tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
HMS Myrmidon (1900)

HMS Myrmidon oli Britannian kuninkaallisen laivaston Myrmidon-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin huhtikuussa 1899 Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista, missä köli laskettiin 23. lokakuuta 1899 telakkanumerolla 751. Alus laskettiin vesille 26. toukokuuta 1900 ja valmistui toukokuussa 1901.
Palvelus.
Vuonna 1901 alus siirrettiin Välimerelle, mistä se palasi Britteinsaarille 1905. Se palveli seuraavan vuoden Atlantin laivastossa ennen liittymistään Britteinsaarille sijoitettuihin laivueisiin. Alus upposi "SS Hambournin" törmättyä alukseen 26. maaliskuuta 1917 Englannin kanaalissa.
HMS Syren

HMS Syren oli Britannian kuninkaallisen laivaston Myrmidon-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Amiraliteetti tilasi huhtikuussa 1899 aluksen Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista, missä köli laskettiin 24. marraskuuta 1899 telakkanumerolla 752. Alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1900 ja valmistui helmikuussa 1902.
Palvelus.
"Syren" palveli koko uransa Britteinsaarilla, kunnes se myytiin 14. syyskuuta 1920 romutettavaksi Hayesille Porthcawliin.
Elna Pelkonen

Elna Charlotta Pelkonen (19. huhtikuuta 1896 Impilahti – 21. tammikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen Karjalasta kotoisin oleva kirjailija ja runoilija. Ennen kirjailijan uraansa hän oli sairaanhoitaja.
Elämäkerta.
Pelkosen isä oli Robert Eliel Pelkonen, joka oli tehtaiden isännöitsijänä Pitkärannassa Karjalassa alueella, jonka Suomi joutui luovuttamaan Neuvostoliitolle. Hänen äitinsä Elli Gottleben oli kotoisin Salmin pogostalta. Pelkonen valmistui ylioppilaaksi Sortavalassa vuonna 1915. Ylioppilaaksi valmistumisensa jälkeen hän opiskeli sairaanhoitajaksi. Hän teki sairaanhoitajana ja kätilönä töitä Karjalassa vuosina 1929–1932 useissa paikoissa, joissa ei muuta terveydenhoitoa ollut saatavilla. Myöhemmin hän oli Joensuussa ja Kajaanissa ylihoitaja.
Sodan jälkeen hän lopetti työt sairaanhoitajana ja alkoi työt kirjailijana. Kaksi vuotta ennen kuolemaansa hän liittyi ortodoksiseen kirkkoon ja testamenttasi omaisuutensa Helsingin yliopiston ortodoksiselle laitokselle.
Pelkosen tekemän testamenttilahjoituksen pohjalle perustettiin vuonna 1971 "Elna Pelkosen rahasto", joka tukee karjalaisen ortodoksisen kulttuuriperinteen tutkimustyötä.
HMS Star

HMS Star oli Britannian kuninkaallisen laivaston Star-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 23. joulukuuta 1895 Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista, missä köli laskettiin 23. maaliskuuta 1896 telakkanumerolla 710. Alus laskettiin vesille 11. elokuuta 1896 ja valmistui syyskuussa 1896.
Palvelus.
Vuonna 1905 alus vieraili Gibraltarilla, mutta muuten se palveli Britteinsaarilla.
Alus upotti 29. syyskuuta 1918 Northumberlandin rannikolla syvyyspommein yhdessä "HMS Ousen" kanssa Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "SM UB-115", joka vei mennessään koko 39 hengen miehistönsä. Alus myytiin 10. kesäkuuta 1919 romutettavaksi Wardille New Hollandiin.
Rut Forsblom-Sandman

Rut Forsblom-Sandman (6. syyskuuta 1912 Helsinki – 2. syyskuuta 1963 Lund, Ruotsi) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Rut Forsblom-Sandman oli naimisissa insinööri Bruno Sandmanin kanssa. Lastenkirjailija Irmelin Sandman Lilius on heidän tyttärensä.
Teoksia.
Nimellä "Rut Forsblom-Sandman":
Nimellä "Rut Forsblom":
HMS Whiting

HMS Whiting oli Britannian kuninkaallisen laivaston Star-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 23. joulukuuta 1895 Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista, missä köli laskettiin 13. huhtikuuta 1896 telakkanumerolla 711. Alus laskettiin vesille 26. elokuuta 1896 ja valmistui heinäkuussa 1897.
Palvelus.
Vuonna 1897 alus siirrettiin Kiinan asemalle, jossa se palveli aina romutettavaksi myyntiinsä saakka 27. marraskuuta 1919 Hongkongissa. Alus romutettiin lopulta Kiinassa.
Bullfinch-luokka

Bullfinch-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka, joka muodostui kahdesta aluksesta. Alukset valmisti hullilainen Earle's Shipbuilding.
Alukset.
Amiraliteetti lähetti 5. lokakuuta 1895 tarjouspyynnön Earle's Shipbuildingille Hulliin kahdesta 30 solmun nopeuteen kykenevästä aluksesta. Luokan alukset olivat huono kauppa telakalle, joka ajautui konkurssiin ennen niiden valmistumista.
Leukamakrilli

Leukamakrilli ("Scombrolabrax heterolepis") eli makrilliahven on ahvenkaloihin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan kaikista lämpimistä valtameristä syvistä vesistä. Leukamakrilli on leukamakrillien (Scombrolabracidae) heimon ainoa laji.
Ulkonäkö.
Kooltaan leukamakrilli kasvaa korkeintaan noin 30 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan se on melko pitkulainen ja suuripäinen kala. Myös silmät ovat kookkaat. Leukamakrillilla on kaksi selkäevää, joista etummainen on piikikäs. Kalan rintaevät ovat suurikokoiset ja ulottuvat lähes peräevään asti. Makrilliahvenen suu on suuri ja hampaat pienehköt ja terävät. Leukamakrillin uimarakon seinämät ovat poikkeuksellisen paksut ja joustavat. Väriltään laji on yksivärisen tumman ruskea. 
Levinneisyys.
Leukamakrilli on laajalle levinnyt laji. Sitä tavataan trooppisista ja subtrooppisita vesistä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Leukamakrilli elää syvissä vesissä tyypillisimmin 100–900 metrin syvyydessä ja sen elintavat ovat suurelta osin tuntemattomat.
Saxo Bank

Saxo Bank on kansainvälisesti toimiva investointipankki, joka on erikoistunut online-kaupankäyntiin ja sijoittamiseen maailmanlaajuisilla finanssimarkkinoilla. Se tarjoaa yksityissijoittajille sekä yritys- ja institutionaalisille asiakkaille kaupankäyntiä valuutoilla, futuureilla, CFD-sopimuksilla, osakkeilla, ETF:llä, optioilla sekä muilla johdannaisilla online-alustojen kautta. Lisäksi Saxo Bank tarjoaa salkun- ja rahastonhoitoa.
Pankki on perustettu vuonna 1992 ja sen pääkonttori sijaitsee Kööpenhaminassa.
Suomessa investointipankilla on toimintaa Mandatum Trader -nimellä.
Tiedottaja

Tiedottaja on viestinnän ammattilainen, joka suunnittelee ja toteuttaa organisaation viestintää. Tiedottajan päätehtävänä on kertoa organisaatiosta ja sen toiminnasta sekä omalle henkilöstölle että sidosryhmille.
Tavallisimpia tiedottajalle kuuluvia tehtäviä ovat tiedotteiden laatiminen, artikkelien kirjoittaminen, asiakas- ja henkilöstölehtien, vuosikertomusten, esitteiden ja muiden painotuotteiden toimittaminen sekä verkkoviestintä. Lisäksi tiedottajat järjestävät myös lehdistötilaisuuksia ja ovat yhteydessä tiedotusvälineisiin ja muihin sidosryhmiin.
Koulutus.
Tiedottajat ovat yleensä opiskelleet viestintää, yhteisöviestintää tai tiedotusoppia. Viestintätieteitä voi opiskella seuraavissa yliopistoissa: Helsingin yliopisto, Jyväskylän yliopisto, Lapin yliopisto, Svenska social- och kommunalhögskolan, Tampereen yliopisto, Turun yliopisto, Vaasan yliopisto ja Åbo Akademi. Myös ammattikorkeakouluissa voi opiskella viestintää ja suorittaa kulttuurialan ammattikorkeakoulututkinnon medianomi (AMK). Markkinointi-instituutissa voi suorittaa Tiedottajan tutkinnon. Vaikka useimmilla onkin takanaan viestinnän opintoja, voi tiedottajan tehtävissä toimia hyvin monenlaisella koulutustaustalla. 
Viestintäalalla toimivien ammattinimike on Viestinnän ammattilaiset 2019 -tutkimuksen mukaan useimmiten viestinnän asiantuntija, viestinnän suunnittelija tai viestintä- tai tiedotuspäällikkö.
Sigrid Wrede

Sigrid Eleonora Pauline Wrede-Mandelin (4. joulukuuta 1887 Raivola – 11. heinäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Sigrid Wrede oli naimisissa kanslianeuvos Erik Fredrik Hjalmar Mandelinin (1887–1953) kanssa. Heidän tyttärensä oli toimittaja ja kirjailija Mary Mandelin.
Teoksia.
Nimellä "Sigrid Wrede":
Nimellä "Sigrid Wrede-Mandelin":
SS Königin Luise (1913)

SS Königin Luise oli saksalainen Hampurin-Amerikan linjan (HAPAG) höyrylaiva. Alus liikennöi Hampurista Alankomaihin, kunnes Saksan keisarikunnan laivasto pakko-otti sen 3. elokuuta 1914 ensimmäisen maailmansodan alkaessa. Alus muutettiin apumiinalaivaksi ja oli tehtävässä uppoamiseensa 5. elokuuta 1914 saakka.
Valmistus.
Hampurin-Amerikan linja tilasi aluksen Stettinistä AG Vulcanin telakalta, missä köli laskettiin vuonna 1913. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 8. toukokuuta. Oltuaan hetken kuljetusaluksena Saksan keisarikunnan laivasto () pakko-otti 3. elokuuta 1914 aluksen apumiinalaivaksi, jolloin sille asennettiin kaksi pikatykkiä ja suunniteltiin kahden 88 millimetrin tykin asentamista, mutta Britannian liittyminen ensimmäiseen maailmansotaan aloitti aluksen palveluksen.
Palvelus.
Alus maalattiin Harwichin ja Hook of Hollandin väliä purjehtivien Great Eastern Railwayn alusten väreihin, minkä jälkeen alus lähti 4. elokuuta 1914 Emdenistä päällikkönään komentaja Biermann. Sen tehtävänä oli miinoittaa Thamesin estuaaria. Brittiläiset kalastusalukset havaitsivat miinanlaskun. Ne ilmoittivat Helgolandiin matkanneille Harwichista lähteneille risteilijä "HMS Amphionille" ja 3. hävittäjälaivueelle, jotka lähetettiin tutkimaan asiaa. "Königin Luise" löytyi, jolloin hävittäjät "HMS Lance" ja "HMS Landtrail" määrättiin tutkimaan se. Saksalaisalus pyrki pakenemaan, jolloin hävittäjät avasivat tulen. "Amphion" liittyi takaa-ajoon, joka johti "Königin Luisen" upottamiseen.
Mylopótamos (Kythera)

Mylopótamos () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella ja kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 49 (vuonna 2011).
Mylopótamos sijaitsee Kytheran länsiosassa. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μυλοποτάμου, "Topikí Koinótita Mylopotámou"), johon kuuluvat varsinaisen Mylopótamoksen kylän lisäksi Araíoi, Káto Chóra ja Píso Pigádi. Koko yhdyskunnan väkiluku on 102.
Mylopótamoksen kylä perustettiin Venetsian tasavallan valtakaudella, ja se oli aikoinaan saaren kolmanneksi suurin vanhan pääkaupungin Palaióchoran ja nykyisen pääkaupungin Chóran jälkeen. Mylopótamoksen keskuksena oli aikoinaan, nykyaikaan saakka säilynyt Káto Chóran linna muureineen. Káto Chóra sijaitsee länteen Mylopótamoksesta, ja siellä on useita kirkkoja ja taloja. Kylän lähistöllä virtaa Fónissa-niminen (suom. ”salamurhaaja”) puro. Puron varressa on 23 vesimyllyä ja useita vesiputouksia. Länteen kylästä sijaitsee Agía Sofián luola.
Mylopótamoksesta on matkaa koillisessa sijaitsevaan saaren suurimpaan kylään, Potamókseen, 12 kilometriä.
HMS Skirmisher

HMS Skirmisher oli Britannian kuninkaallisen laivaston Sentinel-luokan tiedusteluristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Luokan alukset poistettiin 1912 hävittäjälaivueiden johtoalusten paikalta, kun Acorn-luokan hävittäjät osoittautuivat niitä nopeammiksi.
Valmistus.
Alus tilattiin Vickers Limitediltä Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin heinäkuussa 1903. Alus laskettiin vesille 7. helmikuuta 1905 ja otettiin palvelukseen heinäkuussa.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin reserviin, jona aikana se siirrettiin Portsmouthista Devonportiin. Alus palautettiin huhtikuussa 1907 palvelukseen liitettynä Kotilaivaston 5. hävittäjälaivueen johtoalukseksi Doveriin. Se siirrettiin 2. hävittäjälaivueeseen vuonna 1909. Se palasi palvelukseen toukokuussa 1909 Devonportissa oltuaan huollettavana. Alus siirrettiin elokuussa 1910 edelleen 4. hävittäjälaivueeseen. Se oli huollettavana 1911-1912 Portsmouthissa, jolloin sen pääaseistukseksi vaihdettiin yhdeksän neljän tuuman tykkiä ja apuaseiksi kuusi kuuden naulan tykkiä. Alus sijoitettiin Portsmouthiin sijoitettuun 3. kevyt risteilijäviirikköön vuoden 1913 laivastoharjoituksen ajaksi. Aluksen palatessa palvelukseen heinäkuussa 1913 Portsmouthissa se liitettiin 7. hävittäjälaivueen johtoalukseksi.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "Skirmisher" siirrettiin laivueensa mukana Humberiin, jossa se johti laivueen kahta viirikköä. Se oli joulukuussa sijoitettuna Imminghamiin ja syyskuussa 1915 osana Humberiin sijoitettua 6. kevyt risteilijäviirikköä. Alus siirrettiin 1916 Välimerelle ja edelleen marraskuussa 1918 Egeanmerelle sijoitettuun risteilijäosastoon.
Sodan päätyttyä alus palasi kesäkuussa 1919 Imminghamiin, josta se siirrettiin 1920 Humberiin palveluksesta poistettavaksi. Alus myytiin 3. maaliskuuta romutettavaksi Wardille Prestoniin.
Hiroshiman portti

Hiroshiman portti on Ilkka Remeksen romaani vuodelta 2004. Kirja kertoo Antti Korvesta, EU:n rikostiedusteluyksikössä työskentelevästä entisestä Supon tutkijasta. Korpi saa tiedon naisesta joka on hypännyt Seinejokeen, Pariisissa. Nainen ei kuitenkaan ole hukkunut, vaan murhattu. Korpi tutkii asiaa, vaikka hänen esimiehensä eivät haluisi hänen jatkavan tutkimuksia.
Verifiointi ja validointi

Verifiointi ja validointi (V&amp;V) ovat menetelmiä, joilla varmistetaan, että tuote, palvelu tai järjestelmä täyttää sille asetetut vaatimukset ja että se sopii aiottuun käyttötarkoitukseen. Nämä ovat tärkeä osa laadunhallintaa.
Verifiointi eli todentaminen on menettely, jolla varmistetaan, että tuote tms. vastaa alkuperäisiä suunnitteluvaatimuksia. Verifiointi voidaan suorittaa useassa eri elinkaaren vaiheessa, esim. suunnittelun tai varsinaisen valmistuksen jälkeen. Verifionnin voidaan ajatella vastaavan kysymykseen "Valmistammeko tuotetta oikein?"
Validointi eli kelpuutus on menettely, jolla varmistetaan, että tuote tms. sopii aiottuun käyttötarkoitukseen. Tässä yhteydessä tarkastellaan myös verifioinnissa käytettyjen vaatimusten oikeellisuutta. Validoinnin voidaan ajatella vastaavan kysymykseen "Valmistammeko oikeaa tuotetta?"
Topaze-luokka (risteilijä)

Topaze-luokka tai Gem-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahdeksan 3. luokan risteilijän (panssarikansiristeilijä) muodostama alusluokka. Luokan aluksista valmistui kuitenkin vain puolet loppujen tultua peruutetuiksi ennen kölin laskua.
Pekka Luukkola

Pekka Luukkola (s. 1968 Nurmijärvi) on helsinkiläinen valokuvaaja, kirjantekijä ja valokuvataiteilija. Hänet valittiin Ars Fennica -ehdokkaaksi vuonna 2011 ja hän sai toisen palkinnon Fotofinlandia-kilpailussa 2008. Luukkola on väitellyt tohtoriksi Aalto-yliopistosta ja toiminut myös asiantuntijana, tutkijana sekä projektien johtotehtävissä. 
Pekka Luukkolan valokuvataidetta on muun muassa Suomen valtion taidekokoelmassa, Nykytaiteen museo Kiasmassa sekä Helsingin, Tampereen, Hämeenlinnan, Salon, Rovaniemen ja Jyväskylän taidemusoissa sekä Suomen valokuvataiteen museon kokoelmissa. 
Vuonna 2012–2013 Luukkolalla oli Tampereen taidemuseossa 60 teosta käsittävä "Maiseman aika" -näyttely, joka oli osa hänen valokuvan laatua käsittelevää väitöstutkimustaan Aalto-yliopistossa. Näyttelyn yhteydessä julkaistiin samanniminen 144-sivuinen valokuvateos. 
Luukkolan Suomessa pitämien noin viidentoista näyttelyn lisäksi hänen teoksiaan on ollut esillä Ranskassa, Saksassa, Italiassa ja Hollannissa. Vuonna 2013 Luukkolan valokuvat tulivat laajasti suuren yleisön tietoisuuteen, kun niitä esitettiin Tasavallan presidentin itsenäisyyspäivän juhlavastaanoton konsertin kuvituksena Tampere-talolta televisioidussa juhlassa.
Pekka Luukkola on uransa aikana kuvannut suomalaista maisemaa monista näkökulmista. Varhaisemmassa tuotannossaan hän on tehnyt maisemapainotteisia valokuvateoksia kertoen myös suomalaisen maiseman historiasta. Luukkola kuvaa ja kirjoittaa teoksensa ja on vastannut myös niiden taitosta ja typografiasta. Hänen esikoisteoksensa, mustavalkoinen "Kultajoki", ilmestyi 1998 ja valittiin Vuoden kirjavalioksi. Vuonna 2003 ilmestynyt Matka Suomeen on myös saanut Kirjavalio-tunnustuksen, ja kustannusosakeyhtio Otava on ottanut siitä yhteensä 10 painosta.
Kuvateos "Maiseman aika - Sense of time" kokoaa Luukkolan keskeiset valokuvataiteen teokset ja kuvasarjat. "Maan varjossa" -sarjan kuvissa Luukkola kuvaa tulen avulla aikaa ja ihmisen läsnäoloa maisemassa. "Solar intensity" -sarjassa Luukkola keksi menetelmän, josta syntyy vaikutelma että suuri valonheitin – aurinko – valaisee yömaisemaa. "Landscape"-sarjassa hän pelkistää maiseman äärimmilleen, ja nämä teokset tuovat mieleen abstraktin maalaustaiteen ja värikenttämaalarit.
Ingrid Qvarnström

Ingrid Qvarnström, o.s. "Norrmén" (15. helmikuuta 1891 Helsinki – 7. tammikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän toimi aikakauslehti Astran toimittajana vuosina 1927–1956 ja kirjoitti erityisesti kulttuurihistoriallisia teoksia. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1913 lääketieteen lisensiaatti Einar Fabian Qvarnström (1873–1960). Heidät on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Teokset.
Omalla nimellä:
Nimellä "Stina Stålfelt":
Nimellä "Paul Nylander":
Mark Antokolski

 
Mark Matvejevitš Antokolski (; 2. marraskuuta 1843 Vilna – 9. heinäkuuta 1902 Bad Homburg vor der Höhe) oli venäläinen kuvanveistäjä, joka on tunnettu teostensa psykologisesta monimutkaisuudesta.
Elämä.
Mark Antokolski syntyi Vilnassa köyhään, seitsemänlapsiseen juutalaisperheeseen. Antokolski opiskeli Keisarillisessa taideakatemiassa Pietarissa (1862–1868). Hänen ensimmäiset työnsä käsittelivät juutalaisaiheita, kuten "Juutalainen räätäli", "Nathan Viisas", "Juutalaisten tutkinta". Mark Antokolski piti kuvanveistoa inhimillisenä ja sosiaalisena ideaalina.
Vuosina 1868–1870 Antokolski oleskeli Berliinissä. Hän viimeisteli vuonna 1870 teoksensa "Iivana Julma", jonka Eremitaašin taidemuseo hankki kokoelmiinsa keisari Aleksanteri II:n aloitteesta. Keisari palkitsi taiteilijan 8 000 ruplan suuruisella summalla ja nimittämällä tämän Venäjän taideakatemian jäseneksi.
Heikkoa terveyttään hoitaakseen Antokolski matkusti vuonna 1871 Italiaan nuoren oppilaansa Ilja Gintsburgin kanssa, ja kuusi vuotta myöhemmin hän asettui Pariisiin.
Roomassa Antokolski viimeisteli Pietari I Suuren patsaan Pietarhoviin vuonna 1872, kuten myös kopiot Taganrogin ja Arkangelin kaupunkeihin. Vuonna 1878 Antokolski asetti näytteille kaikki työnsä Pariisin maailmannäyttelyyn, jossa hän sai kultamitalin. Vuonna 1880 Pietarissa järjestettiin taiteilijan yksityisnäyttely, jonka ansiosta taiteilijalle myönnettiin professorin arvonimi. 
Taiteilijan sairaus paheni, ja hän vietti enimmän osan ajastaan Italian Lago Maggiorella, mutta kävi elämänsä loppuun asti usein Pariisissa. Pariisissa hän työsti seuraavat teoksensa: "Spinoza", "Mefistoteles", "Jaroslav Viisas", "Nestor Kronikoitsija" ja "Jermak Timofejevitš".
Antokolski kuoli Bad Homburgissa lähellä Frankfurtia.
Robert Cregan

Robert Cregan (s. 4. marraskuuta 1988 Dublin) on irlantilainen moottoriurheilija. Hänen isänsä Richard Cregan on Yas Marina Circuitin F1-radan päällikkö ja työskennellyt aikaisemmin Toyotan F1-tallissa. 
Cregan aloitti kilpa-uransa vuonna 2002. Vuonna 2006 hän siirtyi Formula Ford -sarjaan. Vuonna 2008 hän kilpaili muutamia kilpailuja Porsche Supercupissa. Vuodet 2010–2011 Cregan ajoi UAE GT Championship -sarjassa, jossa hän sijoittui toiseksi. Vuonna 2011 hän ajoi vielä Fujitsu V8 Supercars -sarjassa. Hänestä tuli sen sarjan ensimmäinen irlantilainen. Sarjassa hän sijoittui loppupisteissä 12:nneksi. Vuonna 2012 Cregan ajoi GP3-sarjassa Ocean Racing Technology -tallissa saavuttamatta pisteitä. Hän oli parhaimmillaan maalissa kahdesti 11:s. Vuonna 2013 Cregan ajoi kaksi kilpailua Trident-tallissa saavuttamatta pisteitä.
Marshal Ney -luokka

Marshal Ney -luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden monitorin muodostama alusluokka. 
Taustaa.
Falklandinsaarten taistelun jälkeen päätettiin kaksi vuoden 1914 laivasto-ohjelmaan kuulunutta kahdeksantykkistä taistelulaivaa muuttaa kuusitykkisiksi taisteluristeilijöiksi, "HMS Repulse" ja "HMS Renown". Tykkien vähentämisellä saatiin alusten suunniteltu nopeus nostettua 32 solmuun (). Täten jäi kaksi tykkitornia käyttämättä. Winston Churchill ja John Fisher suunnittelivat niiden ympärille kaksi uutta monitoria, joiden tykeillä kyettäisiin toimittamaan 1 920 naulan () kranaatti 23 400 jaardin () päähän.
Lillicrap kutsuttiin suunnittelemaan alukset, joiden työnimiksi annettiin "HMS M.13" ja "HMS M.14". Tykkitorni painoi noin 760 tonnia ja se oli ammuksineen ja jalustoineen noin 300 tonnia raskaampi, kuin edeltäneet, 14 tuuman () tykein varustetut monitorit. Aluksen 10 jalan () syväysvaatimus ja telakoiden asettama 90 jalan () maksimileveys mahdollisti ainoastaan pituuden kasvattamisen. Pituudeksi tuli 340 jalkaa () ja uppoumaksi 6 670 tonnia.
Suunnittelu.
Alusten 15 tuuman tykkitornit oli valmistettu asennettavaksi taistelulaivaan ja ne edellyttivät 43 jalan () korkeutta tykin putken akselista ammusvaraston lattiaan eli ammushissin pituus oli määräävä tekijä. Tornit asennettiin 17 jalkaa () kannen yläpuolelle rakennettuun tuliasemaan, joka suojattiin kahdellatoista kahdeksan tuumaa () paksulla teräslevyllä. Lisäksi tornien sivusuuntausmahdollisuus rajattiin 300 asteeseen.
Alusten voimanlähteenä olivat dieselmoottorit.
Alukset.
Telakan valinta monitorien valmistamiseksi ei ollut vaikeaa. Palmersin telakalta oli "Repulsen" runko siirretty Clydebankiin, koska telakka altaan pituus ei riittänyt pidemmälle taisteluristeilijän rungolle. Toisesta altaasta oli 14. tammikuuta 1915 laskettu vesille "HMS Resolution", joten Palmersin Jarrowin telakalla oli kahden aluksen valmistaminen mahdollista.
JK Racing Asia Series

JK Racing Asia Series (aiemmin nimillä Formula BMW Asia ja Formula BMW Pacific) oli aasialainen moottoriurheilusarja. Sarja aloitettiin vuonna 2003, joka korvasi silloisen Aasian Formula 2000 -sarjan. Vuonna 2008 sarjan nimi muuttui muotoon Formula BMW Pacific, joka oli aina vuoden 2010 loppuun asti. Vuodesta 2011 ajettiin nykyisellä sarjan nimellä. Pisteitä jaettiin kymmenelle parhaalle järjestyksessä 20, 15, 12, 10, 8, 6, 4, 3, 2, 1. Joka kilpailuviikonloppuna ajettiin kaksi kilpailua, joissa toisessa käännetyssä järjestyksessä 10 parhaan osalta. Sarjan mestaruuden voittivat Ho-Pin Tung, Marchy Lee, Salman Al Khalifa, Earl Bamber, Jazeman Jaafar, Ross Jamison, Rio Haryanto, Richard Bradley, Lucas Auer ja Aston Hare.
Eniten tallimestaruuksia on malesialaisella Team improvisadas-tallilla, jolla on kuusi mestaruutta.
Enkelten putous

Enkelten putous () on kirjailija Nora Robertsin 2008 valmistunut menestysteos. Kirjasta on tehty myös elokuva.
Kirjan pääosassa on Reece Gilmore. Elokuvassa Reeceä näytteli Heather Locklear.
Juoni.
Reece Gilmore matkustaa pitkän matkan Bostonista, idästä Wyomingissa sijaitsevaan Angels Fallin pikkukaupunkiin. Hän oli
alun perin vain läpikulkumatkalla, ilman minkäänlaista päämäärää, mutta hän tarvitsee kipeästi lisää rahaa, ja aloittaa työt
Angels Fistiläisessä ravintolassa, Angel Foodissa, jota johtaa tiukka, mutta reilu Joanie. Uudessa työpaikassaan Reece saa uuden
ystävän, Linda-Gailin.
Reece tutustuu jännityskirjailija Brodyyn, mieheen jonka huomaa vievän häneltä jalat alta. Brody on sinkku, vaikka moni
Angels Fistin nainen onkin jahdannut häntä iät ja ajat. 
Reece ei kerro taustastaan paljoakaan muille ihmisille. Bostonissa hän työskenteli Maneo-nimisessä ravintolassa, johon tehtiin
armoton verilöyly, juuri kun Reecen oli määrä siirtyä muualle töihin. Verilöylyssä Reece menetti työtoverinsa, joita oli tottunut pitämään perheenään.
Kokemus sai hänen mielensä järkkymään rajusti, ja hän vietti puolisen vuotta psykiatrisessa sairaalassa.
Eräänä aamuna Reece lähtee vapaapäivän kunniaksi patikoimaan. Patikkaretkellään hän joutuu murhan ainoaksi silminnäkijäksi. Kun hän kertoo
asiasta muille, mm. Seriffi Mardsonille, kukaan ei usko häntä. Paitsi Brody, Joanie, ja Linda-Gail.
Asiat valkenevat, ja paljastuu, että Seriffi, joka kieltäytyi uskomasta Reeceä, olikin itse murhan takana.
Tässäkin, kuten useassa muussakin kirjassa on kuitenkin onnellinen loppu. Reece jää Angels Fistiin Brodyn ja
saamiensa ystävien kanssa.
Gioacchino Guaragna

Gioacchino Guaragna (14. kesäkuuta 1908 Milano – 19. huhtikuuta 1971 Milano) oli italialainen miekkailija.
Vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa Guaragna osallistui floretin joukkuekilpailuun ja oli siinä mukana voittamassa kultaa. Vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa hän osallistui sekä floretin yksilö- että joukkuekilpailuun saaden jälkimmäisessä hopeaa ja sijoittuen ensin mainitussa neljänneksi. Vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä hän osallistui jälleen sekä yksilö- että joukkuekilpailuun ja voitti joukkueen jäsenenä uuden kultamitalin. Yksilökilpailussa hän sijoittui viidenneksi.
Salomoninsaarten vaakuna

Salomonsaarten vaakuna on Salomonsaarten tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön maan itsenäistyessä vuonna 1978.
Vaakunassa toistuvat kansallislipun värit. Kilvessä on maan eri alueita kuvaavia asioita. Fregattilinnut lakiossa kuvaavat maan itäosaa. Lakion keskellä on kotka, joka kuvaa Malaitan aluetta. Kaksi kilpikonnaa kuvaavat maan länsiosaa. Keskellä olevat kilpi, jousi ja nuolet kuvaavat maan keskiosaa. Kilvenkannattajina vaakunassa on oikealla krokotiili ja vasemmalla hai. Niiden lisäksi vaakunassa on paikallinen perinteinen purjehdusalus ja nouseva aurinko.
Alhaalla nauhassa on valtion motto "To Lead is to Serve", suomeksi "Johtaminen on palvelemista".
Rodolfo Terlizzi

Rodolfo Terlizzi (17. lokakuuta 1896 Firenze – 11. heinäkuuta 1971 Firenze) oli italialainen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä osallistuen sekä floretin yksilö- että joukkuekilpailuun. Jälkimmäisessä hän oli mukana voittamassa kultaa.
Vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa Terlizzi sai floretin joukkuekilpailussa hopeaa.
Potamós (Kythera)

Potamós () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella ja kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 476 (vuonna 2011).
Potamós (suomeksi ”Joki”) on Kytheran suurin kylä ja sijaitsee saaren keskiosissa. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ποταμού, "Topikí Koinótita Potamoú"), johon kuuluvat varsinaisen Potamóksen kylän lisäksi Agía Anastasía, Agía Pelagía, Kámpos ja Trifylliánika. Koko yhdyskunnan väkiluku on 961. Potamóksesta on matkaa koillisessa sijaitsevaan Agía Pelagíaan kymmenen kilometriä, lounaassa sijaitsevaan Mylopótamokseen 12 kilometriä ja saaren pääkylään Chóraan 19 kilometriä. Kaakossa sijaitsevalle Kytheran lentoasemalle on matkaa kahdeksan kilometriä.
Kylässä on joka sunnuntaiaamu markkinat, joille saaren maanviljelijät saapuvat myymään tuotteitaan. Potamóksessa on myös kahviloita, ravintoloita, kauppoja sekä esimerkiksi posti ja pankki. Trifýllis-säätiön () tuella Potamókseen saatiin 1970-luvulla vanhainkoti, joka toimii saaren asukkaiden, Ateenassa ja Pireuksessa asuvien kytheralaisten sekä ulkomailla asuvien kytheralaisten siirtolaisten lahjoituksilla. Kylässä on myös kulttuurikeskus, jossa esiintyy Potamóksen filharmoninen orkesteri. Kylän itäpuolella sijaitsee kunnallinen ulkoilmateatteri, jossa järjestetään kesäaikaan konsertteja ja teatteriesityksiä. Potamóksen pääaukiolla on kylässä syntyneen Pános Koronaíoksen rintakuva. Koronaíos toimi komentajana taisteluissa Kreetan saarella vuonna 1886.
Historia.
Vuonna 1916 noin 200 sotilaan joukko kreetalaisesta pataljoonasta saapui Kytheralle ja miehitti saaren. He olivat Elefthérios Venizéloksen johtaman kuninkaan vastaisen "Kansallisen puolustuksen liikkeen" () asialla. Kythera asettui "Kansallinen puolustuksen liikkeen" puolelle kuningasta vastaan ja liike käytti Potamósta pääpaikkanaan. Myös Kreikan itsenäisyysarmeija toimi Potamóksesta käsin. Potamóksen kylässä Kytheran asukkaat myös päätyivät 17. helmikuuta 1917 vaatimaan autonomista hallintoa saarelleen. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset ja italialaiset miehittivät Kytheran. Potamóksen Leivadítis-kahvila toimi kapinallisten pääpaikkana ja siellä he tekivät päätöksen hyökätä miehittäjiä vastaan.
Glass Mask

Glass Mask on japanilainen shōjomanga, jonka on luonut Suzue Miuchi. Sitä on julkaistu Hana to Yume -lehdessä tammikuusta 1976 lähtien. Sarjasta on myös julkaistu 46 kirjaa kesäkuuhun 2011 mennessä. Tarinasta on kehitelty myös anime. Vuonna 2006 kirjoja oli myyty 50 miljoonaa Japanissa. Se teki Glass Maskista toiseksi eniten myydyn shōjo-mangan.
Logothetiánika

Logothetiánika () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella ja kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 153 (vuonna 2011).
Logothetiánika sijaitsee Kytheran keskiosissa lähellä saaren suurinta kylää Potamósta. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Λογοθετιανίκων, "Topikí Koinótita Logothetianíkon"), johon kuuluvat varsinaisen Logothetiánikan kylän lisäksi Kominiánika, Kousounári, Lianiánika ja Perlegkiánika. Koko yhdyskunnan väkiluku on 208. Logothetiánikan lähellä sijaitsevat myös kylät Katsouliánika, Christoforiánika ja Nturiánika.
Kylä on yksi saaren vanhimmista, ja sen ympäristössä sijaitsee muun muassa luostari ja useita bysanttilaisia kirkkoja. Kylässä on ravintoloita ja majoituspalveluita.
Puolustusvoimauudistus

Puolustusvoimauudistus oli Suomen puolustusvoimissa vuosina 2012–2015 toimeenpantu uudistus, jonka tarkoituksena oli muun muassa sopeuttaa organisaatio käytettävissä olevaan rahoitukseen. Tämä edellytti yhteensä noin 825 miljoonan euron säästöjä ja joukko-osastojen lakkauttamisia.
Kohdejoukot.
Uudistuksen myötä lakkautettiin Hämeen rykmentti Lahdessa, Lentosotakoulu Kauhavalla, Ilmavoimien teknillinen koulu Jämsän Hallissa, Pioneerirykmentti Keuruulla, Pohjois-Karjalan prikaati Kontiolahdella ja Suomenlahden meripuolustusalueeseen kuulunut Kotkan rannikkopataljoona sekä kaikki jäljellä olleet sotilasläänit. Lakkautukset olivat osa säästötavoitteita, joilla puolustusvoimat on velvoitettu säästämään menoistaan 825 miljoonaa euroa vuoteen 2016 mennessä. Osa säästöistä tapahtuu osasta kiinteistökannasta luopumalla.
Muutokset materiaalitoimintoihin.
Kolmen puolustushaaran, ilmavoimien, maavoimien ja merivoimien materiaalitoiminnot yhdistettiin Puolustusvoimien logistiikkalaitokseksi (PVLOGL). Esikunta sijoittui Tampereelle, koska siellä toimi myös muutoksien kohteena olleen Maavoimien materiaalilaitoksen esikuntatoiminnot.
Toimintojen siirtäminen.
Hornet-hävittäjätoiminta siirtyi Satakunnan lennostosta Pirkkalasta Siilinjärvelle ja Rovaniemelle Karjalan ja Lapin lennostoihin. Tykistöprikaati Kankaanpään Niinisalossa siirtyi Porin prikaatin alaiseksi. Ilmavoimien apumekaanikkokoulutus siirtyi Jyväskylän Tikkakoskelle Jämsän Hallin Ilmavoimien teknillisen koulun lakkautuksen myötä.
Lapin Ilmatorjuntarykmentti Rovaniemellä liitettiin Jääkäriprikaatiin joukkoyksikkönä.
Myös Maanpuolustuskorkeakoulun täydennyskoulutus- ja kehittämiskeskusta uudelleenorganisoidaan ja Maanpuolustuskorkeakoulun ainelaitoksia yhdistellään.
Senaatti-kiinteistöt organisoi seuraavien varuskuntien maa- ja rakennuskannan myymisen: 
Soittokunnat.
Suomen sotilassoittokunnat muutettiin viideksi suursoittokunnaksi, joista kolme on puolustushaarasoittokuntia.
Alueorganisaation muutokset.
Neljä sotilaslääniä lakkautettiin ja niiden alaiset aluetoimistot tulivat joukko-osastojen alaisiksi. Johtamistasojen määrä väheni täten neljästä kolmeen.
Joe Pass

Joseph Anthony Jacobi Passalaqua (13. tammikuuta 1929 New Brunswick, New Jersey, Yhdysvallat – 23. toukokuuta 1994 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli italialais-amerikkalainen jazzkitaristi. Häntä pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä jazz-muusikoista.
Sisilialaissyntyinen terästehtaan työntekijä varttui Johnstownissa, Pennsylvaniassa. Hänen perheessään ei ollut aikaisemmin musiikin harrastajia. Pass aloitti kitaran soiton sen Gene Autryn potretin innoittamana, jossa lehmipoika soittaa kitaraa. Ensimmäinen kitaransa Pass sai 9-vuotissyntymäpäivinään. Hänen isänsä huomasi hyvissä ajoin, että pojalla on musiikillisia taitoja ja auttoi häntä oppimaan uusia säveliä, soittamaan osia, joita ei ole sovitettu kyseiselle soittimelle, oppimaan sävelasteikot ja olemaan taukoamatta.
Jo 14-vuotiaana Pass alkoi saada keikkoja ja soitti yhtyeissä, joita johtivat Tony Pastor ja Charlie Barnet. Näin hän hioi kitaristin taitojaan ja oppi musiikkibisneksen. Hän liikkui paljon pienien jazz-ryhmien kanssa ja lopulta muutti Pennsylvaniasta New York Cityyn. Muutaman vuoden kuluttua hänellä oli huumeriippuvuus, ja hän vietti suuren osan 1950-luvusta pimennossa. Hän pääsi kuitenkin irti huumeista kaksi ja puoli vuotta kestäneen vieroitusohjelman avulla. Vieroituksessa hän soitti koko ajan kitaraa, ja hänen taitonsa kehittyivät edelleen. Vuonna 1962 hän levytti albumin "The Sounds of Synanon".
Wii Zapper

Wii Zapper on Wii-pelikonsolissa käytettäville ohjaimille, Wii Remotelle ja Nunchukille suunnattu lisävaruste. Wii Zapper -lisävarustetta käytetään pääosin ampumiseen ja tarkkailuun. Wii Zapper julkaistiin Japanissa 25. lokakuuta 2007 Ghost Squad -pelin kanssa ja Link´s Crossbow Trainingin kanssa (Yhdysvalloissa 19. marraskuuta, Euroopassa 7. joulukuuta ja Australiassa 13. joulukuuta 2007). 
Historia.
Wii Zapper muistuttaa muodoltansa rynnäkkökiväärin alaosaa, jossa on runko-osassa paikka Wii Remotelle ja liipasimen tasolla puolestaan Nunchukille. Wii Zapper -lisävaruste näyteltiin ensi kertaa E3 2006 -messuilla jolloin siitä oli näytillä "Zapper"-niminen prototyyppi, tämä puolestaan muistutti muodoiltansa enemmän pumppuhaulikkoa, jossa ohjaimet oli sijoitettu samoihin paikkoihin kuin julkaistussa versiossa, mutta ne olivat siinä lähempänä toisiaan ja muistuttivat sen myötä enemmän oikeaa asetta.
Wii Zapper -ohjainta voidaan käyttää monissa Wii-konsolille luodussa pelissä kuten Go Vacationissa, Quantum of Solacessa ja issa. Wii-ohjaimien paristojen säästämiseksi tärinätoiminto jätettiin kokonaan pois Wii Zapperista.
Muunnokset.
Wii Zapper -ohjaimesta on kehitetty myös erilaisia muunnoksia kuten "Wii Blaster", jonka alkuperäiseksi julkaisuajankohdaksi oltiin tiedotettu 1. toukokuuta 2007, mutta 5. toukokuuta GameStop tiedotti siirtäneensä sen saman vuoden kesäkuulle. Toinen muunnos on "Wii Light Gun" joka muistuttaa konepistoolia, Wii Light Gunia ei myydä minkään pelin kanssa, vaan se on saatavilla ainoastaan GAME:n nettisivuilta ja GAME:n jälleenmyyjiltä. Wii Zapper -ohjaimen muita muunnoksia ovat Wii Crossbow, Wii Magnum ja Wii Shotgun.
Comodo Dragon

Comodo Dragon on ilmainen verkkoselain. Se on saapunut uutena optiona EU:n vaatimaan Selainvalinta-vaihtoehtoon. Selaimen lähdekoodi pohjautuu Googlen kehittämään Chromiumiin.
Comodo on tietotekniikan alan yritys, joka tuottaa muun muassa tietoteknisiä turvallisuusratkaisuja.
Selainohjelman vaatima muistitila on noin 40 Mt. Comodo Dragonin käyttöliittymässä yhdistyy piirteitä sekä Apple Safarista että Google Chromesta. Dragonin selainmoottori on WebKit.
Fjalar Nordell

Fjalar Anton Mauritz Nordell (23. joulukuuta 1903 Eurajoki – 24. heinäkuuta 1976) oli vuorineuvos ja Salora Oy:n toimitusjohtaja. 
Nordell syntyi Vuojoen kartanossa Eurajoella, missä hänen isänsä Oskar Nordell toimi kartanon kirjanpitäjänä. Fjalar Nordellin ollessa seitsenvuotias perhe muutti Halikkoon, mistä isä oli saanut kirjanpitäjän paikan Joensuun kartanossa lähempänä Kemiöstä kotoisin olleen isän ja Muurlasta kotoisin olleen äidin kotiseutua. Kun isä kuoli, perhe muutti Saloon. 
Työuransa Nordell aloitti 15-vuotiaana Salon Tukkukauppa ja Polkupyöräliikkeessä, jossa työskenteli kahdeksan vuotta, kunnes ryhtyi yrittäjäksi aluksi nahka-alalla. Vuonna 1928 hän perusti yhdessä Lauri Koskisen kanssa toiminimen Nordell &amp; Koskinen, joka aluksi toimi autokaupassa, mutta erikoistui pian radiovastaanottimien tuotantoon, jolle samoihin aikoihin alkanut Suomen Yleisradion toiminta loi nopeasti kasvavaa kysyntää. Nimi Salora oli alkujaan yhtiön valmistaman radiomallin nimi, ja vuonna 1945 se myös tuli silloin osakeyhtiöksi muutetun yrityksen nimeksi.
Myös sotien jälkeen 1940–1950-luvuilla kehitys radio- ja elektroniikka-alalla nopeaa ensin transistoriradion ja sitten levysoitinten myötä ja 1950-luvun lopulla alkoi Salossa televisioiden ja 1960-luvun alussa radiopuhelinten valmistus. Vuonna 1963 Nordell sai ansioistaan alalla teollisuusneuvoksen arvonimen. 1970-luvulla uutuutena oli väritelevisio, ja vuonna 1972 Nordellille myönnettiin tasavallan presidentin vientipalkinto ja vuorineuvoksen arvonimi.
Nordell jäi eläkkeelle vuonna 1974, jolloin häntä seurasi Saloran pääjohtajana hänen poikansa Jouko Nordell.
Fjalar Nordell oli Salossa syntyneen, sittemmin Suomen tasavallan presidentiksi valitun Sauli Niinistön kummi.
Vuonna 1996 Salon St. Anthonyn puistossa paljastettiin Fjalar Nordellin muistomerkki, jonka on veistänyt Jarkko Roth.
John Pelling

John Albert Pelling (27. toukokuuta 1936 Lontoo – 2023) oli brittiläinen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa, jossa hän oli mukana saamassa hopeaa kalvan joukkuekilpailussa. Hän osallistui myös sen yksilökilpailuun. Vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa hän osallistui jälleen kalvan joukkuekilpailuun.
Raymond Harrison

Raymond Alan Harrison (4. elokuuta 1929 Northolt – 2000) oli brittiläinen miekkailija. Hän osallistui vuoden 1960 kesäolympialaisiin Roomassa ja sai siellä hopeaa kalvan joukkuekilpailussa. Hän oli aiemmin kilpaillut kalvassa joukkueen jäsenenä jo vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä.
Jessica Michibata

Jessica Michibata (s. 21. lokakuuta 1984) on japanilainen malli ja televisiojuontaja. Hän aloitti mallin työt 13-vuotiaana ja tuli kuuluisaksi Peach John -merkin alusvaatemallina. Hän on esiintynyt mainoksissa myös Reebokille, Uniqlolle, Evianille ja Seikolle. Hän juontaa Japanissa omaa televisio-ohjelmaansa.
Michibatalla on japanilainen äiti ja Argentiinassa syntynyt italialais-espanjalainen isä. Michibata on seurustellut Jenson Buttonin kanssa vuodesta 2009 alkaen. He menivät naimisiin vuonna 2014, mutta erosivat vuonna 2015.
Tomtabacken

Tomtabacken on vuori Ruotsissa, joka on 377 metriä korkea ja sijaitsee Etelä-Ruotsin ylängöllä. Vuori sijaitsee Nässjön kunnassa noin 22 kilometriä lounaaseen kunnan päätaajamasta. Tomtabacken on sekä Smålandin että Götanmaan korkein kohta. 
Vuori sijaitsee ylänköalueella, jossa ilmasto on viileämpi kuin muualla Etelä-Ruotsissa. Tammikuussa keskilämpötila vuorella on -4 °C, yhtä kylmä kuin esimerkiksi Taalainmaalla tai Uplannissa, ja heinäkuun keskilämpötila on 14 °C, joka on sama kuin Jokimukassa Pohjois-Ruotsissa.
Puolan juutalaisten historian museo

Puolan juutalaisten historian museo eli Polin on Varsovassa sijaitseva museo, joka on omistettu puolanjuutalaisten historialle. Museorakennus on toisen maailmansodan aikaisen juutalaisgheton alueella olevassa puistossa, missä on myös juutalaisgheton muistomerkki. Näyttelytilojen pinta-ala on 4 500 neliömetriä, ja se sisältää yhdeksän gallerian näyttelykokonaisuuden.
Museon rakennustyöt alkoivat vuonna 2007, ja epäviralliset avajaiset järjestettiin huhtikuussa 2013 Varsovan kansannousun vuosipäivänä. Viralliset avajaiset pidettiin vuonna 2014, kun museon perusnäyttelyt valmistuivat. Hankkeen kustannusarvio oli 50 miljoonaa euroa.
Hankkeesta käytiin kansainvälinen arkkitehtikilpailu, ja sen voitti suomalainen arkkitehti Rainer Mahlamäki. Työn nimi oli "Kaislameri", joka viittaa Vanhan testamentin kertomukseen Punaisenmeren jakautumisesta. Tämä tapahtuma on kuvattuna sisääntuloaulassa.
Museorakennus voitti marraskuussa 2014 myönnetyn ensimmäisen arkkitehtuurin Finlandia -palkinnon. Vuonna 2015 rakennus pääsi Mies van der Rohe -kilpailussa niiden 40 joukkoon, jotka kilpailivat finaaliin pääsystä. Finalistit ilmoitettiin helmikuun lopussa 2015 ja voittaja 8. toukokuuta 2015. Se ei kuitenkaan selviytynyt finaaliin.
Euroopan museofoorumi valitsi museon vuoden museoksi vuonna 2016.
Rainer Mahlamäki

Rainer Allan Mahlamäki (s. 12. kesäkuuta 1956 Ilmajoki) on suomalainen kansainvälisesti palkittu arkkitehti ja Oulun yliopiston arkkitehtuurin professori.
Ilmajoen Huissilla maanviljelijäperheessä varttunut Mahlamäki pääsi ylioppilaaksi Ilmajoen lukiosta 1975 ja muistaa kuvaamataidon opettaja Oiva Polarin vihjanneen hänelle arkkitehdin työstä. Mahlamäki valmistui vuonna 1987 Tampereen teknillisestä yliopistosta, mutta kertoo aluksi epäilleensä uravalintaansa katsellessaan 1970-luvun lopun masentavia elementtitalotyömaita. 
Rainer Mahlamäki on toiminut arkkitehtuurin professorina Oulun yliopistossa vuodesta 1997 lähtien. Hän sai rakennustaiteen Suomi-palkinnon vuonna 1996. Taiteen Suomi-palkinto hänelle myönnettiin vuonna 2008, ja vuonna 2017 hän sai pohjoismaisen Prinssi Eugenin mitalin, joka oli sitä aiemmin myönnetty suomalaisista arkkitehdeista Alvar Aallolle, Viljo Revellille, Reima Pietilälle, Juha Leiviskälle ja Kristian Gullichsenille.
Mahlamäki on suunnitellut rakennuksia myös ulkomaille. Keväällä 2013 valmistui Mahlamäen suunnittelema puolanjuutalaisten historian museo Varsovassa. Se avattiin virallisesti lokakuussa 2014. Rakennus voitti vuonna 2014 ensimmäistä kertaa jaetun Arkkitehtuurin Finlandia -palkinnon.
Vuonna 2015 rakennus pääsi Mies van der Rohe -kilpailussa 40 finaalipaikasta kilpailleen ehdotuksen joukkoon.
Mahlamäen ensimmäinen oma arkkitehtitoimisto oli Tampereella toiminut 8 Studio. Nykyään hän työskentelee arkkitehtitoimisto Lahdelma &amp; Mahlamäki Oy:ssä, yhtiökumppaninaan Ilmari Lahdelma.
Albacore-luokka (hävittäjä)

Albacore-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka (). Luokka oli Palmers Shipbuilding and Iron Companyn ilman tilausta valmistama. Amiraliteetti lunasti alukset laivastolle maaliskuussa 1909 korvaamaan tuhoutuneet "HMS Leen" ja "HMS Tigerin". Ne luokiteltiin voimakkaammasta aseistuksestaan huolimatta B-luokkaan lokakuussa 1913.
Nina Lobova

Nina Romanivna (Lobova) Getsko ( Гецко; s. 20. heinäkuuta 1957 Zestaponi) on Neuvostoliittoa edustanut käsipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa ja kuului siellä kultaa voittaneeseen joukkueeseen.
Antonio Spavone

Antonio Spavone (s. 2. kesäkuuta 1994 Napoli) on italialainen moottoriurheilija.
Spavone aloitti Karting-uran vuonna 2005 ja kilpaili suurimman osan italiassa, joka vei sen jälkeen tien kohti KF2-luokkaan vuonna 2010. Samana vuonna Spavone aloitti ajouransa Formula Abarth -sarjassa. Hän kilpaili vain kuusi kilpailua saavuttamatta pisteitä. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2011 sijoittuen Italian Formula Abarth -sarjassa 13:nneksi ja Euroopan Formula Abarth -sarjassa 14:nneksi. Vuonna 2012 Spavone ajoi Auto GP World Series-sarjassa Euronova Racing -tallissa. Samana vuonna hän kilpaili GP3-sarjassa italialaisessa Trident Racing -tallissa. Hän ajoi kahdeksan kilpailua saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2013 Spavone jatkoi Auto GP -sarjassa Super Nova -tallissa. Hän ajoi neljä kilpailua saavuttaen 22 pistettä.
Lemmenlukko

Lemmenlukko tai rakkauslukko on riippulukko, joka kiinnitetään sillan kaiteeseen symboloimaan rakkauden kestävyyttä. Lemmenlukko on etenkin Keski-Euroopassa suosittu tapa. Lukkoon kaiverretaan parin nimet tai nimikirjaimet ja vuosiluku, minkä jälkeen lukko käydään ripustamassa sillan kaiteeseen. Kun lukko on lukittu, pari heittää avaimen veteen.
Historia ja perinteet.
Perinteen sanotaan juontavan juurensa serbialaiseen tarinaan nuoren kouluopettajan onnettomasta rakkaudesta sotilaaseen kylpyläkaupunki Vrnjačka Banjassa. Sotilas lähetettiin ensimmäisen maailmansodan aikana taistelemaan Kreikkaan, ja Serbian rintaman romahdettua hän jäi Kreikasta löytämänsä uuden rakkauden luo eikä koskaan palannut kotimaahansa. Sydän särkyneenä nuori nainen menehtyi, ja peloissaan kylpyläkaupungin muut naiset kiinnittivät lemmenlukkoja paikalliseen siltaan välttyäkseen samalta kohtalolta. Silta on nimeltään Most Ljubavi (), ja tarina elvytettiin sekä popularisoitiin 1900-luvun puolessavälissä, kun yksi Serbian kuuluisimmista naisrunoilijoista, Desanka Maksimović, julkaisi runon nimeltä ”Molitva za ljubav”. Serbiasta tapa on levinnyt ympäri Etelä-Eurooppaa ja Baltian maita.
2000-luvulla ilmiö alkoi levitä maailmalle Italiasta. Kirjailija Federico Moccian vuonna 2006 julkaistun romaanin "Ho voglia di te" päähenkilöt vannovat toisilleen ikuista rakkautta kiinnittämällä Rooman vanhalla Ponte Milvio -sillalla polkupyörän lukon lyhtypylvääseen ja heittämällä avaimen Tiberjokeen. Oikeat pariskunnat alkoivat jäljitellä romaanin hahmojen toimintaa kiinnittämällä Ponte Milviolle nimikirjaimillaan varustettuja lukkoja, mistä tapa levisi muuallekin. Toisen selityksen mukaan kyseessä olisi alkujaan armeijasta vapautuneiden italialaisten miesten tapa kiinnittää lukko siltaan vapautensa merkiksi.
Latvian Riiassa rakastavaisten sillalla lukkoja on satamäärin, koska siellä tuore vaimo käy heti vihkimisen jälkeen kiinnittämässä lukon lähipuistossa olevaan sillankaiteeseen. Tukholmassa lukkoja on Västerbron-sillalla, Lontoossa Towerin sillalla ja Italiassa miltei joka sillalla. Firenzessä lukon laittamisesta Ponte Vecchio -siltaan saa 50 euron sakon, ja Japanissa eräs silta romahti lemmenlukkojen painosta. Rooman kaupunki kielsi lukkojen kiinnittämisen Ponte Milviolle vuonna 2012.
Suomessa.
Turussa lemmenlukkoja on Teatterisillalla ja Tuomiokirkkosillalla. Helsingissä niitä on tiettävästi eniten Vanhankaupunginkosken ylittävällä pienellä kävelysillalla. Tampereella ensimmäinen Tammerkosken lemmenlukko kiinnitettiin Kehräsaaren siltaan. Jatkossa Tammerkosken lemmenlukkoja kiinnitetään Kehräsaaren sillan lisäksi Patosiltaan ja Laukonsiltaan. Kouvolassa lemmenlukkoja näkee Repoveden kansallispuistossa Valkealassa, jossa niitä roikkuu Lapinsalmen riippusillan kaiteissa. Kajaanissa lukkoja löytyy ripustettuna Linnansiltaan ja Oulussa Patosillalle johtavien portaiden kaiteeseen kiinnitettynä. Seinäjoella lukkoja on ripustettu Törnävänsaaren vieressä virtaavan Seinäjoen yli kulkevaan siltaan.
Lorenzo Mangiante

Lorenzo ("Renzo") Mangiante (14. maaliskuuta 1891 Brescia, Italia – 16. kesäkuuta 1936 Curitiba, Brasilia) oli italialainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä kuuluen molemmilla kerroilla kultaa voittaneeseen joukkueeseen.
Lorenzo oli Giovanni Mangianten veli.
Dominique Valera

Dominique Valera (s. 18. kesäkuuta 1947 Lyon) on ranskalainen karateka ja näyttelijä, joka otteli myös täyskontaktikaratessa. Hänellä on 9. danin musta vyö karatessa. Valera on karaten maailmanmestari ja kahdeksankertainen Euroopan-mestari. Hän on voittanut myös yhdeksän kertaa Ranskan mestaruuden.
Karateura.
Valera syntyi Ranskassa espanjalaisille vanhemmille. Hän alkoi harjoitella judoa 7-vuotiaana ja siirtyi 13-vuotiaana karaten pariin. Kuusi vuotta myöhemmin Valera voitti Ranskan mestaruuden karatessa ja oli mukana voittamassa Ranskan karatemaajoukkueessa Euroopan mestaruutta. Kaksi vuotta myöhemmin Valera oli voittamassa toistamiseen Euroopan mestaruutta joukkuekisoissa. Vuonna 1969 Valera uusi Ranskan mestaruutensa ja kilpaili ensimmäistä kertaa Euroopan ulkopuolella. Hän voitti Yhdysvalloissa järjestetyn Grand Tournamentin, joka toimi pudotuspelin tavoin. Myöhemmin samana vuonna Valera otti ensimmäisen henkilökohtaisen Euroopan mestaruuden ja kolmannen kerran Euroopan mestaruuden joukkuekisoissa.
1970-luvulle tultaessa Valera jatkoi menestystään voittamalla kolmannen kerran Ranskan mestaruuden. Lisäksi Euroopan mestaruuskisoissa Valera otti toisen Euroopan mestaruutensa ja joukkuekisoissa neljännen Euroopan mestaruuden. Hän saavutti myös ensimmäistä kertaa mitalin vuoden 1970 maailmanmestaruuskisoissa Japanissa. Ippon-tyylinen turnaus järjestettiin Tokiossa, jossa Valera saavutti pronssia. Kaksi vuotta myöhemmin Valera osallistui Ranskan maajoukkueen mukana vuoden 1972 karaten MM-kisoihin Pariisissa, jossa tuloksena oli kultamitali. Hän saavutti vielä muun muassa kaksi Ranskan mestaruutta lisää vuosina 1973 ja 1975, kunnes siirtyi ottelemaan karatea täyskontaktiin, kun hän aiheutti ongelmia vuoden 1975 karaten MM-kisoissa. Hän ei koskaan saavuttanut henkilökohtaista Karaten maailmanmestaruutta. Valera hylättiin vuoden 1975 MM-kisoissa lyötyään tuomaria.
Täyskontaktissa Valera saavutti kaksi Euroopan mestaruutta peräkkäin vuosina 1976 ja 1977. Hän otteli yhteensä 18 kertaa, joista hän voitti 14 kertaa ja hävisi neljästi. Valera otteli aina 1980-luvulle saakka, kunnes siirtyi enemmän opettamaan karatea ja potkunyrkkeilyä. Hän muun muassa opetti Jean-Claude Van Dammelle täyskontakti karatea ja potkunyrkkeilyä.
Näyttelijänä.
Valera siirtyi näyttelemisen pariin päätettyään ottelijauransa. Hän esiintyi elokuvissa vuosina 1985–1988. Näistä ensimmäisen oli "Parole de flic".
Celebesintornipöllö

Celebesintornipöllö ("Tyto rosenbergii") on tornipöllöjen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Indonesiassa laajalla alueella mutta se on yleensä harvinainen.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat ja kosteat pensastot, heinikot, laitumet, viljelmät ja hävitetyt metsäalueet.
Sillä on kaksi alalajia:
Hispaniolantornipöllö

Hispaniolantornipöllö ("Tyto glaucops") on tornipöllöjen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Dominikaanisessa tasavallassa, Haitissa ja Yhdysvaltain pienillä erillissaarilla, missä sitä kuvataan harvinaiseksi.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat ja vuoristometsät, pensastot, laitumet, viljelmät, puutarhat, kaupunkialueet ja hävitetyt metsäalueet.