tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Muurahaismies (Scott Lang)

Scott Lang on fiktiivinen Marvel-kustantamon sarjakuvien supersankarihahmo. Hän on parannuksen tehnyt varas ja elektroniikkanero, josta tuli toinen Muurahaismiehenä toiminut henkilö Henry Pymin jälkeen. Hahmon loivat David Michelinie ja John Byrne.
Hahmon fiktiivinen historia.
Scott Lang on Floridassa syntynyt elektroniikkanero, joka ryhtyi varkaaksi, koska ei kyennyt elättämään perhettään. Hänet pidätettiin ja hän vapautui vankilasta kolme vuotta myöhemmin hyvän käytöksensä ansiosta.
Hän opiskeli vankilassa lisää elektroniikasta ja sai pian töitä Stark-yhtiöiltä, jossa hän suunnitteli Tony Starkin alaisuudessa uuden turvajärjestelmän Kostajien kartanoon.
Kun hänen tyttärensä, Cassie Lang, alkoi kärsiä vakavista sydänongelmista, Lang alkoi jälleen ajautua varkauksien pariin. Hän murtautui tohtori Henry Pymin kotiin, varastaen tämän Muurahaismies-puvun sekä kutistuskaasua sisältävät säiliöt. Muurahaismiehenä, Lang murtautui Cross Technological Enterprisesin tiloihin ja huomasi yhtiön johtajan, Darren Crossin, pitävän vankina tohtori Erica Sondheimia, ainoata Cassien auttamiseen kykenevää lääkäriä. Crossin kuoltua hänen onnistui pelastaa tohtori Sondheim, joka puolestaan pelasti Cassien hengen.
Lang aikoi palauttaa Muurahaismies-puvun Pymille ja ilmiantaa itsensä sen varastamisesta. Mutta Pym oli tiennyt alusta asti mihin Lang oli sitä käyttänyt ja antoi hänen pitää sen, jos käyttäisi sitä lain ja oikeuden nimissä.
Melchior Vulpius

Melchior Vulpius (n. 1570 Wasungen, Thüringen – 7. elokuuta 1615 Weimar) oli saksalainen laulaja ja kirkkomusiikin säveltäjä.
Vulpius oli peräisin köyhästä käsityöläisperheestä. Hän kävi paikallista Wasungenin koulua samaan aikaan kuin Johannes Steuerlein. Vuodesta 1588 hän aloitti koulun Speyerissä. Hän meni naimisiin 1589 ja sai viran Schleusingenin kymnaasissa. Vuonna 1596 hänet nimitettiin Weimarin kanttoriksi.
Vulpius sävelsi ja julkaisi kirkkomusiikkia, josta tunnetuin on virsi "Ach, bleib mit deiner Gnade" Josua Stegmannin tekstiin. Sävellystä esitettiin usein protestanttisissa kirkoissa uudenvuodenpäivänä ja jumalanpalveluksen päätteeksi. Tärkeitä koosteita olivat "Cantiones sacrae" (1602, 1604), "Kirchengesänge und geistliche Lieder Dr. Luthers" (1604), "Canticum beatissimae" (1605) ja "Ein schön geistlich Gesangbuch" (1609). "Cantional" (laulukirja) ilmestyi Vulpiuksen kuoltua 1646 Gothassa.
Suomen ev. lut kirkon virsikirjassa on kaksi Vulpiuksen sävellystä, joista toiseen on tehty useita sanoituksia.
Matteus-passio.
Vulpiuksen tunnettuja teoksia on myös "Matteus-passio". Vulpius sävelsi sen alun perin solisteille ja a cappella -kuorolle. Jo 1600-luvun puolivälissä sävellys levisi ensin Ruotsiin ja sitten Suomeen. Muutamien Suomessa eri arkistoissa säilyneiden käsikirjoituskopioiden perusteella on päätelty, että passio oli Suomessa hyvin suosittu. Historiallisten lähteiden mukaan se oli ensimmäinen koskaan Suomessa esitetty polyfoninen passiosävellys. Passio jäi myöhemmin unohduksiin.
Vulpiuksen passioperinnettä ovat tämän jälkeen elvyttäneet imatralainen Sonus Borealis -yhtye, joka on esittänyt teosta useamman kerran vuodesta 2005 eteenpäin lähinnä Kaakkois-Suomessa, ja turkulainen Kuninkaantien muusikot, joka on esittänyt sitä vuodesta 2013 alkaen Lounais-Suomen kirkoissa ja myös muualla Suomessa.
Sävelmiä suomenkielisissä virsikirjoissa.
Suomen ev. lut. kirkon virsikirja
Ruotsin kirkon virsikirja
Cantemus 
Hengellinen laulukirja 
Seurakunta laulaa
Luopioisten kirkko

Luopioisten kirkko on Pälkäneen Luopioisissa sijaitseva Matti Åkergrenin vuosina 1812–1813 rakentama puinen, sisäviisteinen ja erivartinen ristikirkko. Åkergren oli tehnyt jo 1807 itse ensimmäisen suunnitelman kirkkoa varten, joskin rakennetun kirkon piirustukset laati Intendentinkonttorissa Anton Wilhelm Arppe. 
Kirkkorakennus.
Arkkitehtuuri.
Kirkon kahdeksankulmaisesta attikasta nousee pieni kupulyhty, kuorista ulkonee sakasti. Ristivarsissa on ulkokatteena aumakatot, sisällä taas tynnyriholvit ja ristikeskuksessa kupu. Tyylillisesti kirkossa yhdistyy uusklassinen arkkitehtuuri suomalaiseen kirkonrakentajien perinteeseen. Kirkon pinta-ala on 650 neliömetriä, ja istumapaikkoja siellä on 1 100 hengelle. 
Sisätilat ja esineistö.
Kaksiosaisen alttaritaulun "Ristiltä otto" ja "Pyhä ehtoollinen" maalasi 1844 Wilhelm Bosin ja alttaritaulun ympärillä olevat siniset verhot Luopioisten pitäjänmaalari, koristemaalari Jeremias Wikman. Alttarilla olevan puisen krusifiksin on tehnyt Uuno Nurmi. 
B. A. Thulen valmistamat kirkon urut ovat vuodelta 1890, Kangasalan urkutehdas uudisti ne 15-äänikertaisiksi 1956. Urut entisöitiin 2004, ja ne ovat mukana Sibelius-akatemian historiallisten urkujen listalla. 
Kirkossa olevat muut maalaukset on tehnyt taiteilija Antti Salmenlinna 1939. 
Sisäpuolelta kirkko peruskorjattiin vuosina 1999–2000, katto ja ulkomaalaus uusittiin vuosina 2008–2009. 
Kellotapuli.
Erillinen puinen kellotapuli rakennettiin 1817, sen kellot ovat vuosilta 1806 ja 1807.
Hautausmaa.
Kirkon yhteydessä sijaitsevat Luopioisten hautausmaa ja sankarihautausmaa. Sankarihautausmaan sankaripatsaan on suunnitellut Kirsti Liimatainen.
Toğrul Əsgərov

Toğrul Əsgərov (s. 17. syyskuuta 1992 Gəncə) on azerbaidžanilainen vapaapainija ja olympiavoittaja. 172 senttimetriä pitkä ja 60 kilogrammaa painava Əsgərov edustaa Neftçi Bakua. Hän on kilpaillut aiemmin pääosin 60-kiloisten sarjassa, nyttemmin 65-kiloisissa.
Ura.
Əsgərov voitti olympiakultaa 60 kilon sarjasta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän voitti finaalissa Venäjän Besik Kuduhovin. Hän sai olympiahopeaa 65 kg:n painoluokassa Rio de Janeirossa 2016 hävittyään loppuottelussa venäläiselle Soslan Ramonoville.
MM-kilpailuista hänellä on yksi hopea 55 kilon sarjasta vuodelta 2010 Moskovasta. EM-kilpailuista Əsgərov on saavuttanut kultaa vuoden 2012 EM-kilpailuista Belgradista. Hän voitti Bakun Euroopan kisoissa 2015 kultaa 65 kg:n sarjassa. 
Junioreiden MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 60 kg:n painoluokassa 2011 ja hopeaa 55-kiloisissa 2010. Hän voitti kadettien Euroopan-mestaruuden 46 kg:n sarjassa 2008 ja 54-kiloisissa 2009 sekä junioreiden Euroopan-mestaruuden 55 kg:n sarjassa 2010.
Maaningan kirkko

Maaningan kirkko on Kuopion Maaningalla sijaitseva Jaakko ja Heikki Kuorikosken vuosina 1826–1845 rakentama puinen tasavartinen ristikirkko, jonka piirustukset laati 1823 valtionarkkitehti Carlo Bassi Intendentinkonttorissa. Kirkossa on seinänkorkuiset kulmaulokkeet, neliömäisestä attikasta kohoaa kulmista viistetty kuputorni. Sakaravarsissa on päätykolmiot, suorakulmaisten ikkunoiden päällä on toinen rivi puolipyöreitä ikkunoita. Sisäkatot ovat laakeat, ristikeskustassa on neljän pilarin kannattama kupu. Kirkon pinta-ala on 985 neliömetriä ja istumapaikkoja siellä on 1 200 hengelle. Kirkkoa on korjattu 1878, 1895, 1902 ja 1937.
Alttaritaulun "Ristiinnaulittu" maalasi Ferdinand von Wright, se on jäljennös Berndt Godenhjelmin Kuopion tuomiokirkkoon 1843 maalaamasta alttaritaulusta. Kirkon 18-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1972. Kirkon yhteydessä on erillinen kolminivelinen kellotapuli. Kirkon kuorissa on Mikael Toppeliuksen maalaukseksi arveltu teos "Kristuksen kaste". Virsitaulun kääntöpuolella on maalaus, jonka aiheena on "Kuningas Daavid". Virsitaulun lahjoitti Jacob Rijf 1806, joten mahdollisesti hän on sen valmistanut ja taustamaalauksenkin tehnyt. 
Kirkkomaan yhteismuistomerkkejä ovat sankarihautausmaan muistomerkki, veteraanien muistokivi ja muualle haudattujen muistomerkki.
Johanna Grüssner

Johanna Grüssner (s. 14. marraskuuta 1972) on ahvenanmaalainen jazzlaulaja ja -muusikko. Hän on levyttänyt vuodesta 1995 saakka toistakymmentä albumia, monet niistä yhdessä jazzpianisti Mika Pohjolan kanssa.
Johanna Grüssner opiskeli Berklee College of Musicissa Yhdysvaltojen Bostonissa ja suoritti sitten master-tutkinnon jazzlaulussa Manhattan School of Musicissa. Opintojen jälkeen hän työskenteli New Yorkin Bronxissa sijaitsevassa koulussa, jonka 10–12-vuotiaista oppilaista hän kokosi ja harjoitti gospel-kuoron. Lapsikuoro matkusti esiintymään Ahvenanmaalle vuosituhannen vaihteessa.
Kahdeksan amerikanvuoden jälkeen Grüssner muutti Tukholmaan vuonna 2001. Siellä hän muodosti oman kvintettinsä, johon kuuluivat rumpali Antonio Sanchez, kitaristit Miles Okazaki ja Paul Pesonen sekä basisti Hans Glawischnig. He levyttivät kaksi albumia Naxos-levy-yhtiön ruotsalaiselle Prophone-levymerkille vuosina 2002 ja 2004.
Johanna Grüssner ja hänen sisarensa Ella ja Isabella tunnetaan Ulvens Döttrar -nimisenä laulutriona, joka esittää keskiaikaista musiikkia. Vuonna 2004 trio julkaisi esikoisalbuminsa.
Treat (yhtye)

Treat on ruotsalainen hard rock -yhtye.
Historia.
Treatin juuret juontavat vuoteen 1981, jolloin yhtye toimi vielä nimellä The Boys. Laulaja Robert Ernlund ja kitaristit Anders Wikström ja Leif Liljegren muodostivat hard rock -yhtyeen, jonka vaikutteet olivat peräisin Whitesnaken ja Van Halenin musiikista. Vuonna 1983 rumpali Mats Dahlberg tuli täydentämään kokoonpanoa ja vuotta myöhemmin basisti Tomas Lind liittyi myös mukaan. Yhtyeen ensimmäinen demo sai Mercury Recordsin huomion ja tarjosi Treatille levytyssopimusta. Debyyttialbumi "Scratch and Bite" oli vuoden 1985 odotetuimmista hard rock -julkaisuista Ruotsissa ja Treat sai ansaitsemaansa huomiota. Albumin ensimmäinen single "Too Wild" sai paljon radiosoittoa ja mm. Europe -yhtyeen laulaja Joey Tempest tiesi singlen olevan hitti. Singlen julkaisun aikoihin Lind jätti yhtyeen ja hänet korvasi Kenneth Siewertson. Treat teki suuren kiertueen Ruotsissa, markkinoimalla debyyttialbumiaan. Elokuussa 1985 Dalhberg lähti yhtyeestä ja pian hänen tilalleen otettiin Leif Sundin.
Toinen studioalbumi "The Pleasure Principle" julkaistiin seuraavana vuonna 1986. Albumi oli kriitikoiden mielestä genren vahvimpia, mutta ei myynyt lähellekään niin hyvin kuin odotettiin. Albumi hävisi Europe -yhtyeen "The Final Countdown" -albumin menestykselle. Treatilla oli nälkä julkaista lisää musiikkia, joten kolmas studioalbumi julkaistiin jo seuraavana vuonna. Albumi kantoi nimeä "Dreamhunter". "Dreamhunterin" nauhoitusten aikana Sundin päätti lähteä yhtyeestä, joten hänet korvasi Jamie Borger. Vuosi 1988 yhtyeellä meni kiertämällä Yhdysvaltoja. Kiertueen jälkeen Liljegren korvattiin ihmeellisesti uudella kosketinsoittajalla, Patrick Appelgrenillä. Siewertson korvattiin Joakim Larssonilla vuonna 1989. Uudella kokoonpanolla Treat julkaisi "Organized Crime" -albumin. Albumin huonon menestyksen takia Wikström lähti yhtyeestä vuonna 1993 ja Treat hajosi myös samana vuonna.
Philo Paz Armand

Philo Paz Patrick Armand (s. 12. maaliskuuta 1996 Jakarta) on indonesialainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2013 Armand kilpaili Formula Renault NEC -sarjassa saavuttaen 45 pistettä. Samana vuonna hän ajoi neljä kilpailua Formula Renault Alps -sarjassa. Vuonna 2014 Armand ajoi täyden kauden Alps -sarjassa saavuttaen 23 pistettä sijoittuen sarjan 18:nneksi. Samana vuonna hän kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa neljä kilpailua vierailevana kuljettajana. Vuonna 2015 Armand ajoi yhdeksän kilpailua Formula Renault 3.5 -sarjassa saavuttaen yhden pisteen. Vuonna 2016 Armand ajoi GP2-sarjassa Trident-tallissa saavuttamatta kauden aikana yhtään pistettä.
Runonlaulajan kädet

Runonlaulajan kädet on kalevalainen merkki. Merkki tulee runonlaulajien perinteisestä oletetusta lauluasennosta, jossa he pitävät toisen käsistä kiinni. Akseli Gallen-Kallela käytti merkkiä kuvituksissaan, ja se esiintyy hänen suunnittelemassaan Kalevalaseuran tunnuksessa. Suomen Maaseudun Puolue ja Suomi – Isänmaa -puolue käyttivät tunnuksissaan runonlaulajien käsiä. Runonlaulajan kädet ovat myös Sinimustan liikkeen tunnuksessa ja Finlandia Foundationin tunnuksessa. Kädet esiintyvät myös jatkosodassa toimineiden 15. Divisioonan, 20. Prikaatin ja Sissipataljoona 3:n asevelimerkeissä.
Runonlaulajan kädet esiintyvät myös luutnantti Kullervo Kunnaksen suunnittelemassa Tolvajärven muistoristissä (Tolv mr), jota nimitetään myös Tolvajärven ristiksi. Tätä talvisodan ristin keskustaa koristavat valkoemaljiset, "Kalevala"-aiheisesti tyylitellyt ja toisiinsa liittyvät kädet.
To Pimp a Butterfly

To Pimp a Butterfly on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti Kendrick Lamarin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 16. maaliskuuta 2015. Elementtejä funkista, jazzista ja spoken wordista yhdistelevä albumi sai kriitikoilta huomattavan positiivisia arvioita.
Kriitikot arvostivat "To Pimp a Butterflyn" erittäin korkealle: muun muassa Spin antoi albumille arvosanan 10/10, Rolling Stone 4,5/5 ja Pitchfork 9,3/10. Suomalaisista musiikkimedioista Rumban kriitikko kuvaili albumia "yhdeksi 2010-luvun merkkipaalualbumeista" ja antoi arvosanan 9,4/10. Metacritic-sivustolla albumi sijoittuu kaikkien aikojen listalla terävimpään kärkeen kriitikkoarvosteluissa keskiarvolla 97/100 ohittaen rap-albumien kärkipaikkaa keskiarvolla 95/100 pitäneen Stankonian ja käyttäjäarvosteluissa keskiarvolla 91/100.
Albumilta on julkaistu kolme singleä: "i", "The Blacker the Berry" ja "King Kunta". "i" julkaistiin jo syyskuussa 2014, ja se voitti parhaan rap-kappaleen sekä parhaan rap-esityksen Grammy-palkinnot vuoden 2015 gaalassa. Vuoden 2016 Grammy-gaalassa "To Pimp a Butterfly" voitti parhaan rap-albumin, "Alright" parhaan rap-kappaleen sekä parhaan rap-esityksen ja "These Walls" parhaan räppäystä ja laulua sisältävän kappaleen Grammyn. Yhteensä albumi ja sen kappaleet voittivat siis viisi Grammy-palkintoa.
Suomen virallisella listalla "To Pimp a Butterfly" nousi parhaimmillaan 14:nneksi viikolla 14/2015. Top 50:ssä albumi pysyi kuusi viikkoa.
Innocent Emeghara

Innocent Nkasiobi Emeghara (s. 27. toukokuuta 1989 Lagos) on nigerialais-sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kaudella 2015 Major League Soccerissa pelaavaa San Jose Earthquakesia.
Seurajoukkueura.
Emeghara edusti juniorina FC Tössiä, Winterthuria ja Zürichiä. Ensimmäiset miesten sarjaottelunsa hän pelasi Zürichin kakkosjoukkueessa Sveitsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla kaudella 2006–2007. Sieltä Emeghara siirtyi toisella sarjatasolla pelaavaan Winterthuriin kaudeksi 2009–2010. Hän teki kauden aikana 17 maalia 28 sarjaottelussa ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi pääsarjatasolle Superliigaan Grasshopperin joukkueeseen. Emeghara pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa 17. heinäkuuta 2010 Neuchâtel Xamaxia vastaan. Hän teki Grasshopperille 14 maalia 40 sarjaottelussa, ja elokuussa 2011 seura myi hänet 2,5 miljoonalla eurolla Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä pelaavaan Lorientiin.
Kaudella 2011–2012 Emeghara pelasi Lorientissa 27 sarjaottelua ja teki viisi maalia, mutta kauden 2012–2013 syyspuoliskolla hän pääsi pelaamaan vain yhdessä edustusjoukkueen sarjaottelussa saaden peliaikaa lähinnä seuran kakkosjoukkueessa. Tammikuussa 2013 Emeghara lainattiinkin Italian pääsarjassa Serie A:ssa pelaavaan Sienaan. Siellä hän teki kevätkauden aikana seitsemän maalia 17 sarjaottelussa, ja Siena hankki hänet pysyvästi heinäkuussa 2,8 miljoonan euron siirtosummalla.
Kuitenkin jo elokuussa Emeghara lainattiin kaudeksi 2013–2014 samassa sarjassa pelaavaan Livornoon. Hän pelasi kauden aikana 30 Serie A -ottelua ja teki niissä neljä maalia. Kauden päätyttyä Emegharan sopimusta Sienassa ei jatkettu, ja lokakuussa 2014 hän siirtyi vapaana pelaajana Azerbaidžanin valioliigassa pelaavaan Karabahiin. Emeghara ehti tehdä seuralle viisi maalia kahdeksassa sarjaottelussa, mutta jätti seuran jo tammikuussa 2015 ja liittyi Major League Soccerissa pelaavaan San Jose Earthquakesiin helmikuussa.
Maajoukkueura.
Emeghara pelasi vuonna 2011 Sveitsin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kahdeksan ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Näistä otteluissa viisi hän pelasi alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa, joissa Sveitsi saavutti hopeaa. Emeghara teki turnauksessa maalin Islantia vastaan pelatussa alkulohkon ottelussa. Hän oli mukana myös kesäolympialaisissa 2012 pelaten turnauksessa kolme ottelua. Emeghara teki olympialaisissa maalin Etelä-Koreaa vastaan pelatussa ottelussa.
Sveitsin A-maajoukkueessa hän oli tehnyt ensiesiintymisensä jo ennen edellä mainittuja turnauksia Englantia vastaan pelatussa EM-karsintaottelussa 4. kesäkuuta 2011. Emeghara pelasi yhteensä neljä ottelua EM-kilpailujen 2012 karsinnoissa ja yhden ottelun .
Good Kid, M.A.A.D City

Good Kid, M.A.A.D City (tyyliteltynä good kid, m.A.A.d city) on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti Kendrick Lamarin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 22. lokakuuta 2012. Albumi sai neljä Grammy-ehdokkuutta vuoden 2014 gaalassa, yhtenä näistä ehdokkuus vuoden albumiksi.
Albumi myi Yhdysvalloissa platinaa, ja se ylsi Billboard 200 -listalla parhaimmillaan toiseksi. Albumilta julkaistiin viisi singleä: "The Recipe", "Swimming Pools (Drank)", "Backseat Freestyle", "Poetic Justice" (feat. Drake) ja "Bitch, Don't Kill My Vibe". Näistä "Swimming Pools (Drank)" oli ehdolla vuoden rap-esitykseksi vuoden 2014 Grammy-gaalassa.
Puumalan kirkko

Puumalan Johannes Kastajan kirkko on Puumalassa sijaitseva Taavetti Rahikaisen 1830-1832 rakentama puinen tasavartinen kaksoisristikirkko eli kahtamoinen, jonka piirustukset laati 1823 Gustav Wilhelm Viksten valtionarkkitehti Carlo Bassin vahvistamana Intendentinkonttorissa. Rahikainen muutti kuitenkin piirustuksia muun muassa korottamalla kirkon seiniä ja lisäämällä toisen kerroksen ikkunoita. Kirkossa on seinänkorkuiset kulmaulokkeet, neliömäisestä attikasta kohoaa monisärmäinen kuputorni. Sakaroiden päädyistä ulkonevat matalat satulakattoiset eteiset. Sisäkatoissa on tynnyriholvaus, ulokkeissa taitekatot ja ristikeskustassa monitaitteinen kupolinjalusta, josta kohoaa kahdeksankulmainen kupu. Kirkon pinta-ala on 1300 neliötä ja istumapaikkoja siellä on 1200 hengelle. Kirkkoa on korjattu 1905, 1911, 1921, 1927 ja 1938. Sisätilojen alkuperäinen holvaus paljastettiin vuosien 1961-1962 entisöinnissä, jonka suunnitteli arkkitehti Heikki Havas. Alttaritaulun "Ristiinnaulittu" maalautti ja lahjoitti Johannes Luukkonen 1878. Kirkon 36-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1962, niiden julkisivu on Jens Zachariassenin uruista vuodelta 1898.
Kirkon peruskorjaus tehtiin 2006–2007 arkkitehti Jaakko Merenmiehen johdolla, jolloin muun muassa uusittiin sähköt sekä valaistus-, äänentoisto- ja hälytysjärjestelmät, samoin kuin maalattiin uudelleen kaikki kirkon maalatut pinnat. Kirkon erillinen puinen kellotapuli on vuodelta 1806 ja se rakennutti ja ehkä suunnittelikin Jussi Salonen. Tapulin paanukatto uusittiin 1999 ja tapuli korjattiin kirkon peruskorjauksessa 2006. Tapulin kahdesta kellosta suurempi on valettu Tukholmassa 1801 ja sen kyljessä on teksti "Tulkaa tänne lapset kuulkaat minua minä opetan teille Herran pelvo. Ps 34,12". Kirkon ja kellotapulin välissä on sankarihautausmaa, jonka muistomerkin "Tulevaisuus" suunnitteli kuvanveistäjä Armas Tirronen 1959.
Lautaportaanjärvi

Lautaportaanjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa Lautaportaalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Vaihijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 8,2 hehtaaria ja sen pituus on 750 metriä ja leveys 250 metriä. Järven eteläpäähän laskevat suo-oja, jotka tuovat vettä esimerkiksi Mertasuolta, jossa sijaitsee Mertalammi. Eräs toinen oja tuo vettä idästä, missä sijaitsevat Iso Hosionlammi ja Pikku Hosionlammi. Ison Hosiojärvestä ei näytä lähtevän laskuojaa, joten sen liikavedet suotuvat alaville maille eli Mertasuolle päin. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 100 metriä pitkä laskuoja Pitkäjärveen.
Järven rantaviiva on 1,9 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven kapein kohta on 50 metriä leveä eikä järvessä ole saaria. Eteläpäässä on loma-asuntoja, joille pääsee metsäautotieto pitkin Lautaportaan kylältä.
Iso Hosionlammi

Iso Hosionlammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa Lautaportaalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Vaihijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 7,7 hehtaaria ja sen pituus on 500 metriä ja leveys 350 metriä. Se on lähes kolmion muotoinen ja siihen laskee useat suo-oja ympäröiviltä soilta. Yksi tulo-ojista tuo vedet Pikku Hosionlammilta. Järven luusuaa ei näy peruskartassa, mutta historiallisista syistä vanha oja lienee salaojana ja se laskee avo-ojia myöten Lautaportaanjärveen.
Järven rantaviiva on 1,3 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven pohjoisranta rajautuu vasten Pätinkiharjua, joka erottaa sen Lunkinjärvestä. Harjun pohjavedet tulevat esiin järven ympäristössä ja ovat soistuttaneet maastoa järven ympäriltä. Rannoille on rakennettu neljä loma-asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 2846.
Historia.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Ylösjärvi". Järvestä lähti laskuoja etelään ja päättyi Lautaportaanjärveen.
Pikku Hosionlammi

Pikku Hosionlammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa Lautaportaalla sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Lampi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Vaihijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Soikion muotoinen lampi on halkaisijaltaan 80 metriä ja se sijaitsee pienen ojitetun suon keskellä. Suon pohjoispuolta reunustaa Pätinkiharju. Harjun reunaan rajautuvat myös Iso Hosionlammi ja Hautalammi ja on mahdollista, että kolme järveä ovat maaston muodon perusteella suppia.
Historia.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa Ison Hosionlammin nimi kirjoitettiin "Ylösjärvi". Kartassa ei kuitenkaan lue lammen omaa nimeä.
Mertalammi

Mertalammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Lampi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Vaihijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja sen pituus on 170 metriä ja leveys 100 metriä. Lampeen laskee muutama suo-oja. Sen luusuat sijaitsevat lammen pohjoisrannalla, josta saa alkunsa noin kilometrin pituinen laskuoja Lautaportaanjärveen.
Lammen rantaviiva on 450 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin suota, jota ympäröi moreenipohjainen metsämaasto. Idässä kohoaa Mertalamminkallio noin 20 metriä korkeammalle. Rannat ovat rakentamattomat eikä lammen rantaan johda teitä.
Historia.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa lammen nimi kirjoitettiin "Mertaslampi".
Hautalammi (Tammela)

Hautalammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa Lautaportaalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Vaihijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 250 metriä. Siihen ei tule muualta ojia, vaan sen vesitalous perustuu sadantaan ja pohjaveden nousemiseen pinnalle. Järvellä ei myöskään ole laskuojaa.
Järven rantaviiva on 860 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Etelässä sitä rajoittaa Pätinkiharju, joka erottaa sen Iso Hosionlammista ja Pikku Hosionlammista. Rannoille on rakennettu toista kymmentä loma-asuntoa, joille pääsee yhdystieltä 2846.
Historia.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Haukalampi".
Bergqvist

Bergqvist, Bergquist tai Bergkvist on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Muroleen kirkko

Muroleen kirkko on Ruoveden Muroleella sijaitseva arkkitehti Lauri Auteron suunnittelema, vuosina 1928–1932 rakennettu puinen päätytornillinen pitkäkirkko. Toisen pitkän sivun alttaripäädyn kulmasta ulkonee sakasti. Runkohuoneessa on alttaripäädystä aumattu katto, sisäseinät ovat hirsipinnalla ja sisäkatto laelta pyöristetty. Kirkon kolminivelinen päätytorni on muodoltaan perinteisen kellotapulin tyyppinen, tornin kello on vuodelta 1933. Kirkon pinta-ala on 270 neliömetriä, ja istumapaikkoja siellä on 350 hengelle. Kirkon ulkomaalaus uusittiin 1979. Alttaritaulun "Jeesus Getsemanessa" maalasi Lennart Segerstråle 1951. Kirkon läheisyydessä on hautakappeli vuodelta 1933.
Tahjanjärvi

Tahjanjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa Torajärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Vaihijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 15 hehtaaria ja sen pituus on 700 metriä ja leveys 300 metriä. Siihen laskee muutama suo-oja, joista yksi tuo vettä Torajärvestä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 300 metriä pitkä suo-oja, joka yhtyy Okslammilta tulevaan laskuojaan ennen laskemistaan Pitkäjärveen.
Järven rantaviiva on 1,7 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu toistakymmentä loma-asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 2846. Etelärantaan päättyy pitkänmuotoinen luonnonsuojelualue.
Historia.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Wähäjärvi".
Okslammi (Tammela)

Okslammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Vaihijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 22,1 hehtaaria ja sen pituus on 800 metriä ja leveys 350 metriä. Siihen laskee useita suo-ojia, joista yksi tuo vettä puoli metriä ylemmältä Paskolammilta. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,8 kilometriä pitkä suo-oja Pitkäjärvelle, joka virtaa siihen Munalammin kautta.
Järven rantaviiva on 2,2 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa, joka on luoteispuolelta soistunutta. Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja, joille johtaa tiet Lautaportaan suunnalta.
Torajärvi (Tammela)

Torajärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Vaihijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 11,5 hehtaaria ja sen pituus on 550 metriä ja leveys 300 metriä. Siihen laskee muutama suo- ja metsäoja. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 300 metriä pitkä suo-oja Tahjanjärvelle.
Järven rantaviiva on 1,7 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järvi rajautuu idässä Toraharjuun, jonka jyrkät rinteet päättyvät järven rantaveteen. Harjun pinnalle pyrkivät pohjavedet ovat soistuttaneet järven rantoja, jonka vuoksi rakentaminen on ollut järkevää vasta kauempana. Keskellä järveä on pituudeltaan 100 metrinen saari, joka on rauhoitettua aluetta. Toinen rauhoitettu alue sijaitsee harjun päällä kohdassa, missä sijaitsee Saarnakivi. Järven sivuitse kulkee yhdystie 2846.
Camping

Camping (leirintä) on leirintäalueisiin tukeutuvaa matkailua. Camping-alueilla yöpymiseen käytetään telttaa, matkailuautoa, matkailuvaunua tai retkeilymajoja. 
Retkeilyyn verrattuna camping-harrastajalla on käytössään enemmän mukavuuksia ruokailussa, peseytymisessä ja yöpymisessä, mutta näiden välillä ei ole ehdotonta rajaa. Camping on 1900-luvun aikana kehittynyt telttailusta kohti mukavampia majoittumisen muotoja. Liikkumisen tapoina olivat alkuaikoina pyöräily, kävely ja julkiset kulkuneuvot. Telttailu liittyy nykyisin usein suuriin kesätapahtumiin, mutta monet lomamatkailijat pyrkivät teltan sijasta mukavampaan majoittumiseen.
Säde Matikka-Nieminen

Säde Kerttu Onerva Matikka-Nieminen (11. maaliskuuta 1922 Räisälä – 10. helmikuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja näytelmäkirjailija. Hän on näytellyt muun muassa Mikkelin teatterissa ja työskennellyt ohjaajana Imatran kaupunginteatterissa.
Näytelmät.
Lähde:
Anna Takanen

Anna Takanen (s. 1968 Kungsbacka, Ruotsi) on ruotsinsuomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja. Hän työskenteli vuodesta 2006 Göteborgin kaupunginteatterissa. Vuonna 2015 hänet valittiin Tukholman kaupunginteatterin taiteelliseksi johtajaksi toimitusjohtaja Benny Fredrikssonin rinnalle. Hän on näytellyt aiemmin sen Unga Klara -teatterissa.
Takasen isä tuli nelivuotiaana sotalapseksi Ruotsiin. Takanen on viettänyt kesiä Suomessa. Hänen serkkunsa on suomalainen toimittaja, kirjailija ja entinen poliitikko Päivi Storgård.
Takanen valittiin Vuoden ruotsinsuomalaiseksi 2019.
Pjotr Zaharov

Pjotr Vadimovitš Zaharov (, s. 27. heinäkuuta 1982 Severodvinsk, Neuvostoliitto) on venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Zorki Krasnogorskia. 
Saavutukset.
Seurajoukkueessa
Maajoukkueessa
Lucy Punch

Lucy Punch (s. 30. joulukuuta 1977 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä, joka tehnyt rooleja elokuvissa, televisiossa ja teatterissa. Tunnettuja elokuvia, joissa hän on esiintynyt, ovat mm. "Lumottu Ella", "Hot Fuzz", "Bad Teacher", "You Will Meet a Tall Dark Stranger" ja "Into the Woods". Punch on näytellyt myös useissa englantilaisissa televisiosarjoissa, useimmiten sivurooleissa.
Hän on työskennellyt myös Royal Court ja Bush Theatressa Lontoossa. Nuorena Punch näytteli National Youth Theatressa. Nykyään hän asuu West Hollywoodissa, Los Angelesissa.
Punchin debyyttirooli oli kuningatar Stephanie televisioelokuvassa "The New Adventures of Robin Hood" vuonna 1998. Hän näytteli myös brittiläisessä nuorten sitcom-sarjassa "Renford Rejects". Punch on tehnyt vierailevia rooleja myös sarjoissa "Doc Martin", "Midsomerin murhat" ja "The 10th Kingdom".
Linus Pettersson

Linus Pettersson (s. 13. toukokuuta 1987 Motala) on ruotsalainen jääpalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Sandvikens AIK:ta.
Pettersson on pelannut ennen vuoden 2015 MM-kisoja kaikkiaan 47 maaottelua ja neljät MM-kisat ja saavuttanut niissä kaksi maailmanmestaruutta eli vuosina 2010 ja 2012. MM-otteluita hän on pelannut kaikkiaan 27 ja tehnyt niissä 2 maalia. Kauden 2013 MM-kisat Pettersson joutui jättämään väliin silmävamman vuoksi.
Pettersson aloitti uransa Motalassa. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi Motalasta Sandviken AIK:hon, jossa hän pelasi ensin pääosin Sandvikenin juniorijoukkueissa. Kaudeksi 2005-2006 hän siirtyi vuokralle Söderforsiin, mutta palasi seuraavalla kaudella 2006 takaisin Sandvikeniin, jossa on pelannut kahta Venäjän kautta lukunnottamatta eli nyt yhteensä seitsemän kautta. Mestaruuksia on tullut Sandvikenin paidassa kaikkiaan kaksi.
Linus Pettersson siirtyi syksyllä 2012 Venäjän liigaan Krasnogorskin Zorkiin. Heti avajaisiksi hän oli voittamassa Jääpallon maailmancupia Zorkin riveissä. Venäjän kausi oli Petterssonille menestyksekäs. Hän pelasi venäläisessä huippuseurassa kauksi kautta ja saavutti hopea- ja pronssimitalit.
Kaudeksi 2014 Pettersson palasi Ruotsiin ja kotiseuraansa Sandvikeniin, jossa saavutti hopeamitalin kyseisellä kaudella.
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Fruktokinaasi

Fruktokinaasi eli ketoheksokinaasi on entsyymi, joka osallistuu fruktoosin metaboliaan. Se katalysoi fosfaattiryhmän siirtämistä ATP-molekyyliltä fruktoosille ja tuotteena muodostuu fruktoosi-1-fosfaattia. Fruktokinaasin EC-numero on EC 2.7.1.3.
Toiminta.
Ihmisellä esiintyy fruktokinaasista kahta isoentsyymiä: Fruktokinaasi A ja fruktokinaasi C. Näistä fruktokinaasi C:tä tuottavat maksan, munuaisten ja suoliston solut ja fruktokinaasi A:ta esiintyy useissa muissakin kudoksissa. Rakenteeltaan entsyymi on kahdesta samanlaisesta yksiköstä koostuva homodimeeri ja ihmisen fruktokinaasin molekyylimassa on 75 kDa. Entsyymi vaatii toimiakseen sekä yksiarvoisen, että kaksiarvoisen ionin. Tyypillisesti yksiarvoinen ioni on kaliumioni ja kaksiarvoinen ioni on magnesiumioni. Fosforuktokinaasin aktiivisen kohdan aspartaattimuodossa oleva asparagiinihappo deprotonoi fruktoosi C1-asemaan sitoutuneen hydroksyyliryhmän, jolloin siitä tulee voimakkaammin nukleofiilinen ja reagoi elektrofiilisen ATP:n fosfaattiryhmän kanssa.
Fruktokinaasin puutos on harvinainen periytyvä sairaus, joka aiheuttaa fruktoosin kertymistä vereen ja virtsaan.Entsyymin puutos ei aiheuta merkittävää terveyshaittaa.
Jennifer Lawrencen filmografia

Jennifer Shrader Lawrence (s. 1990) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Muutaman televisioroolin jälkeen Lawrence teki läpimurtonsa elokuvassa "Winter’s Bone" (2010), josta hän sai muun muassa parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden. Lawrence liittyi "X-Men"-elokuvasarjaan vuonna 2011, kun hän näytteli Mystikkoa elokuvassa '. Hän uusi roolinsa elokuvissa ' (2014), ' (2016) ja ' (2019). Lawrence esiintyi pääroolissa Katniss Everdeeninä "Nälkäpeli"-sarjassa, jonka elokuvia ovat "Nälkäpeli" (2012), "Nälkäpeli – Vihan liekit" (2013), "Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 1" (2014) ja "Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 2" (2015).
Elokuvasarjojen ohella Lawrence näytteli useissa independent-elokuvissa. Hän näytteli romanttisessa draamaelokuvassa "Like Crazy" (2011), draamakomediassa "Majava" (2011) ja kauhuelokuvassa "House at the End of the Street" (2012). Hän näytteli Bradley Cooperin kanssa David O. Russellin ohjaamassa romanttisessa draamakomediassa "Unelmien pelikirja" (2012), josta Lawrence palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla ja Golden Globella. Hän näytteli Cooperin kanssa myöhemmin elokuvissa "American Hustle" (2013), "Serena" (2014) ja "Joy" (2015). Vuonna 2016 Lawrence näytteli Chris Prattin kanssa suuren budjetin tieteiselokuvassa "Passengers", ja seuraavana vuonna Darren Aronofskyn ohjaamassa psykologisessa kauhuelokuvassa "Mother!". Vuonna 2018 hän näytteli venäläistä vakoojaa jännityselokuvassa "Red Sparrow".
Lawrence palasi elokuviin kahden vuoden tauon jälkeen näyteltyään Adam McKayn ohjaamassa satiirissa "Don’t Look Up" (2021).
Adelsön kirkko

Adelsön kirkko on Ruotsissa Ekerön kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on rakennettu kivestä 1100-luvun lopussa. Paikalla on todennäköisesti sijainnut puukirkko, mutta siitä ei ole löydetty mitään jälkiä.
Alun perin kirkossa oli runkohuone ja kapeampi kuori, mutta 1300-luvulla siihen lisättiin sakaristo ja sittemmin kirkkoa remontoitiin perusteellisesti. Ensin rakennettiin torni ja tiiliholvit, 1470-luvulla kuoria levennettiin ja yhdistettiin se runkohuoneen kanssa. Vuonna 1753 torni sai nykyisen ulkonäkönsä. 70 vuotta myöhemmin sisäänkäynti siirrettiin eteläsivulta nykyiseen paikkaansa torniin, lisättiin uusia ikkunoita ja laajennettiin vanhoja. Sen jälkeen ei ole tehty mitään isompia ulkoisia muutoksia.
Sisustus on säästeliäs. Kastemalja on 1100-luvun lopusta ja krusifiksi 1500-luvun jälkipuoliskolta. Saarnastuoli tehtiin 1786 ja lehteri vuoden 1832 yhteydessä.
Eero Raittisen laulama alkujaan ruotsalainen iskelmä Vanha holvikirkko on kirjoitettu Adelsön kirkosta.
Saara Kuugongelwa

Saara Kuugongelwa-Amadhila (s. 12. lokakuuta 1967 Okahao, Omusati, Lounais-Afrikka) on namibialainen poliitikko ja Namibian pääministeri vuodesta 2015. Aiemmin hän on toiminut Namibian valtiovarainministerinä vuosina 2003–2015. Heti valtiovarainministerikautensa aluksi hän esitteli kunnianhimoisen kuri- ja säästöohjelman, joka tuotti tulosta niin että vuosina 2006–2008 maan budjetti oli ylijäämäinen ensimmäistä kertaa itsenäisyyden aikana.
Ennen ministerinvirkojaan Kuugongelwa toimi Kansainvälisen valuuttarahaston ja Afrikan kehityspankin hallinnossa.
Löparö

Löparö on saari Suomenlahdessa Sipoon rannikolla. Saarella on Löparön kartano, joka kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Löparön kylä on vielä 1700-luvulla sijainnut kartanon etelän puoleisella mäellä. Se autioitui luultavasti 1800-luvun alkupuoliskolla. Saaressa kartanon alueella on valmistettu kalkkia, ruutia ja säilykkeitä. Metsissä on jälkiä 1500-luvulla käytetyistä salpietariuuneista.
1970-luvun puolivälissä Löparö oli Inkoon Kopparnäsin rinnalla vahva ehdokas pääkaupunkiseudulle suunnitellun ydinvoimalan sijoituspaikaksi.
Laila Björkstam

Laila Marita Björkstam (23. toukokuuta 1941 Helsinki) on suomenruotsalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Koulutukseltaan hän on teatteritieteen maisteri.
Laila Björkstam on ollut noin 30 vuotta kiinnitettynä Helsingin Lilla teaterniin, mutta on työskennellyt myös Svenska Teaternissa. Hän toimi Åbo Svenska Teaterin johtajana lamavuosina 1991–1994, jolloin teatteri joutui ensimmäisenä suomalaisteatterina lomauttamaan työntekijöitään huolimatta musikaalimenestyksestä "La Cage aux Folles".
Laila Björkstamille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019.
Anglofilia

Anglofilia tarkoittaa brittiläisen kulttuurin ihailua. "Anglofiili" on Englannin tai englantilaisuuden ystävä. "Anglomania" tarkoittaa kiihkeää englannin ja englantilaisuuden ihailua.
Sanaa "anglofiili" mainitaan käyttäneen ensimmäisenä Charles Dickens vuonna 1864 "All the Year Round" -lehdessä, missä hän kuvasi vuodesta 1829 alkaen julkaistua ranskalaista lehteä "Revue des Deux Mondes" ”edistyneeksi ja jossain määrin ’anglofiiliseksi’”
Historiankirjoituksessa anglofilialla kuvataan valistuksen ajan ilmiötä Manner-Euroopassa, kun valistusajattelijat käyttivät brittiläistä yhteiskuntaa mallina omissa yhteiskuntafilosofioissaan tarkoituksenaan omien maittensa yksinvaltaisten järjestelmien muuttaminen. Englannin parlamentti on kokoontunut mainiosta vallankumouksesta 1689 alkaen säännöllisesti ja sillä on siitä alkaen ollut ylivalta moniin kuninkaan päätöksiin Bill of Rights -säädöksen mukaan. Tunnettuja englantilaista valtiojärjestelmää ihailevia valitusfilosofeja olivat Voltaire ja Montesquieu.
Anglofilia politiikassa.
Varhaisia anglofiileja oli ranskalainen hugenotti Paul de Rapin de Thoyras (1661–1725), joka oleskeli pitkään Englannissa. Hän ylisti englantilaista järjestelmää ja kuvaili sitä ”sekamuotoiseksi monarkiaksi.” Voltaire matkusti vuosina 1726–1729 Englannissa ja kirjoitti siitä kirjan nimellä "Letters concerning the English nation" (Lontoo 1733), joka julkaistiin seuraavana vuonna Ranskassa nimellä "Lettres philosophiques sur les Anglais" (Rouen 1734). Tämä teki hänestä tunnetun anglofiilin. Voltaire ihaili brittien vapaamielisiä poliittisia aatteita ja laitoksia ja erityisesti alahuonetta. Hän piti sitä äänioikeuden rajallisuudesta huolimatta kansaa edustavana laitoksena. Ranskassa teos sensurointiin ja määrättiin poltettavaksi. Montesquieu on ehkä tunnetuin aikansa anglofiili teoksensa "De l’Esprit des Lois" (”Lakien henki”, 1748) vuoksi. Kirjassaan hän kuvasi Britannian valtiovallan toimintaa sen säädösten mukaisina ihanteellisesti toimivana. Hän teki näin tietoisena järjestelmän ongelmista, kuten rajoitetusta äänioikeudesta tai äänien ostamisesta. Syynä oli se, että hän samanaikaisesti valmisteli lainsäädännöllä toteutettavissa olevan vapaan hallitusmuodon mallia.
Valistusajan anglofilia oli huipussaan 1700-luvun puolivälin jälkeen ja alkoi hiipua 1760-luvulla, kun Yrjö III tuli valtaan. Hän pyrki hallituskautensa alussa käyttämään edeltäjistään poiketen kaikkia valtaoikeuksiaan. Anglofilia vaihtui anglofobiaksi, kun Yhdysvaltain vapaussota (1775–1783) synnytti Euroopan mantereen sivistyneistössä syvän vastenmielisyyden Englantia vastaan.
Hamdi Ulukaya

Hamdi Ulukaya (s. 1972) on kurditaustainen liikemies ja yrittäjä. Hän on kreikkalaistyyppistä jogurttia valmistavan Chobani-yhtiön perustaja, omistaja ja nykyinen puheenjohtaja. Vuonna 2013 Ernst &amp; Young valitsi hänet vuoden yrittäjäksi. Forbesin mukaan hänen omaisuutensa oli maaliskuussa 2016 noin 1,9 miljardia dollaria.
Elämä ja koulutus.
Hamdi Ulukaya syntyi vuonna 1972 kurdiperheeseen Ilicissä, Erzincanin maakunnassa Turkissa. Vuonna 1994 hän muutti New Yorkiin opiskelujen perässä. Opiskeltuaan vuoden englannin kieltä Adelphi-yliopistossa hän aloitti liiketalouden opinnot New Yorkin osavaltionyliopistossa. Vuonna 2005 hän osti konkurssiin menneen jogurttitehtaan ja perusti Chobani-yhtiön.
Maarestatunturit

Maarestatunturit, "Maarestunturit" eli "Marastotunturit" (, ), on tunturijono Inarissa Lemmenjoen ja Vaskojoen välissä. Sen korkein huippu Ladnjoaivi on 593 metriä korkea.
Maarestatunturien huippuja.
Huippujen korkeudet on laskettu Látnjoaivia lukuun ottamatta korkeuskäyristä, jolloin todellinen korkeus on vähintään ilmoitettu ja enintään 2,5 metriä ilmoitettua korkeampi.
Antti Maasalo

Antti Maasalo (s. 14. marraskuuta 1940 Lehtimäki) on suomalainen kuvanveistäjä, joka kuuluu Dimensio-ryhmään. Hän on tehnyt abstrakteja, usein kineettisiä töitä, joiden läpikäyvä henki nojautuu urbanismiin ja teollistuneeseen elämänmuotoon.
Julkisia teoksia.
Maasalon tuotantoon kuuluu yli 80 julkista teosta.
Keravalla on useita Maasalon teoksia, teokset "Bauhaus-koulun kunniaksi", "Luonnonvoimat", "Kirjokansi", "Ilon hetket", "Yllättävä kohtaaminen", "Matkalla", "Klovni" (kaksi teosta) ja "Oodi vedelle".
HMS Urd (1877)

HMS Urd oli Ruotsin laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu 1. luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Kockumsilta ja se laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1877. Alus otettiin palveluksen vielä samana vuonna 28. lokakuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 22. elokuuta 1913.
Carlo Molfetta

Carlo Molfetta (s. 15. helmikuuta 1984 Mesagne) on italialainen taekwondoin ja olympiavoittaja. 183 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Molfetta edustaa Cagse Esercito -seuraa. 
Ura.
Molfetta voitti olympiakultaa yli 80 kilon sarjasta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän oli mukana myös vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa, jossa hän oli 67-kiloisten sarjassa seitsemäs.
MM-kilpailuista Molfettalla on kaksi hopeaa ja yksi pronssi. Mitaleista yksi hopea ja yksi pronssi on tullut 87-kiloisista ja yksi hopea, Molfettan ensimmäinen arvokisamitali vuodelta 2001, 67-kiloisista. EM-kilpailuista Molfetta on saavuttanut yhden kullan 87-kiloisista vuodelta 2010, yhden hopean 72-kiloisista ja yhden pronssin sekä 72- että 87-kiloisista. Junioreiden maailmanmestaruuden hän voitti 63-kiloisissa 2000. Vuonna 2003 hän voitti kultaa kesäuniversiadeista Daegusta 72-kiloisista.
Lana (Italia)

Lana on kunta Etelä-Tirolin maakunnassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella pohjoisessa Italiassa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 12 567 asukasta, mikä tekee siitä Etelä-Tirolin seitsemänneksi suurimman kunnan. Se sijaitsee Adigejoen laaksossa (), etelään Meranin kaupungista.
Lana on yksi Etelä-Tirolin kolmesta kunnasta, joiden nimeä ei italialaistettu ensimmäisen maailmansodan jälkeen, kun Etelä-Tiroli liitettiin osaksi Italiaa. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan asukkaista 91,84 % puhui saksaa, 7,90 % italiaa ja 0,26 % ladinia. Lanan kunnanvaakunassa on Saksalaisen ritarikunnan vaakuna.
Oscar Hiljemark

Oscar Karl Niclas Hiljemark (s. 28. kesäkuuta 1992 Gislaved) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija (puolustava keskikenttäpelaaja) ja jalkapallovalmentaja. Hän valmentaa Allsvenskanissa pelaava IF Elfsborg.
Seurajoukkueura.
Elfsborg.
Hiljemark teki ensiesiintymisensä Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa 26. syyskuuta 2010, kun hänen joukkueensa Elfsborg kohtasi vierasottelussa Brommapojkarnan. Yhteensä Hiljemark pelasi syksyllä 2010 neljä sarjaottelua. Seuraavat kaksi kautta hän lukeutui Elfsborgin runkopelaajiin pelaten kauden 2011 aikana 29 ja kauden 2012 aikana 28 sarjaottelua. Kaudella 2012 Elfsborg voitti Ruotsin-mestaruuden.
PSV Eindhoven.
Tammikuussa 2013 Hiljemark siirtyi Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä pelaavaan PSV Eindhoveniin 2,2 miljoonan euron siirtosummalla. Hiljemark otti seurassa heti paikan pelaavasta kokoonpanosta. Hän pelasi kauden 2012–2013 kevätpuoliskon aikana 11 sarjaottelua. PSV sijoittui toiseksi sekä sarjassa että KNVB-cupissa. Hiljemark kuului vakiokokoonpanoon myös koko kauden 2013–2014 pelaten sen aikana Eredivisiessä 27 ottelua. Kaudella 2014–2015 Hiljemark oli voittamassa Alankomaiden-mestaruutta. Hän pelasi kauden aikana vain 11 Eredivisie-ottelua, koska loukkaantuminen piti hänet poissa kentiltä syyskuun puolivälistä tammikuun puoliväliin.
Palermo ja Genoa.
Heinäkuussa 2015 Italian pääsarjassa Serie A:ssa pelaava Palermo hankki Hiljemarkin 2,5 miljoonan euron siirtosummalla. Hän nousi heti joukkueensa tärkeimpien pelaajien joukkoon pelaten kaudella 2015–2016 kaikissa 38 sarjaottelussa, joista 36:ssa hän oli avauskokoonpanossa. Hiljemark rikkoi myös yhden kauden maaliennätyksensä tehtyään sarjaotteluissa neljä maalia. Vuonna 2017 Hiljemark kirjoitti sopimuksen Genoan kanssa. Kolmessa vuodessa mies pelasi 34 ottelua Genoassa, mutta meni myös lainalle Panathinaikosiin sekä Dynamo Moskovaan.
AaB.
Lokakuussa 2020 Hiljemark piipahti Tanskan Aalborgissa. Hiljemark kirjoitti kolmen vuoden sopimuksen Aalborg BK:n kanssa. Hiljemark lopetti kuitenkin uransa jo kesällä 2021 loukkaantumisten vuoksi. Hän pelasi vain 11 ottelua seurassa, ja teki niissä yhden maalin. 
Maajoukkueura.
Ruotsin A-maajoukkueessa Hiljemark teki ensiesiintymisensä 18. tammikuuta 2012 ystävyysottelussa Bahrainia vastaan. Hän teki 2–0 päättynessä ottelussa myös maalin. Ensimmäisen kilpailullisen A-maaottelunsa Hiljemark pelasi 17. marraskuuta 2015, kun Ruotsi pelasi vieraissa 2–2-tasapelin Tanskaa vastaan EM-kilpailujen 2016 karsinnoissa. Hiljemark valittiin myös EM-lopputurnaukseen lähtevään joukkueeseen. Hiljemark pelasi myös MM-kisoissa 2018 Meksikoa ja Etelä-Koreaa vastaan.
Hiljemark oli voittamassa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta Tšekissä 2015.
Valmentajaura.
Hiljemarkin ura valmentajana alkoi Aalborg BK:ssa, eli samassa seurassa missä pelaajaura loppui. Hän oli ensin apuvalmentaja, mutta valittiin ykkösvalmentajaksi 2023. Huhtikuussa 2024 miehestä tuli kasvattiseuransa Elfsborgin päävalmentaja.
Saavutukset.
Elfsborg:
PSV Eindhoven:
Ruotsin maajoukkue:
Njambajaryn Tögstsogt

Njambajaryn Tögstsogt (; s. 23. kesäkuuta 1992 Ulan Bator) on mongolialainen amatöörinyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Tögstsogt on 168 senttimetriä pitkä ja kilpailee kärpässarjassa tai kääpiösarjassa.
Ura.
Tögstsogt voitti olympiahopeaa kärpässarjasta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän hävisi finaalissa Kuuban Robeisy Ramírezille. MM-kilpailuista Tögstsogt on voittanut hopeaa vuodelta 2009 Milanosta kärpässarjasta. Aasian-mestaruuskilpailuista hänellä on yksi pronssi vuodelta 2009 alemmasta kärpässarjasta.
Anatolii Cîrîcu

Anatolii Cîrîcu (tai Anatolie Cîrîcu; s. 14. syyskuuta 1988 Cahul) on moldovalainen painonnostaja. 178 senttimetriä pitkä ja 94 kilogrammaa painava Cîrîcu kilpailee 94-kiloisten sarjassa.
Ura.
Cîrîcu voitti pronssia 94-kiloisista vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän nosti tuolloin tempauksesta 181 kilogrammaa ja työnnöstä 226 kilogrammaa, eli yhteistulos oli tuolloin yhteensä 407 kilogrammaa. Hän menetti mitalinsa vuonna 2016, kun antoi Kansainvälisen olympiakomitean järjestämässä uusintatestauksessa positiivisen näytteen steroidien käytöstä ja sai kilpailukiellon vuoteen 2023 saakka. EM-kilpailuista Cîrîculla on kulta vuodelta 2012 Antalyasta ja hopea vuodelta 2011 Kazanista, molemmat 94-kiloisten sarjasta.
Sony Xperia Z Ultra

Sony Xperia Z Ultra on Sony Mobile Communicationsin 24. heinäkuuta 2013 julkaisema älypuhelin. Puhelimessa on Androidin 5.0 -käyttöjärjestelmä. Z Ultra kuuluu Sonyn Xperia-tuoteperheeseen.
Z Ultrassa on 6,44 tuuman kosketusnäyttö.. Näytön tarkkuus on 1 920 × 1 080 pikseliä. Puhelimen mitat ovat 179,4 × 92,2 × 6,5 millimetriä. Puhelimen takakamera on kahdeksan megapikseliä ja etukamera 2,2 megapikseliä.
GNOME Videot

GNOME Videot (entinen GNOME Videos ja Totem) on mediatoisto-ohjelma GNOME-työpöytäympäristössä. Soitin tukee useita saatavilla olevia video- ja äänikoodekkeja ja tiedostomuotoja sopivien liitännäisten avulla.
Versioon 2.26 asti Totem on voinut hyödyntää taustaohjelmanaan sekä GStreameria että Xineä. Versiosta 2.28 lähtien eri tiedostomuotojen toistoon käytettävänä taustaohjelmana on mahdollista käyttää vain GStreameria.