tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gourma-Rharousin piiri

Gourma-Rharousin piiri () on paikallishalintoalue Timbuktun alueella Malissa. Sen hallinnollinen keskus on Rharous. Piirin pinta-ala on 45 000 neliökilometriä. Asukkaita on 111 000 henkeä (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Maantiede ja ilmasto.
Gourma-Rharousin piiri muodosta 9,0 % Timbuktun alueen pinta-alasta. Se rajoittuu lännessä Timbuktun alueen Niafunkén ja Dirén piireihin, pohjoisessa Timbuktun ja Gaon alueen Bouremin piireihin, idässä Gaon piiriin sekä etelässä Moptin alueen Douentzan piiriin ja Burkina Fasoon.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 200–400 millimetriä. Luonnonalueita ovat Nigerjoen laakso pohjoisessa, Nigerin tulvajärvien alue ja Gourma. Seudulla sijaitsee norsujen suojelualue.
Hallinnollinen jako ja asutus.
Timbuktun alueen perustamiseen saakka vuonna 1977 Gourma-Rharousin piiri oli osa Gaon aluetta. Piiriin kuuluu 9 maalaiskuntaa: Bambara Maoudé, Banikane, Gossi, Hamzakoma, Haribomo, Inadiatafane, Ouinerden, Rharous ja Séréré. Kyliä on 44 ja nomadiryhmiä 173.
Asukkaat ovat etupäässä tuaregeja, fulbeja, songhaita, bozoja ja maureja.
Liikenne ja elinkeinot.
Tärkein liikenneväylä on Sévarén ja Gaon välinen maantie RN16. Piirin sisäistä tieverkkoa ei ole käytännössä lainkaan.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kaupankäynti, käsityöammatit ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra, lehmänpapu ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, kamelit, hevoset ja siipikarja.
Palvelut.
Piirissä ei ole keskikouluja tai ammattikouluja. Terveyspalvelut käsittävät poliklinikan, lääkärinvastaanoton, varuskuntasairaalan ja 16 kunnallista terveyskeskusta (vuonna 2011). Puhtaan juomaveden piirissä on 57 % väestöstä. Sähköverkkoa ei ole.
Lähiradio

Lähiradio (myös Helsingin Lähiradio) on pääkaupunkiseudulla toimiva, Kansan Radioliiton omistama, epäkaupallinen yhteisöradioasema. Asema sai radiotoiminnan mahdollistavan toimiluvan vuonna 1987 ja aloitti toimintansa 4. tammikuuta 1988. Helsingin Lähiradion perustivat ja alkuvuosien toimijat sekä lähetysajan jakajat olivat Kansan Radioliiton lisäksi Kansan Sivistystyön Liitto, Työväen Sivistystyön Liitto ja Finlands Svenska Radioförbund. Alkuvuosien toimilupa oli epäkaupallinen, mutta valtioneuvoston toimesta se muuttui 1990-luvulla "kaupalliseksi toimiluvaksi". Lähiradio on kuitenkin jatkanut koko toimintansa ajan toimintaansa ei-kaupallisena. Asema lähettää eri yhteisöjen sille toimittamia ohjelmia sekä omatuotantoista sisältöä. Suurin osa Lähiradion varoista tulee asemalta ohjelma-aikaa hankkivilta järjestöiltä sekä muun muassa projektiluonteisista rahoituksista. Kanavan lähetystaajuus on 100,3 MHz.Lähiradio on yksi vanhimmista edelleen toimivista radioasemista Suomessa ja vanhin ns. paikallisradioasema. Lähiradion päätoimintakielenä on suomi ja lisäksi se lähettää säännöllisesti ohjelmia noin 10 eri kielellä, muun muassa kurdiksi, venäjäksi, somaliksi, kiinaksi, espanjaksi, arabiaksi, farsiksi sekä englanniksi. Lähiradiolla on kolme studiota ja ne sijaitsevat osoitteessa Hämeentie 32. Lähiradion päätoimittajana toimii Seppo Julin ja toimituskuntaan kuuluu noin viisikymmentä vapaaehtoistoimittajaa.
Ohjelmat.
Lähiradion ohjelmia ovat muun muassa Viihteellä, Cuba Libre, Sporttitunti, Kaupunginosaradio, Rytmi &amp; Sielu, Jazz &amp; Etnoset, Vapaat Aallot, Mellunkylä -radio, kuunnelmasarja "Mummola" ja Café Tallinn.
Johanna Freundlich

Johanna Rebecca Freundlich (s. 16. syyskuuta 1977 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on opiskellut ohjaajantyötä paitsi Teatterikorkeakoulussa myös New Yorkin yliopiston "Tisch School of the Arts" -koulussa. Lisäksi hän on opiskellut Helsingin yliopistossa kieliä ja kirjallisuutta. 
Freundlich on ohjannut sekä näytelmiä että oopperaa. Hänen Tampereen teatterikesän ohjelmistoon vuonna 2011 ohjaamansa Tony Kushnerin näytelmä "Angels in America" sai Vivica Bandlerin perustaman "Vivicas vänner – Vivican ystävät" -säätiön Ester-palkinnon.
Rharous

Rharous (myös "Gourma-Rharous") on maalaiskunta, sen keskuskylä sekä Gourma-Rharousin piirin hallinnollinen keskus Timbuktun alueella Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 150 kilometriä Timbuktusta itään. Kunnassa on 26 100 asukasta (vuonna 2009).
Rharousin kunnan pinta-ala on 7 000 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Gourma-Rharousin piirin Banikanen, etelässä Ouinerdenin ja Hamzakoman sekä lännessä Sérérén kuntiin ja pohjoisessa Timbuktun piiriin. Seutu kuuluu aavikoitumisesta kärsivään Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 13 kylää ja 16 paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat songhaita, tuaregeja, arabeja, fulbeja ja bozoja. Tärkeimmät kielet ovat tamašek ja songhai. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely Nigerjoen varrella sekä paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito sisämaan Gourman alueella. Tärkein viljelykasvi on riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit ja aasit. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.
Kunnassa on kuusi koulua ja seitsemän lukutaitokeskusta. Koulut tavoittavat 61,2 % ikäluokasta (vuonna 2003). Rharousissa on terveyskeskus ja Bengelissä terveysasema.
Nähtävyyksiä ovat Nigerjoen virtahevot, Bornan luolat kalliopiirroksineen ja piirtokirjoituksineen sekä Dakar-rallin aikana helikopterionnettomuudessa kuolleiden Thierry Sabinen ja Daniel Balavoinen muistomerkki sisämaassa. Matkailua alueelle ei juurikaan ole.
Ber

Ber on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Timbuktun piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen pohjoispuolella noin 50 kilometriä Timbuktusta itään. Kunnassa on 19 500 asukasta (vuonna 2009).
Berin kunta rajoittuu pohjoisessa Kidalin ja idässä Gaon alueisiin, etelässä Gourma-Rharousin piiriin ja Timbuktun alueen Lafian kuntaan sekä lännessä Bourem-Inalyn ja Salamin kuntiin. Kuntaan kuuluu Berin kylä ja 35 paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat tuaregeja ja maureja.
Seudun pääelinkeinot ovat karjanhoito ja maanviljely. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet, kamelit, aasit ja naudat. Tärkein viljelykasvi on riisi. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Kanariankaaliperhonen

Kanariankaaliperhonen ("Pieris cheiranthi") on Kanarian saarilla endeeminen päiväperhoslaji. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on luokitellut sen vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö.
Laji muistuttaa suuresti tavallista kaaliperhosta ("Pieris brassicae"), mutta siipien mustat kuvioinnit ovat huomattavasti laajemmat. Etusiiven yläpinta on valkoinen, kärkiosasta mustanruskea ja sen kaksi tummaa täplää ovat sulautuneet yhteen. Siiven tyviosassa on harmaata kehnää. Takasiivet ovat valkeat. Molempien siipien alapinnat ovat vaalean vihertävänkeltaiset. Siipiväli vaihtelee 57–66 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Kanariankaaliperhosta tavataan ainoastaan muutamilla Kanarian saarilla. Laji on yleinen La Palmalla, minkä lisäksi sitä tavataan Teneriffan pohjoisosissa ja hyvin harvinaisena Lanzarotella. Laji hävisi ilmeisesti kokonaan La Gomeralta 1970-luvulla. Perhoset lentävät useina sukupolvina ympäri vuoden.
Elinympäristö ja elintavat.
Kanariankaaliperhosen tyypillisimpiä elinympäristöjä ovat varjoisat laaksot ja laurisilvametsät 200–1500 m merenpinnasta. Perhosen yksilömäärät ovat olleet pitkään voimakkaassa laskussa. Ilmeisesti "Cotesia glomerata" -loispistäisen tuominen saarelle vaikuttaa vahingollisesti perhoslajin populaatioon.
Ravintokasvi.
Toukka kelpuuttaa ravinnokseen Kanarialla kotoperäisen merikaalilajin "Crambe strigosa", mutta elää myös vieraslajina esiintyvällä isoköynnöskrassilla ("Tropaeolum majus"). Kasvatuksessa toukat syövät monia eri ristikukkaisia
Sören Nordin

Ernst Sören Nordin (5. syyskuuta 1917 Hudiksvall – 6. syyskuuta 2008 Bålsta) oli ruotsalainen raviohjastaja- ja valmentaja. Häntä pidetään Stig H. Johanssonin ohella Ruotsin kaikkien aikojen suurimpana raviurheilijana. Nordinin ura hevosten parissa kesti yli 70 vuotta. Ensimmäisen voittonsa hän ajoi Gävlessä vuonna 1934 ja viimeisen Italiassa vuonna 1999. Yhteensä Nordin voitti urallaan yli 3 200 ravilähtöä.
Nordin syntyi Forsan kylässä Keski-Ruotsin Hudiskvallissa. Hänen isänsä Ernst Johan Nordin ja kaksi vanhempaa veljeään Gösta ja Gunnar Nordin olivat myös menestyneitä ohjastajia. Nordin toimi pitkään valmentajana Solvallan raviradalla Tukholmassa yhdessä veljiensä kanssa. Vuosien 1934 ja 1976 välillä joku kolmesta Nordinin veljestä oli kahta vuotta lukuun ottamatta maan pääradan voitokkain ohjastaja. Sören voitti Solvallan ohjastajaliigan 21 kertaa, Gösta ja Gunnar molemmat 10 kertaa.
Vuonna 1950 Sören Nordin saavutti ensimmäisen suuren voittonsa ulkomailla, kun hän voitti Pariisissa maailman arvostetuimman ravikilpailun Prix d'Ameriquen hevosella "Scotch Fez". 1980-luvun alussa Nordin siirtyi Yhdysvaltoihin poikiensa Janin ja Ulfin kanssa ja perusti valmennustallin Pompano Parkin raviradalle Floridaan. Vuonna 1992 hän muutti Italiaan, jossa hän toimi valmentajana uransa viimeiset vuodet. Viimeisen suurkilpailuvoittonsa Nordin saavutti vuonna 2001, jolloin hänen valmentamansa "Zambezi Bi" voitti 5-vuotiaiden Euroopan mestaruuden Trevisossa Italiassa.
Suurkilpailuvoittoja.
Ruotsi
Suomi
Norja
Tanska
Italia
Ranska
Yhdysvallat
Taylor Swift (albumi)

Taylor Swift on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin esikoisalbumi. Se julkaistiin 24. lokakuuta 2006 Swiftin ollessa 16-vuotias. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”Tim McGraw”. Tyyliltään albumin musiikki on countrya ja country-poppia. Seuraavat singlet ”Teardrops on My Guitar” ja ”Our Song” saivat radiosoittoa myös popkanavilla.
Albumi nousi Yhdysvaltain countryalbumien listan kärkeen.Billboard 200 -listalla se nousi sijalle 5. Albumi on myynyt Yhdysvalloissa seitsemänkertaista platinaa.
Vuonna 2007 albumista julkaistiin Yhdysvalloissa uusia kappaleita sisältävä Deluxe-painos. Seuraavana vuonna julkaistiin lisäksi kansainvälinen Deluxe-painos. Albumi nousi kansainvälisen julkaisun jälkeen Britannian countrylistan kärkeen.
Tyyli ja sanoitukset.
Albumin kappaleet on tyyliltään countrya ja country poppia. Lyriikat käsittelevät muun muassa rakkautta, eroa, ystävyyttä ja yksinäisyyttä. Swift on kirjoittanut suurimman osan albumin kappaleista yksin tai Liz Rosen kanssa. Yksinäisyydestä kertovan kappaleen ”Outside” hän kirjoitti jo 12-vuotiaana. Kappale ”Tim McGraw” sai nimensä siitä, että Swiftin lempilaulu oli Tim McGraw’n kappale ”Can’t Tell Me Nothin’”, ja hän toivoi poikaystävän muistavan hänet McGraw’n musiikkia kuullessaan. 
Kappaleiden ”Teardrops on My Guitar” ja ”Picture to Burn” alkuperäiset versiot korvattiin singleversioilla albumin deluxe-painoksella, kansainvälisellä painoksella ja kaikilla myöhemmillä painoksilla. Sanoituksissa on pieni ero alkuperäisiin versioihin.
Joel Bonsdorff

Joel Bonsdorff (s. 1999 Helsinki) on helsinkiläinen laulaja, näyttelijä ja ääninäyttelijä. Hän laulaa lauluyhtyeissä InTones ja Flok, joka voitti vuonna 2023 Tampereen Sävelen yhtyelaulukilpailun vahvistettujen yhtyeiden sarjan sekä yleisöäänestyksen. Bonsdorff opiskelee laulua Sibelius-Akatemiassa Petteri Salomaan johdolla. Hän on laulanut monissa kuoroissa, muun muassa Cantores Minores -kuorossa. Bonsdorff näytteli Lenni Morrisia Yle TV2:n sarjassa "Uusi päivä" ja Robert Rosenbögeliä elokuvassa "Risto Räppääjä ja polkupyörävaras". Bonsdorff on näytellyt Kansallisteatterissa ja Helsingin Kaupunginteatterissa ja tehnyt äänirooleja elokuvissa ja tv-sarjoissa. Vuonna 2012 Stadin Slangi ry myönsi hänelle Stadin Junnu -arvonimen.
Roolit ja ääniroolit.
Roolit
Ääniroolit
Elokuvat:
TV-sarjat:
Belarmino Correa Yepes

Belarmino Correa Yepes (14. heinäkuuta 1930 – 20. maaliskuuta 2020) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Misioneros Javerianos de Yarumalin papiksi 15. elokuuta 1957 ja nimitettiin Mitún prefektiksi 30. lokakuuta 1967.
Correa Yepes sai 19. tammikuuta 1989 nimityksen San José del Guaviaren apostoliseksi vikaariksi ja Horrea Coelian titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Acerbi, jota avustivat Jesús Emilio Jaramillo Monsalve ja Heriberto Correa Yepes. 
Correa Yepes nimitettiin 29. lokakuuta 1999 San José del Guaviaren piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 17. tammikuuta 2006.
Joachim Wanke

Joachim Wanke (s. 4. toukokuuta 1941 Breslau) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Hugo Aufderbeck 26. kesäkuuta 1966. Hänet nimitettiin Erfurt-Meiningenin apostoliseksi koadjuuttorihallitsijaksi ja Castellum in Mauretanian titulaaripiispaksi 2. lokakuuta 1980. Piispaksi konsekroinnin suoritti 26. marraskuuta Joachim Meisner, jota avustivat Bernhard Huhn ja Georg Weinhold.
Wankesta tuli 17. tammikuuta 1981 Erfurt-Meiningenin apostolinen hallitsija, ja 27. kesäkuuta 1994 hänet nimitettiin Erfurtin piispaksi.
Georg Weinhold

Georg Weinhold (28. marraskuuta 1934 Zittau – 10. lokakuuta 2013) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Meissenin hiippakuntaan (myöh. Dresden-Meissen) Otto Slülbeck 19. joulukuuta 1959. Hänet nimitettiin Meissenin vihkipiispaksi ja Idicran titulaaripiispaksi 4. heinäkuuta 1973. Piispaksi konsekroinnin suoritti 8. syyskuuta Gerhard Schaffran, jota avustivat Bernhard Huhn ja Johannes Kleineidam.
Weinhold erosi tehtävistään vihkipiispana 22. elokuuta 2008.
’s Ländle, meine Heimat

’s Ländle, meine Heimat on vuodesta 1949 Itävallan osavaltio Vorarlbergin osavaltiolaulu. Sen musiikin ja sanat on tehnyt Anton Schmutzer. 
Historia.
’s Ländle, meine Heimat sai alkunsa jo vuonna 1905, kun Feldkirchiläinen musiikinopettaja ja kuoronjohtaja Anton Schmutzer sävelsi musiikin runolle "Vorarlbergers Heimweh". Vuonna 1907 hän muunsi hieman sävellyksen melodiaa ja kirjoitti kokonaan uudet sanat antaen teokselle alun perin nimen "Du Ländle, meine teure Heimat". Vorarlbergin osavaltion parlamentti teki laulusta virallisen osavaltiolaulun jo vuonna 1937, mutta Natsi-Saksan liitettyä Itävallan itseensä Vorarlbergin osavaltio lakkautettiin ja sitä hallittiin osana Innsbruckia. Toisen maailmansodan jälkeen laulusta tehtiin jälleen Vorarlbergin osavaltiolaulu vuonna 1949.
Sanat.
1. Du Ländle, meine teure Heimat, ich singe dir zu Ehr' und Preis;&lt;br&gt;
begrüße deine schönen Alpen, wo Blumen blüh'n so edel weiß,&lt;br&gt;
und golden glühen steile Berge, berauscht von harz'gem Tannenduft.&lt;br&gt;
"O Vorarlberg, will treu dir bleiben, bis mich der liebe Herrgott ruft,&lt;br&gt;
o Vorarlberg will treu dir bleiben, bis mich der liebe Herrgott ruft!"&lt;br&gt;
2. Du Ländle, meine teure Heimat, wo längst ein rührig Völklein weilt,&lt;br&gt;
wo Vater Rhein, noch jung an Jahren, gar kühn das grüne Tal durcheilt;&lt;br&gt;
hier hält man treu zum Heimatlande und rot-weiß weht es in der Luft.&lt;br&gt;
"O Vorarlberg, will treu dir bleiben, bis mich der liebe Herrgott ruft,&lt;br&gt;
o Vorarlberg, will treu dir bleiben, bis mich der liebe Herrgott ruft!"&lt;br&gt;
3. Du Ländle, meine teure Heimat, wie könnt' ich je vergessen dein,&lt;br&gt;
es waren doch die schönsten Jahre beim lieben, guten Mütterlein.&lt;br&gt;
Drum muss ich immer wieder kommen, und trennte mich die größte Kluft.&lt;br&gt;
"O Vorarlberg, will treu dir bleiben, bis mich der liebe Herrgott ruft,&lt;br&gt;
o Vorarlberg, will treu dir bleiben, bis mich der liebe Herrgott ruft!"
Onnellinen ministeri

Onnellinen ministeri on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1941. Elokuva perustuu saksalaiseen Fred Hellerin ja Bruno Englerin kamarinäytelmään "Das Ministerium ist beleidigt" (1927, suom. "Ministeriötä on loukattu"). 
Birgit Kronström laulaa elokuvassa myöhemmin suosituksi tulleen ”Katupoikien laulun”, jonka on säveltänyt George de Godzinsky, kuten elokuvan muunkin musiikin, johon näytelmän alkuperäismusiikki vaihdettiin.
Juoni.
Mainospiirtäjä Kalevi Kari (Tauno Palo) saa mainoksen alusvaatemalliksi ministerin tyttären (Birgit Kronström), ja tästä syntyy skandaali, joskaan ei itse mallin mielestä.
Arviot.
Kritiikissä elokuvaa on luonnehdittu musiikilla höystetyksi kepeästi kulkevaksi hullutteluksi. Tarjolla on myös erotiikkaa. Arto Pajukallio totesi "Helsingin Sanomissa" televisioesityksen arvostelussa, että elokuvassa on sekä tuoretta yritystä että koomista väkinäisyyttä.
Komppanian neropatit

Komppanian neropatit on Matti Oraviston ohjaama sotilasfarssi vuodelta 1952. Se perustuu nimimerkki Topiaksen musiikkinäytelmään "Neropatti" (1938). Elokuvan juoni kehkeytyy varusmiesten lemmenhuolien ympärille.
Tuotanto.
Matti Oravisto on tunnetumpi näyttelijänä ja oli ennen tätä esikoisohjaustaan tehnyt useita elokuvarooleja. Elokuvan musiikkikappaleet ovat Toivo Kärjen ja Reino Helismaan käsialaa.
Pentti Siimeksen nimeä ei ole alkutesteissä, mutta hänellä on elokuvassa ensimmäinen puheroolinsa päivystävänä alikersanttina.
Vastaanotto.
Kritiikeissä elokuvaa on pidetty juonettomana ja kankeana sekä sisällöltään vanhentuneena..
Kuningas Louie

Kuningas Louie () on Disneyn "Viidakkokirja"-elokuvassa esiintyvä hahmo. Hän on oranki, joka hallitsee viidakon apinayhteisöä ja pitää valtaistuintaan ikivanhassa temppelinrauniossa. Toisin kuin elokuvan muut päähahmot, kuningas Louie ei perustu Rudyard Kiplingin alkuperäiseen kirjaan "Viidakkokirja". Elokuvassa hän pitää Mowglia vankina ja pyytää Mowglia opettamaan hänelle tulen tekemisen salaisuuden, koska haluaa ”olla kuin ihmiset”.
Kuningas Louien alkuperäinen ääninäyttelijä oli laulaja Louis Prima. Hahmon suomenkielisenä äänenä toimi näyttelijä Eeki Mantere.
Kuningas Louie esiintyy myös Disneyn animaatiosarjoissa "Viidakkoviikarit" (nuorena) ja "Pilipalipilotit" (Baloon ystävänä).
Venäjän juutalaisten asuinalue

Venäjän juutalaisten asuinalue (; , "der tkhum-ha-moyshəv"; , "tḥùm ha-mosháv") oli Venäjän keisarikunnan länsiosissa vuosien 1791–1917 välillä sijainnut suuri alue, jolla keisarikunnan juutalaiset alamaiset saivat asua. Alueen rajasi keisarinna Katariina Suuri Puola-Liettualle kuuluneiden alueiden siirryttyä Puolan jaoissa Venäjälle vuonna 1772. Laajimmillaan alue sijaitsi nykyisten Liettuan, Latvian, Valko-Venäjän, Ukrainan, Moldovan, Länsi-Venäjän ja Itä-Puolan alueilla, ja siihen kuuluivat sen ajan suurista juutalaiskaupungeista muun muassa Vilna, Minsk ja Odessa. Kiova, Jalta ja muutama muu alueen suurista kaupungeista olivat kuitenkin juutalaisilta yhä suljettuja. Alue lakkautettiin virallisesti vuonna 1917 lokakuun vallankumouksen myötä.
Asukasluku.
Vuoteen 1891 mennessä 700 000 Venäjän sisäosissa asunutta juutalaista oli pakkosiirretty tälle läntiselle asuinalueelle. Alueella asui lopulta 90 prosenttia kaikista Venäjän juutalaisista. Vuonna 1820 alueella asui 1,6 miljoonaa juutalaista, ja vuonna 1910 jo 5,6 miljoonaa siitä huolimatta että kaksi miljoonaa alueen juutalaista oli sinä aikana muuttanut ulkomaille, lähinnä Yhdysvaltoihin.
Asumisoikeudet.
Alue muodostettiin, koska Venäjä ei halunnut Puolalta sen haltuun siirtyneen juutalaisväestön taloudellisen vaikutuksen leviävän maan keskiosiin. Juutalaiset saivat asua alueen ulkopuolella vain erityisluvalla. Tällaisia etuoikeutettuja olivat tiettyjen kauppiaskiltojen pitkäaikaiset jäsenet, korkeakoulutetut henkilöt kuten lääkärit ja kätilöt, asepalveluksen suorittaneet perheineen, sekä tiettyjen alojen käsityöläiset. Nämä säännöt höllentyivät vuonna 1865, mutta niitä kiristettiin uudelleen vuonna 1891 Aleksanteri III:n aikana. Noiden vuosikymmenien aikana voimistui myös Suomen juutalaisyhteisö, kun Venäjän armeijasta vapautuneet juutalaiset jäivät Suomeen asumaan.
Hans-Reinhard Koch

Hans-Reinhard Koch (27. marraskuuta 1929 Leinefelde – 25. huhtikuuta 2018) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Erfurt-Meiningeniin Josef Freusberg 17. heinäkuuta 1955. Hänet nimitettiin Erfurt-Meiningenin vihkipiispaksi ja Medianan titulaaripiispaksi 15. toukokuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joachim Wanke, jota avustivat Wolfgang Weider ja Norbert Werbs.
Koch jäi eläkkeelle 27. marraskuuta 2004. Hän kuoli aivoverenvuotoon 88-vuotiaana keväällä 2018.
Da Vinci (täsmennyssivu)

Da Vinci tai Davinci voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Douglas Rodríguez

Douglas Rodríguez Gardiola (3. kesäkuuta 1950 Santiago de Cuba – 21. toukokuuta 2012 Havanna) oli kuubalainen nyrkkeilijä, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Rodríguez voitti sarjan 51 kg olympiapronssia Münchenissä 1972. Havannassa 1974 hän voitti maailmanmestaruuden samassa painoluokassa. Vuoden 1971 Pan-Amerikan kisoissa Rodríguez saavutti pronssia.
Rodríguez kuoli sydäninfarktiin kotonaan Havannassa 61-vuotiaana 21. toukokuuta 2012.
Montenegron kroaatit

Montenegron kroaatit ovat Montenegrossa pääasiassa Kotorinlahden ("Boka Kotorska") ympäristössä asuvia kroaateja. Vuoden 2003 väestönlaskennan mukaan heitä oli yhteensä 6 811, mikä tekee heistä maan viidenneksi suurimman vähemmistön. Uskonnoltaan pääosa kroaateista on katolilaisia.
Asuinalueet ja lukumäärä.
Pääosa kroaateista on keskittynyt kolmeen kuntaan Kotorinlahden ympärillä. Vuonna 1991 heitä oli eniten Tivatissa, jossa asui 2 640 kroaatia, eli 23,16 % sen väestöstä. Kaksi muuta kuntaa olivat Kotor (1 620; 7,23 %) ja Herceg Novi (636; 2,3 %). Perinteisten alueiden lisäksi heitä asui myös Podgoricassa, jossa heitä oli 608. Väestönlaskenta tosin todennäköisesti arvioi kroaatien määrän liian alhaiseksi, mutta heitä ei silti ole todennäköisesti 10 000:ta enempää.
Historia.
Kotorinlahden asukkaat ovat perinteisesti jakaantuneet kaupungeissa asuneisiin katolilaisiin ja maaseudun ortodokseihin. Lahden alue oli pitkään Venetsian vallan alaisuudessa, mutta 1700-luvulla siitä tuli osa Habsburgien Itävallan valtakuntaa. 1800-1900-luvulla alueen katolilaisille kehittyi kroaatilainen identiteetti, kun taas ortodoksit alkoivat samastua montenegrolaisiin ja serbeihin. Alue vaihtoi taas 1918 omistajaa, kun siitä tuli osa Jugoslavian kuningaskuntaa. Kroaatit olivat pitkään enemmistönä Kotorinlahden alueella Risania lukuun ottamatta, mutta heidän suhteellinen määränsä väheni siten, että Jugoslavian hajotessa 1990-luvun alussa he olivat alueella enää vähemmistö. Syynä olivat pääasiassa uudet tulokkaat sisämaasta.
Jugoslavian hajoamisen alettua kroaatit leimattiin propagandassa viidenneksi kolonnaksi, jotka halusivat liittää Kotorinlahden alueen Kroatiaan. Tämä kiihtyi Kroatian annettua itsenäisyysjulistuksen vuonna 1991 ja kroaatijoukkojen tehtyä iskun montenegrolaisia reserviläisiä vastaan Kotorissa vähän tämän jälkeen. Alueella ei kuitenkaan ryhdytty etnisiin puhdistuksiin, mutta pelon ilmapiirin takia arviolta noin neljännes kroaateista lähti alueelta. Alueelle tuli lisäksi sittemmin serbipakolaisia Bosniasta ja Kroatiasta. Montenegron vallanpitäjien alettua vuosikymmenen lopulla ottaa etäisyyttä Belgradiin kroaatien ja muiden vähemmistöjen asema koheni. Vuonna 1999 avattiin rajanylistyspaikka Kroatiaan Debeli Brijegissä, ja Kroatia avasi konsulaatin Kotoriin.
Kulttuuri.
Montenegrossa toimii useita kroaatien kulttuuriseuroja, joihin lukeutuvat esimerkiksi "Napredak" ja "Hrvatski dom", sekä useita musiikkiseuroja. Maan kroaateilla on oma puolueensa "Hrvatsko gradjansko društvo", joka on keskittynyt lähinnä aluepolitiikkaan ja sillä on ollut edustajia Tivatin kunnanvaltuustossa.
Carmine Rocco

Carmine Rocco (12. huhtikuuta 1912 Camigliano – 12. toukokuuta 1982) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän loi uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä.
Rocco vihittiin 26. heinäkuuta 1936 papiksi Calvi e Teanon hiippakuntaan. Hänet nimitettiin 5. lokakuuta 1961 Iustinianopolis in Galatian titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Boliviaan. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Amleto Giovanni Cicognani, jota avustivat Angelo Dell'Acqua ja Matteo Guido Sperandeo. 
Rocco nimitettiin 16. syyskuuta 1967 apostoliseksi nuntiukseksi Filippiineille ja 22. toukokuuta 1973 Brasiliaan. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Bassem Boulaabi

Bassem Boulaâbi (s. 11. tammikuuta 1984 Tunis) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa AS Marsaa.
Ura.
Boulaâbi aloitti ammattilaisuransa Stade Tunisienin riveissä kaudella 2005–2006. Hän edusti joukkuetta aina kaudelle 2008–2009 saakka, jolloin hän siirtyi kesken kauden tammikuussa 2009 ES Saheliin. Boulaabi pelasi kuitenkin vain kaksi ottelua, kunnes siirtyi tammikuussa 2010 puoleksi vuodeksi lainalle AS Kassarineen. Palattuaan takaisin ES Saheliin Boulaabi pelasi joukkueessa kauden 2010–2011 loppuun. Elokuussa 2011 hän siirtyi AS Marsaan, jossa Boulaabi on noussut vakiopuolustajaksi.
Maajoukkueura.
Boulaâbi pelasi ensimmäisen maaottelunsa Tunisian paidassa 27. toukokuuta 2012 harjoitusottelussa Ruandaa vastaan.
Vladimer Aptsiauri

Vladimer Aptsiauri (, 4. helmikuuta 1962 Manglisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto – 14. toukokuuta 2012 Tbilisi) oli georgialainen, Neuvostoliittoa edustanut miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Aptsiauri voitti olympiakultaa floretin joukkuekilpailussa Soulissa 1988. MM-kilpailuista hän saavutti floretin joukkuekilpailusta kolme mitalia, joista yksi kultainen.
Aptsiauri toimi vuodesta 1998 alkaen kahdeksan vuotta Kuwaitin miekkailumaajoukkueen päävalmentajana. Hän toimi myös Georgian miekkailuliiton johtotehtävissä. Aptsiauri kuoli Tbilisissä toukokuussa 2012. Hänen kuolemansa julkistettiin 17. toukokuuta.
Bilel Ben Messaoud

Bilel Ben Messaoud (s. 8. elokuuta 1989) on tunisialainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Ben Messaoud edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa AS Marsaa.
Ura.
Ben Messaoud aloitti ammattilaisuransa AS Marsan riveissä kaudella 2010–2011. Joukkue voitti samaisella kaudella Tunisian 1. divisioonan mestaruuden kauden päätteeksi. Ben Messaoud pelasi kauden aikana 15 ottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Maajoukkueura.
Ben Messaoud pelasi ensimmäisen maaottelunsa Tunisian paidassa 27. toukokuuta 2012 harjoitusottelussa Ruandaa vastaan tultuaan vaihdosta kentälle.
Rakkaus (vuoden 2012 elokuva)

Rakkaus () on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut itävaltalaisen Michael Haneken ohjaama ranskankielinen draamaelokuva, jonka pääosissa näyttelevät Isabelle Huppert, Jean-Louis Trintignant ja Emmanuelle Riva. Elokuva kertoo vanhasta pariskunnasta ja heidän rakkaudestaan. 
Elokuva on saanut kymmeniä palkintoja. Se palkittiin Cannesin elokuvajuhlien pääpalkinnolla, Kultaisella palmulla. Emmanuelle Riva sai roolisuorituksestaan BAFTAn. Myös itse elokuva palkittiin BAFTAlla, ja se sai parhaan vieraskielisen elokuvan Golden Globen. Se oli ehdokkaana viiteen Oscar-palkintoon, paras vuoden elokuva, vieraskielinen elokuva, ohjaus, alkuperäinen käsikirjoitus ja Riva parhaasta naispääosasta.
Tausta.
Michael Haneke sai alun perin idean elokuvalle kun hänen hyvin läheinen tätinsä teki itsemurhan. 92-vuotias täti, joka oli käytännössä kasvattanut Haneken, oli aikaisemmin pyytänyt Hanekea tappamaan hänet. Täti oli sairas ja asui yksin, mutta ei halunnut vanhainkotiin. Haneke ei koe tarinansa teeman suoranaisesti olevan ikä ja kuolema, vaan enemmänkin kysymys; "kuinka suhtautua siihen, että rakastamasi henkilö elää kärsimyksessä?".
Henkilökohtaisen tragedian lisäksi, yhtenä motivaationa elokuvalle toimi myös Haneken pitkäaikainen halu työskennellä miespääosaa esittävän Jean Louis Trintignantin kanssa.
Juoni.
Elokuva kertoo vanhasta pariskunnasta, vaimon terveyden pettämisestä ja vääjäämättömästä lopusta. Pariskunnan elämänpiiri kapenee suppilon tavoin. Alussa he viettävät hyvin sosiaalista elämää, mutta vähitellen elämä supistuu kotiin, ja supistumista kuvaa asunnon ikkunoiden sulkeutuminen. Pariskunnan ja heidän läheistensä välille kasvaa kuilu, tytär (Isabelle Huppert) käy pohtimassa sijoitusvaihtoehtoja. Ulkopuoliset eivät ymmärrä, mutta Annen ja Georgen keskinäinen kommunikaatio on paitsi puhetta myös sanatonta.
Tuotanto.
Pääosien näyttelijöistä Emmanuelle Rivan merkittäviä elokuvia on "Hiroshima, rakastettuni", Jean-Louis Trintignant aloitti uransa Brigitte Bardot’n rinnalla.
Vastaanotto.
Elokuva on nostettu vuosikymmenen parhaiden joukkoon. "Helsingin Sanomien" Veli-Pekka Lehtonen totesi, että aiemmissa elokuvissaan Haneke on käsitellyt ahdistusta ja väkivaltaa, mutta tästä elokuvasta ne ovat poissa. Se on silti tarkkuudeltaan aiempien teosten kaltainen: jokainen kuva, sana ja näyttelijän liike vaikuttaa harkitulta.
Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti "Rakkauden" kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Zakarya Bergdich

Zakarya Bergdich (s. 7. tammikuuta 1989 Compiègne) on marokkolainen jalkapalloilija. Laitapuolustajana pelaava Bergdich edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa Real Valladolidia.
Maajoukkueura.
Bergdich pelasi ensimmäisen kerran Marokon paidassa 25. toukokuuta 2012 harjoitusottelussa Senegalia vastaan. Hän oli jo aikaisemmin saanut maajoukkuekutsun helmikuussa 2012 pelattavaan harjoitusotteluun, mutta ei pelannut ottelussa.
Pär Hansson (jalkapalloilija)

Pär Hansson (s. 22. kesäkuuta 1986) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hansson pelaa Helsingborgs IF:ssä.
Hansson on pelannut Helsingborgissa vuodesta 2001 lähtien ja miesten edustusjoukkueeseen hän nousi 2005. Kauden 2008 Hansson pelasi lainasopimuksella Ängelholms FF:ssä.
Ruotsin maajoukkueessa Hansson on pelannut kaksi maaottelua. Hänet valittiin mukaan 2012 EM-kisoihin.
Heidi Foxell

Heidi Foxell (s. 29. maaliskuuta 1988) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka tunnetaan myös haavoittumisestaan poliisiopiskelijana Hyvinkään joukkoampumisessa toukokuussa 2012. Hän edusti viimeksi Naisten Liigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia.
Ura urheilijana.
Foxell kuului vaasalaisen FC Sportin SM-sarjajoukkueeseen kaudella 2006 ja nousi pelaavaan kokoonpanoon kaudella 2007. Kaudella 2011 hän voitti tuolloin Ykkösessä pelanneen Sportin kanssa Suomen Cupin pikkufinaalin. Kaudeksi 2012 Foxell siirtyi HJK:hon ja oli heti mukana voittamassa Liigacupia.
Ura poliisina.
Nuorempana konstaapelina työharjoittelussa ollut Foxell haavoittui vakavasti niin sanotussa Hyvinkään joukkoampumisessa toukokuussa 2012. Hän on kirjoittanut toipumisestaan "Bulletproof"-nimistä blogia. Foxell tuli julkisuuteen elokuussa 2015, kun poliisikollega Tuomas Pelkonen juoksi hänen hyväkseen sadan kilometrin ultrajuoksun. Foxell haavoittui vaikeasti vatsaan Eero Hiltusen ampumasta hirvikiväärin luodista. Laukaus tuhosi Foxellin suolistoa.
Foxellin poliisiopinnot jäivät kesken haavoittumisen seurauksena, mutta toukokuussa 2023 hän valmistui poliisiksi. Hän on tehnyt poliisin työtä lyhennetyllä työajalla.
Terveys.
Kirurgi Ari Leppäniemi kertoo, että Foxell on leikattu yli 50 kertaa ja muita anestesiaa vaativia toimenpiteitä hänelle on tehty vähintään saman verran. Leppäniemen mukaan määrä on maailmanennätys.
Vuonna 2015 Foxellille tehtiin leikkaus, jonka yhteydessä anestesialääkäri teki hoitovirheen. Anestesialääkäri ei ollut tutustunut tapaukseen riittävän hyvin, minkä vuoksi hän ei antanut Foxellille tarpeeksi nukutusainetta. Kun Foxellin suuhun työnnettiin kameraa, hän oksensi. Oksennus päätyi keuhkoihin ja aiheutti happivajeen, mistä seurasi selkäydinvamma. Hoitovirheen vuoksi Foxell joutuu käyttämään pyörätuolia.
Foxellin luodista saama haava vatsassa ei ollut umpeutunut vielä kuuden vuoden kuluttua ampumisesta. Tämä on altistanut hänet toistuville verenmyrkytyksille. Vuonna 2018 hän koki neljä verenmyrkytystä. Hän odottaa leikkausta, jossa haava pyritään saamaan umpeen.
Kesäkuussa 2016 kerrottiin Foxellin sairastuneen leukemiaan. Foxell on kertonut tarvitsevansa jatkuvaa lääkitystä leukemiansa kurissa pitämiseksi. Tammikuussa 2019 Foxellilla todettiin hyvänlaatuinen kasvain munasarjoissa.
Motokatsu Inoue

Motokatsu Inoue (, 2. joulukuuta 1918 – 1. tammikuuta 1993) oli japanilainen budoka. Inoue oli myös sōke Yuishinkai-karatessa ja Ryūkyū kobujutsu. 
Elämä ja ura.
Inoue syntyi Tokiossa kenraalin poikana ja Japanin entisen pääministerin Katsura Tarōn pojanpoikana. Hä harjoitteli jo lapsena Kōga-ninjan Seiko Fujitan (1898–1966), Yasuhiro Konishin ja Taira Shinkenin kanssa. Inoue perusti oman karate-tyylisuunnan Yuishinkain jossa kobudōaseet ovat tärkeässä roolissa.
Inoue on julkaissut kolme kirjaa Kobudō-katoista japanissa ja ne on käännetty myös englanniksi.
Istanbulin metro

Istanbulin metro (), on metrojärjestelmä Istanbulissa Turkissa. Ensimmäinen osa – yksi linja ja 13 metroasemaa – avattiin vuonna 2000. Pohjois–etelä-suuntainen, Istanbulin M2-linja kulkee kokonaan maan alla. Lentokentältä kantakaupunkiin kulkee M1-linja ja sen länsipuolella M3-linja. Kaupungin Aasian puoleisella alueella toimii M4. Nämä metrolinjat ovat ainakin aluksi toisistaan erillisiä; joskin nopea raitiovaunureitistö yhdistää linjoja. M1-linjan laajennus avattiin vuonna 2014, M6-linja vuonna 2015 ja M5-linja 2017. 
Varsinaisen metron lisäksi Istanbulissa Galatan kaupunginosassa toimii myös jo vuonna 1875 avattu lyhyt maanalainen köysirata, "Tünel", joka johtaa jyrkän rinteen alla Kultaisen sarven rannalta, Galatan sillan läheisyydestä İstiklal Caddesi -kadun eteläpäähän.
M1.
M1 &amp; M1
M1:
M1:
M2.
Sanayi Mahallesi:
M3.
İkitelli Sanayi:
Seiko Fujita

Seiko Fujita (; syntymänimi Isamu Fujita, ; 1898 – 4. tammikuuta 1966) oli viimeinen Kōga-ninjojen päämestari eli soke. Seiko Fujita toimi muun muassa Yuishinkai-karatejutsun perustajan, Motokatsu Inoue-sensein (1918–1993) opettajana.
Tiedottajan tutkinto

Tiedottajan tutkinto, MTi oli viestinnän ja tiedottamisen tutkinto, joka valmisti toimimaan yrityksen, järjestön tai muun organisaation viestintätehtävissä. Tiedottajan tutkinto käynnistyi viisi kertaa vuodessa ja oli laajuudeltaan 20 opintoviikkoa eli 30 opintopistettä. Tutkinnon suorittaminen kesti 15 kuukautta. Opinnot hyväksytysti suorittanut voi käyttää nimensä yhteydessä lyhennettä MTi. Suomessa tähän tutkintoon koulutti vain Markkinointi-instituutti.
Tutkinto oli tarkoitettu yrityksissä, järjestöissä ja julkisella sektorilla viestinnän tehtävissä työskenteleville. Se soveltui myös täydennyskoulutukseksi johdon assistenteille, sihteereille, toimittajille sekä markkinoinnin ja markkinointiviestinnän ammattilaisille.
Koulutuksen aikana opittiin tavoitteellista viestinnän suunnittelua ja verkkoviestinnän kokonaisuuden ymmärtämistä sekä näiden taitojen hyödyntämistä käytännössä.
Tutkinnosta valmistui 2200 viestinnän ammattilaista. 
Tiedottajan tutkinnon sisältö.
Tutkinto oli 15 kuukautta kestävä koulutus, johon sisältyi 12 koulutuspäivää sekä ohjattua etäopiskelua neljästä kuuteen (4–6) tuntia viikossa. Tutkintoon sisältyi myös kehittämishanke, joka useimmiten valittiin opiskelijan omasta työstä ja työnantajaorganisaatiosta.
Tutkinto koostui seuraavista kursseista:
Historia.
Tiedottajan tutkinto, MTi aloitettiin Markkinointi-instituutissa vuonna 1978. Tarve käytännönläheiselle koulutukselle oli suuri, sillä ammattiin siirryttiin useimmiten toimittajan tehtävistä tai mainos- ja markkinointialalta. Tiedottajan tutkintoa aiemmin Markkinointi-instituutti oli järjestänyt aiheeseen liittyvää koulutusta markkinoinnin ja mainonnan tutkintojen yhteydessä.
Kehitystyötä Tiedottajan tutkinnon parissa tehtiin vuoden ajan. Työryhmässä vaikuttivat kokeneet työelämän asiantuntijat: tiedotusjohtaja Lasse Laakso Wihuri Oy:stä, osastopäällikkö Walle Jenytin Tiedotusmiehistä ja viestintäkonsultti Seppo Partanen SMMY:n pr-jaostosta. Markkinointi-instituutista mukana olivat Kaarina Iltanen ja Aulis Saukkonen puheenjohtajana.
Ensimmäiselle kurssille vuonna 1978 pyrki runsaat 200 hakijaa, joista 145 valittiin kolmeen aloitusryhmään.
Hakijoiden koulutuspohja oli vahva: 20 prosentilla oli akateeminen tutkinto ja aiempaa työkokemusta. Keski-ikä koulutukseen päässeiden kesken oli päälle 30 vuotta. Naisia oli jo tuolloin 85 prosenttia. Ensimmäisessä ryhmässä kouluttajina toimivat mm. Lasse Laakso, Walle Jenytin ja Sanoma Osakeyhtiön toimittajakoulun rehtori Antero Okkonen. Myöhemmin tutkinnolla ovat kouluttaneet Elisa Juholin, Leif Åberg ja moni muu viestinnän alan ammattilainen.
Tiedottajan tutkintoa uudistettiin useasti, mutta nimi pysyi samana. Loppuaikoina Tiedottajan tutkinto rakentui itsenäisistä kursseista, joita pystyi opiskelemaan myös tutkinnosta riippumatta. Tiedottajan tutkinnon korvasi vuonna 2018 Viestijän koulutusohjelma.
Luottotutkinto

Luottotutkinnossa käsitellään perustietoa luotonvalvonnasta ja luotonhallinnasta sekä luottoalan eri osa-alueista. Koulutukseen voivat osallistua yritysten tai muiden organisaatioiden luotonhallintaa ja perintää hoitavat tai niiden hoitamiseen siirtyvät henkilöt. Koulutus valmistaa opiskelijan luotonhallinnan tehostamiseen sekä rahavirtojen ja perintätoimien ammattimaisempaan hoitamiseen.
Luottotutkinnon suorittaminen edellyttää 17 opintoviikon eli 26 opintopisteen suorittamista, mikä tarkoittaa noin yhdeksää opintokuukautta. Suomessa tutkintoon kouluttaa Markkinointi-instituutti.
Tutkinto on Markkinointi-instituutin ja Luottomiehet ry:n yhteistyönä kehittämä luottoalan koulutus, jonka suorittaneet saavat oikeuden käyttää lyhennettä LTS nimensä yhteydessä. Koulutuksen suorittaneita luottoalan ammattilaisia on yli tuhat. 
Koulutuksen sisältö.
Tutkinto on yhdeksän kuukautta kestävä koulutus, johon sisältyy kahdeksan koulutuspäivää sekä ohjauttua etäopiskelua viidestä seitsemään tuntia viikossa.
Tutkinto koostuu seuraavista kursseista:
Historia.
Luottotutkinto kehitettiin 1980-luvulla. Syntyyn vaikutti tuolloin talous- ja yrityshallinnon koulutusten voimakas kehittyminen ja Luottomiehet ry:n aktiivisuus: ilman Luottomiesten innostusta ei oppiaineistoja, oppimistehtäviä eikä opettajia olisi löytynyt koulutukselle. 
Alkuvaiheen motivaattoreina ja organisaattoreina toimivat muun muassa Pekka Tiilikainen, Mikko Parjanne, Reijo Aarnio, Jyrki Lindström, Vesa Kantee, Pekka Siltavuori, Risto Suviala, Tom Ahlroos, Olli Kivelä, Juha Ojajärvi ja Taavi Kallankari. 
Luottotutkinnon sisältö ja rakenne eivät ole vuosien aikana merkittävästi muuttuneet. Sisällön ajanmukaisena pitämiseksi koulutuksen järjestäjä, Markkinointi-instituutti, tekee tiivistä yhteistyötä Luottomiesten koulutustoimikunnan kanssa.
Aleksandr Hudilainen

Aleksandr Petrovitš Hudilainen (myös "Aleksanteri Hutilainen", , s. 2. toukokuuta 1956 Kalininin alueen Kaljazinin piirin Zlobinon kylä) on venäläinen poliitikko. Toukokuusta 2013 lähtien aina 15. helmikuuta 2017 asti hän toimi Karjalan tasavallan päämiehenä. Tätä ennen hän työskenteli Leningradin alueen lainsäädäntökokouksen puheenjohtajana ja Yhtenäinen Venäjä -puolueen Leningradin alueen poliittisen neuvoston sihteerinä.
Hudilainen on juuriltaan inkerinsuomalainen. Hän osaa myös suomen kieltä.
Elämäkerta.
Aleksandr Hudilainen syntyi sisä-Venäjälle karkotettuun inkeriläisperheeseen. Vuonna 1961 hän muutti vanhempineen Leningradin alueen Hatsinan piiriin Iunuskoin (ven. "Bolšaja Ivanovka") kylään. Koulun jälkeen hän opiskeli Leningradin mekaanisessa instituutissa eli Vojenmehissä, josta hän valmistui insinööriksi vuonna 1979. Opiskeluaikanaan Hudilainen harrasti laskettelua.
Korkeakoulusta valmistuttuaan Hudilainen työskenteli tuotantoinsinöörinä Karl Liebknechtille nimetyssä Leningradin mekaanisessa tehtaassa (1979–1984), Sevzapgeologija-yhtymän vanhempana koneinsinöörinä (1984–1985) ja Lengiprovodhoz-instituutin Taaitsan osaston johtajana (1985–1987). Tämän jälkeen hän toimi Taaitsan taajamaneuvoston toimeenpanevan komitean puheenjohtajana (1987–1991) ja Taaitsan taajamahallinnon päämiehenä (1991–1996).
Vuonna 1996 Hudilainen nimitettiin Hatsinan piirin talousasioista vastaavaksi varapäämieheksi. Vuosina 1999–2001 hän hoiti piirihallinnossa asunto-, kunnallistekniikka- ja tieasioita sekä rakentamista ja liikennettä. Hudilaisen johdolla laadittiin vuoteen 2010 ulottunut Hatsinan piirin kehitysohjelma.
Vuonna 2001 Hudilainen valittiin vaaleilla Hatsinan piirihallinnon päämieheksi. Vuonna 2004 hänestä tuli taloustieteiden kandidaatti. Vuonna 2006 hänet nimitettiin uudelleen piirihallinnon päämieheksi. Vuonna 2007 Hutilaisesta tuli Leningradin alueen kuntaneuvoston puheenjohtaja ja Venäjän presidentin paikallisen itsehallinnon kehittämisneuvoston jäsen. 
Vuonna 2011 Hudilainen nimettiin Yhtenäinen Venäjä -puolueen Leningradin alueen poliittisen neuvoston sihteeriksi. Samana vuonna hänet valittiin puolueen listalta alueen lainsäädäntökokouksen edustajaksi.
Toukokuussa 2012 Venäjän presidentti Vladimir Putin nimitti Hudilaisen ehdokkaakseen Karjalan tasavallan päämieheksi virasta eronneen Andrei Nelidovin tilalle. Tasavallan lainsäädäntökokous vahvisti nimityksen 24. toukokuuta äänin 39 puolesta ja 8 vastaan. Hudilainen astui virkaan välittömästi tämän jälkeen.
Yksityiselämä.
Aleksandr Hudilainen on naimisissa Tatjana Hudilaisen kanssa. Pariskunnalla on yksi poika. Aleksandr harrastaa laskettelua, metsästystä ja kalastusta. Hänen siskonsa Lilja Stepanova toimii johtajana Skuoritsan seurakunnan vanhusten palvelutalossa.
Taira Shinken

Taira Shinken (1897–1970) () oli japanilainen kamppailulajien taitaja. Hän syntyi (nille) vuonna 1897 Kumen saarella Ryūkyū saarilla.
Karate.
Vuonna 1922, Shinken matkusti työnhakuun Tokioon jossa hänet esiteltiin muun muassa Gichin Funakoshille. Tokiossa hän harjoitteli karatea vuodesta 1929 Moden Yabikun oppilaana ja tuli tämän kotioppilaaksi eli deshiksi vuonna 1934.
Seiko Fujita järjesti Shinken Tairan-sensein nuoren Motokatsu Inouen kobudo-ase opettajaksi
Markkinointitutkinto, MKT

Markkinointitutkintoon, MKT, kouluttaminen on päättynyt. Tutkintokoulutusta järjesti Markkinointi-instituutti vuosina 1959−2016. Päätökseen lopettaa koulutus vaikuttivat asiakastarpeiden sekä markkinoinnin muutokset yritysmaailmassa. Tutkinnon suoritti vuosina 1959–2016 noin 7000 opiskelijaa.
Markkinointitutkinnossa, MKT syvennytään strategisen markkinoinnin suunnittelemiseen ja toteuttamiseen. Koulutus sopii markkinointia suunnitteleville, toteuttaville ja johtaville henkilöille sekä muiden alojen asiantuntijoille, jotka haluavat perehtyä strategiseen markkinointiin. Koulutuksen aikana laaditaan markkinointistrategiaan pohjautuva markkinointisuunnitelma.
Markkinointitutkintoa, MKT järjestetään sekä yksilökoulutuksena että räätälöitynä yrityskoulutuksena. Tutkinto käynnistyy 10 kertaa vuodessa ja sen kesto vaihtelee 9 ja 12 kuukauden välissä. Markkinointitutkinnon suorittaminen edellyttää 14 opintoviikon eli 21 opintopisteen suorittamista. Opinnot hyväksytysti suorittanut voi käyttää nimensä ja tittelinsä yhteydessä lyhennettä MKT. Suomessa tutkintoon kouluttaa Markkinointi-instituutti.
MKT-tutkinnon on suorittanut tähän mennessä yli 6 500 opiskelijaa.
Koulutuksen sisältö.
Markkinointitutkinto koostuu yhdestä kiinteästä ja kolmesta vapaavalintaisesta kurssista. Kiinteä kurssi on Strateginen markkinointi.
Kolme vapaavalintaista kurssia voi valita seuraavista:
Love Will Set You Free

Love Will Set You Free () on Engelbert Humperdinckin esittämä balladikappale, jolla hän edusti Yhdistynyttä kuningaskuntaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa.
Kappaleen ovat tehneet ruotsalainen tuottaja Martin Terefe ja Sacha Skarbek.
Kappale esitettiin kilpailun finaalissa ensimmäisenä. Kappale sai yhteensä 12 pistettä ja sijoittui finaalin toiseksi viimeiseksi Norjan edellä.
Talouspäällikön tutkinto

Talouspäällikön tutkinto valmistaa opiskelijan hyödyntämään talouden lukuja, laskelmia ja raportteja organisaation toiminnan ennakoinnissa, strategisessa suunnittelussa ja päätöksenteossa.
Koulutukseen voivat osallistua vaativissa taloushallinnon tehtävissä työskentelevät, kuten kirjanpitäjät, kirjanpito-, laskenta- ja talouspäälliköt sekä controllerit, tai sellaisiin tehtäviin pyrkivät henkilöt. Koulutus sopii myös yrittäjille.
Talouspäällikön tutkintoa järjestetään sekä yksilökoulutuksena että räätälöitynä yrityskoulutuksena. Tutkinto käynnistyy neljä kertaa vuodessa. Talouspäällikön tutkinnon suorittaminen edellyttää 22 opintoviikon eli 33 opintopisteen suorittamista. Tutkinnon suorittaminen kestää 12 kuukautta. Tutkintoon kouluttaa Suomessa Markkinointi-instituutti.
Koulutuksen sisältö.
Tutkinto koostuu kahdesta kiinteästä ja kahdesta valinnaisesta kurssista.
Kiinteät kurssit ovat:
Kaksi vapaavalintaista kurssia voi valita esimerkiksi seuraavista talouden kursseista:
Eduardo Saverin

Eduardo Luiz Saverin (s. 13. maaliskuuta 1982 São Paulo) on brasilialainen internet-yrittäjä sekä sijoittaja. Saverin perusti yhteisöpalvelu Facebookin yhdessä Mark Zuckerbergin, Dustin Moskovitzin ja Chris Hughesin kanssa. Forbes arvioi Saverinin nettovarallisuudeksi kaksi miljardia Yhdysvaltain dollaria (2012). Saverinin nykyinen nettovarallisuus on 16 miljardia Yhdysvaltain dollaria (2021) . Saverin on investoinut start-up-yrityksiin kuten Qwikiin.
Saverin joutui kritiikin kohteeksi päätettyään luopua Yhdysvaltain kansalaisuudesta juuri ennen Facebookin osakeantia. Saverinin on tulkittu luopuvan Yhdysvaltain kansalaisuudesta verotuksellisista syistä. Brasiliassa syntynyt Saverin sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 1998. Saverin tapasi Mark Zuckerbergin Harvardin yliopistossa. Kaksikko on riidellyt oikeudessa Saverinin roolista Facebookin synnyssä mutta kiista on sittemmin sovittu. Prosessia käsitellään elokuvassa The Social Network.
Itsenäisten valtioiden yhteisön jääkiekkomaajoukkue

Itsenäisten valtioiden yhteisön (IVY) jääkiekkomaajoukkue koottiin vuoden 1992 talviolympialaisia varten korvaamaan edellisenä vuonna hajonneen Neuvostoliiton jää­kiekkomaa­joukkue. Joukkue voitti turnauksessa kultaa. Turnauksen jälkeen entiset Neuvostoliiton tasavallat ovat osallistuneet turnauksiin omilla joukkueillaan. Joukkue käytti lippunaan olympialippua. Joukkue osallistui olympiaturnauksen lisäksi myös Sweden Hockey Gamesiin ja Nissan Cupiin. 
Nuorten maajoukkue.
Itsenäisten valtioiden yhteisön alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue voitti Saksassa vuoden vaihteessa 1992 nuorten maailmanmestaruuden
Jesús García Burillo

Jesús García Burillo (s. 28. toukokuuta 1942 Alfamén) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Valladolidin arkkihiippakuntaan 25. heinäkuuta 1971 ja inkardinoitiin Madridin arkkihiippakuntaan vuonna 1975. Hänet nimitettiin Orihuela-Alicanten hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bastin titulaaripiispaksi 19. kesäkuuta 1998, ja piispaksi vihkiminen seurasi 19. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Victorio Oliver Domingo, jota avustivat Antonio María Rouco Varela ja Agustín García-Gasco y Vicente.
García Burillo sai 9. tammikuuta 2003 nimityksen Ávilan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 23. helmikuuta. Hän toimii lisäksi Ávilan katolisen yliopiston johdossa.