tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Danielle Carruthers

Danielle Carruthers (s. 22. joulukuuta 1979) on yhdysvaltalainen pila-aitajuoksija.
Carruthers saavutti NCAA:n mestaruuskilpailuissa neljä hopeaa: ulkoradoilla 100 metrin aitajuoksussa 2001 ja 2003, sisäradoilla 60 metrin aitajuoksussa 2002 ja 2003. Hän voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa 2005 ja 2006. Moskovan sisäratojen MM-kilpailuissa 2006 hän sijoittui 60 metrin aitajuoksussa neljänneksi ennätyksellään 7,88. Yhdysvaltojen-hallimestaruuskilpailuissa hän sai 60 metrin aitajuoksussa hopeaa 2007.
Carruthers sijoittui toiseksi Yhdysvaltojen-mestaruuskilpailujen 100 metrin aitajuoksussa 2011. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän sai hopeaa ennätyksellään 12,47.
Vedam

Vedam () on vuonna 2010 ilmestynyt, Radhakrishna Jagarlamudin käsikirjoittama ja ohjaama telugunkielinen elokuva. Pääosarooleissa nähdään Allu Arjun, Anushka Shetty ja Manchu Manoj. Elokuva voitti vuoden parhaan elokuvan Nandi Awards -palkinnon, vuoden parhaan telugunkielisen elokuvan Filmfare Awards South -palkinnon sekä muutamia muita palkintoja. Vuonna 2011 Radhakrishna Jagarlamudi teki elokuvasta tamilinkielisen uudelleenfilmatisoinnin nimeltä "Vaanam", jossa osa "Vedamin" näyttelijöistä esitti roolinsa uudelleen.
Palkinnot.
"Vedam" voitti vuoden 2010 parhaan elokuvan Nandi Awards -palkinnon. Filmfare Awards South 2010 -palkintogaalassa se sai telugunkielisten elokuvien kategoriassa neljä palkintoa: paras elokuva, paras ohjaaja, paras miespääosa (Allu Arjun) ja paras naispääosa (Anushka Shetty). Anushka Shetty voitti myös CineMAA Awardsin parhaan naispääosan tuomaristopalkinnon.
Musiikki.
Elokuvan musiikin on säveltänyt M. M. Keeravani. Kappaleiden sanoitukset ovat tehneet Sirivennela Seetarama Sastry, Sahiti, E. S. Murthy ja M. M. Keeravani. Soundtrack julkaistiin 3. toukokuuta 2010. Kappaleet 9–12 esiintyvät vain albumin digitaalisessa julkaisussa, eivät fyysisellä levyllä.
Sergei Udaltsov

Sergei Stanislavovitš Udaltsov (s. 16. helmikuuta 1977) on venäläinen poliittinen aktivisti ja Vasemmistorintama-liikkeen johtaja. Hän on koulutukseltaan juristi. Udaltsov oli yksi Venäjän mielenosoitusten 2011–2012 kärkihahmoista ja "Punaisen Nuorison Etuvartio" -ryhmän puhemies.
Udaltsov on ollut useita kertoja pidätettynä pienistä rikkomuksista, kuten kadun ylittämisestä väärästä kohtaa. Hän pitää pidätysten todellista motiivia poliittisena, ja Amnesty International on julistanut hänet mielipidevangiksi pidätysten aikana.
Tammikuussa 2012 antamansa haastattelun mukaan Udaltsov ja hänen joukkonsa eivät haaveile Neuvostoliiton paluusta, mutta ”haluavat säilyttää sen, mikä neuvostojärjestelmässä oli hyvää”.
Vuoden 2012 presidentinvaaleissa Udaltsov toimi Gennadi Zjuganovin (KPRF) kampanjassa ja Zjuganov on kuvaillut häntä liittolaisekseen. Udaltsov on Venäjällä varsinkin vanhempien kommunistinaisten avoimesti ihailema henkilö.
Helmikuussa 2013 moskovalainen tuomioistuin määräsi Udaltsovin kotiarestiin. Hän on tutkinnassa mielenosoitusten organisoinnista ja epäiltynä väkivaltaisesta kumoushankkeesta. Udaltsov kiisti syytökset. Heinäkuussa 2014 hänet tuomittiin 4,5 vuodeksi vankeuteen Putinin vastaisten mellakoiden järjestämisestä vuonna 2012.
Djennén piiri

Djennén piiri () on paikallishallintoalue Malin Moptin alueella. Sen pinta-ala on 4 563 neliökilometriä. Asukkaita on 207 300 henkeä.
Djennén piiri rajoittuu lännessä Ténenkoun, pohjoisessa Moptin ja idässä Bandiagaran piireihin sekä etelässä Ségoun alueeseen. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymäalueeseen. Sen läpi virtaa Niger ja sen sivujoki Bani.
Piiriin kuuluu Djennén kaupunkikunta sekä 11 maalaiskuntaa: Dandougou Fakala, Derary, Fakala, Femaye, Kéwa, Madiama, Néma-Badenyakafo, Niansanarié, Ouro Ali, Pondori ja Togué Morari. Hallinnollinen keskus on Djenné. Kyliä on yhteensä 167. Asukkaat ovat fulbeja, bambaroita, bozoja, markoja, soninkeja, dogoneja, boboja, moseja ja tuaregeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Djenné on yksi Malin tärkeimpiä matkailukohteita.
Matthew Centrowitz

Matthew Centrowitz (s. 18. lokakuuta 1989) on yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija, 1 500 metrin olympiavoittaja ja MM-mitalisti. Hän asuu Oregonissa ja on pituudeltaan 173 cm. Hän on opiskellut sosiologiaa Oregonin yliopistossa. Hänen isänsä Matthew Centrowitz Sr oli 1 500 metrin olympiaedustaja Montrealissa 1976.
Centrowitz voitti alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuden 1 500 metrillä São Paulossa 2007. Hän voitti 2008 saman ikäluokan Yhdysvaltojen-mestaruuden 5 000 metrillä ja oli alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa samalla matkalla 11:s. Vuonna 2011 hän voitti 1 500 metrin NCAA:n ja Yhdysvaltojen-mestaruuden. Daegun MM-kilpailuissa hän sai pronssia ajalla 3.36,08. Istanbulin MM-hallikilpailuissa 2012 hän sijoittui 1 500 metrillä seitsemänneksi. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 1 500 metrillä neljänneksi ajalla 3.35,17. Hän voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden 2013. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Centrowitz saavutti hopeaa ajalla 3.36,78.
Centrowitz voitti 2015 Yhdysvaltojen-mestaruuden sisäradoilla mailin juoksussa ja ulkoradoilla 1 500 metrillä. Pekingin MM-kilpailuissa hän sijoittui 1 500 metrillä kahdeksanneksi. Hän voitti 2016 kotimaansa sisä- ja ulkoratojen mestaruuden 1 500 metrillä. Hän voitti samalla matkalla kultaa Portlandin MM-hallikilpailuissa ajalla 3.44,22. Rio de Janeiron olympialaisissa samana vuonna hän voitti matkan kultaa ajalla 3.50,00. Samalla hänestä tuli ensimmäinen yhdysvaltalainen 1500 metrin olympiavoittaja sitten vuonna 1908 kun Mel Sheppard voitti sen matkan kullan. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 Centrowitz karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Hän voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden 1 500 metrilä 2018. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän oli samalla matkalla kahdeksas. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 1 500 metrin välierissä.
Moptin piiri

Moptin piiri () on paikallishallintoalue Malin Moptin alueella. Sen pinta-ala on 7 262 neliökilometriä. Asukkaita on 368 500 henkeä.
Moptin piiri rajoittuu idässä Moptin alueen Douentzan ja Bandiagaran, etelässä Djennén ja lännessä Ténenkoun sekä pohjoisessa Youwaroun ja Timbuktun alueen Niafunkén piiriin. Sen läpi virtaa Niger ja sen sivujoki Bani. Seudulla on lukuisia järviä. Osa siitä kuuluu Dogonin tasankoon.
Piiriin kuuluu Moptin kaupunki sekä 14 maalaiskuntaa: Bassirou, Borondougou, Dialloubé, Fatoma, Konna, Korombana, Koubaye, Kounari, Ouro Modi, Ouroubé Douddé, Salsalbé, Sio, Socoura ja Soye. Hallinnollinen keskus on Mopti. Kyliä on yhteensä 239. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja ja bozoja. Lisäksi on dogoneja, markoja, songhaita ja bambaroita.
Seudun läpi kulkevat valtatiet RN6 ja RN16. Nigerillä ja Banilla on jokiliikennettä. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja hirssi.
Ténenkoun piiri

Ténenkoun piiri () on paikallishallintoalue Malin Moptin alueella. Sen pinta-ala on 11 297 neliökilometriä. Asukkaita on 163 600 henkeä.
Ténenkoun piiri rajoittuu pohjoisessa Moptin alueen Youwaroun, idässä Moptin ja kaakossa Djennén piireihin sekä etelässä ja lännessä Ségoun alueeseen. Seudun kautta virtaa Niger ja sen sivujoki Diaka.
Piiriin kuuluu Ténenkoun kaupunki sekä 9 maalaiskuntaa: Diafarabé, Diaka, Diondiori, Karéri, Ouro Ardo, Ouro Guiré, Sougoulbé, Togoré-Coumbé ja Togoro Kotia. Hallinnollinen keskus on Ténenkou. Kyliä on yhteensä 205. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja ja bozoja. Lisäksi on markoja, songhaita ja bambaroita.
Seudun tärkein liikenneväylä on Nigerjoki. Pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja.
Piirissä toimii 43 ala- ja viisi yläkoulua, poliklinikka ja 13 terveyskeskusta.
Youwaroun piiri

Youwaroun piiri () on paikallishallintoalue Moptin alueella Malissa. Sen hallinnollinen keskus on Youwarou. Piirin pinta-ala on 7 139 neliökilometriä. Asukkaita on 108 500 henkeä (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Maantiede ja ilmasto.
Youwaroun piiri muodostaa 9,0 % Moptin alueen pinta-alasta. Se rajoittuu idässä Moptin alueen Moptin ja etelässä Ténenkoun piireihin, lännessä Ségoun alueen Nionon piiriin ja pohjoisessa Timbuktun alueen Niafunkén ja Goundamin piireihin.
Piiri sijaitsee Nigerin sisämaasuistossa. Se on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa. Paikoittain esiintyy hiekkadyynejä. Piirin läpi virtaa Niger ja sen haarajoet Issa Ber ja Ambiri. Järviä ovat Débo ja Walado.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 200–400 millimetriä. Säätä leimaavat hiekkamyrskyjä aiheuttava harmattan ja sateita tuova monsuuni. Kasvillisuus on pensassavannia ja ruohoniittyä. Eläinkunta on rikas.
Piirissä sijaitsevat Moptin alueen kaikki seitsemän suojeltua metsää. Ihmisen toiminnan ja ilmasto-olosuhteiden takia niiden alkuperäisestä 8 000 hehtaarin pinta-alasta oli vuonna 2007 jäljellä enää 942 hehtaaria. Débo- ja Waladojärvien niityt muodostavat 150 000 hehtaarin laajuisen karjan laidunalueen, joka kärsii ylilaiduntamisesta kauden lopussa.
Hallinnollinen jako ja asutus.
Youwaroun piiri erotettiin Niafunkén piiristä Timbuktun alueen perustamisen yhteydessä vuonna 1977. Siihen kuuluu seitsemän maalaiskuntaa: Bembéré Tama, Déboye, Dirma, Dongo, Farimaké, N’Dodjigu ja Youwarou. Kyliä on yhteensä 177. 
Väestöltään Youwarou on Moptin alueen piireistä pienin. Asukastiheys 14,5 henkeä neliökilometrillä on Douentzan piirin jälkeen toiseksi alhaisin (yhdessä Tenenkoun piirin kanssa). Asukkaat ovat fulbeja, bambaroita, mandinkoja, bozoja, somonoja ja songhaita.
Liikenne ja elinkeinot.
Piirin tärkein liikenneväylä on Nigerjoki. Maanteitä ei ole käytännössä katsoen lainkaan.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja hirssi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Bozojen ja somonojen harjoittama kalastus on hyvinä vuosina huomattavaa, mutta kärsii kuivuudesta ja välineiden puutteesta. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Palvelut.
Piirissä toimii 32 alakoulua ja kaksi yläkoulua (vuonna 2003/2004). Youwarou on Moptin alueen piireistä ainoa, jossa ei ole keskikoulua. Terveyspalvelut käsittävät piirin poliklinikan ja seitsemän kunnallista terveyskeskusta (vuonna 2008). Kulttuurilaitoksia ovat kirjasto ja kaksi nuorisotaloa. Vesihuolto kattaa 88,4 % tarpeesta. Piirissä on lanka- ja matkapuhelinverkot, mutta ei sähköverkkoa.
Oskari Kuitunen

Oskari Kuitunen (3. syyskuuta 1892 Kangasniemi – 22. syyskuuta 1972 Mikkeli) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kansanperinteen kerääjä ja runoilija. 
Kuitunen toimi opettajana Kangasniemen Harjunmaan koululla vuoteen 1959 saakka. Hän keräsi Kangasniemen alueelta sanoja ja sanontoja sekä noin 14 000 paikannimilappua.
Bandiagaran piiri

Bandiagaran piiri () on paikallishallintoalue Malin Moptin alueella. Sen pinta-ala on 10 520 neliökilometriä. Asukkaita on 318 000 henkeä.
Bandiagaran piiri rajoittuu pohjoisessa Moptin alueen Douentzan, idässä Koron, etelässä Bankassin sekä lännessä Djennén ja Moptin piireihin. Seutu käsittää Dogonin ylängön.
Piiriin kuuluu Bandiagaran kaupunkikunta sekä 20 maalaiskuntaa: Bara Sara, Borko, Dandoli, Diamnati, Dogani Béré, Doucoumbo, Dourou, Kendé, Kendié, Lowol Guéou, Métoumou, Ondougou, Pélou, Pignari Bana, Pignary, Sanghan, Ségué Iré, Soroly, Timniri ja Wadouba. Hallinnollinen keskus on Bandiagara. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja. Lisäksi on fulbeja, soninkeja, bambaroita ja bozoja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, riisi, maapähkinä, fonio, seesami ja sipuli. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.
Paavo Montonen

Paavo Montonen (28. marraskuuta 1892 Uusikirkko – 23. joulukuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, pakinoitsija ja kirjailija. 
Montonen toimi Helsingin Sanomien Viipurin kirjeenvaihtajana 1927–1932 ja hän pakinoi Uusi Suomi-lehteen 1943–1944 nimimerkillä "Jeremias". Montonen oli aktiivisesti mukana myös nuorisoseuraliikkeessä.
Markat

Markat ovat mandelaista markan kieltä puhuva etninen ryhmä, joka elää etupäässä Malin Ségoun alueella sekä Burkina Fasossa.
Markat ovat alkuperältään soninkeja, jotka ovat omaksuneet bambaroiden kulttuurin. Tärkeimmät elinkeinot ovat kaupankäynti ja maanviljely. Suuri osa on muuttanut töihin Bamakoon tai naapurimaihin. Uskonnoltaan markat ovat muslimeja.
"Marka"-nimitystä käytetään usein myös Malin ja Burkina Fason soninkeista sekä Nigerjoen sisämaasuiston nononkeista.
Ounasloma

Ounasloma on vuonna 1985 perustettu perheyritys, joka vuokraa mökkejä Enontekiön kirkonkylässä Hetassa. Mökkejä on 13 kappaletta ja ne ovat hirsirakenteisia.
Historia.
Ounasloma toimii jo neljännessä suoraan alenevassa polvessa. Matkailun juuret ovat Lapin vanhimmat ja alkavat jo vuodelta 1924, jolloin Anna Kreeta ja Fredrik Vuontisjärvi alkoivat majoittaa kodissaan matkailijoita ja perustivat Hetan Majatalon. Sotien jälkeen tehtiin ensimmäinen sukupolvenvaihdos. Kalle ja Maija Vuontisjärvi perustivat kestikievarin ja saivat Suomen viimeiset kestikievarioikeudet. Vuonna 1960 Kalle ja Maija Vuontisjärvi laajensivat majataloa ja perustivat leirintäalueen Närpistöjoen ja Ounasjärven väliin jäävälle hiekkakankaalle. Ensimmäinen mökki rakennettiin vuonna 1963, jolloin alkoi mökkien vuokraustoiminta. Vuonna 1985 tehtiin seuraava sukupolvenvaihdos ja nimi vaihtui Leirikentästä Ounaslomaksi. Ounasloman yrittäjäksi alkoi Maijan ja Kallen poika Alpo ja Hetan Majataloa jatkoi Alpon veli Matti. Ounasloman ensimmäinen hyvin varusteltu mökki eli huvila rakennettiin 1987. Näin telttailu väheni ja mökkien vuokraus yleistyi Ounaslomassa 80-luvulla. Nykyaikaiset huvilat rakennettiin vuosina 1987 ja 1997.
Robert Andersson

Robert Theodor Andersson (18. lokakuuta 1886 Tukholma – 2. maaliskuuta 1972 Tukholma) oli ruotsalainen vesipalloilija, uimahyppääjä ja uimari. Hän edusti seuratasolla Stockholms KK:ta. 
Andersson kilpaili Ateenan välikisoissa 1906 uimahyppyjen kerroshypyissä, joissa hän sijoittui seitsemänneksi, ja 100 metrin vapaauinnissa, jossa hän oli yhdeksäs. Hän oli kerroshypyissä neljäs vuoden 1908 olympialaisissa, jonka lisäksi hän kilpaili 100 ja 400 metrin vapaauinnissa pudoten ensimmäisellä kierroksella molemmissa lajeissa. Lontoossa pidetyissä kisoissa hän kuului Ruotsin pronssia voittaneeseen vesipallojoukkueeseen.
Andersson sai Tukholman olympiakisoista 1912 vesipallosta hopeaa ja pääsi puolivälieriin saakka 100 metrin vapaauinnissa, mutta karsiutui kerroshypyissä alkuerissä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuoden 1920 kisoissa hän voitti vesipallosta pronssia ja ui maansa 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka sijoittui neljänneksi.
Robertin sisko Selma sekä veljet Adolf ja Erik kilpailivat kaikki vesiurheilulajeissa.
Andersson teki vuonna 1909 200 metrin rintauinnin maailmanennätyksen 3.08,3. Frederick Holmanin edellinen ennätys parani 0,9 sekunnilla. Ennätys pysyi voimassa seuraavaan vuoteen, kunnes Felicien Courbet rikkoi sen.
Influenssi

Influenssi eli "sähköstaattinen induktio" on ilmiö, joka esiintyy metalli- tai muissa johdekappaleissa niiden ollessa sähkövarauksellisen kappaleen läheisyydessä. Tällöin johdinelektronit siirtyvät johdekappaleen sisällä niin, että sen toinen pää saa positiivisen, toinen negatiivisen varauksen.
Jos eristetty metallikappale tuodaan lähelle lasisauvaa, joka on hankaamalla saatu positiivisesti sähköiseksi, se vetää puoleensa metallissa olevia johdinelektroneja, joista merkittävä osa näin ollen siirtyy kappaleen siihen päähän, joka on lähempänä lasisauvaa. Metallikappaleen tämä pää saa näin ollen negatiivisen ja toinen pää positiivisen varauksen. Jos metallikappale taas tuodaan lähelle negatiivisesti varattua kappaletta, se työntää metallin johdinelektroneja luotaan, joten ne keskittyvät sen vastakkaiseen päähän. Täten lähempänä varattua kappaletta oleva metallikappaleen osa saa positiivinen, vastakkainen pää negatiivisen varauksen. Jos tällä tavoin käsitelty metallisauva katkaistaan, sen toiseen osaan jää positiivinen, toiseen negatiivinen varaus.
Jos taas metallisauva ei ole eristetty vaan sen toinen pää on kytketty maahan eli maadoitettu, elektroneja siirtyy maasta kappaleeseen tai päinvastoin. Täten metallikappale saa positiivisen tai negatiivisen sähkövarauksen. Influenssin avulla siis voidaan metalleihinkin saada aikaan staattinen sähkövaraus, vaikka niitä ei voida saada hankaamalla sähköisiksi.
Influenssilla on suuri merkitys myös kondensaattoreissa. Jos kondensaattorin toiseen levyyn tuodaan varaus, esimerkiksi kytkemällä se jännitelähteen toiseen napaan ja toinen levy maadoitetaan, tähän levyyn muodostuu yhtä suuri, mutta vastakkaismerkkinen sähkövaraus.
Michael Steele (muusikko)

Michael Steele (oikealta nimeltään Susan Thomas; s. 2. kesäkuuta 1955) on yhdysvaltalainen muusikko ja säveltäjä. Hän on esiintynyt kitaristina, basistina ja laulajana. Steele oli yksi The Runaways -yhtyeen perustajajäsenistä ja kuului vuosina 1983–2005 The Bangles -yhtyeeseen. The Runawaysissa hän käytti nimeä Micki Steele.
Ura.
The Runaways.
Steele kuului The Runawaysin alkuperäismiehitykseen Joan Jettin ja Sandy Westin kanssa, mutta erosi tai erotettiin ennen esikoisalbumin äänitystä. Eron syynä olivat musiikilliset ja henkilökohtaiset skismat yhtyeen tuottajan Kim Fowleyn kanssa. Steeleä kuullaan Runawaysin riveissä vuonna 1993 julkaistulla "Born to be Bad" -albumilla, joka on koottu vuoden 1975 demonauhoituksista. Useimmissa tämän albumin raidoista Steele soittaa bassoa ja laulaa melodiaa, ja lisäksi sanoitukset ja sovitukset on merkitty Steele, Jett, Fowley -yhteistyöksi.
The Bangles.
Vaikka Steele kiinnitettiin The Banglesiin alun perin vain rivibasistiksi korvaamaan Annette Zilinskas, hän osallistui "Different Light" -albumista lähtien merkittävästi yhtyeen sävellys-, sanoitus- ja sovitustyöhön sekä lauluosuuksiin.
Viapori (lyhytelokuva)

Viapori – Suomenlinna on vuonna 1972 valmistunut lyhyt dokumenttielokuva Suomenlinnan historiasta. Elokuva voitti vuonna 1972 parhaan lyhytelokuvan Jussin.
Elokuvassa käydään läpi Suomenlinnan historiaa alkaen ruotsalaisesta kaudesta. Ruotsalaisten kausi Suomenlinnassa päättyi vuonna 1808, kun Suomenlinna antautui kahden kuukauden piirityksen jälkeen venäläisille. Peippo käsittelee myös Suomenlinnan sisällissodan jälkeistä roolia, jolloin linnake oli vankileirinä jossa oli suuri kuolleisuus. Itsenäisyyden ajalta Peippo käsittelee Suomenlinnan historiaa vankilana ja työsiirtolana. Hän yhdistelee elokuvaa, maalauksia ja piirustuksia linnakkeen asukkaista, vangeista ja sotilaista ja lomittaa kerronnassaan linnakkeen menneisyyden nykyiseen aikaan turistikohteena.
Peippo käyttää elokuvassa kokeellisia elementtejä ja multimediatekniikoita elokuviin sovellettuna, mikä oli tuolloin uutta suomalaisessa elokuvahistoriassa. Elokuvassa selostajana toimi Elias Härö. Peipon tausta kuvataiteilijana tulee esiin hänen kuvankäsittelystään elokuvassa.
Palkinnot.
Lähteet:
Pullmanin lakko

Pullmanin lakko () oli koko Yhdysvaltain laajuinen työtaistelu vuonna 1894.
Taustalla oli rautatievaunuja valmistaneen Pullman Palace Car Companyn päätös alentaa työntekijöidensä palkkoja 25 prosentilla vuoden 1893 laskusuhdanteen seurauksena. Yhtiön tehdaskaupungissa Illinoisin Pullmanissa lähellä Chicagoa ei kuitenkaan suoritettu vastaavia vuokrien alennuksia, joten työntekijöiden elinkustannukset nousivat äkisti. Tämän seurauksena noin 4 000 yhtiön työntekijää meni korpilakkoon 11. toukokuuta 1894. Yrityksen omistaja George Pullman ei kuitenkaan halunnut neuvotella lakkoilevien työntekijöiden kanssa. Tämän seurauksena Eugene V. Debs, aikansa suurimman rautatietyöntekijöiden ammattiliiton American Railway Unionin johtaja, julisti Pullmanin junat maanlaajuiseen boikottiin. Ammattiliittoon kuuluneet rautatietyöläiset 27:ssä osavaltiossa kieltäytyivät ajamasta Pullmanin valmistamia vaunuja, minkä takia Pullmanin oli pakko lopettaa vaunujen valmistaminen lakon ajaksi kokonaan.
American Railway Unionin boikotti alkoi 26. kesäkuuta. Seuraavan neljän päivän aikana 125 000 rautatietyöläistä lopetti työnteon vastalauseena työnantajiensa määräyksille käyttää myös Pullmanin vaunuja. Rautatieyhtiöt palkkasivat lakkoilevien työntekijöiden tilalle lakkorikkureita, mikä kiristi osapuolien välejä entisestään.
29. kesäkuuta Debs järjesti rauhanomaisen mielenosoituksen Blue Islandilla Illinoisissa lakkoilijoiden tueksi. Mielenosoitus kuitenkin yltyi väkivaltaiseksi ja osa mielenosoittajista sytytti alueelle tulipaloja ja suisti junia raiteilta. Tästä huolimatta ihmisten sympatiat olivat lakkolaisten puolella ja kymmenet tuhannet ihmiset jäivät pois töistä osoittaakseen tukeaan rautatieläisille.
Illinoisin kuvernööri John P. Altgeld sympatisoi lakkolaisia ja kieltäytyi käyttämästä sotilasjoukkoja mielenosoitusten hajottamiseen. Saadakseen mielenosoitukset päättymään presidentti Grover Cleveland päätti 4. heinäkuuta lähettää Illinoisiin liittovaltion sheriffejä sekä noin 12 000 armeijan sotilasta, komentajanaan Nelson A. Miles. Liittovaltion joukkojen saapuminen Blue Islandille johti mielenosoittajien ja armeijan yhteenottoon, jossa kuoli 13 ja haavoittui 57 lakkolaista. Lakko päättyi viikon sisällä ja joukot kutsuttiin takaisin 20. heinäkuuta.
Lakon aikana oikeusministeri Richard Olney oli ohjeistanut oikeusistuimet antamaan määräyksiä, joiden mukaan postinkulkua ja osavaltioiden välistä kauppaa hidastavat toimet (toisin sanoen lakko ja boikotti) tulisi lopettaa. Koska Debs ja muut ammattiyhdistysjohtajat eivät olleet noudattaneet näitä määräyksiä, heidät tuomittiin myöhemmin vankeuteen oikeuden halveksinnasta. Osavaltioiden välisen kaupan haittaamisen kriminalisointi liittyi vuoden 1890 Sherman Antitrust Act -lakiin. Pullmanin lakon jälkiselvittely osoitti, miten monopoliyrityksiä vastaan tarkoitettu antitrustilainsäädäntö käännettiinkin ammattiliittoja vastaan.
Nauhanorsukala

Nauhanorsukala ("Gymnarchus niloticus") on arapaimakaloihin kuuluva kalalaji, jota tavataan makeista vesistä trooppisesta Afrikasta. Se on ainoa laji nauhanorsukalojen ("Gymnarchidae") heimossa.
Koko ja ulkonäkö.
Nauhanorsukala on pitkulainen ja pitkäkuonoinen kala, joka jää yleensä alle 90 cm pitkäksi mutta voi kasvaa 167 cm pitkäksi ja saavuttaa 18,5 kg:n painon. Lajin ruumis kapenee kohti pyrstöä ja sillä ei ole pyrstöevää. Myös rinta- ja peräevät puuttuvat. Nauhanorsukalan selkäevä on pitkä ja kalat käyttävät selkäeväänsä uimiseen. Nauhanorsukala kykenee luomaan heikon sähkömagneettisen kentän elimellään, joka ulottuu pyrstön kärjestä lähes koko ruumiin mittaisena. Sähköistä elintään kala käyttää muun muassa saaliin ja parittelukumppanien paikantamiseen. Nauhanorsukala voi hengittää uimarakkonsa avulla happea suoraan ilmasta. Väriltään nauhanorsukala on harmaa, suomut ovat pienet ja puuttuvat päästä. Toisin kuin monilla muilla arapaimakalojen lahkon lajeilla nauhanorsukalalle ei ole hampaita kielessä.
Levinneisyys ja elintavat.
Nauhanorsukalaa tavataan trooppisesta Afrikasta päiväntasaajanseudulta Niilistä, Nigerjoesta, Voltajoesta, Tšadin ja Senegalin alueen joista sekä Nasser- ja Turkanajärvistä. Nauhanorsukala on runsaslukuisin Afrikan länsiosissa, itäisessä Afrikassa vaarantuneeksi ja laji voi olla jopa paikoitellen hävinnyt Pohjois-Afrikassa. Kokonaisuudessaan lajin kanta kuitenkin arvioidaan elinvoimaiseksi.
Nauhanorsukala on petokala, jonka ravintoa ovat kalat, äyriäiset ja muut selkärangattomat eläimet sekä sammakot. Erityisesti nuorena ne syövät vesihyönteisiä. Päivisin se piileskelee usein juurakoiden ja vesikasvillisuuden joukossa. Kutuaikaan nauhanorsukalat rakentavat vesikasveista kelluvan pallomaisen rakennelman, jonka halkaisija voi olla jopa 1,5 metriä. Naaras kutee rakennelman sisälle ja sekä koiras että naaras vartioivat kutua. Nauhanorsukala on Afrikassa paikallisesti tärkeä ruokakala.
Reinhold Ferdinand Sahlberg

Reinhold Ferdinand Sahlberg (23. joulukuuta 1811 Turku – 18. maaliskuuta 1874 Yläne) oli suomalainen luonnontutkija, museomies, lääkäri ja tilanomistaja.
Sahlberg oli entomologisukua. Hänen isänsä oli biologian professori Carl Reinhold Sahlberg ja äitinsä Johanna Sofia Björkfors. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1835, lääketieteen lisensiaatiksi 1839 ja lääketieteen tohtoriksi 1840. Sahlberg toimi vuodesta 1828 yliopiston luonnonhistorian museon amanuenssina ja sitten inspehtorina vuodesta 1844, mutta ei saanut tavoittelemaansa professuuria hävittyään haussa Alexander von Nordmannille, vaikka olikin toiminut eläin- ja kasvitieteen professorin sijaisena vuosina 1847–1849. Professorin viran hakua varten hän julkaisi 1848 tutkimuksen "Monographia Geocorisarum Fenniae". Sen jälkeen hän jäi pois yliopiston tehtävistä ja siirtyi kartanonomistajaksi, maanviljelijäksi ja suurperheen isäksi Yläneen Uuteenkartanoon.
Nuorena tiedemiehenä Sahlberg teki pitkän luonnontieteellisen tutkimusmatkan 1839–1843, purjehtien suomalaisen kuvernööri Arvid Adolf Etholénin kanssa "Nicolai"-laivalla Kap Hornin ympäri Alaskan Sitkaan, jossa toimi lääkärinä vuoden ajan. Samalla laivalla matkusti myös Sitkan luterilaisen seurakunnan kirkkoherraksi valittu Uno Cygnaeus. Menomatkalla Sahlberg poikkesi Rio de Janeirossa Brasiliassa ja Valparaisossa Chilessä keräten hyönteisiä ja lintuja kokoelmiinsa. Hän palasi Suomeen Aleuttien, Ohotskin ja Siperian kautta, viipyen vuoden verran Baikalin alueella Dauriassa, josta hän keräsi runsaat luonnontieteelliset kokoelmat. Sahlbergin maailmanympärimatka kestii kaikkiaan kolme ja puoli vuotta. Hänen pojanpoikansa Uunio Saalas on kuvannut matkaa Sahlbergin päiväkirjamerkintöjen avulla. Brasiliaan Sahlberg teki tutkimusmatkan 1849–1850. Keräämistään hyönteisistä Sahlberg julkaisi kaksi tutkielmaa, 1844 ja 1846.
Sahlbergin puoliso vuodesta 1843 oli Christina Sofia Brusin (k. 1877). Hyönteistutkija Johan Reinhold Sahlberg oli heidän poikansa ja koulun ja sairaalan johtaja Mia Sahlberg heidän tyttärensä.
On sanottu, että R. F. Sahlberg oli ennemminkin tutkimusmatkailija ja keräilijä kuin varsinainen tutkija. Hän ei ollut kiinnostunut biologian yleisistä opeista. Laajoja tutkimuksia hän teki vain kaksi: venäläisistä hyönteislöydöistä (1844) ja hylätyksi tullut professorinväitöskirja Suomen luteista (1848).
Hirtettyjen kettujen metsä (elokuva)

Hirtettyjen kettujen metsä on Jouko Suikkarin vuonna 1986 käsikirjoittama ja ohjaama elokuva, joka perustuu Arto Paasilinnan samannimiseen romaaniin.
Elokuva on esitetty kolme kertaa televisiossa Yle TV2:ssa: 1. tammikuuta 1987, 24. elokuuta 1994 ja 28. joulukuuta 1996.
Juoni.
Alkoholisoitunut majuri Remes (Aarno Sulkanen) turhautuu kasarmilla ja pyytää virkavapaata. Siihen suostutaan sillä ehdolla, että Remes vetää vielä yhdet sotaharjoitukset. Niiden aikana Remes törmää ovelaan ammattirikolliseen Oiva Juntuseen (Markku Toikka), joka piilottelee kultaharkkoja metsässä. Roisto saa Lemmenjoelle kullanhuuhdontaan majurista apulaisen, joka suostuu melkein mihin tahansa, kun näkee tilaisuutensa tulleen ja vapauden koittavan.
Muuta tietoa.
Jouko Suikkari (s. 1948) oli valmistunut ohjaajaksi Taideteollisen korkeakoulun elokuva- ja tv-linjalta vuonna 1977, käynyt Yleisradion ohjaajakurssin ja työskennellyt valokuvaajana, tv-toimittajana ja tv-ohjaajana. Hän kertoi lukeneensa Paasilinnan "Hirtettyjen kettujen metsän" heti romaanin ilmestyttyä vuonna 1983 ja ryhtyneensä välittömästi suunnittelemaan aiheesta elokuvaa. Alun perin "Hirtettyjen kettujen metsästä" piti tulla televisioelokuva, mutta lopulta se valmistui Yleisradion ja Suikkarin oman yrityksen, keravalaisen Studio Artesis Oy:n yhteisenä tuotantona ja se päätettiin esittää ensin elokuvateattereissa. ”Tätä suunniteltiin kolme vuotta, filmattiin kolme kuukautta ja lopulta se piti saattaa teatterikuntoon kolmen päivän varoitusajalla”, Suikkari totesi ensi-illan kynnyksellä (Iltalehti 15.3.1986).
Esikoiselokuvansa ensi-illan aikaan Suikkarilla oli valmiina käsikirjoitus myös Paasilinnan romaanista "Isoisää etsimässä", mutta TV2:n vetäydyttyä hankkeesta elokuva ei koskaan toteutunut. Suikkarin seuraava pitkä näytelmäelokuva "Rundi" valmistui 1990.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen ihmetteli ensi-ilta-arviossaan, miksi näin kömpelö ja visuaalisesti osaamaton ohjaus sinänsä hauskasta tarinasta on tuotu elokuvateattereihin. Saman lehden Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-uusinnan alla 1994 sen vaikuttavan yllättävän hyvältä. Hänestä Jouko Suikkari ohjaa varmasti, käsikirjoitus on hyvin laadittu käsikirjoitus ja toteutus pohdittu. Sulkanen ja Toikka näyttelevät Fräntin mielestä hyvin, ja tarina tulee yhä kiinnostavammaksi loppua kohti.
CIDOC Conceptual Reference Model

CIDOC CRM (CIDOC Conceptual Reference Model) on johtava standardi kulttuuriperinnön tallennuksessa ja luokittelussa. Järjestelmää on laajennettu muun muassa MPEG-7-standardilla. Standardin kehittämisestä vastaa Center for Intercultural Documentation (CIDOC) -organisaatio.
CIDOC CRM:n päätarkoitus on mahdollistaa kulttuuriperintöön liittyvän tiedon siirtäminen eri muotoisistä lähteistä. Tähän pyritään tarjoamalla sisällön määritelmiä ja selvennyksiä, joiden avulla eri muotoiset tiedot voidaan muuttaa yleisesti ymmärrettävään muotoon. Tämä voidaan tehdä esimerkiksi yhden instituution sisällä erilaisista omista tietolähteistä tai eri tahojen muodostamasta tiedosta Internetissä.
CRM määrittelee kulttuuriperinnön ja museoiden dokumentaatiossa käytettyjen tietokantarakenteiden semantiikkaa ja dokumenttien rakennetta pyrkien selittämään yleisellä tasolla nykyisin dokumentoitavaa sisältöä. Se ei kuitenkaan määrittele terminologiaa, jota tietosisällössä käytetään, eikä ohjeista, mitä pitäisi dokumentoida. 
Erityisiä tavoitteita, joihin CRM pyrkii, ovat:
Chris Zylka

Chris Zylka, oikealta nimeltään Chris Settlemire, (s. 9. toukokuuta 1985 Warren, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Noitapiiri" ja "The Leftovers".
Chris Zylka syntyi Ohion Warrenissa. Hänen alkuperäinen sukunimensä on Settlemire, mutta näyttelijänä hän on ottanut käyttöön äitinsä tyttönimen. Zylka aloitti uransa vieraillessaan televisiosarjassa "90210".
Matthew Stafford

John Matthew Stafford (s. 7. helmikuuta 1988, Tampa, Florida) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Los Angeles Ramsissa.
Stafford oli NFL:n varaustilaisuuden ensimmäinen valinta vuonna 2009.
NFL-ura.
Detroit Lions varasi Georgian yliopistossa pelanneen Staffordin vuoden 2009 NFL:n varaustilaisuudessa koko tilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Hän teki Lionsin kanssa kuusivuotisen sopimuksen, jonka arvo voi nousta yhteensä 78 miljoonaan dollariin. Lionsin päävalmentaja Jim Schwartz nosti Staffordin edellisen aloittajan Daunte Culpepperin ohi jo ennen tulokaskautensa alkua. Avauskaudellaan hän pelasi yhteensä kymmenen ottelua, jouduttuaan loppukaudeksi sivuun lievän polvivamman vuoksi.
Staffordin toinen ammattilaiskausi alkoi ikävästi, hänen loukattuaan olkapäänsä avausottelussa Chicago Bearsia vastaan. Vamma ei kuitenkaan estänyt Staffordia pelaamasta, mutta kolmannessa ottelussa hän loukkasi saman olkapään uudelleen. Nyt jouduttiin turvautumaan leikkaukseen, joka myös päätti Staffordin kauden vain kolmen ottelun jälkeen.
Olkapään kuntouduttua Staffordista tuli kolmannella kaudellaan NFL-historian neljäs yli 5 000 jaardia kaudessa heittänyt pelinrakentaja. Hänet valittiin kauden päätteeksi myös vuoden comeback-pelaajaksi.
Matthew Staffordin menestys Detroitissa jäi lopulta vaatimattomaksi ja vuonna 2021 Lions teki paljon huomiota herättäneen kaupan Los Angeles Ramsin kanssa. 12 vuotta Detroitissa pelannut Stafford vaihdettiin pelinrakentaja Jared Goffiin ja varausvuoroihin. Siirto oli Staffordin kannalta onnistunut, sillä hän johdatti heti ensimmäisellä Rams-kaudellaan uuden joukkueensa Super Bowl -voittoon.
Brigitte Lahaie

Brigitte Lahaie (s. 12. lokakuuta 1955, Tourcoing, Ranska) on ranskalainen radiotoimittaja ja entinen pornonäyttelijä, joka on näytellyt myös eroottisissa elokuvissa sekä mainstream-elokuvissa. Lahaien ura aikuisviihteen parissa rajoittuu vuosiin 1976-1980, jona aikana hän ehti esiintyä kymmenissä pornoelokuvissa.
Lahaie jätti aikuisviihteen vähitellen 1970-luvun lopulla. Vuonna 1978 hän näytteli pienen roolin Jean Rollinin eroottisessa kauhuelokuvassa Les raisins de la mort ja jo vuotta myöhemmin hän oli pääosassa saman ohjaajan elokuvassa Fascination. Yhteistyö Rollinin kanssa oli alkanut jo aiemmin hardcore-pornon merkeissä. Lahaien näyttelijänura on jatkunut aina 2000-luvulle saakka useilla sivu- ja päärooleilla. Aktiivisimmillaan hän oli 1980-luvulla.
Vuosina 2001–2016 Lahaie juonsi RMC-kanavalla seksuaalisuuteen ja rakkauteen keskittyvää päivittäistä radio-ohjelmaa "Lahaie, l'Amour et Vous".
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1978

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1978 käytiin 14. toukokuuta Porissa. 
Miehissä Suomen mestaruuden 5 km matkalta voitti nelinkertainen olympiavoittaja Lasse Virén ja mestaruuden 15 km matkalta voitti Kaarlo Maaninka. Joukkueissa miehissä Suomen mestaruuden 5 km matkalta voitti Turun Urheiluliiton ykkösjoukkue ja mestaruuden 15 km matkalta voitti viime vuoden tavoin Kenttäurheilijat-58 ykkösjoukkue. Naisissa Suomen mestaruuden 5 km matkalta voitti Elina Pulkkinen ja joukkueissa mestaruuden voitti Uudenkaupungin Urheilijat. 
Tulokset.
Lähde:
Jaakko Elo

Jaakko Oskari Elo (25. heinäkuuta 1925 Kokemäki – 28. tammikuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen urologi, kirurgi ja opinalansa historioitsija.
Jaakko Elo syntyi Kokemäellä 25. heinäkuuta 1925, joskin perhe oli asettunut asumaan Helsinkiin jo 1922. Hänen vanhempansa olivat DI ja rakennusyrittäjä Kalle Elo sekä sairaanhoitaja Eva Elo o.s. Saarivirta. Elo palveli talvisodassa Väestönsuojeluesikunnan lähettinä, jatkosodassa viime vaiheessa vänrikkinä ja kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1945. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1953 ja väitteli tohtoriksi 1960. Elo opiskeli British Councilin stipendiaattina Cambridgen yliopistossa 1948 sekä Ranskan valtion stipendiaattina ssa 1966 ja on täydentänyt opintojaan myös muissa ulkomaisissa instituutioissa.
Tieteellinen työ ja praktiikka.
Tutkijakoulutuksen Elo sai professori K.O. Renkosen johtamalla Helsingin yliopiston Serobakteriologian laitoksella 1950-luvulla. Hänen tutkimuksensa käsittelivät paitsi mikrobiologiaa myös luonnossa esiintyvissä sienissä olevia ihmisen veriryhmien antigeenejä. Urologiksi valmistuttuaan Elo keskittyi tutkimaan virtsatieinfektioita (UTI). Ensimmäiset työt käsittelivät UTI:n epidemiologiaa, vaikeusastetta ja ns. vesikoureteraalisen refluksin merkitystä UTI:n vaikeusasteeseen. Myöhemmin tutkimukset keskittyivät UTI:n patogeneesin tutkimukseen yhdessä Kansanterveyslaitoksen tutkijoiden kanssa tutkimalla kolibakteerin kiinnittymistä limakalvosoluihin. Näin voitiin mikrobia tutkimalla määritellä kunkin infektion vaikeusaste eli mikrobin virulenssi.
Hän pätevöityi kirurgiksi 1961 ja erikoistui myöhemmin lasten urologiaan, jonka erikoisalueen dosentti hän oli Helsingin yliopistossa 1983–1995. Elo edisti lastenurologiaa merkittävästi ottaen huomioon, että lastenkirurgia ylipäänsäkin on Suomessa eriytynyt vasta 1940-luvulla. Hän työskenteli Auroran sairaalassa 1956–1963 sekä 1965–1988, hoitaen muun muassa osastonylilääkärin tehtäviä. 1963–1965 hän työskenteli Marian sairaalassa. Lisäksi hänellä oli yksityispraktiikka Mehiläisessä 1966–2002.
Elo julkaisi noin 30 tieteellistä artikkelia ja toimitti yhdessä Martti Ala-Oppaan kanssa Suomalaisen Urologiyhdistyksen historiikin "Laski laulellen vesiä". Elo perusti Urologia Fennica -aikakauskirjan 1986 ja oli sen ensimmäinen päätoimittaja. Viroista eläkkeelle jäätyään Elo keskittyi urologian historian tutkimukseen. Hän oli vuodesta 2000 lähtien Euroopan Urologijärjestön (EAU) historiakomitean jäsen.
Elo oli sekä Suomen että skandinaavisen urologiyhdistysten kunniajäsen. Tasavallan presidentti myönsi hänelle professorin arvonimen vuonna 2011.
Chirutha

Chirutha () on vuonna 2007 ilmestynyt, Puri Jagannadhin käsikirjoittama ja ohjaama telugunkielinen toimintaelokuva, jonka pääosia esittävät Ram Charan, Neha Sharma, Prakash Raj ja Ashish Vidyarthi. Elokuvan on tuottanut C. Ashwini Dutt. "Chirutha" oli megatähti Chiranjeevin pojan Ram Charanin ensimmäinen elokuva, ja Ram Charan voittikin "Chiruthasta" parhaan miestulokkaan Filmfare Awards South -palkinnon.
Juoni.
Charanilla on hurja lapsuus: eräänä päivänä Mattu Bhai (Ashish Vidyarthi) ystävineen murtautuu hänen kotiinsa ja tappaa hänen isänsä (Surya) aiempien riitojen takia. Myös Charanin äiti (Pragathi) haavoittuu vakavasti kahakassa, eivätkä rahat riitä äidin hoitamiseen. Samaan aikaan paikallisella mafiapomolla on murheita, kun hänen poikansa on syytettynä murhasta. Charan saa tilaisuuden pelastaa äitinsä, kun mafiapomo lupaa maksaa tämän hoitokustannukset, jos Charan suostuu istumaan vankilassa kahdentoista vuoden tuomion mafiapomon pojan puolesta.
Kaksitoista vuotta myöhemmin Charan (Ram Charan) vapautuu vankilasta ja saa selville äitinsä kuolleen. Charan aikoo kostaa Mattu Bhaille vanhempiensa kuoleman ja rakastuu siinä sivussa Sanjana-nimiseen tyttöön (Neha Sharma).
Nikobaarienlintuhaukka

Nikobaarienlintuhaukka ("Accipiter butleri") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Nikobaareilla Bengalinlahdella Intiassa. Varmuudella se tunnetaan Car Nicobarilta ja Katchalilta, mutta kun saaret tunnetaan huonosti, sitä saattaa esiintyä muillakin saarilla. Tuoreita lukuja sen määrästä ei ole, eikä populaation suuruudesta siten ole arvioita.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät.
Nimialalajia on havaittu Car Nicobarilla saariston pohjoisosassa, "A. b. obsoletusta" Katchalin ja Camortan saarilla saariston keskiosassa.
Koko ja ulkonäkö.
Sen pituus on 30 cm. Aikuinen koiras on päältä tummanharmaa, käsisulat ovat tummat, alapuoli on vaalea, rinnassa on punaruskeaa, kyljessä raidoitusta. Naaraat ja poikaset ovat punaruskeita, yläpyrstössä 3–5 tummaa raitaa.
Alalajit.
Sillä on kaksi alalajia:
Ruben Östlund

Claes Olle Ruben Östlund (13. huhtikuuta 1974 Styrsö, Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. 
Östlund työskenteli 1990-luvulla hiihtokeskuksissa ja teki lasketteluelokuvia. Myöhemmin hän opiskeli elokuvan tekoa Göteborgin yliopiston elokuvakoulussa. Östlund kiittää, että koulussa kannustettiin etsimään omaa ääntä ja tuettiin ensisijaisesti taiteilijoita, mikä on ”erityistä nykypäivän kaupallisen elokuva-ajattelun keskellä”.
Östlundin elokuva "Play" (2011) perustui uutiseen, jossa kerrottiin kuinka somalipojat ryöstivät samanikäisiä poikia ruotsalaisessa kauppakeskuksessa. Östlund päätti tehdä siitä provokatiivisen elokuvan. Valmistumisvuonnaan 2011 se esitettiin Cannesissa ja herätti toimittajat kysymään, onko hän rasisti. Elokuva sai vuonna 2012 Guldbagge-palkinnon parhaasta ohjauksesta ja parhaasta kuvauksesta.
Östlund vieraili kesäkuussa 2012 Sodankylän elokuvajuhlilla, missä esitettiin hänen neljä pitkää elokuvaansa ja yksi lyhytelokuva.
Östlund on voittanut Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun kahdesti, vuonna 2017 elokuvallaan "The Square" ja 2022 elokuvallaan "Triangle of Sadness".
SuperYellow

Superyellow on suomalainen vuonna 2007 perustettu pipomerkki. Yrityksen pipot valmistetaan Suomessa 100% merinovillasta, luomupuuvillasta ja kierrätysmateriaaleista. 
Yrityksen pääkonttori sijaitsee Helsingissä, Suomessa. Yrityksen asiakaskunta koostuu pääasiassa vaateliikkeistä, urheilukaupoista ja hiihtokeskusten sport-shopeista. Tuotteita myydään suomalaisten ja kansainvälisten jälleenmyyjien kautta. Yrityksellä on vientiä mm. Keski-Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan. 
Aiheesta muualla.
Kotisivu
Yrjö Heimovaara

Yrjö Reinhold Heimovaara (sukunimi aik. "Hellstén"; 14. kesäkuuta 1887 Maaria – 2. maaliskuuta 1920 Turku) oli suomalainen näytelmäkirjailija. 
Heimovaara oli varsinaiselta ammatiltaan maalari. Hän toimi sisällissodan aikana punakaartin punakaartin pakkovärvärinä ja kuoli sodan jälkeen selkäydintautiin Turun pakkotyölaitoksessa. 
Heimovaaran veli oli sisällissodan punaisten johtohahmoihin kuulunut Tuomas W. Hyrskymurto.
Teoksia.
Nimellä "Yrjö Heimovaara":
Nimellä "Yrjö Heinovaara":
Yhdysvaltain perustuslain 27. lisäys

Yhdysvaltain perustuslain 27. lisäys on Yhdysvaltain perustuslakiin vuonna 1992 ratifioitu lisäys, jonka mukaan Yhdysvaltain kongressin palkkaa ei voida muuttaa kesken kauden, vaan muutokset saa tehdä aikaisintaan seuraavan edustajainhuoneen kauden alussa. 27. lisäys on toistaiseksi perustuslain viimeisin lisäys.
Ehdotuksen 27. lisäyksestä teki James Madison vuonna 1789 ja sen oli alun perin tarkoitus kuulua Bill of Rights -lisäyspakettiin. 27. lisäys ei kuitenkaan saanut tarpeeksi kannatusta osavaltioiden kongresseissa, minkä takia se jäi yhdessä Article the First -lisäyksen kanssa hyväksymättä. 1980-luvulla texasilainen opiskelija kuitenkin kiinnostui lisäysehdotuksesta ja järjesti osavaltioiden kongresseille suunnatun kirjekampanjan, jolla pyrittiin saamaan lisäysehdotus ratifioiduksi. Vaadittu 3/4 osavaltion hyväksyntä saatiin vuonna 1992, yli 202 vuotta alkuperäisen ehdotuksen jälkeen.
Lisäysehdotus ja ratifiointi.
Perustuslain 27. lisäystä ehdotti alun perin edustajainhuoneen jäsen James Madison vuonna 1789. Perustuslain 27. lisäys oli osa Yhdysvaltain ensimmäisen kongressin 25. syyskuuta 1789 hyväksymää 12 lisäyksen pakettia. Lisäyksistä kuitenkin vain 10 sai ratifiointiin vaadittavan tuen osavaltioilta (vähintään 3/4 osavaltioissa ehdotuksen oli saatava vähintään 2/3 kannatus sekä ylä- että alahuoneessa). Nämä 10 lisäystä saivat nimen Bill of Rights, kun taas perustuslain 27. lisäys ja Article the First jäivät vielä odottamaan hyväksyntää. 
Vuoden 1792 jälkeen lisäysehdotus oli jo jäänyt unhoon, kunnes vuonna 1873 Ohio ratifioi ehdotuksen vastalauseena presidentin, korkeimman oikeuden ja kongressin palkkoja nostaneelle Salary Grab Act-laille. Ennen 1900-luvun alkua lisäyksen oli kuitenkin ratifioinut vain kahdeksan osavaltiota. Vuonna 1978 Wyoming ratifioi lisäysehdotuksen, jälleen vastalauseena kongressiedustajien palkankorotuksia kohtaan. Lisäysehdotus kuitenkin unohtui jälleen pian, kunnes vuonna 1982 Texasin yliopistossa opiskellut Gregory Watson kiinnostui aiheesta. Watson järjesti kirjekampanjan, jossa osavaltioita vaadittiin ratifioimaan lisäysehdotus. Kirjekampanjan ansiosta kymmenet osavaltiot ratifioivat lisäysehdotuksen ja lisäys hyväksyttiin perustuslakiin 7. toukokuuta 1992, yli 202 vuotta James Madisonin tekemän lisäysehdotuksen jälkeen.
Ratifioinnin eteneminen.
Ennen lisäyksen kirjaamista perustuslakiin lisäysehdotuksen ratifioineet osavaltiot
Kentuckyn osavaltio oli ratifioinut kaikki 12 alkuperäistä Bill of Rights -lisäystä jo vuonna 1872, mutta lisäysehdotuksen hyväksymisen aikoihin tämä ei ollut vielä tiedossa. Tämän takia liittovaltion virallisissa asiakirjoissa Kentuckya ei ole listattu.
Osavaltiot, jotka ratifioivat lisäyksen sen jälkeen, kun se oli jo kirjattu perustuslakiin:
Osavaltiot, jotka eivät ole ratifioineet lisäystä:
Teksti.
Suomennos:
Windsor Spitfires

Windsor Spitfires on jääkiekon juniorijoukkue joka pelaa OHL-liigassa. Windsor Spitfires on voittanut Memorial Cupin kaksi kertaa peräkkäin, vuosina 2009 ja 2010. Lisäksi seura voitti historiansa kolmannen mestaruuden vuonna 2017. Windsor Spitfiresissä pelanneet merkittävimmät pelaajat ovat ainakin Taylor Hall (OL) ja Ryan Ellis (P). Molemmat pelaavat NHL:ssä; Taylor Hall pelaa Buffalo Sabresissa ja Ryan Ellis pelaa Nashville Predatorsin riveissä.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"Lähde: EliteProspects"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Idaksahakit

Idaksahakit (myös "dawsahakit", "daoussahakit" ja muita kirjoitusasuja) ovat etninen ryhmä Malin Gaon alueen Ménakan ja Ansongon piireissä (25 000–35 000 henkeä) sekä Tamanrassetin seudulla Algeriassa (1 800 henkeä). He kuuluvat Kel-Ataram -nimiseen tuaregiryhmään. Idaksahakit puhuvat songhaikieliin kuuluvaa tadaksahakia. Uskonnoltaan he ovat muslimeja.
Idaksahakit olivat aikaisemmin tuaregiylimystön alaisia paimenia ja uskonnollisia opettajia. Nykyään osa heistä harjoittaa paimentolaisuuden ohella myös maanviljelyä. He käyvät kauppaa arabien ja songhaiden kanssa vaihtaen karjaa maataloustuotteisiin. Toistuvat kuivuusjaksot ovat pakottaneet väestön turvautumaan elintarvikeapuun ja hakeutumaan ansiotöihin Maghrebin maihin.
Ménakan piirissä idaksahakit jakautuvat noin 18 ryhmään, jotka asuttavat Ménakan, Inekarin ja Andéramboukanen kuntia. He muodostavat arviolta 49 % piirin väestöstä. Ansongon piirissä idaksahakeja on Talatayessa ja Tin-Hamassa.
MacBook Pro (kolmas sukupolvi)

Kolmannen sukupolven Macbook Pro (Tunnetaan myös MacBook Pro Retinana) on tähän asti ensimmäinen jäsen Applen kolmannen sukupolven ammattikäyttöön ja vaativaan kotikäyttöön tarkoitettujen kannettavien tietokoneiden sarjassa. Sen suurin uudistus edelliseen sukupolveen nähden on 2 880 × 1 800 pikselin retina-näyttö. Muita uudistuksia edelliseen sukupolveen verraten ovat mittojen pieneneminen, pienempi paino ja suurempi teho. 
Muita muutoksia ovat emolevyyn juotettu keskusmuistimoduuli, mikä tekee sen omakätisestä vaihtamisesta mahdotonta. SSD-aseman vaihtaminen on mahdollista joskin tällä hetkellä kallista (mm. OWC valmistaa). Yleisestikin kotelon avaaminen on vaikeaa erikoisvalmisteisten pentalobe-ruuvien vuoksi.
Elizabeth Gillies

Elizabeth Egan ”Liz” Gillies (s. 26. heinäkuuta 1993 Haworth, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on tunnettu muun muassa "Victorious"-nuortensarjasta, joka on nähty Nickelodeon-kanavalla. Gillies esitti sarjassa Jadea, joka on melko ilkeä kaikille.
Ura.
Gillies debytoi Broadwaylla vuonna 2008 musikaalissa "13", jossa hän näytteli Lucya. Hän esiintyi myös muun muassa Virgin Mobilen mainoksessa ennen kuin sai ensimmäisen televisioroolinsa sarjasta "Donnellyn mafiaveljet".
Gilliesin läpimurto tapahtui vuonna 2010, kun hän sai ”pahan tytön” roolin Nickelodeon-sarjasta "Victorious". Gillies kertoi ”rakastavansa” Jaden roolia, koska hahmossa on inhimillisiäkin piirteitä eikä hän ole pelkkä sosiopaatti. Gillies myös lauloi useita kappaleita sarjan soundtrackeille muiden näyttelijöiden kanssa. Sarjaa tehtiin neljä tuotantokautta.
Vuonna 2017 Gillies alkoi näytellä Fallon Carringtonia Netflixin alkuperäissarjassa "Dynastia", joka pohjautuu 1980-luvun samannimiseen saippuasarjaan. Alkuperäisessä "Dynastiassa" hahmoa esittivät Pamela Sue Martin ja Emma Samms.
Gillies on myös "Winx"-piirrossarjan Daphnen ääninäyttelijä. Hän on näytellyt myös elokuvassa "The Clique", joka julkaistiin suoraan DVD:lle.
Yksityiselämä.
Gillies on "13" -musikaalin ja "Victoriousin" vastanäyttelijänsä Ariana Granden läheinen ystävä ja on esiintynyt muun muassa Granden "Christmas Kisses" -levyn cover-versiolla kappaleesta ”Santa Baby” sekä tämän musiikkivideolla ”Thank U, Next”.
Gillies avioitui 8. elokuuta 2020 musiikkituottaja Michael Corcoranin kanssa. Pariskunta asuu Atlantassa.
Mike Iupati

Michael "Mike" Iupati (s. 12. toukokuuta 1987) on amerikansamoalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan hyökkäyksen linjamies. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Arizona Cardinalsissa.
Iuapati on valittu urallaan neljä kertaa NFL:n tähdistöottelluun Pro Bowliin.
NFL-ura.
Teini-iässä perheineen Kaliforniaan muuttanut Iupati pelasi yliopistojalkapalloa Idahon yliopiston joukkueessa, josta hänet varattiin NFL:ään liigan vuoden 2010 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, koko tilaisuuden 17. pelaajana.
Iupati teki hänet varanneen San Francisco 49ersin kanssa viiden vuoden sopimuksen, jonka arvo voi nousta yhteensä 18,25 miljoonaan dollariin.
Vuonna 2015 Iupatio teki Arizona Cardinalsin kanssa viiden vuoden ja 40 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Muuta.
Iupatin pikkuveli Andrew on pelannut yliopistojalkapalloa puolustuksen linjamiehenä Oregonin yliopiston joukkueessa.
Pablo Tusset

Pablo Tusset (s. 1965 Barcelona, Espanja) on espanjalainen rikos- ja tieteiskirjailija, joka toimi ennen päätoimista kirjailijanuraansa kirjallisuuskriitikkona. Tussetin esikoisteos "Parasta mitä voisarvelle voi tapahtua" ilmestyi vuonna 2001 ja voitti arvostetun Premio Tigre Juan -kirjallisuuspalkinnon. Suomessa Tussetia on julkaissut Sammakko.