tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Renato Sanches

Renato Júnior Luz Sanches (s. 18. elokuuta 1997 Lissabon) on portugalilainen jalkapalloilija, joka edustaa portugalilaista Benficaa lainalla ranskalaisseura Paris Saint-Germainista. Pelipaikaltaan Sanches on keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Portugalin jalkapallomaajoukkueeseen, jonka mukana hän voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 2016.
Ura.
Seurajoukkueura.
Sanches on Benfican kasvatti. Hän debytoi seuran kakkosjoukkueen paidassa vuonna 2014. Seuran edustusjoukkueen paidassa Primeira Ligassa Sanches teki debyyttinsä lokakuussa 2015 CD Tondelaa vastaan. Seuraavassa kuussa hän teki debyyttinsä Mestarien liigassa FC Astanaa vastaan. Joulukuussa 2015 Sanches teki uransa avausmaalin Académica de Coimbran verkkoon.Hän pelasi Primeira Ligassa 24 ottelua ja teki kaksi maalia Benfican voittaessa liigamestaruuden kaudella 2015–2016. Benfican voittamassa Taça da Ligassa hän pelasi kaikissa viidessä ottelussa.
10. toukokuuta 2016 Sanches siirtyi Bayern Müncheniin 35 miljoonan euron siirtosummalla. Hän teki debyyttinsä seurassa 9. syyskuuta 2016 Schalkea vastaan. 
Kaudeksi 2017–2018 Sanches siirtyi lainalle Englannin Valioliigan Swansea Cityyn, jossa pelasi 12 valioliigaottelua. Bayernissa hän pelasi kaikkiaan 35 ottelua Bundesliigassa ja 12 peliä Mestarien liigassa. Hän teki yhden maalin kummassakin kilpailussa. Hän voitti Saksan-mestaruuden 2017 ja 2019, Saksan cupin 2019 ja DFL-Supercupin 2017.
Sanches siirtyi ranskalaiseen Lilleen elokuussa 2019. Hän pelasi seurassa kolmen kauden aikana 67 Ligue 1:n ottelua ja teki kuusi maalia. Kaudella 2020–2021 Lille voitti Ranskan-mestaruuden ja Sanchez teki 23 pelaamassaan liigaottelussa yhden maalin. Hän pelasi Lillen-vuosinaan Mestarien liigassa kymmenen ja Eurooppa-liigassa neljä ottelua.
Sanchez siirtyi saman maan Paris Saint-Germainiin 15 miljoonan euron siirtosummalla elokuussa 2022. Tulokaskaudellaan hän teki 23 liigaottelussa kaksi maalia PSG:n voittaessa mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi kolme ottelua. 
Sanchez pelasi kauden 2023–2024 lainalla AS Romassa. Hän pelasi Serie A:ssa seitsemässä ottelussa, joissa hän teki yhden maalin, ja Eurooppa-liigassa viidessä ottelussa.
Maajoukkueura.
Sanches on edustanut Portugalia nuorten maajoukkuetasolla. Vuonna 2014 hän oli mukana alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa, jossa hän teki yksi maalin (Skotlantia vastaan). Portugalin jalkapallomaajoukkueessa Sanches teki debyyttinsä 25. maaliskuuta 2016 ystävyysottelussa Bulgariaa vastaan. Ensimmäisen maalin maajoukkueessa hän teki 30. kesäkuuta 2016 EM-kisojen puolivälieräottelussa Puolaa vastaan.
Vuoden 2016 Euroopan-mestaruuskilpailuissa Sanches pelasi mestaruuden voittaneessa joukkueessa. Hänet nimettiin turnauksen parhaaksi nuoreksi pelaajaksi. Kesän 2021 Euroopan-mestaruuskilpailuissa Sanches pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua mutta on sen jälkeen pelannut vain kaksi maaottelua marraskuussa 2021.
Betatroni

Betatroni on hiukkaskiihdytintyyppi. Rakenteeltaan se on eräänlainen muuntaja, jonka toisiokääminä on toruksen muotoinen tyhjiöputki. Ensiökelassa kulkeva vaihtovirta kiihdyttää elektroneja tyhjiöputkessa. Betatroni oli ensimmäinen keskeinen suuri-energisiä elektroneja tuottava laite.
Betatronin idea kehitti Rolf Widerøe, mutta hän ei onnistunut toimivan laitteen valmistuksessa. Ensimmäisen toimivan betatronin kehitti 1935 Max Steenbeck Saksassa. Merkittävää jatkokehitystä teki Yhdysvalloissa Illinois’n yliopistossa professori Donald Kerst 1940-luvulla. Kerst kollegoineen tutki betatronilla röntgensäteilyn tunkeutumista ihmiskudokseen, mikä loi pohjaa säteilylähteiden käytölle syöpähoidoissa.
Emil Forsberg

Emil Peter Forsberg (s. 23. lokakuuta 1991 Sundsvall, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa MLS:ssä pelaavaa yhdysvaltalaista New York Red Bullsia. Hän pelasi yhdeksän vuoden ajan saksalaisseura RB Leipzigissa. Pelipaikaltaan Forsberg on vasen laitalinkki.
Seurajoukkueura.
Forsberg nousi GIF Sundsvallin junioreista edustusjoukkueeseen kaudeksi 2009 ja pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa 10. toukokuuta 2009, kun joukkue pelasi kotonaan 1–1-tasapelin Qviding FIF:n kanssa. Kausina 2009–2011 hän pelasi seurassa yhteensä 76 Superettanin ottelua ja teki niissä 18 maalia. Kaudella 2011 hän oli saavuttamassa nousua Allsvenskaniin. Ensimmäisen pääsarjaottelunsa Forsberg pelasi 31. maaliskuuta 2012, kun GIF Sundsvall hävisi kotonaan Kalmar FF:lle 0–1. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki 21. heinäkuuta 2012, kun GIF Sundsvall voitti kotonaan Mjällby AIF:n 3–1. Yhteensä Forsberg teki kaudella 2012 kuusi maalia 21 pääsarjaottelussa.
Kaudeksi 2013 toinen Allsvenskan-seura Malmö FF hankki Forsbergin 290 000 eurolla. Hän nousi heti runkopelaajaksi pelaten ensimmäisenä kautenaan 28 sarjaottelua ja tehden viisi maalia. Kaudella 2014 Forsberg teki 29 sarjaottelussa 14 maalia. Malmö FF voitti Ruotsin-mestaruuden ja Ruotsin supercupin molempina kausina. Forsberg siirtyi toisen Malmö-kautensa jälkeen Saksan 2. Bundesliigaan RB Leipzigiin 3,7 miljoonan euron siirtosummalla tammikuussa 2015. Hän pelasi toisella sarjatasolla puolentoista vuoden aikana 46 sarjaottelua, joissa teki kahdeksan maalia. Leipzigin noustua Bundesliigaan 2016 hän on kauden 2022–2023 loppuun mennessä pelannut 183 pääsarjaottelua, joissa hän on tehnyt 38 ja syöttänyt 45 maalia. Mestarien liigan 35 ottelussa hän on viimeistellyt kymmenen maalia. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kymmenen ottelua ja tehnyt kaksi maalia. Hän voitti Saksan cupin 2022 ja 2023.
Maajoukkueura.
Forsberg edusti Ruotsia alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ranskassa 2010 pelaten kolme ottelua. A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Moldovaa vastaan tammikuussa 2014. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsinnassa Liechtensteinia vastaan lokakuussa 2014. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki EM-jatkokarsinnassa Tanskaa vastaan marraskuussa 2015.
Forsberg pelasi Ruotsin kaikki kolme ottelua EM-kilpailuissa 2016 sekä viisi ottelua MM-kilpailuissa 2018, joissa hän teki voittomaalin neljännesvälieräottelussa Sveitsiä vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailujen alkulohkossa hän teki maalin Slovakiaa ja kaksi maalia Puolaa vastaan sekä tappiollisessa neljännesvälierässä maalin Ukrainaa vastaan. Hän pelasi kisoissa Ruotsin kaikki neljä ottelua. Hän on pelannut 22 MM-karsintaottelua, joissa on tehnyt kuusi ja syöttänyt kaksi maalia, sekä 23 EM-karsintaottelua, joissa on viimeistellyt neljä ja alustanut viisi maalia.
Saavutukset.
Malmö FF
RB Leipzig
Sam Oldham

Sam Joshua Oldham (s. 17. helmikuuta 1993 Nottingham) on brittiläinen telinevoimistelija. 168 senttimetriä pitkä ja 62 kilogrammaa painava Oldham edustaa Loughborough Studentsia. Hänen valmentajanaan toimii Andrei Popov.
Oldham saavutti joukkuekilpailun pronssia vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän kilpaili myös henkilökohtaisissa lajeissa ilman menestystä. EM-kilpailuista Oldhamilla on kolme hopeaa rekiltä ja yksi hopea joukkuekilpailusta. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoissa Glasgow'ssa Oldham kilpaili Englannin edustajana saavuttaen kultaa joukkuekilpailusta. 
Oldham saavutti kultaa rekiltä ja hopeaa hevoselta vuoden 2010 nuorten kesäolympialaisista. Vuoden 2009 Euroopan nuorten kesäolympiafestivaaleilta Tampereelta Oldham voitti kaksi kultaa.
Virpi Horttana

Virpi Liisa Anneli Horttana (s. 1965) on suomalainen taitoluisteluvalmentaja. Hän on valmentanut muiden muassa Laura Lepistöä, Jenni Vähämaata, Viveca Lindforsia, Matthias Versluis’ta, Emmi Peltosta sekä Linnea Cederiä.
Horttana aloitti luistelun 8-vuotiaana ja kilpaili SM-tasolla. Hän on valmentanut Espoon Jäätaitureissa vuodesta 1987 ja ollut päätoiminen valmentaja vuodesta 1992.
Vuonna 2008 Suomen Valmentajat ry palkitsi Horttanan vuoden parhaana yksilölajien naisvalmentajana. Vuonna 2011 hän sai Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön ansiomitalin kultaisin ristein. Horttana on palkittu vuoden valmentajana Ragnar Wikström Trofé -kiertopalkinnolla kahdeksan kertaa.
Meriurut

Meriurut (kroatiaksi "Morske orgulje") on arkkitehtoninen teos Zadarissa Kroatiassa. Kokeellinen musiikkisoitin soi, kun meren aallot saavat aikaan äänen pilleissä, jotka sijaitsevat marmoriportaiden alla.
Historia.
Kun Zadarin kaoottinen jälleenrakentaminen alkoi toisen maailmansodan jälkeen, rakennettiin rantaan ainoastaan yksitoikkoista betonimuuria, jotta kaupunki saataisiin nopeasti kuntoon.
Arkkitehti Nikola Bašić suunnitteli urut Zadarin vanhankaupungin bulevardin (Nova riva) elävöittämiseksi. Bulevardi avattiin 15. huhtikuuta 2005. Meren aallot vaikuttavat urkujen alla ja synnyttävät satunnaisia mutta harmonisia ääniä. Veteen johtavat marmoriportaat lisättiin myöhemmin. Mekanismi perustuu polyeteenistä valmistettujen putkien kykyyn resonoida aaltojen ja tuulen vaikutuksesta.
Meriurut ovat houkutelleet Zadariin matkailijoita, ja ne ovat kaupungin tunnetuimpia nähtävyyksiä. Vuonna 2006 teos sai European Prize for Urban Public Space -palkinnon.
Rauha Hammar

Rauha Hammar (15. helmikuuta 1878 Uudenkaupungin maaseurakunta – 11. huhtikuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen lääkäri. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1908 ja väitteli 1910 lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Berliinin Friedrich-Wilhelms-Universitätissä. Väitöskirja on nimeltään "Über doppelseitige Posticuslähmung als frühsymtom der Tabes dorsalis". Hän erikoistui myöhemmin laulufysiologiaan ja kirjoitti alalta useita teoksia.
Lääketieteen opintojen ohella Hammar opiskeli laulua, ja opiskellessaan vuodesta 1909 lääketiedettä Saksassa hän perehtyi laulun fysiologiaan tieteelliseltä kannalta. Hammar kirjoitti laajat julkaisemattomat muistelmat, joita Arno Forsius on käyttänyt lähteenä artikkelissaan.
Adam Tambellini

Adam Tambellini (s. 1. marraskuuta 1994 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin pääsarjassa National League-joukkue HC Davosissa.
Tambellini on Edmonton Oilersin entisen toimitusjohtaja Steve Tambellinin poika. Hänen veljensä Jeff pelaa myös jääkiekkoa Tampa Bay Lightningin organisaatiossa.
Ura.
Tambellini on New York Rangersin kolmannen kierroksen varaus . 
10. maaliskuuta 2015 Tambellini solmi tulokassopimuksen Rangersin kanssa. Hän pelasi kauden 2015–2016 AHL-seura Hartford Wolf Packin riveissä.
Marek Hrivík

Marek Hrivik (s. 28. elokuuta 1991 Čadca, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin pääsarjassa Extraliga-joukkue HC Vítkovice:ssa. Hrivik voitti President's Cupin kaudella 2009–2010 QMJHL:ssä Moncton Wildcatsin paidassa. 30. toukokuuta 2012 Hrivik solmi kolmivuotisen tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa. Hän teki vuoden jatkosopimuksen seuran kanssa 10. heinäkuuta 2015. Hän debytoi NHL:ssä 21. helmikuuta 2016 ja pelasi kauden aikana 5 NHL-ottelua.
Tyler Brown

Tyler G. Brown (s. 7. helmikuuta 1990 Wasaga Beach, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AHL-joukkue Hartford Wolf Packissa.
Ura.
Brown solmi 2. maaliskuuta 2011 kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa pelattuaan ennen tätä neljän kauden ajan juniorikiekkoa Plymouth Whalersissa.
Kauden 2013–2014 jälkeen Flyers ei tarjonnut Brownille jatkosopimusta, jonka seurauksena hänestä tuli vapaa pelaaja. 5. syyskuuta 2014 ECHL-joukkue Greenville Road Warriors teki hänen kanssaan sopimuksen.
Greencycle

Greencycle (lyh. GC) oli suomalainen, Kajaanissa pääkonttoriaan pitävä sähköpyöriin, polkupyörän sähköistämiseen ja muihin kevyisiin sähkötoimisiin henkilökuljettimiin erikoistunut yritys. Päätoimialana Greencyclellä oli sähköistyssarjojen kehittäminen, maahantuonti, jälleenmyynti sekä polkupyörän sähköistyspalvelu.
Historia.
Greencycle perustettiin toiminimenä vuonna 2011. Yritys sai alkunsa pienen harrastajajoukon päätöksestä ryhtyä tuomaan maahan polkupyörän sähköistyssarjoja, sillä vuonna 2011 sähköistyssarjat olivat Suomessa kohtalaisen tuntemattomia eikä Suomesta saanut kunnollisia muunnossarjoja. Silloiset sarjat olivat joko hyvin heikkolaatuisia ja epäluotettavia tai hinnoittelultaan tavallisen pyöräilijän saavuttamattomissa.
Vuonna 2014 Greencycle kehitti ensimmäisen oman, Suomen olosuhteisiin suunnitellun muunnossarjansa.
Vuonna 2015 Greencycle muuttui osakeyhtiöksi, koska toiminimi asetti rajoitteita yrityksen kasvaneelle toiminnalle. Vuonna 2015 Greencyclen muunnossarjat hyväksyttiin viralliseksi tuotemerkiksi. Samana vuonna lanseerattiin joukko muita Greencycle-tuotteita polkupyörän sähköistämiseen.
Greencycle oli myös mukana liikenneviraston (Trafi) ja Demos Helsingin järjestämässä "sähköavusteisten polkupyörien tiekartta" -hankkeessa 2015.
Tuotteet.
Sähköistyssarjojen, litiumakkujen sekä muiden sähköpyörätuotteiden lisäksi Greencycle myi ja toi maahan muitakin sähköisiä kevyitä henkilökohtaisia liikkumis- ja liikuntavälineitä sekä laitteita. Greencycle toi maahan muun muassa kokoontaitettavia sähköpyörätuoleja, tasapainoskoottereita, Segway-tyylisiä henkilökuljettimia, valmiita sähköistettyjä polkupyöriä sekä muiden polttoainekäyttöisten laitteiden sähköistyssarjoja.
Vuonna 2016 Greencycle aloitti vähittäismyynnin lisäksi tukkumyynnin.
Kiinansaippuamarja

Kiinansaippuamarja eli mukurossi ("Sapindus mukorossi") on saippuamarjakasvien heimoon kuuluva lehtipuulaji. Puu tunnetaan alkuperäisellä levinneisyysalueellaan Nepalissa nimellä ritha tai reetha. Puun hedelmä tunnetaan yleisesti "kiinansaippuamarjana" tai "pesupähkinänä".
Puu kasvaa Himalajan vuorten juurilla aina 1200 metrin (4000 jalan) korkeuteen asti.
Puu kasvaa ravinneköyhässä maassa ja Nepalissa sitä istutetaan usein maanviljelijöiden kotien ympärille. Yksi puu voi tuottaa 30-35 kiloa hedelmiä vuodessa.
Käyttö.
Puun hedelmiä käytetään muun muassa puhdistusaineena sekä lääkeaineena.
Puhdistusaineena.
Pesupähkinä sisältää saponiinia, joka toimii saippuan tavoin puhdistavana aineena. Pesupähkinöitä käytetään hiusten, ihon ja vaatteiden luonnonmukaiseen puhdistamiseen. Saponiini toimii myös hyönteiskarkotteena, ja sillä voidaan esimerkiksi karkottaa täitä hiuspohjasta.
Lääkekäyttö.
Upadhyay:n ja Singh:in mukaan mukaan pesupähkinät toimivat luontaislääkkeenä moniin eri vaivoihin. Niillä hoidetaan migreeniä ja päänsärkyä sekä iho-ongelmia, kuten finnejä ja ihottumia.
Tensidinä.
Kiinansaippuamarjan hedelmästä uutettu öljy toimii luontaisena tensidinä eli pinta-aktiivisena aineena, ja sitä on käytetty mm. arsenikin puhdistamiseen rautapitoisesta maaperästä.
Karl Söderman

Karl Söderman (7. toukokuuta 1863 Oulu – 21. lokakuuta 1911 Merano, Itävalta-Unkari) oli suomalainen insinööri, joka toimi Kone- ja Siltarakennus Oy:n toimitusjohtajana ja kasvatti siitä valmistusarvoltaan Suomen suurimman konepajan.
Elämä ja ura.
Karl Södermanin suku on kotoisin Kruunupyystä. Söderman syntyi Oulussa, jossa hänen isänsä johti sahalaitosta. Sahanjohtajan tehtävien perässä perhe muutti ensin Poriin ja sieltä Porvoon Kaunissaareen. 
Koulun jälkeen Söderman pääsi Helsingin kaasutehtaan konepajaoppilaaksi ja tuli 1882 valituksi ylimääräisenä oppilaana Polyteknilliseen opistoon, josta valmistui 1886. Söderman sai 22-vuotiaana töitä valaisimia, voimansiirtolaitteita ja hydraulisia hissejä valmistavalta John Stenbergin konepajalta. John Didrik Stenbergin kuoltua 1886 Söderman vuokrasi konepajan itselleen ja jatkoi yhtiön johtajana 1888–1892.
Joulukuussa 1891 erinomaisia tuloksia Stenbergillä saanut Söderman valittiin uuden Kone- ja Siltarakennus Oy:n isännöitsijäksi ja toimitusjohtajaksi. Yritys muodostettiin yhdistämällä entisen Osberg &amp; Baden -konepajan Osbergin tehdas (Osbergska Verkstad) ja 1889 rautateiden rakentajaksi perustettu Siltarakennusyhtiö, jolloin syntyi Helsingin toiseksi suurin metalliteollisuusyritys Rautateiden konepajan jälkeen. 
Siltojen ja rautatievaunujen lisäksi Kone- ja Siltarakennus valmisti sellukattiloita, höyrykattiloita, separaattoreita, vaakoja, ammuksia, erilaisia valutuotteita ja jopa laivoja, ja tuotteista myytiin 1890-luvun puolivälissä noin 80 prosenttia Venäjälle. Yhtiö nousi tuotannon arvossa Suomen suurimmaksi konepajaksi. Vuonna 1905 Venäjän–Japanin sota nosti valmistusarvon yli 6,2 miljoonaan markkaan.
Vuonna 1903 Karl Söderman valittiin vastaperustetun Suomen Metalliteollisuuden Harjoittajain Liiton puheenjohtajaksi. Suomen Yleinen Työnantajaliitto perustamisessa 1906 Söderman oli myös keskeisesti mukana ja toimi sen hallituksessa kuolemaansa saakka. Muita järjestöjen hallitustehtäviä Södermanilla oli Suomen Vientiyhdistyksessä, Suomen Metalliteollisuuskonttorissa, Arbetets Vänner i Sörnäs -yhdistyksessä sekä Helsingin Käsityö- ja Teollisuusyhdistyksessä. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1896–1901 ja 1904–1906 sekä mukana perustamassa Teknikern-aikakauslehteä.
Karl Söderman harrasti kilpapurjehdusta ja oli Nyländska Jaktklubbenin varakommodori. Hän voitti purjehduksessa Sinebrychoffin pokaalin vuonna 1905 "Sanpriel"-veneellä. Hän kuoli parantolassa Etelä-Tirolin Meranossa 1911. Samana vuonna hän oli saanut vuorineuvoksen arvon.
Perhe.
Södermanin tytär Ellen Alfhild (s. 1891) oli naimisissa toimittaja Ivar Lassyn kanssa.
David Cienciala

David Cienciala (s. 1. joulukuuta 1995 Třinec, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija.
Ura.
Seuraura.
Cienciala on HC Třinecin oma kasvatti. Hän voitti kaudella 2010–2011 koko Tšekin C-juniorisarjan pistepörssin tehoilla 36+41=77. Kaudeksi 2012–2013 Cienciala siirtyi Suomeen ja Rauman Lukon B-nuoriin, joiden paras pistemies ja maalintekijä hän oli tehoilla 32+28=60. Cienciala sijoittui koko B-nuorten SM-sarjan maalipörssissä toiseksi edellään vain Bluesin Teemu Pulkkinen ja jakoi pistepörssin neljännen sijan Kärppien Sebastian Ahon kanssa. Hänet palkittiin kauden päätteeksi sarjan parhaana hyökkääjänä Esa Peltonen -palkinnolla ja valittiin tähdistökentälliseen. Kauden 2013–2014 Cienciala pelasi Lukon A-nuorissa.
Heinäkuussa 2014 Cienciala teki kaksivuotisen sopimuksen kasvattajaseuransa HC Třinecin Extraliga-joukkueen kanssa. Hänen tulokaskautensa toi 32 runkosarjaottelussa kolme maalia ja 18 playoff-ottelussa kaksi maalia. Cienciala voitti kauden päätteeksi Extraliga-hopeaa. Cienciala pelasi ison osan kaudestaan miesten pelejä myös lainalla sarjatasoa alempana 1. Národní Hokejová Ligan LHK Jestřábi Prostějovissa, jossa hän teki 17 runkosarjaottelussa tehot 4+3=7.
Maajoukkueura.
Cienciala on pelannut kymmenen nuorten ja kolme poikien maaottelua.
Muuta.
Ciencialan isä Roman oli entinen alempien sarjojen jääkiekkoilija ja juniorivalmentaja. Hän menehtyi äkillisesti vuonna 2012.
Luettelo Sloveniaa olympialaisissa edustaneista urheilijoista

Luettelo Sloveniaa olympialaisissa edustaneista urheilijoista sisältää kaikki itsenäistä Slovenian tasavaltaa olympialaisissa edustaneet urheilijat. Slovenia on osallistunut olympialaisiin vuoden 1992 talviolympialaisista lähtien.
Sloveniaa on edustanut olympialaisissa yhteensä 384 urheilijaa. Näistä urheilijoista miehiä on 259 ja naisia 125. Mitaleja Slovenia on voittanut 36, jotka ovat voittaneet 29 urheilijaa.
Alppihiihtäjä Tina Maze on ainoa, joka on voittanut kaksi kultamitalia. Mazella on kahden kullan lisäksi myös kaksi hopeaa. Neljää mitalia on voittanut myös soutaja Iztok Čop (kulta, hopea, kaksi pronssia). Kolmea mitalia ovat voittaneet ampuja Rajmond Debevec (kulta, kaksi pronssia) sekä soutaja Luka Špik (kulta, hopea, pronssi). Kahden mitalin urheilijoita on yhteensä viisi.
Useimmin Sloveniaa olympiatasolla ovat edustaneet soutaja Čop ja ampuja Debevec. Čop on osallistunut olympialaisiin kuudesti, Debevec kahdeksan kertaa. Debevecin keksi ensimmäistä olympiaesiintymistä tapahtui kuitenkin Jugoslavian joukkueessa.
Debevecin lisäksi 15 muuta urheilijaa on edustanut olympialaisissa Jugoslaviaa. Näistä käsipalloilija Iztok Puc edusti vielä Kroatiaa ennen Slovenian edustamista. Kroatiaa on edustanut olympialaisissa myös ampumahiihtäjä Jakov Fak. Pikajuoksija Merlene Ottey edusti kuusissa olympialaisissa Jamaikaa, kolmiloikkaaja Marija Šestak edusti Serbia ja Montenegroa ennen Sloveniaa.
Pääosa Sloveniaa edustaneista urheilijoista on syntynyt joko Sloveniassa tai sitä edeltäneessä Slovenian sosialistisessa tasavallassa. Muissa Jugoslavian tasavalloissa syntyneitä on seitsemän. Muita syntymävaltioita ovat Italia, entinen Itä-Saksa, Itävalta, Jamaika, Kroatia, Sveitsi sekä Yhdysvallat.
Selite.
Laji = lajit, joissa urheilija on kilpaillut | SA = syntymäaika | SP = syntymäpaikka | OL = olympialaiset | EN = ensimmäiset olympialaiset  VI = viimeiset olympialaiset | K = kultaa | H = hopeaa | P = pronssia | Y = yhteensä | Lihavointi = voittanut mitalin  = mies |  = nainen
Sara Waisglass

Sara Waisglass (s. 3. heinäkuuta 1998 Toronto, Kanada) on kanadalainen näyttelijä ja malli, joka tunnetaan parhaiten Frankie Hollingsworthin roolista Epitome Picturesin teinidraamasarjassa "", Jordy Cooperina sarjassa "Overruled!" ja Traceynä elokuvassa "Afterwards".
Waisglass oli –sarjan nuorin jäsen, ennen kuin Devyn Nekoda liittyi sarjaan kaudella 14.
Yksityiselämä.
Waisglassillä on sisko nimeltä Carly. Hän antoi koiralleen nimeksi "Gilly", SNL hahmon mukaan.
K. A. Petrelius

Karl Axel Petrelius, sukunimi myöh. "Pohjakallio" (24. helmikuuta 1863 Kitee – 26. marraskuuta 1926 Viipuri) oli suomalainen oppikoulun lehtori ja suomentaja.
Petreliuksen vanhemmat olivat nimismies Johan Emanuel Petrelius ja Vendla Wilhelmina Skutnabb. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta vuonna 1881 ja valmistui Helsingin yliopistosta voimistelunopettajaksi 1884 ja filosofian kandidaatiksi 1886. Petrelius oli Viipurin suomalaisen tyttökoulun historian, maantiedon ja suomen kielen kollegana ja nuorempana lehtorina vuosina 1900–1926.
Petrelius oli naimisissa 1892-1895 Elisabet Pakarisen (1867-1895) kanssa ja vuodesta 1897 Linda Falckin (s. 1866) kanssa. Lehtori ja kirjailija K. A. Pohjakallio, suomalaisissa elokuvissa näytellyt Toivo Pohjakallio (1901–1959) ja professori Onni Pohjakallio olivat hänen poikiansa toisesta avioliitosta.
Suomennoksia.
Nimimerkillä "K. A. P.":
Marko Ritola (muusikko)

Marko Ritola on kotkalainen muusikko ja lauluntekijä, joka tunnetaan Sydänmaa-yhtyeen laulaja-kitaristina ja lauluntekijänä. 2000-luvulta lähtien Ritola on ollut soolouralla, jolloin häneltä ilmestyi debyyttialbumi "Löytöretki". Albumilla on uusien kappaleiden lisäksi myös joitakin Sydänmaa-yhtyeen kappaleita.
Ritola tekee nykyään keikkoja trubaduurina sekä duo- ja triokokoonpanojen kanssa. Usein keikat tapahtuvat erilaisissa pubeissa, joissa on Ritolan mukaan tapahtunut paljon muutoksia.
Ritola on myös tehnyt yhteistyötä Isto Hiltusen kanssa, ja yhteistyön tuloksena on syntynyt kappaleita muun muassa Salla Krokille ja Tanja ja Mino -lauluduolle. Lisäksi hän on tehnyt myös käännöstekstejä Isto Hiltusen soolotuotantoon. Pertti Haverisen kanssa on myös syntynyt joitakin kappaleita muutamille artisteille. Ritola on tehnyt sävellyksiä sekä Sydänmaalle, omalle soolotuotannolle että joillekin artisteille. Jani Taipaleelle Ritola on sanoittanut kappaleen ”Mustasiipisen tie”, jonka Taipale on säveltänyt itse.
Toivo Pohjakallio

Toivo Juhani Pohjakallio (3. huhtikuuta 1901 Viipuri – 1. lokakuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen filosofian kandidaatti, oppikoulun opettaja ja elokuvanäyttelijä.
Pohjakallion vanhemmat olivat Viipurin suomalaisen tyttökoulun historian, maantieteen ja suomen kollega ja nuorempi lehtori Karl Axel Petrelius (1863–1926) ja hänen toinen puolisonsa saksan- ja ranskankielen opettajana Viipurin suomalaisessa tyttökoulussa toiminut Linda Falck (s. 1866). Hänen veljiään olivat lehtori, kirjailija K. A. Pohjakallio ja professori Onni Pohjakallio. Pohjakallio toimi opettajana Keravan yhteiskoulussa. 
Pohjakallio näytteli elokuvissa Kajastus (1930), Jääkärin morsian (1931) ja Herrat täysihoidossa (1933). Lisäksi hänellä oli pieniä sivuosia elokuvissa Erämaan turvissa (1931), Laveata tietä (1931) ja Meidän poikamme ilmassa - me maassa (1934).
Kiinanloisikka

Kiinanloisikka ("Ophiocordyceps sinensis", aikaisemmin "Cordyceps sinensis", tiibetiksi Yartsa gunbu (དབྱར་རྩྭ་དགུན་འབུ་, dbyar rtswa dgun 'bu), kiinaksi Dong Chong Xia Cao (冬蟲夏草 Dōng Chóng Xià Cǎo)) on tiibetiläisessä ja kiinalaisessa lääketieteessä käytetty sienilaji.
Alkuperäisen tieteellisen määritelmän ja nimen sienelle antoi Miles Joseph Berkeley. Sienelle annettiin myöhemmin 1800-luvulla nimi "Cordyceps sinensis", joka muutettiin vuonna 2007 vastaamaan tarkemmin sen tieteellistä luokittelua. Kiinanloisikan tiibetinkielinen nimi tarkoittaa "talvella toukka, kesällä ruoho".
Sieni elää loisena "Thitarodes"-sukuun kuuluvien yöperhosten ruumiissa. Perhoset munivat munansa maahan. Kun toukat kuoriutuvat, ne kaivautuvat syvemmälle maahan, jossa niihin tulee sieni-itiöitä. Itiöt alkavat kasvaa toukkien sisuksissa syöden niitä sisältäpäin.
Sieni kasvattaa kuolleesta toukasta suvunjatkamistarkoituksessa maan päälle ulottuvan itiöemän, joka muistuttaa pientä ruskeaa kortta. Tämä sienen osa päästää ilmoille uusia sieni-itiöitä.
Sieni kasvaa pienehköllä kasvualueella Himalajalla ja Tiibetin ylängöllä Intian, Nepalin, Kiinan ja Bhutanin alueilla.
Lääkekäyttö.
Kiinanloisikalla on esitetty olevan useita terveydellisiä vaikutuksia. Sillä sanotaan olevan yli 30 erilaista biologista vaikutusta ihmiseen. Sen sanotaan muun muassa parantavan vastustuskykyä, pienentävän kasvaimia, vähentävän tulehduksia ja toimivan antioksidanttina.
Sieni on ollut jo yli 700 vuoden ajan tunnettu perinteisessä kiinalaisessa lääketieteessä, jossa sitä käytetään muun muassa afrodisiakana.
Nykyisin kiinanloisikkaa myydään jo ympäri maailmaa luontaistuotteena. Kiinanloisikan suosio on johtanut siihen, että lajia uhkaa liiallinen poiminta, minkä takia sen kilohinta on noussut hyvin korkeaksi. Sientä ei ole onnistuttu viljelemään, vaan sitä poimitaan luonnonvaraisena Himalajan rinteiltä 3 000–5 000 metrin korkeudesta.
Albert Mouring

Albert Clonion Mouring jr. (s. 29. tammikuuta 1979 Preston, Maryland) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Mouring voitti urallaan NCAA:n mestaruuden vuonna 1999 ja pelasi ammattilaisena muun muassa Turkissa, Suomessa ja Israelissa.
Pelaajaura.
Maaseudulla varttunut Mouring pelasi yliopistokoripalloa Connecticutin yliopistossa vuodet 1997–2001. Vuonna 1999 Connecticut voitti NCAA:n mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Duke Universityn 77–74. Melko hyvästä yliopistourastaan huolimatta häntä ei varattu NBA:han .
Vuonna 2003 Mouring pelasi USBL-kesäliigassa, teki 28 pistettä ottelua kohden ja valittiin sarjan vuoden pelaajaksi.
Kauden 2004–2005 Mouring pelasi Turkin pääsarjassa Beşiktaşissa 8,6 pisteen ja 2,7 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Hän heitti sarjan piste-ennätyksekseen Türk Telekomia vastaan joulukuussa 20 pistettä.
Syksyllä 2005 Mouring pelasi Israelin pääsarjassa, mutta joukkueen tuloksiin tyytymätön johto purki tämän sopimuksen. Kevään 2006 Mouring pelasi Suomen pääsarjassa Tampereen Pyrinnössä, joka vaihtoi vuodenvaihteessa kaikki ulkomaalaispelaajansa. Mouring pelasi Pyrinnössä runkosarjan 21,2 pisteen ja 4,5 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Hänen vapaaheittojen (86,5 %) ja kolmen pisteen heittojen (46,2 %) onnistumistarkkuutensa olivat Korisliigan koko kauden kolmanneksi parhaat.
Pelityyli ja ominaisuudet.
Pyrinnön valmentaja Jarmo Laitinen kuvaili Mouringia tämän siirtyessä seuraan tarkaksi ja monipuoliseksi korintekijäksi.
Ana Golja

Muazana ”Ana” Golja (s. 3. tammikuuta 1996 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Zoe Rivasin roolista teinisarjassa "". 
Ura.
Golja sai ensimmäisen roolinsa "Kadonneiden jäljillä" -sarjasta vuonna 2005. Hän esiintyi Dylan Everettin ja Melinda Shankarin kanssa "How to Be Indie" -sarjassa vuonna 2011. Syyskuussa 2015 julkaistua tosielämään perustuvaa "Full Out" -elokuvaa varten Golja harjoitteli kahdeksan viikkoa voimistelua, jotta hän ei tarvitsisi sijaisnäyttelijää.
Golja on antanut äänensä animaatiohahmoille sarjoissa "Franny's Feet", "The Dating Guy" ja "Super Why!". Vuonna 2013 hän sai Ellenin roolin YTV.comin seikkailusarjassa "Unlikely Heroes".
Dominik Kubalík

Dominik Kubalík (s. 21. elokuuta 1995 Plzeň, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa National League-joukkue EV Zugissa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Kubalík on HC Plzeňin oma kasvatti. Hän oli kaudella 2009–2010 seuran C-nuorten paras maalintekijä 39 osumallaan ja voitti kauden päätteeksi Tšekin C-nuorten mestaruuden. Kaudella 2010–2011 Kubalík voitti Tšekin B-juniorisarjan maalipörssin ja jakoi pistepörssin kolmannen sijan kolmen muun pelaajan kanssa tehoilla 38+21=59. Hän jakoi myös Plzeňin sisäisen pistepörssin voiton Jan Schleissin kanssa ja oli myös pudotuspeleissä joukkueen paras maalintekijä neljällä osumallaan. Kaudella 2011–2012 Kubalík oli Plzeňin paras maalintekijä sekä runkosarjassa 22 osumallaan että pudotuspeleissä kolmella osumallaan. Hän pelasi reilut puolet kaudestaan myös seuran A-nuorissa ja debytoi 16-vuotiaana myös Extraligassa, jossa Kubalík pelasi kahdeksan runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Hän pelasi Plzeňin miesten joukkueessa myös yhden European Trophy -ottelun.
OHL-joukkue Sudbury Wolves varasi Kubalíkin 27. pelaajana . Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2012–2013 ja teki runkosarjassa 34 tehopistettä. Kubalík jakoi kevään 2013 pudotuspeleissä Wolvesin sisäisen maalipörssin voiton Nathan Pancelin ja Nicholas Baptisten kanssa kolmella osumallaan. Los Angeles Kings varasi hänet seitsemännellä kierroksella 191. pelaajana . Kesken kauden 2013–2014, tammikuussa 2014 Wolves kauppasi Kubalíkin sekä vuosien 2014 ja 2016 toisen kierroksen varausvuoron Kitchener Rangersiin vaihdossa Radek Faksaan. Kubalík edusti Wolvesia molempien OHL-kausien aikana myös Junior Club World Cupissa.
Kaudeksi 2014–2015 Kubalík palasi kaksivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa HC Plzeňiin. Hänen varsinainen tulokaskautensa Extraligassa toi 35 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7 ja neljässä playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Joulukuussa 2014 Kubalík teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Plzeňin kanssa.
Lokakuussa 2020 Kubalik teki Chicago Blackhawksin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen, jonka cap hit on 3,7 miljoonaa dollaria.
Heinäkuussa 2023 Red Wings kauppasi Kubalíkin, Donovan Sebrangon, ehdolliseen ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 2024 varaustilaisuudessa ja neljännen kierroksen varausvuoron vuoden 2024 varaustilaisuudessa Ottawa Senatorsiin vaihdssa Alex DeBrincatiin.
Syyskuussa 2024 Kubalík palasi Ambrì-Piottaan yksivuotisella sopimuksella, jossa on NHL-optio. 
Maajoukkueura.
Kubalík pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän toimi Tšekin kapteenina. Kubalík pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti Tšekin sisäisen syöttöpörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Patrik Zráhalin kanssa.
Tšekin A-maajoukkueessa Kubalík on pelannut kolme ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 5. marraskuuta 2015 Karjala-turnauksen Örnsköldsvikissä pelatussa avausottelussa Ruotsia vastaan.
Muuta.
Kubalíkin isoveli Tomáš pelaa Saksan DEL-liigan ERC Ingolstadtissa ja hän on aiemmin pelannut myös 12 NHL-ottelua Columbus Blue Jacketsissa.
Sisko Vilkama

Sisko Elna Wilhelmiina Vilkama (o.s. Brummer; 9. lokakuuta 1893 Joutsa – 12. kesäkuuta 1983) oli suomalainen pedagogi.
Vilkaman vanhemmat olivat Joutsan kirkkoherra, rovasti Fredrik Alexander Brummer (1848–1904) ja Wilhelmina Jaatinen. Valmistuttuaan filosofian kandidaatiksi 1916 hän toimi opettajana Sörnäisten kristillisessä kansanopistossa sekä Lappeenrannassa ja Nurmijärven yhteiskoulussa.
Vilkaman vuonna 1938 valmistuneen väitöskirjan aiheena oli "Naissivistyksen periaatteiden kehitys Suomessa 1840–1880". Pedagogis-aatehistorialliseksi luonnehtimassaan väitöstyössään hän tarkasteli ensimmäisen yhteiskoulun perustamiseen 1883 vaikuttaneita aatteellisia, yhteiskunnallisia ja pedagogisia virtauksia. Hänen toinen teoksensa oli 1950 ilmestynyt "Oppikoulu ja lasten vanhemmat".
Vilkama kirjoitti ylioppilaaksi 1911, valmistui filosofian kandidaatiksi 1916 ja lisensiaatiksi (väitellyt) 1938. Hän oli Helsingin kristillisen kansanopiston opettaja ja johtaja 1918–1920, Lappeenrannan yhteiskoulun opettaja 1923–1928, Nurmijärven yhteiskoulun opettaja ja johtaja 1930–1932, 1935–1939 ja 1940–1951, vanhempi lehtori vuodesta 1951, Imatran yhteiskoulun opettaja 1939–1940. Hän oli osaltaan vaikuttamassa Marja-Liisa Vartion kirjalliseen kehitykseen.
Vilkama kirjoitti "Kotilieteen" runsaasti artikkeleita perhe- ja kasvatusasioista.
Sisko Vilkaman puoliso 1918–1953 oli eversti Oskar Vilkama.
Suomennoksia.
Nimellä "Sisko Brummer":
Nimellä "Sisko Vilkama":
Norfluratsoni

Norfluratsoni (C12H9N3ClOF3) on fenyylipyridatsinonijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa herbisidinä, joskin sen käyttö Euroopan unionin alueella on kielletty.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa norfluratsoni on väritöntä tai harmaata kiteistä ainetta. Yhdiste ei juurikaan liukene veteen, mutta liukenee useaan orgaaniseen liuottimeen kuten etanoliin, asetoniin ja ksyleeniin. Norfluratsonin käyttö herbisidinä perustuu siihen, että se estää fytoeenidesaturaasientsyymiä pelkistämästä karotenoidien biosynteesiin tarvittavaa fytoeenia. Samalla myös fotosynteesi estyy.
Valmistus ja käyttö.
Norfluratsonia voidaan valmistaa m-aminobentsotrifluoridin, mukokloorihapon ja metyyliamiinin välisellä reaktiolla tai m-klooribentsotrifluoridin ja 4-kloori-5-metyyliamino-3-oksopyratsiinin välisellä reaktiolla.
Norfluratsoni on sallittu herbisidi muun muassa Yhdysvalloissa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa, mutta sen käyttö on ollut kiellettyä Euroopan unionin alueella vuodesta 2003 alkaen. Norfluratsonia käytetään muun muassa puuvilla-, maapähkinä-, soijapapu-, viini- ja sitrushedelmäviljelmillä rikkaruohomyrkkynä.
Tyrone Riley

Tyrone Riley (s. 21. helmikuuta 1982) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan muun muassa Saksan, Puolan, Alankomaiden ja Suomen pääsarjoissa.
Pelaajaura.
Riley pelasi yliopistokoripalloa San Franciscon yliopistossa vuosina 2003–2005.
Yliopiston jälkeen Riley pelasi ammattilaisena Euroopassa. Hän pelasi muun muassa Alankomaiden, Puolan ja Saksan pääsarjoissa. Syksyksi 2009 hän siirtyi Suomen pääsarjajoukkue Namika Lahteen. Riley pelasi Lahdessa 11 ottelua 14,5 pisteen ja 7,1 levypallon keskiarvoilla, mutta Ray Nixonin palattua seuraan hänet sopimuksensa purettiin. Hän pelasi Suomessa kuitenkin vielä kaksi ottelua Tampereen Pyrinnössä sijaistaen loukkaantunutta Chris Hesteriä. Pyrintö voitti kauden päätteeksi Suomen mestaruuden, ja Riley on merkitty Koripalloliiton tilastoissa SM-kultamitalistiksi.
Anita Simoncini

Anita Simoncini (s. 14. huhtikuuta 1999 Montegiardino, San Marino) on sanmarinolainen laulaja, joka edusti yhdessä Michele Perniolan kanssa maataan vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Chain of Lights”. He sijoittuivat toisessa semifinaalissa 16. sijalle eivätkä päässeet finaaliin. 
Simoncini edusti The Peppermints -yhtyeen jäsenenä San Marinoa myös lasten Eurovision laulukilpailussa vuonna 2014 kappaleella ”Breaking My Heart”.
Asemakaavaoppi

Asemakaavaoppi on Otto-Iivari Meurmanin kirjoittama asemakaavoituksen oppikirja, jonka Otava julkaisi vuonna 1947. Asko Salokorven mukaan kirjassa on koottu 1900-luvun alusta asti vaikuttaneet kaupunkisuunnitteluihanteet ”merkittäväksi kokonaisuudeksi”. Kirjassa Meurman esittelee hajakeskitykseen perustuvan lähiöperiaatteen, joka vaikutti olennaisesti Suomen sodanjälkeiseen kaupunkirakentamiseen ja lähiöiden syntyyn.
Sisältö.
Kirjassa Meurman sanoo, että kaupunkien kehittämisen lähtökohdaksi tulee ottaa hajakeskitysperiaate eli asutus pitää suunnitella toisistaan erillään oleviksi yksiköiksi. Kaupungin tulisi koostua "asumakunnista", jotka jakautuvat noin 6 000 asukkaan "asumalähiöihin" ("neighborhood unit") . Koulupiiriin perustuneet lähiöt jakautuvat vielä "asumasoluihin", joiden koko perustuu päivähoitoyksikköön. CIAMin vaatima kaupungin jako toimintojen mukaan näkyy Meurmanin teoriassa. Meurman esittää, että kaupungissa on ”varattava alueet erikseen asumista, työtä ja liikennettä, hallintoa ja huoltoa sekä virkistystä varten”. Toisaalta Salokorpi huomauttaa, että Meurman kannatti vehreitä omakotitontteja, joita Le Corbusier vastusti.
Luomistyö.
Otto-Iivari Meurmanista tuli vuonna 1940 Suomen ensimmäinen asemakaavaopin professori. Hän katsoi oppikirjan laatimisen tarpeelliseksi, sillä ”sodan ja välirauhan köyhdyttämissä oloissa ei ole varaa mihinkään epärationaaliseen toimintaan varsinkaan sellaisella alalla kuin yhdyskuntien rakentaminen”. Toisaalta hän piti olemassa olevia oppikirjoja vajaavaisina tai vanhentuneina. Meurman kirjoitti kirjan jo vuonna 1943, mutta ”sodan rasittama” kirjapaino julkaisi sen vasta vuonna 1947.
Meurmanin lähiökäsityksen muodostumiseen vaikuttivat hänen omien sanojensa mukaan Patrick Abercombie, Otto Danneskiold-Samsø, Maxwell Fry ja Thomas Sharp. Meurmanin lähiöperiaatteen kaavakuva oli kulkeutunut "County of London Plan" -suunnitelmasta Danneskiold-Samsønin kautta.
Tulkinnat.
Asko Salokorven mukaan kirjasta on luettavissa, että Meurmanin kohdalla funktionalistinen ideologia jäi paljon aikaisemman puutarhakaupunkiaatteen varjoon. Meurman myös ”propagoi” lähiöaatetta. Salokorven mukaan kirjassa anglosaksinen lähiöperiaate yhdistyi funktionalistiseen kaupunkirakenteeseen. Myös Suomen lähiöitä tutkineen Riitta Hurmeen mukaan Meurmanin lähiössä puutarhakaupungin piirteet yhdistyivät Clarence Perryn kaupunkilähiöperiaatteeseen.
Tommi E. Nieminen

Tommi E. Nieminen (s. 30. heinäkuuta 1990) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. 
Takamiehenä pelannut Nieminen pelasi kasvattajaseuransa Tampereen Pyrinnön A-poikajoukkueessa ikäluokan SM-sarjaa kaksi kautta vuosina 2007–2009. Kaudella 2009–2010 hän pelasi myös kahdessa ottelussa Pyrinnön edustusjoukkueessa Korisliigassa tehden kummassakin ottelussa yhden kahden pisteen korin.
Jamie Bloch

Jamie Bloch (oik. Yael Bloch; s. 17. heinäkuuta 1999, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Becky Montclairea komediasarjassa "Wingin' It" ja Yael Baronia nuortensarjassa "" sekä elokuvassa "The Echo" (2008).
Ura.
Bloch sai ensimmäisen näyttelijän roolin vuonna 2007 elokuvasta "Diary of the Dead". Seuraavana vuonna hän sai suuremman roolin Carlyna elokuvasta "The Echo".
Bloch ja Spencer MacPherson käsikirjoittivat ja näyttelivät vuonna 2015 valmistuneessa lyhytelokuvassa "Reflection".
Anna-Liisa Sysiharju

Anna-Liisa Sysiharju (o.s. Gebhard; 7. kesäkuuta 1919 Kajaani – 28. huhtikuuta 2014) oli suomalainen kasvatustieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston ruotsinkielisen kasvatustieteen professori.
Hänen isänsä Oras Gebhard kuoli hänen ollessaan pieni. Äiti avioitui myöhemmin uudestaan, ja tytär siirtyi isovanhempien Hannes ja Hedvig Gebhardin kasvatiksi. Hän tuli ylioppilaaksi 1937 ja opiskeli teologiaa. Sacri min. kand. -tutkinnon jälkeen hän kuitenkin suuntautui kasvatustieteisiin ja psykologiaan.
Sysiharju kirjoitti ylioppilaaksi 1937, suoritti sacri min. cand. -tutkinnon 1943, filosofian kandidaatiksi hän valmistui 1946, lisensiaatiksi 1956 ja tohtoriksi 1964. Hän opiskeli Yhdysvalloissa 1949–1950, Neuvostoliitossa 1977 ja teki opintomatkoja useisiin Euroopan maihin. Hän oli Kauppa- ja teollisuusministeriön ammattikasvatusosaston ammatintutkija 1946–1949, Helsingin kotitalousopettajaopiston kasvatusaineiden lehtori 1950–1961, apulaisrehtori 1960–1961, pedagogiikan pohjoismaisen yhteistyötoimikunnan tutkimussihteeri 1962–1964, valtion yhteiskuntatieteellisen toimikunnan tutkimusassistentti 1965–1971, Helsingin yliopiston kasvatuksen sosiaalipsykologian dosentti vuodesta 1968, Joensuun korkeakoulun didaktiikan apulaisprofessori 1973–1977 sekä 1979–1982 Helsingin yliopiston ruotsinkielisen kasvatustieteen professori.
Pomokaira

Pomokaira on suuri erämaa-alue Lapissa Porttipahdan tekojärven eteläpuolella. Pomokairasta noin kaksi kolmasosaa on Sodankylän puolella ja kolmasosa Kittilän puolella. Pomokairan alueella on suuria aapasoita joista suurin on Tenniöaavan ja Kaita-aavan muodostama suokokonaisuus. Soiden ohella Pomokairan alueella on moreenimailla kasvavia laajoja lähes luonnontilassa olevia vanhoja kuusikkoja. Pomokairan keskiosassa on suoalueet erottava vaara‐ ja tunturiylänkö jonka korkein kohta on Paistinpuolien läntisellä huipulla 430 metrin korkeudessa merenpinnasta. Pomokairan alueen halki virtaavat kaakossa Ylä- ja Alapostojoet ja etelässä Soasjoki. Pomokairan alueella ei ole järviä, vaan ainoastaan muutamia pieniä matalia lampia. 
Pomokaira on ollut historiallisesti eränkäyntialuetta eikä siellä ole ollut pysyvää asutusta. Alueella on nykyisin harva tieverkko. Alueen ainoat rakennukset ovat olleet eräkämppiä ja turvekammeja. Pomokairassa sijaitsevan Natura 2000 soidensuojelualueen pinta-ala on noin 92 000 hehtaaria.
Eräkirjailija A. E. Järvinen kuvasi monissa kirjoissaan Pomokairaa.
Eliittikisat 2001

Eliittikisat järjestettiin vuonna 2001 neljällä paikkakunnalla: Lappeenrannassa, Lapinlahdella, Tampereella ja Lahdessa
Osakilpailut.
Lappeenranta.
Lappeenrannan eliittikisat järjestettiin 15. heinäkuuta 2001.
Miehet
Naiset
Lapinlahti.
Lapinlahden eliittikisat järjestettiin 12. heinäkuuta 2001.
Miehet
Naiset
Tampere.
Tampereen eliittikisat järjestettiin 22. elokuuta 2001.
Miehet
Naiset
Lahti.
Lahden eliittikisat järjestettiin 26. elokuuta 2001.
Miehet
Naiset
Eliittikisojen paras urheilija.
Vuoden 2001 Eliittikisojen parhaat urheilijat ratkaistiin neljän tuloksen yhteispisteillä.
Cajsan Helmi

Cajsan Helmi on Helsingin Kaisaniemen puistossa toimiva kahvila ja ravintola. Samassa rakennuksessa toimi aiemmin Ravintola Kaisaniemi, jonka Catharina ”Cajsa” Wahllund perusti vuonna 1827. Ravintola Kaisaniemi oli Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminnassa ollut ravintola sulkemiseensa tammikuuhun 2019 saakka. Koko Kaisaniemen puisto on saanut nimensä sen mukaan.
Nykyisen ravintolarakennuksen vanhin osa valmistui vuonna 1839. Nimellä Cajsan Helmi ravintola avattiin restauroinnin jälkeen 11. tammikuuta 2024. Ravintolan erikoisuutena oli 1980-luvulla tapahtuneesta laajennuksesta alkaen ruokasalin katon läpi kasvanut elävä puu, joka kuitenkin jäi vuosien 2021–2023 remontin jälkeen uudelleen rakennuksen ulkopuolelle. 
Historia.
Catharina Wahllund saapui pääkaupungin muuton yhteydessä Turusta Helsinkiin vuonna 1818. Yhdessä teurastaja Salomon Janssonin kanssa hän sai oikeuden perustaa ravintolan yleiseen kävelypuistoon. Aluksi se oli vain pieni, virvokkeita myynyt kioski, mutta vuonna 1839 Wahllund rakennutti paikalle ravintolan, josta tuli varsinkin ylioppilaiden suosima paikka. Ravintolarakennuksen piirustukset teki Carl Ludvig Engel. Puistoon valmistui keilarata ja meripaviljonki. Ylioppilaiden tavasta esittää 1. toukokuuta lauluja Kajsalle puisto sai nimensä; siihen saakka se oli tunnettu "Seurapuistona".
Tuohon aikaan Kaisaniemi oli vielä selvästi niemi ja ravintola sijaitsi niemen kärjessä. 1800-luvun loppupuolella sen länsipuolelle rakennettiin kuitenkin päärautatieaseman ratapiha. Sitä varten lohkaisiin alueita puistostakin, mutta suurimmaksi osaksi rata rakennettiin täyttömaalle. Tällöin täytettiin paikalla ollut Töölönlahden eteläosa ja siitä etelään työntynyt Kluuvinlahti, jolloin myös Kaisaniemi lakkasi olemasta niemi. Se rajoittuu mereen enää vain pohjoisessa.
Ravintolarakennusta on myöhemmin muutettu useita kertoja. Rotundasali ja ulkoterassi, joka myöhemmin lasitettiin, lisättiin 1920-luvun lopulla. Silloin ravintolaa pyöritti Lars Lindman, joka johti Ravintola Kaisaniemeä vuosina 1924–1968. 1990-luvulla ravintolan suosio hiipui.
Ravintolatoimintaa vuodesta 1994 harjoittanut Oy H &amp; H Catering Ab haettiin konkurssiin ja ravintola sulki ovensa tammikuussa 2019. Helsingin kaupunki suunnitteli rakennukseen korjaustoimia ja sen jälkeen uutta kilpailutusta. Ravintola Kaisaniemi on SR 1 -suojeltu sekä ulkoasultaan että sisustuksensa osalta. 
Cajsan Helmi.
Helsingin kaupunki alkoi myydä rakennusta marraskuussa 2020, ja maaliskuussa 2021 kerrottiin, että rakennus myydään porvoolaiselle ravintolayrittäjien perheelle, joka kunnostaa rakennuksen ja jatkaa ravintolatoimintaa. Ravintolayrittäjä Airi Kallio restauroi Ravintola Kaisaniemen perusteellisesti, ja se avattiin ”1800-luvun asuun palautettuna” 11. tammikuuta 2024 nimellä Cajsan Helmi. Ravintolan uloin ulkoterassiosa purettiin ja ravintola palautettiin vuoden 1929 kokoiseksi.
Jacobus Sundman

Knut Jacobus Sundman (6. heinäkuuta 1916 Helsinki – 14. tammikuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen kemisti ja Helsingin yliopiston kemian professori 1973–1980. Hän tutki erityisesti lääkekemian ja teknokemian alan kysymyksiä.
Sundman väitteli tekniikan tohtoriksi 1949. Hän oli 1939–1944 assistenttina Biokemiallisessa tutkimuslaitoksessa ja 1944–1951 osastopäällikkönä Keskuslaboratoriossa. 1951–1970 hän oli Medica Oy:n tehtaanjohtaja ja tekninen johtaja 1970–1973. Siinä tehtävässä hän tutki saniaislajeja ja kehitti menetelmän, jolla niistä voidaan valmistaa lääkettä heisimatojen torjumiseksi. Vuosina 1952–1978 hän oli Teknillisen korkeakoulun puukemian dosentti ja 1973–1980 Helsingin yliopiston kemian ruotsinkielinen professori.
Sundman oli Svenska tekniska vetenskapsakademin i Finlandin puheenjohtaja 1966–1969. Sundmanille myönnettiin vuonna 1951 Valtioneuvos Mauritz Hallbergin palkinto.
Sundmanin puoliso oli mikrobiologian professori Veronica Sundman, professori Ivar Wallgrenin tytär. Arkkitehti Mikael Sundman on heidän poikansa.
Atomikerroskasvatus

Atomikerroskasvatus eli ALD () on kemiallinen kaasufaasipinnoitustekniikka, jolla valmistetaan hyvin ohuita epäorgaanisia ohutkalvoja vuorottaisia itsekyllästyviä kaasu-kiinteäreaktioita hyödyntäen. ALD-menetelmän etuna on erityisesti sen kyky peittää monimutkaisetkin kolmiulotteiset rakenteet koostumukseltaan ja ominaisuuksiltaan tasaisella pinnoitteella. Menetelmän vanhempi nimi on atomikerrosepitaksia eli ALE (). ALE-lyhennettä käytetään nykyään merkityksessä atomikerrosetsaus (). Molekyylikerroskasvatus eli MLD () on muunnelma atomikerroskasvatuksesta, jossa käytetään polymeerisia lähtöaineita. 
Tyypillisessä ALD-reaktorissa tapahtuvassa prosessissa substraatin pinta aktivoidaan ensimmäisellä kemiallisella reaktiolla. Prosessin paine ja lämpötila on valittu siten, että pintaan jää vain yksi adsorboitunut molekyylikerros. Välihuuhtelun jälkeen toinen lähtöaine päästetään pinnoituskammioon. Aktivoitu pinta reagoi toisen lähtöaineen kanssa muodostaen ohuen kerroksen haluttua epäorgaanista materiaalia. Tyypillisesti yhdessä reaktiokierroksessa kasvaa vähemmän kuin yksi monokerros haluttua materiaalia. Tyypillisesti kahden reaktiovaiheen sekä välihuuhtelujen muodostamaa reaktiosykliä toistetaan ja näin voidaan muodostaa halutun paksuinen kalvo, jonka paksuus riippuu toistettujen syklien lukumäärästä. Käyttötarkoituksesta riippuen kalvojen paksuus voi olla nanometrin osia tai jopa useita mikrometrejä. Pinnoituskerroksen paksuuden tarkan hallinnan lisäksi menetelmän etuna on myös erittäin hyvä pinnanlaatu. 
ALD-menetelmän keksi ja patentoi suomalainen Tuomo Suntola vuonna 1974, tarkoituksenaan valmistaa ohuita elektroluminesenssinäyttöjä. ALD on kehitetty erillisesti myös Neuvostoliitossa 1960-luvulla. Klassinen esimerkki ALD:n käytöstä on sinkkisulfidi ZnS-kalvon kasvattaminen. Prekursoreina käytetään sinkkikloridia ZnCl2 ja divetysulfidia H2S. Sinkkikloridi kemisorboidaan substraatin pinnalle, minkä jälkeen divetysulfidi tuodaan kammioon. Lähtöaineet reagoivat keskenään muodostaen yksittäisen kerroksen sinkkisulfidimolekyylejä. Lähtöaineiden valinta on tärkeä osa onnistunutta ALD-prosessia. Yleisessä käytössä ovat muun muassa metallikloridit, metallo-orgaaniset yhdisteet sekä epämetalleista erilaiset yksinkertaiset hydridit, kuten vesi, divetysulfidi, ammoniakki ja vetyfluoridi.
Urpo Häyrinen

Urpo Erkki Häyrinen (12. maaliskuuta 1937 Tampere – 28. helmikuuta 1992 Hämeenkyrö) oli suomalainen virkamies, luonnonsuojelija, luontokuvaaja ja luontokirjailija.
Urpo Häyrisen vanhemmat olivat professori Erkki Häyrinen ja musiikinopettaja Helvi Orvokki Tellervo Rinne. Hän pääsi ylioppilaaksi 1957 ja valmistui luonnontieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1967.
Häyrinen oli aluksi vuodesta 1964 alkaen Steiner-koulun biologian ja maantiedon aineopettajana. Hän toimi virkamiehenä ensin maa- ja metsätalousministeriössä ja sitten ympäristöministeriössä. Häyrinen oli Suomen luonnonsuojeluliiton varapuheenjohtajana 1972–1973.