tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kauppakeskus Valkea

&lt;mapframe width="270" height="270" longitude="25.472778" latitude="65.011389" zoom="14" text="Kauppakeskus Valkea"&gt;
 "type": "ExternalData",
 "service": "geoshape",
 "ids": "Q23040177",
]
&lt;/mapframe&gt;
Kauppakeskus Valkea on Osuuskauppa Arinan kauppakeskus Oulun keskustassa. Kauppakeskuksen yhteydessä on 60 liikkeen lisäksi myös Sokos-tavaratalo sekä 66 asuntoa. Kauppakeskuksen avajaisia vietettiin 14. huhtikuuta 2016.
Valkea ylittää Isokadun, joka nykyisin muuttuu kävelykaduksi pääsisäänkäyntien lähellä kummallakin puolella. Ennen Valkean rakentamista kadun kaakkoispuolella sijaitsi Kauppakeskus Galleria ja luoteispuolella City-talo, jotka oli yhdistetty jalankulkusillalla.
Historia.
Kauppakeskus Valkea on Osuuskauppa Arinan toistaiseksi suurin investointi, noin sata miljoonaa euroa. Kauppakeskuksen urakoitsija oli Skanska ja urakkasopimuksen arvo noin 42 miljoonaa euroa. Kauppakeskuksen arvioitiin työllistävän 500 henkilöä, joista uusia työpaikkoja noin 400. Kauppakeskuksen päälle rakennettiin myös torni Asunto Oy Oulun Pajarinkulman asunnoille. Ylimmät asunnot nousevat 12. kerroksen korkeuteen.
Poliisi määräsi 2023 kauppakeskukseen ympärivuorokautiset järjestyksenvalvojat kasvavan jengirikollisuuden vuoksi. Kello 11–23 kauppakeskuksessa on oltava vähintään kaksi järjestyksenvalvojaa ja muina aikoina yksi.
Puukotukset 2024.
Kauppakeskuksen Kesäkadulla tapahtui kesäkuussa 2024 kaksi puukotusta.
Ensimmäinen tapahtui 13. kesäkuuta 2024 noin klo 18.30, josta epäilynä otettiin kiinni uusnatsitaustainen Juhani Sebastian Lämsä. Uhrina oli 12-vuotias poika. Oikeudenkäynnissä Lämsä todettiin syyntakeettomaksi.
Toinen puukotus tapahtui 18. kesäkuuta 2024 noin klo 21.25. Tekijä oli 16-vuotias uusnatsi ja uhrina oli 26-vuotias mies. Myös tämän puukotuksen motiivia epäillään rasistiseksi. Oikeudenkäynnissä tekijä todettiin syyntakeettomaksi.
Tapani Valtasaari

Heikki Tapani Valtasaari (12. maaliskuuta 1941 Helsinki – 5. heinäkuuta 2004 Lappeenranta) oli suomalainen oopperalaulaja (bassobarytoni). 
Valtasaari oli Suomen kansallisoopperan solisti vuodesta 1971 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Hän lauloi keskeisiä klassisen ohjelmiston oopperarooleja, kuten nimiosat oopperoissa "Lentävä hollantilainen" ja "Rigoletto", sekä myös suomalaista tuotantoa "Viimeisten kiusausten" seppä Högman ja "Punaisen viivan" Topi. Hän on ollut myös oratoriolaulaja.
Tapani Valtasaaren vanhemmat olivat seminaarin rehtori, kouluneuvos Antero Valtasaari ja Hanna Kasurinen. 
Valtasaari kuoli auto-onnettomuudessa.
Aleksi Milonoff

Aleksi Milonoff (s. 1976) on helsinkiläinen kääntäjä, joka on työskennellyt vapaana kirjallisuuden suomentajana vuodesta 2001.
Elämä.
Milonoff on opiskellut kirjallisuustiedettä ja filosofiaa Helsingin yliopistossa. Milonoff on suomentanut romaaneja englannista ja ruotsista, mm. Evie Wyldin, Haruki Murakamin, Petina Gappahin, Håkan Nesserin ja John Irvingin teoksia. Lisäksi hän on kääntänyt brittiläistä, irlantilaista ja yhdysvaltalaista draamaa, esimerkiksi Mark Ravenhillin, Enda Walshin ja Arthur Millerin näytelmiä. 
Vuonna 2022 Milonoff oli Jarl Hellemann -palkintoehdokkaana Emily St. John Mandelin romaanin "Asema 11" käännöksestä. Vuonna 2024 hän sai Mikael Agricola -palkinnon John Irvingin "Viimeinen tuolihissi" -teoksen suomennoksesta.
Yksityiselämä.
2000-luvun alkuun asti Milonoff soitti urkuja Winha-yhtyeessä.
Valero Rivera Folch

Valero Rivera Folch (s. 22. helmikuuta 1985 Barcelona) on espanjalainen käsipalloilija, joka edustaa Ranskan LNH Division 1:ssä pelaavaa HBC Nantesia ja Espanjan käsipallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 185 senttimetriä pitkä ja 83 kilogrammaa painava Rivera on vasen laitapelaaja.
Rivera oli mukana saavuttamassa MM-kultaa vuoden 2013 koti-MM-kisoista. EM-kilpailuista hänellä on hopeaa vuodelta 2016 ja pronssia vuodelta 2014. Vuoden 2016 EM-kilpailuissa Puolassa hän oli turnauksen paras maalintekijä 48 osumallaan.
Rivera on edustanut Ranskan pääsarjan HBC Nantesia vuodesta 2010 alkaen. Hän on voittanut seuran kanssa kerran Ranskan cupin. FC Barcelonan, jota hän edusti vuodet 2001–2005, Rivera voitti muun muassa EHF Champions Leaguen ja Liga ASOBAL:in mestaruudet.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Maajoukkuetasolla
Henkilökohtainen
Ted-Jan Bloemen

Ted-Jan Bloemen (s. 16. elokuuta 1986 Leiderdorp, Alankomaat) on alankomaalaissyntyinen Kanadaa edustava pikaluistelija. Hän voitti Pyeongchangn olympialaisissa 2018 kultaa 10 000 metrillä (ajalla 12.39,77) ja saavutti hopeaa 5 000 metrillä. 177 senttimetriä pitkän ja 74 kilogrammaa painavan Bloemenin valmentajana toimii Bart Schouten.
Bloemen saavutti hopeaa joukkuetakaa-ajosta vuoden 2015 matkakohtaisista MM-kilpailuista Heerenveenistä. Vuotta myöhemmin hän saavutti samoista kisoista hopeaa 10 000 metriltä ja pronssia joukkuetakaa-ajosta. Hän voitti Salt Lake Cityssä 2020 maailmanmestaruuden 5 000 metrillä ajalla 6.04,37 ja sai hopeaa 10 000 metrillä. Hän sai joukkuetakaa-ajon MM-hopeaa 2021 sekä 10 000 metrillä MM-pronssia 2023. Hän saavutti 10 000 metrillä MM-hopeaa 2024.
Maailmancupissa Bloemen saavutti ensimmäisen henkilökohtaisen voittonsa kaudella 2015–2016 Salt Lake Cityn 10 000 metriltä. Seuraavalla kaudella hän voitti 5 000 metriä Berliinissä ja sijoittui 5 000 ja 10 000 metrin yhteisessä cupissa toiseksi. Maailmancupkaudella 2017–2018 hän voitti 5 000 ja 10 000 metrin cupin sekä Salt Lake Cityn 5 000 metriä. Hän oli pitkien matkojen cupissa kolmas kaudella 2021–2022. Hän voitti Quebecin 5 000 metriä kaudella 2023–2024 ja sijoittui samalla kaudella pitkien matkojen cupissa toiseksi.
Bloemen sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 2014. Tämä oli mahdollista, sillä hänen alankomaalainen isänsä on syntynyt Kanadassa.
Arvo Valton

Arvo Valton, oik. "Vallikivi" (14. joulukuuta 1935 Märjamaa, Viro – 26. heinäkuuta 2024) oli virolainen kirjailija, kääntäjä, poliitikko ja kulttuurivaikuttaja. 
Elämä.
Arvo Valton syntyi 1935 Viron Märjamaalla pienyrittäjän perheeseen, joka vuonna 1949 kyyditettiin Siperiaan. Käytyään koulunsa loppuun Kauko-Idän Susumanissa hän onnistui vuonna 1954 palaamaan Viroon ja aloittamaan opinnot Tallinnan polyteknisessä korkeakoulussa, mistä hän valmistui kaivosinsinööriksi vuonna 1959. Tämän jälkeen hän suoritti työn ohella etäopiskeluna elokuvadramaturgian opinnot Moskovan elokuvakorkeakoulussa. Lopputyön pohjalta syntyi käsikirjoitus elokuvaan "Viimne reliikvia" "– Taistojen mies".
Vuosina 1975–1988 Valton työskenteli toimittajana Tallinnfilmissä. Vuonna 1980 hän oli mukana virolaisen älymystön niin sanotussa Neljänkymmenen kirjeessä ja vuonna 1987 käynnistämässä julkista keskustelua koillis-Viron fosforiittikaivoksista. Viron itsenäisyyden palauttamisen jälkeen hän toimi jonkin aikaa politiikassa ja istui vuosina 1992–1995 Riigikogussa Isamaa-puolueen edustajana.
Kirjailijanuransa ohella Valton toimi aktiivisesti suomalais-ugrilaisten kansojen kulttuuriyhteistyön edistäjänä. Hän vironsi suomalais-ugrilaisten kansojen kirjallisuutta ja johti vuosina 1996–2010 Suomalais-ugrilaisten kirjallisuuksien liittoa (AFUL). Vuonna 2015 hän perusti Suomalais-ugrilaisen kirjallisuussäätiön, joka tukee suomalais-ugrilaisten vähemmistökirjailijoiden työtä. Vuonna 2022 Valton sai näistä ansioistaan Viron Sukukansaohjelman ("Hõimurahvaste programm)" kirjallisuuspalkinnon.
Kirjallisuus- ja kulttuuritoiminnastaan Valton sai useita tunnustuksia, viimeksi vielä helmikuussa 2024 Viron kulttuuriministeriön myöntämän elämäntyöpalkinnon.
Kirjallinen toiminta.
Valton aloitti uransa novelleilla, joita hän on kaikkiaan kirjoittanut puolisentuhatta. Häneltä ilmestyi novellikokoelmia, aforismi- ja lastukokoelmia sekä nuortenkirjoja. Novelleissaan hän noudattaa unen ja alitajunnan logiikkaa ja valottaa arkisia tapahtumia surrealistisesti. Ensimmäinen romaani, Tšingis-kaanin elämästä kertova "Tee lõpmatuse teise otsa" (’Matka äärettömyyden toiseen päähän’), ilmestyi vuonna 1978. Romaani "Masendus ja lootus" (’Masennus ja toivo’, v. 1989) oli ensimmäisiä Virossa ilmestyneitä kaunokirjallisia teoksia, jossa käsiteltiin virolaisten joukkokyydityksiä Siperiaan. Valtonin laaja tuotanto on ilmestynyt myös sarjana "Kogutud teosed" (’Kootut teokset’), jota alun perin suunniteltiin 24-osaiseksi, mutta josta helmikuussa 2024 oli ilmestynyt jo 30 osaa.
Suomalais-ugrilaisista kielistä tehtyjä käännöksiä ilmestyi Valtonin kynästä vuosina 1976–2019 kaikkiaan 69 nimikettä. Sukukansojen kirjallisuuksia ja kulttuureja hän käsitteli myös viime vuosien teoksissaan "Vaateid soome-ugri rahvaste kirjandusele" (’Katsauksia suomalais-ugrilaisten kansojen kirjallisuuteen’, v. 2018) ja "Soome-ugri minu elus" (’Suomalais-ugrilaisuus elämässäni’, v. 2022). 
Suomennetut teokset.
"Suomenlahden takaa: Viron uutta proosaa". Toim. Eva Hyvärinen ja Endel Mallene, suom. Eva Hyvärinen, Aino Kaasinen &amp; Kirsti Paukkunen. WSOY 1968
Zeuksen alttari (Olympia)

Zeuksen alttari oli antiikin aikainen ylijumala Zeukselle omistettu alttari Olympiassa Kreikassa. Se sijaitsi Olympian temenos-alueen eli "Altiksen" keskellä Heran temppelin ja Pelopeionin itäpuolella.
Alttari oli Zeuksen temppelin alttari. Se sijaitsi antiikin aikaisen tavan mukaan temppelin ulkopuolella, mutta ei kuitenkaan itäpuolella kuten yleensä, vaan pohjoispuolella lähempänä alueen vanhempaa temppeliä, Heran temppeliä, joka toimi alun perin myös Zeuksen temppelinä. Kreikkalaisen mytologian mukaan Zeus ilmaisi itse salamallaan sen paikan, johon alttari tulisi rakentaa.
Alttari oli muodostunut vuosisatojen aikana lähes pelkästään sillä poltettujen uhrien muodostamasta tuhkasta. Pausaniaan mukaan alttari koostui korokkeesta sekä varsinaisesta alttarista eli tuhkakasasta. Tuhkakasa oli pyöreä tai ellipsin muotoinen ja sen korkeus oli noin 6,5 metriä ja halkaisija noin 9,5 metriä. Sen huipulle johti kasaan kaiverretut portaat. Eläimet uhrattiin kasan juurella ja niiden jalat vietiin poltettaviksi kasan päälle. Uhrituleen käytettiin vain poppelipuuta.
Alttari todennäköisesti tuhottiin ainakin osittain Theodosius I:n ja Theodosius II:n aikana näiden käskystä samoin kuin itse temppeli. Sekä tämän vuoksi että eroosiossa helposti kuluvan rakenteensa vuoksi siitä ei ole säilynyt nykyaikaan juuri mitään. Pelopeionin raunioista on kuitenkin löytynyt suuri määrä tuhkaa sekä pronssisia votiivilahjoja, jotka ovat mahdollisesti peräisin alttarilta.
Olympian stadion sai alun perin alkunsa heti Zeuksen alttarin vierestä ja suuntautui siitä itään. Myöhemmin stadionia kuitenkin siirrettiin vaiheittain yhä kauemmaksi itään pyhäkköalueen laajetessa.
PZ Cussons

PZ Cussons on brittiläinen kosmetiikka- ja hygieniatuoteyritys, joka kehittää, tuottaa ja markkinoi saippuoita, pesuaineita ja muita hygieniatuotteita. Se on pörssiyhtiö, joka on listattu Lontoon pörssiin vuodesta 1953 alkaen ja jonka osake kuuluu FTSE 250 -indeksiin. PZ Cussons operoi maailmanlaajuisesti, mutta eritoten Afrikassa ja Kansainyhteisön maissa.
PZ Cussonsin tunnetuin tuote on Imperial Leather -tuotemerkillä myytävä saippua. Tätä myydään myös Suomessa. Imperial Leather -tuoteperheeseen kuuluu myös suihkusaippuoita (mm. Original Source), kylpyvaahtoja ja muita kylpyhuoneessa käytettäviä tuotteita. Näiden lisäksi yritys valmistaa mm. hammastahnoja, deodorantteja, astianpesuaineita ja hiustenhoitotuotteita useilla eri tuotemerkeillä. Supermalli Kate Moss on palkattu mainostamaan yhtiön St Tropez -tuotemerkin itseruskettavaa voidetta ja toimimaan tämän brändin keulakuvana.
Historia.
PZ Cussons perustettiin vuonna 1879 Sierra Leonen siirtomaassa, mistä toiminta laajeni seuraavina vuosikymmeninä naapurimaihin Ghanaan, Nigeriaan ja Keniaan. Vuonna 1975 yritys osti Cussons Group -yhtiön, jonka oli perustanut Thomas Cussons. 1900-luvun loppupuolella tuotantoa siirrettiin Aasiaan.
Heran alttari

Heran alttari oli antiikin aikainen Heralle omistettu alttari Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Heran temppelin edustalla Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Alttari sijaitsi antiikin aikaisen tavan mukaan ulkona temppelin itäpuolella. Sillä suoritettiin jumalattarelle omistettuja uhritoimituksia. Alttari rakennettiin todennäköisesti arkaaisella kaudella noin vuonna 600 eaa. samaan aikaan temppelin kanssa. Se korvasi tuolloin paikalla olleen varhaisemman alttarin, joka oli syntynyt paikalla uhrattujen eläinten polttamisesta syntyneestä tuhkasta. Kivisestä alttarista on säilynyt vain perustukset. Sen pituus on noin 5,8 metriä ja leveys noin 3,5 metriä.
Nykyisin alttarin ympärillä järjestetään olympiatulen sytytysseremonia joka neljäs vuosi ennen olympialaisia. Täältä tuli kuljetetaan eri puolille maailmaa. Seremonia järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1936 ennen Berliinin olympialaisia.
Erkki Valtonen

Erkki Johannes Valtonen (17. kesäkuuta 1934 Tampere – 15. maaliskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen lääkäri. 
Valtosen vanhemmat olivat eversti Jouna Olavi Valtonen ja Hilkka Annikki Lahonen. Hän avioitui 1960 Irene Pyykkösen kanssa. Valtonen tuli ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta 1952 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1959. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1961. Valtonen oli Helsingin yliopiston fysikaalisen lääketieteen ja kuntoutuksen dosentti sekä Helsingin yliopistollisen keskussairaalan fysiatrian osaston ylilääkäri vuodesta 1968 vuoteen 1996.
Lehtolampi (Parkano)

Lehtolampi eli Lehtolammi on Pirkanmaalla Parkanossa Lamminkoskella sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Lehtolampi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Se sijaitsee suon keskellä 3,5 kilometriä kaakkoon Kuivasjärvestä ja puoli kilometriä Nivusjärvestä länteenpäin. Suon laidat ovat ojitettuja, mutta yksikään oja ei ole kaivettu lampeen asti. Lammesta yli vuotavat vedet imeytyvät kuitenkin ojiin, jotka virtaavat luoteessa sijaitsevaan Pitkäjärveen. Sieltä ne jatkavat Pitkäjärven laskuojaa myöten Vatajanjokeen ja Kuivasjärveen. Rantaviivan pituus on 550 metriä. Soiset rannat ovat autiot eikä lammen lähelle johda teitä.
Chalumeau

Chalumeau eli taskuklarinetti (engl. "chalumeau", "mock trumpet"; saks. "Chalimo", "Chalumeau", "Schalümo"; ransk. "chalimou", "chaloumeau", "chalumeau"; ital. "salmò", "salmoè", "scialumò") on puupuhallinsoitin, jonka putken poraus on pääasiassa sylinterimäinen ja jonka suukappaleessa on yksinkertainen ruokolehti. Ulkoisesti chalumeau on kuin klarinetin suukappaleella varustettu nokkahuilu. Chalumeaun ääniala on noin puolitoista oktaavia; klarinetin alinta rekisteriä nimitetään chalumeaurekisteriksi.
Varhaisimmat maininnat chalumeausta ovat 1600-luvun lopulta. Seuraavalla vuosisadalla chalumeauita valmistettiin neljää eri kokoa, joista kaikista tunnetaan niin kirjallisia mainintoja kuin museoissa säilyneitä soitinyksilöitä:
Oboen (oboe d’amore) ja klarinetin (lemmenklarinetti) tapaan myös chalumeausta tunnetaan päärynän tai pallon muotoisella ns. lemmenjalalla (saks. "Liebesfuss"; ransk. "pavillon d’amour") varustettu muoto. Tämän lemmenchalumeaun (saks. "Liebeschalumeau"; ransk. "chalumeau d’amour") ääniala alkaa sävelaskelta alempaa kuin tavanomaisella sopraanochalumeaulla.
HeidelbergCement

HeidelbergCement on saksalainen rakennusmateriaaleja valmistava yritys. Erityisesti yritys on keskittynyt betonin valmistamiseen. Yrityksellä on toimipiste yli 40 maassa ja vuonna 2014 se työllisti yli 44 tuhatta ihmistä. Sen liikevaihto oli samana vuonna noin 12,6 miljardia euroa ja tilikauden voitto noin 687 miljoonaa euroa. Sen pääkonttori on Heidelbergissa. Sen osake noteerataan Frankfurtin pörssissä ja se on osa DAX-indeksiä.
Vladislav Jekimov

Vladislav Jekimov (, s. 1991) on venäläinen karateka ja valmentaja. Hän saavutti hopeaa EM-kilpailussa 2013, pronssia EM-kisoissa 2014 avoimessa painoluokassa ja hopeaa Venäjän mestaruuskisoissa 2015. Hän päätti kilpauransa 2017 jälkeen keskittyäkseen valmentamiseen.
Jekimov palkittiin SuperKarate-palkinnolla vuoden 2015 tyrmäyksellä, kun hän tyrmäsi Diogo Silvan IKO:n Kyokushin World Open Karate -turnauksen ensimmäisellä kierroksella.
Myös hänen veljensä Maksim on karateka.
Provinssi-rock ’80 Live

Provinssi-rock ’80 Live on vuoden 1980 Provinssirockissa äänitetyistä kappaleista koostuva livealbumi, joka julkaistiin syksyllä 1980. Albumin julkaisi Vaasan läänin kehittyvän musiikin yhdistys.
Niklas Andersson

Niklas Andersson -nimisiä henkilöitä ovat:
Niklas Andersson (jääkiekkoilija, 1995)

Niklas Sebastian Andersson (s. 12. toukokuuta 1995 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Andersson on Karhu-Kissojen kasvatti. Hän oli kaudella 2010–2011 C-nuorten I-divisioonassa joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 23+23=46 ja C-nuorten SM-karsinnoissa Andersson voitti Karhu-Kissojen sisäisen syöttöpörssin sekä jakoi sisäisen pistepörssin voiton Iikka Kangasniemen kanssa tehoilla 2+8=10. Kaudella 2011–2012 hän voitti koko B-nuorten II-divisioonan runkosarjan piste- ja maalipörssin tehoilla 35+28=63. Andersson voitti myös kevään 2012 pudotuspelien pistepörssin ja jakoi maalipörssin voiton JHT:n ja Hermeksen yhdistelmäjoukkueen Otto Mildin kanssa tehoilla 6+4=10. Hän voitti kauden päätteeksi B-nuorten II-divisioonan pronssia. Andersson oli Karhu-Kissojen paras maalintekijä myös B-nuorten I-divisioonan karsinnoissa kymmenellä osumallaan. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös seuran B2-nuorissa, joiden paras pistemies ja maalintekijä Andersson oli B2-nuorten SM-sarjan pudotuspeleissä tehoilla 7+6=13.
Kauden 2012–2013 Andersson pelasi Jokereiden B-nuorissa, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2013–2014 Espoo Bluesiin. Andersson pelasi suurimman osan kaudestaan seuran kakkosjoukkueessa A-nuorten Mestistä, mutta myös osan Bluesin A-nuorten SM-liigajoukkueessa, jossa hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Kauden 2014–2015 päätteeksi Andersson voitti A-nuorten SM-pronssia. Hän edusti Bluesin A-nuoria kauden aikana myös Junior Club World Cupissa, jossa Andersson oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä neljällä osumallaan.
16. helmikuuta 2016 Andersson teki loppukauden 2015–2016 kattavan sopimuksen Bluesin SM-liigajoukkueen kanssa, kun talousvaikeuksista kärsineen seuran oli jättänyt viimeisetkin runkopelaajat siirtotakarajaan mennessä. Andersson teki samana päivänä liigadebyyttinsä Saimaan Palloa vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.11 minuuttia. Andersson myös istui sijaiskärsijänä Bluesin alivoiman ajan Samson Mahbodin saamasta 2+10-minuutin rangaistuksesta. Kaikkiaan hän pelasi SM-liigassa kauden aikana 11 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Liigakauden jälkeen Andersson palasi Bluesin A-nuorten vahvuuteen. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Andersson siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen. Hänen tulokaskautensa sarjassa toi 38 runkosarjaottelussa tehot 5+4=9 ja 14 playoff-ottelussa tehot 1+3=4. Andersson voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Muuta.
Andersson valmistui ylioppilaaksi Pohjois-Haagan yhteiskoulun lukiosta syksyllä 2014.
Gustavo Ayón

Gustavo Alfonso Ayón Aguirre (s. 1. huhtikuuta 1985 Tepic) on meksikolainen koripalloilija.
Ayón aloitti pelaajauransa kotimaansa seuroissa. Häntä ei varattu NBA:han . Vuosina 2009–2011 hän pelasi espanjalaisessa Baloncesto Fuenlabradassa. Vuoteen 2011 mennessä hän oli voittanut Meksikon ja Venezuelan mestaruudet. Vuosina 2011–2014 hän pelasi NBA:ssa edustaen New Orleans Hornetsia, Orlando Magicia, Milwaukee Bucksia ja Atlanta Hawksia. Vuonna 2014 Ayón siirtyi Espanjan pääsarjaan Real Madridiin, missä hän on voittanut Euroliigan mestaruuden, Intercontinental Cupin, Espanjan mestaruuden ja Espanjan cup-mestaruuden.
Ayón on pelannut pitkään myös Meksikon maajoukkueessa, missä hän muun muassa voitti Amerikan mestaruuden vuonna 2013.
Olli Iisakka

Olli Iisakka (s. 9. elokuuta 1996 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Puolan Polska Hokej Ligan GKS Katowicessa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Iisakka on Grankulla IFK:n kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana Espoo Bluesin C-nuoriin kaudeksi 2011–2012, joka päättyi C-nuorten Suomen-mestaruuteen. Kauden 2014–2015 päätteeksi Iisakka voitti A-nuorten SM-pronssia. Hän edusti Bluesin A-nuoria kauden aikana myös Junior Club World Cupissa.
16. helmikuuta 2016 Iisakka teki loppukauden 2015–2016 kattavan sopimuksen Bluesin SM-liigajoukkueen kanssa, kun talousvaikeuksista kärsineen seuran oli jättänyt viimeisetkin pelaajat siirtotakarajaan mennessä. Iisakka teki samana päivänä liigadebyyttinsä Saimaan Palloa vastaan. Hänet merkittiin Bluesin kolmosketjun vasempaan laitaan Janne Puhakan ja Teemu Väyrysen viereen. Iisakka sai ottelussa jääaikaa 12.19 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa kaikkiaan kymmenen runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Iisakka siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella konkurssiin ajautuneen Bluesin tilalle perustettuun Espoo Unitediin. Joukkue siirtyi pelaamaan Mestistä. Hänen tulokaskautensa toi 40 runkosarjaottelussa tehot 4+6=10 ja 11 playoff-ottelussa kolme maalia. Iisakka voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi jatkamaan Mestis-uraansa Rovaniemen Kiekkoon. Siirron taustalla oli myös Iisakan varusmiespalvelus Jääkäriprikaatin Rovaniemen ilmatorjuntapatteristossa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi RoKissa vain 18 runkosarjaottelua loukkaantumisten vuoksi.
Kesken kauden 2020–2021, tammikuussa 2021 Iisakan sopimus RoKin kanssa purettiin, kun joukkueen pelaajat olivat lomautettuina. Seuraavana päivänä hänen vahvistettiin siirtyvän loppukauden kattavalla sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyEttan-joukkue Nyköpings SK:hon.
Iisakka siirtyi kaudeksi 2021–2022 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Espooseen. Joukkuetta siirtyi valmentamaan aiemmin hänen joukkuetoverinaan Espoo Unitedissa pelannut Kim Hirschovits. Iisakka oli 13 osumallaan Kiekko-Espoon paras maalintekijä, vaikka hän pelasi loukkaantumisen vuoksi runkosarjassa vain 24 ottelua. Iisakka oli sivussa runkosarjan loppuun ja hän palasi kaukaloihin kesken finaalien. Iisakka voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Toukokuussa 2022 hän teki Kiekko-Espoon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2022–2023 Iisakka pelasi runkosarjassa loukkaantumisten vuoksi vain 29 ottelua. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Iisakka ratkaisi Kiekko-Espoolle myös Suomen Cupin. Turnauksen finaaliottelu 11. marraskuuta 2022 vieraissa Iisalmen Peli-Karhuja vastaan eteni voittomaalikilpailuun, jossa hän onnistui ainoana laukojana maalinteossa ja ratkaisi joukkueelle 2–3-voiton.
Kaudeksi 2023–2024 Iisakka siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan GKS Katowiceen.
Maajoukkueura.
Iisakka on pelannut neljä poikien maaottelua.
Muuta.
Iisakka valmistui ylioppilaaksi Kauniaisten lukiosta keväällä 2015.
OMX Nordic 40

OMX Nordic 40 eli OMXN40 on neljänkymmenen Nasdaqin pohjoismaalaisissa pörsseissä (Helsingin, Islannin, Kööpenhaminan ja Tukholman pörssit) eniten vaihdetun pohjoismaisen pörssiyrityksen osakkeista muodostettu osakeindeksi. Indeksin ISIN-tunnus on SE0001809476. Huomaa, etteivät Oslon pörssissä noteeratut norjalaisyhtiöiden osakkeet kuulu listalle (katso esimerkiksi OBX-indeksi).
Luettelo indeksin yhtiöistä.
Indeksin yhtiöt 5. tammikuuta 2024:
Tony Easley

Tony Bernard Easley jr. (s. 15. heinäkuuta 1987) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri.
Easley pelasi vuodet 2006–2010 Murray State Universityn joukkueessa. Ammattilaisurallaan hän on pelannut muun muassa Italian, Israelin ja Puolan pääsarjoissa. Vuonna 2011 hänet valittiin Puolan pääsarjan tähdistöotteluun. Kansallisten sarjojen ohella Easley on pelannut muun muassa Eurocupia.
Helmikuussa 2016 Easley siirtyi lyhyelle koeajalle Suomen pääsarjaa johtaneeseen Joensuun Katajaan. Ensimmäisessä ottelussaan Katajassa Easley sivusi seuran pääsarjaennätystä torjuttuaan vastustajan heiton kuudesti. Alkukauden jalkavammastaan toipuneen Easleyn sopimusta jatkettiin loppukaudeksi.
Kesällä 2016 Easley siirtyi Italian A2:een nousseeseen Eurobasket Romaan.
Samuel Ivanič

Samuel Ivanič (s. 31. maaliskuuta 1996 Banská Bystrica, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Hockeyettan-joukkue Kiruna IF:ssä. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Ivanič on HC Banská Bystrican kasvatti. Hän pelasi juniorina myös HC Lučenecissa, josta Ivanič pelasi 15-vuotiaana Banská Bystricaan kaudeksi 2011–2012. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi Ruotsiin ja Djurgårdens IF:n junioreihin. Ivanič voitti siellä seuraavan kauden 2014–2015 päätteeksi J20 SuperElitin mestaruuden.
Kaudeksi 2015–2016 Ivanič palasi kotimaahansa. Hän pelasi HK Orange 20:n paidassa Slovakian pääsarja Extraligaa sekä sarjatasoa alempana 1. hokejová liga SR:ssä. Hän pelasi Extraligassa tulokaskautensa aikana 20 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kesken kauden, helmikuussa 2016 Ivanič siirtyi loppukauden sopimuksella Mestis-joukkue JYP-Akatemiaan.
Ivanič palasi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella kasvattajaseuraansa HC Banská Bystricaan pelaamaan Extraligaa.
Maajoukkueura.
Ivanič pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016 sekä alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013.
Hail to the King

Hail to the King on Avenged Sevenfoldin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 27. elokuuta 2013. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
Linde AG

Linde AG tai The Linde Group on saksalainen kemianteollisuuden yritys. Sen kotipaikka on Münchenissä. Sen osake noteerataan Frankfurtin pörssissä ja se on osa DAX-indeksiä. Sen pääasialliset tuotteet ovat erilaiset teollisuudessa käytetyt kaasut ja niiden erottamiseen liittyvät laitteet. Sillä on myös logistiikkatoimintaa. Vuoden 2014 lopussa Linde työllisti yli 65 tuhatta ihmistä. Samana vuonna sen liikevaihto oli yli 17 miljardia euroa, josta tilikauden voittoa yli 1,1 miljardia euroa. Lindellä on toimintaa yli sadassa maassa. Yrityskorporaatio on jaettu kolmeen osaan: Industrial gases &amp; Healthcare, Engineering ja Gist.
Muun muassa Suomessa toimiva AGA on osa Linde-konsernia.
HMS Devonshire (1745)

HMS Devonshire oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1745 vesillelaskettu 66-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 25. huhtikuuta 1741 Woolwichin telakalta, missä köli laskettiin 16. lokakuuta 1740. Alus laskettiin vesille 19. heinäkuuta 1745 ja valmistui 1. lokakuuta. Aluksen valmistuskustannusket olivat 40 890 puntaa 2 shillinkiä ja 8 dimeä sisältäen varustamisen.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen tammikuussa 1745 päällikkönään Charles Knowles.
Alus poistettiin palveluksesta kesäkuussa 1763 ja sen romuttaminen Portsmouthissa saatiin päätökseen 5. lokakuuta 1772.
HMS Devonshire (1710)

HMS Devonshire oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1710 vesillelaskettu 80-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 29. joulukuuta 1707 Ackworthilta Woolwichista. Se laskettiin vesille 12. joulukuuta 1710.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 5. tammikuuta 1711 päällikkönään Robert Arris.
Alus muutettiin 1740 proomuksi Woolwichissa, missä se myytiin 14. lokakuuta 1760 285 punnalla.
HMS Agincourt (S125)

HMS Agincourt (viirinumero S125, aiemmin "HMS Ajax") tulee olemaan Britannian Kuninkaallisen laivaston Astute-luokan sukellusvene. Aluksen nimi vaihtui, koska maavoimat nimesi syyskuussa 2015 uuden tiedusteluajoneuvonsa Ajaxiksi.
Valmistus.
Britannian hallitus ilmoitti 11. joulukuuta 2012 valmistamiseen tarvittavien materiaalien tilaamisen. Aluksen tilaus vahvistettiin toukokuussa 2018. Aluksen odotettu palvelukseenottoaika on vuonna 2024.
Merck KGaA

Merck KGaA tai Merck Group on saksalainen lääkevalmistaja ja kemianteollisuuden yhtiö. Sen osake noteerataan Frankfurtin pörssissä. Merck on myös osa DAX-indeksiä. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Darmstadtissa. Vuonna 2015 sillä oli noin 50 tuhatta työntekijää. Vuonna 2014 sen liikevaihto oli noin 11,5 miljardia euroa, josta liikevoittoa 1,76 miljardia euroa. 
Yrityksen perusti Friedrich Jacob Merck vuonna 1668. Merck osti apteekin Darmstadtissa, josta kasvoi nykyinen yritys. Merck tunnetaan merkittävänä morfiinin ja kokaiinin myyjänä erityisesti 1800- ja 1900-luvulla.
Katsotuimmat televisiolähetykset Suomessa

Suomen kaikkien aikojen katsotuin televisiolähetys on Miss Suomi -kilpailuiden finaali 1979, joka esitettiin Yle TV1 -kanavalla. Ohjelma keräsi 3,3 miljoonaa katsojaa. Lähetyksen mittausmenetelmä oli kuitenkin eri kuin nykypäivän televisiomittaustutkimuksissa, joita suorittaa Finnpanel. 
Nykyaikaisen televisiomittausjärjestelmän (vuodesta 1987 lähtien) katsotuin ohjelma on Yle TV1:llä vuoden 2017 Linnan juhlien välissä esitetty uutislähetys, jota katsoi keskimäärin 2,793 miljoonaa suomalaista. Suurimman tv-tavoittavuuden on puolestaan kerännyt Jääkiekon MM-kilpailuiden 2016 loppuottelu Suomi–Kanada, joka esitettiin MTV3- ja MTV Sport 1 -kanavilla. Lähetys tavoitti 3,25 miljoonaa katsojaa. 
Katsotuimpia televisiolähetyksiä vuosittain ovat muun muassa Linnan juhlat, jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut, Eurovision laulukilpailun finaali ja Ylen TV-uutiset. Myös urheilun muut suurtapahtumat, kuten neljän vuoden välein järjestettävät talvi- ja kesäolympialaiset, keräävät miljoonayleisön. 2000-luvulla yli miljoona katsojaa keränneitä viihdeohjelmia ovat esimerkiksi "Tanssii tähtien kanssa" sekä "Putous". 
Muuta.
Nykyaikaisen TV-mittausjärjestelmän käsitteet:
Juha Karvanen (käsikirjoittaja)

Juha Karvanen (s. 9. elokuuta 1983) on suomalainen käsikirjoittaja.
Ura.
Juha Karvanen opiskeli elokuvakäsikirjoittamista Salfordin yliopistossa ja valmistui sieltä maisteriksi (Master of Arts) vuonna 2011. Sen jälkeen hän jatkoi opintoja Tampereen yliopistossa, josta valmistui 2013 filosofian maisteriksi pääaineenaan historia. Gradutyössään hän käsitteli pesäpalloseura Kankaanpään Mailan asemaa osana Kankaanpään kunnallista kulttuuri-identiteettiä ja miten se on muodostunut.
Karvanen aloitti uraansa käsikirjoitusryhmän jäsenenä keväällä 2011 tekemällä taustatoimitusta eli keräämällä historiatietoja Claes Olssonin elokuvaprojektissa "Taistelu Näsilinnasta 1918". Käsikirjoitusavustajat etsivät elokuvan taustaksi historiallista faktatietoa vanhoista sanomalehdistä, joita on taltioitu mikrofilmeille. Lähdeaineistona käytettiin myös erilaisia näyttelykirjeitä ja vanhoja valokuvia. Lisäksi avustajat ottivat yhteyttä historiantutkijoihin lisätietojen saamiseksi. Kerätyn tiedon avulla kirjoitusryhmä etsi elokuvaa varten sopivat kuvauspaikat.
Karvasen ensimmäinen merkittävä työ oli tv-sarja "Salatut elämät", johon hän kirjoitti dialogia, yksittäisten jaksojen käsikirjoituksia ja muokkasi käsikirjoitukset lopulliseen muotoon kuvauksia varten. Sen jälkeen hän on kirjoittanut televisiosarjan Roba 3. tuotantokauden jaksoja ja sarjan juonirakennelmaa. Sarjan kolmannen kauden kuvaukset kestivät syksystä 2014 kesään 2015. Alkuvuonna 2016 Karvasella oli työn alla lyhytelokuvan sekä ensimmäinen pidemmän elokuvan käsikirjoitus.
Käsikirjoittamisen lisäksi Karvasella on useiden vuosien kokemus journalistina. Hän on toimittanut materiaalia useisiin lehtiin (mm. Aamulehti ja Satakunnan Kansa).
Karvanen on kotoisin Kankaanpäästä.
Jasser Anoschkin

Jasser Anoschkin (s. 17. elokuuta 1982) on suomalainen taidoka, joka edustaa Keravan Sandokaita. Vyöarvoltaan hän on 4 Dan.
Anoschkin aloitti taidouransa 2004 Lahden Gentaissa, siirtyi sieltä Keravan Sandokain jäseneksi 2008 ja edelleen Yliopiston Taidon jäseneksi 2012. Hän palasi takaisin Keravan Sandokain jäseneksi 2021. Hän on valmistunut Liikunnanohjaajaksi Lahden AMK:sta 2009 ja tehnyt siellä opinnäytetyön aiheesta "Fysiologinen kuormittavuus budolaji taidon kilpailunomaisessa sentaino hokeissa". Anoschkin on valmistunut myös lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 2019 Helsingin yliopistosta.
Vuoteen 2025 mennessä Anoschkinille on kertynyt 10 henkilökohtaista kultamitalia Taidon SM-kisoista. Tällä määrällä Anoschkin pitää suomenennätystä hallussaan. Anoschkin on sijoittunut Suomen Taidon kokonaisrankingin ykköseksi kolmesti vuosina 2016, 2017 ja 2022. Ranking pisteitä jaetaan kotimaisista cup ja SM-kilpailuista.
Koivumaan seisake

Koivumaan seisake () on lakkautettu rautatieliikennepaikka rataosalla samannimisellä kyläalueella Kolarissa. Liikennepaikka avattiin 1. joulukuuta 1965, ja se lakkautettiin vuonna 1990.
Sorvanojan seisake

Sorvanojan seisake () on lakkautettu rautatieliikennepaikka rataosalla samannimisellä vähäväkisellä kyläalueella Pellossa. Liikennepaikka avattiin 1. joulukuuta 1965, ja se lakkautettiin vuonna 1975.
Norwegian Air International

Norwegian Air International oli Norwegian Air Shuttlen irlantilainen tytäryhtiö. Se perustettiin, jotta Norwegian Air Shuttle voisi hyödyntää Euroopan unionin vapaampia liikennöintioikeuksia. Se sai toimintalupansa helmikuussa 2014 ja lakkautettiin 31. lokakuuta 2021 osana talousvaikeuksiin joutuneen Norwegianin uudelleenjärjestelyjä. Sen solmukohdat olivat Corkin kansainvälinen lentoasema Irlannissa ja Gatwickin kansainvälinen lentoasema Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Norwegian Air International liikennöi Norwegian Air Shuttlen lentoja käyttäen samaa brändäystä ja miehistöä mutta omia tunnuksiaan.
Laivasto.
Toimintansa aikana Norwegian Air International käytti seuraavia lentokoneita:
Prinssi Jusuf

Prinssi Jusuf (oikealta nimeltään Iyouseyas Bekele Belayneh, s. 21. marraskuuta 1990 Etiopia) on suomalainen rap-artisti. Jusuf tuli tunnetuksi Mustan Barbaarin Taru painojen herrasta -videoblogeista sekä Pastorit-rap-yhtyeen kautta.
Elämä ja ura.
Jusufin vanhemmat ovat etiopialaisia. Jusufin perhe muutti Suomeen hänen ollessa kaksivuotias. Hän vietti nuoruutensa Itä-Helsingin Vuosaaressa. Peruskoulun jälkeen Belayneh aloitti merkonomiopinnot, mutta ne jäivät kesken. Sittemmin hän meni puoleksi vuodeksi Vekaranjärvelle panssarijääkärikoulutukseen. "Seurakuntalainen"-lehden haastattelun mukaan Jusuf kävi nuorena pohjalla, mutta kääntyi vanhempana uskoon ja alkoi liikkua paremmissa piireissä.
Uskoon tulon jälkeen Jusuf alkoi ystäviensä Joonatan Palmin ja PastoriPiken kanssa tehdä musiikkia kristillisessä PSRT (ent. Pastorit) -rapyhtyeessä. Pastorit aloitti toimintansa vuonna 2009 ja julkaisi Soundbite Records -levy-yhtiön kautta kuuden vuoden aikana kolme albumia: "PASTORIT EP" (2011), "On Tules" (2012) ja "Vuorten Läpi" (2014). Tammikuussa 2016 Pastorit siirtyivät tauolle. Pastorit ovat tehneet yhteistyötä suomalaisten rap-artistien, muun muassa Mikael Gabrielin ja Mustan Barbaarin kanssa. Pastorit ovat tulleet kolmannelle sijalle gospelmusiikin SM-kilpailuissa.
Tammikuussa 2014 Prinssi Jusuf alkoi juontaa Radio Helsingin ohjelmaa "Mustan Barbaarin Savumerkki" yhdessä Mustan Barbaarin kanssa. Prinssi Jusuf ja Musta Barbaari aloittivat syksyllä 2015 tekemään Yle TV2:lle "Mamu-Suomi-mamu" -nimistä sarjaa Yle Kioski -ajankohtaisohjelman alaisuudessa. Ohjelmassa Musta Barbaari ja Prinssi Jusuf yrittävät ymmärtää suomalaisuutta eri lähtökohdista. Mukana on myös kaksikon touhuja pitkään kuvannut Eino Manner. Kolmikko haluaisi vaikuttaa nuoreen sukupolveen mahdollisimman myönteisellä tavalla. Alkuvuonna 2015 Jusuf oli mukana sirkusesityksessä nimeltään Camping 3. Vuonna 2015 Prinssi Jusuf sekä Musta Barbaari vierailivat itsenäisyyspäivän vastaanoton jatkoilla. 
Jusuf on julkaissut kaksi singleä Monsp Records -levy-yhtiön kautta. Jusufin ensimmäinen single ”Prinssille Morsian” julkaistiin marraskuussa 2014. Singlellä oli esiintymässä Ike, joka tuli tunnettuksi "The Voice of Finlandin" myötä. Jusufin toinen single ”Uff Veli” julkaistiin kesäkuussa 2015. Helmikuussa 2016 Prinssi Jusuf julkaisi Ruudolfin Lihamyrsky-levy-yhtiön kautta kolmannen singlensä ”Nauhat Auki”. Toukokuussa 2016 Prinssi Jusuf julkaisi neljännen singlensä ”Vuoden Mamu”. Singlellä esiintyy myös Musta Barbaari. Kappale on osa Lihamyrsky-levy-yhtiön Tumma toukokuu -kampanjaa. Prinssi Jusuf julkaisi viidennen singlensä ”Ne Näkee Meijät Kaukaa” marraskuussa 2016.
Elokuussa 2015 Jusuf pelasti naisen Helsingin päärautatieaseman metroasemalla. Hän sai teostaan hengenpelastusmitalin, jonka myönsi tasavallan presidentti Sauli Niinistö.
Martti Valtonen (balettitanssija)

Martti Einari Valtonen (2. heinäkuuta 1937 Uusikirkko – 9. syyskuuta 2019 Lieto) oli suomalainen balettitanssija. Hän kuului Suomen Kansallisoopperan balettikuntaan 1959–1987. Hän oli solistitanssija vuodesta 1964 ja ensitanssija vuodesta 1968. Vuodesta 1975 alkaen hän toimi Kansallisbaletin balettikoulun opettajana. Häntä luonnehditaan intensiiviseksi ja teknisesti hioutuneeksi tanssijaksi. Hänen puolisonsa oli balettitanssija Maj-Lis Rajala.
Valtonen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1977.
Oasis-luokan risteilijä

"Oasis"-luokka on Royal Caribbean Internationalin matkustaja-aluksen kokoluokka. Ensimmäiset kaksi luokan alusta olivat "Oasis of the Seas" ja "Allure of the Seas", jotka valmistuivat vuonna 2009 ja 2010 STX Europe Turun telakalla Suomessa. Oasis-luokka on ollut yli 10 vuoden ajan maailman suurin risteilyalusluokka, mutta uusi Icon-luokka tulee olemaan noin 20 000 bruttotonnia suurempi.
Ominaisuuksia.
"Oasis"-luokan alukset ohittivat aikaisemman "Freedom"-luokan alukset maailman suurimpina ja pisimpinä matkustaja-aluksina. "Oasis" on myös 8,5 metriä leveämpi, ja 225 282 bruttotonnilla on melkein 45 % suurempi kuin edeltäjänsä. "Oasis"-luokan alukset voivat kuljettaa yli 5 400 matkustajaa.
"Oasis"-luokan alukset sisältävät halkaistun rakenteen, jossa on viiden kannen korkuinen ”Central Park” ja ”Boardwalk”, keskellä laivaa. Näillä alueilla on trooppisia puutarhoja, hienoja ravintoloita, kauppoja ja karuselli.
Teknisiä yksityiskohtia.
Aluksen voima tulee kuudesta keskinopeasta dieselmoottorista, joista kolme on 16-sylinteristä Wärtsilä 16V46D yhteispaineruiskutus-moottoria tuottaen 18 860 kilowattia (25 290 hv) per moottori ja kolme 12-sylinteristä Wärtsilä 12V46D moottoria tuottaen 13 860 kilowattia (18 590 hv) per moottori. Päämoottorin polttoaineenkulutus täydellä teholla on 5 213 litraa polttoainetta moottoria kohden tunnissa ja pienemmät 12-sylinteriset kuluttavat 3 910 litraa polttoainetta moottoria kohden tunnissa. Moottoreiden kaikki teho, n. 98 000 kilowattia (n. 131 400 hv), muutetaan sähköksi, joka käytetään kaikkiin laivan toimintoihin ja työntövoimaan. Työntövoima tuotetaan kolmella 20 000 kilowatin (26 800 hv) ruoripotkurilla. Ruoripotkurit on asennettu perän alle, joissa sähkömoottorit pyörittävät 6-metrisiä potkureita. Koska ne ovat käännettäviä, peräsimiä ei tarvita laivan ohjaukseen. Satamassa auttaa neljä 5 500 kilowatin (7 380 hv) keulapotkuria.
Aluksessa on 18 pelastusvenettä, joihin mahtuu 370 ihmistä per pelastusvene, eli kaikkiin yhteensä 6 660 ihmistä. Ilmatäytteiset pelastuslautat luovat lisätilaa muille matkustajille ja miehistön jäsenille.
Kuparinitraatti

Kuparinitraatti (Cu(NO3)2) on kupari- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa tekstiiliteollisuudessa, pyrotekniikassa ja metallurgiassa sekä muiden kupariyhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa kuparinitraatti on sinistä kiteistä ainetta. Se on voimakkaasti hygroskooppista ja siitä tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja esimerkiksi trihydraatti (Cu(NO3)2·3H2O) ja heksahydraatti (Cu(NO3)2·6H2O). Kuparinitraatti liukenee hyvin veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Kuumennettaessa yhdisteen trihydraattia yli sen sulamispisteen se alkaa hajota muodostaen ensin niin kutsuttua emäksistä kuparinitraattia ja lopulta kupari(II)oksidia noin 170 °C:n lämpötilassa. Kiinteänä kidevedettömän kuparinitraatin rakenteessa kupari-ionit muodostavat ketjuja, joita nitraatti-ionit linkittävät. Jokainen kupari-ioni on sitoutunut kahteen nitraatti-ioniin. Kaasufaasissa yhdiste esiintyy tasomaisina molekyyleinä.
Valmistus ja käyttö.
Kidevedellisiä kuparinitraatteja voidaan valmistaa neutraloimalla kuparihydroksidia, kupari(II)oksidia tai kuparikarbonaattia typpihapolla Kupari myös liukenee typpihappoon muodostaen kuparinitraattia ja typen oksideja. Laimea tai viileä typpihappo pelkistyy reaktiossa pääasiassa typpioksidiksi ja väkevä tai kuuma typpihappo pelkistyy typpidioksidiksi. Yhdiste kiteytyy alle 24,5 °C:n lämpötilassa heksahydraattina ja tätä korkeammissa lämpötiloissa trihydraattina. Kidevedetöntä kuparinitraattia voidaan valmistaa liuottamalla kuparia etyyliasetaatin ja dityppitetraoksidin seokseen ja kuumentamalla muodostunut kompleksiyhdiste noin 90 °C:n lämpötilaan, jolloin liuottimet haihtuvat pois.
Cu(OH)2 + 2 HNO3 → Cu(NO3)2 + 2 H2O
3 Cu + 8 HNO3 → 3 Cu(NO3)2 + 4 H2O + 2 NO
Cu + 4 HNO3 → Cu(NO3)2 + 2 H2O + 2 NO2
Kuparinitraattia voidaan käyttää tekstiiliteollisuudessa muun muassa peittana ja hapettimena, keramiikan värjäykseen, kuparin ja sinkin elektrolyyttiseen värjäykseen mustaksi, hienojakoisen kuparioksidin valmistuksessa, pyrotekniikassa ja hapettimena kiinteissä rakettipolttoaineissa. Orgaanisen kemian synteeseissä eräisiin savilaatuihin sidottua kuparinitraattia voidaan käyttää aromaattisten yhdisteiden nitraamiseen, dihydropyridiinien hapettamiseen pyridiineiksi ja mietona tioasetaalisuojauksen purkavana reagenssina.
Tapani Karhu

Tapani Karhu (27. heinäkuuta 1943 Kotka – 29. toukokuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Vuonna 1965 Karhu aloitti sanskritin opiskelun Helsingin yliopistossa, mutta alkoi pian työskennellä toimittajana. Hän työskenteli Ylen nuorten radion avustajana, kunnes siirtyi tekemään nuorille suunnattuja musiikkiohjelmia televisioon. Hän teki muun muassa ohjelmia "Poppis" (1965–1966) ja "Valmiina, pyörii" (1967). Myöhemmin hän oli mukana Ilkka Sysimetsän päätoimittamassa "Stump"-nuorisolehdessä ja kirjoitti erilaisista aiheista myös "Me Naiset" -lehteen. Karhu toimitti myös keittokirjan yhdessä Kati Napan kanssa.
Karhu tutustui uransa aikana moniin suosittuihin artisteihin ja yhtyeisiin kuten Cliff Richard, Spencer Davis, The Hollies ja Tom Jones.
Vuonna 2011 Karhulle myönnettiin opetusministeriön ylimääräinen sanomalehtimieseläke.
Heikki Vapaatalo

Heikki Ilmari Vapaatalo (s. 13. huhtikuuta 1939 Tyrvää) on suomalainen lääkäri ja emeritusprofessori. Hän on ollut farmakologian professori Oulussa, Tampereella ja Helsingissä. Hänen tutkimuskohteenaan on ollut autonomisen hermoston farmakologia, sykliset nukleotidit ja prostaglandiinit sekä lääkehoito ja toksikologia.
Heikki Vapaatalon vanhemmat olivat rakennusmestari Pentti Vapaatalo ja Aino Lähteenmäki. Vapaatalo kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1957. Vapaatalo valmistui lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1968 ja opiskeli 1970-luvun alussa Saksassa (Hannoverin lääketieteellinen korkeakoulu). Hän työskenteli assistenttina Helsingin yliopistossa 1965–1968, dosenttina 1969–1992, apulaisopettajana 1969–1971. Vuosina 1972–1974 hän oli Oulun yliopistossa apulaisprofessori, vuosina 1975–1992 Tampereen yliopiston biolääketieteen (farmakologian) professori ja 1992–2002 Helsingin yliopiston farmakologian professori.
Vapaatalo on toiminut peräti noin 50 väitöskirjan ohjaajana. Nuorten tutkijoiden ohjausansioista hän on saanut mm. Maud Kuistilan palkinnon. Laajan tieteellisen toiminnan ohella Vapaatalolla on ollut monipuolinen ura eri organisaatioiden hallintoelimissä ja asiantuntijatehtävissä, mm. Tampereen ja Helsingin yliopistoissa, useissa lääketiedettä ja lääketutkimusta sivuavissa säätiöissä sekä lääke- ja laboratorioalan yhtiöissä.
Matti Vapaavuori

Matti Juhani Vapaavuori (22. toukokuuta 1928 Tampere – 23. tammikuuta 2019 Turku) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Vapaavuoren vanhemmat olivat insinööri Bror Isidor Vapaavuori ja Lyyli Amanda Hellgren. Hän avioitui 1954 sairaanhoitaja Lilja Annikki Liimataisen kanssa. He saivat kolme lasta; arkkitehti Pekka Vapaavuori on lapsista nuorin.
Vapaavuori tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1947 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1954. Hän sai anestesiologian erikoislääkärin pätevyyden 1958 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1962. Turun yliopiston anestesiologian dosentiksi Vapaavuori tuli 1963. Vapaavuori oli Turun yliopiston anestesiologian professori 1970–1991. Hän oli ensimmäinen Suomessa koko koulutuksensa saanut anestesiologian erikoislääkäri ja myös Suomen ensimmäinen anestesiologian professori.
Potash Corporation of Saskatchewan

Potash Corporation of Saskatchewan tai lyhyemmin pelkkä PotashCorp on kanadalainen pörssiyhtiö, jonka kotipaikka on Saskatoon, Saskatchewanin provinssissa Kanadassa. Se on kemianteollisuuden yhtiö, jonka päätuote on kalilannoitteet kuten potaska eli kaliumkarbonaatti. Se on maailman suurin potaskan tuottaja, ja myös globaalisti merkittävä typpilannoitteiden ja fosfaatin tuottaja. Vuonna 2014 PotashCorp tuotti 20% koko maailman potaskasta, 2% typpilannoitteista ja 3% fosforilannoitteista. Lähes kaksi kolmasosaa maailman potaskavarannoista sijaitsee Saskatoonin alueella. Yhtiö on noteerattu sekä New Yorkin että Toronton pörsseissä.
Yhtiö perustettiin Saskatchewanin hallituksen toimesta vuonna 1975. Vuonna 1989 siitä tuli julkisesti noteerattu pörssiyhtiö, ja seuraavana vuonna 1990 Saskatchewanin provinssin hallitus myi viimeiset omistamansa osakkeet pois. Yhtiö omistaa osan, yhdessä Mosaic Companyn ja Agriumin kanssa, Canpotex ("Canadian Potash Exporters") -yhtiöstä, joka valvoo kaikkea potaskan vientiä Saskatchewanin alueelta. Canpotex on toiminut vuodesta 1972, ja on myynyt lähes 200 miljoonaa tonnia kalilannoitteita noin 60 maassa historiansa aikana.
Vuonna 2010 kaivosjätti BHP Billiton yritti vallata Potash Corporation of Saskatchewanin, mutta tämä hanke kilpistyi osavaltion ja Kanadan hallituksen vastustukseen.
Sakari Vapaavuori

Veli Sakari Vapaavuori (16. helmikuuta 1920 Tyrvää – 30. tammikuuta 1989 Espoo) oli suomalainen keraamikko. Hän suunnitteli käyttöesineitä posliinista ja abstrakteja veistoksia samotista. Hänen töitään luonnehditaan plastisiksi ja muodoltaan jänteviksi. 
Vapaavuori oli 1947–1974 Arabian keraamikko ja loi siellä merkittävän uran. Hän teki abstrakteja veistoksia ennen kuin abstrakti veistotaide oli Suomessa saanut laajempaa jalansijaa, mahdollisesti siksi, ettei hänellä ollut perinteistä kuvanveistäjän koulutusta. Hänen Laajalahteen kirjaston pihalle 1975 (tai 1976) toteutettu veistoksensa "Raivaajat" on ensimmäinen Espoon taidemuseon Emman julkisen kokoelman teos.