tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jalavajäärä

Jalavajäärä ("Rhamnusium bicolor") on sarvijäärien heimoon kuuluva punamusta kovakuoriainen. Suomen lajien uhanalaisuusarvioinnissa 2010 se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi (CR) ja 1. heinäkuuta 2013 alkaen on myös rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.
Koko ja ulkonäkö.
Jalavajäärä on rotevatekoinen ja kookas kovakuoriainen, jonka pituus on 17–25 mm. Laji on sukupuolidimorfinen eli koiras ja naaras eroavat ulkonäöltään toisistaan. Koiras on kokonaan oranssinpunaruskea. Naaraan vartalo on räikeän oranssinpunainen lukuun ottamatta kärkeä kohti mustuvia tuntosarvia ja raajoja. Naaraan päässä ja keskiruumiissa saattaa olla mustia täpliä ja peitinsiivet ovat sinimustat. Molemmilla sukupuolilla etuselän sivuilla on terävä kärki.
Levinneisyys.
Jalavajäärää tavataan Keski- ja Itä-Euroopassa. Lajin ainoa esiintymispaikka Pohjoismaissa on Suomessa, Hattulan Tyrvännössä. Lajia tavataan myös Virossa.
Elinympäristö ja elintavat.
Jalavajäärä elää vanhoissa mutta yhä elävissä lehtipuissa, joissa on halkeamia ja lahoavaa puuainesta. Euroopassa elinpaikaksi käyvät monet lehtipuulajit, erityisesti poppelit ja hevoskastanja, mutta Suomessa sitä tavataan ainoastaan kynäjalavalla ("Ulmus laevis"). Toukat elävät hyvin karkean purun täyttämissä käytävissä lahopuuaineksessa, joka rajoittuu terveeseen puuainekseen, ja toukkavaihe kestää kahdesta kolmeen vuotta. Toukat koteloituvat puun sisään puunsirkuista rakennettuun seppelemäiseen kotelokehtoon huhti-toukokuussa. Aikuisia kuoriaisia voi tavata etelämpänä Euroopassa toukokuulta syyskuulle, Suomessa keskikesällä. Aikuiset kuoriaiset ovat aktiivisia hämärässä ja öisin, jolloin ne liikkuvat puiden rungoilla. Aikuisia kuoriaisia on kuitenkin vaikea löytää ja varmimmin lajin läsnäolon voi todeta toukan syömäjälkien perusteella. Yksittäisen aikuisen yksilön elinaika on lyhyt, vain parin viikon luokkaa.
Suomessa jalavajäärä esiintyy luultavasti viimeisimmän lämpökauden jälkeen jääneenä reliktinä. Lajin ainoa tunnettu esiintymispaikka on muutaman kynäjalavan muodostama puuryhmä Hattulassa.
Raimo Reinikainen

Raimo Reinikainen (s. 1939) on suomalainen taidemaalari, taidegraafikko ja kriitikko. 
Reinikaisen aiheena on usein suomalainen luonto, mutta hän ei kuitenkaan maalaa tavanomaisia maisemamaalauksia, vaan hän kuvaa luonnon antamia vaikutelmia. Hän on vastustanut taiteen akateemisuutta ja taiteesta vieraantumista. Hän on hyödyntänyt populaarikulttuurin estetiikkaa, kaupunkikulttuurissa ilmenevää taidetta, mutta on jättänyt ne sittemmin taakseen.
Neljä Raimo Reinikaisen maalausta hänen uransa alusta vuodelta 1966 oli esillä Lontoon Tate Modernin näyttelyssä "World Goes Pop" vuonna 2015.
Pessi Rautio

Pessi Rautio (s. 1965) on suomalainen taidekriitikko ja vuodesta 2009 Taide-lehden määräaikainen päätoimittaja. Hän on samalla lehden julkaisuyhtiön toimitusjohtaja. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri ja on toiminut vapaana kriitikkona muun muassa Helsingin Sanomissa ja vuodesta 2003 alkaen Helsingin kaupungin taidemuseon näyttelyamanuenssina. Hän on myös kirjoittanut useita taidekirjoja.
Maija Tanninen-Mattila

Tarja Maija Tanninen-Mattila (s. 29. tammikuuta 1958 Helsinki) on suomalainen museonjohtaja. Hän on johtanut Ateneumin taidemuseota 2006–2013 ja Helsingin taidemuseo HAMia 2013–2022. Vuosina 2024–2025 hän on työskennellyt Arkkitehtuuri- ja designmuseon johtajana.
Ura.
Tanninen-Mattila valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1989. Hän opiskeli ensin pääaineenaan englantilaista filologiaa sivuaineinaan yleinen kirjallisuustiede ja kotimainen kirjallisuustiede, mutta vaihtoi myöhemmin pääaineekseen taidehistorian. Pro gradu -tutkielmassaan Tanninen-Mattila teki 1970-luvun suomalaisesta ekologisaiheisesta taiteesta. Lukuvuoden 1993–1994 hän opiskeli George Washingtonin yliopistossa.
Vuosina 1991–1995 Tanninen-Mattila työskenteli Helsingin kaupungin taidemuseon amanuenssina ja 1995–2001 intendenttinä. Hän johti Helsingin Taidehallia vuosina 2001–2006. 
Perhe.
Maija Tanninen-Mattilan vanhemmat olivat toimittaja Aarne Tanninen ja lastenkirjailija Oili Tanninen. Hänen puolisonsa on lääketieteen tohtori Antti S. Mattila. Heillä on kaksi poikaa.
Helsinki Mets

Helsinki Mets on suomalainen baseballin erikoisseura, joka pelaa kotiottelunsa Helsingissä Myllypuron kentällä. Kaudella 2025 seura pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla Superbaseballissa.
Mets perustettiin vuonna 2010. Mika Sarjanen ja Tony Jones aloittivat joukkueen kehittääkseen nuorisobaseballia Helsingin seudulla. Metsillä on ollut myös kakkosjoukkue Helsinki City, joka osallistui Suomi-sarjaan kaudella 2014. Mets voitti Suomen mestaruuden Espoo Exposia vastaan pelatussa finaalissa 2018.
Seuran nimen ja värien esikuva on MLB:ssä pelaava New York Mets.
Matej Hradecký

Matej Hradecký (s. 17. huhtikuuta 1995 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa Slovakian pääsarjan MFK Skalicassa. 
Hradecký on Turun Palloseuran kasvatti. Hän debytoi Veikkausliigassa 13. syyskuuta 2012 ottelussa Kuopion Palloseuraa vastaan. Kaudella 2015 hän toimi joukkueen kapteenina.
TPS:n jälkeen Hradecký edusti Seinäjoen Jalkapallokerhoa kaudella 2016. Loukkaantumisten vuoksi hän joutui jättämään kaksi seuraavaa kautta kokonaan väliin. Hradecký palasi TPS:n riveihin maaliskuussa 2019 tehtyään yksivuotisen sopimuksen seuran kanssa. Maaliskuussa 2020 Hradecký palasi SJK:n riveihin yksivuotisella sopimuksella. Kaudelle 2021 hän siirtyi HIFK:n riveihin. Marraskuussa 2021 hän palasi jälleen SJK:on, tällä kertaa kaksivuotisella sopimuksella.
Hradecký pelasi 20 ottelua Suomen poikamaajoukkueissa ja yhdeksän ottelua alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. A-maajoukkueessa hän debytoi 13. tammikuuta 2016 harjoitusottelussa Islantia vastaan.
Myös Hradeckýn veljet Lukas ja Tomas ovat jalkapalloilijoita.
Demba Camara

Demba Camara (s. 11. elokuuta 1995) on guinealainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Camara tuli Suomeen pakolaisena Guineasta ja pelasi aluksi Esbo BK:ssa. Hän muutti Espoosta Turkuun ja nousi lyhyessä ajassa FC Interin B-junioreiden kakkosjoukkueesta edustusjoukkueeseen. Camara debytoi Veikkausliigassa ottelussa Helsingin Jalkapalloklubia vastaan 13. kesäkuuta 2013, tullen vaihdosta kentälle 71. minuutilla Solomon Duahin tilalle.
Toni Viljanen

Toni Viljanen (s. 23. toukokuuta 1995) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kolmosessa pelaavaa Jyrkkälän Tykkejä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Viljanen on Interin oma kasvatti. Hän debytoi Veikkausliigassa kauden 2012 päätöskierroksella FC Honkaa vastaan.
Viljanen on pelannut viisi poikamaaottelua.
Benedito Paulo Alves de Souza

Benedito Paulo Alves de Souza (25. tammikuuta 1873 São Paulo – 3. huhtikuuta 1946) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi São Paulon hiippakuntaan 29. helmikuuta 1896 ja nimitettiin Espírito Santon hiippakunnan johtoon 28. tammikuuta 1918. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joaquim Arcoverde de Albuquerque Cavalcanti, jota avustivat Leopoldo Duarte e Silva ja Sebastião Leme da Silveira Cintra. 
Alves de Souza erosi tehtävsitään Espírito Santon piispana 28. heinäkuuta 1933, jolloin hän sai nimityksen Orisan titulaaripiispaksi.
Éloyse Lesueur

Éloyse Lesueur-Aymonin (o.s. Lesueur, s. 15. heinäkuuta 1988 Créteil) on ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy. Hän on kaksinkertainen pituushypyn Euroopan mestari vuosilta 2012 ja 2014.
Ura.
Lesueur-Aymonin sai Marrakechin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2005 hopeaa pituushypyssä tuloksella 628 ja sijoittui 100 metrin juoksussa seitsemänneksi. Pekingin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 hän keskeytti seitsenottelun. Hengelon alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 hän sai hopeaa pituushypyssä tuloksella 634.
Lesueur-Aymonin hyppäsi sisäratojen Ranskan-ennätyksen 684 Gainesvillessä tammikuussa 2008. Valencian MM-hallikilpailuissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 660. Hän sai 2009 pronssia Kaunasin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa tuulituloksella 672, mutta karsiutui loppukilpailusta Berliinin MM-kilpailuissa. Hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen pituushypyn 2010. Vuonna 2011 hän sijoittui Pariisin EM-hallikilpailujen pituushypyssä neljänneksi tuloksella 659 ja karsiutui loppukilpailusta Daegun MM-kilpailuissa.
Lesueur-Aymonin voitti pituushypyn Euroopan-mestaruuden Helsingissä 2012 avauskierroksen hypyllään 681. Lontoon olympialaisissa hän oli kahdeksas tuloksella 667. Hän sai hopeaa Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 sisäratojen Ranskan ennätyksellä 690. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen pituushypyn, mutta karsiutui loppukilpailusta Moskovan MM-kilpailuissa.
Lesueur-Aymonin voitti pituushypyn sisäratojen maailmanmestaruuden Sopotissa 2014 tuloksella 685. Elokuussa 2014 hän voitti toisen kerran pituushypyn EM-kultaa Zürichin EM-kisoissa tuloksella 685. Hän voitti samana vuonna maanosien cupin pituushyppykilpailun. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 hän oli viides ja Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 kahdestoista. Hän karsiutui loppukilpailusta Berliinin EM-kilpailuissa 2018 ja Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019.
Rafael Masahiro Umemura

Rafael Masahiro Umemura (, "Rafaeru Umemura Masahiro"; s. 14. kesäkuuta 1952 Jokohama) on japanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Jokohaman hiippakuntaan 25. maaliskuuta 1985 ja nimitettiin sen johtoon 16. maaliskuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Peter Seiichi Shirayanagi, jota avustivat Stephen Fumio Hamao ja Francis Xavier Kaname Shimamoto.
Martin Tetsuo Hiraga

Martin Tetsuo Hiraga (, "Maruchino Hiraga Tetsuo"; s. 20. tammikuuta 1945 Hanamaki) on japanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sendain hiippakuntaan 16. syyskuuta 1974 ja nimitettiin sen johtoon 10. joulukuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. maaliskuuta 2006. Pääkonsekraattorina toimi Peter Takeo Okada, jota avustivat Marcellino Taiji Tani ja Tarcisio Isao Kikuchi.
NHL-kausi 1941–1942

NHL-kausi 1941–1942 oli National Hockey Leaguen historian 25. kausi. Sen aikana seitsemän joukkuetta pelasi kukin 48 runkosarjaottelua. Aiemmin New York Americansina tunnettu mutta nimensä Brooklyn Americansiksi muuttanut seura oli viimeistä kertaa mukana NHL:ssä. Stanley Cupin voitti Hap Dayn valmentama Toronto Maple Leafs, joka kukisti finaalisarjassa Detroit Red Wingsin otteluvoitoin 4–3. Kyseessä oli Toronton neljäs Stanley Cup -mestaruus. 
Runkosarjan pistepörssin voitti New York Rangersia edustanut Bryan Hextall. Hextall keräsi 48 ottelussa yhteensä 56 tehopistettä, joista 24 oli maaleja ja 32 syöttöpisteitä. Maalitilaston ykkönen oli puolestaan Lynn Patrick 32 osumallaan. Arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn sai Brooklyn Americansin puolustaja Tommy Anderson. 
Pudotuspelien pistepörssin voittaja oli Detroit Red Wingsin Don Grosso. Hän teki 12 pudotuspeliottelussa 14 tehopistettä, joista 8 oli maaleja ja 6 maaliin johtaneita syöttöjä. Parhaalle tulokkaalle annettavan Calder Trophyn sai New York Rangersin Grant Warwick. Hän keräsi kauden aikana 33 tehopistettä, joista 16 oli maaleja ja 17 syöttöpisteitä.
Runkosarja.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu." 
Runkosarjan pistepörssi.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Pudotuspelit.
Pudotuspelien pistepörssi.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Luis Morales Reyes

Luis Morales Reyes (5. heinäkuuta 1936 Churumuco – 2. helmikuuta 2024) oli meksikolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tacámbaron hiippakuntaan 2. joulukuuta 1962 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Burcan titulaaripiispaksi 8. maaliskuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Abraham Martínez Betancourt, jota avustivat Mario Pio Gaspari ja Gilberto Valbuena Sánchez.
Morales Reyes sai 5. kesäkuuta 1979 nimityksen Tacámbaron piispaksi. 19. helmikuuta 1985 hänet nimitettiin Torreónin koadjuuttoripiispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 20. huhtikuuta. Hänestä tuli 27. kesäkuuta 1990 Torreónin piispa. Hänet nimitettiin 20. tammikuuta 1999 San Luis Potosín arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 18. maaliskuuta. Hän jäi eläkkeelle 3. huhtikuuta 2012.
Luis Alfredo Carvajal Rosales

Luis Alfredo Carvajal Rosales (17. lokakuuta 1913 Ibarra – 25. huhtikuuta 2003 Quito) oli ecuadorilainen roomalaiskatolinen piispa. 
Hänet vihittiin papiksi 4. heinäkuuta 1937.
Nimitettiin Portoviejon hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Coptuksen titulaaripiispaksi 28. heinäkuuta 1955. 
Piispaksi vihkiminen seurasi 28. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Opilio Rossi, jota avustivat Silvio Luis Haro Alvear ja Leonidas Eduardo Proaño Villalba. 
Carvajal Rosales sai 20. elokuuta 1963 nimityksen Portoviejon koadjuuttoripiispaksi. 
17. helmikuuta 1967 hänestä tuli sen piispa. 
Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. 
Hän jäi eläkkeelle 6. elokuuta 1989.
Joseph Irimpen

Joseph Irimpen (25. helmikuuta 1919 Poovathussery – 23. elokuuta 1997) oli intialainen syyrialais-malabarilaiskatolisen kirkon piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. toukokuuta 1950 ja nimitettiin Palghatin hiippakunnan johtoon 27. kesäkuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Parecattil, jota avustivat Joseph Kundukulam ja Sebastian Valloppilly. 
Irimpen jäi eläkkeelle 1. joulukuuta 1994.
Andrews Thazhath

Andrews Thazhath (s. 13. joulukuuta 1951 Pudukad) on intialainen syyrialais-malabarilaiskatolisen kirkon arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Trichuriin 14. maaliskuuta 1977 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Aptucan titulaaripiispaksi 18. maaliskuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jacob Thoomkuzhy, jota avustivat James Pazhayattil ja Jacob Manathodath.
Thazhath sai 22. tammikuuta 2007 nimityksen Trichurin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 18. maaliskuuta.
Gerulfus Kherubim Pareira

Gerulfus Kherubim Pareira (26. syyskuuta 1941 – 8. lokakuuta 2024) oli indonesialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli Societas Verbi Divinin jäsen 15. elokuuta 1970, ja hän sai pappisvihkimyksensä 22. elokuuta 1971. Hänet nimitettiin Weetebulan hiippakunnan johtoon 21. joulukuuta 1985, ja piispaksi vihkiminen seurasi 25. huhtikuuta 1986. Pääkonsekraattorina toimi Gregorius Manteiro, jota avustivat Anton Pain Ratu ja Eduardus Sangsun.
Pareira sai 19. tammikuuta 2008 nimityksen Maumeren piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 25. huhtikuuta.
Jacques Moïse Eugène Noyer

Jacques Moïse Eugène Noyer (17. huhtikuuta 1927 Le Touquet-Paris-Plage – 2. kesäkuuta 2020) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. heinäkuuta 1950 ja nimitettiin Amiensin hiippakunnan johtoon 31. lokakuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henri-François-Marie-Pierre Derouet, jota avustivat Jacques-Eugène-Louis Ménager ja Gérard-Maurice-Eugène Huyghe.
Noyer jäi eläkkeelle 10. maaliskuuta 2003.
Novosibirskin valtionyliopisto

Novosibirskin valtionyliopisto () eli täydellisemmin ( on Venäjän Novosibirskin alueen Novosibirskissa sijaitseva yliopisto. Yliopistokampus sijaitsee Akademgorodokissa noin 25 kilometriä Novosibirskin keskustasta eteläkaakkoon.
Venäjän yliopistorankingissa Novosibirskin valtionyliopisto oli vuoden 2012/2013 klassisten ja tutkimusyliopistojen luokassa 7. sijalla eli se kuului maan kärkiyliopistoihin. Tässä vertailussa oli mukana 105 keskeistä venäläistä laaja-alaista yliopistoa. Parhaimmaksi luokiteltiin Moskovan valtionyliopisto (MGU), joka sai 100 pistettä. Maan toiseksi paras yliopisto eli Pietarin valtionyliopisto keräsi 78 pistettä ja Novosibirskin valtionyliopisto 68 pistettä.
Kazimierz Romaniuk

Kazimierz Romaniuk (21. elokuuta 1927 Hołowienki – 25. helmikuuta 2025) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Stefan Wyszynski 16. joulukuuta 1951. Hänet nimitettiin Varsovan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Sicca Venerian titulaaripiispaksi 20. helmikuuta 1982, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Glemp, jota avustivat Jerzy Modzelewski, Bronislaw Dabrowski, Wladyslaw Miziolek ja Zbigniew Józef Kraszewski.
Romaniuk sai 25. maaliskuuta 1992 nimityksen Varsova-Pragan piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 26. elokuuta 2004 ja kuoli 25. helmikuuta 2025.
Bengt Morberg

Bengt Morberg (1. kesäkuuta 1897 Västerås – 26. syyskuuta 1968 Västerås) oli ruotsalainen voimistelija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana voittamassa kultaa ruotsalaisen järjestelmän joukkuevoimistelussa.
Sukkulatetrat

Sukkulatetrat (Lebiasinidae) on tetrakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Keski- ja Etelä-Amerikasta. Useita sukkulatetralajeja, erityisesti "Nannostomus-suvusta", pidetään akvaariokaloina.
Lajit ja anatomia.
Sukkulatetrojen heimoon kuuluu 7 sukua ja noin 61 lajia. Lajit jaetaan kahteen alaheimoon Lebiasininae ja Pyrrhulinae. Ruumiinrakenteeltaan heimon lajit ovat pitkänomaisia, sukkulamaisia ja virtaviivaisia. Niiden koko vaihtelee alle 2 cm:n mittaisesta hehkusuppusuusta aina 15–18 cm pitkiin Lebiasininae-alaheimon lajeihin. Tyypillisiä piirteitä ovat pinikokoinen suu, suurikokoiset suomut, lyhyehköt selkä- ja peräevät ja Pyrrhulinae-alaheimon lajeilla pyrstöevän yläosa on alaosaa pidempi. Osalla sukkulatetroja ei ole rasvaevää. Pyrrhulinae-alaheimon lajit ovat hyvin värikkäitä.
Levinneisyys ja elintavat.
Sukkulatetralajeja tavataan alueelta, joka ulottuu Costa Ricasta Argentiinan pohjoisosiin. Ne elävät tummavetisissä puroissa niin Lebiasininae-alaheimon lajit Andeilla aina 1 000 metrin korkeuteen asti. Monet heimon lajeista sietävät hyvin seisovaa vähähappista vettä ja eräät kykenevät ottamaan happea myös ilmasta. Sukkulatetrojen ravintoa ovat vesihyönteiset ja hyttysten toukat.
Varovaisuusvelvoite

Varovaisuusvelvollisuus määritellään Suomessa tieliikennelain pykälässä 29. Se käskee ajoneuvon kuljettajaa antamaan jalankulkijalle, pyöräilijälle tai tienkäyttäjän kanssa kulkevalle eläimelle riittävän turvallisen tilan. Lisäksi polkupyöräilijän (jota ei tässä pykälässä käsitellä ajoneuvon kuljettajana) on annettava jalankulkijalle turvallinen tila tiellä.
Erityistä varovaisuutta on myös noudatettava lähestyttäessä pysäytettyä koulukuljetus- tai päivähoitokuljetusautoa, linja-autoa, raitiovaunua tai lasta, vanhusta, eri tavoin vammaista ihmistä tai muuta henkilöä, jolla on ilmeisiä vaikeuksia selviytyä turvallisesti liikenteessä.
Yleisessä kielenkäytössä varovaisuusvelvoitteella viitataan velvollisuuteen olla varovainen muita tienkäyttäjiä kohtaan.
Jorge Manuel López

Jorge Manuel López (5. kesäkuuta 1918 Rosario – 22. joulukuuta 2006) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Rosarioon 19. joulukuuta 1942 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Ausafan titulaaripiispaksi 20. toukokuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Guillermo Bolatti, jota avustivat Francisco Juan Vénnera ja Benito Epifanio Rodríguez.
López sai 5. huhtikuuta 1972 nimityksen Corrientesin ja 19. tammikuuta 1983 Rosarion arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 20. marraskuuta 1993.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1988

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1988 pelattiin Neuvostoliitossa 26. joulukuuta 1987 - 4. tammikuuta 1988. Maailmanmestaruuden voitti Kanada. 
Turnaus.
Ottelut
Lopputulokset.
 A-sarja
 B-sarja
 C-sarja
NHL-kausi 1940–1941

NHL-kausi 1940–1941 oli National Hockey Leaguen historian 24. kausi. Sen aikana seitsemän joukkuetta pelasi kukin 48 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Cooney Weilandin valmentama Boston Bruins, joka kukisti finaalisarjassa Detroit Red Wingsin otteluvoitoin 4–0. Tämä oli seuran historian kolmas Stanley Cup -mestaruus. 
Runkosarjan piste- ja syöttöpörssin sekä arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn voitti Boston Bruinsin Bill Cowley. Cowley keräsi pelaamissaan 46 ottelussa yhteensä 62 tehopistettä, joista 17 oli maaleja ja 45 syöttöpisteitä. Maalitilaston ykkönen oli puolestaan New York Rangersia edustanut Bryan Hextall 26 osumallaan. 
Pudotuspelien pistepörssin voitti Boston Bruinsin Milt Schmidt. Hän teki 11 pudotuspeliottelussa 11 tehopistettä, joista 5 oli maaleja ja 6 maaliin johtaneita syöttöjä. Parhaalle tulokkaalle annettavan Calder Trophyn sai Montreal Canadiensissa pelannut Johnny Quilty. Hän keräsi kauden aikana 34 tehopistettä, joista 18 oli maaleja ja 16 syöttöpisteitä.
Runkosarja.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu." 
Runkosarjan pistepörssi.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Pudotuspelit.
Pudotuspelien pistepörssi.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Sisyfos (satyyrinäytelmä)

Sisyfos () oli antiikin kreikkalainen satyyrinäytelmä, jonka kirjoittajana pidetään yleensä joko Euripidestä tai Kritiasta. Näytelmän teksti on suurimmaksi osaksi kadonnut; siitä on säilynyt ainoastaan yksi katkelma, joka tunnetaan nimellä Sisyfos-fragmentti. Säilynyt teksti on sisällöltään filosofinen ja ateistinen. Se on varhaisin säilynyt teksti, jossa uskonnon ja jumaluskon synnylle annetaan naturalistinen selitys.
Historia.
"Sisyfos" esitettiin Ateenan Dionysia-juhlilla vuonna 415 eaa. Näytelmän teksti katosi joskus myöhemmän antiikin tai keskiajan aikana. Näytelmän säilynyt osa on peräisin Sekstos Empeirikoksen teoksesta "Matemaatikkoja vastaan" (IX.54). Myös muut antiikin aikaiset kirjailijat, mm. Aetios, lainaavat ilmeisesti Sekstoksesta riippumatta osia samasta tekstikohdasta tai viittaavat siihen.
Tutkijat ovat olleet erimielisiä siitä, kenen kirjoittama näytelmä on. Antiikin ajan lähteissä näytelmä on laitettu joko Kritiaan tai Euripideen nimiin. Sekstos laittoi näytelmän Kritiaan nimiin ja käytti sitä todisteena Kritiaan ateismista. Myös Hermann Alexander Dielsin ja Walther Kranzin teoksessa "Die Fragmente der Vorsokratiker" se on laitettu Kritiaan nimiin ja luettu vanhemman sofistiikan edustajien teosten joukkoon.
Viime aikoina tutkijat (mm. Dihle 1977, Kahn 1997) ovat kasvavassa määrin alkaneet kyseenalaistaa perinteistä näkemystä siitä, että näytelmä olisi Kritiaan kirjoittama, ja esittäneet Euripidesta sen kirjoittajaksi. Euripidesta on arvioitu teoksen kirjoittajaksi muun muassa sillä perusteella, että tekstissä on yhtäläisyyksiä Euripideen näytelmään "Kyklooppi". Lisäksi hänen tiedetään kirjoittaneen "Sisyfos"-nimisen näytelmän.
Sisältö.
Näytelmästä on säilynyt ainoastaan 42-rivinen fragmentti eli tekstikatkelma. Se on kirjoitettu jambisella trimetrillä. Fragmentin sanat ovat näytelmän nimihenkilön Sisyfoksen lausumia:
Näytelmän säilynyt teksti on ateistinen siinä, että sen mukaan uskonto ei perustu todelliseen uskoon jumalien olemassaolosta, vaan on ihmisen kehittämä keino, jonka avulla ihmiset saadaan noudattamaan lakeja jumalallisen rangaistuksen pelossa. Alun perin lait säädettiin estämään ihmisiä tekemästä pahaa, mutta ne eivät estäneet ihmisiä tekemästä pahaa salaa. Siksi tarvittiin jumalia, jotka tietävät ja näkevät kaiken. Jumalat sijoitettiin mahdollisimman pelättävään paikkaan, ylös taivaalle.
Ateistisen uskonnonfilosofian ohella tekstistä on löydetty myös muita filosofisia piirteitä; sen ajatukset on kytketty muun muassa yhteiskuntasopimusteorioihin sekä Platonin ajatukseen "jalosta valheesta".
Ryūhōmaru

Ryūhōmaru () (entinen Daijumaru) oli keisarillisen Japanin laivaston keskeneräiseksi jäänyt Shimanemaru-luokan lentokoneidenkuljetusalus toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin tyypin 1TL tankkerina Kawasakin telakalta Kōbesta nimellä "Daijumaru" (). Sen köli laskettiin 18. joulukuuta 1944. Aluksen rakennustyöt keskeytettiin helmikuussa 1945, ja sen muutostyöt lentokoneidenkuljetusalukseksi peruutettiin maaliskuussa. Aluksen rakentamista jatkettiin sodan jälkeen.
Työt aloitettiin 19. lokakuuta vuonna 1949, ja alus myytiin Iino Lines K.K. -yhtiölle, joka muutti aluksen tankkeriksi. Alus romutettiin Yokosukassa toukokuussa 1964.
Ōtakisanmaru

Ōtakisanmaru () oli keisarillisen Japanin laivaston keskeneräiseksi jäänyt Shimanemaru-luokan lentokoneidenkuljetusalus toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Kawasakin Kōben telakalta tyypin 1TL -tankkerina ja sen köli laskettiin 18. syyskuuta 1944. Alus laskettiin vesille 14. tammikuuta 1945. Työt aluksella keskeytettiin se ollessa 70-prosenttisen valmis suunniteltaessa sen palauttamista tankkeriksi. Alus irtosi myrskyssä ankkurista, ja se osui miinaan 25. elokuuta 1945.
Myöhemmin aluksen hylky nostettiin ja se romutettiin Kōbessa vuonna 1948.
Francesc-Xavier Ciuraneta Aymí

Francesc-Xavier Ciuraneta Aymí (12. maaliskuuta 1940 La Palma d'Ebre – 11. marraskuuta 2020) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. kesäkuuta 1964 ja nimitettiin Menorcan hiippakunnan johtoon 12. kesäkuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mario Tagliaferri, jota avustivat Ricardo María Carles Gordó ja Lluís Martínez Sistach. 
Ciuraneta Aymí sai 29. lokakuuta 1999 nimityksen Lleidan piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 8. maaliskuuta 2007.
NHL-kausi 1939–1940

NHL-kausi 1939–1940 oli National Hockey Leaguen historian 23. kausi. Sen aikana seitsemän joukkuetta pelasi kukin 48 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Frank Boucherin valmentama New York Rangers, joka kukisti finaalisarjassa Toronto Maple Leafsin otteluvoitoin 4–2. Tämä oli seuran historian kolmas Stanley Cup -mestaruus. 
Runkosarjan piste- ja syöttöpörssin voitti Boston Bruinsin Milt Schmidt. Pelaamissaan 48 ottelussa Schmidt keräsi yhteensä 52 tehopistettä, joista 22 oli maaleja ja 30 syöttöpisteitä. Maalitilaston ykkönen oli puolestaan New York Rangersia edustanut Bryan Hextall 24 osumallaan. Arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn sai Detroit Red Wingsin puolustaja Ebbie Goodfellow.
Pudotuspelien pistepörssin voitti Phil Watson. Hän teki 12 pudotuspeliottelussa 9 tehopistettä, joista 3 oli maaleja ja 6 maaliin johtaneita syöttöjä. Parhaalle tulokkaalle annettavan Calder Trophyn sai Watsonin tavoin New York Rangersissa pelannut Kilby MacDonald. Hän keräsi kauden aikana 28 tehopistettä, joista 15 oli maaleja ja 13 syöttöpisteitä.
Runkosarja.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu." 
Runkosarjan pistepörssi.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Pudotuspelit.
Pudotuspelien pistepörssi.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Dominic Anthony Marconi

Dominic Anthony Marconi (s. 13. maaliskuuta 1927 Newark) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Newarkin arkkihiippakuntaan 30. toukokuuta 1953 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Buren titulaaripiispaksi 3. toukokuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Peter Leo Gerety, jota avustivat Thomas Aloysius Boland ja Harold Robert Perry. 
Marconi jäi eläkkeelle 1. heinäkuuta 2002.
Intianmaina

Intianmaina ("Acridotheres ginginianus") on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Intianmainaa tavataan luonnonvaraisena laajalla alueella Bangladeshissa, Bhutanissa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Pakistanissa, Kiinassa ja Taiwanissa. Lisäksi sitä on istutettu Kuwaitiin, Omaniin ja Arabiemiraatteihin. Lajin on kuvattu olevan pääasiassa melko yleinen tai yleinen, paitsi Bhutanissa harvinainen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jaavankottarainen

Jaavankottarainen ("Acridotheres melanopterus") on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Jaavankottaraista tavataan kotoperäisenä Jaavalla ja Balilla Indonesiassa. Sen kanta on laskenut pitkään. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, ja sitä uhkaa pyynti häkkilinnuiksi.
NHL-kausi 1938–1939

NHL-kausi 1938–1939 oli National Hockey Leaguen historian 22. kausi. Sen aikana seitsemän joukkuetta pelasi kukin 48 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Art Rossin valmentama Boston Bruins, joka kukisti finaalisarjassa Toronto Maple Leafsin otteluvoitoin 4–1. Kyseessä oli seuran historian toinen Stanley Cup -mestaruus. 
Runkosarjan pistepörssin sekä arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn voitti Montreal Canadiensin vasen laitahyökkääjä Toe Blake. Pelaamissaan 48 ottelussa Blake keräsi yhteensä 47 tehopistettä, joista 24 oli maaleja ja 23 syöttöpisteitä. Maalitilaston ykkönen oli puolestaan Boston Bruinsin Roy Conacher 26 osumallaan. 
Pudotuspelien pistepörssin voitti Bill Cowley. Hän teki 12 pudotuspeliottelussa 14 tehopistettä, joista 3 oli maaleja ja 11 maaliin johtaneita syöttöjä. Parhaalle tulokkaalle annettavan Calder-palkinnon sekä tuolloin vähiten maaleja päästäneen joukkueen maalivahdille myönnetyn Vezina Trophyn sai Cowleyn tavoin Boston Bruinsia edustanut Frank Brimsek. Brimsek torjui runkosarjassa 33 voittoa ja kymmenen nollapeliä. Hänen päästettyjen maalien keskiarvonsa oli 1,56. 
Runkosarja.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu." 
Runkosarjan pistepörssi.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Pudotuspelit.
Pudotuspelien pistepörssi.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Turkoosikottarainen

Turkoosikottarainen ("Lamprotornis nitens") on kottaraisten heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Levinneisyys.
Turkoosikottaraista tavataan laajalla alueella Eteläisessä Afrikassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, joskaan ei kuivilla alueilla. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Otso Virtanen

Otso Virtanen (s. 3. huhtikuuta 1994 Turku) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Tampereen Ilvestä.
Virtanen on Turun Kisa-Veikkojen ja Turun Palloseuran kasvatti. Hän pelasi Kakkosen ÅIFK:ssa kaksi ottelua kaudella 2011. Virtanen debytoi Veikkausliigassa 11. syyskuuta 2011 Vaasan Palloseuraa vastaan, kun Henrik Moisander sai suoran punaisen kortin 83. minuutilla. Kaudeksi 2013 hän siirtyi IFK Mariehamniin haastamaan ykkösmaalivahti Simon Nurmen, joka kuitenkin loukkaantui alkukaudella. Tämä avasi Virtaselle ykkösmaalivahdin paikan. Tammikuussa 2016 Virtanen solmi kolmi- ja puolivuotisen sopimuksen Hibernian FC:n kanssa.
Peliajan jäätyä Hiberinianissa vähiin Virtanen palasi Suomeen tammikuussa 2017 solmittuaan Kuopion Palloseuran kanssa kahden vuoden mittaisen sopimuksen. Hän teki jatkosopimukset Kupsin kanssa kausista 2019 ja 2020.
Virtanen on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa, viimeksi alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.
Saavutukset.
Veikkausliiga:
Suomen cup:
Charles James McDonnell

Charles James McDonnell (7. heinäkuuta 1928 Queens – 13. helmikuuta 2020 Totowa, New Jersey) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Newarkin arkkihiippakuntaan 29. toukokuuta 1954 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Pocofeltuksen titulaaripiispaksi 15. maaliskuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Theodore Edgar McCarrick, jota avustivat Peter Leo Gerety ja Michael Angelo Saltarelli. Armeijassa McDonnell toimi kappalaisena palvellen sotilaspastorina Vietnamissa, Koreassa ja Saksassa, mistä hänet ylennettiin presidentti Ronald Reaganin toimesta prikaatinkenraaliksi vuonna 1986.
McDonnell jäi eläkkeelle 21. toukokuuta 2004.
Valko-Venäjän valtionyliopisto

Valko-Venäjän valtionyliopisto (, ) on yliopisto Valko-Venäjän pääkaupungissa Minskissä. Tämä vuonna 1921 perustettu valtionyliopisto on Valko-Venäjän suurin ja arvostetuin yliopisto. Yliopiston päärakennus ja monet sen tiedekunnista sijaitsevat aivan Minskin ydinkeskustassa, maan parlamenttirakennusta vastapäätä sijaitsevassa kampuskorttelissa.
Valtionyliopiston rakennukset ovat ajallisesti usealta eri vuosikymmeniltä. Valko-Venäjän valtionyliopiston keskustakampuksen pohja luotiin vuosina 1928–1931 arkkitehtien I. Zaporožets ja G. Lavrov suunnitelman pohjalta. Osa rakennuksista kuitenkin tuhoutui sotavuosina. Itsenäisyyden aukion laidassa sijaitsevan, vuonna 1962 valmistuneen yliopiston päärakennuksen suunnittelivat arkkitehdit A. Duhan (А. Г. Духан, 1924–1979), M. Baklanov ja insinööri N. Moroz. Yliopistolla on monia tätä uudempiakin rakennuksia.
Yliopistossa on 16 tiedekuntaa ja neljä erillislaitosta.
David Arias Pérez

David Arias Pérez (22. heinäkuuta 1929 Mataluenga – 9. toukokuuta 2019 Teaneck) oli Yhdysvalloissa toiminut espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin augustinolaisten rekollektien papiksi 31. toukokuuta 1952 ja nimitettiin Newarkin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Badiaen titulaaripiispaksi 25. tammikuuta 1983. Pispaksi vihkiminen seurasi 7. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Peter Leo Gerety, jota avustivat Joseph Thomas O'Keefe ja Alphonse Gallegos. 
Arias Pérez jäi eläkkeelle 21. toukokuuta 2004.
Richmondin yliopisto

Richmondin yliopisto on yksityinen uskonnollisesti sitoutumaton yliopisto Richmondissa, Virginiassa, Yhdysvalloissa. Opiskelijoita on noin 4 350.
Historia.
Yhdysvaltain sisällissodan aikana koko oppilaskunta liittyi etelävaltioiden armeijaan. Yliopisto sijoitti kaikki varansa etelävaltioiden hyväksi ja jäi varattomaksi sodan päätyttyä. Opetus pystyttiin aloittamaan uudelleen vuonna 1866 yksityisen lahjoituksen turvin.
Kääpiöhedelmälepakko

Kääpiöhedelmälepakko ("Aethalops alecto") on hedelmälepakkoihin ("Pteropodidae") kuuluva lepakkolaji, jota esiintyy kotoperäisesti Indonesiassa, Malesiassa ja Singaporessa. Lajia esiintyy kukkuloiden ja vuorien metsissä 1000 metrin korkeudesta 2700 metriin saakka. Kääpiöhedelmälepakot nukkuvat yksin tai 2-3 lepakon ryhmissä. Kääpiöhedelmälepakon nimeksi on ehdotettu myös pikkuhekkoa.
Kääpiöhedelmälepakkoon kuuluu kolme alalajia, "A. a. alecto", "A. a. boeadii" ja "A. a. ocypete".
Kyläloistokottarainen

Kyläloistokottarainen ("Lamprotornis chalybaeus") on kottaraisten heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Levinneisyys.
Kyläloistokottaraista tavataan hyvin laajalla alueella Länsi-Afrikasta Etiopiaan ja Somaliaan ja sieltä Itä-Afrikan kautta Etelä-Afrikan ja Namibian pohjoisosiin asti. Lajin on raportoitu olevan yleinen tai runsaslukuinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Albert Oldman

Albert Leonard Oldman (18. marraskuuta 1883 Lontoo – 15. tammikuuta 1961 Lontoo) oli brittiläinen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli City Police Amateur Boxing Club. 
Oldman, joka oli aiemmin palvellut Yhdistyneen kuningaskunnan ratsuväessä, työskenteli vuoden 1908 olympialaisten aikaan poliisina Lontoossa. Hän osallistui kotikaupungissaan järjestetyissä olympiakisoissa nyrkkeilyn yli 71,7-kiloisten sarjaan, jossa hän voitti kultaa. Oldman nyrkkeili turnauksessa kaksi ottelua, joista molemmat hän voitti tyrmäyksellä. Hän pääsi voitettuaan ensimmäisen kierroksen ottelunsa välierien läpi ilman ottelua, ja finaalissa Oldmania vastaan mitellyt Sydney Evans, joka oli välierässään loukannut olkapäänsä, joutui tyrmätyksi jo kahden minuutin jälkeen. Oldman ei ollut koko turnauksen aikana kehässä edes yhden kokonaisen erän verran. Hän muutti vuonna 1910 pois Englannista ja liittyi Ceylonin poliisivoimiin.
Purppuraperäkottarainen

Purppuraperäkottarainen ("Lamprotornis chloropterus") on kottaraisten heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Levinneisyys.
Purppuraperäkottaraista tavataan hyvin laajalla alueella Länsi-Afrikasta Itä-Afrikkaan. Sen levinneisyysalue ulottuu Senegalista Keski-Afrikan kautta Etiopiaan asti. Lajin on kuvattu olevan yleinen sen levinneisyysalueen pohjoisosissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vincent Barwa

Vincent Barwa (s. 18. lokakuuta 1953 Rengarih) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. toukokuuta 1984 ja nimitettiin Purnean hiippakunnan johtoon 27. kesäkuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Telesphore Placidus Toppo, jota avustivat Julius Marandi ja Michael Minj. 
Barwa sai 29. syyskuuta 2004 nimityksen Ranchin vihkipiispaksi ja Acufidan titulaaripiispaksi. 11. helmikuuta 2008 hänet nimitettiin Simdegan piispaksi.
Pronssipyrstökottarainen

Pronssipyrstökottarainen ("Lamprotornis chalcurus") on kottaraisten heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Levinneisyys.
Pronssipyrstökottaraista tavataan hyvin laajalla alueella Länsi-Afrikasta Kenian länsiosiin asti. Lajin on raportoitu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jan Franciszek Wątroba

Jan Franciszek Wątroba (s. 4. joulukuuta 1953 Wieluń) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Częstochowan hiippakuntaan (myöhemmin arkkihiippakunta) Stefan Barela 27. toukokuuta 1979. Hänet nimitettiin Częstochowan vihkipiispaksi sekä Bisican titulaaripiispaksi 20. huhtikuuta 2000, ja piispaksi vihkiminen seurasi 20. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stanisław Nowak, jota avustivat Józef Mirosław Życiński ja Antoni Józef Dlugosz.
Wątroba sai 14. kesäkuuta 2013 nimityksen Rzeszówin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 20. heinäkuuta.
Jørgen Hansen

Jørgen Hansen -nimisiä henkilöitä ovat:
Oscar Azarcon Solis

Oscar Azarcon Solis (s. 13. lokakuuta 1953) on filippiiniläissyntyinen yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Cabanatuanin hiippakuntaan 28. huhtikuuta 1979 ja inkardinoitiin Houma-Thibodaux'n hiippakuntaan Louisianaan 17. kesäkuuta 1992. 
Solis sai 11. joulukuuta 2003 nimityksen Los Angelesin vihkipiispaksi sekä Urcin titulaaripiispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 10. helmikuuta 2004. Pääkonsekraattorina toimi Roger Michael Mahony, jota avustivat Sam Gallip Jacobs ja Charles Michael Jarrell. Solisista tuli ensimmäinen filippiiniläinen piispa Yhdysvalloissa.
Digenes Akritas

Digenes Akritas () on bysanttilaisen kansanrunouden sankari. 
Vanhin versio Digenes Akritaksesta kertovasta tekstistä on todennäköisesti noin vuodelta 1100. Tarina sijoittuu menneisyyteen kirjoitushetkestä katsoen. Se edustaa maailmankuvaa eri vaiheilta ajanjaksolta 800–1100.
Lähteet.
NHL-kausi 1926–1927

NHL-kausi 1926–1927 oli National Hockey Leaguen historian 10. kausi. Sen aikana kymmenen joukkuetta pelasi kukin 44 runkosarjaottelua. Liigaan tuli mukaan kolme uutta joukkuetta, jotka olivat Chicago Black Hawks, Detroit Cougars ja New York Rangers. Toronto St. Patricks vaihtoi nimensä kesken kauden Conn Smythen ostettua seuran, ja seura nimettiin uudelleen Maple Leafsiksi 14. helmikuuta 1927.
Ensimmäistä kertaa NHL:n voittajajoukkue saavutti Stanley Cupin voiton, kun aiempina vuosina NHL:n voittanut joukkue selviytyi ottelemaan Stanley Cupin voitosta muiden jääkiekkoliigojen mestareiden kanssa. 
Stanley Cupin voitti alkuperäinen Ottawa Senators, joka kukisti finaalisarjassa Boston Bruinsin otteluvoitoin 2–0. Loppuottelusarjassa pelattiin myös kaksi tasapeliä.
Runkosarjan piste- ja maalipörssin voitti New York Rangersia edustanut Bill Cook. Pelaamissaan 44 ottelussa Cook keräsi yhteensä 37 tehopistettä, joista 33 oli maaleja ja 4 syöttöpisteitä. Arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn puolestaan sai Montreal Canadiensin puolustaja Herb Gardiner.
Pudotuspelien pistepörssin voittaja oli Boston Bruinsin Harry Oliver. Hän teki 8 pudotuspeliottelussa 6 tehopistettä, joista 4 oli maaleja ja 2 maaliin johtaneita syöttöjä. Ensimmäistä kertaa jaetun ja tuolloin runkosarjassa vähiten maaleja päästäneen joukkueen maalivahdille annetun Vezina Trophyn sai Montreal Canadiensin George Hainsworth. Palkinto nimettiin Georges Vézinan mukaan ja hänen muistoaan kunnioittaen. 
Runkosarja.
Runkosarjan pistepörssi.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Pudotuspelit.
Pudotuspeleihin selviytyi divisioonien kolme parasta joukkuetta. Ensimmäiseksi sijoittuneet selviytyivät suoraan toiselle kierrokselle. Kahdella ensimmäisellä kierroksella paremmuuden ratkaisivat kahden ottelun yhteismaalit. Loppuottelussa mestaruuteen vaadittiin kaksi voittoa.
"Lyhenteiden selitys: Ax = Amerikkalaisen divisioonan x. sija, Ky = Kanadalaisen divisioonan y. sija, M = maalia."
Pudotuspelien pistepörssi.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Toire no Hanako-san

Toire no Hanako-san (, ’vessan Hanako’) on japanilaisessa urbaanilegendassa tytön henki, joka majailee useimmiten koulun tyttöjen vessassa ja pelottelee siellä käyviä. Tarina on suosittu koululaisten keskuudessa ja siitä on useita versioita.
Muunnelmia.
Hanako on esimerkiksi kolmannen kerroksen WC:n kolmannessa kopissa. Häntä voi yrittää kutsua koputtamalla oveen kolmasti ja kysymällä ”Oletko täällä, Hanako-san?”. Silloin Hanakon pitäisi vastata ”Olen täällä”. Yksi muunnos on leikki, jolla oppilaat kokeilevat toistensa rohkeutta kutsumalla Hanakoa. Jos oppilas uskaltautuu avaamaan vessakopin, hän voi nähdä pienen poikahiuksisen tytön pukeutuneena punaiseen paitaan. Hän voi olla joko hyväntahtoinen, ilkikurinen tai pahantahtoinen. 
Hanakon hahmosta on myös useita versioita. Iwaten Kurosawajirissa sanotaan, että Hanakon nimeä kutsuttaessa ovesta ilmestyy valkoinen suuri käsi. Jokohaman kaupungissa poikien vessasta on sanottu ilmestyvän verinen käsi, kun kävelee kolmasti vanhanaikaisen WC:n lattia-aukon ympäri toistaen Hanakon nimeä.
Rumiko Takahashin "Rinne"-mangasarjan osissa ”100 000 jeniä” ja ”Voiman hinta” Hanako sotkee vessat kostaakseen eräälle tarinan hahmoista tämän nykyisessä koulussa.
Alkuperä.
Tarinan alkuperästä on useita oletuksia. On mahdollista, että ensimmäiset versiot ovat lähtöisin 1950-luvulta. Hanakon on sanottu olleen toisen maailmansodan pommituksissa kuolleen tytön henki. Tyttö olisi kuollut leikkiessään kuurupiiloa. Toisissa versioissa tytön vanhemmat olisivat olleet väkivaltaisia tai mieleltään järkkyneitä surmaten hänet kun hän yritti piilotella pesuhuoneessa. Varsinaiseksi ilmiöksi tarina kasvoi 1980-luvulla.
Aka Manto

Aka Manto on japanilainen urbaanilegenda ilkeästä hengestä, joka kummittelee vessoissa. Henki kysyy, haluaako vessassa asioiva punaisen vai sinisen viitan. Jos kysymykseen vastaa punaisen, henkilön kaula tai kädet katkaistaan tai hänet silvotaan palasiksi, tarinan kertojasta riippuen. Jos taas vastaa sinisen, henkilö kuristuu kuoliaaksi ja hänen kasvonsa muuttuvat siniseksi.
Joel Vartiainen

Joel Vartiainen (s. 14. maaliskuuta 1994) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa Veikkausliigan Kuopion Palloseurassa. Vartiainen voi pelata myös hyökkääjänä.
Vartiainen teki liigadebyyttinsä heti avauksessa 23. toukokuuta 2013 Jyväskylän Jalkapalloklubia vastaan. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki 19. kesäkuuta 2013 IFK Mariehamnia vastaan. Sen jälkeen Vartiainen ei ole pystynyt vakiinnuttamaan pelipaikkaansa KuPS:ssa, vaan hän on edustanut KuPS:n yhteistyöseuraa enimmäkseen SC KuFu-98a. Kaudelle 2020 hän sai sopimuksen KuPS ja oli voittamassa SM-pronssia.
Giuseppe Zenti

Giuseppe Zenti (s. 7. maaliskuuta 1947 San Martino Buon Albergo) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Veronan hiippakuntaan Giuseppe Carraro 26. kesäkuuta 1971. Hänet nimitettiin Vittorio Veneton hiippakunnan johtoon 3. joulukuuta 2003, ja piispaksi vihkiminen seurasi 11. tammikuuta 2004. Pääkonsekraattorina toimi Flavio Roberto Carraro, jota avustivat Alfredo Magarotto ja Giuseppe Amari. Zenti asetettiin virkaansa 1. helmikuuta.
Zenti sai 8. toukokuuta 2007 nimityksen Veronan piispaksi, ja hänet asetettiin uuteen virkaansa 30. kesäkuuta.
Kuchisake-onna

Kuchisake-onna (, "viillettysuinen nainen") on nainen japanilaisesta kaupunkitarinasta. Legendassa kerrotaan, että naisen mustasukkainen aviomies silpoi tämän suun, ja nainen palasi ilkeänä henkenä maan päälle. Huhu aiheutti paniikkia levitessään vuonna 1979 Nagasakissa. Kerrotaan jopa, että oppilaat eivät saaneet mennä kotiin yksin, vaan opettajien saattelemana, sekä poliisipartioita tehostettiin. 
Nykyään kerrotaan hieman muunnellusti, että lapsen kävellessä myöhään yöllä yksin, häntä tulee vastaan nainen, joka pitelee kirurgista naamiota kasvojensa suojana, mikä ei ole harvinainen näky Japanissa, jossa ihmiset suojautuvat kirurgisen naamion kanssa kylmältä ja vilustumiselta. Nainen kysyy ”Olenko kaunis?” ja jos lapsi vastaa kieltävästi, nainen tappaa tämän saksilla. Jos lapsi vastaa myöntävästi, nainen riisuu naamion, paljastaa silvotun suunsa ja kysyy ”Entä nyt?”. Jos lapsi vastaa kieltävästi, hänet leikataan kahtia. Jos lapsi tuolloin vastaa myöntävästi, nainen silpoo hänen suunsa samanlaiseksi kuin omansa. On kuitenkin mahdollista hämmentää naista sanomalla ”Olet keskiverto”. On myös mahdollista saada nainen armahtamaan ja pyytämään anteeksi itseltään. Joissakin variaatioissa kerrotaan, että heittämällä pöydälle hedelmiä tai makeisia, nainen herpaantuu ja antaa aikaa paeta. Myös lapsi voi kysyä ”Olenko minä kaunis?”, jolloin nainen hämmentyy ja lähtee.
Giuseppe Amari

Giuseppe Amari (18. syyskuuta 1916 San Nicolò Po – 8. elokuuta 2004) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 16. kesäkuuta 1940 ja nimitettiin Cremonan hiippakunnan johtoon 5. maaliskuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Ferrari, jota avustivat Virginio Dondeo ja Natale Mosconi. 
Amari sai 15. maaliskuuta 1978 nimityksen Veronan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 30. kesäkuuta 1992.
Night Time

Night Time on englantilaisen post-punk-yhtye Killing Joken maaliskuussa 1985 julkaistu viides studioalbumi. 
Vuonna 2008 albumista julkaistiin yhdeksällä bonus-kappaleella täydennetty remasteroitu versio.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Killing Joke, ellei toisin mainittu.
Super Rugby

Super Rugby on rugby union -ammattilaissarja, jossa pelaa seurajoukkueita Argentiinasta, Australiasta, Etelä-Afrikasta, Japanista ja Uudesta-Seelannista. Sarjan ensimmäinen kausi pelattiin 12 joukkueen voimin vuonna 1996. Sarjaa laajennettiin vuonna 2006 kahdella joukkueella ja vuonna 2011 yhdellä joukkueella. Vuonna 2020 sarjassa pelaa 14 joukkuetta.
Kauden eteneminen.
Joukkueet on jaettu kolmeen viiden joukkueen maantieteelliseen lohkoon, Australian, Etelä-Afrikan ja Uuden-Seelannin Konferensseihin. Runkosarjassa joukkueet pelaavat kahdesti oman konferenssinsa joukkueita vastaan, kotona ja vieraissa, sekä kahdeksan ottelua muiden konferenssien joukkueita vastaan siten, että joukkueelle kertyy kaksi koti- ja kaksi vierasottelua molempien muiden konferenssien joukkueita vastaan. Näin ollen yhdelle joukkueelle kertyy kauden aikana 16 runkosarjaottelua.
Kaikkiaan 120 ottelua käsittävä runkosarja alkaa helmikuun puolessa välissä ja päättyy heinäkuun puolessa välissä. Sarjapisteitä jaetaan perinteisellä rugby union -kaavalla eli neljä pistettä voitetusta ottelusta, kaksi pistettä tasapelistä sekä yksi bonuspiste, jos joukkue häviää alle kahdeksalla pisteellä tai tekee ottelussa vähintään neljä viiden pisteen arvoista maalia ("try").
Heinä-elokuun vaihteessa pelattaviin pudotuspeleihin selviää kuusi joukkuetta: konferenssivoittajat sekä näiden jälkeen kolme eniten sarjapisteitä kerännyttä joukkuetta. Kaksi sarjapisteiden perusteella parasta konferenssivoittajaa selviävät suoraan kotikentällään pelattaviin välieriin ja neljä muuta joukkuetta pelaavat ns. "wild card "-kierroksen pääsystä välieriin. Välierien voittajat kohtaavat finaalissa runkosarjassa enemmän pisteitä keränneen joukkueen kotikentällä. Pudotuspelit pelataan kerrasta poikki -säännöllä.
Mestarit.
Useimmin finaalissa.
Crusaders pelasi ennätykselliset viisi kertaa peräkkäin finaalissa kausilla 2002–06.
Useimmin semifinaaleissa.
Crusaders pelasi kausina 2002-2014 ennätykselliset 13 kertaa peräkkäin semifinaaleissa. Joukkue on jäänyt vain neljä kertaa semifinaalien ulkopuolelle; kausilla 1996, 1997, 2001 ja 2015. Kauteen 2015 mennessä yksikään laajennusjoukkue (Cheetahs, Force, Kings, Rebels) ei ole selviytynyt semifinaaleihin.