Toyota R -moottori

R-sarjan moottorit ovat nestejäähdytteisiä, bensiinikäyttöisiä, 4-sylinterisiä rivimoottoreita. Toyota valmisti niitä vuosina 1953–1995. Elinkaarensa aikana moottorisarja koki monta muutosta muun muassa iskutilavuuden ja venttiilikoneiston järjestelyjen suhteen. Moottorit on suunniteltu ajoneuvoissa pituussuuntaiseen asennukseen.
DOHC-moottoreissa nokka-akselit olivat ketjukäyttöisiä.
R.
1,5 l (1453 cc) R-versio oli tuotannossa vuodesta 1953 vuoteen 1964.
Poraus oli 77 mm ja iskunpituus 78 mm. Sylinterilohko ja -kansi olivat valurautaa. Kampiakselilla oli kolme runkolaakeria, sähköjärjestelmän jännite oli 12V. Lohkossa sijaitseva nokka-akseli oli hammaspyöräkäyttöinen. Venttiilikoneisto oli työntötankokäyttöinen OHV, imu- ja pakoventtiilit oli järjestetty sylinterikannen samalle sivulle, ts. moottori ei ollut läpihengittävä. Polttoainejärjestelmänä oli kaksikurkkuinen yläimukaasutin, Puristussuhde oli 8.0:1 ja moottorin kokonaispaino 155 kg. Vuosina 1962 - 64 oli tuotannossa myös nestekaasukäyttöinen R-LPG.
Sovellukset:
2R.
1,5 l (1490 cc) 2R-versio oli tuotannossa vuodesta 1964 vuoteen 1969. Poraus oli 78mm ja iskunpituus 78mm. Jälleen oli bensiinikäyttöisen moottorin rinnalla tuotannossa myös nestekaasukäyttöinen versio.
Sovellukset:
3R.
1,9 l (1897 cc) 3R-versio oli tuotannossa vuodesta 1959 vuoteen 1968.
Aluksi puristussuhde oli 7,7:1. Vuonna 1960 3R-version puristus nostettiin 8:1, 3R-B jota valmistettiin vuodesta 1960 vuoteen 1968, oli 7,7:1 puristussuhteella. 3R-C-versio esiteltiin täyttämään Kalifornian päästörajoitukset. 3R-LPG-versio oli valmistuksessa viimeisten viiden tuotantovuoden ajan.
Sovellukset:
4R.
Sovellukset:
5R.
Sovellukset:
7R.
7R-versio oli iskutilavuudeltaan ja tekniikaltaan samanlainen kuin 4R, mutta isompi 86 mm poraus ja lyhyempi 68,5 mm iskunpituus muuttivat moottorin ominaisuuksia kierrosherkempään suuntaan.
Sovellukset:
8R.
8R-sarjan huipulla oli nyt tarjolla kahdella venttiilillä per sylinteri varustettu DOHC-moottori 8R-G, joka oli tuotannossa vuodesta 1969 vuoteen 1972. Vuodesta 1969 helmikuuhun 1971 se tunnettiin versiona 10R, mutta moottori uudelleennimettiin tehtaan linjan mukaisesti; kaikki twin-cam moottorit saivat koodinsa perään liitteen "G". Tätä versiota rakennettiin kaikkiaan 4931 kpl ja ne kaikki asennettiin Toyota Corona Mark II (RT72) 1900 GSS -malliin. The 10R/8R-G painoi 170 kg, ollen näin kevyempi ja muutenkin kompaktimpi paketti kuin edeltäjänsä 9R.
Sovellukset:
9R.
1,6 l (1587 cc) 9R-versio oli tuotannossa vuodesta 1967 vuoteen 1968.
Moottori oli periaatteessa 4R, Yamahan suunnittelemalla DOHC-sylinterikannella . Nokka-akselin nokat ohjasivat suoraan venttiileitä, painimen ja säätölevyjen avulla. Tätä samanlaista venttiilikoneistoa käytettiin myös Toyotan moottoreissa 2M, 8R-G, 10R, 18R-G, 2T-G, 4A-GE sekä 3T-GTE, kaikissa näissä oli Yamahan suunnittelema sylinterikansi.
Moottorin teho oli 110 hp (82 kW) / 6200 rpm ja vääntö 136 Nm / 5000 rpm. Venttiileitä oli kaksi per sylinteri, venttiilikoneisto DOHC, kaasuttimina kaksi Solex-kaasutinta, painoa 174 kg. Moottoria valmistettiin 2229 kpl.
Sovellukset:
10R.
Twin cam 1,9 l (1858 cc) 10R-versio oli tuotannossa vuodesta 1967 helmikuuhun 1971, jolloin se sai koodin 8R-G. Koodimuutoksen yhteydessä moottorista jätettiin pois jakoketjun kiristin, pyrkimyksenä vaimentaa mekaanista melua.
Moottorin teho oli 140 hv (104 kW) / 6400 rpm ja vääntö 166 Nm / 5200 rpm.
Sovellukset:
12R.
12R-LPG-versio oli tuotannossa vuodesta 1969 vuoteen 1983. Tekninen tieto vuodelta 1975: 59 kW (80HP), kierrosten yläraja 4400 rpm.
Sovellukset:
16R.
Sovellukset:
18R.
18R-version iskutilavuus oli 2,0 L (1968 cc), poraus oli 88,5 mm ja isku 80 mm.
Kaksi venttiiliä per sylinteri, SOHC, versiot olivat seuraavat:
Sovellukset:
18R / 18R-C / 18R-U / 18R-E
18R-C
18R-G.
8-venttiilinen DOHC 18R-G ja sen variantit olivat tuotannossa vuodesta 1972 vuoteen 1982, korvaten 8R-G-version. Sylinterikannet olivat Yamahan suunnittelemat ja valmistamat. Lukuun ottamatta sylinterikansia ja niihin liittyviä jakopään komponentteja, suurin osa moottorin komponenteista oli ristiinvaihdettavissa SOHC 18R-moottorin osien kanssa. Palotilat sylinterikansissa olivat puolipallon muotoiset.
Vuonna 1975 Japanin versioon 18R-GR lisättiin lisäilman syöttö, näin moottorin päästöjä saatiin laskettua. Tässä variantissa käytettiin Solex-kaasutinta. Polttoaineen suihkutuksella ja katalysaattorilla varustettu Japanin version, 18R-GEU, oli tuotannossa vuodesta 1978 vuoteen 1982. Moottorista oli lisäksi olemassa kaasuttimella ja katalysaattorilla varustettu versio, 18R-GU.
18R-G ja -GE kilpamoottoriversiot olivat käytössä tuon aikakauden ralli-Celicoissa. Näissä moottoreissa oli neliventtiilikannet ja niille oli annettu koodi 152E. Poraus oli 89 mm ja isku 80 mm, iskutilavuus oli (1991cc).
Ryhmä 4:n kisaversio 152E-moottorissa oli kaksi kaksikurkkuista kaasutinta ja se tuotti tehoa 240 hv (177 kW) / 9,000 rpm. Korkeamman viritysasteen moottorit tuottivat 300 hv (221 kW) / 9200 rpm. Saksalainen kisatalli Schnitzer kehitti Celicasta turboahdetun version kilpailemaan Porsche 935n kanssa. KKK-turboahtimella varustettu, ryhmä 5:n Celica tuotti 560 hv (412 kW).
Sovellukset:
19R.
2-venttiili SOHC 2,0 l (1991 cc) 19R-version moottori oli tuotannossa vuodesta 1974 vuoteen 1977. Poraus oli 88,5 mm ja isku 80 mm. Kampiakseli oli sama kuin 18R-versiossa.
Sovellukset:
20R.
Suurin teho oli 96 hv (72 kW) / 4800 rpm (90 hv Kalifornian versiossa) ja vääntö 162 Nm / 2800 rpm. Vuosina 1978 - 1979 tehoa oli vähemmän, 95 hv (71 kW) / 4800 rpm ja vääntöä enemmän, 165 Nm / 2400 rpm. Viimeisessä tuotantoversiossa, vuosina 1979 - 1980, tehoa oli edelleen pudotettu. Nyt se oli 90 hv (67 kW) / 4800 rpm (95 HP Kanadan versiossa) vääntö oli edelleen 165 Nm / 2400 rpm.
Sovellukset:
21R.
Vuonna 1978 päästörajoitusten kuristama teho oli 105 hv (78 kW) / 5200 rpm ja vääntö 157 Nm / 3600 rpm. Lisäilmansyöttö ja Kalifornian vaatimusten mukainen saastelaitteisto versiossa 21R-C (1982–1985) pudottivat tehon 90 hv (67 kW) / 5000 rpm. Lisäilmansyötöllä varustettu Japanin versio, 21R-U, tuotti 105 hv (78 kW) / 5200 rpm ja vääntöä 162 Nm / 3600 rpm, mutta suoritusarvot putosivat lukemiin 101 hv (75 kW) / 5400 rpm ja 154 Nm / 4000 rpm vuonna 1986.
22R.
Teho oli 97 hv (72 kW) / 4800 rpm ja vääntö 174 Nm / 2800 rpm.
Vuonna 1985 moottoriin tuli merkittäviä muutoksia, teho nousi 112 hv (84 kW) / 4600 rpm ja vääntö 192 Nm / 3400 rpm. Monet osat uudemman kehitysversion 22R-E-moottorista eivät ole ristiinvaihdettavissa vanhempien, ennen vuotta 1985 valmistettujen osien kanssa. Näitä ovat sylinterikansi, lohko, männät, jakoketju koteloineen sekä vesi- ja öljypumput. Kaksiosainen jakoketju korvattiin yksiosaisella vuonna 1983.
Turboahdettu 22R-TE-versio, jota valmistettiin loppuvuodesta 1985 vuoteen 1988, tuotti tehoa 135 hv (101 kW) / 4800 rpm ja vääntöä 234 Nm / 2800 rpm.
Sovellukset:
22R
22R-E
22R-TE