tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mindy Kaling

Mindy Kaling (s. 24. kesäkuuta 1979), oikealta nimeltään Vera Mindy Chokalingam, on yhdysvaltalainen kirjailija, koomikko ja näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa "Konttori"-komediasarjan yhdysvaltalaisen version Kelly Kapoorina sekä omasta televisiosarjastaan "The Mindy Project".
Varhaiselämä.
Mindy Kaling syntyi Massachusettsin Cambridgessa arkkitehti-isän ja gynekologiäidin toiseksi lapseksi. Kalingin vanhemmat ovat Intian hinduja, jotka tapasivat työskennellessään nigerialaisessa sairaalassa. Hänen isänsä on tamili ja äitinsä bengali. Perhe, johon kuului myös vanhempi veli Vijay, muutti Yhdysvaltoihin Mindyn syntymävuonna 1979.
Mindy menestyi koulussa, mutta mitä sosiaalisiin suhteisiin tuli, hän ei ollut luontainen lahjakkuus. Omien sanojensa mukaan hän oli hiljainen lapsi, joka neljätoistavuotiaana Conan O’Brienin löydettyään tajusi haluavansa olla osa komediamaailmaa.
Ura.
Televisiouransa Kaling aloitti 19-vuotiaana työharjoittelulla "Late Night with Conan O’Brien" -show’ssa. Hän on maininnut olleensa kamala harjoittelija ja vakoilleensa O’Brienia työskentelyn sijaan.
Opiskelujen jälkeen Kaling muutti Brooklyniin, jossa hän työskenteli tuotantoassistenttina psyykikko John Edwardin tv-ohjelmassa. Samaan aikaan hän esitti stand up -komiikkaa New Yorkin klubeilla.
Elokuussa 2002 Kaling esitti Ben Affleckia ystävänsä Brenda Withersin kanssa kirjoittamassaan broadway-näytelmässä "Matt &amp; Ben". Näytelmä voitti Best Fringe -palkinnon New York Fringe Festivalilla, ja se mainittiin sekä "Time"-lehden Top Ten Theatrical Events of The Year -listalla että "Rolling Stones" -lehden Hot List -artikkelissa.
Konttori.
Vuonna 2002 Kaling palkattiin BBC:n menestyneen "Konttori"-sarjan yhdysvaltalaisen version käsikirjoitustiimiin sekä näyttelemään Kelly Kapoorin roolia. Hän oli tuolloin 24-vuotias ja kahdeksanhenkisen tiimin ainoa naispuolinen jäsen. Hän kirjoitti sarjan jaksoista 25 ja oli näin ollen myös tiimin tuotteliain jäsen. "Konttori" nimettiin Primetime Emmy -ehdokkaaksi viidesti.
The Mindy Project.
Kaling käsikirjoitti sarjan romantiikannälkäisestä gynekologista, jonka pääroolia hän itse näyttelee. Fox alkoi esittää sarjaa 2012, mutta perui tilauksen kolmen kauden jälkeen. Suoratoistopalvelu Hulu kiinnostui kuitenkin sarjasta, ja neljäs kausi alkoi palvelussa syyskuussa 2015.
Kirjallisuus.
Vuonna 2011 Kalingilta ilmestyi omaelämäkerta nimeltä "Is Everyone Hanging Out Without Me? (And Other Concerns)", joka pääsi "New York Timesin" bestsellerlistalle. Hänen toinen teoksensa, esseekokoelma "Why not me?," julkaistiin vuonna 2015.
Suffolk-luokka

Suffolk-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden 74-tykkisen kolmannen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Alusten aseistuksena oli kummallekin tykkikannelle asennetut 28 tykkiä. Alemmalla kannella tykit olivat 32-naulaisia ja ylemmällä 18-naulaisia. Lisäksi puolikannella oli neljätoista ja etukannella neljä 9 naulan tykkiä. Vuonna 1782 "HMS Suffolk" aseistettiin uudelleen vaihtamalla alakannen tykit 24-naulaisiksi ja yläkannen 12-naulaisiksi. Samassa yhteydessä puolikannen tykit vaihdettiin kahdeksaan ja etukannen neljään 6 naulan tykkiin. Myöhemmin aseistus muutettiin jälleen alemmalle kannelle 68 naulan ja ylemmälle 42 naulan karronadit määrien pysyessä samoina. Puoli- ja etukansille asennettiin kaksitoista 24 naulan tykkiä.
Suomen ajoneuvojen romutuspalkkio

Suomen ajoneuvojen romutuspalkkio on käytäntö, jossa vanhan auton omistaja saa alennuksen uuden vähäpäästöisen auton ostohinnasta romuttamalla vanhan.
2015.
Loppuvuonna 2015 toteutettiin kokeilu, jonka aikana kuluttaja sai 1 500 euron alennuksen uudesta autosta, jos romutti yli 10 vuotta vanhan auton ja osti tilalle uuden auton, jonka CO2-päästöt ovat enintään 120 g/km tai jonka käyttövoima on ympäristöystävällinen.
Kampanjan tarkoituksena oli päästöjen vähentäminen ja liikenneturvallisuuden sekä virallisiin kierrätyspisteisiin vietävien vanhojen autojen määrän lisääminen. Kokeilun rahoittivat valtio ja autoala yhdessä. Valtion osuus romutettavaa autoa kohden oli 1 000 euroa, ja autoala osallistui vapaaehtoisella 500 euron korvauksella. Etukäteen arvioitiin, että palkkion lunastaisi 3 000 autoilijaa ja valtio varasi kokeiluun 3 miljoonaa euroa, mutta määrärahaa annettiin myöhemmin 5 miljoonaa euroa lisää. Lopulta uusittiin 8 000 autoa.
2018.
Koska edellinen kampanja toimi hyvin, romutuspalkkio otettiin jälleen käyttöön vuonna 2018 tammikuun alusta elokuun loppuun.
2020.
Romutuspalkkio otettiin uudelleen käyttöön joulukuussa 2020. Tällöin kampanjaan yhdistettiin uusilla energiamuodoilla kulkevien autojen tuki: vaihtoehtoisilla energiamuodoilla liikkuvien autojen ostoon voi hyödyntää 2 000 euron romutuspalkkiota, kun taas perinteisen bensiini- tai dieselauton ostamiseen saa vain 1 000 euron palkkion. Pienemmän 1 000 euron romutuspalkkion saa sellaisen uuden bensiini- tai dieselauton hankintaan, jonka co2-päästöt ovat enintään 120 g/km. Romutettavan auton pitää olla vähintään kymmenen vuoden ikäinen ja se pitää viedä romutettavaksi ennen vuoden 2021 loppua. Uusi ostettava auto pitää tilata samassa määräajassa.
Romutusikä ja ympäristö.
Suomessa autot romutetaan keskimäärin 21-vuotiaina. Japanin keskiarvo on 13 vuotta, mutta olisi ekologisempaa käyttää autoja pidempään, vaikka uudet autot ovat vähäpäästöisempiä, koska auton valmistus aiheuttaa niin paljon hiilidioksidipäästöjä.
Aliso Canyonin kaasuvuoto

Aliso Canyonin kaasuvuoto oli lokakuusta 2015 helmikuuhun 2016 kestänyt metaanivuoto Kaliforniassa. Vuoto sattui Southern California Gas -yhtiön eli SoCalGasin omistamalla Aliso Canyonin varastointialueella San Fernando Valleyn alueella Los Angelesin piirikunnassa. Vuoto havaittiin 23. lokakuuta vuonna 2015, ja SoCalGas ilmoitti sen olevan korjattu 11. helmikuuta 2016. Kaikkiaan ilmaan pääsi 142 miljoonaa kuutiometriä kaasua, ennen kuin vuoto saatiin tukittua.
Vuodon takia läheiseltä Porter Ranchin alueelta jouduttiin evakuoimaan noin 6 000 perhettä kodeistaan. Vuodon määräksi arvioitiin yli 1 200 tonnia päivässä. Kuvernööri Jerry Brown julisti hätätilan, ja kaksi koulua jouduttiin sulkemaan. 
Maakaasua on varastoitu vanhalle öljynporausalueelle noin 2,5 kilometrin syvyyteen maakerrostumiin odottamaan asiakkaille jakelua. Vuodon tarkka sijainti ei ole tiedossa. Porausputkien korkea ikä ja huono kunto lienevät vuodon tärkeimmät syyt.
Kaasun määrän on laskettu vastaavan 1,77 miljoonan lehmän vuodessa tuottamaa metaania tai 1,4 miljoonan auton keskivertopäästöjä.
Fran Villalba

Francisco ”Fran” José Villalba Rodrigo (s. 11. toukokuuta 1998 Valencia) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Valenciaa. Oikeajalkainen Villalba on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Villalba on Valencia CF:n kasvatti. Hän debytoi seuran kakkosjoukkueen paidassa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla vuonna 2015. Seuran edustusjoukkueen paidassa Primera Divisiónissa Villalba debytoi vuoden 2015 viimeisenä päivänä Villarrealia vastaan.
Villalba on pelannut Espanjan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa.
The Mindy Project

The Mindy Project on yhdysvaltalainen komediasarja, joka sai ensi-iltansa Fox-kanavalla 25. syyskuuta 2012. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Mindy Kaling, joka myös näyttelee sarjan pääosaa.
Kolmen kauden jälkeen, toukokuussa 2015, Fox purki sopimuksen. Kaksi viikkoa myöhemmin suoratoistopalvelu Hulu osti sarjan ja neljäs kausi julkaistiin palvelimella saman vuoden syyskuussa.
Juoni.
Fiktiivinen sarja seuraa Mindy Lahirin elämään. Hän työskentelee gynekologin vastaanotolla ja etsii epätoivoisesti rakkautta.
Bimbo Oy

Bimbo Oy on 9. syyskuuta 2015 Fox-kanavalla alkanut tositelevisiosarja, jossa seurataan 22-vuotiaiden Alina Välimäen ja Sointu Borgin Charisma Promotion -yrityksen pyörittämistä opintojensa ohella.
Nuotin vierestä

Nuotin vierestä on uudenvuodenpäivänä 2016 ensi-iltansa saanut suomalainen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Lauri Nurkse. Elokuvan pääosissa nähdään muun muassa Riku Nieminen, Leena Uotila, Essi Hellén ja Pihla Viitala. 
Juoni.
Pidättyväinen insinööri Arto Mulkonsaari (Riku Nieminen) asuu Helsingissä kontrolloivan ja tiukan Marjukka-vaimonsa (Pihla Viitala) kanssa. Arton juristiäiti Leena (Leena Uotila), jonka puoliso Kauko (Raimo Grönberg) on juuri kuollut, saa idean osallistua Kotkassa käytäviin karaoken SM-kilpailuihin ja pyytää Artoa viemään hänet paikalle. Arto vastustelee, mutta hänen mielensä muuttuu, kun hän huomaa, kuinka tärkeää laulaminen on äidille. Arto tutustuu myös kilpailun tuomariin, Susanna Salmiseen (Essi Hellén). 
Näyttelijät.
Elokuvan ohjaaja Lauri Nurkse tekee roolin Leenan sydänkirurgina.
Arvioita.
"Helsingin Sanomien" Leena Virtasen mukaan Riku Niemisen pääroolista huolimatta Leena Uotila luo elokuvan hengen. ”Sekä Nieminen että Uotila tekevät hahmoistaan aitoja, enemmän kuin pelkkiä komediatyyppejä. [Pihla] Viitalan esittämä vaimo on kirjoitettu turhan yksinkertaisesti, mutta Viitala näyttelee hahmon sopivasti yli. Essi Hellén ei oikein löydä paikkaansa joukossa.”"Turun Sanomien" Päivi Valotie oli kriittisempi. Hänen mielestään "Nuotin vierestä" kompastuu karikatyyrimäisiin henkilöhahmoihinsa, joiden tekemisiin ja tunnetiloihin on vaikea uskoa. Vain Leena Uotilan elämäniloisessa eläkeikäisessä hän näki mukavaa luontevuutta. Kerronta vaihtelee tyyliään pitkin matkaa koomisesta vakavaan. ”Hampaatonta ja hömelöä kokonaisuutta vaivaavat väkinäinen vitsailu ja umpikuluneet asetelmat.” "Episodin" Jouni Vikman kirjoitti elokuvan olevan samanlaista höttöä kuin vähän aiemmin ensi-iltaan tullut "Luokkakokous": ”Mutta vaikka senkin ytimessä on itsensä nolaaminen, "Nuotin vierestä" onnistuu käsittelemään aihetta positiivisuuden kautta henkisen ja fyysisen satuttamisen sekä mukarankkuuden sijaan. Jos farssi on oleellinen osa suomalaista elokuvaa, se voisi edes olla tämän kaltaista nössöilyä.”
Näytelmäversio.
Tamperelainen Pyynikin kesäteatteri toi kesällä 2019 ensi-iltaan näyttämösovituksen elokuvasta.
Ivar Ekström

Ivar Aleksander Ekström (24. elokuuta 1891 Helsinki – 12. heinäkuuta 1971 Varkaus) oli suomalainen Varkaudessa asunut metsäteknikko ja valokuvaaja.
Ekström oli A. Ahlstöm Oy:n palveluksessa vuosina 1909–1960. Hän työskenteli yhtiön metsätyömailla kiertävänä kasöörinä sekä myöhemmin metsätyönjohtajana. Ekström toimi myös yhtiön valokuvaajana ja hän tallensi erityisesti Varkauden tehdasyhteisön historiaa. Ekström kuvasi metsätyömaita ja kansanelämää Pohjois-Savon ja Kainuun syrjäseuduilla "Metsäkansa"- ja "Maakansa"-nimisiksi valokuvakokoelmiksi. Lisäksi Ekström kuvasi Suomen sisällissodan tapahtumia, Ahlströmin suvun jäseniä sekä Ahlströmin tehtaita muuallakin Suomessa.
Ekströmin kuvia on ollut esillä näyttelyissä Varkauden museossa ja Varkauden taidemuseossa. Ekströmin 9 000 kuvan negatiivikokoelma sijaitsee Varkauden museossa.
Azis

Azis (bulg. Азис) (oikealta nimeltään Vasil Trayanov Boyanov, s. 7. maaliskuuta 1978 Sliven, Bulgaria) on bulgarialainen romanitaustainen pop- ja folk-artisti.
Azis käsittelee yleensä musiikkivideoillaan seksuaalisia aiheita ja pukeutuu usein näyttäviin asuihin. Hän on esiintynyt useiden bulgarialaisten artistien kanssa ja julkaissut monia singlejä. Azis esiintyi vuoden 2006 Euroviisuissa bulgarialaisartisti Mariana Popovan taustalaulajana kappaleessa "Let Me Cry".
Jääkärinkatu

Jääkärinkatu () on noin 250 metriä pitkä itä–länsisuuntainen katu Helsingin Ullanlinnassa. Se alkaa itäpäässään Korkea­vuoren­kadulta ja päättyy länsipäässään Laivurin­kadun ylemmälle sivuhaaralle hieman Viiskulmasta etelään. Jääkärinkadun ajorata on koko pituudeltaan yksisuuntainen.
Jääkärinkatu 4:ssä sijaitsivat G.W. Sohlbergin tehdas- ja konttorirakennukset vuosina 1885–1975. Nykyään Jääkärinkadun varrella on etupäässä asuinkerrostaloja, joiden alakerroissa on kivi­jalka­kauppoja. Kadun varrella on myös kultasepänliike ja kebab-ravintola.
Nimen alkuperä.
Jääkärinkatu on saanut nimensä sen länsipään tienoilla, nykyisen Tehtaanpuiston paikalla 1800-luvun alkupuolella sijainneen vuokra-alueen nimestä "Jägersdorff". Alue oli vuonna 1834 vuokrattu Suomen kaartin käyttöön ampumarata-alueeksi..
Nimi vahvistettiin alun perin vuonna 1842 ruotsin­kielisessä muodossa Jägare Gatan. Suomenkielisenä vastineena esiintyi vuonna 1866 Jääkerikatu. Kun ruotsin sana "jägare" kuitenkin tarkoittaa, paitsi sotilasta, jääkäriä, myös metsästäjää, kadusta käytettiin 1880-luvulta lähtien myös nimeä Metsästäjän­katu, joka vuonna 1909 vahvistettiin viralliseksi. Nykyinen suomennos vahvistettiin vuonna 1928 kaupunginvaltuuston asettaman, kadunnimistön yleistä tarkistamista käsitelleen komitean esityksestä, sillä sanan oletettiin tässä yhteydessä tarkoittavan sotilasta. Kun asia tuli käsittelyyn valtuustossa, sitä kuitenkin vastustivat eräät vasemmistolaiset valtuutetut.
Nathan Perkovich

Nathan Perkovich (s. 15. lokakuuta 1985 Canton, Michigan, Yhdysvallat) on kroatialais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebissa. Isokokoinen Perkovich on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Perkovich pelasi kauden 2003–2004 USHL-junioriliigaa Cedar Rapids RoughRidersissa, jonka jälkeen New Jersey Devils varasi hänet kahdeksannella kierroksella 250. pelaajana . Perkovich pelasi kaksi seuraavaa kautta USHL:ää Chicago Steelin riveissä. Kaudella 2005–2006 hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 28+24=52. Perkovich jakoi USHL:n maalipörssin seitsemännen sijan Lincoln Starsin Michael Daviesin ja Green Bay Gamblersin Brian Roloffin kanssa. Hän sijoittui myös liigan jäähypörssissä kymmenenneksi 121 minuutillaan. Vuosina 2006–2009 Perkovich kävi Lake Superior State Universitya. Hän ylsi kahdella ensimmäisellä yliopistokaudellaan joukkueensa sisäisen maalipörssin voittoon.
Elokuussa 2009 Perkovich teki kolmivuotisen tulokassopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Hän pelasi kaikki sopimuskautensa kokonaan farmissa. AHL:n tulokaskaudellaan 2009–2010 Perkovich teki Lowell Devilsissa 68 runkosarjaottelussa tehot 19+14=33 ja viidessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Kaudeksi 2010–2011 New Jerseyn farmijoukkueeksi vaihtui Albany Devils.
Kaudeksi 2012–2013 Perkovich siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebiin. Kaudeksi 2013–2014 seura siirtyi pelaamaan KHL:ään. Huhtikuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Medveščakin kanssa. Kaudella 2014–2015 Perkovich edusti joukkuetta myös Spengler Cupissa. Hän voitti Medveščakin Kroatian pääsarjassa pelaavassa kakkosjoukkuessa Kroatian-mestaruuden vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2016.
Medveščak palasi kaudeksi 2017–2018 taloudellisista syistä takaisin EBEL:ään, jonne Perkovich teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen heinäkuussa 2017.
Maajoukkueura.
Perkovich edusti Kroatiaa IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2015, 2016 ja 2017. Ensimmäisessä turnauksessa hän jakoi joukkueensa sisäisen maalipörssin voiton Ryan Kinasewichin kanssa neljällä osumallaan. Perkovich voitti myös Kroatian sisäisen tehotilaston lukemalla +2. Vuoden 2016 turnauksessa hänellä oli paras aloitusprosentti (64,44 %). Vuoden 2017 turnauksessa Perkovich toimi Kroatian varakapteenina.
Muuta.
Perkovichilla on kroatialaiset sukujuuret. Hän hankki Kroatian kansalaisuuden pelatessaan Medveščak Zagrebissa.
Pohjanhorsma

Pohjanhorsma ("Epilobium hornemannii") on pohjoinen monivuotinen horsmalaji.
Ulkonäkö.
Pohjanhorsma kasvaa 10–35 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat puikeita, pienihampaisia ja lyhytruotisia. Kukan vaaleahkon purppuranpunainen teriö on viidestä kahdeksaan millimetriä leveä. Pohjanhorsma risteytyy amerikanhorsman, hetehorsman, tunturihorsman, valkohorsman ja suohorsman kanssa.
Levinneisyys.
Pohjanhorsma on levinneisyydeltään pohjoinen, sitä esiintyy Fennoskandiassa, Islannissa, Grönlannissa, Kanadassa, Yhdysvalloissa, Japanissa ja Siperiassa.
Suomessa pohjanhorsma kasvaa maan keski- ja pohjoisosissa, eteläisimmillään Pohjois-Savossa ja Pohjois-Karjalassa. Lapissa laji on yleinen.
Tunturihorsma

Tunturihorsma ("Epilobium anagallidifolium") on pienikokoinen horsmalaji.
Ulkonäkö.
Tunturihorsma on monivuotinen, pintarönsyllinen, 5–20 senttimetriä korkeaksi kasvava. Lehdet ovat pieniä, soikeahkoja ja lyhytruotisia. Lajinimellä "anagallidifolium" Jean-Baptiste Lamarck viittaa tunturihorsman lehtien olevan samanlaisia kuin peltopungalla. Kukkia on yhdestä kolmeen versoa kohden. Purppuranpunainen teriön leveys on neljästä kuuteen millimetriä.
Levinneisyys.
Tunturihorsmaa esiintyy Maan pohjoispuoliskolla vuoristoalueilla ja arktisilla alueilla. Euroopassa sitä esiintyy laajemmin Skandeilla, lisäksi monin paikoin Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoissa.
Suomessa se on pohjoinen tunturialueiden kasvi, jota tavataan Keski- ja Pohjois-Lapissa Kittilästä ja Sallasta pohjoiseen. Yleisenä tunturihorsmaa kasvaa Enontekiön pohjoisosassa ja Utsjoella.
Vuorolehtihorsma

Vuorolehtihorsma ("Epilobium davuricum") on pohjoinen, suohorsmaa muistuttava kasvilaji.
Ulkonäkö.
Vuorolehtihorsma kasvaa 10–40 senttimetriä korkeaksi. Suohorsmaan verrattuna vuorolehtihorsma on tyvirönsytön, mutta lehtiruusukkeellinen, sen lehdet ovat kapean tasasoukkia ja lehtiasento on alimpia lehtiä lukuun ottamatta kierteinen.
Vuorolehtihorsma risteytyy suohorsman kanssa.
Levinneisyys.
Vuorolehtihorsmaa esiintyy Fennoskandiassa, Grönlannissa, Kanadassa, Alaskassa ja Siperiassa.
Suomessa se on pohjoinen laji, jota esiintyy Kainuussa, Pohjois-Pohjanmaalla ja Lapissa. Lapissa se on paikoittain yleinen. Eteläisin havaintopaikka, 1910-luvulta, on Pohjois-Karjalasta Juuasta. Vuorolehtihorsma kasvaa Suomessa etenkin lettosoilla ja on kalkinvaatija.
Merirantaputki

Merirantaputki eli rantaputki ("Ligusticum scothicum" tai "L. scoticum") on monivuotinen merenrannoilla kasvava sarjakukkaiskasvi. Kasvin tieteellisen lajinimen alkuperäinen muoto on "scothicum", mutta Carl von Linné muutti sitä alkuperäisen julkaisunsa jälkeen, molempia käytetään edelleen.
Ulkonäkö.
Merirantaputki kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Kolmilehdykkäiset lehdet ovat tummanvihreitä ja kiiltäväpintaisia. Sarjakukinto koostuu 8–20 pikkusarjasta, kukat ovat pieniä ja valkoteräisiä. Lohkohedelmä on soikea, siipipalteinen. Merirantaputkea kuvaillaan pahanhajuiseksi tai voimakkaan tuoksuiseksi.
Levinneisyys.
Merirantaputkea esiintyy Pohjois-Euroopassa Atlantin, Barentsinmeren, Vienanmeren ja Itämeren rannikoilla, luoteisessa Pohjois-Amerikassa Atlantin rannikolla sekä pohjoisella Tyynenmeren rannikolla Kanadan länsirannikolta yhtenäisesti Japaniin asti. Atlantin ja Tyynenmeren esiintymät luetaan erillisiksi alalajeiksi, "scoticum" ja "hultenii". Merirantaputkea myös viljellään.
Suomessa merirantaputkea kasvaa melko harvinaisena uustulokkaana kivikkoisilla merenrannoilla Ahvenanmaalla, Selkämeren rannikolla ja Uudellamaalla Pääkaupunkiseudulla. Se löydettiin ensimmäisen kerran Merikarvialta vasta 1968, Ruotsin puoleiselta Selkämeren rannikolta 25 vuotta aiemmin. Lajia pidetään Suomessa leviävänä kasvina ja leviämisnopeuden on epäilty kasvavan tulevaisuudessa.
Gustavelund

Gustavelund on entinen kartano ja nykyinen kokoushotelli Tuusulassa. 1700-luvun ratsutila ja 1800-luvun kartano Tuusulanjärven kaakkoisrannalla toimi 1960–1980-luvulla Kunnallisopistona eli Suomen Kunnallisliiton koulutuskeskuksena.
Historiaa.
Gustavelundin tilan ensimmäinen tunnettu asukas oli Sipi Jaakonpoika 1500-luvulla. 1700-luvulla tila tunnettiin Eggertasin ratsutilana, kunnes uusi omistaja, kontra-amiraali Carl Adolf Danckwardt nimesi tilan Gustavelundiksi puolisonsa Gustavan mukaan. Kartanon päärakennus, joka paloi vuonna 1892, oli tiettävästi Carl Ludvig Engelin piirtämä. Tilalle rakennettiin empiretyylinen puukartano.
Ruotsalainen, Suomeen muuttanut ravintoloitsija Karl Edvard Jonsson asettui 1900-luvun alussa asumaan Gustavelundin kartanoon ja ryhtyi viljelemään juureksia, hedelmiä ja vihanneksia erityisesti Helsingin seudun ravintoloiden tarpeisiin.
Seuraava omistaja, varatuomari Rafael Sederholm aloitti Gustavelundissa hotellitoiminnan 1930-luvulla. Kartanohotellista tuli suosittu juhlapaikka pääkaupungin yläluokan parissa. Sodan jälkeen kartanon silloinen isäntä Matti Parviainen luovutti maita asuntotonteiksi rintamamiehille ja siirtoväelle, ja asuntoalue sai hänen mukaansa nimen Mattila.
Vuonna 1956 Maalaiskuntien liitto osti Gustavelundin oman koulutustoimintansa keskukseksi. Vuonna 1965 valmistui ensimmäinen vaihe Into Pyykön suunnittelemasta matalasta, modernistisesta rakennusryhmästä, joka sai nimen Kunnallisopisto. Vanhasta kartanosta muistuttaa enää vain huvimaja Tuusulanjärven rannassa.Kokoushotelli yhtiöitettiin vuonna 1990 Suomen Kuntaliiton tytäryritykseksi. Vuonna 2015 Kuntaliitto myi kiinteistön ja sen liiketoiminnan Pia ja Antti Ropposelle.
Liuskalääte

Liuskalääte ("Serratula tinctoria") on monivuotinen asterikasvi. Sitä käytetään värikasvina.
Ulkonäkö.
Liuskalääte kasvaa 30–100 senttimetriä korkeaksi. Kasvin varsi on vankka, uurteinen ja yläosastaan haarova. Alimmat lehdet ovat ehytlapaiset ja ylemmät pariliuskaiset. Ne ovat karvattomat ja terävästi hammaslaitaiset. Mykerökukinnot ovat kooltaan kuudesta kymmeneen millimetriä. Yksittäiset kukat ovat purppuranpunaiset, joskus valkoiset.
Levinneisyys.
Liuskaläätettä esiintyy Euroopassa pohjoisosia lukuun ottamatta. Se on levinnyt myös Yhdysvaltoihin New Yorkiin ja Connecticutiin. Suomessa liuskalääte on löydetty vain kerran, vuonna 2012 Uudestakaupungista.
Nappikotula

Nappikotula ("Cotula coronopifolia", lajinimi "coronopifolia" variksenkrassien "Coronopus" mukaan) on Etelä-Afrikasta laajalle levinnyt asterikasvilaji.
Ulkonäkö.
Nappikotula on yksivuotinen ja ryydintuoksuinen, matalakasvuinen ja rentovartinen. Lehdet ovat suikeita, hampaisia tai liuskaisia, korvakkeellisia. Mykeröt ovat keskimäärin yhden senttimetrin levyisiä. Niissä on vaaleankeltaiset kehräkukat mutta ei lainkaan laitakukkia.
Levinneisyys.
Nappikotula kasvaa alkuperäisenä eteläisessä Afrikassa Etelä-Afrikan tasavallassa Kapmaalla ja Namibiassa. Se on levinnyt laajasti usealle mantereelle: Pohjois-Amerikkaan, Etelä-Amerikkaan, Eurooppaan, Pohjois-Afrikkaan, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin.
Pohjoismaissa nappikotula on hyvin harvinainen uustulokas. Se on saavuttanut Pohjois-Euroopan maista Tanskan ja Ruotsin painolastikasvina 1800-luvulla. Suomessa laji on havaittu ensimmäisen kerran vuonna 2012 Helsingin Arabianrannassa valkoposkihanhien laitumelta. Nappikotulan epäillään levinneen Suomeen muuttolintujen kuljettamana ja Ruotsissa uusien kasvupaikkojen olevan lintulevintäisiä.
Ojavesitähti

Ojavesitähti ("Callitriche stagnalis") on ratamokasveihin kuuluva yksivuotinen vesi- ja kosteikkokasvi.
Ulkonäkö.
Ojavesitähden lehdet ovat sekä versossa että latvaruusukkeessa samanlaisia, leveän lusikkamaisia ja kapeatyvisiä. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Hedelmä on pyöreä nelilohkoinen lohkohedelmä, josta emin luotit irtoavat ennen kypsymistä.
Levinneisyys.
Ojavesitähteä esiintyy suurimmassa osassa Eurooppaa Islanti pohjoisrajana. Sitä ei esiinny Suomessa. Laji on satunnaisluonteisesti löydetty kahdesta paikasta Etelä-Suomessa 1900-luvun alkupuolella.
Ojavesitähti kasvaa vedessä tai märällä maalla kasvupaikkoina muun muassa lätäköt, lammet, ojat ja suoallikot.
Uposvesitähti

Uposvesitähti ("Callitriche hermaphroditica") on ratamokasveihin kuuluva yksivuotinen uposvesikasvi.
Ulkonäkö.
Uposvesitähti on kokonaan veden alla kasvava hento 10–40 senttimetriä pitkä ruoho. Lehdet ovat lähes tasasoukkia, yhden millimetrin leveitä, kuudesta kahteentoista millimetriä pitkiä, läpikuultavia ja tummanvihreitä. Versoon ei kasva latvaruusuketta, jossa olisi varsilehdistä poikkeavia lehtiä, kuten muilla vesitähtilajeilla. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Ne ovat perättömiä ja hyvin vaatimattomia, kehälehtiä tai esilehtiä ei ole. Lajinimestä "hermaphroditica" huolimatta kukat ovat yksineuvoisia, heteet ja emit sijaitsevat eri kukissa. Hedelmä on pyöreä neliosainen lohkohedelmä, tavallisesti leveän siipipalteinen.
Uposvesitähti Suomessa.
Suomessa uposvesitähti on tavattu koko maasta. Yleisenä sitä esiintyy läntisellä merenrannikolla Pohjanlahdella Selkämereltä Perämerelle. Sisämaan emäksisissä ja neutraaleissa järvissä laji on harvinainen.
Lapinvesitähti

Lapinvesitähti ("Callitriche hamulata") on ratamokasveihin kuuluva monivuotinen vesikasvi.
Ulkonäkö.
Lapinvesitähti kasvaa yleensä uposkasvina kokonaan veden alla. Kelluslehdet ovat Suomen kasvustoissa hyvin harvinaisia. Muualla kasvista esiintyy latvaruusukkeellisia versoja ja harvoin maamuotojakin.
Lapinvesitähden verso on 20–70 senttimetriä pitkä, melko niukkahaarainen, kärkiosasta kilpikarvainen. Lehdet ovat 15–30 millimetriä pitkiä ja lähes rihmamaisia. Lehden kärki on pihtimäinen, muuhun lapaan nähden leveämpi, mikä on yksi lajituntomerkki. Yksineuvoiset perättömät kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Kukissa ei ole kehälehtiä, mutta pieniä esilehtiä voi olla. Emin luotit ovat lyhyitä. Hedelmä on lähes pyöreä neliosainen lohkohedelmä, jonka lohkot ovat kapean siipipalteisia.
Levinneisyys.
Suomessa lapinvesitähteä esiintyy harvinaisena Lapissa. Se kasvaa joissa ja järvissä usein melko syvässä vedessä. Lapin eteläpuolella laji on hyvin harvinainen, mutta sillä on toistakymmentä löytöpaikkaa Etelä- ja Keski-Suomessa. Tunnetuin Etelä-Suomen löytöpaikka on Tampereen keskustassa Tammerkoskessa.
Muissa Pohjoismaissa lapinvesitähden levinneisyyskuva ei ole pohjoinen vaan Ruotsissa ja Norjassa se on yleisempi maiden eteläosissa. Laajemmin lajilla on atlanttinen levinneisyysalue, joka kattaa Länsi-Euroopan Pohjois-Skandinaviasta Pyrenneiden vuoristoon sekä Islannin ja Grönlannin.
Tuhkimotarinoita

Tuhkimotarinoita on Yle TV2:n 2010-luvulla esittämä tositelevisiosarja elämänmuutoksen kokeneista suomalaisnaisista, joita stailisti Outi Broux auttaa kohentamaan myös ulkonäköään. Sarjasta tuotettiin kolme tuotantokautta 2012–2017 ja seurantasarjat nimeltä "Tyttöjen ilta" (2015) ja "Tuhkimotarinoita - Mitä heille kuuluu nyt?" (2019).
Ensimmäinen tuotantokausi.
Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Yle TV2-kanavalla 24. syyskuuta 2012.
Toinen tuotantokausi.
Toinen tuotantokausi alkoi 29. joulukuuta 2014. 
Tuhkimotarinoita - Tyttöjen ilta.
Tuhkimotarinoita - Tyttöjen ilta ohjelmassa kuultiin 1-2. kaudella nähtyjä naisia mitä heille kuuluu nyt.
Kolmas tuotantokausi.
Sarjan kolmas tuotantokausi alkoi 18. syyskuuta 2017 Yle TV2:lla ja Yle Areenassa. 
Tuhkimotarinoita - Mitä heille kuuluu nyt?
Mitä heille kuuluu nyt? - tarinat jatkuvat Yle TV2:lla ja Yle Areenassa 1.1.2019
Tuurin kyläkauppias

Tuurin Kyläkauppias on tositelevisiosarja, jossa seurataan arkea Alavuden Töysän Tuurin kylässä sijaitsevassa Suomen suurimmassa kyläkaupassa. Ohjelmassa seurataan Veljekset Keskinen Oy:n kyläkaupan henkilökuntaa sekä asiakkaita. Sarjasta on esitetty TV5:lla seitsemän tuotantokautta.
Vesa Keskisen mukaan ohjelman kuvaaminen loppui kulukaton tullessa vastaan.
Ensimmäinen tuotantokausi.
Ensimmäinen tuotantokausi alkoi TV5-kanavalla 19. helmikuuta 2015.
Toinen tuotantokausi.
Toinen tuotantokausi esitettiin 4. huhtikuuta 2016 alkaen.
Põltsamaan linna

Põltsamaan linna ( tai ; ) on Etelä-Viron Põltsamaan kaupungissa sijaitseva raunioitunut keskiaikainen ritarilinna, jonka saksalainen ritarikunta rakensi vuonna 1272.
Historiaa.
Põltsamaa sijaitsi keskiajalla Ugandiksi nimitetyssä maakunnassa. Saksalainen ritarikunta pyrki 1200-luvulla alistamaan Baltian maakunnat ja liittämään ne lännen kirkon piiriin. Vuonna 1215 ritarikunta hyökkäsi Turaidan suunnasta Ugandiin, ja paikalliset lupautuivat ottamaan kasteen vastaan. Saksalaisten voittokulusta huolestunut Pihkovan ruhtinas hyökkäsi Ugandiin, jolloin paikalliset pyysivät apua saksalaisilta. He riensivätkin avuksi ja tekivät yhdessä ugandilaisten kanssa kostoretken Pihkovaan. Tämä taas johti Viron läntisten maakuntien liittoon pihkovalaisten kanssa. Nämä hyökkäsivät virolaisten suuressa kapinassa yhteisvoimin Ugandin Otepäähän. Vakiinnuttaakseen valloituksensa ritarikunta teki vuonna 1272 Otto von Rodenstein johtamana Põltsamaan joen partaalle linnoituksen, josta linna on kehittynyt. Linnamaisen asun se sai 1500–1600-luvuilla. Linnanherra Woldemar Johann von Lauw kehitti siitä 1700-luvulla rokokoo-linnan. Rakennus kärsi suuria vaurioita vuonna 1941.
Tequila (kappale)

”Tequila” on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Paula Vesalan taiteilijanimellä "Vesala" julkaisema esikoissingle. Vesalan itse sanoittama, säveltämä ja tuottama single julkaistiin 23. lokakuuta 2015. Kappale sisältyy Vesalan kesäkuussa 2016 julkaistavalle esikoisalbumille.
”Tequila” nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 4. Latauslistalla se on sijoittunut toiseksi ja radiosoitossa soitetuimmaksi kappaleeksi kuudeksi viikoksi alkuvuodesta 2016. Singleä on myyty platinalevyyn oikeuttava määrä.
Kappaleen virallinen musiikkivideo julkaistiin levy-yhtiö Warner Music Finlandin YouTube-kanavalla 25. marraskuuta 2015. Video on ohjannut Hannu Aukia.
Vastaanotto.
Rumba-lehden kriitikot antoivat kappaleelle varovaisen myönteisen arvion, ja kehuivat erityisesti sävellystä. Niko Peltonen piti kappaletta ajanmukaisesti tuotettuna ja komeana sävellyksenä, mutta nopeatempoisempaa loppupuolta hieman ärsyttävänä. Vesalaa hän vertasi Lana Del Reyhin. Santtu Reinikainen piti sävellystä mieleenpainuvana, mutta mielikuvituksettomana. Anna Brotkin puolestaan piti kertosäkeen sanoitusta turhan yksinkertaisena. Kappaleessa on havaittu vahvoja PMMP-vaikutteita.
Iso-Kuukkanen

Iso-Kuukkanen on Keski-Suomessa Jyväskylän ja Laukaan kuntarajalla Jylhänperän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 180 hehtaaria eli 1,8 neliökilometriä, se on 2,7 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Järvellä on suuri järvenselkä, jonka länsireunalla on järven ainoa saari Pukkisaari. Järvi kapenee lounaiskulmassa kapeaksi salmeksi, jonka päässä sijaitsee lahdenpohjukka Pieni-Kuukkanen. Järven pohjois-, itä- ja eteläpuolella kohoavat korkeat mäet. Eteläinen Pukkivuori nousee 55 metrin korkeuteen. Pukkisaari on 160 metriä pitkä, 90 metriä leveä ja sen pinta-ala on kartasta mitattuna 1,0 hehtaaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 13,13 miljoonaa kuutiometriä eli 0,01313 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 7,3 metriä ja suurin syvyys on 25 metriä. Järvenselällä on laaja yli 15 metriä syvä syvänne, jossa syvin kohta sijaitsee. Pukkisaaren kaakkoispuolella sijaitsee vielä toinen yli 15-metrinen syvänne. Pieni-Kuukkanen on yhdeksänmetrinen. Järven rantaviivan pituus on 9,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta järven länsirantojen suomaita. Järven ympäristössä on vain haja-asutusta ja rannoille on rakennettu yli 30 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet seututieltä 638 tai Petäiskorven kautta tulevalta tieltä. Jyväskylän ja Laukaan välinen kuntaraja ylittää järven keskeltä niin, että suuri osa järvestä jää Jyväskylän puolelle.
Luontoarvoja.
Järven veden humuspitoisuus on pieni ja sen ekologinen luokitus on vuonna 2013 ollut erinomainen. Vedessä on vain vähän ravinteita ja järvi onkin karu. Järven tilanne on ollut aina vakaa.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Makkarajoen valuma-alueeseen (14.296) järvi kuuluu. Järven valuma-alueesta 90 % on metsämaata ja 10 % peltomaata. Vesi viipyy järvessä poikkeuksellisen kauan. Sen laskennallinen viipymä on 957 vuorokautta eli lähes kolme vuotta. Järven vedenpinnan korkeus on 131,2 metriä mpy.
Järveen on johdettu kymmenen metsä- tai suo-ojaa. Järven itärantaa tulee Hosioislammen (2 ha) ja Purstolammen yhteinen laskuoja. Pohjoisrantaan laskee ojitetun Konttisuon ja pieneten Konttilampien laskuoja. Pohjoisrantaan laskee myös Karhujärvi (14 ha) lyhyttä ojaa pitkin. Läntiseen rantaan Sammalislahteen ja Kaukolahteen laskevat ojitetun suoalueen pienet ojat, joita myöten laskee myös Rummakkolampi (1 ha). Askeleentakanen (2 ha) on varsin syvä pikkulampi, jonka laskuoja on vain muutama metri pitkä. Pukkivuoren takana sijaitsee Hiidenjärvi (50 ha), jonka laskuoja laskee Pieni-Kuukkaseen. Sen takaa idästä tulee vielä pikkuoja nimettömältä lammelta, jonka rantakalliossa on Halsvuoren kalliomaalaus. Pieni-Kuukkasesta alkaa laskujoki Lapiojoki, joka laskee 3,2 kilometrin päässä Lehesjärvi-Vähäjärveen (86 ha).
Muulinkultakorva

Muulinkultakorva ("Syngonium podophyllum") on vehkakasveihin kuuluva huonekasvina kasvatettava köynnös, jolla on nuolimaiset lehdet.
Tuntomerkit.
Nuorilla yksilöillä on keihäsmäiset, varttuneilla nuolimaiset lehdet. Lehtiin voi kehittyä myös sivuliuskoja. Lehdet voivat olla kellan- tai valkoisenkirjavat.
Burkina Fason terrori-iskut 2016

Burkina Fason terrori-isku 2016 tapahtui maan pääkaupungissa Ouagadougoussa 15. tammikuuta 2016, kun terroristit hyökkäsivät turistihotelliin ja ottivat kymmeniä ihmisiä panttivangeiksi. Uutislähteiden mukaan hyökkääjiä oli kolme. Burkina Fason turvallisuusjoukot yhdessä Ranskan erikoisjoukkojen kanssa onnistuivat vapauttamaan 63 panttivankia. Hotellia vastapäätä olevaan kahvilaan tehtiin myös terrori-isku. Islamilaisen Maghrebin al-Qaida otti vastuun iskuista.
Tapahtumat.
Iskuista selvinneiden mukaan hyökkääjät iskivät Ouagadougoun keskustan Hotel Splendidiin ja lähellä olleeseen Café Cappuccinoon noin puoli yhdeksän aikaan illalla ampuen ilmaan ja huutaen ”"Allahu Akbar"”. Terroristit alkoivat sitten surmata ihmisä lähietäisyydeltä. Selvinneiden mukaan hyökkääjät ottivat kohteekseen etenkin länsimaalaiset. Tämän jälkeen hyökkääjät ottivat kohteekseen kadun toisella puolella sijaitsevan Hotel Splendidin, joka on suosittu länsimaalaisten avustustyöntekijöiden keskuudessa ja jonne on myös sijoitettu ranskalaissotilaita. Terroristit ampuivat rakennusta ja sytyttivät sen sekä useita alueelle pysäköityjä autoja tuleen. Burkina Fason mukaan hyökkäyksessä kuoli yhteensä 28 henkilöä ja haavoittui 56. Myös neljä hyökkääjää sai surmansa. Burkina Fason sisäministeri Simon Compaoren mukaan uhreja oli yhteensä 18:sta eri maasta.
Tekijät.
Paikalla olleiden mukaan hyökkääjät olivat pukeutuneet turbaaneihin ja vaikuttivat ulkonäöltään tuaregeilta, joita asuu pääasiassa Malissa ja Nigerissä. Eräs iskusta selviytynyt kuvaili hyökkääjiä lapsiksi sanoen näillä olleen vaikeuksia ampua rynnäkkökivääreillään pienen kokonsa takia. Burkina Fason presidentin mukaan kaksi hyökkääjistä oli naisia, mutta väite on ristiriidassa Ranskan viranomaisten kanssa. Ranskalla on Burkina Fasossa sotilastukikohta.
Islamilaisen Maghrebin al-Qaida otti vastuun iskuista sanoen niiden olevan kosto "Ranskaa ja vääräuskoista länttä" vastaan. Yhdysvaltalaisen terroristijärjestöjä tarkkailevan SITE:n mukaan hyökkääjät kuuluivat al-Murabitoun-järjestöön, joka on ilmeisesti toiminut yhteistyössä al-Qaidan kanssa.
Hansin matkassa

Hansin matkassa on ruokaohjelma, jossa Hans Välimäki tapasi julkisuudesta tuttuja henkilöitä maailmalla ja teki heidän kotonaan ruokaa.
Ensimmäinen tuotantokausi.
Ensimmäinen tuotantokausi alkoi MTV3-kanavalla 28. elokuuta 2012.
Toinen tuotantokausi.
Toinen tuotantokausi alkoi 3. syyskuuta 2014.
Kolmas tuotantokausi.
Kolmas tuotantokausi alkoi 5. huhtikuuta 2020 Nelosella.
Sulatejuusto

Sulatejuusto on maidon kaseiiniproteiinin, maitorasvan ja veden muodostama emulsio, joka on valmistettu perinteisesti juustosta, voista, sulatesuoloista ja vedestä. Nykyisin valmistetaan myös vähärasvaista sulatejuustoa, joka ei sisällä voita. 
Pehmeämpiä sulatejuustoja voidaan käyttää levitteenä. Kiinteämpiä sulatejuustoja myydään suurempina lohkoina tai yksittäispakattuina siivuina. Sulatejuustot sopivat pehmeän rakenteensa vuoksi leivän päällystämisen lisäksi myös esimerkiksi kastikkeiden ja keittojen valmistukseen. 
Valmistus.
Sulatejuusto valmistetaan kuumentamalla lähtöaineita, jolloin ne sulavat ja emulgoituvat sulatesuolojen vaikutuksesta. Sulatejuuston valmistukseen voidaan käyttää yhtä tai useampaa kypsytettyä juustolaatua. Leikattavissa sulatejuustoissa vesi lisätään tyypillisesti kerralla ja levitettävissä kahdessa osassa.
Sulatesuoloina voidaan käyttää sitraatteja eli sitruunahapon suoloja tai fosfaatteja eli fosforihapon suoloja. Sulatejuustoon voidaan lisätään myös maito- tai herajauhetta, suolaa, mausteita ja väri- tai säilöntäaineita niiden maun, rakenteen, värin tai säilyvyyden parantamiseksi.
Historiaa.
Sulatejuusto kehitettiin Sveitsissä vuonna 1911, kun Walter Gerber ja Fritz Stettler kehittivät pidemmän säilyvyyden omaavaa juustoa. He saivat natriumsitraatin ja kuumennuksen avulla muutettua juuston homogeeniseen, juoksevaan muotoon eli sooliksi, josta jäähdyttyä tuli vakaa homogeeninen geeli. Samantyyppinen rakenne löytyy myös fonduesta, jossa sooli saadaan aikaiseksi kuumennuksen ja viinin avulla. 
Sulatejuuston valmistus alkoi Yhdysvalloissa vuonna 1917, jolloin J.L. Kraft esitteli cheddarpohjaisen, tölkitetyn sulatejuuston. Norjalainen O. Kavli vuonna 1924. Sulatejuuston valmistus Suomessa alkoi vuonna 1925, jolloin Suomen ensimmäinen sulatejuustotehdas Oy Suomen juusto Ab Lahti aloitti toimintansa. Sen ensimmäinen sulatejuusto oli nimeltään Marathon-herkkujuusto. Valio toi vuonna 1933 markkinoille Emmentalista valmistetun leikattavan Koskenlaskijan ja vuonna 1934 levitettävän Violan.
Voin osuus oli ennen huomattavasti suurempi kuin nykyisin. Levitettävä Viola sisälsi 60 prosenttia rasvaa ja Koskenlaskija 45 prosenttia nykyisen 22 prosentin sijaan. Levitettävää sulatejuustoa kutsuttiinkin ennen voijuustoksi. Voijuustossa oli enää 35 prosenttia rasvaa vuonna 1993.
Käyttö.
Sulatejuustoa voidaan käyttää paitsi leivälle, myös ruoanlaittoon. Se voi olla aineksena keitoissa, kastikkeissa ja laatikkoruoissa. Sitä voidaan käyttää myös leivontaan ja esimerkiksi kakkujen kuorrutteisiin.
Lukas Müller

Lukas Müller (s. 14. maaliskuuta 1992 Villach) on itävaltalainen mäkihyppääjä. 177 senttimetriä pitkä Müller edustaa SV Villachia. 
Müller debytoi maailmancupissa maaliskuussa 2009 Lahden normaalimäen kilpailussa sijoittuen 44:nneksi. Avauspisteensä hän saavutti kahden päivän päästä Lahden suurmäen kilpailusta ollen 28:s. Hänen paras sijoituksensa on kuudes joulukuulta 2009 Keski-Euroopan mäkiviikon Oberstdorfin kilpailusta.
Müllerillä on kolme kultaa ja yksi pronssi nuorten MM-kilpailuista. Yksi kultamitaleista on henkilökohtainen. 
Müller toimi koehyppääjänä vuoden 2016 lentomäen MM-kilpailuissa. Hänen vasen suksensa irtosi kesken ilmalennon ja Müller putosi niskalleen maahan. Hänen alaraajansa halvaantuivat. Onnettomuuden jälkeen Müller on kyennyt ottamaan askeleita.
Karri Hakala

Karri Hakala (s. 5. lokakuuta 1996 Keminmaa) on suomalainen maastohiihtäjä. Hakala edusti Ilmajoen Kisailijoita.
Hakala debytoi maailmancupissa tammikuussa 2016 Planican sprintissä, jossa sijoittui 28:nneksi. Se on hänen paras maailmancupsijoituksensa. 
Hakala sijoittui nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2015 Almatyssä perinteisen sprintissä 28:nneksi ja 2016 Rasnovissa vapaan sprintissä 19:nneksi. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 hän oli perinteisen sprintissä 45:s ja 15 kilometrin vapaalla 50:s.
Hakala saavutti vapaan hiihtotavan sprintissä SM-pronssia Vöyrillä 2020.
Hakala on kilpaillut viimeksi keväällä 2021.
III (Lapinpolthajien albumi)

III – ”Jokainen isä toivoo pojastaan miestä, ei hinttiä – jokainen poika toivoo isästään miestä, ei natsia” on hardcore punk -yhtye Lapinpolthajien kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 12. kesäkuuta 2015. Kappaleiden aiheet keskittyvät perisuomalaiseen ahdistukseen ja epätoivoon. Samalla albumi ottaa vahvasti kantaa seksuaaliseen tasa-arvoisuuteen. Albumi on yhtyeen ensimmäinen digitaalisessa studiossa äänitetty albumi.
Albumin alaotsikko tulee rumpali Jukkelin homoseksuaaliselta tuttavalta, jonka isä oli lausunut hänelle näin.
Voimistelu Euroopan kisoissa 2015

Euroopan kisojen 2015 voimistelu pidettiin Bakussa Crystal Hallissa 13. - 14. kesäkuuta 2015. Urheilijoita oli yhteensä 446. Sarjoja oli yhteensä 34. Menestynein maa oli Venäjä, joka voitti yhteensä 30 mitalia, joista 18 oli kultaa.
Tulokset.
Aerobic.
Ryhmäkilpailussa joukkueessa oli viisi osallistujaa, joista kolme oli naisia.
Tiiu Kuik

Tiiu Kuik (s. 16. maaliskuuta 1987) on virolainen malli.
Kuik oli 13-vuotias, kun Top Models -mallitoimiston Paolo Moglia huomasi hänet ruokamessuilla Tallinnassa. Pian Kuik aloitti mallin työt Japanissa ja Milanossa.
Kuik käveli ensimmäisen kerran isossa muotinäytöksessä Milanon muotiviikoilla syksyllä 2002 Jil Sanderin ja Guccin näytöksissä. Hän on ollut muotinäytösmallina muun muassa muotisuunnittelijoille Calvin Klein, Zac Posen, Oscar de la Renta, Christian Dior, Jean Paul Gaultier ja Giorgio Armani. Vuonna 2005 hän teki sopimuksen CoverGirl-meikkibrändin kanssa.
Pesäpallon suomensarja 1973

Pesäpallon suomensarja pelattiin 29. kerran kaudella 1973. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Jyväskylän Kiri, Vimpelin Veto ja Loimaan Palloilijat nousivat suoraan mestaruussarjaan kaudeksi 1974. Lohkojen kaksi heikointa putosi maakuntasarjaan. 
Suomensarja.
Itälohko.
Itälohkossa voiton vei Jyväskylän Kiri puhtaalla pelillä.
Etelälohko.
Herttoniemen Urheilijat palasi seuraavalle kaudelle PuMu 2:n paikalle.
Länsilohko.
Vimpelin Veto nousi länsilohkosta voitettuaan Jyväskylässä 9. syyskuuta käydyssä uusintaottelussa Nurmon Jymyn 4–3.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1983

Pesäpallon naisten Mestaruussarja kaudella 1983 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jonka perusteella määräytyivät lopulliset sijoitukset.
Naisten Mestaruussarja.
Oulu ja Riihimäki putosivat. Sarjaan nousivat Nurmon Jymy ja Imatran Pallo-Veikot.
Hyvinkään Tahko: Kaija Väisänen, Merja Laine, Pirjo Ahokas, Sanna Vuorinen, Paula Wirtanen, Leena Sarkola, Kirsti Kästämä, Jaana Majuri, Helinä Mörä, Päivi Karivirta, Marja Simola, Valmentaja ja pelinjohtaja Ari Skyttä.
Mercedes-Benz E-sarja (W213)

Mercedes-Benz W213 on Mercedes-Benz E-sarjan viidennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2016–2023. Se korvasi edeltäneen W212-mallin ja seuraajaksi tuli W214. 
Mercedes-Benz W213 (2016–2023).
Mercedes-Benz W213 esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2016. Edeltäjäänsä verrattuna auton kokonaispituus kasvoi 43 millimetriä ja akseliväli 65 millimetriä. Muotoiluun on otettu vaikutteita suuremmasta S-sarjasta (W222). Ensimmäiset mallivaihtoehdot olivat E 200 (185 hv), E 220 d (195 hv) ja pistokehybridi E 350 e (279 hv), jossa kaksilitraisen bensiinimoottorin apuna on sähkömoottori.
Vuoden 2016 Euro NCAP -kolaritestistä W213 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2016 esiteltiin Mercedes-Benz E All-Terrain, joka on farmarimallin maasturimaisempi versio. Sen maavara on 29 millimetriä tavallista farmaria korkeampi. All-Terrain kilpailee Audi A6 Allroadin ja Volvo V90 Cross Countryn kanssa.
Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2017 esiteltiin E-sarjan kaksiovinen coupé-malli. Muotoilultaan malli on hyvin samankaltainen kuin pienempi C-sarjan coupé.
Kangaskattoinen E-sarjan Cabriolet esiteltiin keväällä 2017 Geneven autonäyttelyssä.
Keväällä 2020 keulan ilme uudistui uusilla ajovaloilla, etusäleiköllä ja puskurilla. Sedan sai kiilamaiset, uuden A-sarjan (W177) tyyliset takavalot. Myös takaluukku- ja puskurit ovat uudet. Ohjaamossa näkyvin muutos on uusi ohjauspyörä.
Kalmankoura

Kalmankoura () on vuonna 1965 valmistunut scifi-trilleri, joka perustuu Alistair MacLeanin salanimellä Ian Stuart kirjoittamaan samannimiseen romaaniin. Elokuvakäsikirjoituksesta vastasi myös kirjailijana tunnettu James Clavell ("mm. Shōgun") ja ohjauksesta John Sturges, joka myös toimi elokuvan tuottajana.
Juoni.
Biologisten aseiden laboratoriossa on tapahtunut onnettomuus. Ensimmäinen teoria tapahtuneesta on, että jokin taudinaiheuttaja on päässyt vahingossa vapaaksi ja tappanut useita tiedemiehiä. Suurempaa pelkoa aiheuttaa epäilys siitä, että paljon vaarallisempi, Kalmankouraksi nimetty taudinaiheuttaja, olisi varastettu. Jos Kalmankoura pääsisi vapaaksi, se voisi tappaa koko ihmiskunnan muutamassa viikossa tai kuukaudessa.
Tabbouleh

Tabbouleh, tabouleh tai suomeksi suositusten mukaan tabbule ( "tabūlah") on libanonilainen kasvisruoka, joka valmistetaan tomaateista, hienoksi pilkotusta persiljasta, mintusta, bulgurista ja sipulista ja maustetaan oliiviöljyllä, sitruunamehulla ja suolalla. Tabbulea tehdään joskus myös runsaampia versioita, jotka sisältävät esimerkiksi kurkkua ja/tai kikherneitä.
Tabbulea tarjotaan usein "meze"-alkupalana arabimaailmassa.
Kultaimarre

Kultaimarre ("Phlebodium aureum") on kallioimarrekasveihin kuuluva huonekasvina kasvatettava saniainen. Sen suomen- ja latinankieliset nimet ("aureum": kulta[inen]) viittaavat juurakon kullanruskeaan karvaan.
Tuntomerkit.
Kasvualustan päällä suikertava karvainen juurakko. Pariliuskaiset lehdet, joiden lehdykät ovat kellertävät tai sinivihreät ja varsi nuorena vihreä, vanhana tumma. Itiöpesäkeryhmät sijaitsevat lehtien alapinnoilla riveinä.
Otavan iso Fokus

Otavan iso Fokus on vuosina 1971–1975 julkaistu kahdeksanosainen suomalainen tietosanakirja. Esitystapa on tiivis. Aakkostettuja hakusanoja on noin 50 000. Lisäksi on noin 200 laajaa, eri tiedonalojen asiakokonaisuuksia käsittelevää erityisartikkelia. Seitsemännen osan alussa on yli 100-sivuinen Suomi-erityisartikkeli. Kahdeksas osa on taulukko-, kirjallisuusluettelo- ja avainsanasto-osa. Sivunumerointi jatkuu katkotta ensimmäisestä osasta viimeiseen. 
Otavan iso Fokus julkaistiin osana Fokus-tietosanakirjastoa, jonka erillisteoksia olivat lääkärikirja "Fokus-ihminen", "Fokus-tekniikka 1–2", "Fokus-urheilu" sekä "Fokus taide 1–2".
Fritz von Uhde

Fritz von Uhde (1848–1911) oli saksalainen taidemaalari. Hänen taiteessaan jatkui realistinen suuntaus. Hän oli Max Liebermannin ohella maansa impressionistisen ulkoilmamaalauksen pääedustaja. von Uhde on tehnyt myös hengellisaiheisia maalauksia, jotka on sovitettu hänen omaan aikaansa.
Eivind Bakkene

Eivind Bakkene (s. 9. huhtikuuta 1990 Lillehammer) on norjalainen maastohiihtäjä. Bakkene edustaa Øystre Slidre IL -seuraa.
Bakkene debytoi maailmancupissa helmikuussa 2011 Drammenin sprintissä sijoittuen sijalle 58. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti tammikuussa 2016 Planican vapaan sprintistä ollen 16:s.
Kortepohjan koulu

Kortepohjan koulu on luokkien 1–6 perusopetusta antava koulu, joka sijaitsee Jyväskylän Kortepohjan Kortesuolla osoitteessa Kartanonkuja 4. 
Alkuperäinen koulurakennus rakennettiin 1970-luvun alussa ja sen suunnitteli Jukka Kolehmainen. Vuosina 2020–2022 vanha koulu purettiin ja tilalle rakennettiin uusi päiväkotikoulu. Uudessa rakennuksessa sijaitsee myös Kortepohjan kirjasto. Rakentamisen aikana koulu toimi väistötiloissa Voionmaan koulussa.
Historia.
Kortepohjan koulun rakentaminen aloitettiin vuonna 1970. Samana vuonna Kortepohjaan perustettiin neuvola, kirjasto ja lastentarha. Koulun suunnitteli Jukka Kolehmainen.
Vuonna 1991 Kortepohjan koulu aloitti kokeiluna vieraskielisen opetuksen (CLIL), jota käytetään koulussa edelleen.
Vuonna 2016 aiempana syksynä irtisanottu rehtori Pasi Lehtola lähetti oikeusvaatimuksen, jossa hän vaati irtisanomisensa kumoamista. Hän arvioi tulleensa irtisanotuksi, koska hän kirjoitti sivistyslautakunnalle koulun sisäilmaongelmista. Kaupungin vastauksessa sanotaan, että peruste irtisanomiselle oli Lehtolan kykenemättömyys hoitaa työtänsä sen edellyttämällä tavalla.
11.9.2019 Kortepohjan koululla tapahtui onnettomuus, kun koulun kaukolämpöputkeen tuli vuoto. Vuoto syntyi, kun koulurakennuksen ulkopuolella otettiin maaperänäytteitä ja pora puhkaisi putken. Luokan oppilaat olivat tapahtumahetkellä leirikoulussa, joten henkilövahinkoja ei sattunut. Kuumaa vettä pääsi sisätiloihin 200 kuutiota.
Maaliskuussa 2020 koulun toiminta siirtyi Voionmaan kouluun. Kartanonkujalla ollut koulurakennus purettiin ja tilalle rakennettiin päiväkotikoulu. Koulu valmistui vuonna 2022.
Andreas Myran Steen

Andreas Myran Steen (s. 23. joulukuuta 1988 Leksvik) on norjalainen maastohiihtäjä. Steen edustaa Leksvik IL -seuraa.
Steen debytoi maailmancupissa maaliskuussa 2010 Drammenin sprintissä sijoittuen 35:nneksi. Avauspisteensä hän saavutti vuoden 2011 helmikuussa samasta kilpailusta ollen 21:s. Steenin paras maailmancup-sijoitus on 17. tila tammikuulta 2016 Planican vapaan sprintistä.