tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Captain Phillips

Captain Phillips on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elämäkerrallinen jännityselokuva. Tositapahtumiin perustuva elokuva kertoo kapteeni Richard Phillipsistä, joka joutui panttivangiksi vuonna 2009. Elokuvan on ohjannut Paul Greengrass ja käsikirjoittanut Billy Ray. Phillipsiä elokuvassa näyttelee Oscar-palkittu Tom Hanks ja Abduwali Musea näyttelee Barkhad Abdi.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 11. lokakuuta 2013 ja Suomessa 18. lokakuuta 2013.
Elokuva sai kuusi Oscar-ehdokkuutta muun muassa kategorioissa paras elokuva, miessivuosa (Barkhad Abdi) ja sovitettu käsikirjoitus. Elokuva sai myös neljä Golden Globe -ehdokkuutta kategorioissa: paras draamaelokuva, ohjaus, miespääosa draamaelokuvassa (Tom Hanks) ja miessivuosa (Barkhad Abdi). Elokuva sai yhdeksän BAFTA-ehdokkuutta ja voittaen parhaasta miessivuosasta (Barkhad Abdi).
Vastaanotto.
Arvostelut.
"Captain Phillips" sai ensi-iltansa vuoden 2013 New Yorkin elokuvajuhlilla. Elokuva sai yleisesti positiivisen vastaanoton ja erityisesti kehuttiin elokuvan ohjausta, käsikirjoitusta, kuvausta ja Tom Hanksin ja Barkhad Abdin näyttelijätyötä. Monet kriitikot kutsuivat elokuvaa Hanksin todelliseksi paluuksi ja hänen parhaaksi elokuvakseen sitten elokuvan "Cast Away – tuuliajolla" (2000). Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 95% oli positiivisia perustuen 220 arvosteluun.
Gerald V. Kuss

Gerald V. Kuss (1920 Navan, Irlanti – 8. kesäkuuta 1969) oli irlantilainen matkailija ja pakinoitsija. Hänen huumorinsa tyyli oli ajalleen tyypillistä, mutta suomalaiseen sieluun hänen kirjansa sattuivat lempeän satiirin kera.
Kuss oli kertomansa mukaan ollut Suomessa talvisodan aikana ja hän oli jopa joutunut pakenemaan Liinahamariin asti väistellessään sotilasosastoja. Hän kertoo tavanneensa elämänsä ensimmäisen suomalaisen vuonna 1939 ja siitä lähtien heidän elämäntavalleen hyväntahtoisesti nauraneensa. Kuss matkusteli myös muun muassa Espanjan Kataloniassa ja Pohjoismaissa. Hän osasi käyttää sekä ruotsia että suomen kieltä, mistä oli hänelle paljon iloa matkoillaan. Häntä on kutsuttu myös suomineuvokseksi ja Dublinin hulluksi.
Nordmalingin kirkko

Nordmalingin kirkko () on Ruotsissa Nordmalingin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on yksi Luulajan hiippakunnan viidestä vanhimmasta keskiaikaisesta kirkosta. Nordmalingissa on ollut kirkko jo vuonna 1480, mutta silloin se oli katolinen. Ensimmäinen luterilainen pappi saapui Kustaa Vaasan käskystä vuonna 1533.
Kirkko on muodoltaan yksilaivainen ja sen harmaakivestä tehdyt slammatut seinät ovat 1,7 metriä paksut. Asehuone ja sakaristo on rakennettu jälkikäteen. Kirkon katto paloi vuonna 1658 ja venäläiset polttivat pappilan 1721, jolloin kirkko säästyi, mutta oli käytössä hevostallina.
Luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista

Tämä on luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista. Luetteloon sisältyvät sekä yksityis- ja lomamatkat että viralliset valtiovierailut. Luettelossa ovat vain ulkomaanmatkat, jotka presidentit ovat tehneet virkakautensa aikana. 
Luettelossa ei ole mahdollisen Yhdysvaltain varapresidenttinä olon aikaisia, eikä presidenttikauden jälkeisiä matkoja. 
Luettelo on jaettu neljään eri artikkeliin, jotka ovat osa tätä pääartikkelia. Jotkut presidentit lopettivat toimikautensa seuraavan vuosikymmenen puolella, mikäli vaalivuosi osui juuri sille vuodelle. Heidät mainitaan sivujen alussa mikäli he ovat kyseisessä luettelossa. 
Ensimmäinen Yhdysvaltain presidentti joka teki ulkomaanmatkan oli Theodore Roosevelt, hän vieraili Panaman kanavan rakennustyömaalla vuonna 1909. Yhdysvaltain presidenttien vierailut ovat suuntautunet alkuvuosina pääasiassa vain Keski- ja Etelä-Amerikan valtioihin sekä Karibian saarille. Woodrow Wilson oli ensimmäinen presidentti joka vieraili Euroopassa. Franklin D. Roosevelt oli ensimmäinen Aasiassa vierailut presidentti. Jimmy Carter oli ensimmäinen presidentti, joka teki valtiovierailun Saharan eteläpuoliseen Afrkkaan. 
Suomen matkoista on oma artikkeli, joka on myös alla olevassa luettelossa. Ensimmäinen Suomessa virkakautensa aikana vierailut presidentti oli Gerald Ford joka kävi Helsingissä Etykin kokouksen aikana.
Chikuma (1911)

Chikuma () oli keisarillisen Japanin laivaston toukokuussa 1911 valmistunut Chikuma-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Sasebon laivastontelakalta osana vuoden 1907 hankintoja. Sen köli laskettiin 1. huhtikuuta 1909, ja alus laskettiin vesille 1. huhtikuuta 1911. Se valmistui 17. toukokuuta 1912.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1931. Hylky nimettiin "Hai Kan No. 3":ksi
Nigritia

Nigritia, Nigrita tai Negroland (”mustien maa”) on eurooppalaisissa 1960-luvun lähteessä käytetty merkitsemään Saharan eteläpuolista Afrikkaa. Antiikin maantieteilijä Strabon käytti sanaa teoksissaan viittaamaan erääseen Länsi-Saharan berberiheimoon. Arabikirjailija Leo Africanus (n. 1494 – n. 1554) taas alkoi käyttää Nigritia-nimitystä keskiaikaisesta Sudanista.
Sissipuutarhurit

Sissipuutarhurit on Ylen tv-ohjelma. "Sissipuutarhureissa" talkooväki yhdessä agitaattori Minna Kivelän kanssa kohentaa yhteistä ympäristöä. Puistojen ja pihojen häpeäpilkut saavat kyytiä ja pihamaat vallataan yhteiseen käyttöön. Sissipuutarhurit esitettiin Yle TV2:ssa ensimmäisen kerran kesäkaudella 2012. Kesäkaudella 2013 nähtiin sarjan toinen tuotantokausi.
Onni Savola

Onni Felix Jatko Mathias Savola (14. tammikuuta 1876 Piikkiö – 11. syyskuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen lausuntataiteilija, opettaja, näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Savolan vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Gustaf Savola ja Serafia Selander. Hän kävi viisi luokkaa lyseota ja valmistui kansakoulunopettajaksi 1898. Savola toimi Kansallisteatterin näyttelijänä 1898–1899 ja kansakoulunopettajana Vesannolla ja Ilmajoella 1899–1901, Turussa 1901–1918 ja Helsingissä 1918–1943. Hän toimi lausunnan opettajana vuodesta 1906 alkaen muun muassa Turun kaupungin työväenopistossa 1914–1918, Helsingin kaupungin työväenopistossa 1920–1926, Työväen akatemiassa 1924–1925, Jyväskylän kesäyliopistossa 1912, 1914 ja 1916 sekä metodistien pappisseminaarissa 1921–1927.
Savola oli perustamansa Turun näyttämön johtaja ja näyttelijä 1907–1910, Kiertue Onni Savola piti teatterinäytäntöjä eri näyttämöillä vuosina 1916–1917 sekä 1923–1925. Savola piti lausuntailtoja useilla kiertueilla Suomessa vuodesta 1903 alkaen, Saksassa 1910 ja Virossa 1931. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuului kaunoluvun oppikirja, lausuntaohjelmistoa ja näytelmäsuomennoksia.
Eino Niini

Eino Markus Niini (vuoteen 1925 Lind; 2. elokuuta 1902 Pori – 26. joulukuuta 1987) oli suomalainen teollisuudentutkija ja professori. 
Henkilöhistoria.
Eino Niinen vanhemmat olivat Johan Kustaa Lind ja Sofia Amanda Naski ja puoliso vuodesta 1933 Aune Mirjam Kyöstilä. Niinen poika oli taloudellisen geologian professori Heikki Niini, hänen veljiään olivat ylijohtaja Aarno Niini ja teoreettisen fysiikan professori, Akavan puheenjohtaja Risto Niini. Ylioppilaaksi Niini tuli Porin lyseosta 1925 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1931. Stuttgartin teknillisessä korkeakoulussa hän opiskeli 1931–1932. Niini väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1945 ja toimi vuosina 1945–1969 opinahjonsa Teknillisen korkeakoulun teollisuustalouden professorina. Hän työskenteli 1930–1940-luvulla myös Valtion lentokonetehtaan sekä SOK:n palveluksessa. Hän kuului Työterveyslaitoksen johtokuntaan vuodesta 1949 alkaen ja toimi sen puheenjohtajana 1966–1970.
Erkki Niinivaara

Erkki Olavi Niinivaara (27. joulukuuta 1907 Helsinki – 29. elokuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen pappi. 
Erkki Niinivaaran vanhemmat olivat rovasti Werner Niinivaara (vuoteen 1906 Lindberg) ja Helmi Pakarinen. Niinivaara kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1926, valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1930 ja hänet vihittiin papiksi Tampereella vuonna 1933. Hän toimi Lohjan kirkkoherran viran välivuoden saarnaajana vuonna 1933, uskonnon lehtorina Porvoon yhteislyseossa vuosina 1934–1938, virallisena apulaisena Helsingin pohjoisessa suomalaisessa seurakunnassa vuosina 1938–1941, Töölön seurakunnassa vuosina 1941–1943 ja Keski-Helsingin seurakunnassa vuosina 1943–1945. Hän valmistui teologian lisensiaatiksi 1948 ja toimi Porvoon suomalaisen seurakunnan kirkkoherrana 1945–1957 ja Helsingin Meilahden seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1957–1972. Hän oli Vartijan päätoimittaja vuodesta 1952.
Erkki Niinivaaran puoliso vuodesta 1941 oli terveyssisar Hellikki Launis, jonka isä oli arkkitehti Ilmari Launis.
Niinivaaran kirjanen "Maallinen ja hengellinen" synnytti Suomen evankelisluterilaisen papiston keskuudessa syksyllä 1952 kiivaan väittelyn uskonpuhdistaja Martti Lutherin opeista. Kirjanen oli laadittu keskustelun avaukseksi lokakuussa 1952 pidettyyn Tampereen hiippakunnan synodaalikokoukseen, mutta siitä tuli sanomalehtien palstoilla käydyn kirjoittelun myötä myös suuren yleisön kiinnostuksen kohde. Teoksessaan Niinivaara pohti Jumalan maailman ja maallisen elämän välistä kuilua toisaalta Lutherin ajatusmaailmassa ja toisaalta nykyelämän keskellä. Syntyneessä väittelyssä Niinivaaran kannalle asettuivat muiden muassa piispa Eelis Gulin ja teologian tohtori Sigfrid Sirenius sekä eräin varauksin professori Paavo Virkkunen. Niinivaaran ajatusten kiivaimmaksi vastustajaksi nousi professori Osmo Tiililä ja ankaraa arvostelua esittivät myös muiden muassa rovastit Kosti Kankainen ja Urho Muroma.
Niinivaara suomensi saksalaisen teologin Dietrich Bonhoefferin teoksen "Teologia etsii suuntaa" vuonna 1963.
Niinivaara sai rovastin arvonimen vuonna 1953 ja professorin arvonimen vuonna 1978.
Tarqeq

Tarqeq on yksi Saturnuksen lukuisista kuista. Se on yksi viidestä inuitiryhmään kuuluvista kuista ja sen löysivät 16. tammikuuta 2007 Scott S. Sheppard, David C. Jewitt ja Jan T. Kleyna Subaru-teleskoopilla Mauna Keassa, Havaijiilla.
Tarqeqia kutsuttiin aluksi nimellä S/2007 S1. Kuun nimi tulee inuititen mytologiasta, jossa Tarqeq oli Maan Kuun henki. Hengen sanottiin olevan mahtava metsästäjä, joka vahti ihmiskuntaan. Alaskan inuitiittien keskuudessa Tarqeq hallitsi myös eläimiä.
One Night in Carcosa

One Night in Carcosa on suomalaisen black/dark metal -yhtyeen Dawn of Relicin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999 levymerkillä Earache Records.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Dawn of Relic ja Jukka Juntunen sekä sanoittanut Juntunen.
Mundilfari

Mundilfari on yksi Saturnuksen lukuisista kuista. Se kuuluu viikinkiryhmään, jotka kiertävät Saturnusta retrogradisesti eli planeetan pyörimissuuntaan nähden vastakkaiseen suuntaan. Kuun löytämisestä kunnian saivat Brett J. Gladman, John J. Kavelaars, Jean-Marc Petit, Hans Scholl, Matthew J. Holman, Brian G. Marsden, Phillip D. Nicholson ja Joseph A. Burns. He käyttivät kanadalais-ranskalais-havaijilaista tähtikaukoputkea Mauna Keassa, Havaijiilla. He löysivät samalla myös seitsemän muuta Saturnuksen kuuta: Tarvosin, Ijiraqin, Thrymrin, Skathin, Siarnaqin, Erriapon ja Suttungrin.
Mundilfaria kutsuttiin aluksi nimellä S/2000 S9. Kuun nimi tulee skandinaavien mytologiasta, jossa Mundilfari on kahden kauniin lapsen isä. Pojan nimeksi tuli "Kuu" ja tytön nimeksi "Aurinko". Muut jumalat kuitenkin lähettivät lapset taivaalle.
Nykyaikainen Pompadour

Nykyaikainen Pompadour (myös Nykyajan Pompadour; ) on Clarence Brownin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen historiallinen draamaelokuva vuodelta 1936. Draaman pääosissa ovat Joan Crawford, Robert Taylor, Lionel Barrymore ja Franchot Tone. Elokuva sijoittuu vuoden 1823 Washingtoniin, missä Yhdysvaltain presidentti Andrew Jacksonin ystävyys majatalon isännän tyttären kanssa tuo hankaluuksia heille molemmille.
"Nykyaikainen Pompadour" -elokuvan käsikirjoituksen olivat laatineet Stephen Morehouse Avery ja Ainsworth Morgan Samuel Hopkins Adamsin romaanin pohjalta. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana. Ohjaaja Brown ja Joseph L. Mankiewicz toimivat elokuvan tuottajina.
Tuotanto.
Margaret "Peggy" O’Neal Eatonin rooliin alun perin kaavailtiin Jean Harlowta. Vuonna 1934 Katharine Hepburnia harkittiin myös elokuvan pääosaan, kun elokuvan tekemistä suunniteltiin RKO Radio Picturesilla. MGM kuitenkin osti elokuvan oikeudet itselleen vuonna 1935. Margaret "Peggy" O’Neal Eatonin rooli meni loppujen lopuksi Joan Crawfordille.
"Nykyaikaisen Pompadourin" tuotanto alkoi 27. huhtikuuta 1936 ja päättyi kesäkuussa. "Nykyaikainen Pompadour" kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä 1 119 000 dollarin budjetilla.
Elokuva on ensimmäinen, jonka Joan Crawford ja Franchot Tone tekivät yhdessä avioliittonsa aikana. He olivat menneet naimisiin vuonna 1935.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Nykyaikainen Pompadour" sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 28. elokuuta vuonna 1936. Suomessa elokuva tuli ensi-iltaan 31. tammikuuta vuonna 1937.
"Nykyaikainen Pompadour" oli yksi Crawfordin taloudellisesti menestyneimmistä elokuvista MGM:llä. Elokuva oli myös Crawfordin kallein. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 1 458 000 dollaria ja ulkomailla 651 000 dollaria. Yhteensä "Nykyaikainen Pompadour" tuotti 2 019 000 dollaria. Elokuva sai lisäksi hyvän vastaanoton kriitikoilta.
Vuonna 1937 Beulah Bondi sai roolisuorituksestaan Oscar-ehdokkuuden parhaasta naissivuosasta ja George J. Folsey sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta kuvauksesta.
"Nykyaikainen Pompadour" julkaistiin DVD:lle 15. kesäkuuta vuonna 2010.
Lovecraftian Dark

Lovecraftian Dark on suomalaisen black/dark metal -yhtyeen Dawn of Relicin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Season of Mist.
Albumi on jaettu kolmeen lukuu, Throes Matrix (1-7), Themes of Stifled Screams (8-11) ja The Story of Rose Haven (12-14). Kolmas osa on yhtyeen ennen julkaisematon demo vuodelta 2001.
Maurice Couve de Murville

Maurice Couve de Murville (24. tammikuuta 1907 – 24. joulukuuta 1999) oli ranskalainen diplomaatti ja poliitikko. Hän kuului Union pour la défense de la République -puolueeseen. Couve de Murville toimi Ranskan ulkoministerinä Charles de Gaullen aikana 1958–1968 ja pääministerinä 1968–1969. Hän toimi 1950-luvulla Ranskan suurlähettiläänä Kairossa, Washingtonissa, Natossa ja Bonnissa.
Palkanlaskennan automatisointi

Palkanlaskennan automatisointi tarkoittaa yrityksen tai yhteisön palkanlaskennan järjestämistä niin, että työntekijöiden palkkojen laskemisesta vastaavan henkilön tai henkilöiden tekemä manuaalinen työ vähenee merkittävästi tai poistuu lähes kokonaan.
Palkanlaskennan automatisointiin käytetään tietokoneohjelmistoja. Usein palkanlaskennan ohjelmisto on integroitu yrityksen toiminnanohjausjärjestelmään, jonka avulla hallinnoidaan keskitetysti yrityksen tai yhteisön koko taloutta, palkanlaskennan lisäksi esimerkiksi asiakkuuksia, tuotantoa, henkilöstöresursseja, laskutusta ja kirjanpitoa. 
Palkanlaskennan toimenpiteet.
Palkanlaskenta muodostuu lukuisista eri vaiheista ja toimenpiteistä, joiden hoitaminen vaatii taloushallinnon ammattitaitoa, muun muassa työ- ja virkaehtosopimusten hallintaa, ja joista huolehtiminen on lain mukaan työnantajan velvollisuus.
Palkanlaskentaan kuuluvat seuraavat tehtävät:
Palkanlaskennan yhteydessä käsitellään tavallisesti myös työntekijöiden matkakulut ja -laskut.
Ohjelmistot ja moduulit.
Palkanlaskenta voidaan automatisoida käyttämällä ohjelmistoa, joka keskittää kaikki palkanlaskennassa tarvittavat tiedot yhteen paikkaan. Jos palkanlaskentaohjelmaa ei hankita osana kattavaa toiminnanohjausjärjestelmää, se voidaan monissa tapauksissa yhdistää yrityksellä jo oleviin kirjanpito-, myyntireskontra-, palkanlaskenta-, työajanseuranta- ja rekrytointiohjelmiin. 
Koska nämä eri moduulit on toiminnanohjausjärjestelmissä mahdollista saada ”keskustelemaan” keskenään, järjestelmään johonkin osaan kerran tallennettu tieto on hyödynnettävissä ohjelmiston kaikissa moduuleissa. Esimerkiksi työvuoroseurannan tuntikirjaukset siirtyvät automaattisesti, ilman käsin tehtävää työtä, osioon, jonka avulla palkat lasketaan. 
Vaikka palkanlaskenta ulkoistettaisiin esimerkiksi tilitoimistolle, tiettyjen asiakirjojen – muun muassa
työsopimusten – laadinta jää edelleen työnantajan vastuulle. Silloinkin palkanlaskennan automatisointi
tehostaa työnantajavelvoitteiden hoitamista.
Hyödyt.
Palkanlaskennan automatisointi säästää aikaa, rahaa ja vähentää virheitä, koska se kokoaa kaiken tiedon
sähköisessä muodossa yhteen paikkaan.
The American Payroll Association (APA) arvioi, että automatisointi vähentää palkanlaskennan prosessista aiheutuvia kustannuksia jopa 80 prosenttia, mitä selittää virheiden väheneminen palkanmaksussa ja laskutuksessa.
Käyttöönotto ja ylläpito.
Palkanlaskentaohjelmisto voi olla joko tietokoneelle kovalevylle asennettava tai selainpohjainen, internetissä käytettävä pilvipalvelu, jonka käyttöönotto ei vaadi asennuksia ja jonka ylläpidosta käyttäjän ei tarvitse huolehtia. Päivitykset – joita tarvitaan esimerkiksi, kun työehtosopimus tai työaika muuttuvat – tekee ohjelmiston toimittaja suoraan internetsovellukseen. Myös tietoturvallisuus on ohjelmiston toimittajan vastuulla.
Käytön helppouden ja kustannustehokkuuden ansiosta pilvipalveluiden suosio on kasvamassa.
Pilvipalveluna toteutettavan palkanlaskennan ohjelmistoa käytetään verkossa selaimen avulla – aivan kuten mitä tahansa internetsivua, jolle kirjaudutaan.
Kai Jaakkola

Kai Jaakkola on suomalainen metallimusiikin laulaja, joka on vuodesta 2007 toiminut deathrash -yhtyeen Deathchainin laulajana.
Ennen liittymistään Deathchainiin Jaakkola oli ollut perustamassa death metal -yhtye Deathboundia vuonna 2000. Hän toimi myös ruotsalaisen The Duskfallin laulajana.
Jaakkola liittyi Deathchainiin yhtyeen erotettua edellisen laulajansa, Rottenin, alkuvuonna 2007. Jaakkola oli ollut ennestään yhtyeen fani sen perustamisesta alkaen sekä toiminut sen promoottorina.
Karnevaali (elokuva)

Karnevaali () on vuonna 1939 julkaistu Reinhold Schünzelin ohjaama yhdysvaltalainen musikaalidraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Joan Crawford, James Stewart, Lew Ayres ja Lewis Stone. Crawford näyttelee Marya, näyttelijätärtä, joka menee vihille luistelijan kanssa ja kohtaa ongelmia sekä uransa että parisuhteensa osalta.
"Karnevaali" perustuu Leonard Praskinsin tarinaan, jonka pohjalta itse Praskins, Florence Ryerson ja Edgar Allan Woolf laativat käsikirjoituksen. Harry Rapf toimi elokuvan tuottajana ja Franz Waxman sävelsi elokuvaan musiikin. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.
"Karnevaali" kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä 1,1 miljoonan dollarin budjetilla. Elokuva on sekä mustavalkoinen että värillinen. Elokuvan lyhytkestoinen värillisyys saatiin Technicolor-menetelmällä. Elokuva leikattiin raskaasti; Crawfordin esittämät kaikki kolme kappaletta leikattiin pois elokuvasta.
"Karnevaali" sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 10. maaliskuuta vuonna 1939. Suomessa elokuva julkaistiin 21. tammikuuta vuonna 1940. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 1 213 000 dollaria. Pelkästään Yhdysvalloissa elokuva tuotti 725 000 dollaria. "Karnevaali" julkaistiin DVD:llä 23. maaliskuuta vuonna 2009.
Blue Jasmine

Blue Jasmine on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Woody Allenin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen draamakomedia. Se kertoo newyorkilaisesta seurapiirinaisesta, joka yrittää aloittaa alusta menetettyään kaiken rikkaan miehensä jäätyä kiinni petoksista. Elokuvan pääosaa näyttelee Cate Blanchett.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 26. heinäkuuta 2013 ja Suomessa se oli 30. elokuuta 2013. 
Cate Blanchett palkittiin roolistaan parhaan naispääosan Oscarilla, Golden Globella, BAFTAlla ja SAG-palkinnolla.
Vastaanotto.
Arvostelut.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 91 % oli positiivisia perustuen 193 arvosteluun.
Asmir Kolašinac

Asmir Kolašinac (, s. 15. lokakuuta 1984 Skopje, Makedonia) on serbialainen kuulantyöntäjä.
Kolašinac sijoittui kuudenneksi Bangkokin universiadeissa 2007. Hän karsiutui loppukilpailusta Pekingin olympialaisissa 2008, Berliinin MM-kilpailuissa 2009 ja Dohan MM-hallikisoissa 2010. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli yhdeksäs. Vuonna 2011 hän karsiutui loppukilpailusta sisäratojen EM-kilpailuissa Pariisissa ja oli 11:s Daegun MM-kilpailuissa.
Kolašinac karsiutui loppukilpailusta Istanbulin MM-hallikilpailuissa 2012. Myöhemmin samana vuonna hän sai pronssia Helsingin EM-kilpailuissa tuloksella 20,36. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 20,71. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Göteborgissa 2013 tuloksella 20,62. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli kymmenes. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän karsiutui loppukilpailusta. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 20,55. Sisäratojen EM-kilpailuissa Prahassa 2015 hän sijoittui toiseksi tuloksella 20,90. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli seitsemäs.
Kolašinac sijoittui viidenneksi Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Hän karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa 2016, Belgradin sisäratojen EM-kilpailuissa 2017, Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018, Berliinin EM-kilpailuissa 2018, sisäratojen EM-kilpailuissa Glasgow'ssa 2019, Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän oli yhdestoista. Hän saavutti samana vuonna hopeaa Välimeren kisoissa ja oli kahdeksas Münchenin EM-kilpailuissa. Hän karsiutui loppukilpailusta Budapestin MM-kilpailuissa 2023.
Kolašinac on voittanut Serbian-mestaruuden ulkoradoilla 2008, 2010, 2012, 2013, 2014, 2015, 2018 ja 2019 sekä sisäradoilla 2013, 2014, 2017, 2018, 2019 ja 2022. Euroopan talviheittocupissa hän sijoittui toiseksi 2010 ja 2012. Hän työnsi ulkoratojen ennätyksensä 21,58 Belgradissa 27. heinäkuuta 2015. Hallissa hän on työntänyt Serbian ennätyksen 21,06 Belgradissa 28. joulukuuta 2019.
The Wolf of Wall Street

The Wolf of Wall Street on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elämäkerrallinen musta komediaelokuva, jonka on ohjannut Martin Scorsese. Se perustuu Jordan Belfortin samannimisiin muistelmiin, jotka on sovittanut käsikirjoitukseksi Terence Winter. Elokuva kertoo Belfortin korruption ja petoksen sävyttämästä urasta pörssimeklarina Wall Streetilla. Leonardo DiCaprio (joka oli myös yksi tuottajista) esittää Belfortia, Jonah Hill näyttelee hänen yhtiökumppaniaan ja ystävää Donnie Azoffia, Margot Robbie hänen vaimoaan Naomi Lapagliaa ja Kyle Chandler FBI-agentti Patrick Denhamia, joka yrittää tuoda hänet oikeuden eteen. Matthew McConaughey, Rob Reiner, Jon Favreau, Joanna Lumley ja Jean Dujardin esittävät muita pääosia. Elokuva on ohjaaja Scorsesen viides yhteistyö DiCaprion kanssa "Gangs of New Yorkin" (2002), "Lentäjän" (2004), "The Departedin" (2006) ja "Suljetun saaren" (2010) jälkeen, sekä hänen toinen yhteistyönsä Winterin kanssa televisiosarja "Boardwalk Empiren" (2010–2014) jälkeen.
"The Wolf of Wall Street" sai maailmanensi-iltansa New Yorkissa 17. joulukuuta 2013, ja 25. joulukuuta 2013 se saapui teatterilevitykseen Yhdysvalloissa. Se oli ensimmäinen täysin digitaalisesti levitetty elokuva. Elokuva oli suuri lipputulomenestys tuottaen 392 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti, jolloin siitä tuli Scorsesen kaikkein eniten tuottanut elokuva. Elokuva oli kiistelty sen moraalisesti moniselitteisten tapahtumien kuvauksesta, seksuaalisesta sisällöstä, räävittömästä kielenkäytöstä, kovien huumeidenkäytön kuvauksesta ja eläinten käytöstä tuotannossa.
Elokuva sai suurelta osin hyviä arvosteluja kriitikoilta, jotka kehuivat Scorsesen ohjausta, DiCaprion komediallista suoritusta ja elokuvan nopeatempoista ja yhtenäistä huumoria. Elokuva sai viisi Oscar-ehdokkuutta parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, miespääosasta (DiCaprio), miessivuosasta (Hill) ja sovitetusta käsikirjoituksesta. Elokuva ei voittanut yhdessäkään kategoriassa, tosin DiCaprio palkittiin parhaan miespääosan musikaali- tai komediaelokuvan Golden Globella elokuvan oltua ehdolla myös parhaasta musikaali- tai komediaelokuvasta. Elokuva sai myös neljä Bafta-ehdokkuutta.
”Fuck” ja siitä johdettuja muita kirosanoja mainitaan elokuvassa 569 kertaa, mikä on enemmän kuin missään muussa ei-dokumenttielokuvassa.
Vastaanotto.
Tuotto.
Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli 392 miljoonaa dollaria koko teatterilevityksensä aikana.
Arvostelut.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 75% oli positiivisia perustuen 204 arvosteluun. Vuonna 2016 "The Wolf of Wall Street" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Ritual Death Metal

Ritual Death Metal on Deathchainin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 2013 levymerkillä Svart Records.
Albumin musiikki on tyyliltään runsaasti melodisempaa, sekä sisältää black metal -musiikin vivahteita. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 12.
Hirado (1911)

Hirado () oli keisarillisen Japanin laivaston toukokuussa 1911 valmistunut Chikuma-luokan panssarikansiristeilijä. Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1940, ja se romutettiin vuonna 1947.
Valmistus.
"Hirado" tilattiin Kawasakin telakalta Kōbesta osana vuoden 1907 hankintoja. Kölinlasku tapahtui 10. elokuuta 1910. Alus laskettiin vesille 29. kesäkuuta 1911, ja valmistui 17. kesäkuuta 1912.
Palvelus.
"Hirado" lähti 1. lokakuuta 1914 kontra-amiraali Tsuchiyaman johtaman 2. japanilaisen etelämeren laivueen mukana Sasebosta kohti Rabaulia. Laivueen lippulaivana oli taistelulaiva "Satsuma" ja siihen kuului "Hiradon" lisäksi "Yahagi". Laivueen tehtävänä oli suojata Australian rannikkoa Tyynellämerellä olevalta amiraali Graf Speen johtamalta Saksan Itä-Aasian laivueelta.
Alus poistettiin virallisesti alusluettelosta 1. huhtikuuta 1940 ja se nimettiin "Hai Kan No. 11":ksi.
Kaunis Sadie

Kaunis Sadie () on vuonna 1934 ensi-iltansa saanut Clarence Brownin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Joan Crawford nimiroolissa, Gene Raymond, Franchot Tone ja Edward Arnold. "Kaunis Sadie" kertoo nuoresta naisesta Sadie McKeestä (Crawford), joka tulee työväenluokasta. Sadie kärsii kolmen parisuhteen ajan matkallaan kohti menestystä.
"Kaunis Sadie" perustuu Viña Delmarin tarinaan "Pretty Sadie McKee", jonka pohjalta John Meehan sovitti käsikirjoituksen. Lawrence Weingarten toimi elokuvan tuottajana. Tuotantoyhtiönä ja jakelijana toimi Metro-Goldwyn-Mayer.
Tuotanto.
"Kauniin Sadien" kuvaukset alkoivat 12. helmikuuta 1934. Elokuvaa kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä 612 000 dollarin budjetilla. Kuvaukset päättyivät 7. huhtikuuta 1934. "Kaunis Sadie" oli siihen aikaan poikkeuksellisen kallis MGM-tuotanto.
"Kaunis Sadie" on Leo G. Carrollin ensimmäinen elokuva. "Kaunis Sadie" on yksi ensimmäisistä elokuvista, joka käsittelee alkoholismia vakavana ongelmana eikä koomisena lisäkkeenä.
Laulu "All I Do Is Dream of You" kirjoitettiin elokuvaa varten Gene Raymondin laulettavaksi. Myöhemmin kappaletta käytettiin Debbie Reynoldsille "Laulavat sadepisarat" -elokuvaan (1952).
Julkaisu ja vastaanotto.
"Kaunis Sadie" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 9. toukokuuta vuonna 1934 ja Suomessa 11. marraskuuta 1934. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 838 000 dollaria ja ulkomailla 464 000 dollaria; yhteensä elokuva tuotti 1 302 000 dollaria. Elokuva menestyi näin ollen kohtuullisesti muihin Crawfordin sen ajan elokuviin verrattuna. "The Hollywood Reporter" kehui Crawfordin roolisuoritusta.
Populaarikulttuurissa.
Elokuvaa käytettiin jännityselokuvassa "Mitä tapahtuikaan Baby Janelle?" (1962), jossa Blanche Hudson (Joan Crawford) katselee vanhaa klassikkoelokuvaansa.
Simon J. Berger

Simon Jönsson Berger (s. 1. kesäkuuta 1979 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä. 
Vuonna 2007 Bergerillä oli yksi pääosista minisarjassa "Aatteen asialla". Bergerin ensimmäiset roolit pitkissä elokuvissa olivat pienet roolit elokuvissa "Sovinto" ja "Wallander – Perintö" vuonna 2010.
Berger esiintyi Paulin roolissa minisarjassa "Älä koskaan pyyhi kyyneleitä paljain käsin" ja elokuvassa "Call Girl" hänellä oli yksi pääosista. Teatterinäyttämöllä hän on esiintynyt muun muassa Dramatenissa. Berger oli pääosassa televisiosarjassa Exit.
Todellisuuden mestari

Todellisuuden mestari on Rytmihäiriö-yhtyeen kuudes studioalbumi. Sen julkaisi 3. toukokuuta 2013 Sakara Records. Albumin musiikissa on aiempaan tuotantoon verrattuna enemmän viitteitä stoner rockista ja groove metalista. Thrash metalille tyypilliset riffit, blast beat ja hardcore ovat aiempaa pienemmässä roolissa. Albumi on soitettu paremmin eikä se ole niin rosoinen. Albumin arvioitiin myös jakaneen vahvemmin mielipiteitä erilaisuutensa vuoksi.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan neljännellä sijalla, mikä on yhtyeen korkein., ja se meni suoraan Rumban listan kärkeen.
Albumilta julkaistiin single ”Viinahampaat” 19. huhtikuuta 2013. Kappaleesta "Olen kännissä" julkaistiin Vesa Vainion ohjaama musiikkivideo, jossa laulaja Unto Helo ja näyttelijä Timo Lavikainen esittävät homopappeja.
Tuotanto.
Elokuussa 2012 yhtye tiedotti työstävänsä uutta musiikkia tulevaa kuudetta studioalbumia varten, ja helmikuussa 2013 julkaisupäiväksi varmistui 3. toukokuuta 2013. Albumi nauhoitettiin helmikuussa 2013 Sonic Pump -studiossa Helsingissä ja sen miksauksesta vastasi edellistä albumiakin työstänyt Dan Swanö.
Väitetysti yhtyeen jäsenet lihottivat itseään tarkoituksella äänityksiä edeltävän 12–15 kuukauden aikana saadakseen vaadittavaa syvyyttä ilmaisuunsa. Albumia yhtye on kuvaillut "kaiken edellisen tuotantonsa likaisemmaksi ja romuluisemmaksi serkuksi, jota kukaan ei halua kylään. Ihan saatanan ruma, juo liikaa, laskee alleen ja saa kaikki naiset." Toukokuussa 2013 yhtye lähti "Olen kännissä toukokuussa" -minikiertueelle ennen festivaalikauden alkua. Albumin kansitaiteen on piirtänyt Unto Helo.
Musiikilliset teemat.
Yhtyeen sanoitukset käsittelevät perinteisesti ryyppäämistä ja tappamista, mutta nyt viinasta yritetään päästä myös eroon useammassakin kappaleessa, joskin vaihtelevin tuloksin. Sanoituksia voikin pitää inhorealistisena päihdevalistuksena. Kappaleissa on myös suoria viittauksia Pekka Siitoimeen.
Vastaanotto.
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Imperiumin Janne Rintala kehui albumia tuoreen kuuloiseksi, jolla niin aiheet kuin soitantakin ovat monipuolistuneet. Myös Kaaoszinen Toni Lehtonen piti albumia onnistuneena uudistuksena. Hän ja piti sitä jopa liiankin hyvin soitettuna, ja antoi albumille arvosanaksi 9–/10. Rumban vieraileva arvioija, Bob Malmströmin laulaja Carolus Aminoff antoi albumille täydet viisi tähteä, ja sanoi sanoitusten onnistuvan albumi albumilta paremmin. Soundin Kaisla Leevelä antoi albumille neljä tähteä. Hän piti kappaleiden tempon hidastumista ja lisääntynyttä groovea tarttumapintaa tuovina elementteinä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Rytmihäiriö.
Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1970

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1970 käsittelee Suomen joukkuetta ensimmäisissä virallisissa yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Wienissä 1970.
Suomen neljästä miesurheilijasta koostunut joukkue saavutti yhden pronssimitalin.
Jarnsaxa

Jarnsaxa on yksi Saturnuksen lukuisista kuista. Se kuuluu viikinkiryhmään, jotka kiertävät Saturnusta retrogradisesti eli planeetan pyörimissuuntaan nähden vastakkaiseen suuntaan. Sen löysivät Scott S. Sheppard, David C. Jewitt ja Jan T. Kleyna Subaru-teleskoopilla Mauna Keassa, Havaijilla 6. maaliskuuta 2006.
Jarnsaxaa kutsuttiin alun perin nimellä S/2006 S6. Kuun nimi tulee skandinaavien mytologiasta, jossa Jarnsaxa on yksi yhdeksästä jättiläisestä, jotka synnyttivät Heimdallin.
From Beyond

From Beyond on yhdysvaltalaisen death metal -yhtyeen Massacren esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1991.
Rick Rozz sävelsi kappaleen ”Corpsegrinder” ollessaan Death-yhtyeessä, mutta levytti sen Massacren kanssa.
Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1977

Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1977 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa San Sebastianissa 1977.
Suomen seitsemästä miehestä ja kahdesta naisesta koostuva joukkue saavutti kolme mitalia. Mitalisteista Arto Bryggare oli ensimmäistä kertaa palkintokorokkeella, kun taas Pekka Päivärinnalle EM-hallimitali oli jo kolmas ja Antti Kalliomäelle peräti viides. Tuleva EM-hallimenestyjä Reijo Ståhlberg oli ensimmäisissä sisäratojen EM-kisoissaan neljäs.
Ei naisia enää!

Ei naisia enää! (myös Ei enää naisia; ) on Edward H. Griffithin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen romanttinen komedia, joka sai ensi-iltansa vuonna 1935. Elokuvan pääosissa ovat Joan Crawford, Robert Montgomery, Charlie Ruggles, Franchot Tone ja Vivienne Osborne.
"Ei naisia enää!" perustuu A. E. Thomasin näytelmään "No More Ladies", jonka pohjalta Donald Ogden Stewart ja Horace Jackson laativat käsikirjoituksen. Rachel Crothers mukautti alkuperäisen käsikirjoituksen elokuvaa varten, mutta studion muutoksien takia Crothers ei halunnut nimeään elokuvan teksteihin; Crothers oli katkeroitunut studioille siitä, että tämä muutti hänen käsikirjoitustaan. Muut mainitsemattomat elokuvan kirjoittajat ovat Edith Fitzgerald ja George Oppenheimer. Griffithin sairastelu esti häntä viimeistelemästä elokuvaa, joten George Cukor korvasi hänet ja vei elokuvan päätökseen. Häntä ei kuitenkaan mainita elokuvan teksteissä, koska hän oli kieltäytynyt siitä.
Alkuperäinen näytelmä avattiin New Yorkissa 23. tammikuuta vuonna 1934 ja sitä esitettiin 176:n näytöksen ajan. Näytelmän pääosissa olivat Melvyn Douglas ja Lucile Watson. Ohjaaja Griffith ja Irving Thalberg tuottivat elokuvan. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.
"Ei naisia enää!" -elokuvan tuotanto alkoi 12. maaliskuuta 1935 ja päättyi huhtikuussa. "Ei naisia enää!" on Joan Fontainen elokuvadebyytti. "Ei naisia enää!" sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 14. kesäkuuta 1935 ja Suomessa 29. joulukuuta 1935. "Ei naisia enää!" menestyi hyvin taloudellisesti; se tuotti yhteensä 1 623 000 dollaria maailmanlaajuisesti. Yhdysvalloissa elokuva tuotti 1 117 000 dollaria ja ulkomailla 506 000 dollaria. Elokuva julkaistiin DVD:lle 6. huhtikuuta vuonna 2010.
Vilho Niitemaa

Teodor Vilhelm (Vilho) Niitemaa, vuoteen 1942 "Nyman" (16. maaliskuuta 1917 Helsinki – 15. kesäkuuta 1991) oli suomalainen historiantutkija. Hän oli Turun yliopiston yleisen historian professori vuodesta 1955.
Niitemaan väitöskirja vuodelta 1949 käsittelee Baltian keskiaikaista historiaa. Niitemaan yhdessä Kalervo Hovin kanssa kirjoittama "Baltian historia" (1959) oli alan populaari perusteos ja kurssikirja vuosikymmenten ajan. Niitemaa aloitti Turun yliopistossa siirtolaisuuteen liittyvän tutkimuksen. Projektin tuloksia oli Siirtolaisuusinstituutin perustaminen.
Milnenlahti

Milnenlahti (eng. Milne Bay) on suuri 35 kilometriä pitkä ja 15 kilometriä leveä lahti Milne Bayn provinssissa Papua-Uuden-Guinean kaakkoisosassa. Lahti on suojainen metsän peittämä syvävesisatama, jonka pohjoisosassa kapealla rantaviivalla sijaitsee mangrovesoita. Lahti on saanut nimensä Sir Alexander Milnen mukaan. Lahdelle rantautuivat ensimmäisinä eurooppalaisina Luis Vaez de Torres heinäkuussa 1606 ja kapteeni Owen Stanley vuonna 1850. Toisessa maailmansodassa japanilaiset tekivät maihinnousun lahdelle, mutta kokivat ensimmäisen virallisen tappionsa Tyynenmeren sodassa Milnenlahden taistelussa.
Juho Kustaa Nikander

Juho Kustaa (Johan Gustaf) Nikander (3. syyskuuta 1855 Lammi – 13. tammikuuta 1919 Hancock, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen pappi. 
Nikanderin vanhemmat olivat puuseppä Johan Gustaf Nikander ja Hedvig Maria Matintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän alkeisopistosta 1874 ja suoritti teologisen erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1879. Hänet vihittiin papiksi samana vuonna.
Nikander toimi siirtolaispappina Yhdysvalloissa ja oli Suomi-Synodin esimies 1890–1897 ja 1903–1919. Hän oli mukana perustamassa Suomi-opistoa ja oli sen ensimmäinen johtaja 1896–1919. Hän oli Paimen Sanomien päätoimittaja ja käynnisti 1917 avustustoiminnan Suomen hädänalaisille. Hänelle myönnettiin 1906 Helsingin yliopiston kunniatohtorin arvo.
Nikander oli naimisissa vuodesta 1902 Hanna Kristina Rajalan kanssa.
Teoksia.
Nimellä "J. K. Nikander":
Alwar Niklander

Karl Alwar Niklander (29. lokakuuta 1875 Mäntsälä – 11. kesäkuuta 1969) oli suomalainen liikemies. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1921 ja kauppatieteiden kunniatohtorin arvon 1955. Hän oli Rake Oy:n toimitusjohtaja 1906–1947. Hän oli myös säveltäjä. Hänen sävellyksiään ovat esimerkiksi sinfonia "Caduceus" ja "Simeonin pako". Alwar Niklanderin pojanpoika on kirjailija Hannu Niklander.
Niklander kävi Helsingin suomalaista normaalilyseota ja suoritti 1893 Helsingin kauppaopiston päästötutkinnon. Hän oli sitten työssä eri puutavara- ym. liikkeissä vuoteen 1906 saakka, jolloin hänestä tuli Helsingin Rakennusainekauppa Oy:n, myöhemmin Rake Oy, toimitusjohtaja. Niklander oli myös Koskensaaren naulatehtaan johtajana vuodesta 1910 lähtien.
Niklander oli Unkarin konsulina 1921–1929. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä, rautatiehallituksen neuvottelukunnan jäsenenä ja puolustusministeriön hankinta-asioitten neuvottelukunnan puheenjohtajana. Niklander kuului Kansallis-Osake-Pankin ja Vakuutusyhtiö Pohjolan hallintoneuvostoihin ja Pohjoismaiden Rautakauppiasjärjestöjen pysyvään komiteaan. Hän oli Suomen Rauta- ja Koneliikkeiden yhdistyksen varapuheenjohtaja sekä Rautakonttori Oy:n hallintoneuvoston ja Rautakauppojen Osakeyhtiön johtokunnan jäsen.
Vihreä herne -galaksi

Vihreä herne -galaksi on galaksityyppi, jonka galaksit ovat hyvin pieniä ja hohtavat kirkkaan vihreinä. Galaksityypin löysivät vuonna 2007 Galaxy Zoo -nimisen galaksien luokitteluun keskittyvän kansalaistiedeprojektin osallistujat. Vihreä herne -galakseja ei tule sekoittaa nyttemmin löydettyihin vihreä papu -galakseihin, jotka ovat myös kirkkaan vihreitä, mutta paljon massiivisempia.
Vihreä herne -galakseja on havaittu 1,5-5 miljardin valovuoden päästä. Niiden halkaisija on vain kymmenesosa ja massa noin sadasosa Linnunradasta. Pienestä koostaan huolimatta ne tuottavat tähtiä Linnunrataa kymmenen kertaa nopeammin. Vihreä herne -galaksit ovat tiheitä, ja niissä on vähän metallia, joten ne saattavat olla Sinisten kompaktien galaksien alatyyppi. Galaksien vihreä väri aiheutuu ionisoituneen hapen lähettämästä säteilystä.
Havaijisaaret

Havaijisaaret on saariryhmä pohjoisella Tyynellämerellä. Se kuuluu Yhdysvaltojen Havaijin osavaltioon, lukuun ottamatta Midwaysaarten atollia, joka kuuluu Yhdysvaltain pieniin erillissaariin.
Havaijisaarten kahdeksan pääsaarta ovat kaakosta luoteeseen Havaiji (Big Island), Maui, Kahoolawe, Lanai, Molokai, Oahu, Kauai ja Niihau. Havaijisaaret voidaan jakaa Luoteisiin Havaijisaariin eli Leewardsaariin sekä Kaakkoisiin Havaijisaariin eli Windwardsaariin.
Havaijisaaret ovat tuliperäisiä ja koralliriuttojen reunustamia. Havaijin saari eli Big Island on geologisesti nuorin ja pinta-alaltaan lähes kaksi kertaa suurempi kuin muut saaret yhteensä.
Havaijisaaret ovat syntyneet Tyynenmeren laatan liikkuessa luoteeseen niin sanotun kuuman pisteen yli. Kuuman pisteen kohdalla muodostuu tulivuori, joka ajan myötä nousee merenpinnan yläpuolelle synnyttäen saaren. Mannerlaatan liikkuessa vuosimiljoonien kuluessa tulivuoret ovat liikkuneet pois kuumasta kohdasta luoteeseen, sammuneet ja eroosion vaikutuksesta pienentyneet. 35 kilometriä Havaijin saaresta etelään on syntymässä uusi saari, Loihi. Havaijin tunnetuimpia tulivuoria ovat Mauin Haleakala ja Havaijin saaren Mauna Kea, Mauna Loa ja Kilauea, joista kaksi viimeisintä ovat edelleen aktiivisia.
Havaijisaaret ovat erittäin vuoristoisia: 50 % saarten maa-alasta sijaitsee yli 600 metrin korkeudessa ja 10 % yli 2 000 metrin korkeudessa.
Keijo Tuominen

Keijo Kalervo Tuominen (30. huhtikuuta 1928 Vaasa – 27. heinäkuuta 2006 Hamina) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Tuominen toimi urallaan mm. tasavallan presidentin 2. adjutanttina 1964–1969 sekä patteriston komentajana Kainuun prikaatissa 1969–1972. Uudenmaan Prikaatia hän komensi 1976–1980. Myöhemmin 1980-luvulla hän toimi Etelä-Suomen sotilasläänin komentajana. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1984.
Tuomo Tuominen

Tuomo Tuominen (21. joulukuuta 1931 Iitti – 10. kesäkuuta 2003 Lahti) oli suomalainen kenraaliluutnantti. 
Tuominen aloitti kadettikoulun jälkeen uransa Kainuun ja Lapin rajavartiostoissa. Vuonna 1961 hän siirtyi Puolustusvoimien puolelle Porin prikaatiin kouluttajaksi, komppanianpäälliköksi sekä sotilaspoliisialiupseerikoulun johtajaksi. Hän valmistui yleisesikuntaupseeriksi Sotakorkeakoulusta sekä opetti Kadettikoulussa. Vuodesta 1972 alkaen hän työskenteli pääesikunnan operatiivisella osastolla mm. operatiivisen toimiston päällikkönä. 1970-luvun loppupuoliskon ajan hän opetti Taistelukoulussa esiupseerikurssin johtajana. Vuosina 1980–1984 hän komensi vastaperustettua Jääkäriprikaatia. Vuonna 1984 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja nimitettiin jalkaväen tarkastajaksi vuoteen 1988 asti. Vuonna 1988 hänet nimitettiin puolustusvoimien koulutuspäälliköksi ja ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Hän kuitenkin jätti tehtävän ennen pakollista eläkeikää sairauden vuoksi.
Peter van de Kamp

Peter van de Kamp () oli alankomaalainen tähtitieteilijä. Hän toimi Swarthmoren yliopiston tähtitieteen professorina 1940–1972 ja Swarthmoren yliopiston kuuluvan Sproulin observatorion johtajana 1937–1972.
Hän suoritti dosentin tutkinnon Utrechtin yliopistossa vuonna 1920 ja vuonna 1922 hänet hyväksyttiin tohtorikoulutukseen (doctorandus). Hän jatkoi akateemisia opintojaan Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä ja väitteli tohtoriksi vuonna 1925. Seuraavana vuonna hän sai tohtorin tutkinnon Groningenin yliopistosta.
1900-luvulla van de Kamp arveli löytäneensä astrometrian avulla todisteita siitä, että Barnardin tähdellä olisi kiertolaisenaan yksi tai useampia eksoplaneettoja. Myöhemmät tutkimukset eivät ole kyenneet vahvistamaan planeettojen olemassaoloa.
Matti Vanonen

Matti Jaakko Ilmari Vanonen (15. kesäkuuta 1928 Mikkeli – 19. tammikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. 
Vanonen valmistui 32. kadettikurssilta kenttätykistön upseeriksi 1950. Nuorempana upseerina hän palveli KTR 4:ssä, Jääkäripatteristossa sekä Pääesikunnan kenttätykistötoimistossa. Sotakorkeakoulusta hän valmistui yleisesikuntaupseeriksi 1962. Tämän jälkeen hän toimi mm. Pääesikunnassa tykistöön liittyvissä tehtävissä. Satakunnan Tykistörykmenttiä Vanonen komensi 1975-1978. Tämän jälkeen hän opetti tykistökoulussa ja sittemmin nimitettiin Kadettikoulun johtajaksi. Kenraalimajuriksi ylennettynä hän työskenteli päämajamestarina Pääesikunnassa. Uransa päätteeksi hän johti Sotakorkeakoulua ja jäi reserviin vuonna 1988.
Billy Clifford

Billy Clifford (s. 18. lokakuuta 1992 Slough, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. Clifford edustaa englantilaista Colchester Unitedia, jossa hän on lainassa toisesta englantilaisseurasta, Chelseasta.
Clifford on Chelsean oma kasvatti, joka teki seuran kanssa ammattilaissopimuksen vuonna 2010. Chelsea lainasi hänet Colchester Unitediin tammikuussa 2013.
Torsten Brander

Torsten Brander (s. 18. huhtikuuta 1946 Oulu) on suomalainen valtiotieteiden maisteri, musiikkialan kulttuurivaikuttaja tietokirjailija ja yleisurheilija, joka on perustanut Suomen Beniamino Gigli -seuran ja edistänyt Suomen ja Italian musiikillisia kulttuurisuhteita. 
Opinnot ja työura.
Torsten Brander valmistui ylioppilaaksi Tornion yhteislyseosta vuonna 1967 ja jatkoi opintoja Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa, josta hän valmistui valtiotieteen kandidaatiksi ja myöhemmin maisteriksi vuonna 1974. Torsten Brander oli VRn palveluksessa eri tehtävissä vuosina 1973 - 2005.
Työssäoloaikana hän suoritti Markkinointi-instituutin MKT-tutkinnon vuonna 1986. 
Kulttuurilähettiläs.
Torsten Brander on käyttänyt suuren osan elämästään kulttuurin, erityisesti laulutaiteen hyväksi. Hän ihastui nuoruudessaan Beniamino Giglin kauniiseen ääneen . Sen jälkeen Torsten Brander on toiminut tenori Beniamino Gigli muiston säilyttämiseksi ja perustanut tenorin nimeä kantavan Suomen Beniamino Gigli -seura ry:n v. 1985, jonka puheenjohtajana hän on ollut alusta lähtien vuoteen 2016. Seuran avulla suomalaisia laulajia ja pianisteja on päässyt konsertoimaan Italiassa Beniamino Giglin syntymäkaupungissa Recanatissa, Bagnara di Romagnassa, Milanossa ja Padovassa. Torsten Brander on myös tehnyt omaa yksinäistäkin kulttuurityötään Suomen Beniamino Gigli -seura ry:n nimissä ja on sen kautta edistänyt merkittävästi useiden suomalaisten taiteilijoiden uraa. Hänellä on yksityishenkilöksi poikkeuksellisen hyvät suhteet oopperamaailmaan, ja hän on jatkuvasti yhteydessä useiden kuuluisienkin oopperalaulajien sekä muiden ooppera- ja laulutaiteen vaikuttajien kanssa. 
Torsten Branderin suhteiden avulla ja johdolla Suomen Beniamino Gigli -seura on vuodesta 1987 alkaen järjestänyt Suomessa vuosittaisia Beniamino Gigli -muistokonsertteja . Hänen henkilökohtaiset suhteensa Italiaan ja italialaisiin ovat avanneet myös suomalaiselle kuulijakunnalle ainutlaatuisen mahdollisuuden kuulla oopperamaailman kansainvälisiä tähtiä myös Suomessa. Italiassa ja Suomessa hänet on huomioitu monella merkittävällä tavalla.
Brander on ideoinut ja toteuttanut Beniamino Gigli -palkinnon sekä tuottanut myös kirjoja ja levytyksiä Beniamino Giglistä.
2025 Beniamino Giglin nimeä kantava palkinto jaettiin Giglin 135-vuotis syntymäpäivänä Recanatissa. Torsten Brander nimitettiin maailmanlaajuiseksi Beniamino Gigli lähettilääksi. Brander oli yksi kolmesta tunnustuksen saajasta ja ainoa eurooppalainen. 
Urheilusaavutuksia.
Torsten Brander oli nuoruudessaan lahjakas urheilija. Hän edusti Tornion Pyryä. Vuonna 1967 harjoitusjuoksussa Brander juoksi radalla olleeseen kuoppaan ja jalka murtui. Branderin ura huipulla päättyi tähän mutta jatkui alemmalla tasolla.
Nissan (joki)

Nissan on Ruotsissa Hallandin läänissä virtaava 186 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Nissanin vesistössä sen pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 2 686 neliökilometriä ja se laskee Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeen Kattegatiin Halmstadin kunnassa.
Joki virtaa Smålandin ja Hallandin maakuntien alueella. Se saa alkunsa Tabergin lähellä Månsarpissa sijaitsevalta suolta, joka on yli 300 metriä merenpinnan yläpuolella. Nissan virtaa ensin luoteeseen ja länteen, mutta jatkaa sitten lounaaseen Smålandin halki. Paikkoja, joiden halki joki virtaa ovat Norra Unnaryd, Gislaved, Smålandsstenar, Skeppshult ja Hyltebruk. Hallandin puolella Rydöbruk, Torup, Fröslida, Nissaström, Johansfors, Oskarström, Sennan ja Åled ovat ne paikkakunnat, joiden halki joki kulkee. Halmstadin kaupungin kohdalla Nissan laskee Kattegatiin Laholmsbukteniin.
Vesivoimaa.
Nissanin pääuomassa on 13 vesivoimalaitosta: Slottsmöllan, Sperlingsholm, Oskarström nedre, Oskarström övre, Maredsfors, Nissaström, Fröslida, Nyebro, Hylte, Bölaryd, Gyllenfors ja Möllefors. Voimaloiden yhteisteho on 52,4 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 216,5 gigawattituntia.
Historiaa.
Se on vanha uittoväylä. Nissanin laaksossa kulkee ikivanha tie Nissastigen.