ("Spiloptila clamans") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sahelinkertun levinneisyysalue on hyvin laaja ja sitä tavataan Sahelin alueella. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, joskin harvinainen joillain alueilla. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kissa-Alli

Kissa-Alli on vuonna 1977 paljastettu Viljo Mäkisen (1920–1985) veistämä patsas Turun Hämeenkatu 6:n kohdalla.
Punagraniittinen veistos kuvaa vanhaa huivipäistä naista ja tämän jaloissa kiehnäävää kissaa. Sen tilasi Turun Säästöpankki uuden Hämeenkadun konttorinsa edustan komistukseksi. Pankin konttorin tiloissa toimii nyt Iittalan myymälä.
Veistoksen korkeus on 231 cm ja jalustan 43 cm.
Noin 800 metriä Hämeenkatua ja Hämeentietä itään päin sijaitsee toinen kansanihmistä ja hänen kissaansa kuvaava veistos, Simo Heleniuksen Kissa-Kallu.
Aavikkoapali

Aavikkoapali ("Prinia rufifrons") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Aavikkoapalia tavataan laajalla alueella Itä-Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tiago Ilori

Tiago Abiola Delfim Almeida Ilori (s. 26. helmikuuta 1993 Lontoo, Englanti) on portugalilainen jalkapalloilija, joka pelaa kotimaassaan pääsarjajoukkue Sportingissa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Ilori solmi vuonna 2013 sopimuksen englantilaisseura Liverpoolin kanssa mutta pelasi edustusjoukkueessa vain kolme FA Cupin ottelua. Ollessaan Liverpoolista lainalla hän pelasi Granadan joukkueessa yhdeksän ottelua Espanjan pääsarjassa ja Bordeaux'n joukkueessa 12 ottelua Ranskan pääsarjassa. Tammikuussa 2017 hän siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Readingiin ja palasi kaksi vuotta myöhemmin kotimaahansa Sportingin joukkueeseen.
Ilori on pelannut Portugalin juniorimaajoukkueissa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän pelasi kaksi alkulohko-ottelua, joista toisen kokonaan.
Akasiakerttu

Akasiakerttu ("Phyllolais pulchella") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Akasiakerttua tavataan laajalla alueella Keski- ja Itä-Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Shikokun pyhiinvaellusreitti

Shikokun pyhiinvaellusreitti on Japanissa Shikokun saarella kulkeva vajaa 1 200 kilometriä pitkä temppelireitti, joka kulkee 88 temppelin kautta. Reitin historia ulottuu 700-luvulle, jolloin Kūkai-niminen buddhamunkki eli saarella. Hänen uskotaan perustaneen reitin. Ensimmäiset maininnat pyhiinvaelluksesta ovat 1100-luvulta.
Temppelireitin kiertää vuosittain noin 4 000 vaeltajaa. Pyhiinvaeltajilla ("Henro") on yllään valkoinen takki ja olkihattu päässään. Aina temppelissä käydessään pyhiinvaeltaja saa leimakirjaansa merkinnän käynnistä.
Riihimäen varuskuntakirkko

Riihimäen varuskuntakirkko on vuonna 1913 valmistunut Riihimäen varuskunnan alueella sijaitseva kirkkorakennus. Kirkko oli alun perin ortodoksisen varuskunnan kirkko ja vihitty nimelle "Kristuksen kirkastumisen kirkko".
Suomen itsenäistymisen jälkeen se kuten muutkin ortodoksiset varuskuntakirkot riisuttiin kirkollisista tunnuksista. Riihimäellä hävitettiin tornit, ikonostaasi ja muu sisustus tuhottiin, ikonit katosivat. Kirkon kellot myytiin lukuun ottamatta nykyisin käytössä olevia kolmea pikkukelloa. Rakennus oli vuosikymmeniä varastona. Jatkosodan päätyttyä kirkko päätettiin kunnostaa, ettei sen kohtalo olisi samanlainen kuin monien rajan taakse jääneiden kirkkojen.
Kirkko edustaa tsaarinajan kasarmityyliä. Sen omistaa puolustusministeriö, ja se oli vuoteen 2009 vuokrattuna Riihimäen seurakunnalle ylläpitoa vastaan. Korjaukset suunnitteli arkkitehti Kalevi Väyrynen ja ne tehtiin suurelta osin talkootyönä. Kirkon vihki piispa E. G. Gulin vuonna 1960. Kirkossa ei järjestetä sunnuntaijumalanpalveluksia, mutta siellä pidetään iltahartauksia ja erilaisia varuskunnan väen perhepiirin kaste- ja muita tilaisuuksia. Vuonna 2009 kirkko palautui varuskunnalle, mutta seurakunta järjestää siellä joitakin tilaisuuksia ja vastaa uruista ja esineistöstä.
Kirkko rakennettiin 1880-luvulla tehtyjen tyyppipiirustusten mukaan. Samoilla piirustuksilla on rakennettu aikoinaan myös Kouvolaan varuskuntakirkko, joka on nykyisin palautettu ortodoksiseksi kirkoksi.
Kirkossa on vuonna 1993 valmistuneet urkurakentamo Veikko Virtasen 8-äänikertaiset urut. Kirkossa on hyvä akustiikka, ja siksi sen on suosittu konserttikirkko.
Kirkon seinässä paljastettiin 11. syyskuuta 1967 Jyrki Sailon suunnittelema eversti Fjodor Znamenskin pronssinen reliefi. Hänet on todennäköisesti haudattu kirkon lähellä olevan kuusen viereen, mutta paikalla olleet nurkkakivet ja ketjut hävitettiin 1940-luvulla puuvaraston tieltä.
Desakralisaatio.
Varuskuntakirkon toiminta loppui vuoden 2023 jouluaattona. Kirkosta poistettiin kristilliset symbolit sekä kirkko desakralisoitiin. Vuoden 2023 lopussa rakennuksen hallinta siirtyi Senaattikiinteistöjen Puolustuskiinteistölle puolustusvoimilta, Riihimäen seurakunnan ja puolustusvoimien välinen vuokrasopimus oli päättynyt vuonna 2009.
Neuvostoliiton 11. armeija

Neuvostoliiton 11. armeija oli Neuvostoliiton puna-armeijan yhtymä toisen maailmansodan aikana. Valko-Venäjän sotilaspiiri perusti sen vuonna 1939 aiemmasta Minskin armeijaryhmästä. Se taisteli Neuvostoliiton hyökkäyksessä Puolaan, Baltian miehityksessä, Demjanskin motissa ja Kurskin taistelussa. Armeija lakkautettiin joulukuussa 1943.
Toinen maailmansota.
Vuonna 1939 Valko-Venäjän sotilaspiiriin muodostettiin 11. armeija entisestä Minskin armeijaryhmästä. Se osallistui Neuvostoliiton hyökkäykseen Puolaan. Kesällä 1940 siitä tuli osa Baltian sotilaspiiriä (17. elokuuta 1940 alkaen Baltian sotilaspiiri).
Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 11. armeijaan kuuluivat 16. kiväärijoukot (joihin kuuluivat 5., 33. ja 188. kivääridivisioonat), 29. kiväärijoukot (179. ja 184. kivääridivisioonat), 3. mekanisoitu armeijakunta (640 panssarivaunua), 23., 126. ja 128. kivääridivisioonat, 42. ja 46. linnoitusalue, 45. linnoitusalue sekä muita pienempiä kokoonpanoja ja yksiköitä. Se osallistui sotatoimiin osana Neuvostoliiton luoteisrintamaa Kaunasin ja Vilnan länsi- ja lounaispuolella.
Heinäkuun 9. päivän 1941 jälkeen siihen kuuluivat 41. ja 22. kiväärijoukot sekä 1. mekanisoitu armeijakunta. Syyskuun 1. päivän 1941 jälkeen siihen kuuluivat 180., 182., 183., 202. ja 254. kivääridivisioonat, 21. konekiväärirykmentti, 9. panssarintorjuntatykistöprikaati, 614. armeijan tykistörykmentti, 698. panssarintorjuntatykistörykmentti, 87. ja 110. itsenäinen panssaripataljoona, 7. sekalentodivisioona ja joukko erillisiä muodostelmia.
Vuosina 1942 ja 1943 se osallistui hyökkäyksiin Wehrmachtia vastaan Soltsyn ja Staraja Ruusan lähellä sekä operaatioihin Demjanskin motin ympärillä. Kesällä ja syksyllä 1943 se oli osa länsirintamaa. Heinäkuun puolivälissä 1943 armeija komensi 53. kiväärirykmenttiä, 4., 96., 260., 273. ja 323. kivääridivisioonaa, 225. panssarirykmenttiä ja muita yksiköitä. Heinäkuun 30. päivästä alkaen 11. armeija liittyi Brjanskin rintamaan ja taisteli Kurskin taistelussa.
Joulukuussa 1943 11. armeija lakkautettiin, ja henkilöstö liitettiin muihin neuvostoarmeijoihin.
11. armeijan komentajat olivat:
Matt Calvert

Matthew Calvert (s. 24. joulukuuta 1989 Brandon, Manitoba) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Columbus Blue Jackets varasi hänet viidennen kierroksen seitsemäntenä pelaajana.
Ura.
Calvert aloitti junioriuransa lyhyellä visiitillä Manitoba Hockey Leaguen Winkler Flyers -joukkueessa, jossa hän pelasi vain yhden pelin. Tämän jälkeen hän pelasi kolme kautta Western Hockey Leaguen Brandon Wheat Kings -joukkueessa.
Calvert teki alivoimalla kypärätempun Calgary Hitmeniä vastaan vuoden 2010 WHL:n itäisen konferenssin finaaleissa. Tämän ansiosta Calvertista tuli ainoa pelaaja, joka on tehnyt kolme alivoimamaalia saman erän aikana WHL:n pudotuspeleissä.
Calvert aloitti ammattilaisuransa Blue Jacketsin yhteistyöjoukkueessa, AHL-liigan Springfield Falconsissa, kaudella 2010–2011. Calvert pelasi ensimmäisen NHL-pelinsä 8. tammikuuta 2011. Ensimmäisen NHL-maalinsa hän teki seuraavassa pelissä Los Angeles Kingsiä vastaan. Calvertin ensimmäinen kypärätemppu NHL-urallaan tuli Phoenix Coyotesia vastaan 25. helmikuuta 2011. Tämä oli Blue Jacketsin 19. kypärätemppu.
Adolf Ivar Arwidssonin muistomerkki

Adolf Ivar Arwidssonin muistomerkki on Turun Tuomiokirkonpuistoon vuonna 1970 pystytetty Harry Kivijärven graniittiveistos. Jyväskylän mustasta graniitista veistetty teos on korkeudeltaan 423 cm.
Aimo Oristo on kuvannut Adolf Ivar Arwidssonin muistoa vaalivan veistoksen symboloivan ”Aamuruskon miestä” tuomassa valonsädettä, joka siirtää paikoiltaan taantumuksen pimeät kivipaadet.
Turun hautausmaan sankarihautojen yhteinen muistomerkki

Turun hautausmaan sankarihautojen yhteinen muistomerkki on Turun hautausmaalla kesäkuussa 1953 paljastettu muistomerkki. Yli sankarihauta-alueen kohoavasta kuparisesta rististä, mustasta graniittimuurista ja siihen ripustetusta naishahmoveistoksesta koostuvan monumentin suunnitteli arkkitehti Erik Bryggman ja veistoksen teki Jussi Vikainen. Yhteismuistomerkissä on teksti ”Rakkaus ei koskaan häviä” suomeksi ja ruotsiksi sekä ”Pro Patria 1939–1944”.
Muistomerkki sijaitsee lähellä Bryggmanin vuosikymmen aiemmin piirtämää Ylösnousemuskappelia.
Eevi Bengs

Eevi Bengs (s. 3. maaliskuuta 1990) on suomalainen nykyaikainen viisiottelija, joka edustaa Helsingin Nykyaikaiset 5-ottelijat -seuraa. Bengs on saavuttanut neljä Suomen mestaruutta ja viisi pohjoismaiden mestaruutta lajissaan. Paras maailmancupin sijoitus hänellä on 26. maailmancupin finaalista vuonna 2013. Hän sijoittui lajin maailmanmestaruuskilpailuissa Taiwanissa elokuussa 2013 34. sijalle ja vuonna 2012 Euroopan-mestaruuskisoissa 21. sijalle.
Vuonna 2017 hän voitti ampumajuoksun MM-kultaa yksilökilpailussa ja joukkuekilpailun MM-hopeaa yhdessä Tiitus Ämmälän kanssa. Myös vuoden 2015 MM-kilpailuissa Bengs oli hopealla.
Yksityiselämä.
Bengs kirjoitti ylioppilaaksi Mäkelänrinteen urheilulukiosta ja opiskelee Haaga-Helia ammattikorkeakoulussa. Hän on myös pääkaupunkiseudun urheiluakatemian jäsen, joten hän on järjestänyt opintonsa urheilun ehdoilla.
Hajdúböszörmény

Hajdúböszörmény on noin 30 000 asukkaan kaupunki Koillis-Unkarissa. Se on myös maineikas koulukaupunki, jossa toimii mm. yksi Debrecenin yliopiston osasto. Ilmapiiri on sen myötä hienostuneen akateeminen. Kaupungilla on uniikki ympyränmuotoinen katujen asemakaava (kuten Pariisilla), jonka arvellaan saaneen alkunsa siitä, että on haluttu puolustautua hyökkäyksiltä. Katujen asemakaavaa tuntematon vierailija voi helposti joutua eksyksiin ja huomata kävelleensä ympyrää pitkän ajan.
Kuten monissa pienemmissä Unkarin kaupungeissa, jopa väestö kaupungin rajojen sisäpuolella ansaitsee tulonsa aivan kuten perhekunnan välttämättömyydet maanviljelyllä ja karjanhoidolla. Tämän paikallistalouden ominaisuuden takia korkeat aidat ja hajujen runsaus ovat erittäin yleisiä jopa kaupungin ytimessä.
1990-luvulla Hajdúböszörmény joutui taloudelliseen kriisiin, joka aiheutti suuren työttömyyden. Monet syyttivät korkeaa työttömyysastetta Rautaesiripun romahtamisesta, joka tapahtui 1989 ja sopeutumisajasta jonka minkä tahansa talouden täytyisi käydä läpi sellaisessa taloudellisessa mullistuksessa. Vielä uudempi syy työttömyyteen oli General Electricin Tungsramin tehtaan supistaminen (uusien taloudellisten mahdollisuuksien johdosta yhtiö tunnusteli Kiinaa).
Hajdúböszörményllä on kuusi ystävyyskuntaa: Berehove (Ukraina), Joseni (Romania), Kraśnik (Puola), Salonta (Romania), Siilinjärvi (Suomi) ja Trogir (Kroatia).
Abraham Lincolnin prikaati

Abraham Lincolnin prikaati (, ) on nimitys, jota käytettiin Espanjan sisällissodassa vuosina 1937–1938 tasavaltalaisten puolella taistelleista yhdysvaltalaisista vapaaehtoisista. 
Yhdysvaltalaiset muodostivat yhdessä muiden englanninkielisten sekä joidenkin latinalaisamerikkalaisten vapaaehtoisten kanssa 15. kansainvälinen prikaatin, joka oli yksi ulkomaalaisista taistelijoista kootuista joukko-osastoista eli Kansainvälisistä prikaateista. Mukana oli myös useita amerikansuomalaisia vapaaehtoisia. Jalkaväkisotilaiden ohella prikaatiin kuului teknistä henkilökuntaa, lääkintähenkilökuntaa sekä lentäjiä. Amerikkalaisia vapaaehtoisia oli yhteensä noin 2 800, joista sodassa kaatui 750–800.
Vapaaehtoisten taistelijoiden joukossa oli useita toimittajia ja kirjoittajia sekä muita eri alojen taiteilijoita. Tunnetuimpia olivat muun muassa säveltäjä Conlon Nancarrow sekä myöhemmin Hollywoodin mustalle listalle joutunut käsikirjoittaja Alvah Bessie. Prikaatin tukijoihin kuuluvat muun muassa Pablo Picasso, Ernest Hemingway, Woody Guthrie ja George Orwell. Osa tukijoista, kuten Hemingway, myös vieraili sodan aikana Espanjassa vapaaehtoisten luona.
Laura Salminen

Laura Salminen (s. 9. huhtikuuta 1987) on suomalainen nykyaikainen viisiottelija. Hän edustaa Helsingin Nykyaikaiset 5-ottelijat -seuraa. Salmisen valmentajana toimii neljässä lajissa hänen isänsä Veikko Salminen, joka on itsekin lajin arvokisaedustaja. Ratsastuksessa Salmista valmentaa viisiottelun kaksinkertainen MM-mitalisti Kurt Lindeman. Salminen on ilmoittanut lopettavansa kilpailu-uransa kauteen 2024.
Laura Salmisen parhaat saavutukset lajista ovat vuodelta 2010, jolloin hän sijoittui Egyptin maailmancuposakilpailussa 11. sijalle ja maailmancupin finaalissa Venäjällä 14. sijalle. Junioritasolla hän saavutti Euroopan-mestaruuden vuonna 2003. Aikuisten tasolla hän osallistui MM-kilpailuihin 13 kertaa. Siellä hänen paras tuloksensa oli 15. sija vuonna 2018.
Hänet nimettiin Lontoon kesäolympialaisten nykyaikaiseen viisiotteluun varaurheilijaksi, joten hän matkusti kisapaikalle siltä varalta, että paikka kilpailuun aukeaisi. Hän ei kuitenkaan päässyt kilpailemaan ja joutui palaamaan Suomeen ilman olympiakisakokemusta.
Salmisella on myös kaksi nuorten Suomen mestaruutta maastojuoksussa. Lisäksi hän sijoittui kuudenneksi kalpamiekkailun SM-kilpailussa vuonna 2011.
Yksityiselämä.
Salminen kuuluu helluntaiherätysliikkeeseen. Hänen isoveljensä Ismo Salminen on myös kilpaillut 5-ottelussa ja toimii Lauran neuvonantajana.
Saksan 8. panssaridivisioona

Saksan 8. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa. Se muodostettiin 3. kevyestä divisioonasta tammikuussa 1940. Olemassaolonsa aikana divisioonan esikunta oli Cottbusissa osana Wehrkreis III:a.
Perustaminen.
Wehrkreis III perusti 10. marraskuuta 1938 Cottbusissa 3. kevyen divisioonan, johon kuuluivat perustettaessa 67. panssaripataljoona, 8. ja 9. mekanisoidut ratsuväkirykmentit ja 8. tiedustelurykmentti.
Historia.
Divisioonan liikekannallepano alkoi 28. elokuuta 1939. Puolan valtaukseen se liitettiin XV armeijakuntaan, jossa se eteni Warte-Nida-linjalle. Puolan sotatoimien päätyttyä divisioona palasi Cottbusiin.
3. kevyt divisioona nimettiin 16. lokakuuta 1939 8. panssaridivisioonaksi, jolloin sen tiedustelurykmentin toinen tiedustelupataljoona siirrettiin 10. panssaridivisioonaan. Tilalle divisioona sai Itä-Preussiin sijoitetun kaksipataljoonaisen 10. panssarirykmentin. Samassa yhteydessä perustettiin 8. kivääriprikaatin esikunta, johon liitettiin kolmipataljoonainen 8. kiväärirykmentti ja 8. moottoripyöräpataljoona. Divisioonan panssaripataljoonien pääkalustona olivat tšekkiläiset Panzerkampfwagen 38(t) -panssarivaunut. Divisioonan 10. panssarirykmenttiin muodostettiin 1. tammikuuta 1940 kolmas pataljoona 67. panssaripataljoonasta. Lisäksi divisioonaan kuului kaksikomppaniainen panssarintorjuntapataljoona, pioneeripataljoona sekä viesti- ja huoltoyksiköitä. Divisioonan tykistöön kuului kaksi 105 millimetrin haupitsein varustettua patteristoa.
Ranskan valtaus.
Divisioona liitettiin Ranskan valtausta varten XLI motorisoituun armeijakuntaan. Se osallistui Maas-joen ylitykseen liittyviin taisteluihin, joissa Ranskan joukot kykenivät aluksi torjumaan saksalaisten etenemisen. Taisteluissa divisioona kärsi suurehkoja tappioita. Lopulta ranskalaiset pakotettiin peräytymään panssarihyökkäyksen tieltä. Divisioona osallistui Ranskan 1. ja 7. armeija tuhoamiseen toukokuussa 1940. Ranskan antauduttua divisioona oli Ranskassa miehitysjoukkona maaliskuuhun 1941 saakka.
Itärintama.
Divisioona lähetettiin maaliskuussa 1941 itään, missä se osallistui huhtikuussa Balkanin taisteluihin I armeijakunnassa. Yhtymä siirrettiin heinäkuussa itärintamalle, missä se liitettiin pohjoisen armeijaryhmän 4. panssariryhmään Erich von Mansteinin komentamaan LVI panssariarmeijakuntaan. Divisioona hyökkäsi armeijakunnan mukana Baltian maiden läpi kohti Leningradia.
Divisioona osallistui taisteluihin Neuvostoliittoa vastaan aina vuoden 1944 loppuun saakka.
Komentajat.
Divisioonankomentajina olivat:
Ravattulan keskiaikainen kirkko

Ravattulan keskiaikainen kirkko oli Kaarinassa Ravattulan kylän Ristimäessä sijainnut varhaiskeskiaikainen kirkko, josta nykyään on jäljellä enää kivinen perustus. Kyseessä on Suomen vanhin tunnettu kirkko, joka rakennettiin 1100–1200-lukujen vaihteessa. Sen jäännökset löydettiin vuonna 2013, mutta kaivauksia oli paikalla tehty jo vuodesta 2010 lähtien. Peltoaukean keskeltä sijaitsevasta metsäsaarekkeesta on kirkon kivijalan lisäksi löydetty kalmisto sekä sitä kiertäneen kiviaidan perustukset.
Kirkko.
Ravattulan kirkko edusti varhaiskeskiaikaista romaanista rakennustyyliä. Sen yhteydestä on tehty esinelöytöjä, jotka vahvistavat kirkon ajoitusta 1100-luvulle. Puurakenteisen kirkon pituus oli noin kymmenen ja leveys kuusi metriä. Siihen on kuulunut runkohuone sekä kapeampi kuoriosa. Kirkon itäreunalta löytyi myös ensin alttarin kivisiksi perustuksiksi tulkittu rakenne. Myöhemmin rakenne osoittautui keskiaikaisen muistoristin kiviseksi perustukseksi. Esinelöytöjen perusteella kirkko on ollut käytössä vain 1220–1230-luvuille saakka, jonka jälkeen se on ilmeisesti purettu ja rakennusmateriaalit kierrätetty uuteen paikkaan. Ristimäki on todennäköisesti palvellut 10–20 eri talon kirkkona, joten sitä on käyttänyt laajempi yhteisö kuin pelkkä Ravattulan kylän alue. Kirkon paikalle pystytety muistoristi oli tutkimusten mukaan pystytetty 1200-luvulla ja sitä oli uusittu ainakin vielä 1500-luvulla. Se selittää myös mäen nimen "Ristimäki".
Muinaisjäännös löydettiin Turun yliopiston arkeologian oppiaineen suorittamissa kaivauksissa. Varhaiskeskiaikaisten puukirkkojen jäännöksiä on Suomesta etsitty jo 150 vuoden ajan ja kaivauksia johtanut arkeologi Juha Ruohonen luonnehtikin kirkkolöytöä kuluvan vuosituhannen merkittävimmäksi. Ennen Ravattulaa on tunnettu runsaasti rautakauden ja keskiajan vaihteen tienoon kalmistoja, mutta niistä ei ole löytynyt varmoja kirkkorakennusten perustuksia.
Kalmisto.
Alueelta on löydetty myös laaja ristiretkiaikaan ja keskiajan alkuun ajoittuva kalmisto sekä sitä ympäröineen kiviaidan perustuksia. Arvioiden mukaan kalmistossa voi olla jopa 300 hautaa. Kalmistoa kiertäneen aidan perusteella on päätelty, että kyseessä on ollut kristillinen hautausmaa, jonka vanhimmat hautaukset on mahdollisesti tehty jo sata vuotta ennen kirkon rakentamista.
Mustahuiluvaris

Mustahuiluvaris ("Melloria quoyi") on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustahuiluvarista tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sen on raportoitu olevan meko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jalkapallon Suomen Cup 1976

Jalkapallon Suomen Cup 1976 oli cupin 22. järjestämisvuosi. Osanotto-oikeus siihen oli kaikilla seuroilla. Kilpailuun osallistui 294 joukkuetta. Aluksi karsittiin 40 joukkuetta varsinaiseen kilpailuun, johon lisäksi mestaruussarjan ja I divisioonan joukkueet, yhteensä 24, pääsivät ilman karsintaa.
Loppuotteluun selvisivät mestaruussarjalainen Lahden Reipas ja Tampereen Ilves (I divisioona), ja se pelattiin Tampereella 17. huhtikuuta 1977. Ottelun voitti Reipas 2-0.
Suomen Cupin ottelut varsinaisen kilpailun 3.kierroksesta alkaen.
14 rangaistuspotkukilpailu.
HMS Leith (U36)

HMS Leith (viirinumerot U36 ja L36) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Grimsby-luokan sluuppi toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 1. marraskuuta 1932 vuoden 1931 laivasto-ohjelmassa Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 6. helmikuuta 1933. Alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1933 kumminaan rouva Pipon ja valmistui 10. heinäkuuta 1934.
Palvelus.
Kaksi vuorokautta palvelukseen oton jälkeen alus määrättiin Uuden-Seelannin laivastoasemalle miehitettynä Chathamin laivastotukikohdan henkilöstöllä. Alus saapui 13. marraskuuta Aucklandiin aloittaen palveluksensa Tyynellämerellä sekä Uuden-Seelannin aluevesillä.
Toisen maailmansodan päätyttyä toukokuussa 1945 alus määrättiin siirrettäväksi reserviin. Alus siirrettiin kesäkuussa Rosythiin, jossa varastot tyhjennettiin ja alus sijoitettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin 1946 kauppalaivastoon nimellä "Byron" ja edelleen "Friendship". Vuonna 1949 Tanskan kuninkaallinen laivasto osti aluksen liittäen sen laivastoonsa vedentutkimusaluksena nimellä "KDM Galathea". Alus myytiin romutettavaksi 1955.
Metyyliglyoksaali

Metyyliglyoksaali eli pyruvaldehydi on yksinkertaisin ketoaldehydi eli se sisältää sekä aldehydien että ketonien funktionaalisen ryhmän. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä.
Ominaisuudet.
Metyyliglyoksaali on huoneenlämpötilassa väriltään keltaista nestettä, jolla on pistävä haju. Yhdiste liukenee hyvin veteen, etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Metyyliglyoksaali muodostaa helposti polymeerejä. Metyyliglyoksaalille tapahtuu sekä aldehydeille että ketoneille tyypillisiä reaktioita.
Valmistus ja käyttö.
Metyyliglyoksaalin synteesiin on useita tapoja. Teollisuudessa käytetty menetelmä on propyleeniglykolin hapetus ilman avulla katalyyttien läsnä ollessa. Muita tapoja ovat asetonin hapetus seleenidioksidin avulla ja isonitrosoasetonin happohydrolyysi. Metyyliglyoksaalia käytetään valmistettaessa lääkkeitä, väriaineita ja hyönteismyrkkyjä ja siitä saadaan muun muassa imidatsolijohdannaisia. Metyyliglyoksaalia voidaan käyttää pelkistimenä.
Metyyliglyoksaalin biokemiaa.
Eliöt tuottavat metyyliglyoksaalia muodostuu trioosifosfaattien glykolyysin sivutuotteena. Yhdiste on eliöille haitallista, koska se muodostaa additiotuotteita proteiinien arginiini-, lysiini-, ja metioniiniaminohappojen kanssa johtaen toimimattomiin proteiineihin. Lisäksi se muodostaa stabiileja additiotuotteita DNA:n kanssa muodostaen niin kutsuttuja kehittyneitä glykaation lopputuotteita. Näillä yhdisteillä on rooli diabeteksen, verisuonitautien ja hermodegeneraation syntymekanismeissa. Eliöt tekevät metyyliglyoksaalin vaarattomaksi kahden entsyymin avulla, jotka ovat laktoyyliglutationilyaasi eli glyoksalaasi I ja glyoksalaasi II.
Jalkapallon Viking Cup 1976

Jalkapallon Viking Cup 1976 oli Viking Cupin 5. järjestämisvuosi. Cupin palkintona olleen 15 000 mk jakoivat KPV ja Reipas nuorisotyönsä tukemiseen. Finaalin voitti KPV jatkoajalla 1–0.
Ottelut.
1rp rangaistuspotkukilpailu.
Saksan XLI panssariarmeijakunta

Saksan XLI panssariarmeijakunta () oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen.
Wehrkreis VIII perusti 24. helmikuuta 1940 XLI motorisoidun armeijakunnan esikunnan (). Armeijakunta nimettiin 10. heinäkuuta 1942 XLI panssariarmeijakunnaksi.
Historia.
Armeijakunta liitettiin toukokuussa 1940 hyökättäessä Ranskaan osaksi Armeijaryhmä A:n 12. armeijaa. Syyskuussa se oli osana Alankomaihin sijoitettua 16. armeijaa.
Geometrisen keskiarvon lause

Geometrisen keskiarvon lause kuvaa suorakulmaisen kolmion hypotenuusalta piirretyn korkeusjanan ja sen jakamien hypotenuusan osien suhdetta. Lauseen mukaan korkeusjanan pituus on näiden osien pituuksien geometrinen keskiarvo.
Lause.
Jos "h" on suorakulmaisen kolmion hypotenuusaa vastaava korkeusjana ja "p" and "q" korkeusjanan jakamat hypotenuusan osat niin näiden suhdetta voidaan kuvata lauseella: 
formula_1
tai vastaavasti:
formula_2
Eukleides (n. 360–280 eaa.) käytti jälkimmäistä lausetta (2. kirjan 14. väittämä) annetun suorakulmion kanssa yhtäsuuren neliön piirtämiseen harpin ja viivaimen avulla:
&lt;br&gt;-Ensin suorakulmion DBIE sivua BD jatketaan suorakulmion sivun DE verran(DE=DA). 
&lt;br&gt;-Seuraavaksi piirretään puoliympyrä, jonka halkaisija on pidennetty sivu AB.
&lt;br&gt;-Pidennetään janaa DE ympyrän kehälle pisteeseen C.
&lt;br&gt;-DC on halutun neliön sivun pituus.
Lausetta voidaan soveltaa myös käänteisesti: Jos kolmion korkeus­janan jakamien segmenttien tulo on yhtä kuin korkeusjanan neliö, niin kolmio on suorakulmainen.
Todistus.
Yhdenmuotoiset kolmiot.
Teoreema:
Kolmiot formula_3 ja formula_4 ovat yhden­muotoisia. Yhdenmukaisuudesta seuraa yhtälö:
formula_5
Käänteisesti:
Olkoon kolmio formula_6 jossa formula_7 pätee ja todistetaan että "C" on suorakulma. Koska formula_7 niin myös formula_9. Kolmioiden suorat kulmat ovat yhtäsuuret formula_10 joten kolmioillaformula_3 ja formula_4 on yksi yhtä suuri kulma ja sen viereiset kulmat ovat keskenään saman suhtaisia, jolloin myös muut kulmat pienemmissä kolmioissa ovat yhtäsuuria. Tästä seuraa että::formula_13
Uudelleen järjesteltynä.
Leikataan suorakulmainen kolmio korkeusjanan "h" kohdalta kahteen yhdenmuotoiseen kolmioon, jotka järjestetään peräkkäin suuremmaksi kolmioksi, jonka sivun pituudet ovat "p+h" ja "q+h". Ensimmäisen kolmioiden väliin jäävä tyhjä tila täyttyy pinta-alaltaan "h2" kokoisella neliöllä, ja toinen kolmioiden väliin jäävä alue suorakulmiolla "pq". Koska molemmat uudelleen järjestetyt kolmiot ovat saman kokoisia, niin myös lisättyjen neliön ja suorakulmion tulee olla keskenään saman kokoisia.
Belebjolka

Belebjolka () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Poddorjen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Lovatin sivujoen Polistin varrella 25 kilometriä Poddorjesta luoteeseen. Kylässä on 383 ja kunnassa 1 000 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede ja asutus.
Belebjolkan kunnan pinta-ala on 822,94 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Novgorodin alueen Volotin ja Staraja Russan piireihin, idässä Poddrojen kuntaan, etelässä Holmin piiriin ja lännessä Pihkovan alueeseen. Pinta-alasta 83,9 % on metsää ja 14,1 % maatalousmaata.
Kunnan alueella virtaavat Polist ja sen sivujoki Holynja. Seudulla on laajoja suoalueita.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 68 kylää: Bainištše, Baikovo, Berezka, Bolšije Jasny, Bolšoje Puhovo, Bolšoje Šeludkovo, Borok, Bystryi Bereg, Bytškovo, Gariža, Gridino, Gusevo-1, Gusevo-2, Holstinka, Ignatovo, Jahonovka, Kamenka, Karabinets, Kostelevo, Kovalevka, Krapivenka, Krasnyi Lug, Kstetški, Leša, Lisji Gorki, Litvinovo, Ljubets, Malahnovo, Malaja Korovenka, Maloje Puhovo, Maloje Šeludkovo, Malyje Jasny, Markovo, Perehody, Perejezd, Pereterje, Perevodovo, Petrovo, Podsosonje, Potšinki, Protoki, Repino, Retški, Rjabji Rogi, Rovno, Rukaty, Ržanyje Rogi, Šahovo, Šeljapino, Sentsovo, Šernino, Šestovo, Sidorovo, Skopino, Škvorovo, Sorokino, Starobenka, Šušelovo, Sušitsa, Trubitšino, Tšerna, Velikoje Selo, Vidža, Viska, Vykrasovo, Zaozerje, Zelema ja Zimnik. Yli sadan asukkaan kyliä ovat Belebjolkan lisäksi Zaozerje ja Perejezd. Viidessätoista kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Historia.
Belebjolkan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1495. 1700-luvulta lähtien se oli Novgorodin läänin Staraja Russan kihlakuntaan kuuluneen volostin keskus. Vuonna 1927 muodostettiin Belebjolkan piiri, joka lakkautettiin vuonna 1931, mutta perustettiin uudelleen vuonna 1941. Vuoteen 1944 saakka se kuului Leningradin alueeseen. Belebjolkan piiri liitettiin Poddorjeen vuonna 1961.
Liikenne, talous ja palvelut.
Belebjolkasta on linja-autoyhteydet Poddorjeen ja Staraja Russaan. Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat erilaiset julkiset palvelut, hallinto ja kauppa. Maataloutta edustavat asukkaiden palstaviljelmät sekä kolme yksityistilaa. 81 % työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella ja 24 % työikäisistä ei käy ansiotöissä (vuonna 2010).
Keskuskylän palveluihin kuuluvat keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkärin vastaanotto ja posti. Eräitä julkisia palveluja on myös muissa kylissä.
Nähtävyydet.
Polistin ja Holynjan varrella on keskiaikaisia kurgaanihautoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu 1700-luvulla rakennettu Markovon kirkko. Historialliset kohteet liittyvät toiseen maailmansotaan.
Leikkivä ihminen

Leikkivä ihminen ("Homo Ludens") on Johan Huizingan vuonna 1938 kirjoittama kirja leikin roolista kulttuurissa. Huizinga käsittelee kirjassa leikin roolia sellaisilla kulttuurin alueilla kuin laki, sota, runous, filosofia ja taide. Huizinga tulkitsee leikin ja pelien olevan olennainen osa kulttuuria. Leikkivä ihminen on tärkeä teos leikin ja pelien tutkimuksen historiassa.
Sisältö.
Huizinga esittää "Leikkivässä ihmisessä" leikin olevan keskeinen osa kulttuurin syntyä. Hän käy läpi esimerkkejä uskonnosta, laista, runoudesta, sodasta, filosofiasta ja taiteesta ja osoittaa, miten niissä kaikissa on leikkisiä piirteitä. Myös eri kielten leikki-sanojen analyysi on keskeinen osa "Leikkivää ihmistä".
Huizinga esittää teoksessa taikapiirin käsitteen, kuvaillen leikin tapahtuvan erillään arkisesta elämästä. Taikapiiri tarkoittaa hänen kuvauksessaan rajaa leikin ja muun maailman välillä.
Vastaanotto.
"Leikkivällä ihmisellä" oli merkittävä vaikutus ranskalaisen sosiologi Roger Caillois'n kirjoituksiin leikistä. Myös saksalainen teologi Hugo Rahner kiinnostui ajatuksesta kuinka leikillä voi ilmaista uskonnollisia tuntemuksia.