tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pan Amin lento 806

Pan Amin lento 806 oli Pan Amin reittilento Aucklandista Pago Pagon ja Honolulun kautta Los Angelesiin. 30. tammikuuta 1974 lennolla käytetty Boeing 707-321B syöksyi maahan lähestyessään Pago Pagon kansainvälistä lentoasemaa. Lennolla oli 91 matkustajaa ja kymmenen miehistön jäsentä. Onnettomuudesta selvisi vain neljä matkustajaa. Alun perin eloonjääneitä oli kymmenen, mutta heistä yksi kuoli onnettomuuden jälkeisenä päivänä, neljä kolmen päivän kuluttua ja yksi yhdeksän päivää onnettomuuden jälkeen. Poikkeuksellista oli se, että yksikään ei kuollut itse maahansyöksyssä, vaan kaikkien kuolinsyynä olivat savun hengittäminen ja palovammat.
Yhdysvaltain kansallinen liikenneturvallisuuslautakunta (NTSB) totesi tutkinnassaan onnettomuuden välittömäksi syyksi mikropurkauksen aiheuttaman tuuliväänteen, jonka aiheuttamaan laskeutumisnopeuden kasvuun miehistö ei reagoinut riittävän nopeasti. Lisäksi pimeys ja kaatosade heikensivät näkyvyyttä, eikä kukaan lentäjistä sanonut laskeutumisnopeuksia ääneen lennon viimeisten 15 sekunnin aikana. NTSB totesi myös, että suurin osa matkustajista ei toiminut hätätilanteessa turvallisuusdemonstraatiossa annettujen ohjeiden mukaan, vaan ryntäsivät pääoville, vaikka myös ikkunahätäuloskäyntejä oli käytettävissä. Kaikki eloonjääneet sen sijaan seurasivat demonstraatiota ja tutustuivat turvaohjeeseen.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 2016

Vuoden 2016 Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut oli kansainvälinen baseballturnaus Alankomaissa. Turnaus pelattiin 9.-18. syyskuuta Hoofddorpissa.
Karsinnat.
Kymmenen parasta joukkuetta vuoden 2014 kilpailuista selviytyi suoraan turnaukseen.
12 joukkuetta pelasi B-sarjan turnauksissa 2015. Ruotsi ja Kroatia selvisivät EM-turnaukseen.
Alkulohkot.
Lohko B.
Yläindeksi tuloksen perässä ilmoittaa pelattujen vuoroparien määrän silloin kun se poikkeaa normaalista yhdeksästä. Ottelu keskeytetään vähintään 7 vuoroparin jälkeen, kun joukkue johtaa vähintään 10 juoksulla vuoroparin täyttyessä.
Lohkojen kolme parasta pelaavat ylemmässä jatkosarjassa (lohko C). Alkulohkojen neljänsiksi sijoittuneet pelaavat ottelun sijoista 7–8 ja lohkojen kaksi heikointa pelaavat alemmassa jatkosarjassa (lohko D). Alkulohkossa toisensa kohdanneet joukkueet eivät kohtaa uudelleen jatkosarjassa, vaan niiden keskinäisen ottelun tulos seuraa mukana jatkosarjan taulukkoon. C lohkon kaksi parasta pelaavat loppuottelussa.
Lopulliset sijoitukset.
Euroopan mestari 2016
 &lt;br&gt;Alankomaat
22. mestaruus
Interplanetary Transport System

Interplanetary Transport System (ITS, ) SpaceX:n kehitteillä oleva avaruuskuljetusjärjestelmä. Ensimmäisenä tavoitteena on saada aikaan kuljetusjärjestelmä Maan ja Marsin välille.
Syyskuussa 2016 julkaistussa suunnitelmassa järjestelmä koostuu raskaasta kantoraketista, tankkerialuksesta ja raskaasta miehitetystä aluksesta, joista kukin on uudelleenkäytettävä. Kullakin Maasta Marsiin lennolla tehdään useita kantorakettilaukaisuja. Yhdellä näistä laukaistaan itse avaruusalus ja muilla laukaistaan tankkerialus, joilla tankataan avaruusalus Maan kiertoradalla. Aikataulun mukaan ensimmäiset miehittämättömät Mars-lennot alkaisivat aikaisintaan 2022 ja sitten miehitetyt lennot siitä noin kahden vuoden päästä eli seuraavassa laukaisuikkunassa.
Rinnan hankkeen kanssa kulkee Falcon Heavyllä laukaistavaksi tarkoitettu Red Dragon.
Rakenne.
Raketti on halkaisijaltaan 12 metriä ja avaruusalus suurimmillaan 17 metriä. Laukaisussa järjestelmän korkeus on 122 metriä.
Kantoraketti käyttää 42 Raptor-rakettimoottoria, joiden ajoaine on metaani/happi. Yhden Raptorin työntövoima on 3 042 kilonewtonia. Kantoraketti itsessään on yksivaiheinen ja avaruusalus toimii toisena vaiheena. Aluksessa on yhdeksän Raptor-moottoria, joista kolme kaasukehä-mallia.
Raketti rakennetaan suurelti käyttäen hiilikuitua. Ajoainesäiliöiden ponneaineena ja ohjausjärjestelmänä käytetään kaasutettua ajoainetta. Ajoaineen käyttö ponneaineena poistaa tarpeen erilliselle helium-järjestelmälle.
Aluksen suunniteltu kuljetuskapasiteetti on sata henkilöä. 
Marsiin laskeuduttaessa alus jarruttaa ensin lämpökilvellään ja lopuksi työntövoimaisesti.
Järjestelmään kuulu olennaisena osana paikallisten resurssien hyödyntäminen (, lyhenne ISRU). Rakentamalla ajoainetuotantolaitoksia voidaan järjestelmän toiminta-aluetta laajentaa periaatteessa koko Aurinkokunnan laajuiseksi. Metaani-happi-ajoaineen tuottamiseen tarvitaan periaatteessa vain energiaa, vettä ja hiilidioksidia.
Historia.
Aluksi hanke kulki nimellä "Mars Colonial Transporter" (), josta se vaihtui laajempaan muotoon Interplanetary Transport System. SpaceX:n Elon Musk ensiesitteli hanketta yksityiskohtaisemmin 27. syyskuuta 2016 IAC-konferenssissa.
Tekniset tiedot.
"Lähde:"
El Espectador

El Espectador on kolumbialainen sanomalehti. El Espectador on poliittiselta kannaltaan liberaali. Se on vanhin kolumbialainen sanomalehti. Sen levikki on arviolta 50 000 kappaletta ja sunnuntaisin 150 000 kappaletta. Lehti on nykyisin tabloid-kokoinen.
Fidel Cano Gutiérrez perusti El Espectadorin Medellínin kaupungissa. 22. maaliskuuta 1887. El Espectadorin levikki oli alkuaikoina 500 kappaletta. Reilut kolme kuukautta lehden perustamisen jälkeen sen julkaiseminen keskeytettiin Rafael Nuñezin hallinnon painostuksesta lehden kritisoitua konservatiivista hallintoa. Medellínin piispa julisti katolilaisille, että lehden lukeminen tai sen ostaminen olisi kuolemansyntiin verrattavissa oleva teko. Kun lehden julkaisun ensimmäisestä keskeytyksestä oli kulunut kuusi kuukautta se alkoi ilmestyä uudelleen, mutta joutui pian sensuurin kohteeksi ja sen julkaiseminen keskeytettiin jälleen. Vuonna 1896 lehden perustajasta annettiin pidätysmääräys. Lehden annettiin tämän jälkeen toimia lyhyen aikaa, mutta sen tuettua liberaalijoukkoja tuhannen päivän sodan aikana se määrättiin suljettavaksi. Lehti alkoi ilmestyä päivittäisenä sanomalehtenä vuonna 1913. Se joutui taloudellisiin vaikeuksiin 1930-luvun laman aikana, mutta El Tiempon tuki pelasti lehden konkurssilta. La Violencian aikana lehti joutui useiden painostustoimien kohteeksi. Sen toimisto tuhopoltettiin vuonna 1952 ja kenraali Gustavo Rojas Pinilla määräsi lehden lopulta suljettavaksi ”määrättömäksi ajaksi”. Lehti alkoi ilmestyä uudelleen vuonna 1958. Lehti piti kiinni kriittisestä linjastaan kansanrintamahallituksen aikana eikä sen toimintaan pyritty tuolloin vaikuttamaan. 1980-luvulla lehti joutui huumekartellien hyökkäysten kohteeksi sen julkaistua kriittisiä juttuja kartelleista. Vuonna 1989 osa lehden toimiston rakennuksesta tuhoutui huumekartellin jäsenten tekemässä pommi-iskussa. Julio Mario Santo Domingon omistama Grupo Santo Domingo osti El Espectadorin vuonna 1997 lehden kärsiessä taloudellisista vaikeuksista. El Espectadorista tuli joksikin aikaa viikkolehti. Vuodesta 2008 se on ilmestynyt päivittäin. Lehdellä arvioitiin vuonna 2014 olevan noin puoli miljoonaa lukijaa. Nykyinen päätoimittaja Jorge Cardona palkittiin 29.9.2016 esimerkillisestä journalismista.
Pimeä verkko

Pimeä verkko tai dark web tai anonyymi verkko tarkoittaa World Wide Web -järjestelmässä olevaa sisältöä, kuten verkkosivuja, joihin pääsy edellyttää erityisiä ohjelmistoja, asetuksia tai toimia. Usein pimeä verkko pyrkii tekemään käyttäjistään anonyymejä ja piilottamaan heidän oikean henkilöllisyytensä. Pimeässä verkossa kaikki liikenne on usein salattua ja se reititetään useiden eri solmujen kautta. Pimeän verkon sivustoille ei voi löytää tavanomaisilla hakukoneilla tai tavallisilla verkkoselaimilla. Pimeää verkkoa käyttävät esimerkiksi yksityisyyden suojaa ja sananvapautta kaipaavat ihmiset.
Useimmat pimeän verkon sivustot käyttäjät Tor-ohjelmistoa. Pimeään verkkoon pääsee myös esimerkiksi I2P:llä tai Freenetillä. Esimerkiksi Tor-verkkoon pääsee lataamalla tarvittava ohjelmisto, kuten Tor-selainpaketti. Pimeän verkon sisällön tärkein hakemisto on The Hidden Wiki.
Pimeää verkkoa käytetään niin laillisiin kuin laittomiinkin tarkoituksiin. Suljetuissa ja totalitaristisissa maissa asuvat ihmiset käyttävät pimeää verkkoa viestiäkseen ulkopuolisen maailman kanssa. Myös länsimaissa asuvat verkon käyttäjät voivat haluta piilottaa itsensä hallinnon urkinnalta. Tavalliset ihmiset haluavat estää www-sivuja tarkkailemasta heitä, viestiä anonyymisti tai kiertää palveluntarjoajiensa asettamia sivustoestoja. Toimittajat haluavat keskustella turvallisesti toisinajattelijoiden ja ilmiantajien kanssa. Kansalaisjärjestöt haluavat antaa työntekijöillensä mahdollisuuden olla yhteydessä organisaatioonsa ilmoittamatta ulkopuolisille, että he työskentelevät kyseisessä organisaatiossa. Aktivistiryhmät suosittelevat pimeää verkkoa keinona säilyttää kansalaisoikeudet tietoverkoissa. Yritykset käyttävät sitä kilpailukykyiseen analysointiin ja arkaluontoisten tietojen salaamiseen. Sotilasviranomaiset voivat käyttää sitä tiedusteluun ja lainvalvojat verkkosivujen valvontaan häivyttämällä käyttämänsä hallituksen IP-osoitteet.
Pimeässä verkossa toimii hyvin paljon laittomuuksiin suuntautuneita sivustoja, joilta voi ostaa huumeita, aseita ja tilata jopa palkkamurhia. Maksut suoritetaan yleensä kryptovaluutta Bitcoinilla.
Suomessa anonyymien verkkojen käyttö on sinänsä laillista. Suomessa pimeää verkkoa tutkii Keskusrikospoliisi.
Pimeä verkko on osa laajempaa syvää verkkoa ("deep web"). Siihen kuuluvat pimeän verkon lisäksi kaikki muutkin internetissä olevat sivut, joille hakukoneet eivät löydä, kuten käyttäjätietokannat, kirjautumista vaativat keskustelufoorumit tai maksumuurin takana olevat sivustot.
Rääkkylän seurakunta

Rääkkylän seurakunta oli Rääkkylän kunnan alueella toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi vuosina 1857–2016. Se kuului Kuopion hiippakuntaan. Vuoden 2017 alusta seurakunta lakkautettiin ja siitä tuli kappeliseurakunta. Kappeliseurakunta toimi vuoteen 2024 asti, jolloin sen toiminta integroitiin osaksi muuta Kiteen seurakunnan toimintaa. 
Historia.
Rääkkylän evankelis-luterilainen seurakunta perustettiin vuonna 1857. Ennen oman seurakunnan perustamista seurakunta toimi Kiteen seurakunnan kappeliseurakuntana.
Rääkkylän seurakunta kärsi viime vuosinaan talousvaikeuksista, ja muun muassa jumalanpalvelukset on jouduttu siirtämään talveksi seurakuntasaliin. Henkilöstölle järjestettiin yt-neuvottelut, ja itsenäisen seurakunnan loppuvaiheessa kaikki seurakunnan työntekijät työskentelivät osa-aikaisesti. Rääkkylän seurakunta liitettiin Kiteen seurakuntaan vuoden 2017 alusta. Rääkkylän kunnan piti myös samaan aikaan liittyä Kiteeseen, mutta tämä ei lopulta toteutunut.
Itsenäisen seurakunnan viimeisenä kirkkoherrana toimi virkaatekevänä vuoden 2016 elokuusta joulukuuhun Heikki Holkeri, jota ennen viimeinen vakinainen kirkkoherra Markus Kontiainen oli siirtynyt Nurmeksen kirkkoherraksi. Kappeliseurakunnan kappalaisena ovat toimineet Ville Hiltunen, Juha Aronen ja Heli Kinisjärvi.
Toimitilat.
Seurakunnan ja myöhemmin kappeliseurakunnan kirkkona toimi vuonna 1851 valmistunut Rääkkylän kirkko. Muut tilat kappeliseurakunnalla olivat kirkon lähistöllä sijaitseva seurakuntatalo ja kolme hautausmaata, joissa kahdessa oli siunauskappeli. Lisäksi seurakunnalla oli kunnalta vuokrattu Tarinatupa, joka oli tarkoitettu seurakuntalaisten kohtaamispaikaksi. Kappeliseurakunnan toiminta oli monipuolista, ja siellä toimi muun muassa oma kirkkokuoro. Seurakuntatalo purettiin vuonna 2023 heikkokuntoisena ja sen toiminta oli siirtynyt jo vuosia aiemmin muualle.
Kobolttitetrakarbonyylihydridi

 
Kobolttitetrakarbonyylihydridi (HCo(CO)4) on metallikarbonyyliyhdisteisiin kuuluva koboltin organometalliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa kobolttitetrakarbonyylihydridi on väritöntä tai keltaista pahanhajuista sekä myrkyllistä nestettä. Myrkyllisyydeltään se on verrattavissa nikkelikarbonyyliin. Yhdiste haihtuu suhteellisen helposti ja kaasumaisena on väritöntä. Kobolttitetrakarbonyylihydridin rakenteessa kobolttiin on sitoutunut ligandeiksi neljä hiilimonoksidimolekyyliä ja vetyatomi. Aine on suhteellisen epästabiili ja alkaa hajota jo matalissa lämpötiloissa dikobolttioktakarbonyyliksi ja vedyksi. Kobolttitetrakarbonyylihydridi liukenee hieman veteen ja on voimakkaasti hapan muodostaen vesiliuokseen tetrakarbonyylikoboltaatti-ioneja.
Valmistus ja käyttö.
Kobolttitetrakarbonyylihydridiä valmistetaan yksinkertaisimmin tetrakarbonyylikobolteettisuolan, esimerkiksi kaliumtetrakarbonyylikoboltaatin ja proottisen hapon välisellä reaktiolla. Yhdistettä voidaan valmistaa myös dikobolttioktakarbonyylistä tai kobolttisuoloista, mutta nämä reaktiot tarvitsevat usein korkean lämpötilan ja korkean hiilimonoksidin ja vedyn paineen. Dikobolttioktakarbonyyli voidaan pelkistää kobolttitetrakarbonyylihydridiksi natriumamalgaamin avulla. Yhdistettä valmistetaan yleensä tarvittava määrä juuri ennen käyttöä eikä sitä varastoida.
KCo(CO)4 + H+ → HCo(CO)4 + K+
Kobolttitetrakarbonyylihydridiä voidaan käyttää katalyyttinä hydroformyloinneissa ja hydroesteröinneissä.
Kaurilan rautatieasema

Kaurilan rautatieasema (lyh. Kri) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Tohmajärven kunnan alueella rataosuudella Säkäniemi-Niirala.
Historia.
Asema on Karjalan radan alkuperäisiä asemia ja sekä rata että asemarakennus Kaurilaan valmistuivat 1894. Kaurilan alkuperäinen nimi oli Haiseva läheisen lammen mukaan mutta se vaihdettiin kyläläisten vaatimuksesta Kaurilaksi 1895. Rautatie toi kylälle uusia asukkaita, joka mahdollisti mm. meijerin ja kansakoulun perustamisen. Asemalla toimi lisäksi ajalle tyypillisesti posti. Liikenne sotien aikana oli vilkasta rajan läheisyyden takia, ja mm. marsalkka C. G. Mannerheim kävi asemalla. Aseman merkitys väheni sotien jälkeen, kun vanhan Karjalan radan liikenne väheni ja Kaurilaan perustettiin uusi seisake aseman itäpuolelle, lähemmäksi uuden Värtsilän kuntakeskusta. Kaurilan miehitys lopetettiin 1958, tavaraliikenne päättyi 1970 ja henkilöliikenne 1987. Ratapiha on purettu, ja liikennepaikka on lakkautettu 27.5.1990. Kaurilan rautatieaseman ratakilometri oli 01. joulukuuta 1970 saakka 560+421 ja alkuperäinen lyhenne oli Krl.
Entiseltä asemalta hieman Tohmajärven suuntaan on tasoristeys nimeltään Kaurila (Patsola).
Aseman siirto.
Pian miehityksen loputtua asema jäi vaille käyttöä ja se pääsi ränsistymään. Kaurilan asemalle löytyi kuitenkin uutta käyttöä, kun rakennus päätettiin siirtää asuinkäyttöön Helsingin Meilahteen. Rakennus siirrettiin kivijalkaa myöten maanteitse Helsinkiin, jonne se pystytettiin uudelleen Villa Meilahti-nimellä. Rakennukseen tehtiin pieniä lisäyksiä, kuten lasikuisti ja veranta, mutta muuten se pyrittiin säilyttämään alkuperäisessä asussaan. Tavaramakasiini jäi Kaurilaan, jossa se on yhä olemassa. Myös ratavartijan talo sivurakennuksineen ovat edelleen pystyssä.
Castagniééé

Castagniééé on vuonna 2003 perustettu Veveyssä, Sveitsissä toimiva kustantamo, joka julkaisee teknisiä piirustuksia, taideteoksia ja kirjallisuutta.
Kustantamon motto on "Des livres dont vous êtes le lecteur" (”Kirjoja, joiden lukija Te olette”).
Unyō (1868)

Unyō () oli keisarillisen Japanin laivaston rautakaarinen puuverhoiltu tykkivene, joka oli varustettu sekä kaksimastoisella prikitakilalla että höyrykoneella. 
Valmistus.
Chōshūn han tilasi vuonna 1868 aluksen A. Hall and Companyltä Aberdeenista. Se laskettiin vesille vielä samana vuonna ja luovutettiin tilaajalle helmikuussa 1870 nimellä "Unyōmaru".
Palvelus.
Chōshūn han luovutti 25. heinäkuuta 1871 aluksen keisari Meijille. Se nimettiin 29. marraskuuta 1871 "Unyōksi". Se lähetettiin vuonna 1874 Kyūshūlle Saga-kapinan aikana. Toukokuussa 1875 se kuljetti diplomaatteja Busaniin Koreaan, kun Japanin hallitus pyrki luomaan diplomaattiset yhteydet Joseon-dynastian hallintoon. Neuvottelujen päätyttyä tuloksettomana alus lähetettiin provosoimaan Koreaa sotilaalliseen toimintaan. Seurannut Ganghwan välikohtaus johti Ganghwan sopimukseen, joka mahdollisti Japanin kaupan Korean niemimaalla.
Vuonna 1876 "Unyō" lähetettiin kukistamaan Hagi-kapinaa. Alus vaurioitui pahoin ajettuaan karille 31. lokakuuta 1876 Adauran edustalla Wakayamassa ja romutettiin seuraavana vuonna.
Elämäntaito

Elämäntaidoilla tarkoitetaan elämänhallintaa edistäviä taitoja. Ne ovat opittavissa olevia ja harjoiteltavia taitoja, joilla edistetään omaa ja toisten hyvinvointia. Keskeisinä elämäntaitoina pidetään mm. itsetuntemusta ja yhteisön jäsenenä rakentavasti toimimista. Erilaiset elämäntaito-oppaat ovat olleet jo vuosia hyvin suosittuja länsimaissa. Suomeen ne ovat rantautuneet 2000-luvulla. Niistä voi olla tutkimustiedon mukaan hyötyä esimerkiksi masennuksen hoidossa osana muuta kuntoutusta.
Maailman terveysjärjestö määritteli vuonna 1999 seuraavat elämäntaidot, jotka ovat relevantteja kaikissa kulttuureissa:
Unicef listasi samankaltaisia taitoja vuoden 2012 raportissaan, jossa tarkasteltiin myös elämäntaito-käsitettä, sen määrittelyä ja taustaa. Terminä elämäntaito on levinnyt terveyden, kasvatuksen ja sosiaalipolitiikan aloilla, mutta on edelleen vailla selkeää ja yleisesti hyväksyttyä määritelmää. Käsitteen vahvuutena on henkilökohtaisten ja sosiaalisten taitojen liittäminen arkielämään, mutta haasteena on määrittää, mitkä taidot ovat kaikista olennaisimpia. Elämäntaidoilla tarkoitetaan laajaa joukkoa keskenään erilaisia taitoja. Tämä on ongelmallista, sillä jos kaikki taidot nähdään välttämättöminä, käsite menettää hyödyllisyytensä.
Suomessa lasten ja nuorten elämäntaitojen parissa työtä tekevät järjestötoimijat ovat perustaneet keskinäisen Elämäntaitoverkoston.
Maailmankirjailijoita

Maailmankirjailijoita. Mietelmiä. Esseitä, arviointeja, arvosteluja kirjallisuuden ja näyttämötaiteen aloilta on vuonna 1978 ilmestynyt kokoelma Eino Leinon kirjoituksia. Sen on toimittanut Aarre M. Peltonen ja julkaissut Suomalaisen kirjallisuuden seura. Kirjoitukset on alkujaan julkaistu eri lehdissä, ja niiden aiheina ovat Leinon maailmankirjallisuuden merkittävimpinä pitämät teokset ja niiden tekijät.
Teoksen toimittanut Aarre M. Peltonen kirjoittaa jälkisanoissa teoksen taustoista. Leino oli suunnitellut merkittävimpiä kirjailijoita käsittelevää esseesarjaa, joka julkaistaisiin myöhemmin kirjana. Hän ehdotti Uuden Auran päätoimittajalle Kaarle Nestori Rantakarille muutamien esseiden julkaisemista Uudessa Aurassa vuorotellen Helsingin Sanomissa julkaistavien kanssa. Hän kirjoitti esseitä julkaistavaksi aina kevääseen 1915 saakka, jolloin ilmestyi Henrik Ibseniä käsittelevä kirjoitus, jonka Peltosen mukaan oli ollut tarkoitus olla vasta alku laajemmasta Ibsen-kokonaisuudesta.
Leinon kirjoitustyö jäi kuitenkin kesken. Taustalla työn keskeyttämisessä oli hänen tuoreesta runokokoelmastaan " Elämän koreus" Uudessa Aurassa saamat kielteiset arvostelut. Peltonen pohdiskelee kirjoituksessaan, keitä Leino olisi ottanut kirjoitussarjaansa, jos olisi sitä jatkanut. Hän luettelee saksalaisen, venäläisen ja ranskalaisen kirjallisuuden merkkinimiä. Peltosen mukaan Leino tarkoitti "Maailmankirjailijoita"-teoksen kirjallisuus- ja teatterikriitikon ammattityönsä kokoaviksi tilinteoiksi.
Leino keskittyi nyt kirjoittamaan Helsingin Sanomiin sarjaa suomenruotsalaisista kirjailijoista, mutta sekin työ keskeytyi Sunnuntai-lehden perustamiskiireiden vuoksi.
Peltonen on tehnyt Leinon teksteihin jossain määrin kielellistä korjausta, sillä kuten hän sanoo: "vakiintuihan suomen kielen oikeinkirjoitus melkoisesti Leinon kriitikonkautena, ja hän seurasi hyvinkin valppaasti kielenkäytön kehitystä, joten olisi epäoikeudenmukaista Eino Leinoa kohtaan pysyttää tekstit oikeinkirjoituksellisesti hajanaisina, kun ne julkaistaan koottuina samaan niteeseen". Teksteissä on kuitenkin säilytetty Leino ominaispiirteitä, kuten lyhyitä illatiiveja ("huoneesen").
Teos sisältää esseitä kirjailijoista Homeros, Dante, Cervantes, William Shakespeare, J. W. von Goethe, Henrik Ibsen, Leo Tolstoi, Anatole France, August Strindberg ja heidän tuotannostaan.
Teoksen aloittaa Leinon – Osmo Pekosen mukaan kuuluisa – essee Homeroksesta, joka alkaa sanoin: "Homeros? Onko se mies? Onko se henkilö? Vai pelkkä nimi? Vai runollinen keksintö ja kansantaru?", jossa Leino pohtii "Odysseian" tekijää.
Aiheesta muualla.
 (teoksen "Maailmankirjailijoita" aloittava kirjoitus)
Juhani Kolehmainen

Juhani Erik Kolehmainen (s. 1933) on suomalainen vakuutusjohtaja, koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän on ollut Eläke-Varman apulaisjohtaja 1965–1970, johtaja 1970–1979 ja toimitusjohtaja 1979–1993. Hänen vanhempansa olivat Laura Järnefelt ja Erkki Kolehmainen.
Juhani Kolehmainen myi Järvenpään Suviranta-talon kaupungille, joka osti sen 775 000 eurolla tammikuussa 2018. Hänelle jäi elinikäinen asumisoikeus taloon. Kauppaan kuului myös talon irtaimistoa noin 75 000 euron arvosta. Taloon pääsee kesäaikoina tutustumaan varaamalla ajan etukäteen. Talosta on tarkoitus aikanaan tehdä Järnefelt-museo.
Lähteet.
↑ Suviranta (Arkistoitu – Internet Archive)
↑ Eero Järnefeltin taiteilijakoti Suviranta vaihtaa omistajaa ja on askeleen lähempänä avautua laajalle yleisölle Yle Uutiset. Viitattu 23.1.2018
Raimo Konttinen

Raimo Juhani Konttinen (21. toukokuuta 1939 Uurainen – 13. marraskuuta 2009 Jyväskylä) oli suomalainen kasvatustieteilijä. Hän oli Jyväskylän yliopiston kasvatustieteiden tutkimuslaitoksen kasvatustieteiden metodologian professori 1972–1994. Hänen tutkimuskohteitaan olivat kasvatuksen mittauksen ongelmat, joita hän on käsitellyt teoksessa "Testiteoria", sekä tietokoneen opetuskäyttö.
Konttinen kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän Lyseosta 1958 ja hän väitteli kasvatustieteiden tohtoriksi 1968. Konttinen kuoli vuonna 2009 ja hänet on haudattu Jyväskylän Vanhalle hautausmaalle.
Matti Kopra

Matti Sakari Kopra (24. helmikuuta 1940 Keuruu – 5. lokakuuta 2025 Lappeenranta) oli suomalainen yleisesikuntaupseeri. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1991. Vuosina 1976–1980 Kopra toimi Moskovassa apulaissotilasasiamiehenä ja tämän jälkeen 1980–1984 Uudenmaan Rakuunapataljoonan komentajana. Kopra oli jalkaväen tarkastaja 1988–1990 ja koulutuspäällikkö vuodesta 1990–1992, pääesikunnan operaatiopäällikkö 1993–1994 ja päällikkö vuodesta 1994.
Moskovan kesäolympialaisissa Kopra toimi Suomen olympiajoukkueen kisa-attaseana.
Kopran isä oli kenraaliluutnantti Tauno Kopra ja poika kansanedustaja Jukka Kopra.
Semana

Semana on kolumbialainen viikoittain ilmestyvä aikakauslehti.  Semana on osa Publicaciones Semana S.A –mediaryhmää. Se ilmoittaa olevansa poliittisesti sitoutumaton, mutta useat Semanan toimittajat suhtautuvat kriittisesti Kolumbian entiseen presidenttiin Álvaro Uribeen. Alberto Lleras Camargo (joka toimi myös maan presidenttinä) perusti Semanan 7. Elokuuta 1946. Sen esikuvina olivat muun muassa Time ja Newsweek. Kolumbialainen aikakauslehti joutui vakaviin vaikeuksiin, kun Fidel Castro esiintyi lehden etukannessa ja Semana suljettiin vuosien 1961 ja 1982 väliseksi ajaksi. Lehti perustettiin uudelleen 11. toukokuuta 1982 Felipe López Caballeron toimesta. Kyseistä päivämäärää pidetään nykyisin lehden varsinaisena perustamisajankohtana. 
Semana uutisoi viikoittain omien sanojensa mukaan analyyttisesti kolumbialaisia kiinnostavista ajankohtaisista tapahtumista. Lehdessä on myös laajoja henkilöjuttuja merkittävistä kolumbialaisista henkilöistä (esimerkiksi Gabriel García Márquezista on tehty useita artikkeleita). Useat merkittävät kolumbialaiset (muun muassa korruptiosta syytetty entinen presidentti Ernesto Samper) ovat sanoneet Semanan uutisoinnin vaikuttaneen heidän uraansa ja elämäänsä hyvällä tai huonolla tavalla. Semanalla arvioitiin vuonna 2009 olevan yli miljoona lukijaa. Lehden päätoimittajana toimii nykyisin Álvaro Sierra.
Suvi Nissinen

Suvi Nissinen (s. 24. tammikuuta 1999) on suomalainen taidoka, joka edustaa nykyisin Kuopion taidoseuraa. Nissinen aloitti taidouransa 2009 Järvenpäässä ja on nykyään vyöarvoltaan 2 dan. 
Vuoden 2017 MM-kilpailuista Nissinen voitti hokein henkilökohtaisen maailmanmestaruuden. Vuonna 2019 Nissinen voitti myös hokein henkilökohtaisen Euroopanmestaruuden ja uusi mestaruuden vuonna 2025.
Ilkka Hollo

Ilkka Pentti Hollo (s. 10. marraskuuta 1944 Tampere) on suomalainen kenraaliluutnantti evp, joka toimi viimeiseksi urallaan pääesikunnan päällikkönä.
Hollo syntyi varastopäällikkö Jorma Hollon ja konttoristi Anna Tirkkosen perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa (1967–1970) oli Riitta Sassi ja toinen vuodesta 1971 on Pirjo Tuulikki Iskanius. Hollo tuli ylioppilaaksi vuonna 1963 ja valmistui Kadettikoulusta vuonna 1967 ja Sotakorkeakoulusta vuonna 1977, kapteenikurssin hän oli suorittanut vuonna 1971. Hän toimi Hämeen jääkäripataljoonassa koulutusupseerina ja komppanianpäällikkönä vuosina 1967–1968, Reserviupseerikoulussa koulutusupseerina vuosina 1968–1972 ja koulun johtajana vuosina 1991–1992. Pääesikunnan esikuntaupseeri Hollo oli vuosina 1972–1975 ja 1977–1980, puolustusvoimain komentajan adjutantti vuosina 1980–1984, sotilasasiamies Oslossa vuosina 1984–1988, Karjalan jääkäripataljoonan komentaja vuosina 1988–1990, Pohjois-Karjalan prikaatin komentaja vuonna 1990 ja Lapin sotilasläänin komentaja vuosina 1993–1994. Puolustusministeriön puolustuspoliittisen osaston päälliköksi hänet nimitettiin vuonna 1994. Hollo ylennettiin vänrikiksi vuonna 1964, luutnantiksi vuonna 1967, yliluutnantiksi vuonna 1970, kapteeniksi vuonna 1973, majuriksi vuonna 1978, everstiluutnantiksi vuonna 1986, everstiksi vuonna 1990 ja kenraalimajuriksi vuonna 1993. 
Hollo erosi Suomen puolustusvoimien palveluksesta kenraaliluutnanttina ja Puolustusvoimain pääesikunnan päällikkönä vuoden 2002 lopussa. Hänen seuraajansa tehtävässä oli kenraaliluutnantti Kari Rimpi.
Manfred Mann’s Earth Band

Manfred Mann’s Earth Band on brittiläinen progressiivista rockia ja poppia soittava yhtye. Sen perusti 1970-luvun alussa eteläafrikkalaissyntyinen Manfred Mann, joka oli aiemmin soittanut yhtyeissä Manfred Mann ja Manfred Mann Chapter Three. Earth Bandin musiikki oli Mannin aikaisempiin yhtyeisiin verrattuna perinteisempää rockia. Yhtyeen albumi "The Roaring Silence" (1976) nousi top teniin, ja albumilta otettu Springsteen-cover ”Blinded by the Light” nousi singlelistan ykköseksi. Yhtye toimii edelleen.
Vierailut Suomessa.
Manfred Mann’s Earth Band on vieraillut usein Suomessa. Helsingissä yhtye on esiintynyt ainakin Tavastialla 10.10.1973. Kulttuuritalon konsertti oli 29.11.1976 , ja Finlandiatalossa yhtye esiintyi 2.4.1979. Konsertti Tavastialla oli vuorossa 11.10.1996. 
1974 Manfred Mann’s Earth Band esiintyi Yleisradion tuottamassa Plyysiä ja hyvää musiikkia -Pohjoisvisiosarjan osassa 3. Ohjelma kuvattiin TV1:n Pasilan televisiostudiossa ja lähetettiin Yle TV:1:ssä 5.12.1974. Ohjelma lähetettiin myös Ruotsin, Norjan ja Tanskan televisioissa.
Paavo Nurmen kotimuseo

Paavo Nurmen kotimuseo on Paavo Nurmen lapsuudenkotiin Turkuun perustettu kotimuseo. Nurmi asui huoneen ja keittiön käsittävässä perheen asunnossa vuodesta 1903, jolloin perheen isä osti asunnon, vuoteen 1932, jolloin hän lopullisesti muutti pois kotoa, joskin hän oli jo asunut muualla opintojen ja urheilun vuoksi. Isä kuoli 1910, ja perheen äidin Matildan kuoltua 1936 asunto oli Nurmen sisarusten hallussa vuoteen 1960, minkä jälkeen asunnon kunto alkoi heiketä. Turun kaupunki kunnosti asunnon, ja se avattiin yleisölle 10. kesäkuuta 1997.
Urheilumuseo vuokrasi asunnon Turun kaupungilta vuodesta 2000 alkaen ja sisusti sen museoksi. Asunnossa on osittain alkuperäistä Nurmen aikaista esineistöä. Lisäksi sinne on hankittu aikakauden tyypillisiä esineitä.
Museo on avoinna Nurmen syntymäpäivänä 13. kesäkuuta ja sopimuksen mukaan muulloinkin.
Esa Arra

Esa Kultimo Arra (25. syyskuuta 1911 Helsinki – 4. joulukuuta 1977 New York) oli amerikansuomalainen New Yorkissa asunut toimittaja ja ulkomaankirjeenvaihtaja.
Arra oli New Yorkissa ilmestyneen suomen- ja englanninkielisen New Yorkin Uutiset -lehden päätoimittajana. Hän toimi myös vuodesta 1956 aina 1960-luvun lopulle saakka Uusi Suomi -lehden avustajana Yhdysvalloissa. Arra lähetti myös radioraportteja Yleisradiolle muun muassa Yhdistyneiden kansakuntien istunnoista.
Arra kävi Helsingin lyseota ja opiskeli Turun yliopistossa. Ennen varsinaisen lehtimiesuransa alkua hän toimi liikealalla. Myöhemmin ennen Yhdysvaltoihin siirtymistään Arra oli toimittajana sanomalehti Ajassa, Suomenmaassa sekä Uudessa Suomessa. Suomessa ollessaan Arra hoiti lisäksi mm. Kansalaisvastuu ry:n sihteerin ja Oy Alkoholiliikkeen sanomalehtisihteerin virkoja. Press and Publicityn kirjeenvaihtajana Arra oli Tukholmassa vuosina 1944–1948. Viimeksimainittuna vuonna hänestä New Yorkin Uutisten päätoimittaja. Arran julkaisutoiminnasta mainittakoon teokset "Kerenskistä Kekkoseen" ja "Kaivopuiston kuningatar".
Lentokoneen turvaohje

Lentokoneen turvaohje on matkustajalentokoneesta, yleensä istuintaskusta, löytyvä kortti, jonka tarkoitus on yhdessä turvallisuusdemonstraation kanssa kertoa matkustajille turvallisuudesta lennolla sekä erityisesti toiminnasta hätätilanteissa.
Historia.
Ensimmäiset turvaohjekortit tulivat käyttöön 1920-luvun lopussa. 1930-luvulla turvaohjeet olivat vielä täysin tekstimuotoisia. Ensimmäiset kuvat kortteihin tuli 1940-luvulla, jolloin korttien tärkeä tehtävä oli myös rohkaista lentopelkoisia matkustajia. Korteissa oli humoristisia iskulauseita, kuten ”pelastusliivit ovat muodikkaita ja varsin hyvin räätälöityjä” ja ”ei märkiä jalkoja Teille” sekä hauskoja kuvia.
Lentokoneiden monimutkaistuessa 1960-luvun alussa myös turvaohjeisiin alkoi tulla enemmän tietoa, kuten valokuvia ja kaavioita happinaamarin ja pelastusliivien käytöstä sekä hätäuloskäyntien sijainnista. Rahan säästämiseksi monet lentoyhtiöt painoivat vain yhdenlaisia turvaohjeita, joista näkyi hätäuloskäyntien sijainti eri konetyypeissä. Yhdysvaltain ilmailuviranomainen FAA kielsi nämä ”laivastokortit” vuonna 1967 ja määräsi, että joka konetyypillä tulee olla oma turvaohjeensa.
Sisältö.
Ilmailuviranomaiset vaativat, että turvaohjeista löytyvät vähintään seuraavat asiat.
Ongelmia.
Koska turvaohjeen lukeminen on vapaaehtoista, vain harva tutustuu siihen ennen lentoa. National Transportation Safety Boardin vuonna 2000 tekemän tutkimuksen mukaan 68 prosenttia matkustajista ei edes vilkaissut turvaohjetta. 44 prosenttia matkustajista ei tutustunut turvaohjeeseen eikä seurannut turvademonstraatiota. Suurin osa ilmoitti syyksi aiemman kokemuksen lentomatkustamisesta ja turvaohjeista. 
Ongelmia tuottaa myös kuvallisten ohjeiden ymmärtäminen. FAA julkaisi aiheesta vuonna 2013 tutkimuksen, jossa matkustajilta kysyttiin turvaohjeiden kuvien merkityksiä. Yksittäisten kuvien sisällön ymmärrys vaihteli tutkimuksessa 70 prosentista vain 18 prosenttiin. Erityisen suuria vaikeuksia oli niillä, jotka eivät koskaan olleet lentäneet.
Keräily.
Turvaohjeet ovat ilmailuharrastajien keskuudessa suosittuja keräilyesineitä, sillä ne kuvastavat aikaa ja kulttuuria, jossa ne on valmistettu, sekä erilaisia tyylejä.
Futarkia

Futarkia on ekonomisti Robin Hansonin kuvailema hallintomuoto, jossa valitut virkamiehet käyttävät ennustemarkkinoita hyväkseen määritellessään positiivisinta menettelytapaa.
Esimerkki ennustemarkkinoiden käytöstä.
Hallinnolla on päätettävään pitäisikö tiettyä infrastruktuuriprojektia rahoittaa. Futarkiassa luodaan tällöin kaksi ennustemarkkinaa, joissa ihmiset lyövät vetoa onko bruttokansantuote isompi vai pienempi esimerkiksi vuoden kuluttua päätöksestä. Markkinan sulkeuduttua katsotaan kummalla vaihtoehdolla bruttokansantuote arvioidaan olevan suurempi ja tehdään päätös sen mukaan. Vuoden kuluttua on tiedossa oikea sen hetkinen bruttokansantuote. Tällöin ennustemarkkinoissa oikein arvioineet voittavat rahaa ja väärin arvioineet häviävät.
Andien diplomaattinen kriisi 2008

Andien diplomaattisella kriisillä viitataan Kolumbian, Ecuadorin ja Venezuelan välirikkoon vuonna 2008. Kriisi ei johtanut sotaan ja se saatiin lopulta ratkaistua diplomatian keinoin.
Kriisi alkoi, kun Kolumbian ilmavoimat hyökkäsi FARCin leiriä vastaan Ecuadorin puolella tappaen FARCin päällystöön kuuluneen Raúl Reyesin. Kolumbian silloinen presidentti Álvaro Uribe ilmoitti Kolumbian asevoimien operaatiosta Ecuadorille jälkikäteen pahoitellen tapausta. Ecuadorin presidentti Rafael Correa tuomitsi rajaloukkauksen ja kutsui iskua kylmäveriseksi (FARC-sissejä vastaan hyökättiin heidän nukkuessaan). Ecuador kutsui diplomaattinsa pois Kolumbiasta vaatien Kolumbialta anteeksipyyntöä. Venezuelan entinen presidentti Hugo Chávez kutsui iskua pelkurimaiseksi, kehui Reyesia ”hyväksi vallankumoukselliseksi” ja sanoi Venezuelan olevan valmis puolustamaan Ecuadoria. Chávez vertasi Kolumbian toimia Israelin toimiin Lähi-idässä ja varoitti Kolumbiaa olemaan hyökkäämästä Venezuelaan. Venezuela sulki Kolumbian suurlähetystön, kutsui suurlähettiläänsä kotiin Kolumbiasta ja lähetti joukkoja Kolumbian rajalle. Myös Nicaragua ilmoitti välirikosta Kolumbian kanssa. 
Useat Latinalaisen Amerikan maat (esimerkiksi Brasilia ja Meksiko) tuomitsivat Kolumbian iskun. Fidel Castro tuomitsi iskun ja sanoi sen olleen "hirveä rikos". Kritiikkiä Kolumbian iskua kohtaan herätti myös se, että FARCin kanssa oltiin neuvottelemassa panttivankien vapauttamisesta, jossa Reyes oli keskeisessä roolissa. Uribe ilmoitti, että Kolumbialla on oikeus puolustaa itseään Ecuadorissa oleskelevien FARC-sissien aggressioilta ja syytti Correan vastaanottaneen rahaa äärivasemmistolaiselta sissiliikkeeltä. Correa kiisti syytteet ja totesi, että viidakkoalueita on ”työlästä valvoa”. Yhdysvallat tuki Kolumbiaa kriisissä ja varoitti Venezuelaa "provokatiivisista liikkeistä. Kriisi saatiin lopulta selvitettyä diplomatian keinoin Santo Domingossa järjestetyssä huippukokouksessa, jossa muun muassa Dominikaanisen tasavallan entinen presidentti Leonel Fernández ja Amerikan valtioiden järjestö toimivat välittäjinä. Nicaragua ilmoitti korjaavansa välinsä Kolumbian kanssa. Uribe pyysi elokuussa 2009 anteeksi Ecuadorin puolelle tehtyä iskua. Correa hyväksyi Uriben anteeksipyynnön ja maat alkoivat lämmitellä suhteitaan. Kolumbian ja Venezuelan välit lämpenivät hitaammin. Uribe syytti Venezuelaa FARC-sissien tukemisesta. Kolumbian ja Venezuelan välit pysyivät kireinä entisen puolustusministerin Juan Manuel Santosin valintaan asti. Kolumbian ja Ecuadorin välit palasivat normaalille tasolle marraskuussa 2010.
Hr. Ms. Regulus

Hr. Ms. Regulus oli Alankomaiden laivaston Regulus-luokan apumiinalaiva toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin nimellä "Hr. Ms. Regulus" Droogdok Mij Soerabajalta, missä köli laskettiin 1941.
Alankomaalaisten vetäydyttyä Surabajasta työt keskeytettiin. Alankomaiden laivaston lähettämän tuhoamisosaston asettamat panokset vaurioittivat 2. maaliskuuta 1942 alusta, mutta perän vauriot olivat ainoastaan lieviä. Keisarillisen Japanin laivasto laski aluksen vesille 21. toukokuuta 1943 ja otti sen palvelukseen 7. kesäkuuta 1944 nimellä "Nankai".
Aluksen aseistuksena palvelukseenotettaessa oli neljä 12 cm 45 pituuskaliiperin tykkiä ja kahdeksan 25 millimetrin tyypin 96 ilmatorjuntatykkiä.
Palvelus.
Alus ajoi matalikolle Sebucolla 21. syyskuuta 1944 sukellusveneen laukaiseman torpedon osuttua alukseen. Alus irrotettiin ja kunnostettiin, mutta Yhdysvaltain laivaston sukellusvene "USS Blenny" torpedoi aluksen 16. heinäkuuta 1945 Surabajasta 150 mailia länteen. Alus poistettiin alusluettelosta 30. heinäkuuta.
Hr. Ms. Ram

Hr. Ms. Ram oli Alankomaiden laivaston Regulus-luokan apumiinalaiva toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin nimellä "Hr. Ms. Ram" Droogdok Mij Tandjong Priokista, missä köli laskettiin 1941. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 10. joulukuuta. Alankomaalaisten vetäytyessä alueelta alus hinattiin 14.-20. joulukuuta Tjilatjapiin. Laivaston lähettämän tuhoamisosaston asettamat panokset tuhosivat maaliskuussa 1942 aluksen. Keisarillisen Japanin laivasto hinautti touko-kesäkuussa 1943 aluksen Surabajaan korjattavaksi. "Nanshiniksi" nimettyä alusta ei saatu palvelukseen ennen elokuuta 1945 ja se romutettiin.
Aluksen aseistuksena piti olla palvelukseenotettaessa kolme 8 cm tykkiä ja neljä 25 millimetrin tyypin 96 ilmatorjuntatykkiä.
Seksistä ja matematiikasta

Seksistä ja matematiikasta on kirjailija Iida Rauman toinen romaani, joka ilmestyi vuonna 2015. Se sai Kalevi Jäntin palkinnon ja Tulenkantaja-palkinnon ja se oli ehdolla Euroopan unionin kirjallisuuspalkinnon, Toisinkoinen-palkinnon ja HelMet-palkinnon saajaksi. 
Romaani käsittelee järjen kriisiä ilmastonmuutoksen aikana.
Bullvaleeni

 
Bullvaleeni (C10H10) on trisyklisiin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Bullvaleeni on huomattava sen fluksionaalisen rakenteen vuoksi ja sen rakenne ja reaktiot ovat hyvin tutkittuja.
Ominaisuudet ja valmistus.
Huoneenlämpötilassa bullvaleeni on väritöntä kiteistä ainetta. Bullvaleenin huomattavin piirre on sille tapahtuvat Cope-toisiintumiset, jotka tekevät rakenteesta fluksionaalisen. Bullvaleenista tunnetaan 10!/3 eli 1 209 600 eri isomeeria, jotka toisiintuvat erittäin nopeasti. Toisiintuminen noudattaa 1. kertaluvun reaktiokinetiikkaa ja reaktion nopeusvakio on huoneenlämpötilassa 3 440 s-1 ja aktivoitumisenergia on 12,6 kcal/mol. Fluksionaalisuudesta seuraa se, että kaikki yhdisteen hiili- ja vetyatomit ovat kemiallisesti samanlaisia ja esimerkiksi NMR-mittauksissa sekä hiilet että vedyt antavat vain yhden signaalin. Bullvaleenin reaktiot ovat tyypillisiä alkeeneille. Se reagoi muun muassa halogeenien kanssa additioreaktiolla ja vedytettäessä kaksoissidoksen pelkistyvät ja syklopropaanirengas aukeaa. Kuumennettaessa bullvaleenia noin 400 °C:n lämpötilaan se hajoaa naftaleeniksi ja vedyksi.
Bullvaleenia voidaan valmistaa lähtien syklo-oktatetraeenista. Syklo-oktatetraeeni dimerisoidaan kuumentamalla noin 76 °C:n lämpötilaan. Tästä dimeeristä lohkeaa bentseeniä ja muodostuu bullvaleenia säteilytettäessä sitä UV-valolla. Ensimmäisen kerran bullvaleenia valmisti Gerhard Schröder vuonna 1964 tällä tavoin. Toinen tapa on säteilyttää UV-valolla cis-9,10-dihydronaftaleenia.
Molekyylin nimi.
Bullvaleenin olemassaolon ennustivat William von Eggers Doering ja Wolfgang Roth vuonna 1963. Nimen kerrotaan johtuvan Doeringin lempinimestä "Bull". Toisen tarinan mukaan nimen kerrotaan johtuvan rakennetta epäilleen tohtoriopiskelijan kutsuttua rakennetta hölynpölyksi (englanniksi bull).
Tähdet, tähdet (3. tuotantokausi)

Tähdet, tähdet -televisiosarjan kolmannen tuotantokauden esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 2. lokakuuta 2016. Kaudella Suomen parhaan esiintyjän -tittelistä kilpailivat Evelina, Antti Ketonen, Mikko Alatalo, Arttu Wiskari, Pete Parkkonen, Eini, Johanna Försti, Essi Luttinen ja Benjamin.
Vakiotuomareina kaudella toimivat edellisten kausien tapaan Maria Veitola ja Juhani Merimaa. Viikoittain ohjelmassa nähdään tuomarina myös yksi kyseisen viikon musiikkigenren ammattilainen. Kauden juontaa edelliseen tapaan Mikko Leppilampi.
1. suora lähetys (2.10.2016).
Ensimmäisen jaksossa teemana on tanssipop ja vierailevana tuomarina toimi musiikkituottaja Jurek Reunamäki. Ensimmäisessä jaksossa kukaan kilpailijoista ei vielä pudonnut kilpailusta.
2. suora lähetys (9.10.2016).
Toisen jakson teemana oli suomirock. Vierailevana tuomarina toimi muusikko Costello Hautamäki. Ensimmäisenä kilpailusta putosi Essi Luttinen. 
3. suora lähetys (16.10.2016).
Kolmannen jakson teemana oli hip hop. Vierailevana tuomarina toimi räppäri Iso H. Toisena kilpailusta putosi Evelina.
4. suora lähetys (23.10.2016).
Neljännen jakson teemana oli 1970-luku. Vierailevana tuomarina toimi laulaja Maarit Hurmerinta. Kolmantena kisasta putosi Eini.
5. suora lähetys (30.10.2016).
Viidennen jakson teemana oli ooppera. Vierailevana tuomarina toimi oopperalaulaja Johanna Rusanen-Kartano. Neljäntenä kilpailusta putosi Mikko Alatalo.
6. suora lähetys (6.11.2016).
Kuudennen jakson teemana oli heavy. Vierailevana tuomarina toimi laulaja Timo Kotipelto. Viidentenä kilpailusta putosi Antti Ketonen.
7. suora lähetys (13.11.2016).
Seitsemännen jakson teemana oli elokuvamusiikki. Vierailevana tuomarina toimi elokuvaohjaaja Dome Karukoski. Juuri ennen semifinaalia kilpailusta putosi Benjamin.
8. suora lähetys (20.11.2016).
Kahdeksannen jakson teemana oli musikaalit. Vierailevana tuomarina toimi Marco Bjurström. Kilpailusta viimeisenä ennen finaalia putosi Arttu Wiskari.
9. suora lähetys (27.11.2016).
Kauden finaalissa molemmat kilpailijat esittivät kolme kappaletta; yhden kappaleen kuluneelta kaudelta, yhden oman kappaleensa sekä yhden omasta mielestään ”kaikkien aikojen” kappaleen. Vierailevana tuomarina toimi edellisen kauden voittanut Waltteri Torikka.
Yleisöäänestyksessä kauden voittajaksi äänestettiin Pete Parkkonen. Hän sai 55 prosenttia annetuista äänistä.
Special-jakso (4.12.2016).
Kolmas tuotantokausi koostui yhdeksästä varsinaisesta kilpailujaksosta, jonka päätteeksi 4. joulukuuta 2016 esitettiin erikoisjakso, jossa nähtiin kahdella edellisellä kaudella ohjelmassa kilpailleet Diandra, Laura Voutilainen, Irina, Krista Siegfrids, Stig, Roope Salminen, Jarkko Ahola, Olli Herman, Jari Sillanpää ja Waltteri Torikka esittäen yhdessä duettoja. Erikoisjaksoa seurasi 384 000 katsojaa.
HMS Moth (1915)

HMS Moth (viirinumero T70) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Insect-luokan tykkivene. 
Valmistus.
Alus tilattiin Sunderland Shipbuilding Companyltä, missä köli laskettiin vuonna 1915. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 9. lokakuuta ja otettiin palvelukseen 5. tammikuuta 1916.
Palvelus.
Ensimmäisessä maailmansodassa alus siirrettiin rahtialuksella yhdessä sisaralustensa "HMS Mantiksen", "HMS Tarantulan" ja "HMS Gnatin" kanssa Abadaniin Persiaan, jossa oli Anglo-Persian Oil Companyn öljyputken päätepiste ja öljynjalostamo. Abadanista tykkiveneet siirtyivät omin voimin Tigrikselle sijoitettuun laivueeseen lähelle Bagdadia. Ne osallistuivat toiseen Mesopotamian operaatioon ottomaaneja vastaan.
Venäjän vallankumouksessa alus osallistui Pohjois-Venäjän tapahtumiin sisaralustensa "HMS Cicalan", "HMS Cockchaferin", "HMS Cricketin" ja "HMS Glowwormin" kanssa tukien valkoisten sotatoimia bolsevikkeja vastaan. Se lähti 1. huhtikuuta 1919 Abadanista "RFA War Bahadurin" saattamana Suezille ja Port Saidiin, mistä matka jatkui "HMS Dianan" saattamana. Alus saapui 1. kesäkuuta Plymouthiin, mistä se jatkoi matkaansa "Mantiksen" kanssa Venäjälle heinäkuussa. Alus palasi lokakuussa muiden tykkiveneiden mukana Britteinsaarille.
Chathamista alus lähti 17. tammikuuta 1920 Kiinan asemalle yhdessä sisaralustensa "Cicalan", "Cricketin", "Cockchaferin" ja "Mantiksen" kanssa sluuppi "HMS Magnolian" saattaamana. Osasto jatkoi 5. helmikuuta matkaansa Devonportista "HMS Bluebellin", "HMS Colombon", "HMS Foxgloven", "HMS Hollyhockin" ja "Magnolian" saattamina. Osaston mukana oli lisäksi tankkeri "RFA Ebonol" Port Saidiin, missä osastoon liittyi "RFA Dredgol". Tykkiveneet saapuivat 12. kesäkuuta Hongkongiin, jossa "Moth" viipyi kunnostettavana aina lokakuuhun ennen siirtoaan läntiselle joelle. Vuonna 1929 alus osui Jangtsella kiveen, mikä aiheutti alukselle vaurioita.
Aluksen miehistö upotti aluksensa 12. joulukuuta 1941. Hylky joutui japanilaisten haltuun 25. joulukuuta, ja se kunnostettiin. Alus liitettiin 1. heinäkuuta 1942 keisarillisen Japanin laivastoon nimellä "Suma". Se upposi 19. maaliskuuta 1945 osuttuaan miinaan Anchingissa, ja se poistettiin alusluettelosta 10. toukokuuta.
Terho Ojanperä

Terho Aulis Ojanperä (s. 1954) on toiminut Ylivieskan kaupunginjohtajana 2010–2018, ja hän voitti vastaehdokaansa Kannuksen kaupunginjohtajan Terttu Kortteen äänin 30–5.
Aiemmin Ojanperä on toiminut Kauhavan kehitysjohtajana 2009–2010 ja Ylihärmän kunnanjohtajana 2004–2008. Eläkkeelle Ojanperä jäi 2018, jolloin hänen seuraajakseen Ylivieskan kaupunginjohtajaksi valittiin Maria Sorvisto.
Ojanperä valittiin Ylivieskan kaupunginvaltuustoon vuoden 2021 kuntavaaleissa kokoomuksen sitoutumattomana ehdokkaana.
Clearview

Clearview on Poets of the Fallin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. syyskuuta 2016. Albumilta julkaistiin 5. elokuuta 2016 single ”Drama for Life”.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla.
The Age of the Understatement

The Age of the Understatement on brittiläisen indie rock/pop -superyhtye The Last Shadow Puppetsin debyyttialbumi, joka julkaistiin 15. huhtikuuta 2008. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 111.
Albumilta julkaistiin kolme singleä, "The Age of the Understatement", "Standing Next to Me" ja "My Mistakes Were Made for You".
"The Age of the Understatement" sai kriitikoilta positiivisen vastaanoton.
Hilon kansainvälinen lentoasema

Hilon kansainvälinen lentoasema on lentoasema Havaijilla. Se sijaitsee kolme kilometriä itään Hilon kaupungista. Lentoaseman omistaja ja ylläpitäjä on Havaijin liikenneministeriö. Sitä käytti noin 1 280 000 matkustajaa vuonna 2010.
Historia.
Rahoitus lentoaseman rakentamiselle myönnettiin vuonna 1927. Rakentaminen alkoi seuraavana vuonna, ja ensimmäiset saarten väliset lennot Hilosta lennettiin vuoden 1929 lopulla.
Toisen maailmansodan sytyttyä puolustusvoimat otti lentoaseman haltuunsa, ja siitä tehtiin hävittäjälaivueen kotikenttä. Lentoasema siirtyi laivaston käyttöön vuonna 1943. Matkustajaliikenne lentoasemalla jatkui kuitenkin puolustusvoimien luvalla. Sodan jälkeen sotilastoiminta Hilossa väheni, ja lentoasema palautettiin Havaijin osavaltiolle syyskuussa 1946. Uusi terminaalirakennus valmistui joulukuussa 1953.
Nykyisen nimensä lentoasema sai vuonna 1989. Sitä ennen sen nimi oli General Lyman Field.
Azerbaidžan lasten Eurovision laulukilpailussa

Azerbaidžan on osallistunut Lasten Eurovision laulukilpailuun neljä kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 2012. Tuolloin Suada Alakbarova &amp; Omar Sultanov esittivät kappaleen "Girls and Boys (Dünya Sənindir)" ja sai 49 pistettä sijoittuen seitsemänneksi. Vuonna 2013 Azerbaidžan sijoittui yhdenneksitoista, kun Rustam Karimov lauloi kappaleen "Me and My Guitar". Azerbaidžan ei osallistunut vuosien 2014–2017 kilpailuihin, mutta se palasi vuoden 2018 kilpailuun. Vuonna 2019 Azerbaidžan ilmoitti vetäytyvänsä kilpailusta. Azerbaidžan ilmoitti kuitenkin palaavansa kilpailuun vuonna 2021 edustajanaan Sona Azizova.
Quo Vadis (ravintola)

Quo Vadis on ravintola Sohon alueella Lontoossa. Se sijaitsee Dean Streetillä samassa rakennuksessa, jossa Karl Marx asui vuosina 1851–1856. Ravintolan perusti italialainen Pepino Leoni vuonna 1926, mutta nykyään sen ruokalista on moderni brittiläinen. Ravintolan omistavat veljekset Sam ja Eddie Hart. 1990-luvulla omistajakuntaan kuului taiteilija Damien Hirst. Ravintolan ulko-oven oikealla puolella sijaitsee yksi Lontoon nenistä.
Quo Vadis on saanut hyviä arvosteluja ravintolakriitikoilta, ja muun muassa Gordon Ramsay on kehunut sitä suosikkiravintolakseen.
Harhama (kirja)

Harhama on vuonna 1909 julkaistu Irmari Rantamalan pääteos. Kirjaa ennakkomainostettiin ilmestymisvuonna laajasti ja sen mainostettiin olevan laaja, 6000-sivuinen kirjallisuuden merkkiteos. Aikalaiskriitikot myönsivät teoksessa olevan ansioita, mutta kokonaisuudessaan "kauniit yksityiskohdat, joita siinä epäilemättä on, katoavat ylenmääräiseen, kaikki hukuttavaan sanatulvaan". J. Aawik kirjoitti "Ajassa" julkaistussa perusteellisessa kritiikissä, että
»Harhaman» tekijä ei ole aivan vailla ansioita: hänellä on todellakin primitiivistä voimaa ja persoonallisuutta, joka saattaa vaikuttaa ja vetää mukaansa. Hänen luonnonkuvauksillaan on joskus todellakin tunnelmallista runoutta ja virkistävää tuoreutta ja hänen symbolisminsakin tulee välistä suggeroivaksi ja panee mietiskelemään. Hänellä on myöskin synkkää traagillisuutta ja miehekästä vakavuutta. »Harhamasta» olisi voinut tulla parempi ja hienompi teos, ehkä todellakin intressantti taideteos, jos se olisi toisin kirjoitettu, s. o. jos siinä olisi vältetty niitä paheita, joita se potee, nimittäin jos olisi vältetty pitkäveteisyyksiä, kerrantoja sekä turhanpäiväisiä sivuseikkoja ja laimeita ylimalkaisuuksia, jos sen kompositsioni olisi kiinteämpi ja vankempi ja vaikutusten asteellisuus taitavammin laskettu, jos sen tyyli olisi tiivistetympi, muovaillumpi ja hienompi, ja yleensä jos tekijä olisi tarjonnut sen, mikä hänellä oli originaalista ja omaperäistä, suppeammassa ja huolellisemmassa muodossa.
Laajan kokonsa vuoksi kirja julkaistiin niteinä. Sekä ensimmäisen ja toinen osa julkaistiin kolmena niteenä. Teoksen laaja kolmas osa jäi julkaisematta. Käsikirjoituksen loput 3000 sivua ovat kadonneet. Myöhemmin Rantamalan kirjaa on arvostettu osana Untolan "kirjallista kokonaistaideteosta".
Irmari Rantamala oli yksi kirjailija Algot Untolan monista nimimerkeistä.