tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pirjo Heikkilä

Pirjo Heikkilä (s. 3. huhtikuuta 1980 Lahti) on suomalainen koomikko, näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän teki aiemmin myös stand up -komiikkaa. Heikkilä tunnetaan muun muassa "Siskonpeti"-sarjasta sekä omasta nimikkosarjastaan "Pirjo", joissa molemmissa hän toimi sekä näyttelijänä että käsikirjoittajana. Hän on myös ääninäyttelijä ja äänikirjojen lukija.
Elämä ja ura.
Heikkilä on koulutukseltaan ylioppilas. Lukion jälkeen hän haki opiskelemaan Teatterikorkeakouluun ja Tampereen yliopiston Nätyyn. Hän oli mukana Tampereen Ylioppilasteatterin toiminnassa ja opiskeli näyttelemistä Voionmaan opistossa.
Ääninäyttelijä, podcastintekijä.
Heikkilä työskenteli Nelosen kanavaäänenä vuosina 2006–2010, ja sitä ennen myymälä-, radio- ja televisiomainoksissa. Hän on äänittänyt muun muassa äänikirjoja ja televisio-ohjelmia sekä dubannut rooleja animaatiosarjoissa ja -elokuvissa, kuten elokuvissa "Bolt" (2008), "Angry Birds" (2016) ja "Soul – Sielun syövereissä" (2020).
Heikkilä näyttelee Ylen Naisen kosto -podcastissa ja teki vuonna 2020 Pirjo Heikkilä lukee vanhoja kirjoja -podcastsarjan.
Heikkilä voitti Suuren äänikirjapalkinnon kahdella teoksella vuonna 2020.
Näyttelijä.
Vuonna 2005 Heikkilä osallistui SubTV:n "Get Up, Stand Up" -ohjelmaan, jossa hän sijoittui toiseksi Sami Hedbergin voittaessa kilpailun.
Keväällä 2011 Heikkilä nähtiin Krisse Salmisen "Krissen vaaligrilli" -ohjelman jokaisessa jaksossa. Hän toimi "YleLeaks"-viihdeohjelman emäntänä syksystä 2011 kevääseen 2013 saakka. Keväällä 2012, syksyllä 2013 ja keväällä 2017 Heikkilä oli yksi vakiopanelisteista Henkka Hyppösen isännöimässä "Hyvät ja huonot uutiset" -viihdeohjelmassa. Keväällä 2015 hän oli yksi "Koomikot"-sarjassa mukana olleista koomikoista. Vuodesta 2014 vuoteen 2017 Heikkilä käsikirjoitti ja näytteli Anna Dahlmanin käsikirjoittamassa ja ohjaamassa Siskonpeti-sarjassa yhdessä Niina Lahtisen, Sanna Stellanin ja Krisse Salmisen kanssa. Sarja voitti kaksi Kultaista Venlaa ja oli lisäksi ehdokkaana neljän palkinnon saajaksi. 
Heikkilä tuotti vuosina 2018–2020 omaa Pirjo-komediasarjaa, jonka nimiroolia hän näytteli, ja jonka hän käsikirjoitti yhdessä ohjaaja Lauri Nurksen kanssa. Sarja oli ehdolla Kultaisen Venlan saajaksi komedia- ja sketsiohjelmakategoriassa vuonna 2018.
Heikkilä on mukana vuoden 2023 Suurmestari-ohjelmassa. Hän on vakio-kilpailijana.
Yksityiselämä.
Heikkilä kihlautui helmikuussa 2018 käsikirjoittajana työskentelevän miesystävänsä kanssa.
Nokkarausku

Nokkarausku ("Hexatrygon bickelli") tai kidusnokkarausku on syvissä vesissä trooppisissa valtamerissä elävä rustokala. Nokkarausku on ainoa laji nokkarauskujen heimossa (Hexatrygonidae)
Taksonomia.
Nykyään nokkarausku on ainoa nokkarauskujen heimon luettava laji. Aikaisemmin heimoon luettiin myös neljä muuta lajia, jotka olivat nokkarausku ("Hexatrygon longirostra"), "Hexatrygon brevirostra", "Hexatrygon taiwanensis" ja "Hexatrygon yengi". Nämä erotettiin omiksi lajeikseen morfologisin perustein kuten kuonon muodon ja pituuden mukaisesti. Eräät luonnontieteilijät ovat sijoittaneet heimoon kuuluviksi myös "Plesiobatis"- ja "Urolophus"-suvun lajit.
Anatomia.
Nokkarausku on suhteellisen suurikokoinen kala ja aikuiset yksilöt voivat olla pisimmillään 143–168 cm pitkiä. Sukukypsiä ne ovat noin 110  cm:n pituisina. Kalan kuono on pitkä ja kapea ja on jopa kolmasosan kalan pituudesta. Kuonossa voi olla sähköherkkiä elimiä. Pään ala puolella on rauskuille epätyypillisesti kuusi kidusaukkoa. Rintaevät ovat leveyttään pidemmät ja pyrstö on ohut ja siinä on yhdestä kahteen sahareunaista myrkyllistä piikkiä. Silmät sijaitsevat kaukana toisistaan ja suuret ruiskureiät ovat suhteellisen kaukana silmistä. Suu on suuri ja suussa on useita pieniä ja tylppiä hampaita. Nokkarauskut ovat ovovivivpaarisia ja poikaset ovat syntyessään noin 40–cm pitkiä. Väriltään Nokkarausku on päältä sinertävän violetti ja alta valkoinen.
Levinneisyys.
Nokkarauskua tavataan laikuttaisesti Intian valtameren ja Tyynenemeren alueilta. Se elää Etelä-Afrikan, Australian, Taiwanin ja Kiinan rannikkoseuduilla ja lisäksi sitä on tavattu Havaijilta. Ne ovat syvän veden kaloja ja elävät mutaisilla, hiekkaisilla ja kivikkoisilla pohjilla yleensä 350–1 120 metrin syvyydessä merenpinnalta. Toisinaan nokkarauskuja saadaan saaliiksi pohjatrooleilla.
And. Kurth &amp; Co

And. Kurth &amp; Co Aktiebolag oli suomalainen Lapissa vuosina 1899–1933 toiminut ja sahaustoimintaa harjoittanut metsäteollisuusyritys.
Yritys perustettiin pohjoissuomalaisen 1800-luvun loppupuoliskon liikemiehen Antti Kurtin vuonna 1895 tapahtuneen kuoleman jälkeen. Yritys keskittyi siihen vaiheessa Tornioon perustettuun uuteen Kuusiluodon sahaan. Antin Kurtin eläessä käynnissä olivat Kristineströmin saha Portimokoskella Ylitorniolla ja tyttären nimissä ollut Salmin saha Haaparannalla, jotka suljettiin Kuusiluodon käynnistyttyä.
Antti Kurtti käynnistää sahaustoiminnan (1860–1895).
Antti Kurtti osti kaupankäynnillä hankkimillaan varoilla 1860 Ylitornion Portimokosken eli Kristineströmin vesisahan joka oli perustettu jo 1760. Kurtti omisti tämän sahan vuoteen 1901 saakka ja lisäksi hän hankki omistukseensa 1875 Ruotsin puolella Haaparannalla sijainneen Salmin höyrysahan. Salmin sahan oston yhteydessä Kurtti muutti myös nimensä ruotsinkieliseen muotoon "Anders Kurth". Vuonna 1870 Kurtti oli ostanut lisäksi Rovaniemellä sijainneen Sinetän vesisahan. Sinetän saha siirtyi jo 1889 Leontej Tichanoffille ja saha lopetettiin melko pian sen jälkeen 1896. Kurtti omisti Rovaniemellä myös Pöyliön myllyn ja hän jatkoi sahaustoiminnan ohella myös elintarvikkeiden kauppaa. Hän kuoli vuonna 1895.
Antin Kurtin jälkeläiset jatkavat sahaustoimintaa (1895–1910).
Anders Kurthin perilliset perustivat 1899 toimintaa jatkamaan "And. Kurth &amp; Co" -nimisen osakeyhtiön. Uuden yhtiön johtoon tulivat Anders Kurthin veljen Matti Kurtin pojat kun Kurthin omista perillisistä ei löytynyt sopivaa jatkajaa. Yhtiö rakensi Tornion edustalle Kuusiluodon saareen höyrysahan, joka valmistui 1901 ja myi sen jälkeen Salmin sahan. 
Rosenlew-yhtiö ostaa yhtiön ja jatkaa Kuusiluodon sahaustoimintaa (1910–1933).
And. Kurth &amp; Co:n joutui jo pian päärahoittajana toimineen Yhdyspankin hallintaan ja Kuusiluodon sahan rakentamisessa pahoin velkaantuneen yhtiön osake-enemmistö myytiin vuonna 1910 W. Rosenlew &amp; Co:lle ja koko yhtiön osakekanta siirtyi Rosenlewille vuoteen 1931 mennessä. Yhtiö sulautettiin Rosenlewiin 1933.
Sahaustoiminta Kuusiluodossa jatkui vuoteen 1945 saakka jolloin sahan koneet luovutettiin Neuvostoliitolle sotakorvauksina ja sahan tukkivarasto myytiin Kemi Oy:lle. Edellisen vuoden syksyllä sahan työntekijöiden asuinrakennukset oli poltettu Lapin sodan aikana. Rosenlew päätti lopettaa sahan, koska sen kannattavuus oli jo pitkään ollut huono ja toiminnan jatkaminen olisi vaatinut uusia investointeja.
Aiheesta muualla.
Petri Mikkola

Petri Mikkola (synt. Kotkassa) on suomalainen koripallovalmentaja. Hän aloitti valmentamisen juniori-ikäisenä vuonna 1984 Kotkan Työväen Palloilijoiden (KTP) juniorijoukkueissa. KTP:ssa hän valmensi juniorijoukkueiden lisäksi miesten II-joukkuetta TeePeetä sekä naisten SM-sarjajoukkuetta.
Kaudella 1988–1989 hänen valmentamansa KTP:n B-poikajoukkue voitti Suomen mestaruuden. Kaudella 1991–1992 hän toimi SM-sarjajoukkueen apuvalmentajana, Erkki Hiltusen toimiessa päävalmentajana. Kaudelle 1992–1993 hänet valittiin KTP:n naisten SM-sarjajoukkueen päävalmentajaksi. Valmennustehtävissä apunaan hänellä oli Sakari Hartonen, Jukka-Pekka Laakkonen. Joukkueenjohtajana toimi Esa Lanki.
KTP:n lopetettua menestyksekään naiskoripalloilun, Mikkola siirtyi Kouvolaan.
Kausina 1993–1995 hän toimi Kouvot ry:n junioripäällikkönä ja valmentajana eri juniorijoukkueissa. Kauden 1994–1995 hän oli Kouvojen mestaruuden voittaneet miesten edustusjoukkueen apuvalmentajana, Risto Piiparin toimiessa päävalmentajana ja Jukka Seppälän vastatessa joukkueen fyysisestä valmennuksesta.
Vuonna 1995 toukokuussa hänet nimettiin (kaudella 1994–1995) SM-sarjaan nousseen Peli-Karhujen naisten koripallojoukkueen päävalmentajaksi. Joukkue saavutti SM-pronssia. Apuvalmentajana toimi Mauri Laiho (siirtyi joukkueen päävalmentajaksi seuraavana kautena 1996–1997). Kausina 1996–1998 Mikkola valmensi mm. KTP:n A-poikia ja Peli-Karhujen A-tyttöjä.
Kaudella 1998–1999 hän palasi Peli-Karhujen naisten SM-sarjajoukkueen päävalmentajaksi. Valmennuksessa apuna toimi mm. Harri Forss, Antti Horto ja Minna Asplund. 
Kaudella 1999–2000 hän siirtyi Kouvolan Kouvojen miesten SM-sarjajoukkueen apuvalmentajaksi, Timo Niemisen toimiessa päävalmentajana. Mikkola toimi myös seuran junioripäällikkönä kaudella 1999–2000 ja 2004–2007.
Seuravalmennuksen lisäksi hän on toiminut valmentajana ja ohjaajana Työväen Urheiluliiton (TUL) ja Suomen Koripalloliiton aluejoukkueissa ja kesäleireillä.
Ennen koripalloilun pariin siirtymistä Mikkola kokeili eri harrastusmahdollisuuksia Kotkan Reippaan liikuntakerhoissa (yleisurheilu/lentopallo), KTP:n jalkapallo- sekä Kotkan Voimamiesten (KVV) painikoulussa.
Palkinnot.
Vuonna 2007 Kymenlaakson Liikunta (Kymli ry) palkitsi hänet Kouvolan kaupungin vuoden liikuttaja-palkinnolla. Kauden 1998–1999 päätteeksi Suomen Koripalloliitto valitsi Mikkolan koripallokauden vuoden valmentajaksi, naisten SM-sarjassa.
Heinolan kirkonkylän siunauskappeli

Heinolan kirkonkylän siunauskappeli on vuonna 1956 valmistunut kirkkorakennus Heinolassa noin kuusi kilometriä pohjoiseen Heinolan keskustasta. Kappelin vieressä on Uudeksi hautausmaaksi kutsuttu hautausmaa ja kappelin eteläpuolella sijaitsevat Heinolan kirkonkylän liikuntahalli ja ala-aste.
Arkkitehtuuri.
Kappeli on suoraviivainen harjakattoinen rakennus. Pohjoispäädyssä sijaitsee kappelin pääsisäänkäynti. Itä- ja länsisivuilla on molemmilla kolme ikkunaa. Eteläpuolella sijaitsee sisäänkäynti kappelin alakertaan, jossa sijaitsevat vainajien säilytystilat. Kappeli on kivirakenteinen, sinne mahtuu noin 50 saattajaa ja se on pinta-alaltaan 132 neliömetriä.
Kappelin historiaa.
Siunauskappelin rakentamista alettiin suunnitella vuonna 1954. Kuitenkin lopullinen päätös sen rakentamisesta tehtiin 15. marraskuuta 1955. Tähän pitkään suunnitteluvaiheeseen vaikutti mm. Heinolan maaseurakunnan varojen vähäisyys, eri rakennemateriaalien valinta ja Mikkelin tuomiokapitulin puuttuminen asiaan. Kappelin on suunnitellut arkkitehti Martti Riihelä.
Tarkka rakennustöiden aloitusajankohta ei ole tiedossa, mutta ne aloitettiin urakkasopimuksen mukaan viimeistään 2. toukokuuta 1956. Harjannostajaisia päästiin viettämään hieman ennen juhannusta 1956 ja kappeli valmistui 19. lokakuuta 1956. Siunauskappelin vihki käyttöön Mikkelin hiippakunnan piispa Martti Simojoki 2. marraskuuta 1956.
Ensimmäiset korjaustyöt kappelissa suoritettiin 1970-luvun alkupuolella. Sinne asennettiin uusi lämmityslaite, ja kappeli maalattiin sisäpuolelta, koska vanha öljylämmityslaite oli noennut kappelin sisätiloja. Uuden maalauksen oli suunnitellut taiteilija Viena Mertsalmi. Samalla vuosikymmenellä kappelin alakertaan asennettiin myös kylmälaitteet.
Pienempiä korjaustöitä siunauskappelilla suoritettiin seuraavilla vuosikymmenillä mm. arkkunosturin uusiminen. Suuremmat korjaustyöt aloitettiin syksyllä 2009. Kappeliin ei ollut sen rakennusvaiheessa rakennettu vesijohtoja, joten se liitettiin vesijohtoverkkoon. Myös kappelin viemäröinti uusittiin. Sen lisäksi kappeliin rakennettiin nykyaikainen inva-WC ja seurakunnan työntekijöille taukotila kappelin alakertaan. Vanhat arkkujen jalustat purettiin pois, ja niiden tilalle asennettiin uudet kylmälaitteet. Myös kappelin valaistus on uusittu vastaamaan nykyajan vaatimuksia.
Jonne Järvelä

Jonne Järvelä (s. 3. kesäkuuta 1974) on suomalaisen folk metal -yhtye Korpiklaanin laulaja-kitaristi. Hän on ollut myös saamelaisyhtye Shamaani Duon jäsen.
Sooloura.
Jonne julkaisi sooloalbumin nimeltä "Jonne" 5. syyskuuta 2014 Playground Music Finland -levy-yhtiön kautta. Levyllä ei kuulla Korpiklaanista tuttua folk metallia, vaan puhtaampaa folk-ilmaisua ilman hevimetallivaikutteita. Toinen soololevy Kallohonka julkaistiin vuonna 2017. 
Lauluntekijänä.
Jonne on toiminut enimmäkseen säveltäjänä ja omien sanoitusten lisäksi Jonne on tehnyt yhteistyötä Tuomas Keskimäen kanssa.
Marina Bay Sands

Marina Bay Sands on hotellikasino ja viihdekeskus Marina Bayn alueella Singaporessa. Rakennustyöt maksoivat kahdeksan miljardia Singaporen dollaria. Keskus avattiin osittain 27. huhtikuuta 2010, viralliset avajaiset pidettiin vasta 17. helmikuuta 2011. 
Rakennuksen yläosassa sijaitsee SkyPark, jossa on muun muassa 150 metriä pitkä ääretön allas.
Tietoja rakennuksesta.
Marina Bay Sands -hotellissa on kolme 55-kerroksista tornia, joissa on yhteensä 2 561 huonetta. Rakennuksen korkeus on 207 metriä, jos mukaan lasketaan tornien päällä oleva kaksikerroksinen SkyPark. Lisäksi rakennuksessa on kolme maanalaista kerrosta. Suomalainen hissi- ja liukuporrasvalmistaja KONE toimitti hotellirakennukseen kaikki hissit ja liukuportaat.
Suunnittelu.
Yhdysvaltalaisomisteisen Las Vegas Sands -yhtiön rakennuttaman keskuksen suunnitteli arkkitehti Moshe Safdie. Rakennuksessa sijaitseva tieteen ja taiteen museo ArtScience Museum on myös Safdien suunnittelema. Museon näyttelyissä esitellään tieteen, taiteen, teknologian ja median ilmiöitä.
Muunnossävellaji

Muunnossävellaji on musiikin teoriassa termi, joka kuvaa samaa toonikasäveltä käyttäviä erityyppisiä sävellajeja.
Määritelmän perusteella voidaan molli nimetä duurin muunnossävellajiksi, joka saadaan alentamalla asteikon kolmas, kuudes ja seitsemäs sävelaste, toisin sanoen lisäämällä etumerkintään kolme alennusta tai poistamalla kolme ylennystä. Esimerkiksi C-duuriasteikon muunnossävellaji on c-molli. Käänteisesti taas duuria voidaan pitää luonnollisen molliasteikon muunnossävellajina, kun asteikon kolmas, kuudes ja seitsemäs sävelaste ylennetään eli lisätään kolme ylennystä tai poistamalla kolme alennusta sävellajimerkintään. Näin esimerkiksi a-mollin muunnossaävellaji on A-duuri.
Pilvikirsikka

Pilvikirsikka ("Prunus pensylvanica") on Pohjois-Amerikan pohjoisosista ja vuoristoalueilta kotoisin oleva kesävihanta, yksikotinen pensas tai pieni puu, joka kuuluu "Prunus"-sukuun ja ruusukasvien heimoon.
Ulkonäkö ja koko.
Pilvikirsikka on juurivesallinen, oraton pensas tai pieni puu, joka kasvaa 5–15 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 10–50 senttimetriä paksuksi. Pohjois-Amerikan länsiosissa se jää yleensä matalaksi ja pensasmaiseksi, kun taas Appalakkien länsirinteiltä on löydetty jopa 30 metrin korkuisia yksilöitä.
Pilvikirsikalla on matalat juuret, suora runko, kapean pyöreä latvus ja yläviistot haarat, jotka alkavat iän myötä siirottaa. Runkoa ja oksia peittää punaruskea ja poikkijuovainen kuori ja nuori haararanka on kalju. Lehdet ovat varrella kierteisesti ja lehtiruodit ovat 1–3 senttimetrin pituiset ja nystyiset. Lehtilapa on 8–12 senttimetriä pitkä, puikea, tyvestä leveäsuippuinen, kärjestä pitkäsuippuinen ja sahalaitainen. Se on yleensä molemmin puolin kalju mutta joskus alta suonihangoista karvainen.
Pilvikirsikka kukkii maalis–heinäkuussa heti lehtien puhjettua ja kantaa hedelmää heinä–syyskuussa. Kukinto on 4–5-kukkainen sarja. Yksittäiset kukat ovat säteittäisiä ja maljakehäisiä ja niissä on 1–1,5 senttimetrin pituinen kukkaperä. Verhiö on jakautunut 5 tylppään liuskaan ja teriössä on 5 valkoista, 6 millimetrin pituista terälehteä. Kukat ovat kaksineuvoisia ja niissä on paljon heteitä mutta vain yksi emi. Hedelmä on punainen, kitkerä, 1-siemeninen luumarja, jonka läpimitta on 4–8 millimetriä. Siemen on paksukuorinen ja halkaisijaltaan 4–6 millimetriä.
Levinneisyys.
Pilvikirsikkaa tavataan laajalla alueella Pohjois-Amerikan hemiboreaalisella vyöhykkeellä. Kanadassa sen levinneisyysalue ulottuu Newfoundlandista ja Etelä-Labradorista Brittiläiseen Kolumbiaan ja Luoteisterritorioiden eteläreunalle. Yhdysvalloissa se on yleinen Uudessa Englannissa ja Isojenjärvien ympäristössä. Etelämpänä se menestyy vain vuoristoalueilla: Black Hillsissä Etelä-Dakotassa, Kalliovuorilla Coloradoon asti ja Appalakeilla Georgiaan ja Tennesseehen asti.
Elinympäristö.
Pilvikirsikka on sekä kuivaan että kosteaan maaperään sopeutunut, lyhytikäinen pioneeripuu, joka valtaa nopeasti metsäpalojen tuhoamia alueita. Sitä tavataan keskiravinteisissa metsissä, metsänreunuksissa, hakkuu- ja kuloaloilla sekä tienvarsilla.
Käyttö.
Pilvikirsikan metsätaloudellinen arvo on vähäinen, sillä sen puuaines on kevyttä, huokoista ja lujuusominaisuuksiltaan heikkoa. Se on kuitenkin tärkeä ravinnonlähde villieläimille: hirvieläimet, lumikenkäjänikset, pumpulihäntäkaniinit ja puupiikkisiat käyttävät talviravintonaan sen kuorta ja lehtiä ja monet lintu- ja nisäkäslajit syövät sen marjoja.
Kaimaani (elokuva)

Kaimaani ("Il caimano") on Nanni Morettin ohjaama italialainen draamakomediaelokuva vuodelta 2005. Sen pääosissa näyttelevät Silvio Orlando ja Margherita Buy. Elokuva satirisoi Italian pääministeri Silvio Berlusconia.
"Kaimaani" oli Italian suosituimpia elokuvia vuonna 2006. Monet tahot epäilivät sen jopa vaikuttaneen Italian vuoden 2006 parlamenttivaaleihin ja edesauttaneen Berlusconin oikeistoliittoutuman häviötä Romano Prodin keskusta-vasemmistolaiselle liittoumalle.
Husön ratsastuskeskus

Husön ratsastuskeskus on ratsastustalli Itä-Helsingin Talosaaressa (). Talosaari kuului siihen osaan Sipoota, joka liitettiin Helsinkiin vuoden 2009 alussa.
Tallilla on n. 60 opetushevosta ja -ponia, yksityisomistajien hevosia sekä muita kotieläimiä. Siellä on valaistut ulkokentät, maneesi lämpiöineen ja maastoja. Maastoratsastusradalla on kiinteitä maastoesteitä.
Husön ratsastuskeskus on SRL:n hyväksymä talli. Se valittiin myös vuoden 2001 ratsastuskouluksi.
HuRa (Husön Ratsastajat ry) järjestää säännöllisesti seurakilpailuja Husössä.
Historia.
1800-luku.
1800-luvun alkuun Husö oli tavallinen joskin varakas verotila. Omistajat olivat saman suvun eri sukupolven edustajia. Carl Gustaf Falck myi tilan poliisimestari Johan Jacob Frosteriukselle vuonna 1827. Asessori Gustaf Wilhelm Sallingre omisti Husön vuosina 1842-1856. Hän rakennutti kartanoon yksikerroksisen päärakennuksen aikakaudelle tyypilliseen empiretyyliin. Kartanoon johtava tie on rakennettu vasta 1860-luvulla, siihen asti tapahtui mantereelle suuntautuva liikenne lautalla, jolla kuljettiin Kappelinsalmen yli Östersundomiin.
1900-luku.
Päärakennusta laajennettiin vuonna 1911 toisella kerroksella arkkitehti Waldemar Aspelinin piirustusten mukaan.
Vuodesta 1917 kartanon omistivat Bertel Frithiof Huber ja hänen vaimonsa Dolores (o.s. Thornberg). Tilan kokonaispinta-ala oli tuolloin 400 ha, peltoa oli 65 ha. Tilalloli kahdeksan hevosta ja lehmää. Erikoisalana oli perunan ja heinän viljely. Aikaisemmin tilalla oli ollut tiilitehdas. Huberin perhe myi Husön kartanon Helsingin kaupungille vuonna 1962. Vasta 47 vuoden kuluttua kartano päätyi Helsingin omalle alueelle vuoden 2009 alueliitoksessa.
Kaupunki vuokrasi rakennukset ja osan pelloista Olssonin perheelle, ja tilasta tuli hevostila. Olssonit harjoittivat ravi- ja ratsuhevoskasvatusta ja vähitellen myös ratsastuskoulutoiminta sai alkunsa. 
1984 ratsastuskoulu siirtyi Airi Iso-Lotilalle, ja tallit täyttyivät opetushevosista. Kartanon maille rakennettiin maneesi vuonna 1989. Uusi talli valmistui 1994.
2000-luku.
Iso-Lotlan tytär Ani Paananen ja tämän puoliso Ilpo Paananen jatkoivat ratsastuskeskuksen pitämistä kesäkuuhun 2009 asti, jonka jälkeen Husön Ratsastuskeskuksen osti heiltä Thermanin perhe. Lähinnä perheen äiti Leila Therman on mukana päivittäisessä työssä ratsastuskeskuksessa.
Circuit of the Americas

Circuit of the Americas (lyh. COTA) on moottorirata Travisin piirikunnassa Texasissa Yhdysvalloissa.
Radalla ajettiin ensimmäinen Formula 1 -sarjan Yhdysvaltain Grand Prix vuonna 2012 ja vuonna 2013 radalla ajettiin myös MotoGP-sarjaa. F1-kilpailun järjestämisestä radalla on sopimus vuodesta 2012 ainakin vuoteen 2021 saakka.
Rakentaminen.
Radan pohjapiirros julkistettiin 1. syyskuuta 2010 ja sen suunnitteli saksalainen arkkitehti Hermann Tilke. Rakennustyöt alkoivat 31. joulukuuta 2010 ja radan avajaisia vietettiin 21. lokakuuta 2012. Rakennustyöt kuitenkin keskeytyivät marraskuussa 2011 ja Bernie Ecclestone ilmoitti radan tippuvan pois kauden 2012 F1-kalenterista. Kilpailun järjestäjät ilmoittivat haluavansa lykätä radan ensimmäisen F1-kilpailun kauteen 2013. Rata valmistui kuitenkin hyvissä ajoin ja siellä pystyttiin ajamaan kauden 2012 osakilpailu 18. marraskuuta. Radan pituus on 5,513 kilometriä.
Vodka (Korpiklaanin kappale)

Vodka on suomalaisen folk metal -yhtye Korpiklaanin single, joka on julkaistu yhtyeen albumilta Karkelo.
Kappaleet.
Kokonaiskesto: 6:15
Nokia 7230

Nokia 7230 on matkapuhelinyhtiö Nokian matkapuhelin vuodelta 2009.
Ominaisuudet.
Puhelin painaa sata grammaa ja sen mitat on 98 × 48 × 14,8 millimetriä. Siinä on 2,4 tuuman näyttö, jossa on 240 × 320 pikselin resoluutio ja 4:3-kuvasuhde. Puhelimessa on 3,5 millimetrin kuulokeliitäntä ja 860 milliampeeritunnin irrotettava akku.
Jyväskylän Katulähetys

Jyväskylän Katulähetys on sekä Sininauhaliittoon että Suomen katulähetysliittoon kuuluva, Jyväskylän seudulla toimiva, muita Suomen katulähetysyhdistyksiä laajempi katulähetysyhdistys. Se on voittoa tavoittelematon päihdetyöyhdistys, jonka toiminnassa yhdistyvät kristillisen sanoman levittäminen ja sosiaalinen auttamistyö. Päihdeongelmaisten lisäksi se auttaa ihmisiä, joita koettelee esimerkiksi asunnottomuus, työttömyys, perheiden hajoaminen tai vankilassa olo ja vaikeus sopeutua normaaliin elämään vankilan jälkeen.
Jyväskylän Katulähetyksessä vallitsee ekumeeninen ajattelutapa, käsitys, jonka mukaan elävässä uskossa olevia ja siten pelastuvia on useissa kristillisissä suuntauksissa, vaikka toissijaisissa opinkohdissa onkin eroavaisuuksia. Yhdistyksessä siis uskotaan, etteivät toissijaiset opinkohdat kuten esimerkiksi se, onko kastettava vauvat vai vain uskonsa tunnustaneet ja onko kastettava upottamalla vai valelemalla, ratkaise pelastusta. Näin ollen siihen kuuluu ihmisiä sekä evankelis-luterilaisesta kirkosta, ortodoksikirkosta että vapaista suunnista.
Vuodesta 2001 lähtien yhdistys on julkaissut neljä kertaa vuodessa tiedotuslehteä, jonka nimi on "Vapautetut". Lehti on luettavissa yhdistyksen nettisivuilla.
Yhdistyksen ensimmäisenä toiminnanjohtajana aloitti Jorma Soini vuonna 1982. Hänen jälkeensä Erkki Arvaja toimi toiminnanjohtajana vuodesta 2000 vuoteen 2013, jolloin hän jäi eläkkeelle. Lokakuusta 2013 lähtien toiminnanjohtajana on ollut Usko Hintikka. Yhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 2000 on toiminut Pekka Arposuo.
Historia.
Yhdistys perustettiin virallisesti vuonna 1953, mutta katulähetystyö Jyväskylässä oli alkanut jo 1945. Yhdistyksen alkuaikoina se teki työtä mm. kaatopaikoilla asuneiden keskuudessa (tuolloin kaatopaikoilla asuminen oli alkoholisteille ominaista). 1990-luvulla yhdistys nousi erittäin merkittäväksi kolmannen sektorin järjestöksi. 
Toiminta.
Yhdistys on toiminnaltaan laajempi kuin muut katulähetysyhdistykset. Se hoitaa nykyään joitakin tehtäviä, jotka muissa Suomen kaupungeissa hoidetaan ja Jyväskylässäkin aikaisemmin hoidettiin kunnallisesti. Se järjestää päihdeongelmaisille tukiasuntoja ja päiväkeskustoimintaa, auttaa perheitä ja nuoria, harjoittaa kierrätystoimintaa kirpputoreineen ja työllistää pitkäaikaistyöttömiä eri yksiköissä. Yksikköjä ovat "Ensiaskel" (Kankitie) Seppälänkankaalla, "Etappi" Taka-Keljossa, "Kalliomäki" Puuppolassa, "Köhnis" Köhniöllä, "Myllis" Myllyjärvellä, "Nurmela" Vesangassa, "Rasila" Keljonkankaalla sekä "Salmiranta" ja "Takalaiton" Kuokkalassa. Yksiköt järjestävät muun muassa tuettua asumista päihdeongelmaisille ja muille asumistukea tarvitseville. Jyväskylän Katulähetyksellä on myös "Eko Center" -kirpputorit Jyväskylän keskustassa, Seppälänkankaalla ja Muuramessa ja nuorisotalo "Cafe Center" Gummeruksenkadulla samassa rakennuksessa kuin keskustan "Eko Center" -kirpputori. Jyväskylän katulähetys tekee päihdetyössään yhteistyötä eri tahojen, mm. Jyväskylän kaupungin, kanssa.
Marjalude

Marjalude ("Dolycoris baccarum") on typpyluteisiin kuuluva nivelkärsäinen hyönteinen. Se haisee pahalta. Ravintokasveinaan marjalude käyttää mansikkaa, vadelmaa, mesimarjaa, päärynää ja peltosauniota. Aikuisten ja toukkien imentä aiheuttaa marjojen epämuotoisuutta ja makuhaittoja.
Ulkonäkö ja koko.
Aikuisena se on 10–12 mm pitkä, karvainen, punertavan- tai vihertävänruskea litteä hyönteinen. Tuntosarvet ovat mustavalkoraitaiset.
Toukat ovat pyöreämpiä ja keltapunakirjavia.
Elintavat.
Marjalude talvehtii aikuisena. Se syö marjojen mehua ja ilmeisesti myös muita hyönteisiä. Marjaludetta pidetään tuholaisena, sillä se levittää pahaa makua syömämarjoihin.
Nazmi Avluca

Nazmi Avluca (s. 14. marraskuuta 1976 Kargı) on turkkilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti, maailman- ja Euroopan mestari.
Avluca voitti sarjan 84 kg olympiapronssia Pekingissä 2008. Hän paini myös Atlantan kesäolympialaisissa 1996 74 kg:n sarjassa ja Sydneyssä 2000 76 kg:n sarjassa sijoittuen molemmilla kerroilla 13:nneksi. Lontoossa 2012 hän oli 84-kiloisissa viidestoista. MM-kilpailuista Avluca on voittanut kuusi mitalia, joista kaksi kultaista. EM-kilpailuista hänellä on neljä mestaruutta ja yhteensä kahdeksan mitalia.
Keep On Galloping

Keep On Galloping on suomalaisen folk metal -yhtye Korpiklaanin single, joka on julkaistu yhtyeen albumilta Korven kuningas.
Kappaleet.
Kokonaiskesto: 7:51
Vinicio Espinal

Edwards Vinicio Espinal Marte (s. 14. marraskuuta 1982 Santo Domingo) on dominikaanilainen jalkapalloilija, jolla on myös Italian kansalaisuus. Hän pelaa keskikenttäpelaajana Portosummagassa.
Espinal edusti Serie A:ssa pelannutta Atalanta BC:tä vuosina 1999–2003. Hän oli Atalantasta lainalla kahdessa muussa seurassa, kunnes siirtyi AC Monzaan vuonna 2004. Espinal pelasi Monzassa kolme vuotta ja edusti sitä 81 ottelussa ennen kuin lähti FC Crotoneen, joka on hänen viimeisin seuransa ennen Portosummagaa.
Espinal on pelannut Dominikaanisen tasavallan maajoukkueessa kaksi ottelua. Kyseisiset ottelut pelattiin Trinidad ja Tobagoa vastaan ja ne olivat osa karsintaa vuoden 2006 MM-kisoihin.
Lähteet.
Mirage (Transformers)

Mirage on Transformers-universumissa esiintyvä Autobotti. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1984 "The Transformers" -animaatiosarjassa.
The Transformers.
Alkuperäisessä sarjassa Mirage oli yksi Optimus Primen joukkoihin kuuluneista Autoboteista, jotka tekivät Maahan pakkolaskun 4 miljoonaa vuotta sitten. Mirage on erikoistunut hologrammeihin ja näkymättömäksi muuttumiseen. Vuoden 1985 alussa näytetyissä jaksoissa Cliffjumper epäili häntä Decepticonien vakoojaksi, mutta myöhemmin epäily osoittautui täysin turhaksi.
Beast Machines.
Sarjassa "Beast Machines" Mirage on yksi Predaconien Vehiconeista.
Robots in Disguise.
Sarjassa "" Mirage on yksi Spy Changereista.
Unicron-trilogia.
"ssa" Mirage oli yksi Taivaankilven () muodostavista Mini-Coneista. Mirage muuntautuu Formula-autoksi.
"issa", kun Decepticon Tidal Wave jäi jaksossa "Jokainen taistelee..." energontornin alle, hän haavoittui pahasti. Mutta seuraavassa jaksossa hän tuli takaisin uudessa haarniskassa nimellä "Mirage". Mirage muuntautuu cybertronilaiseksi tykkiveneeksi.
Elokuvasarja.
Alkuperäinen jatkumo.
Transformers: Kuun pimeä puoli.
 Elokuvassa ' Mirage esiintyy punaiseksi Ferrari 458 Italia -urheiluautoksi muuntautuvana ja italialaisella aksentilla puhuvana Autobottitiedustelijana. Tosin itse elokuvassa hahmoa kutsutaan nimellä Dino. Nimi viittaa Ferrari-autotehtaan perustajan, Enzo Ferrarin, poikaan Alfredo "Dino" Ferrariin. Elokuvassa hahmoa ääninäytteli Francesco Quinn.
Elokuvan alussa Dino osallistui Bumblebeen, Sideswipen ja n ohella Iranissa sijaitsevan laittoman ydinvoimalan pysäyttämiseen. Myöhemmin hän saapui Sideswipen kanssa Samin, Simmonsin, Dutchin ja Bumblebeen avuksi. Hän auttoi myös suojelemaan Sentinel Primea Dreadeilta, joista hän ja Bumblebee tappoivat yhden, Hatchetin. Chicagon taistelussa hän joutuu myös hetkeksi Soundwaven Bumblebeen, Quen ja Ratchetin ohella vangiksi, ja vapautui, kun Soundwaven huomio herpaantui Wheelien ja Brainsin sabotoimasta aluksesta. Dino oli elokuvan lopussa yksi eloonjääneistä Autoboteista.
Elokuvaan pohjautuvassa sarjakuvassa Dino/Mirage joutui Soundwaven tappamaksi Quen/Wheeljackin sijasta.
Transformers: Dark of the Moon -videopeli.
" -pelin Xbox 360- ja PlayStation 3-versioissa Mirage on pelattava hahmo kampanjatilan kolmannessa tasossa. Pelissä hän muistuttaa enemmän G1-versiotaan, sillä hänellä on tuttu kykynsä muuttua näkymättömäksi.
Uusi jatkumo.
Transformers: Rise of the Beasts.
Elokuvassa " Mirage muistuttaa enemmän alkuperäisen sarjan versiotaan, kun hän käyttää hologrammeja. Vuonna 1994 hän muuntautui Porsche 964:ksi, jonka entinen sotilas ja sähköinsinööri, Noah Díaz, yritti varastaa rahaongelmiensa vuoksi. Mirage toi hänet muiden Autobottien luokse, ja ystävystyi Noahin ja tämä pikkuveljen, Krisin, kanssa. Hän haavoittuu viimeisessä taistelussa Terrorconien johtajaa, Scourgea, vastaan, ja osa hänen haavoittuneesta robottikehostaan muodostaa eksopuvun Noahin ympärille, jotta he voisivat taistella yhdessä. Elokuvan lopputekstien välissä näytetyssä kohtauksessa, Noah korjaa Miragen robottikehon erivärisillä romuosilla.
Elokuvassa Miragea ääninäytteli Pete Davidson.
Mindaugas Mizgaitis

Mindaugas Mizgaitis (s. 14. lokakuuta 1979 Kaunas, Liettuan SNT) on liettualainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiamitalisti.
Mizgaitis voitti sarjan 120 kg olympiapronssia Pekingissä 2008. Ateenan kesäolympialaisissa 2004 hän oli saman painoluokan 11:s. Mizgaitis on voittanut myös EM-pronssia Bakusta 2010.
Eric Adjetey Anang

Eric Adjetey Anang (, s. 24. syyskuuta 1985) on ghanalainen kuvanveistäjä. Hän asuu ja työskentelee synnyinkaupungissaan Teshiessä.
Elämä.
Vuonna 2001 Anang teki ensi kerran kuvioituja ruumisarkkuja Gidan Makaman museoon Nigerian Kanossa kasvatuksellisessa projektissa, jossa oli mukana myös paikallinen Alliance française.
Toisen asteen opintojen jälkeen Anang otti vuonna 2005 haltuunsa isoisänsä Seth Kane Kwein (1922–1992) perustaman Atelier Kane Kwein. Muutamassa vuodessa Anangista kehittyi yksi Ghanan tunnetuimmista fantasiaruumisarkkuja tekevistä taiteilijoista. 
Vuonna 2009 Anang ja hänen taideteoksensa esiintyivät energiajuoma Aquariuksen mainosvideossa Espanjassa . Samana vuonna hän osallistui Boulevard Amandla -projektiin Antwerpenissä, Belgiassa ja järjesti taiteilijaresidenssin taiteilija-opettaja Michael Desforestille kesällä 2009 yhteistyössä Yhdysvaltain Portlandissa toimivan Oregon College of Art &amp; Craft -oppilaitoksen kanssa.
Tammikuussa 2010 Anang osallistui Teshiessa ranskalaisen valokuvaaja Guy Hersantin johtamaan taiteilijaprojektiin ”Please do not move!”. Saman vuoden lopulla hän edusti ghanalaisia suunnittelijoita Festival mondial des Arts nègres -festivaaleilla Dakarissa, jonne hän valmisti iPhonen muotoisen huonekalun.
Anang on myös mukana antropologisessa tutkimuksessa ga-kansasta italialaisen Bolognan yliopiston kanssa.
Jean-Christophe Servant on maininnut Anangin ”esimerkillisenä nuorille urbaaneille afrikkalaisille” Le Monde diplomatique -lehteen kirjoittamassaan artikkelissa.
Anangin taidetta on esillä julkisissa ja yksityisissä kokoelmissa Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Hänet yhdistetään art éphémère -taidesuuntaan.
Eric Adjetey Anang on Foundation for Contemporary Art (Ghana) -järjestön jäsen vuodesta 2007 ja ranskalaisen taiteilijajärjestön ADAGPin jäsen vuodesta 2010.
João Bosco Cabral

João Bosco Cabral (s. 7. heinäkuuta 1975 Dili) on itätimorilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Cabral edusti urallaan indonesialaisia Persikota Tangerangia, PSPS Pekanbarua ja Persija Jakartaa.
Lähteet.
Maider Unda

 
Maider Unda González de Audicana (s. 2. heinäkuuta 1977 Vitoria-Gasteiz) on Espanjaa edustava naispainija.
Sarjassa 72 kg painiva Unda saavutti olympiapronssia Lontoossa 2012, MM-pronssia Herningissä 2009, EM-hopeaa Tbilisissä 2013 sekä EM-pronssia Bakussa 2010 ja Belgradissa 2012. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän sijoittui kolmanneksi. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hän oli sarjansa viides.
Fight Night Round 2

Fight Night: Round 2 on vuonna 2005 julkaistu nyrkkeilyaiheinen videopeli. Pelin kehitti ja julkaisi EA Sports Xboxille, PlayStation 2:lle ja Nintendo GameCubelle. Peli on samalla toinen osa Fight Night -pelisarjassa.
Pelattavuus.
Pelissä on mahdollisuus luoda oma hahmo ja luoda hahmolle oma nyrkkeilyura uratilassa, aloittaen amatööritasolta edeten aina ammattilaiseksi. Lisäksi voi pelata ESPN Classic otteluita, jossa otellaan otellaan menneitä klassisia nyrkkeilyotteluita. 
Ensimmäiseen osaan nähden Round 2 esitteli uusina ominaisuuksina veren ja hien efektit erityisesti hidastetuissa uusinnoissa, uuden kommentaattorin Joe Tessitore, lisää ominaisuuksia hahmon luomiseki, sekä "Cutman" minipelin, jossa jokaisen erän jälkeen pelaajan on analogisten tattien avulla parantaa hahmonsa naamaan kohdistuneet mustelmat ja haavat. Myös otteluiden aikana uudeksi voimakkaaksi lyöntiliikkeeksi tuli "Haymaker". Peliin tuotiin myös uusia ottelijoita edelliseen versioon nähden, kuten Ray Leonard, Jermain Taylor, Miguel Cotto, Ricky Hatton, Diego Corrales, Juan Lazcano, Floyd Mayweather Jr. ja Manny Pacquiao.
Akaanlinna

Akaanlinna ("Aksborg") on perimätiedossa mainittu linna tai kartano Akaassa. F. M. Perdenin vuonna 1843 kuuleman perimätiedon mukaan se olisi sijainnut Hietastenmäellä Toijalan kylässä. Linna olisi ollut pikemminkin muhkea ja rautaportilla varustettu kruununvoudin kartano kuin varsinainen linna. Vuonna 1843 linnasta olisi väittämän mukaan ollut vielä kiviperustuksia jäljellä. Etsinnöistä huolimatta väitetyn linnan sijaintia ei enää 1890-luvulla tunnettu.
Lorisa Ooržak

Lorisa Bjurbjujevna Ooržak (, s. 10. elokuuta 1985 Tuvan ASNT) on venäläinen naispainija ja Euroopan mestari.
Sarjassa 48 kg painiva Ooržak on saavuttanut kahdesti MM-hopeaa ja kolme Euroopan mestaruutta. Ateenan kesäolympialaisissa 2004 hän oli viides.
Gol-Gol Mebrahtu

Gol-Gol Mebrahtu (s. 28. elokuuta 1990) on eritrealais-australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa seuratasolla Gold Coast Unitedia.
Mebrahtu syntyi Eritreassa ja kasvoi myös Sudanissa, kunnes saapui Australiaan 10-vuotiaana. Hänen taitonsa huomasi Gold Coast Unitedin valmentaja Miron Bleiberg, joka huomasi Mebrahtun pallottelemassa Brisbanessa ja nuori lahjakkuus aloitti joukkueessa vuonna 2009. Mebrahtu on pelannut Gold Coastin edustusjoukkueessa 14 ottelua, muttei ole tehnyt niissä yhtäkään maalia.
Lähteet.
Ljubov Volosova

Ljubov Mihailovna Volosova (, s. 16. elokuuta 1982) on venäläinen naispainija ja Euroopan mestari.
Volosova on voittanut painijanurallaan MM-kilpailuista kolme hopeaa ja pronssin. Euroopan mestaruuden hän on voittanut kahdesti, ja lisäksi hänellä on EM-tasolta yksi pronssimitali. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai pronssia.
Richard Reynolds (jalkapalloilija)

Richard Reynolds (s. 13. heinäkuuta 1980) on guyanalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa seuratasolla maansa pääsarjassa pelaavaa Bakewell Top XX:ää. Reynolds on pelannut Guyanan maajoukkueessa 22 ottelua ja osallistui muun muassa 
Lähteet.
Eugene Pallette

Eugene Pallette (8. heinäkuuta 1889 Winfield, Kansas, Yhdysvallat – 3. syyskuuta 1954 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli teini-iässä jockeyna. Hän aloitti vähän myöhemmin näyttelemisen ja näytteli Keskilännessä ja länsirannikolla. Elokuvissa Pallette aloitti stunt-näyttelijänä etsittyään sitä ennen tuloksettomasti teatterityötä Los Angelesissa. Hän eteni nopeasti elokuvaurallaan, ja vuonna 1914 hän näytteli jo päärooleja muun muassa Dorothy Gishin vastanäyttelijänä. Vuonna 1915 hän näytteli pääosan kolmessa Tod Browningin ohjaustyössä, ja hänellä oli pieni rooli myös D. W. Griffithin elokuvassa "Kansakunnan synty". Pallette näytteli myös seuraavana vuonna valmistuneessa Griffithin elokuvassa "Suvaitsemattomuus".
Ensimmäisen maailmansodan aikana Pallette palveli lentojoukoissa. Palattuaan sodan jälkeen takaisin näyttelijäksi hän joutui tyytymään sivurooleihin, joista merkittävimpiä oli Aramis Douglas Fairbanksin vuoden 1921 elokuvassa "Fairbanks D'Artagnan'ina". Pallette ei jatkanut näyttelemistä ja toimi jonkin aikaa muun muassa öljyalalla, jolla hän menestyikin mutta menetti pian saamansa voitot sijoitettuaan ne epäonnistuneesti. Hän päätyi sairaalahoitoon vakavan masennuksen takia mutta palasi toivuttuaan näyttelemisen pariin.
Pallette solmi vuonna 1927 sopimuksen Hal Roach Studiosin kanssa, ja hän näytteli muun muassa Ohukainen ja Paksukainen -lyhytelokuvissa. Äänielokuvan tullessa hänestä tuli eräs Hollywoodin parhaiten palkatuista luonnenäyttelijöistä. Nykyään Pallette muistetaan ehkä parhaiten vuonna 1938 valmistuneesta elokuvasta "Robin Hoodin seikkailut", jossa hän näytteli Veli Tuckia.
Pallette kuoli kurkkusyöpään 65-vuotiaana. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Kiviristi

Kiviristi on Lapuan kaupungin keskustan alueella oleva kaupunginosa, jossa on pääasiassa kerrostaloja, pienkerrostaloja, rivitaloja ja omakotitaloja. Alueella sijaitsee myös Koulutuskeskus Sedu, Lapuan Lukio ja Etelä-Pohjanmaan Poliisilaitoksen Lapuan Poliisiasema. Kiviristi-nimi tulee siellä sijaitsevasta Lapuan taistelun muistomerkistä. Kiviristille suoritetaan vuosittain kunniakäynti Lapuan Päivien yhteydessä.
Kiviristin kentällä on vietetty monia juhlia, mm. Herättäjäjuhlat 1984, Evankeliumijuhlat 1987 ja Lähetysjuhlat 1999. Kenttää käytetään jalkapallon pelaamiseen. Kentän vieressä sijaitsee frisbeegolf-rata.
Muistomerkit.
Suomen sodan taistelupaikalle pystytettiin Lapuan taistelun jälkeen muistokivi. Se pystytettiin sille paikalle, jossa luutnantti Magnus Blum kaatui. Muistomerkissä lukee: "Stupade I Segern Öfr Ryssarne D 14 Juli 1808. Saknad af Fäderneslandet och Vapenbröder". Kiviristillä on myös toinen Lapuan taisteluun liittyvä rautainen muistomerkki, jonka Gustaf August Wasastjerna on hankkinut. Se valettiin Tukholmassa. Muistomerkissä lukee Julius Krohnin kirjoittamat säkeet: "Tappelit tässä Sankarit Suomen Heittivät henkens, Eest' oman maan. Poikansa patsaan Nostivat heille Wannoen vuorons Kuollansa näin." Takapuolelle on kirjoitettu kaatuneiden upseerien nimet: "Ramsay, M. Blum, D. Aminoff, v. Qvanteen, Gestrin ja 106 miestä W. 18 14/7 08".
Dana Tyrell

Dana Tyrell (s. 23. huhtikuuta 1989 Airdrie, Alberta) on kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän pelaa AHL-joukkue Springfield Falconsissa, Columbus Blue Jacketsin farmijoukkueessa. Tampa Bay Lightning varasi Tyrellin vuonna toisella kierroksella, numerolla 47. Debyyttinsä NHL:ssä hän teki kolme vuotta myöhemmin. Ennen siirtymistään NHL:ään hän kiekkoili Prince George Cougarsissa WHL:ssä.
Tyrell siirtyi Blue Jacketsin organisaatioon kauden vaihtojen takarajalla.
Maailman kaikkien aikojen 100 parasta kirjaa

Maailman kaikkien aikojen 100 parasta kirjaa valitsi 100 kirjailijaa 54 maasta vuonna 2002 De norske Bokklubbenen järjestämänä.
Sataa eri kirjailijaa pyydettiin ehdottamaan 10 kirjaa, joilla on ollut merkitsevin vaikutus maailman kulttuurihistoriaan sekä jättänyt jäljen kirjailijan omaan ajatteluun.
Kyselyn tuottama lista ei ole paremmuusjärjestyksessä. Kuitenkin "Don Quijote" valittiin ”historian parhaaksi kirjaksi”.
Alexandra Engelhardt

Alexandra Engelhardt (s. 29. joulukuuta 1982 München) on saksalainen naispainija.
Engelhardt on saavuttanut neljä EM-mitalia 51 kilogramman painoluokassa. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Engelhardt oli 14:s sarjassa 48 kg ja Lontoossa 2012 samassa painoluokassa yhdestoista.
Oleksandra Kohut

Oleksandra Kohut (s. 9. joulukuuta 1987 Lviv, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen naispainija ja maailmanmestari.
Kohut voitti sarjan 51 kg maailmanmestaruuden Moskovassa 2010. Hän on voittanut myös yhden MM-pronssin sekä yhden EM-hopean ja kolme EM-pronssia.
Maanjäristys (elokuva)

Maanjäristys () on vuonna 1974 ensi-iltansa saanut Mark Robsonin ohjaama yhdysvaltalainen katastrofielokuva. Sen käsikirjoittivat George Fox ja Mario Puzo.
Tuotanto.
Elokuvan maanjäristystä imitoivat äänet toistettiin valikoiduissa teattereissa Cerwin-Vega-kaiutinvalmistajan tätä elokuvaa varten kehittämällä Sensurround-tekniikalla. Sitä käytettiin sen jälkeen vain kolmessa muussa elokuvassa, koska elokuvateatterit olivat siirtymässä suurista saleista kohti useiden pienten salien multiplex-teattereita ja äänijärjestelmä olisi ollut liian kallista ja tilaavievää toteuttaa pieniin saleihin. Äänijärjestelmän vahvat bassoäänet aiheuttivat lisäksi rakenteellisia vaurioita monille saleille. 
Vastaanotto.
Elokuva palkittiin Oscarilla äänityksestään ja erikoistehosteistaan. Se oli ehdolla myös kuvauksen, lavastuksen ja leikkauksen kategorioissa. Golden Globe -gaalassa se oli ehdolla parhaaksi draamaelokuvaksi ja John Williams parhaan alkuperäismusiikin sarjassa.
"Uuden Suomen" ja "Iltalehden" yhteisessä videoliitteessä keväällä 1984 luonnehdittiin elokuvaa upeasti kuvatuksi mutta ihmiskohtaloiltaan kylmäksi jättäväksi tuotokseksi, josta katastrofielokuvien ystävät silti varmasti pitävät. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Hintikka piti tätä "Liekehtivän tornin" rinnalla keskeisenä katastrofielokuvana, jossa ihmisiä kuolee ”kuin hyttysiä juhannuksena”.
Itävallan sloveenit

Itävallan sloveenit ovat Itävallassa asuvia sloveeneja. Historiallisia sloveenivähemmistöjä asuu Kärntenin ja Steiermarkin osavaltioiden alueella. Kärntenissä asui vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 12 554 ja Steiermarkissa 2 192 sloveenia.
Historia.
Sloveenien perustivat 600-luvulla nykyisen Itävallan alueelle Karantanian valtion, joka laajimmillaan käsitti muun muassa Salzburgin, Tirolin ja Kärntenin. Sloveenien asuma-alueet alkoivat kuitenkin työntä kohti etelää saksalaisten tieltä ja uskonpuhdistuksen aikoihin sloveenien asuma-alueen pohjoisraja oli Kärntenin keskiosissa. Kun Jugoslavian kuningaskunta perustettiin vuonna 1918 se miehitti jonkin aikaa Kärntenin eteläosia. Vuonna 1920 alueen omistuksesta järjestettiin kansanäänestys, jossa 59 % paikallisista äänesti Itävaltaan kuulumisen puolesta. Itävaltaan liittämisen jälkeen sloveeneja yritettiin saksalaistaa ja toiminta kiihtyi etenkin Anschlussin jälkeen. Kärntenistä tulikin Itävallan ainut alue, jossa Natsi-Saksan miehitystä vastustettiin merkittävissä määrin. Toisen maailmansodan jälkeen Jugoslavialla oli vaatimuksia Kärntenin suhteen, mutta asia ratkaistiin Itävallan valtio sopimuksella vuonna 1955. Sopimuksessa sloveenivähemmistölle taattiin enemmän oikeuksia ja muun muassa sloveenin kielisen peruskoulutuksen järjestäminen on sittemmin herättänyt vastustusta saksankielisissä nationalisteissa. Vuonna 1973 moneen paikkaan tehtiin kaksikielisiä tienviittoja, mutta saksankieliset nationalistiset mielenosoittajat tuhosivat ne 123 kylässä. 
Nykypäivä.
Sloveenit ovat tunnustettu vähemmistö Kärntenissä, mutta eivät Steiermarkissa. Itävallassa on muutamia kaksikielisiä päiväkoteja ja kouluja. Sloveeninkielinen koulutus herättää edelleen vastustusta Kärntenin hallinnossa. Vuosina 2001 ja 2006 Kärntenin kuvernööri Jörg Haider kieltäytyi noudattamasta perustuslakituomioistuimen määräystä käyttää kaksikielisiä tienviittoja alueilla, joilla sloveenit muodostavat yli 10 % väestöstä.
Moshe Safdie

Moshe Safdie, CC, (s. 14. heinäkuuta 1938) on israelilaissyntyinen kanadalainen arkkitehti. Safdie syntyi Haifan kaupungissa Palestiinan brittiläisellä mandaattialueella. Hän muutti perheensä mukana Kanadan Montrealiin viidentoista vuoden ikäisenä.
Hänen ensimmäisiä töitään oli Habitat 67 -asuinrakennus Montrealin maailmannäyttelyä varten. Safdien suunnittelema hotellikasino ja viihdekeskus Marina Bay Sands Singaporessa avattiin vuonna 2010. Safdie suunnitteli keskukseen myös tieteen ja taiteen museon. Safdien viimeisimpiä suunnittelutöitä on myös Arkansasin Bentonvilleen nouseva museo Crystal Bridges Museum of American Art.
Melvillen rautatieasema

Melvillen rautatieasema on Melvillen kaupungissa Saskatchewanin provinssissa Kanadassa sijaitseva rautatieasema. Se on myös kaupungin ainoa henkilöliikenteen käytössä oleva asema.
Historia.
1900-luvun alkupuolella Grand Trunk Pacific Railway rakensi Pohjois-Amerikan mantereen ylittävää rautatietä, joka saavutti nykyisen Melvillen kaupungin vuonna 1908. Kaupunki muodostui rautatieaseman ja ratapihan ympärille. Melville nimettiin rautatieyhtiön johtajan Charles Melville Haysin mukaan.
Nykyisin kaupungin läpi johtavan rautatien omistaa Canadian National Railway, joka hoitaa tavaraliikennettä radalla. VIA Railin The Canadian -matkustajajuna pysähtyy asemalla kolme kertaa viikossa.
Vuonna 2010 Melvillen historiallinen rautatieyhdistys ("Melville Rail Station Heritage Association") sai omistukseensa nykyisen asemarakennuksen. Yhdistyksen tavoitteena on entisöidä nykyinen asemarakennus.
Animal Rights Militia

Animal Rights Militia eli ARM on tunnus eläinaktivisteille, jotka harjoittavat suoraa toimintaa eläinten oikeuksien puolustamiseksi, ja irtisanoutuvat Eläinten vapautusrintaman periaatteesta tehdä kaikki mahdollinen, jotta toiminnasta ei koituisi harmia inhimilliselle tai ei-inhimilliselle elämälle. 
ARM vaikutti ensimmäiseksi Isossa-Britanniassa 1980-luvulla, kun eläinten vapautusliike alkoi keskittyä demonstraatioiden (kuten mielenilmausten) sijaan enemmän suoraan, laittomaan toimintaan. Ryhmän toimintatapoina olivat omaisuuden tuhoaminen, pelottelu, sekä suora väkivalta. ARM:n aktivistit lähettivät kirjepommeja, asettivat pommeja autojen alle ja rakennuksiin, pilasivat elintarvikkeita, lähettivät tappouhkauksia ja häpäisivät haudan.
Vuoden 1984 Mars-patukoiden myrkytyshuijaus on yksi ARM:n tunnetuimmista toimista. Mars-yhtiö oli teettänyt eläimillä hampaiden kestävyyteen liittyviä kokeita, joita eläintensuojelijat pitivät hirvittävinä. He väittivät julkisesti, että Mars-karkkipatukat ovat myrkytettyjä, ja tästä syystä yhtiö veti patukat pois myynnistä, aiheuttaen itselleen mittavat taloudelliset tappiot.
Bus Stop (kappale)

Bus Stop on brittiläisen The Hollies -yhtyeen hittikappale ja single vuodelta 1966. Se on yksi yhtyeen suurimmista hiteistä; kappale pääsi sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa sijalle 5. Kappale kertoo parista, joka tapaa sateisena päivänä bussipysäkillä, ja rakastuu jakaessaan sateenvarjon. 
Britanniassa ”Bus Stopia” ei julkaistu millään studioalbumilla, kun taas Yhdysvalloissa se sisältyi kyseisen maan markkinoille suunnatulle albumille "Bus Stop".
Yleistä kappaleesta.
Kappaleen kirjoitti Graham Gouldman, joka myöhemmin tuli vaikuttamaan rockyhtye 10cc:ssä. Hän työsti kappaleen mielessään Manchesterin paikallisliikenteen linjan 95 bussissa. Gouldmanin kappaletta ehdotti The Holliesille yhtyeen manageri Michael Cohen. Yhtye oli äimistynyt nuoren miehen aikaansaannoksesta. Hollies harjoitteli kappaletta yhdessä yhtyeeseen kuulumattoman basisti Klaus Voormannin kanssa, mutta äänitykseen yhtye oli jo hankkinut uuden vakituisen basistin, kitaristi Tony Hicksin ehdottaman Bernie Calvertin. Hicks ja rumpali Bobby Elliott tunsivat hänet, sillä Calvert oli soittanut heidän kanssaan ennen The Holliesia toimineessa Ricky Shaw and the Dolphins -yhtyeessä.
The Holliesin tuolloinen kitaristi Graham Nash pitää kappaletta suosikki Hollies-sävelmänään, koska se äänitettiin tunnissa ja viidessätoista minuutissa, ja oli suuri hitti.
Julkaisu ja vastaanotto.
”Bus Stop” muodostui suureksi hitiksi. Se pääsi sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa listan viidenneksi. Kappale oli samalla yhtyeen läpimurto Yhdysvalloissa. Top 10:een single nousi ainakin kahdessatoista valtiossa, mukaan lukien Malesiassa ja Ruotsissa, missä se ylsi listaykköseksi.
Kappaleet singlellä.
A-puoli
B-puoli
Muita versioita.
Cover-version ”Bus Stopista” ovat tehneet Herman's Hermits, Material Issue, Sugarplum Fairy ja The Family Cat. Myös itse kappaleen kirjoittaja Graham Gouldman on levyttänyt kappaleen.
Suomeksi kappaleen levytti ensimmäisenä 30. maaliskuuta 1967 Ilkka Lähteenmäki nimellä ”Bussipysäkki”. Vuonna 1991 oli vuorossa Clifters-yhtyeen esitys ”Angelica”. Seppo Tammilehdon kääntämä ja esittämä ”Maitolaituri” puolestaan ilmestyi vuonna 1995.
Cévennesin kansallispuisto

Cévennesin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Ranskan eteläosassa. Sen nähtävyyksiin kuuluu Aven Armandin luola.
Kansallispuisto kuuluu valtaosin Lozèren ja Gardin departementteihin Languedoc-Roussillonin hallintoalueella, mutta osin myös Ardèchen departementtiin Rhône-Alpesin alueella ja Aveyronin departementtiin Midi-Pyrénées-alueella. Cévennesin alue on Ranskan harvimmin asuttua.
Puistoon kuuluu vuoria ja 150 000 hehtaarin metsäalue, jossa tavataan mufloneita ja hirvieläimiä. Puiston kasvilajeihin kuuluvat kihokit, kastanjat, villit tulppaanit, varjoliljat ja monet kämmekät.