Verkkonuorisotyö

Verkkonuorisotyö on tietokoneverkoissa toteutettavaa nuorisotyötä. Nuori on yhteydessä nuorisotyötä tekevään ammattilaiseen, vapaaehtoiseen aikuiseen tai toisiin nuoriin internetissä. Verkkonuorisotyössä työntekijä ja nuori eivät välttämättä kohtaa lainkaan reaalimaailmassa.
Verkkonuorisotyön menetelmiä ovat esimerkiksi reaaliaikaiset ja viiveelliset verkkokeskustelut eli verkko-ohjaus, verkkopelitoiminta sekä verkkonuorisotalotoiminta. Sosiaalisen median yhteisöjä ja palveluja käytetään nuorisotyössä muun muassa tilana, välineenä ja alustana. Verkkoa käytetään nuorisotyössä esimerkiksi nuorille suunnattuun viestintään, yhteydenpitoon ja keskusteluun nuorten kanssa, yhteiseen harrastamiseen kuten pelaamiseen, nuorten mielipiteiden ja ajatusten kuulemiseen ja keräämiseen.
Käytössä olevia osin samaa tarkoittavia käsitteitä ovat verkkoperustainen nuorisotyö, nettinuorisotyö, virtuaalinen nuorisotyö ja digitaalinen nuorisotyö. 
Verkkonuorisotyötä Suomessa tekevät kunnat, järjestöt ja seurakunnat. Nuorille suunnatun verkkotyön foorumi (Nusuvefo) on toimijoiden löyhä yhteenliittymä, johon kuuluvat toimijat toteuttavat verkkonuorisotyötä monissa muodoissa.
Verkkonuorisotyön tavoitteet.
Verkkonuorisotyön tavoitteet kiinnittyvät nuorisotyön yleisiin tavoitteisiin . Tavoitteena ei ole, että verkkonuorisotyö korvaa kasvokkaisen tai perinteisen nuorisotyön, vaan täydentää ja tukee olemassa olevia nuorisotyön muotoja. Verkkonuorisotyön tavoitteena on: 
Verkkonuorisotyön historia.
Varhaisimmiksi verkkonuorisotyön toiminnoiksi voidaan laskea bulletin boardien eli purkkien käyttö nuorisotyössä. 80–90-lukujen taitteessa niitä käytettiin esimerkiksi Tampereen seurakunnassa, joka tarjosi nuorille tietotekniikan harrastajille sähköisiä palveluja Manse Heaven BBS -purkin välityksellä
90-luvulla Internetin käyttö valtavirtaistui ja myös nuorisotyössä huomattiin sen mahdollisuudet. Aluksi nuorille suunnatut tietosivut olivat yksisuuntaista tiedotusta, mutta teknologian kehittyessä sivustoille lisättiin myös kysymys-vastauspalstoja ja muita vuorovaikutteisia elementtejä. Sosiaalinen media alkoi yleistyä nuorten käytössä 2000-luvun alussa. Elämä on parasta huumetta ry (nyk. Ehyt ry) oli ensimmäisiä toimijoita, jotka veivät nuorille suunnatun toimintansa sosiaaliseen mediaan. Nuoret jonottivat Hotelli Kultakalassa (nyk. Habbo) hubu-bussiin, jossa EOPH järjesti teemallisia ryhmäkeskusteluita. Pian myös muut nuorisoalan toimijat, etupäässä järjestöt, löysivät tiensä sosiaaliseen mediaan. 2000-luvun puolivälissä suomalaisnuoret viihtyivät pääasiassa IRC-Galleriassa ja Habbossa, joten myös nuorisotyöllinen toiminta keskittyi niihin. Sosiaalisessa mediassa tarjottiin pääasiassa tietoa ja keskustelutukea nuorille.
Facebook yleistyi nuorten käytössä nopeasti vuosina 2008-2009. Nuorisoalan toimijoille Facebook oli helppo keino tavoittaa nuoria ja käydä heidän kanssaan kahdenkeskisiä keskusteluita. 2010-luvun alkupuolella yleistyneet älypuhelimet ja niiden sovellukset houkuttivat nuoria puoleensa. Nuorisotyö seurasi hitaasti perässä. Mobiililaitteet mahdollistivat digitaalisen teknologian käytön kasvokkaisissa tilanteissa, jolloin viimeistään poistui tarve erotella verkkonuorisotyötä muusta nuorisotyöstä.