tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dos Hermanasin rautatieasema

Dos Hermanasin rautatieasema on kauko- ja lähiliikenteen asema Dos Hermanasissa Sevillan metropolialueella Andalusiassa.
Sevillan Cercanías-lähijunajärjestelmän linja C-1 kulkee Dos Hermanasin kautta. Lisäksi asema on kolmen Media Distancia -kaukojunareitin pysähdyspaikka. Media Distancia -reitti 65 kulkee Sevillan päärautatieasemalta Cádiziin, 67 Sevillasta Málagaan ja 68 Sevillasta Granadan kautta Almeríaan.
Gérard Mulumba Kalemba

Gérard Mulumba Kalemba (8. heinäkuuta 1937 Kananga – 15. huhtikuuta 2020) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. elokuuta 1967 ja nimitettiin Mwekan hiippakunnan piispaksi 19. tammikuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Ngogi Nkongolo, jota avustivat Emery Kabongo Kanundowi ja Martin-Léonard Bakole wa Ilunga.
Neuvostojen talo (Kaliningrad)

Neuvostojen talo ( Dom Sovetov) oli rakennus Kaliningradin kaupungissa Venäjällä. Rakennuksen suunnitteleminen aloitettiin 1950-luvun alkupuolella, mutta taloa alettiin rakentaa vasta vuonna 1970 Königsbergin linnan raunioiden kohdalle. Rakennus jäi vuosikymmeniksi kesken, kunnes se vuonna 2005 rakennettiin osittain valmiiksi. Rakennus on melkein kokonaan valmistettu teräsbetonista. Rakennuksen suunnitteli D. Navalikhi. Rakennus purettiin vuosina 2023-2024.
Taitoluistelu talviolympialaisissa 2014

Taitoluistelussa kilpailtiin Sotšin 2014 talviolympialaisissa 8. – 21. helmikuuta olympialuistelukeskuksessa. Paikalle yleisöön mahtui 12 000 henkilöä. Tapahtumia oli viisi; miesten yksinluistelu, naisten yksinluistelu, pariluistelu, jäätanssi ja joukkuekilpailu. Vuoden 2014 talviolympialaiset olivat ensimmäiset talviolympialaiset, joissa oli mukana joukkuekilpailu.
Piste-ennätykset.
Seuraavat ISU-pistejärjestelmän ennätykset tehtiin näissä kisoissa:
 * Osallistui vain lyhytohjelmaan.
 **Osallistui vain vapaaohjelmaan.
Kirjastot ovat palaessaankin kauniita

Kirjastot ovat palaessaankin kauniita on Kai Ekholmin vuonna 2010 ilmestynyt kirja, jossa hän kirjoittaa poleemisesti kirjan ja kirjastojen merkityksestä sähköisten viestimien aikakaudella ja kulttuuriperinnön säilyttämisestä.
Sisältö.
Ekholmin mukaan nykykulttuurissa on päädytty kuvakeskeisen sähköisen informaation hajeeseen, jossa tuotetaan lisääntyvää hälyä ja kiirettä, joka on ajattelun ja harkinnan syöpä. Internet on virtsalta haiseva yleisen vessan seinä. Verkon tieto on hajanaista ja epäluotettavaa. Sen sijaan kirjasto on esimerkki asioista, joita ilman nykymuotoista yhteiskuntaa ei olisi.
Kirjoja, kirjastoja, yhteistä muistia uhkaa rapautuminen. Useimpia kirjoja tuhoaa happamoituminen. Nykyaikainen painotekniikka on tuottanut historian surkeimpia ja lyhytikäisimpiä kirjoja. Muutamassa vuosikymmenessä kirja muuttuu jätepaperiksi. Kansalliskirjasto on poistanut 100 000 teosta julkisesta käytöstä, koska ne eivät kestä avaamisia. Lampaannahalle kirjoitettua "Domesday bookia" ei uhkaa mikään. Sen sijaan kahdelle laserlevylle 1980-luvulla tallennettu "Domesday Project" olisi menetetty, ellei sitä olisi pelastettu ainoalla jäljelle jääneellä videolevyasemalla. Vielä nykyäänkin kustantajat käyttävät surkeaa paperia.
Internet on saanut ihmiset karttamaan vaivannäköä tiedon hakemisessa. Verkkosivuista ja hakukoneista puhutaan tiedon kokoajina. Todellisuudessa kirjastot ovat olleet tiedon kokoajia 2000 vuotta ennen Googlea. Internetin pinnallisuus on tarttunut myös lehtiin, ja tuloksena on lyhyitä silppukirjoituksia, joihin ei ole syytä palata toisen kerran. Ekholmin mukaan parin vuosikymmenen ajan on eletty teknisessä pöyhkeydessä ja itseriittoisuudessa. Harkitsevan ajattelun ja arvopohjan sijasta vallalla on kiire, itsekkyys ja välinpitämättömyys toisista ihmisistä. Verkkosivut, blogit, videopalvelut, sosiaalinen media ja televisio ovat korkeintaan kirjan itiöitä. Ne eivät edusta lukemista vaan selailua. Lääkärikirjaa ei voi koota internetin käyttäjien omakohtaisista arveluista. 
Kirjallisuuden todellinen uhka on kuitenkin Ekholmin mukaan huono kirjallisuus. ”Huonoa ei kannattaisi edes painaa”. Kustantajat haluavat myydä kirjoja, mutta lukijan ongelma on, että hän ei voi ostaa. Klassikkokirjailijoiden teokset ovat usein loppuunmyytyjä. Kirjojen myyntiaika lyhentynyt. Kuluttajat sijoittavat kirjojen sijasta videopeleihin, taulutelevisioihin, kannettaviin musiikkisoittimiin ja muuhun ”hörhötykseen”. ”Useimmille lapsille ostetaan oma pc ja televisio, mutta ei kirjahyllyä. Minusta se on lastensuojelun asia.”
Anna Camp

Anna Ragsdale Camp (s. 27. syyskuuta 1982 Aiken, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat Jill Mason Broadway-näytelmässä "Equus" ja Sarah Newlin televisiosarjassa "True Blood".
Ura.
Camp opiskeli teatteria University of North Carolina School of the Arts -yliopistossa Winston-Salemissa Pohjois-Carolinassa. Hän näytteli valkokankaalla ensimmäisen kerran vuonna 2007 romanttisessa komediassa "And Then Came Love". Hänellä oli rooli televisiopilotissa "Reinventing the Wheelers", mutta sarjaa ei otettu tuotantoon. Seuraavana vuonna hän esiintyi elokuvassa "Pretty Bird".
Camp koe-esiintyi Sookie Stackhousen rooliin televisiosarjaan "True Blood", mutta hävisi roolin Anna Paquinille. Tuottaja Alan Ball tarjosi hänelle sarjasta toista roolia. Camp esitti lahkojohtajan vaimoa Sarah Newlinia sarjan toisella tuotantokaudella. 
Camp näytteli lakisarjassa "Good Wife" vuosina 2011–2012. Tämän jälkeen hänet nähtiin komediasarjassa "The Mindy Project" ja musikaalielokuvassa "Pitch Perfect". Camp palasi True Blood -sarjaan kuudennella kaudella vuonna 2013. Hän on vieraillut useissa muissa televisiosarjoissa kuten "Cashmere Mafia", "Mad Men" ja "Glee". Camp oli mukana Train-yhtyeen musiikkivideolla "Marry Me".
Camp on näytellyt myös teatterissa. Hän esiintyi Broadwaylla näytelmässä "Country Girl" ja Off Broadwaylla Second Stage -teatterissa näytelmässä "Scene". Camp oli Daniel Radcliffen vastanäyttelijänä Broadway-näytelmässä "Equus" vuonna 2008. Hän esiintyi Zach Braffin näytelmässä "All New People" Second Stage -teatterissa kesällä 2011.
Yksityiselämä.
Camp kasvoi Columbiassa Etelä-Carolinassa, mutta muutti sittemmin New Yorkiin. Hän meni naimisiin näyttelijä Michael Mosleyn kanssa vuonna 2010. Pari erosi vuonna 2013. Vuonna 2016 Camp avioitui näyttelijä Skylar Astinin kanssa, mutta he erosivat vuoden 2019 kesän aikana. Vuonna 2025 Camp kertoi Instagram-tarinassaan seurustelevansa stylisti Jade Whipkeyn kanssa.
Cercanías Málaga

Cercanías Málaga on Renfen liikennöimä lähijunajärjestelmä Málagan kaupungin ja sitä ympäröivän samannimisen maakunnan paikkakuntien välillä Andalusiassa Espanjassa. Järjestelmään kuuluu kaksi linjaa, joiden yhteispituus on 69 kilometriä ja joiden varrella on 23 asemaa.
Linjat.
Linja C-1.
Linja C-1 kulkee Málagan keskustasta Aurinkorannikon myötäisesti Fuengirolaan ja sen varrella on useita tunnettuja rantalomakohteita. Linja on sähköistetty ja pääosin yksiraiteinen. Junia kulkee 20 minuutin välein kumpaankin suuntaan.
Linja C-2.
Linja C-2 kulkee Guadalhorce-joen laaksoa pitkin Málagasta Áloraan. Junia kulkee 90 minuutin välein.
Ekstrapyramidaalioire

Ekstrapyramidaalioireet ( eli "EPS") ovat ei-tahdonlaisen keskushermoston ekstrapyramidaalijärjestelmään liittyviä lihasten toimintahäiriöitä. Ekstrapyramidaalioireet voivat ilmetä ilmenevät kaulan, niskan, silmien ja vartalon lihasten kivuliaina kouristuksina, akatisiana eli pakonomaisena motorisena levottomuutena, lepovapinana, köpöttävänä kävelynä, motoriikan hidastumisena, lihasjäykkyytenä tai kasvojen ilmeettömyytenä&lt;ref name="huttunen/23.7.20082"&gt;Duodecim terveyskirjasto Antipsykoottien haittavaikutukset. Matti O. Huttunen. 23.7.2008.&lt;/ref&gt;. Jos ekstrapyramidaalioireisiin kuuluu vapinaa, lihasjäykkyyttä ja liikkeiden hidastumista, puhutaan lääkeparkinsonismista.
Myös pakkoliikeoireyhtymä eli tardiivi dyskinesia sekä suun avaamista estävä niin sanottu leukalukko kuuluvat ekstrapyramidaalioireisiin.
Ensimmäisen polven psykoosilääkkeet aiheuttavat eniten ektsrapyramidaalioireita, mutta myös toisen polven psykoosilääkkeet aiheuttavat niitä. Myös muut lääkkeet saattavat aiheuttaa ekstrapyramidaalioireita. Esimerkiksi joka kymmenes epilepsian ja manian hoidossa käytettyä natriumvalproaattia käyttävä saa niistä ekstrapyramidaalioireita. 
Myös masennuksen hoidossa käytetyt SSRI, SNRI ja NDRI lääkkeet aiheuttavat ekstrapyramidaalioireita. Erityisesti duloksetiini, sertraliini, essitalopramiini, fluoksetiini ja bupropioni ovat lääkkeitä, joiden on todettu aiheuttavan ekstrapyramidiaalioireita. 
Hoito.
Ekstrapyramidaalioireita havaitessa on syytä pienentää lääkeannosta tai vaihtaa lääke johonkin toiseen. Noin 60 prosenttia lääkeparkinsonismipotilaista paranee kahden kuukauden sisällä parkinsonismia aiheuttaneen lääkkeen lopettamisen jälkeen. Joskus parkinsonismin oireet poistuvat vasta kahden vuoden kuluttua ja 16 prosentilla oireet eivät poistu edes lääkityksen lopettamisen jälkeen.
Ekstrapyramidaalioireita voidaan hoitaa myös lyhytjaksoisesti annetuilla antikolinergisellä parkinsonlääkkeillä (esimerkiksi biperideeni). Levottomuustila eli akatisia lievittyy antikolinergisten lääkkeiden lisäksi myös beetasalpaajilla (esimerkiksi propranololi) tai bentsodiatsepiineilla.
Kielletty hedelmä

Kielletyksi hedelmäksi kutsutaan Raamatun ensimmäisessä Mooseksen kirjassa esiintyvän Hyvän ja pahan tiedon puun hedelmiä. Jumala kielsi kuoleman uhalla Aatamilta ja Eevalta niiden syömisen. Käärmeen väitettyä Eevalle, että hedelmien syöminen ei johtaisikaan kuolemaan vaan hyvän ja pahan tietämiseen, he söivät niitä kuitenkin. Rangaistuksena Jumala karkotti heidät Eedenin puutarhasta. Tapahtumaa kutsutaan syntiinlankeemukseksi, ja siihen liittyy myös perisynnin käsite.
Kielletty hedelmä kuvataan usein omenana, vaikka Raamattu ei erittele sen lajia.
Kielletyllä hedelmällä tarkoitetaan vertauskuvallisesti jotain kiellettyä mutta samalla hyvin houkuttelevaa; luvatonta nautintoa tai mielitekoa.
Tapani Lepola

Tapani Aatos Lepola (s. 16. lokakuuta 1945 Vaasa) on suomalainen toimittaja, joka työskenteli "Savon Sanomien" päätoimittajana 1991–2006. 
Tapani Lepola syntyi agrologi Sakari Lepolan ja Rauha Sauson perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 on lääkäri Ulla Marjatta Helminen. Lepola tuli ylioppilaaksi 1965 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Turun yliopistosta 1971. Hän toimi "Satakunnan Kansan" toimittajana 1970, "Suomen Kuvalehden" reportterina 1972–1977 ja "Savon Sanomien" toimittajana 1975–1978. Lehden toimituspäällikkö hän oli 1978–1987, 2. päätoimittaja 1987–1991 ja päätoimittaja vuodesta 1991.
Lepola on valittu vuoden kuopiolaiseksi ja hän sai valtion journalistipalkinnon vuonna 2007.
Gabriel Charles Palmer-Buckle

Gabriel Charles Palmer-Buckle (s. 15. kesäkuuta 1950) on ghanalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Accran hiippakuntaan Dominic Kodwo Andoh 12. joulukuuta 1976, ja 6. heinäkuuta 1992 hänet nimitettiin Koforiduan hiippakunnan piispaksi. Piispaksi vihkimininen seurasi 6. tammikuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Justin Francis Rigali.
Palmer-Buckle sai 30. maaliskuuta 2005 nimityksen Accran arkkihiippakunnan arkkipiispaksi.
Hugo Malmi

Hugo Johannes Malmi (vuoteen 1906 Malm; 5. maaliskuuta 1878 Helsinki – 1. huhtikuuta 1952 Helsinki) oli insinööri ja vuorineuvos, joka suunnitteli ja rakennutti Imatrankosken vesivoimalan ja oli Imatran Voiman ensimmäinen toimitusjohtaja. 
Malmin vanhemmat olivat rautatievirkamies Karl Malm ja Sofia Lönnberg. Hän valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1903 ja tuli samana vuonna Tie- ja vesirakennushallituksen apulaisinsinööriksi, kohoten myöhemmin vanhemmaksi insinööriksi. Vuosina 1916–1917 hän toimi työpäällikkönä voimalaitostyömailla, vuodesta 1918 hän oli valtion Koskivoimakomitean yli-insinööri ja vuodesta 1923 Koskivoimatoimiston johtaja.
Malmin päätyö oli Imatrankosken vesivoimalan suunnittelu ja rakentaminen vuosina 1918–1929, voimalan valmistuttua hänestä tuli sen pääjohtaja ja vuonna 1932 Imatran Voiman toimitusjohtaja. Vuosina 1934–1950 hän oli koskitoimikunnan puheenjohtaja ja vuosina 1941–1948 Oulujoen vesivoimalat omistaneen Oulujoki Oy:n toimitusjohtaja. Hän toimi myös useissa eri valtion komiteoissa ja vuosina 1922–1925 suomalais-norjalaisessa rajakomissiossa sekä edusti Suomea alansa kansainvälisissä kongresseissa. Teknillisten seurojen yhteisvaliokunnan puheenjohtaja hän oli vuosina 1930–1939.
Malmi oli ahkera kirjoittaja, joka julkaisi juttuja alansa lehdissä ja laati teoksen "Imatra ja sen kahlitseminen" (1949). Hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvo vuonna 1948.
Malmin puoliso vuodesta 1906 oli Ilma Maria o.s. Durchman.
Lucas Abadamloora

Lucas Abadamloora (22. joulukuuta 1938 – 23. joulukuuta 2009) oli ghanalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän toimi Navrongo-Bolgatangan hiippakunnan piispana vuosina 1994-2009.
Lapsuus ja koulutus.
Abadamloora syntyi 22. joulukuuta 1938 Chianassa lähellä Navrongoa Ghanan pohjoisosassa Upper East Ghanan alueella. Hän oli vanhin Charles ja Joanna Abadamlooran seitsemästä lapsesta. Charles ja Joanna olivat ensimmäisten joukossa Chianassa ottaneet vastaan katolisen uskon. Ensimmäiset kahdeksan elinvuottaan Lucas Abadamloora opiskeli yhdessä muiden kylän poikien kanssa katekismusta, kantoi vettä lähetystyöntekijöille sekä tiskasi heidän astioitaan. Lisäksi hän auttoi isäänsä maatilan töissä.
Abadamloora aloitti koulunkäynnin St. Paul's Primary Boarding School:issa Navrongossa ja kävi sen jälkeen kaksi vuotta St. Mary's Middle School:ia. Vuosina 1956-1962 hän opiskeli St. Charles Borromeo Minor Seminary:ssä Tamalessa ja sen jälkeen Government Secondary School:issa samassa paikassa. Myöhemmin hän opiskeli kuusi vuotta St. Victor's Major Seminary:ssä Tamalessa.
Pappisura.
Abadamloora vihittiin papiksi 3. elokuuta 1968 Navrongon hiippakunnassa. Vihkimyksen toimitti Navrongon katedraalissa piispa Gerard Bertrand. Vuonna 1989 piispa Rudolph Akanlu kutusi hänet takaisin St. Victor's Major Seminary:stä toimimaan Navrongon katedraalin administraattorina. Hänet nimitettiin Navrongo-Bolgatangan hiippakunnan piispaksi 14. maaliskuuta 1994. Piispaksi vihkiminen tapahtui 29. kesäkuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi André Pierre Louis Dupuy, jota avustivat Peter Poreku Dery ja Rudolph A. Akanlu.
Abadamlooran tullessa piispaksi Aids -pandemia oli levinnyt Ghanaan. Lähes välittömästi hän otti sairauden torjumisen, hoitamisen ja siihen liittyvän koulutuksen yhdeksi päätavoitteistaan. Hän toi katolisen avustusjärjestön Catholic Relief Services:in hiippakuntaansa auttamaan tässä työssä.
Abadamloora toimi Ghanan katolisten piispojen konferenssin presidenttinä. Eräs hänen saavutuksistaan oli rauhanvälitystyö radikaalimuslimien kanssa. Hän ystävystyi Bolgatangan pääimaamin kanssa, jonka seurauksena järjestettiin lähes 5000 kristityn ja muslimin yhteinen rauhanmarssi.
Kuolema.
Abadamloora kuoli 23. joulukuuta 2009 Bolgatangan aluesairaalassa, jonne hän oli mennyt hoidettavaksi pian sen jälkeen, kun oli saapunut Bolgatangaan Cape Coastista. Hän oli kärsinyt väsymyksestä ja yleisestä ruumiinheikkoudesta ja päättänyt siksi käydä sairaalassa. Oltuaan sairaalassa vähän yli kaksi tuntia oli hänen kuntonsa kuitenkin nopeasti huonontunut ja hän menehtyi.
Rhecithangus

Rhecithangus (k. 552) oli itäroomalainen sotilaskomentaja, joka toimi Phoenice Libanensiksen provinssin duxina yhdessä Theoctistuksen kanssa vuonna 541. Hän osallistui sotapäällikkö Belisariuksen johtamalle sotaretkelle persialaisia vastaan ja toimi tämän jälkeen Lazicaan suuntautuneen sotaretken komentajana. Hän kuoli Illyriassa vuonna 552.
Elämä.
Rhecithangus oli kotoisin Traakiasta. Hänet mainitaan Phoenice Libanensiksen provinssin sotilaskomentajana eli "duxina" yhdessä Theoctistuksen kanssa vuonna 541 ja hän piti päämajaansa joko Damaskoksessa tai Palmyrassa. Itä-Rooman ja sassanidien Persian välisen sodan aikana vuonna 541 Rhecithangus ja Theoctistus olivat Belisariuksen kanssa Darassa ja kannattivat sotaretkeä Persiaan. He olivat kuitenkin huolissaan siitä, että heidän provinssinsa altistuisi persialaisten lakhmidiliittolaisten hyökkäyksille. Belisarius sanoi kuitenkin, että nyt oli kesäpäivänseisaus, eivätkä lakhmidit uskonnollisista syistä voineet aloittaa sotaa kahteen kuukauteen. Rhecithangus ja Theoctistus liittyivät joukkoineen mukaan sotaretkelle, ja kun kaksi kuukautta oli melkein kulunut, he vaativat armeijaa palaamaan omille alueille, kuten lopulta tapahtui.
Jonkin ajan kuluttua, mutta ennen vuotta 549, keisari Justinianus I lähetti Rhecithanguksen armeijan kanssa Lazicaan. Hän näyttää kuitenkin viivytelleen, eikä tiedetä pääsikö hän koskaan perille asti.
Rhecithangus oli vuonna 552 yksi Rooman armeijan komentajista Illyriassa, yhdessä Aratiuksen, Leonianuksen ja Arimuthin kanssa. He pysähtyivät juomaan eräälle joelle, kun Itä-Roomaa vastaan kapinoineet gootti Goarin ja langobardi Ildigisalin joukot hyökkäsivät yllättäen ja tappoivat heidät kaikki jättäen Rooman armeijan ilman komentajia.
Aikalaishistorioitsija Prokopios kuvasi Rhecithangusta älykkääksi mieheksi ja hyväksi sotilaaksi.
10P/Tempel

 
10P/Tempel tai Tempel 2 on Ernst Wilhelm Leberecht Tempelin vuonna 1873 löytämä Jupiterin ryhmään kuuluva komeetta, jonka keskimääräinen etäisyys Auringosta on noin 3,07 AU:ta. Komeetan ytimen läpimitta on noin 11 kilometriä ja albedo noin 0,022, eli se on tummapintainen kappale.
Keihäsvuohennokka

Keihäsvuohennokka ("Scutellaria hastifolia") on Euraasiassa tavattava, huulikukkaiskasveihin kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen keihäsvuohennokka kasvaa 10–50 cm korkeaksi. Varsi on hennohko. Lehdet ovat 1–3 cm pitkiä, puikean suikeita tai kapean kolmiomaisia, pyöreäkärkisiä, enimmäkseen keihästyvisiä ja pääosin ehytlaitaisia. Kukat ovat pareittain tiiviinä, toispuolisina rykelminä lähellä varren latvaa. Varsilehtiä muistuttavat kukkien tukilehdet ovat kukkia lyhyempiä. Huulimainen kukka on violetinsininen. Kukan verhiö on kaksihuulinen, ehyt, nystykarvainen ja verhiön kellomaisessa torvessa on pysty, pullea lisäke. Myös teriö on kaksihuulinen ja pituudeltaan 15–25 mm. Ylähuuli on kupera, teriön torvi on pitkä ja jyrkästi käyrä. Keihäsvuohennokka kukkii Suomessa heinä-elokuussa.
Keihäsvuohennokan voi sekoittaa samannäköiseen luhtavuohennokkaan ("Scutellaria galericulata").
Levinneisyys.
Keihäsvuohennokka on pääasiassa eurooppalainen kasvilaji, jota kasvaa paikoitellen Pohjois-Espanjasta Venäjälle. Runsain laji on Pohjois-Balkanilla ja Kaukasuksen alueella. Etelä-Euroopassa levinneisyysalue ulottuu Etelä-Italiaan ja Pohjois-Kreikkaan, pohjoisessa Keski-Ruotsiin ja Etelä-Suomeen. Euroopan ulkopuolella lajia tavataan Länsi-Siperiassa sekä myös Keski-Aasiassa. Suomessa keihäsvuohennokkaa kasvaa Ahvenanmaalla, koko Suomenlahden rannikolla sekä Varsinais-Suomen sisämaassa. Laji on hävinnyt monilta entisiltä kasvupaikoiltaan.
Elinympäristö.
Keihäsvuohennokka viihtyy saaristo- ja rannikkoniityillä, mäenrinteillä, rantametsissä, rakkoleväkasautumilla ja kivikkorannoilla. Suomessa laji on harvinaistunut kasvupaikkojen umpeenkasvamisen ja rakentamisen takia.
Santiago Arias

Santiago Arias Naranjo (s. 13. tammikuuta 1992 Medellín, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on oikeana laitapuolustajana. Arias edustaa Espanjan liigassa pelaavaa Granadaa. Kauden 2020–2021 hän pelasi lainalla saksalaisessa Bayer Leverkusenissa. Hän on edustanut ammattilaisurallaan aiemmin kolumbialaista La Equidadia (2009–2011), portugalilaista Sportingia (2011–2013) ja alankomaalaista PSV Eindhovenia (2013–2018).
Arias pelasi Kolumbian maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2013 MM-karsintaottelussa Paraguayta vastaan. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi kolmessa alkulohko-ottelussa mutta ei enää jatkopeleissä. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi Kolumbian kaikki neljä ottelua. Copa Américassa hän on pelannut vuosina 2015, 2016 ja 2019.
Júlio Duarte Langa

Júlio Duarte Langa (s. 27. lokakuuta 1927) on mosambikilainen roomalaiskatolinen piispa ja kardinaali. Hänet vihittiin papiksi 9. kesäkuuta 1957 ja nimitettiin Xai-Xain hiippakunnan pispaksi 31. toukokuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alexandre José Maria dos Santos, jota avustivat Francesco Colasuonno ja Januário Machaze Nhangumbe.
Langa jäi eläkkeelle 12. heinäkuuta 2004. Hänet ylennettiin kardinaaliksi vuonna 2015.
81P/Wild

 
81P/Wild tai Wild 2 on Paul Wildin vuonna 1978 löytämä komeetta. Se kiertää Aurinkoa keskimäärin 3,45 AU:n etäisyydellä ja kuuluu Jupiterin ryhmän komeettoihin, mutta se siirtyi kyseiselle radalle vasta ohitettuaan Jupiterin läheltä vuonna 1974. Tällöin sen kiertoaika lyheni 40 vuodesta vain 6,17 vuoteen. Wild 2:n ytimen läpimitta on noin neljä kilometriä. NASAn Stardust-luotain ohitti komeetan 2. tammikuuta 2004.
Siirtymäajan kansallinen neuvosto

Siirtymäajan kansallinen neuvosto (, , NTC) oli Libyan hallituksen ja eversti Muammar Gaddafin vallan vastustajien muodostama ryhmä, jonka joukot valtasivat elokuun lopussa 2011 maan pääkaupungin Tripolin, surmasivat Gaddafin lokakuussa ja ottivat 23. lokakuuta 2011 vallan itselleen.
Neuvosto perustettiin 27. helmikuuta 2011 Bengasissa, ja 5. maaliskuuta 2011 se julistautui ”Libyan valtion ja kansan ainoaksi edustajaksi”. Ranska tunnusti ensimmäisenä valtiona neuvoston 10. maaliskuuta 2011 maan viralliseksi hallitukseksi ja se sai sisällissodan jatkuessa monien muidenkin maiden tunnustuksen. Neuvosto toimi kuitenkin lähinnä maan itäosissa, eikä Misratan kapinalliskaupunki tunnustanut sitä vielä elokuussa Libyan ainoaksi edustajaksi.
Heinäkuun lopussa neuvosto pidätti kapinallisten pääesikunnan päällikkönä toimineen kenraali Abdel Fatah Younisin, joka on maan entinen sisäministeri, ja vangitsi hänet tuntemattomaan paikkaan Bengasissa. Vangitsemisen syytä ei ole ilmoitettu.
Illalla 28. heinäkuuta kerrottiin että hänet on teloitettu. 
Neuvoston johtajat sanoivat, että neuvosto ei ole hallitus, vaan tavoitteena on ohjata maa vapaisiin vaaleihin ja saada voimaan uusi perustuslaki. Neuvostolla oli hallituksen tavoin toimiva toimeenpaneva komitea. Elokuussa 2011 neuvosto julkaisi 14-sivuisen siirtymäajan perustuslakiluonnoksen, jossa asetettiin tavoitteeksi luoda šaria-lakiin perustuva monipuoluedemokratia.
23. lokakuuta 2011, kolme päivää maan Muammar Gaddafin surman jälkeen, kansallinen neuvosto julisti maan vapautetuksi Bengasissa järjestetyssä seremoniassa. Samassa yhteydessä šaria julistettiin voimaan ja sen kanssa ristiriidassa olleet lait mitättömiksi. Ensimmäisenä toimenaan neuvoston puheenjohtaja Mustafa Abdul-Jalil kumosi moniavioisuutta rajoittavan lain. Hän ilmoitti että tulevat määräykset kieltävät koron oton ja maahan luotaisiin islamilainen pankkijärjestelmä.
Tammikuun alussa pääkaupunki Tripolissa käytiin aseistautuneiden ryhmien kesken taisteluja, joissa kuoli useita. Silminnäkijöiden mukaan Misratasta tuleva kapinalliset yrittivät vapauttaa vangittuja tovereitaan.
Bengasissa osoitettiin viikkokausia mieltä hallitsevaa neuvostoa vastaan, joka huipentui väkivaltaisuuksiin ja paikallisen hallintorakennuksen valtaamiseen ja ryöstelyyn. NTC:n kakkosmies Abdel Hafiz Ghoga ilmoitti 22.1.2012 eroavansa levottomuuksien vuoksi. Neuvoston puhemies Mustafa Abdel Jalil puolestaan varoitti sisällissodan uhasta, jos NTC hajoaa.
7. heinäkuuta 2012 järjestettiin vaalit, joissa valittiin Yleinen kansankongressi (al-Mu’tamar al-Waṭanī al-‘āmm), joka korvasi Siirtymäajan kansallisen neuvoston. Islamistien kiihtyvän toiminnan vuoksi
keväällä 2014 Libyassa tuli vallankaappauksella valtaan kenraali Khalifa Haftar, joka ilmoitti taistelevansa islamisteja ja ääriryhmiä vastaan.
Kokoonpano.
Lainsäädännöllinen elin.
Neuvoston jäsenet
Muut edustajat 
Johtokunta.
Jäsenet (maaliskuu–elokuu 2011).
 
Väliaikainen hallitus.
El-Keib muodosti väliaikaisen hallituksen 22. marraskuuta 2011: 
Kansainvälinen tunnustaminen.
Colombiana

Colombiana on Olivier Megatonin ohjaama toimintaelokuva vuodelta 2011. Luc Bessonin kirjoittaman ja tuottaman elokuvan pääosassa Zoë Saldañan roolihenkilö haluaa kostaa vanhempiensa tappajille.
Vastaanotto.
"Ilta-Sanomissa" Timo Kuismin piti "Columbianaa" vetävästi toteutettuna "Tyttö nimeltä Nikitan" ja "Léonin" ristisiitoksena ja antoi sille kaksi ja puoli tähteä viidestä..
Inter Press Service

Inter Press Service (IPS) on kansainvälinen uutistoimisto, joka keskittyy tuottamaan kehitysmaista englanniksi ja espanjaksi uutisia, jotka käännetään lukuisille kielille. IPS:lle kirjoittavia toimittajia on noin sadassa maassa ja IPS myös kouluttaa kehitysmaiden toimittajia.
Suomen Inter Press Service.
Suomen Inter Press Service -yhdistys kokoaa tiedonvälityksestä ja kehityksestä kiinnostuneita kansalaisia. Se on perustettu vuonna 1985. Yhdistyksen pyörittämä uutistoimisto tuottaa viikoittain suomenkielisiä uutisia ja välittää kansainvälisen IPS:n aineistoa.
IPS:n asiakkaina on Suomessa tiedotusvälineitä, järjestöjä ja laitoksia. Uutistoimisto saa ulkoministeriöltä viestintä- ja kehityskasvatushankkeisiin tarkoitettua tukea.
Suomen IPS on jäsenenä Kehitysyhteistyön palvelukeskuksessa, Maailma.net:ssä, ja Viestintä ja kehitys -säätiössä.
Andienpöllönen

Andienpöllönen ("Megascops ingens" aiemmin "Otus ingens") on pöllöihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Boliviassa, Ecuadorssa, Kolumbiassa, Perussa ja Venezuelassa.
Laji on samankokoinen kuin valkokurkkupöllönen. Sen kokonaispituus on 25–29 cm. Uroksen paino on 134–190 g, naaraan 140–273 g. Se on päältä hiekanruskea, paikoin tummempi, ja naamakiehkura on hiekanruskea ilman selvää reunusta. Lentosulat ovat kanelinruskeajuovaiset ja tummasävyiset, ja pyrstö on kaneliruskea ja siinä on tummemmanruskeita raitoja. Päälaessa on nahanruskea reuna. Silmät ovat hunajanväriset ja korvatupsut pienet. Nilkoissa on höyhenystä varpaiden pohjaan saakka.
Andienpöllösen luontaista elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset vuoristometsät 1 200–2 500 metrin korkeudessa. Tämä suhteellisen voimakas lintu on yöeläjä, joka aktivoituu hämärässä. Päiväsaikaan se istuskelee päällyskasvien joukossa paksuilla oksilla. Sen elämästä tiedetään hyvin vähän. Se syö suurehkoja hyönteisiä ja hämähäkkejä, samoin matelijoita. Lisääntyminen vaatii vielä tutkimista, mutta sen tiedetään pesivän puiden koloissa, joiden pohjalle se munii valkoisia munia.
"Otus ingens" (Sibley ja Monroe 1990, 1993) on SACC:n mukaisesti (2005) jaettu alalajeiksi "ingens" ja "colombianus" ja siirretty sukuun "Megascops".
Summerside

Summerside on kaupunki Prinssi Edwardin saarella Kanadassa. Summerside on saaren toiseksi suurin kaupunki Charlottetownin jälkeen. Summersiden väkiluku on 14 500 (2006) asukasta ja talousalueen väkiluku noin 45 000.
Historia.
Alueen ensimmäinen asukas oli Pennsylvaniasta kotoisin oleva kveekari ja brittiläinen lojalisti Daniel Green, joka kutsui aluetta nimellä ”Green Shores Bedeque”. Greenin pojan Josephin omistama pubi oli keskeisessä asemassa kaupungin nykyistä nimeä valittaessa. Tarinan mukaan eversti Henry Compton saapui kaupunkiin erittäin kylmänä päivänä ja lähestyttyään kaupunkia maasto suojasi viimalta ja aurinko tuli esiin pilvien takaa. Compton totesi tulleensa saaren kesäiselle puolelle (). Joseph piti tästä lausahduksesta ja vaihtoi pubinsa nimeksi Summerside. Myöhemmin postipäällikkö Patrick Power ehdotti paikallishallinnolle kaupungin nimen vaihtamista Summersideksi. Summerside oli ainutlaatuinen eikä sillä ollut vaaraa sekaannuksiin muiden samannimisten paikkojen kanssa, joten nimi virallistettiin.
Summersiden asuttaminen sai varsinaisesti alkunsa 1840, kun ensimmäinen satamalaituri ja tie alueen hallinnollisena keskuksena toimivaan St. Eleanorsiin valmistui. Pian tämän jälkeen Joseph Pope perusti Summersideen laivanrakennustelakan, ja kaupungista muodostui merkittävä vientisatama muualle Prinssi Edwardin saarelle ja Nova Scotiaan. Summerside virallistettiin kaupungiksi (Town) 1. toukokuuta 1877 ja suuremmaksi kaupungiksi (City) 1995.
Tapio Pöyhönen

Tapio Pöyhönen (19. marraskuuta 1927 Helsinki – 27. elokuuta 2011 Helsinki) oli Työväen Urheiluliiton (TUL) osastopäällikkö ja merkittävä toimija työväenurheilun piirissä.
”Tappari” Pöyhönen pelasi koripalloa maaottelutasolla ja oli Suomen koripallojoukkueen kapteeni Helsingin olympialaisissa 1952. Pesäpalloa hän pelasi Työväen Mailapojissa. Moottoriurheilijana hän osallistui kolmesti Päijänne-ajoihin ja sijoittui parhaimmillaan yleisessä sarjassa kahdeksanneksi. Pöyhönen lopetti aktiiviurheilun 1960-luvun alussa. Veljensä Seppo Pöyhösen kanssa hän 1960-luvulla elvytti TUL:in hiipuneen koripallotoiminnan. 
Pöyhönen aloitti työuransa Elannon makkaratehtaalla. Vuonna 1956 hän siirtyi työhön TUL:iin jaostosihteeriksi, ja 1966 hänestä tuli osastopäällikkö. Hän oli Suomen olympiakomitean valmennustoimikunnan jäsen ja vuodet 1972–1976 sen puheenjohtaja.
Pöyhönen kannatti TUL:n kriisiaikoina 1975 puheenjohtajaksi Niilo Hämäläistä, mutta valituksi tuli Osmo Kaipainen, joka sitten järjesti 1976 Pöyhösen eläkkeelle. Jukka Kemppinen on luonnehtinut Pöyhöstä sanoin: ”Tappari on epätavallisen viisas mies”.
Kroatian laivasto

Kroatian laivasto () on yksi kolmesta Kroatian asevoimien puolustushaarasta.
Historia.
Kroatian laivasto syntyi 1991 Kroatian itsenäisyystaisteluiden aikana. Kuitenkin laivaston juuret lähtevät 10. vuosisadalta, jolloin keskiaikaisella Kroatialla oli Adrianmeren itäosia hallitseva laivasto. Herttua Branimirin johtaman Kroatian laivaston taistelu 18. syyskuuta 887 Venetsian laivastoa vastaan on valittu laivaston vuosipäiväksi.
Kalusto.
Lisäksi on parikymmentä erilaista apualusta.
Branko Brnović

Branko Brnović (, s. 8. elokuuta 1967) on montenegrolainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. 
Ura pelaajana.
Brnović aloitti pelaajauransa FK Budućnost Titogradin joukkueessa 1987. Seura pelasi tuolloin Jugoslavian pääsarjassa ja sijoittui Brnovićin aikana parhaimmillaan seitsemänneksi kaudella 1987–1988. Hänen viimeiseksi kaudekseen Budućnostissa jäi 1990–1991, jolloin seura eteni Balkans Cupin finaaliin.
Budućnostista Brnović siirtyi FK Partizaniin, jossa hän yhtenä puolustuksen tärkeänä lenkkinä oli auttamassa seuraa voittamaan Jugoslavian-mestaruuden kahdesti peräkkäin 1993 ja 1994. Lisäksi Brnović pääsi Partizanissa juhlimaan maan cupin mestaruutta kahteen otteeseen. Liigamestaruuteen päättyneellä kaudella 1992–1993 Brnović iski kuusi maalia, mikä on hänen uransa paras maalimäärä yhden kauden aikana.
Kesällä 1994 Brnović jätti Partizanin ja siirtyi pelaamaan Espanjaan RCD Espanyolin joukkueeseen. Barcelonalaisseurassa Brnović pelasi kuusi kautta ja oli neljänä kautena joukkueen avauskokoonpanon vakiomies. Viimeiseksi jääneellä kaudella 1999–2000 Brnović pelasi vain yhden ottelun, vaikka seuralle se oli Copa del Reyn voiton myötä menestyksekkäin.
Brnović lopetti pelaajauransa Espanyoliin, kunnes palasi vuonna 2006 montenegrolaisseura FK Komin pelaajaksi. Hän pelasi seurassa kaudella 2006–2007 kaikkiaan 15 ottelua ja onnistui kertaalleen maalinteossa.
Maajoukkuetasolla Brnović edusti Jugoslaviaa ja Serbia ja Montenegroa yhteensä 27 A-maaottelussa. Hän oli mukana MM-kisoissa 1998, joissa Jugoslavia putosi toisella kierroksella hävitessään Alankomaille. Lisäksi hän oli mukana voittamassa Jugoslavialle alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta 1987.
Ura valmentajana.
Valmennusuransa Brnović aloitti vuonna 2007 Zoran Filipovićin apulaisvalmentajana Montenegron maajoukkueessa. Filipovićin jätettyä tehtävänsä kohtullisesti sujuneiden MM2010-karsintojen jälkeen Brnović jatkoi päävalmentajaksi nousseen Zlatko Kranjčarin apulaisvalmentajana.
Syyskuussa 2011 Brnovićista tuli Montenegron maajoukkueen päävalmentaja, kun liitto erotti yllättäen Kranjčarin kahden karsintatappion jälkeen. Brnović valmentaa Montenegroa ainakin kahdessa jäljellä olevassa EM-karsintaottelussa. Panoksena lohkokakkosena olevalla Montenegrolla oli pääsy jatkokarsintoihin ja jopa lopputurnaukseen. Brnovićin johdolla Montenegro pelasi tasan Englannin kanssa ja hävisi viimeisen ottelunsa Sveitsille 2–1. Pisteet riittivät kuitenkin jatkokarsintoihin, joissa Montenegro hävisi Tšekille yhteismaalein 3–0.
Montenegron jalkapalloliitto ilmoitti joulukuussa 2015, ettei se jatka vuoden lopussa päättyvää sopimusta Brnovićin kanssa.
Brofeldt

Brofeldt on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Myös seuraavien henkilöiden sukunimi oli alun perin Brofeldt, mutta he muuttivat sukunimensä:
Soinniton bilabiaalinen klusiili

Soinniton bilabiaalinen klusiili on monessa kielessä esiintyvä konsonanttiäänne, joka merkitään P-kirjaimella niin suomen kielessä kuin monissa muissakin kielissä. Äänteen kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa äänteen merkki on [p]. Arkipuheessa "pee" voi tarkoittaa tilanteesta riippuen joko P-kirjainta tai äännettä [p].
Joissakin kielissä, kuten englannissa, [p] ääntyy suomesta poiketen aspiroituna.
Kuvaus.
Soinnitonta bilabiaalista klusiilia määrittävät seuraavat foneettiset parametrit:
Haulbowline

Haulbowline () on saari Irlannin rannikolla Corkin satamassa. Siellä sijaitsee Irlannin laivaston päätukikohta.
Historia.
Saari on sataman strategisessa syvän veden kohdassa ja on ollut pitkään sotilastukikohtana. Se linnoitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1602 ja oli alkujaan merkittävä Britannian armeijan tukikohta. Britannian armeija siirtyi myöhemmin lähellä olevalle Spikensaarelle, ja linnoitukset siirtyivät Britannian merivoimille. Laivastolla oli siellä runsaasti kalustoa, ja Napoleonin sotien aikana sinne rakennettiin telakka.
Telakka siirtyi vuonna 1923 Irlannin vapaavaltiolle, toisin kuin muut Corkin sataman linnoitukset, jotka muodostivat osan Treaty Ports ('sopimussatama') -järjestelmää. 
Saarella toimi aiemmin yritys Irish Steel, joka suljettiin vuonna 2002. Teräksen valmistuksen päätyttyä maaperässä on todettu huomattavia määriä syöpäsairauksille altistavaa kuusiarvoista kromia ja teollisuuden prosesseista peräisin olevaa radioaktiivista jätettä sekä Tšernobylin ydinonnettomuudesta radioaktiivista laskeumaa. Nämä kaikki on ilmoitettu poistetun. Paikalle suunnitellaan rakennettavaksi asuntoja, toimistoja, hotelli ja huvivenestama.
Saarella tuhoutui vuonna 2008 historiallinen 1800-luvulta peräisin oleva varastorakennus.
Nimen historia.
Saaren nimi voi johtua muinaisnorjan sanasta "ál-boling" ('ankeriaspaikka').
Matti Rantasila

Matti Henrik Rantasila (26. joulukuuta 1922 Tampere – 15. maaliskuuta 2004 Pori) oli suomalainen sotakirjailija.
Rantasilan perhe muutti Tampereelta Poriin hänen ollessaan nelivuotias. Talvisodan alkaessa Rantasila oli Porin lyseon viidennellä luokalla. Hän osallistui sotaan vapaaehtoisena ja kävi välirauhan aikana reserviupseerikoulun yleten Suomen nuorimmaksi vänrikiksi.
Jatkosodan aikana Rantasila toimi joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkön sijaisena JR2:n 1. pataljoonassa. Vänrikki Pentti Iisalon johtama partio jossa Rantasila oli varajohtajana katkaisi 18. elokuuta 1941 vallatun 45 millimetrin panssarintorjuntatykin avulla Räisälästä etelään johtavan valtatien ja piti tietä katkaistuna kolmen tunnin ajan niin että paikalta saatiin kerättyä suuri sotasaalis. Iisalo nimitettiin ansioistaan Mannerheim-ristin ritariksi 1. lokakuuta 1941. Rantasilalle ehdotettiin Mannerheim-ristiä 1944 mutta tässä vaiheessa tehtiin karsintaa erityisesti upseerien kohdalla eikä anomukseen suostuttu.
Rantasila ylennettiin luutnantiksi 1942. Hän haavoittui kolme kertaa ja menetti 31. elokuuta 1944 muutama päivä ennen jatkosodan päättymistä oikean kätensä yrittäessään tehdä vaarattomaksi venäläistä tavallista käsikranaattia isompaa korsukäsikranaattia.
Sodan jälkeen Rantasila valmistui 1949 merkonomiksi työn ohella. Hän toimi myymälätarkastajana Satakunnan Osuuskaupassa ja oli Keskusosuusliike Hankkijan Porin-konttorissa osastonhoitajana 1954–1978.
Rantasila osallistui Sotainvalidien Veljesliiton ja reserviläisjärjestöjen toimintaan. Hän sai sotakamreerin arvonimen 1991.
Rantasila aloitti kirjoittamisen 1978 jäätyään eläkkeelle. Hän löysi ullakolta vanhoja sodanaikaisia muistiinpanojaan ja alkoi niiden pohjalta kirjoittaa muistelmiaan. Esikoisteos "Joukkueenjohtaja" ilmestyi 1980.
Matti Rantasila on jääkiekkoilija Juha Rantasilan ja näyttelijä Mari Rantasilan setä.
Hannu Ylitalo

Hannu Sakari Ylitalo (15. toukokuuta 1934 Suojärvi – 27. syyskuuta 2007 Stala, Ruotsi) oli suomalainen kirjailija, joka kuvasi teoksissaan ruotsinsuomalaisten siirtolaisten elämää ja myös sen varjopuolia.
Ylitalon vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Iivari Ylitalo ja Olga Kukkoaho. Hän asui vuodet 1944–1946 sotalapsena Ruotsin Skånessa. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1955 Kemijärven opettajaseminaarista. Vuodesta 1963 hän toimi opettajana Ruotsin Boråsissa.
Tuotanto.
Ylitalon esikoisromaani "Pakotie" (1966) kertoo vienankarjalaisesta Esko Aleksovista, joka palvelee Neuvostoliiton armeijassa, mutta joutuu suomalaisten sotavangiksi ja palvelee sodan loppuajan Suomen armeijassa. Rauhansopimuksen vaatiman palautuksen takaisin Neuvostoliittoon Aleksov välttää karkaamalla kuljetusjunasta ja pakenemalla Ruotsiin. "Helsingin Sanomien" Tuukka Kangasluoma piti aihevalintaa persoonallisena, mutta romaania melko vaatimattomana.
Kolmen ensimmäisen romaanin jälkeen Ylitalo otti kustantajan pyynnöstä aiheekseen ruotsinsuomalaisuuden. Hän julkaisi 1970-luvun alussa romaanitrilogian "Saatanan suomalainen" (1971), "Ruotsalaisten maa" (1972) ja "Raukat menköhöt merten taa" (1974). Siirtolaisten oloihin perehtyäkseen hän meni kesätyöhön Volvon henkilöautotehtaalle. Trilogiassa kuvataan siirtolaisnuoria, jotka joutuvat työläisvanhempiensa matkassa Ruotsiin ja kärsivät siellä, ennen kuin oppivat kunnolla ruotsia. Uudessa kotimaassaan nuoret kaipaavat Suomeen, hylkäävät lopulta äidinkielensä ja kokevat häpeää suomalaisuudestaan.
Ruotsiksi vuonna 1972 ilmestynyt siirtolaistrilogian avausosa "Finnjävel" (alk. "Saatanan suomalainen") sai Ruotsissa hyviä arvosteluja, vaikka pidettiin häpeällisenä, että Ylitalo kuvaa kotikaupunkiaan ja romaaninsa tapahtumapaikkaa Boråsia niin suorasukaisesti ”murheen laaksona”. Kirjallisuusarvostelijoiden mukaan teoksen voima on siinä, miten kursailematta se kertoo siirtolaisten mielettömästä tilanteesta ja kuvaa työväen oloja värikkäästi eikä kesysti ja ikävästi, kuten ruotsalaiskirjailijoilla oli tapana.
Olavi Merinen

Aarre Olavi Merinen (23. huhtikuuta 1917 Nurmijärvi – 24. tammikuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Merinen kävi kuusi vuotta Porvoon yhteislyseota ja opiskeli sitten Helsingissä Mainos- ja Myyntikoulussa. Meriläinen oli koulutukseltaan somistaja ja toimi somistajana Porissa. Merinen osallistui talvi- ja jatkosotaan, ja asevelvollisuus ja sodat veivät yhteensä viisi ja puoli vuotta hänen elämästään. Päästyään siviiliin hän meni naimisiin ja muutti perheensä kanssa 1955 Savonlinnaan, jossa hän toimi kauppaopiston opettajana. Vaimon kuoleman jälkeen kasvatti yksin kaksi poikaansa. Vuonna 1970 he muuttivat Helsinkiin jossa Merinen työskenteli Kotisaari Oy:n arkiston hoitajana. Kolmen kirjan lisäksi hän kirjoitti erityisesti kuunnelmia ja pakinoita ja menestyi kuunnelmakilpailuissa. 
Merinen kirjoitti kaksi romaania, yhden nuorten kirjan, useita radiokuunnelmia ja pakinoita. Hän oli lisäksi teatterin, kuvaamataiteiden ja musiikin harrastaja.
Tapio Kaitaharju

Ilmari Tapio Kaitaharju (18. kesäkuuta 1923 Hamina – 28. tammikuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja henkiparantaja.
Kaitaharju lähti vapaaehtoisena jatkosotaan vuonna 1941 ja hän pääsi ylioppilaaksi sodan aikana 1942. Kaitaharju haavoittui polveen sodan loppuvaiheissa 1944 ja sodan jälkeen hän asettui asumaan Kouvolaan. Hän oli valtion rautateiden palveluksessa ja toimi viimeksi liikennetarkastajana. Eläkkeelle jäätyään Kaitaharju muutti vaimonsa Ailin kanssa Helsingin Munkkiniemeen. 
Kaitaharju aloitti kirjallisen uransa kirjoittamalla pakinoita Kouvolan Sanomiin nimimerkillä "Antinpoika". Omia kirjoja hän alkoi julkaista 1970-luvulta alkaen. Kaitaharju käsitteli kirjoissaan muun muassa ihmisen ja luonnon välistä suhdetta sekä rajatietoon liittyviä aiheita. Keskeisiä aiheita olivat yhteys henkimaailmaan ja luonnonhenkiin. Kaitaharju toimi henki- ja kaukoparantajana.
Ossi Ojala

Ossi Aarne Aatos Ojala (23. maaliskuuta 1933 Savonlinna – 18. joulukuuta 2006) oli suomalainen kirjailija.
Ojala aloitti kirjailijanuransa nuortenkirjoilla, joista sai Otava-palkinnon vuosina 1964 ("Saarella tapahtuu") ja 1968 ("Kahvila Sinuhe"). Sittemmin hän laajensi aluettaan muuhunkin proosaan sekä näytelmiin ja kuunnelmiin.
Agronomiperheen poika Ossi Ojala kirjoitti ylioppilaaksi Sysmän yhteiskoulusta vuonna 1953 ja suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1962. Ojala toimi opettajana eri koulumuodoissa Suomessa ja Ruotsissa, minkä lisäksi hän työskenteli muun muassa sanomalehti- ja mainostoimittajana sekä harrastajateatterien ohjaajana. Hän toimi kuuden vuoden ajan Mikkelin läänintaiteilijana. Kirjallisten harrastusten ohella hän maalasi öljyväritöitä. Hän asui pitkään Tampereella.
Veli Karppanen

Veli Karppanen, paremmin tunnettu nimellä Sir Vili (1951 – joulukuu 2002 Liperi) oli suomalainen Filippiineiltä vaimoja välittänyt liikemies. Hän tuli tunnetuksi syksyllä 1995 hänestä kirjoitetun lehtijutun ansiosta.
Karppasella oli "Kaukomaiden Ystävyyden Seura" -nimen takana toiminut välityspalvelu, joka hankki Filippiineiltä vaimoja suomalaisille miehille. Välityspalvelun toimisto sijaitsi Tikkurilassa. Karppanen itse asui Helsingin Kontulassa. Karppasen mukaan hän välitti Suomeen ainakin 50 filippiiniläisnaista ja piti itse toimintaansa hyväntekeväisyytenä. Karppasen arvostelijoiden mielestä hän oli ihmiskauppias, sovinisti ja naisten alistaja.
Karppanen tuli julkisuuteen syyskuussa 1995, kun hänestä julkaistiin Helsingin Sanomissa artikkeli "Suomeen tullut lähes tuhat filippiiniläistä vaimoa". Vuonna 1996 Jouni K. Kemppainen ja Teppo Sillantaus tekivät Helsingin Sanomien Nyt-liitteeseen jutun "Poikamiesilta Sir Vilin seurassa". He tekeytyivät Sir Vilin ihailijoiksi ja pyysivät häntä opastamaan kuinka naisia isketään. Sir Vili ei kuitenkaan rehvakkaista puheistaan huolimatta saanut iskettyä yhtäkään naista tuona iltana. Maaliskuussa 2013 artikkeli palkittiin Long Playn Pienellä journalistipalkinnolla.
Karppanen oli naimisissa kolme kertaa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli suomalainen ja kaksi seuraavaa filippiiniläisiä. Ensimmäisen vaimon kanssa Karppasella oli yksi tytär, toisen kanssa kaksi poikaa ja kolmannen kanssa yksi tytär.
Karppanen kuoli sairauskohtaukseen 51-vuotiaana joulukuun alussa 2002 kesämökillään Liperin Kaatamon kylässä.
Kivihiiliterva

Kivihiiliterva on musta tai tummanruskea raskas­liikkeinen ja pahan­hajuinen neste, jota syntyy sivutuotteena, kun kivihiiltä kuivatislataan koksin valmistamiseksi. Sitä saadaan noin 3 % kivihiilen määrästä.. 
Kivihiiliterva sisältää tuhansia erilaisia kemiallisia yhdisteitä, joista suurin osa on bentseenin johdannaisia. Monet niistä ovat tärkeitä kemian­teollisuuden raaka-aineita, joita käytetään varsinkin väri- ja lääkeaineiden valmistukseen. Kivi­hiili­tervan ensimmäisessä tislauksessa saadaan alle 200 °C:n lämpö­tilassa kiehuvista aineista "kevytöljyä", 200–250 °C:ssa kiehuvista keski­öljyä, 250–300 °C:ssa kiehuvista raskas­öljyä ja tätä korkeammassa lämpö­tilassa kiehuvista antraseeni­öljyä, ja jäljelle jäävä tislaus­jäännös on pikeä. 
Kivihiilitervasta saatava kevyt­öljy sisältää muun muassa bentseeniä, tolueenia ja ksyleeniä, ja siitä valmistetaan muun muassa lääkkeitä, väri­aineita, hajusteita, räjähdysaineita ja liuottimia. Keskiöljy sisältää karbolihappoa, kresoleja, pyridiiniemäksiä, kinoliinia ja kumaronihartseja, ja siitä valmistetaan muoveja, lääkkeitä ja ruiskutteita. Raskas­öljy on pääasiassa naftaleenia. Antraseeni­öljy on pääasiassa antraseenia, ja siitä valmistetaan puun kyllästeitä ja väriaineita. Se sisältää myös jonkin verran hiiltä. Piestä valmistetaan tien päällysteitä, brikettejä ja elektrodeja. 
Raakaa kivihiilitervaa käytetään muun muassa kattohuopien ja tervapahvien valmistukseen. Sitä käytetään myös sellaisenaan poltto- ja voiteluöljynä.
Monet kivihiilitervassa esiintyvät aineet kuten fenolit ja kresolit ovat myrkyllisiä. Siinä oleva bentseeni on myös vahvasti syöpää aiheuttava eli karsinogeeninen aine.
Kolmiulotteinen mallinnus

Kolmiulotteinen mallinnus tai "3D-mallinnus" tarkoittaa tietokoneavusteista kolmiulotteista suunnittelua tietokoneen kuvaruudulla. Tuloksena syntyvää mallia käytetään taideteosten, talojen, laitteiden tai niiden osien valmistamiseen tai esimerkiksi virtuaalisena ympäristönä kolmiulotteista grafiikkaa sisältävissä videopeleissä tai elokuvissa. Mallinnukseen on lukuisia kaupallisia sekä vapaan lähdekoodin ohjelmia useisiin eri tarkoituksiin ja eri menetelmiin.
Tietokonegrafiikassa sanotaan "geometriseksi malliksi" jotain mitä halutaan esittää näytöllä (kuten auto tai talo) ja "matemaattiseksi malliksi" fyysistä tai laskennallista prosessia (kuten valon heijastuminen kiiltävältä pinnalta).
Konkreettisen kappaleen mallinnus.
Kolmiulotteinen malli toimii tuotteen tai teoksen hahmottamisen apuna tai itse tuotteen valmistuspohjana. Usein kolmiulotteista tietokonemallia käytetään NC-työstökoneiden ohjaamiseen ja siten virtuaalimallista voidaan luoda konkreettinen kappale esimerkiksi prototyyppiä tai tuotantoa varten. Uusin tekniikka kolmiulotteiseen mallintamisessa mahdollistaa kolmiulotteisen tulostuksen (3D-tulostus), jossa malli rakentuu 3D-tulostimen avulla esimerkiksi muovista. 3D-tulostimia, jotka tulostavat myös mm. metalleja, lasia, sokeria, betonia on jo markkinoilla ja suhteellisen edullisia tulostimia voi tehdä myös DIY-konseptilla omaan käyttöön.
Virtuaalimallinnus.
Kolmiulotteista mallinnusta hyödynnetään esimerkiksi peleissä ja elokuvissa, joiden kuvamaailma tapahtuu kolmiulotteisessa ympäristössä. Renderöinti tarkoittaa tiettyjen kappaleiden tai kuvien esittämistä näytöllä ja renderöity kuva voi muodostaa osan animaatiosta.
VRML-malleja tehdään muun muassa rakennuksista niiden esittelyä varten interaktiivisesti ja muuhun käyttöön.
Mallinnusmenetelmiä.
Mallien luomiseen voidaan käyttää useita eri menetelmiä kuten polygonimallien tekeminen siihen suunnitellulla ohjelmalla, digitaalisella kuvanveistolla tai 3D-skannauksella kuten laserkeilauksella tai koordinaattimittauskoneella, sekä kaksiulotteisen kuvien "siivuina" (magneettikuvaus, tietokonekerroskuvaus). Kolmiulotteisia malleja voidaan tehdä myös valokuvista (fotogrammetria). Polygonimalli voidaan tuottaa algoritmisesti myös muunlaisesta tiedosta.
CAD-mallinnus on oikean kappaleen mekaanista suunnittelua kun taas polygonipohjaisia malleja tehdään tehdään tietokonegrafiikkaa varten ja menetelmät sekä tulokset eroavat. Samoin lääketieteelliseen esitykseen käytettävä mallinnus käyttää eri menetelmiä ja periaatteita kuten vokseleita.
Rajageminaatio

Rajakahdennus eli rajageminaatio tai alku- tai loppukahdennus (joskus myös "jäännöslopuke", "aspiraatio" tai "loppuhenkonen") on suomen kielelle tyypillinen sandhi-ilmiö eli sanarajan yli vaikuttava äänneilmiö. 
Rajakahdennus näkyy seuraavan sanan alkukonsonantin geminoitumisena: esimerkiksi "mene pois" äännetään "meneppois" [menepːois]. Jos seuraava sana alkaa vokaalilla, sanarajalla voi esiintyä pidentynyt glottaaliklusiili: [meneʔ ʔulos]. Rajakahdennus vaikuttaa myös yhdyssanan osien rajalla ja liitepartikkelien edellä, kuten [sɑdekːatos] ja [rikkɑillekːin]. 
Historiallisesti rajakahdennuksen laukaisevat muodot ovat päättyneet konsonanttiin tai esimerkiksi h-äänteeseen, joka on kuitenkin kadonnut nykykielestä. Kielitieteellisessä tekstissä rajakahdennuksen laukaisijaksi voidaan olettaa "x-morfeemi", joka merkitään rivinylisellä x-kirjaimella, esimerkiksi "sadex". 
Rajakahdennuksen esiintyminen vaihtelee, mutta se on säännöllisintä seuraavissa sananmuototyypeissä: 
Muita muotoja, joissa rajakahdennus saattaa esiintyä yleiskielisessäkin puheessa, joskaan ei kaikilla puhujilla, ovat:
Alueellinen vaihtelu Suomessa.
Rajageminaation esiintymisessä on alueellista vaihtelua: 
Kirjoitustapoja.
Jäännöslopuketta ei merkitä nykyään oikeinkirjoituksessa, mutta 1800-luvulla oli useita yrityksiä sen merkitsemiseksi. Merkiksi ehdotettiin heittomerkkiä sekä k- ja h-kirjaimia, esimerkiksi "sormeta'," "sormetah", "sormetak" (sormetta). Usein merkittiin liitepartikkelin alkukonsonantin kahdentuminen kuten sanassa "omillekkin".
8P/Tuttle

 
8P/Tuttle tai Tuttlen komeetta on Aurinkoa keskimäärin 5,70 AU:n etäisyydellä kiertävä komeetta. Sen löysi alun perin Pierre Méchain 9. tammikuuta vuonna 1790, mutta sen lyhyttä kiertorataa ei havaintojen vähäisyyden vuoksi vielä huomattu. Horace Parnell Tuttle löysi komeetan uudestaan 5. tammikuuta vuonna 1858, ja sen rata saatiin selville. Komeetan ytimen läpimitta on noin 4,5 kilometriä.