tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ulla Virtanen (näyttelijä)

Ulla Virtanen (s. 5. huhtikuuta 1980 Riihimäki) on suomalainen klassisesti kouluttautunut näyttelijä, koomikko ja improvisoija. Hänet tunnetaan muun muassa -keskusteluohjelmasta, jota hän juonsi televisiossa, sen sisarohjelmana käynnistämästään "Suorana: Virtanen" -showsta radiossa, sekä pitkäaiksena improvisaatioryhmä VSOPin jäsenenä. Hän on myös käsikirjoittanut komediaa useisiin suomalaisiin suosikkisarjoihin ja ohjelmiin, kuten "Putoukseen". 
Ura.
Virtanen valmistui näyttelijäksi New Yorkin näyttelijäakatemiasta, ja jatkoi sen jälkeen opintojaan Upright Citizens Brigadeen, jossa hän opiskeli improvisaatiota sekä New Yorkissa että Los Angelesissa. Virtanen on opiskellut lisäksi TV- ja elokuvatuotantoa vuoden verran Westminsterin yliopistossa Lontoossa, sekä buffoon-klovneriaa Sue Morrisonin johdolla.
Radiossa ja ääninäyttelijänä.
Virtanen toimi vuosina 2011–2012 NRJ:n "Aamupojat"-ohjelman tuottajana ja radiojuontajana. Häntä on kuultu YleX:n sunnuntain "Suorana: Virtanen" -ohjelmassa, sekä vierailijana muissa YleX:n ja Radio NRJ:n ohjelmissa. Hän on ollut myös mainosäänenä, toiminut koomikkona improvisoidussa radioteatteriohjelmassa Ylellä, ja ääninäyttelijänä "Wendy and the refugee neverland" -indie-elokuvassa vuonna 2017.
Näyttelijänä.
Vuonna 2008 Virtanen näytteli Riihimäen Teatterissa "Puhtaana Käteen" -farssissa. Hänet valittiin Suomen Standup-klubin Vuoden Tulokas -finalisteihin vuonna 2011. Vuosina 2015–2017 hän oli "Me Naiset" -lehden tuottaman #EVEK-keskusteluohjelman koomikko yhdessä Niina Lahtisen ja Veera Korhosen kanssa, ja sen jälkeen, vuosina 2016–2019 hän esiintyi useissa rooleissa suositun "ToosaTV"-sketsisarjan parissa. Hän oli myös TV2:n "Suorana: Kortesmäki" -talk show’ssa koomikkona kahden kauden ajan, ja sen jälkeen sen sisarohjelma "Suorana: Virtanen" -sunnuntaiohjelman radiojuontajana.
Vuonna 2016 Ulla Virtanen näytteli George Brantin monologinäytelmässä "Siipirikko" pilotin pääroolin, ja vuonna 2020 Kouvolan teatterissa hänellä oli Veli-Matti Karénin "Vaimoni on toista maata" -näytelmässä päärooli. Hän on näytellyt myös Riihimäen kaupunginteatterissa esitetyssä näytelmässä, sekä kahdessa New Yorkissa esitetyssä komediassa päärooleja.
Virtanen on toiminut ammatti-improvisoijana Improvisaatioryhmä VSOP:ssä koko sen olemassaolon ajan. VSOP on esiintynyt radiossa ja televisiossa, sekä Suomessa että kansainvälisesti.
Hän on myös ollut juontajana tai koomikkona lukuisissa suomalaisissa televisiolähetyksissä, kuten muun muassa Elämä Lapselle -konserteissa, YLE:n Nenäpäiväohjelmissa sekä "Talent Suomessa".
Käsikirjoittajana.
Virtanen on käsikirjoittanut komediaa useisiin suomalaisiin suosikkisarjoihin ja -ohjelmiin. Hänen käsialaansa ovat muun muassa Kultainen Venla -gaalat 2017 ja 2018, "Tanssii Tähtien kanssa" 2020 ja 2021 sekä ohjelmat kuten "Mental Samurai Suomi", "Huuma", "Putous 2019" ja "Gaala".
Vuodesta 2016 Ulla Virtanen on toiminut myös "Me Naiset" -lehden kolumnistina.
Peace. Play It Loud.

Peace. Play It Loud. on road movie -hengessä tehty dokumenttielokuva suomalaisen rock-yhtye Superchristin "Rocket Science" -albumin julkaisukiertueesta.
Elokuvan kuvaushetkellä 11 vuotta toiminut helsinkiläisyhtye julkaisi 1. syyskuuta 2010 kolmannen albuminsa "Rocket Science". Yhtye teki albumin julkaisun yhteydessä 15 esiintymistä kattaneen Suomen kiertueen 1. syyskuuta ja 3. joulukuuta 2010 välisenä aikana.
Elokuvan nimi.
Elokuvan nimi viittaa yhtyeen rauhanlipun malliseen esiintymisissä käytettyyn taustakankaaseen ja Superchristin rock-yhtyeille tyypillisiin kovaäänisiin esiintymisiin. Ilmausta on alun perin käytetty vuodesta 2004 alkaen yhtyeen albumien tekijätietojen perässä olevassa merkinnässä "All Rights Reserved. Peace. Play It Loud."
Elokuvan tekniset tiedot.
Elokuva on kuvattu digitaaliseen 720P -formaattiin ja se on kokonaan mustavalkoinen.
Julkaisu.
Elokuva julkaistiin samanaikaisesti nettistreamina sekä DVD:llä 16. maaliskuuta 2011. Elokuvan DVD-julkaisusta vastasi tuotantoyhtiö Disco Blanco Recordings ja DVD-levityksestä Supersounds Music Oy.
Esitykset festivaaleilla.
"Peace. Play It Loud." esitettiin Joensuussa Rokumentti 2011 -elokuvafestivaaleilla 16. marraskuuta 2011 ja se oli festivaalien sen vuoden ensimmäinen esitetty elokuva.
Elokuva esitettiin julkisesti myös Superchristin esiintymisen yhteydessä 18. maaliskuuta 2011 Kulttuuriareena Gloriassa, joka oli samalla elokuvan DVD-julkaisun julkistamiskeikka.
Haarajatkoinen haarautuminen

Haarajatkoinen haarautuminen eli sympodiaalinen haarautuminen tarkoittaa kasvitieteessä kasvutapaa, jossa pääverson kasvu on päätteinen (päättyy kukintaan), ja kasvu jatkuu sivuversosta tai -versoista (haarajatkoinen). Haarajatkoisen vastakohta on varsijatkoinen eli monopodiaalinen kasvu, jossa pääverson kasvu jatkuu, kun taas sivuversojen kasvu on päätteinen (kukinnot muodostuvat sivuversoihin).
Kasvutapa on lajikohtainen ominaisuus, joka on taksonomisesti luonnehtiva. Se on siis ominaisuus, jota voidaan usein käyttää taksonomisen luokittelun kriteerinä. Esimerkiksi tietty suku poikkeaa saman heimon toisesta suvusta kasvutapansa perusteella: kämmekkäkasveissa (Orchidaceae) "Phalaenopsis"-suvun lajit kasvavat monopodiaalisesti, "Dendrobium"-suvun lajit sympodiaalisesti. Kasvutapa voi näkyä myös esimerkiksi sipulikasveissa. Narsissikasvit (Amaryllidaceae) kasvavat monopodiaalisesti, kuten esimerkiksi ritarinkukat ("Hippeastrum"), joissa kukat kehittyvät sivu- eli hankasilmuista, kasvullinen verso (lehdet) tulevat sipulin kärjestä eli päätesilmusta. Liljakasvit (Liliaceae) taas kasvavat sympodiaalisesti, eli sipulin kärjestä päätesilmusta kasvava ilmaverso päättyy kukintaan, kun taas seuraavan vuoden kasvu jatkuu hankasilmuista muodostuvissa tytärsipuleissa. Puuvartisissa kasveissa selkeä esimerkki sympodiaalisesta kasvusta ovat syreenit ("Syringa").
Varsijatkoinen haarautuminen

Varsijatkoinen haarautuminen eli monopodiaalinen haarautuminen tarkoittaa kasvitieteessä kasvutapaa, jossa sivuverson kasvu on päätteinen (päättyy kukintaan) ja kasvu jatkuu pääversosta tai -versoista (kärkijatkoinen). Monopodiaalisen vastakohtana voidaan pitää sympodiaalista eli haarajatkoista kasvua, jossa sivuverson kasvu jatkuu, kun taas pääverson kasvu on päätteinen (kukinnot muodostuvat pääversoihin).
Kasvutapa on lajikohtainen ominaisuus, joka on taksonomisesti luonnehtiva. Se on siis ominaisuus, jota voidaan usein käyttää taksonomisen luokittelun kriteerinä. Esimerkiksi tietty suku poikkeaa saman heimon toisesta suvusta kasvutapansa perusteella: kämmekkäkasveissa (Orchidaceae) "Phalaenopsis"-suvun lajit kasvavat monopodiaalisesti, "Dendrobium"-suvun lajit sympodiaalisesti. Kasvutapa voi näkyä myös esimerkiksi sipulikasveissa. Narsissikasvit (Amaryllidaceae) kasvavat monopodiaalisesti, kuten esimerkiksi ritarinkukat ("Hippeastrum"), joissa kukat kehittyvät sivu- eli hankasilmuista, kasvullinen verso (lehdet) tulevat sipulin kärjestä eli päätesilmusta. Liljakasvit (Liliaceae) puolestaan kasvavat sympodiaalisesti, eli sipulin kärjestä päätesilmusta kasvava ilmaverso päättyy kukintaan, kun taas seuraavan vuoden kasvu jatkuu hankasilmuista muodostuvissa tytärsipuleissa.
Guinean vaakuna

Guinean vaakuna on Guinean tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella.
Vaakunassa on oliivipuun oksaa nokassaan pitävä kyyhkynen, joka on rauhan vertauskuva. Kilven alaosassa on Guinean lipun värit.
Nauhassa on motto "Travail, Justice, Solidarité", suomeksi "Työ, oikeudenmukaisuus, solidaarisuus".
Kim Martin

Kim Kristine Martin (s. 28. helmikuuta 1986 Tukholma) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Martin oli jo 15-vuotiaana Ruotsin maajoukkueen mukana Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002, joissa joukkue voitti pronssia ja Martin pelasi neljässä ottelussa. Hän siirtyi aiemmasta seurastaan Hammarby IF:stä AIK:hon, jossa hän voitti Ruotsin liigan pronssia 2002 sekä kultaa vuosina 2004 ja 2005. Hän voitti myös Euroopan mestarien cupin vuonna 2004 ja tuli valituksi turnauksen parhaaksi maalivahdiksi. Vuonna 2005 Martin oli voittamassa pronssia MM-kilpailuista.
Martin sai toisen olympiamitalinsa Torinon kisoissa 2006, joissa Ruotsi voitti hopeaa ja Martin valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi. Saman vuoden keväällä hänen piti pelata HockeyAllsvenskania Malmön miesten joukkueessa, mutta Minnesota-Duluthin yliopistojoukkue kielsi häntä pelaamasta, sillä Yhdysvaltain yliopistosarjoissa on sääntö, joka kieltää aiemmin ammattilaissarjoissa pelanneiden osallistumisen. Martin pelasi Minnesota-Duluthin joukkueessa vuosina 2006–2009 ja 2010–2011 voittaen NCAA:n mestaruuden vuonna 2008. Hän myös voitti urallaan toista kertaa MM-pronssia vuonna 2007.
Martin pelasi Vancouverin olympialaisissa 2010, joissa Ruotsi sijoittui neljänneksi. Hänellä oli kaudella 2010–2011 WCHA-sarjan paras torjuntaprosentti Minnesota-Duluthin joukkueessa. Myöhemmin hän valmistui oppilaitoksesta ja etsi itselleen uutta joukkuetta seuraavalle kaudelle.
HMS Adventure (1904)

HMS Adventure oli Britannian kuninkaallisen laivaston Adventure-luokan tiedusteluristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Luokan aluksissa oli muista tiedusteluristeilijöitä poiketen neljä eikä kolme savuhormia sekä klipperikeula. Luokan alukset poistettiin 1912 hävittäjälaivueiden johtoalusten paikalta, kun Acorn-luokan hävittäjät osoittautuivat niitä nopeammiksi.
Palvelus.
Huhtikuussa 1907 alus törmäsi Sussexin rannikolla kalastusalukseen, joka upposi. Alus palveli 1. torpedovenehävittäjälaivueen johtoaluksena ja se modernisoitiin Chathamin telakalla kesäkuussa 1910, mistä se palasi palvelukseen lokakuussa 1911 Devonportissa.
Palattuaan palvelukseen alus määrättiin Devonportiin 2. hävittäjälaivueen johtoalukseksi, mistä tehtävästä se siirrettiin elokuussa 1912 Devonportin telakalle modernisoitavaksi. Telakalta vapauduttuaan se liittyi vuoden 1913 vuotuisiin sotaharjoituksiin 3. kevyt risteilijälaivueeseen. Alus liitettiin heinäkuussa 1913 Doveriin sijoitettuun 6. hävittäjälaivueeseen. Toukokuussa 1915 se liitettiin Humberiin sijoitettuun 6. kevyt risteilijälaivueeseen, jonka tehtävänä oli valvoa Saksan ilmavoimien Zeppeliinien iskuja Britteinsaarten itärannikolle. Heinäkuussa alus siirrettiin Queenstowniin, jossa se oli aina marraskuuhun 1917.
"Adventure" suojasi sodan viimeiset kuukaudet Gibraltarin saattueita, jonka jälkeen se siirrettiin Välimerelle ja edelleen Egeanmerelle 1919. Alus palasi Imminghamiin, jossa se poistettiin palveluksesta 12. elokuuta. Tammikuussa 1920 alus törmäsi Humberissa jälleen troolariin. Alus myytiin romutettavaksi 3. tammikuuta 1920 ja "HMS Skirmisher" hinasi aluksen Morecambeen.
Guinea-Bissaun vaakuna

Guinea-Bissaun vaakuna on Guinea-Bissaun tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön pian itsenäistymisestä Portugalista vuonna 1973.
Vaakunassa esiintyvät Guinea-Bissaun lipun värit. Musta tähti kuvaa Guinean ja Kap Verden afrikkalaista itsenäisyyspuoluetta (PAIGC) ja sen tehtävää. Keltainen simpukankuori symboloi maan sijaintia Afrikan-länsirannikolla Vaakunaa ympäröi kaksi oliivipuun oksaa.
Vaakunassa on motto "Unidade, Luta, Progresso", suomeksi "Yhtenäisyys, taistelu, edistys".
D’Hautpoult (1807)

D'Hautpoult oli Ranskan laivaston 74-tykkinen Téméraire-luokan linjalaiva, jonka päällikkönä oli kunnialegioonan ritarikunnan ritari kapteeni Amand le Duc. Aluksella oli 680 hengen miehistö. Myöhemmin Britannian käytössä aluksen nimenä oli HMS Abercrombie .
Valmistus.
Alus tilattiin 15. toukokuuta 1801 Frères Crucyltä Lorientin telakalta, missä köli laskettiin kesäkuussa 1803. Se laskettiin vesille 2. syyskuuta 1807 ja valmistui 3. tai 23. joulukuuta 1807. Alus liitettiin laivastoon helmikuussa 1808.
Palvelus.
Neitsytmatkansa alus teki Martiniquelle, kun se kuljetti täydennyksiä ja materiaalia kolmen linjalaivan sekä kahden fregatin muodostaman laivasto-osaston lippulaivana. Muut linjalaivat olivat "Courageux" ja "Polonais," ja osaston lippu-upseerina oli kommodori Amable Troude. Martiniquen valtauksen jälkeen osasto kääntyi takaisin, mutta se joutui Britannian kuninkaallisen laivaston osaston yllättämäksi.
"D'Hautpoult'n" valtasi 17. huhtikuuta 1809 Puerto Ricon rannikolla sen aiemmin brittien käsiin joutunut sisaralus "HMS Pompée," joka oli ajanut sitä takaa kolme yötä ja kaksi päivää "HMS Recruitin" ja "HMS Neptunen" kanssa. Taistelussa sai surmansa tai haavoittui 80-90 ranskalaista merimiestä.
Kesäkuussa Britannian kuninkaallinen laivasto otti aluksen palvelukseensa nimeten aluksen "HMS Abercrombieksi". Sen ensimmäinen päällikkö oli Charlier Napier, joka luovutti aluksen seuraajalleen John Richardsille jo syyskuussa. Alus sai jo kolmannen päällikön joulukuussa, kun William Fabie otti tehtävän vastaan. Alus osallistui Guadeloupen valtaukseen 26. tammikuuta - 6. helmikuuta 1810..
Alus saapui 5. syyskuuta 1810 Plymouthiin, jossa se siirrettiin 25. marraskuuta telakalle. Aluksen huollon kustannukset olivat 16 375 puntaa. Se palautettiin palvelukseen 30. joulukuuta aloittaen matkan Portugaliin. Aluksen ollessa ankkurissa 26. lokakuuta 1811 siihen osui salama, joka tuhosi sen keulamaston. Alus oli telakalla Portsmouthissa tammikuusta maaliskuuhun 1812, minkä jälkeen se palveli Kanaalin laivastossa. Se siirrettiin 1814 reserviin Plymouthissa, missä alus myytiin 30. huhtikuuta 1817 Mr. Freakelle 3 810 punnalla.
Kamerunin vaakuna

Kamerunin vaakuna on Kamerunin tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella.
Kilven punainen keskiosa kuvaa Kamerunvuorta. Miekka ja vaaka symboloivat oikeutta ja yhtenäisyyttä. Niiden alla on Kamerunin kartta. Kilven takana on kaksi fascesia ristikkäin. Kilven yllä on motto ranskaksi ja englanniksi, ylempänä "Paix, Travail, Patrie", alempana "Peace, Work, Fatherland", suomeksi "Rauha, työ, isänmaa". Kilven alla lukee maan nimi ranskaksi ja englanniksi.
Vahakeltasiipi

Vahakeltasiipi ("Eilema cereolum") on harvinainen siilikkäisiin kuuluva yöperhoslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö.
Heleän vaaleankeltainen perhonen, jonka koiraat ovat selvästi naaraita kookkaampia. Koiraan siivet ovat pitkät, leveät ja kärjestään terävät, hieman suorakaidemaiset. Väriltään ne ovat keltaiset ja keskiosastaan harmahtavat. Naaraalla siipi on pyöreämpi, keltaisen sävy on vaaleampi eikä siiven keskiosa ole yhtä harmaa. Takasiivet ovat etusiipiä vaaleammat ja leveät. Ruumis on harmaanruskea, koiraalla tasaisen hoikka ja pää sekä takaruumiin kärki ovat keltaiset. Naaraan ruumis on väriltään yhtenäisempi ja takaruumis selvästi tukevampi. Koiraan siipiväli on 26–32 mm ja naaraan 18–23 mm.
Samannäköinen laji on etenkin kultakeltasiipi ("Eilema sororculum").
Levinneisyys ja lentoaika.
Boreoalpiininen laji, jonka levinneisyysalue maailmassa on kaksiosainen. Sitä tavataan etelässä Alpeilla sekä pohjoisessa Skandinaviasta ja Baltiasta Keski-Venäjälle ulottuvalla alueella. Suomessa se on vahvasti kaakkoispainotteinen laji, jonka havainnot keskittyvät Etelä- ja Itä-Suomen järviseuduille. Lisäksi Etelä-Pohjanmaalla on erillinen esiintymä. Hajahavaintoja on myös lounaissaaristosta. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Vahakeltasiipi on soilla, kosteikoissa, kosteissa metsissä ja muilla kosteilla paikoilla elävä perhonen, joka on levinneisyys on supistunut huomattavasti soiden kuivatuksen vuoksi. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU), Ruotsissa silmälläpidettäväksi ja Norjassa alueellisesti hävinneeksi.
Perhoset lentävät muutaman metrin korkeudella maanpinnasta ja koiraat aloittavat lentonsa usein jo ennen auringonlaskua ja jatkavat muutaman tunnin ajan. Iltapäivällä ne lähtevät lentoon myös häirittyinä. Naaraat oleskelevat enimmäkseen lehtien alapinnoilla suhteellisen lähellä maanpintaa ja houkuttelevat koiraita luokseen feromoneilla. Naaras munii korkeintaan 50 munaa, jotka se laskee oksille tai heinille. Toukat kasvavat hitaasti ennen siirtymistään talvilepoon ja keväällä aktivoituessaan uudestaan ne ovat pääasiassa yöeläjiä. Toukat ovat täysikasvuisia kesäkuun loppupuoliskolla ja koteloituvat vaaleaan kotelokoppaan kuorenrakoon tai kasvien varsille lähelle maanpintaa.
Ravintokasvi.
Toukka syö puilla ja kivillä kasvavia karvejäkäliä ("Parmelia").
Ruususiipi

Ruususiipi ("Miltochrista miniata") on siilikkäisiin kuuluva perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Etusiipien pohjaväri on keltainen ja siiven etu- sekä ulkoreunaa kohti väri muuttuu oranssinpunaiseksi. Siiven tyvessä on musta piste, minkä lisäksi tumanharmaa ulompi poikkiviiru muodostaa sahanterää muistuttavan kuvion. Sisempi poikkiviiru erottuu joskus huonosti. Siiven ulkoreunan lähellä on siipisuonten kohdalla rivi tummanharmaita laikkuja. Takasiivet ovat vaaleat ja ulkoreunaa kohti niihinkin tulee oranssinpunertavaa sävyä. Pää ja keskiruumis ovat kellanruskeat, takaruumis harmaa, sivuilta kärkeä kohti tummeneva. Siipiväli on koiraalla 21–26 mm ja naaraalla 23–29 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Ruususiiven levinneisyys ulottuu Pohjois-Espanjasta Keski-Euroopan ja Turkin kautta Etelä-Siperiaan ja edelleen Japaniin saakka. Suomessa se on eteläinen laji, jonka levinneisyys painottuu Itä- ja Kaakkois-Suomeen sekä etelärannikkoa pitkin Turun saaristoon. Perhoset lentävät heinäkuun alkupuolelta elokuun loppupuoliskolle. Hyvin lämpiminä kesinä voi syntyä pieni toinen sukupolvi, joka on lennossa syyskuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Ruususiipi viihtyy erityisesti lämpimissä ja kosteissa jalopuumetsissä, joskin Suomessa sitä tavataan myös avoimilla ja hiekkapohjaisilla mailla. Elinpaikallaan se on usein runsaslukuinen. Perhonen on aktiivinen yöllä ja ne lentävät pimeän laskeutumisesta keskiyöhön. Koiraat lentävät valolle, mutta naaraita tulee vain harvoin. Perhoset käyvät juomassa mettä kukista ja tulevat myös makealla nesteellä kostutetulle syötille.
Naaras munii noin 20 munan ryhmiä ja toukat kasvavat hitaasti kunnes siirtyvät talvilevolle kuorenrakoihin tai maahan. Keväällä toukat kasvavat nopeammin ja ovat täysikasvuisia touko-kesäkuun vaihteessa. Koteloituminen tapahtuu tiiviin ja toukkakarvoilla pinnoitetun kotelokopan sisään.
Ravintokasvi.
Toukka elää puissa syöden niillä kasvavia viherleviä ja jäkäliä, mutta sen ravintotottumuksia ei tunneta kovin tarkoin. Kasvatuksessa toukka on syönyt myös kuivuneita kasvien lehtiä.
Cheon Ju-hyeon

Cheon Ju-Hyeon (; s. 28. helmikuuta 1977) on eteläkorealainen entinen pikaluistelija.
Cheon sijoittui yleisluistelun MM-kisoissa 1996 21:seksi. Naganon olympialaisissa 1998 hän oli mukana 1 000 metrillä, jolla hän oli jaetulla 21. sijalla ja 1 500 metrin kisassa, jossa hän oli 15. nopein. Cheon oli seuraavan vuoden sprinttimaailmanmestaruuskilpailuissa 26. paras.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: Sports-reference"
Maria Geitel

Maria Natalia Geitel (22. tammikuuta 1864 Jyväskylä – 10. joulukuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Geitelin vanhemmat olivat Alexander Otto Gabriel Geitel ja Natalia Shkljareffski. Hän kävi Jyväskylän tyttökoulun ja Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun jatkoluokat valmistuen opettajaksi 1882. Geitel suoritti sitten suomen- ja saksankielen sekä kasvatusopin tutkinnot Helsingin yliopistossa ja tuli vuonna 1886 saksankielen opettajaksi Jyväskylän tyttökouluun. Hän hoiti tätä tehtävää syksyyn 1918 saakka lukuunottamatta paria vuotta, jolloin hän oli väliaikaisesti Viipurin suomalaisen tyttökoulun opettajana. Sen jälkeen kun Jyväskylään perustettiin tyttökoulun jatkoluokat määrättiin Geitel jatkoluokkien johtajaksi ja saksankielen opettajaksi. Hän toimi myös Jyväskylän tyttökoulun v.t. johtajana parin vuoden ajan sekä ranskankielen tuntiopettajana. Geitel jäi eläkkeelle 1918. Hän teki opintomatkoja muun muassa Saksaan, Ranskaan ja Sveitsiin.
Geitelillä oli kotonaan kasvattilapsinaan toistakymmentä orvoksi jäänyttä lasta, joita hän kasvatti ja koulutti. Hän oli Jyväskylän köyhäinhoitohallituksen jäsenenä 1892–1895 ja 1912–1915. Geitel teki keväällä 1906 opintomatkan Ruotsiin tutustuen siellä lastenhuoltotyöhön eri paikkakunnilla. Geitel muutti 1918 Tampereelle ja oli siellä toimintansa aloittaneen lastensuojelutyön johdossa. Hän hankki useille Suomen sisällissodan vuoksi orvoksi jääneille lapsille uuden kodin eteläpohjalaisissa taloissa. Lastensuojelukeskuksen johtajana hän toimi vuoteen 1922 saakka.
Teoksia.
Nimellä "M. Geitel":
Tatjana Levina (meloja)

Tatjana Levina (; s. 4. syyskuuta 1965) on uzbekistanilainen entinen meloja.
Levina oli mukana Atlantan olympialaisissa 1996 sekä 500 metrin kajakkikaksikoissa että -nelikoissa. Hän putosi kajakkikaksikoissa parinsa Inna Isakovan kanssa keräilyerien jälkeen, mutta Uzbekistan pääsi välieriin saakka kajakkinelikkojen kilpailussa. Levina kilpaili vuoden 1999 MM-kilpailuissa 1 000 metrin kajakkikaksikoissa, joissa maa oli seitsemäs, ja kolmea vuotta myöhemmin Sevillan kisoissa maansa yhdeksänneksi sijoittuneessa 200 metrin kajakkinelikkokilpailussa. Hän oli mukana Uzbekistanin joukkueessa samassa lajissa vielä vuoden 2003 maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa joukkue oli kahdeksanneksi nopein.
Mylo Xyloto

Mylo Xyloto on Coldplayn viides studioalbumi, joka julkaistiin 24. lokakuuta 2011.
Kappaleet ”Paradise” ja ”Every Teadrop Is a Waterfall” saivat yhteensä kolme Grammy-ehdokkuutta.
Natalja Karimova

Natalja Valerjevna Karimova (; s. 28. helmikuuta 1974 Rostov-na-Donu) on venäläinen entinen ratapyöräilijä. Hän edusti seuratasolla Dynamo Rostov-na-Donua.
Karimova osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Atlantassa 1996, jolloin hän oli takaa-ajon kymmenes. Hän voitti seuraavana vuonna MM-kilpailuissa kultaa pistekilpailusta ja hopeaa takaa-ajosta. Karimova oli vuoden 2000 olympialaisissa takaa-ajon yhdeksäs.
Kahden venheessä

Kahden venheessä on suomalaisen Georg Malmsténin kokoelma-albumi vuodelta 2012. Alkuperäiset savikiekot ovat vuosilta 1930–1942.
Hemiselluloosa

Hemiselluloosat ovat useista polysakkarideista, kuten arabinoksylaanista, koostuvia heteropolymeerejä, joita esiintyy kasvin soluseinissä yhdessä selluloosan sekä ligniinin kanssa. Puun solurakenteessa hemiselluloosa sijaitsee selluloosan muodostamien fibrillien seassa väliaineena, ja muodostaa ristisidoksia ligniinin kanssa, mikä vaikuttaa muun muassa soluseinän rakenteen joustavuuteen. Pitoisuudet vaihtelevat soluseinämän rakenteellisten osien välillä. Hemiselluloosan rakenne on amorfinen ja se on helposti hydrolysoitavissa entsyymien, happojen tai emästen avulla. Hemiselluloosien tyyppi ja pitoisuudet vaihtelevat havu- ja lehtipuiden välillä. Erilaisia hemiselluloosatyyppejä ovat esimerkiksi ksylaani, glukuroksylaani, arabinoksylaani, glukomannaani ja ksyloglukaani. Hemiselluloosat rakentuvat monosakkarideista, kuten ksyloosista, mannoosista, galaktoosista, ramnoosista ja arabinoosista, jotka ovat D- ja L-pentoosi- sekä heksoosiryhmien sokereita.
Keski-Afrikan vaakuna

Keski-Afrikan vaakuna on Keski-Afrikan tasavallan tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella.
Vaakunan kilven keskellä olevassa sydänkilvessä on maan kartta ja sen päällä tähti. Ensimmäisessä kentässä on norsun pää, toisessa kentässä apinanleipäpuu, kolmannessa kentässä kolme tähteä ja neljännessä käsi, joka edustaa ennen maan itsenäisyyttä afrikkalaisen väestön aseman parantamiseen pyrkinyttä järjestöä. Kilven yllä on nouseva aurinko ja molemmilla puolilla maan lippu.
Nauhassa vaakunan alla on motto "Unité, Dignité, Travail". Vaakunan yläpuolella lukee "Zo Kwe Zo", suomeksi "ihminen on ihminen", mikä voidaan kääntää vapaammin "kaikki ihmiset ovat samanarvoisia".
Petri Nygårdin diskografia

Tämä on Petri Nygårdin diskografia.
Singlet.
Musiikkivideot.
Petri Nygårdin musiikkivideoita on katsottu YouTube-palvelussa yhteensä yli 50 miljoonaa kertaa .
Alaskankleitonia

Alaskankleitonia ("Claytonia sibirica", syn. "Montia sibirica") on pienikukkainen ruohokasvi hetekaalikasvien ("Montiaceae") heimossa, aiemmin luokittelun mukaan portulakkakasvien ("Portulacaceae") heimossa. Kasvia viljellään myös koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Yksivuotinen alaskankleitonia kasvaa 15–30 senttimetriä korkeaksi. Koko kasvi on kalju. Ehyet, möyheät lehdet ovat korvakkeellisia, korvakkeet ovat kalvomaisia. Aluslehdet ovat pitkäruotisia. Lehtilapa on 2–5 cm pitkä, puikea tai suippo sekä suippotyvinen ja -kärkinen. Leveitä, ruodittomia varsilehtiä on tavallisesti kaksi kappaletta ja ne sijaitsevat varressa vastakkain. Alaskankleitonian kukinto on melko monikukkainen viuhko. Kukkaperät ovat 2–3 cm pitkiä, ja ne pitenevät hedelmävaiheessa. Aivan kukan alapuolella on kaksi verholehtimäistä ylälehteä. Kaksineuvoiset kukat ovat noin 15 mm leveitä. Kukan kehä on teriömäinen. Lanttokärkisiä kehälehtiä on viisi kappaletta ja ne ovat väriltään valkoisia tai vaaleanpunaisia ja punasuonisia. Emiö on yhdislehtinen. Suomessa alaskankleitonia kukkii kesä-syyskuussa. Hedelmä on pitkittäisraoilla avautuva kota. Siemeniä on kolme kappaletta.
Alaskankleitoniasta tavataan sekä itusilmullisia että itusilmuttomia rotuja. Kaikki Suomessa tavattavat kasvit kuuluvat itusilmuttomaan nimirotuun (var. "sibirica").
Levinneisyys.
Alkujaan alaskankleitonia on kotoisin Pohjois-Amerikan länsiosista ja Itä-Aasiasta. Koristekasvina laji on levinnyt luontoon monin paikoin Euroopassa. Suomessa alaskankleitoniaa voi satunnaisesti tavata viljelykarkulaisena eri puolilta maata. Suurin osa havainnoista keskittyy Etelä-Suomeen, mutta lajia on tavattu luonnosta Raahen korkeudelta saakka.
Elinympäristö.
Alaskankleitonia suosii kosteita kasvupaikkoja. Suomessa alaskankleitonia kasvaa viljelykarkulaisena lehtomaisissa puistoissa ja pihojen lähipensaikoissa.
Käyttö.
Alaskankleitonia viljellään puutarhojen koristekasvina.
Ukkomansikka

Ukkomansikka ("Fragaria moschata", aiemmin "Fragaria muricata") on mansikkalaji, jota on viljelty marjakasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Ukkomansikka kasvaa 15–35 senttimetriä korkeaksi. Se tekee niukasti melko paksuja rönsyjä. Lehdet muodostuvat kolmesta ruodittomasta lehdykästä. Lehdykät ovat 5–10 cm pitkiä, päältä himmeän vaaleanvihreitä, usein ryppyisiä ja molemmin puolin karvaisia. Myös pitkähköt lehtiruodit ovat karvaisia. Ukkomansikan kukat ovat lehtiä pidemmän kukintovarren latvassa. Ne ovat yksineuvoisia eli joko hede- tai emikukkia, ja kasvi on kaksikotinen, eli yhdessä yksilössä on vain jompiakumpia kukkia. Kukka on 2–3 cm leveä, sen valkoiset terälehdet ovat noin yhden senttimetrin pitkiä. Ukkomansikan niin sanottu marja eli turvonnut kukkapohjus on kooltaan 1–2 cm, verenpunainen ja pähkylätön. Marjoja ei kehity yhden sukupuolen kasvustoissa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Ukkomansikkaa tavataan Euroopassa, keskisestä Keski-Euroopasta ja Pohjoismaiden eteläpuolelta Itä-Eurooppaan ja Venäjälle. Pohjoisin esiintymä on Norjan pohjoisrannikolla. Pohjoismaissa ukkomansikka ei kasva alkuperäisenä. Sen kasvupaikkoja ovat esimerkiksi pihat, puutarhat ja puistot.
Ukkomansikka Suomessa.
Suomessa ukkomansikkaa on tavattu luonnonvaraisena Etelä-Lapin korkeudelle asti. Eteläisimmässä osassa maata se on melko yleinen tai yleinen, erityisesti Varsinais-Suomi–Uusimaa–Etelä-Karjala-vyöhykkeellä ja Etelä-Hämeessä. Se on suurimmaksi osaksi vakiintunut tulokaskasvi levinneisyysalueellaan. Ukkomansikka on Suomessa vanha marjakasvi, jota on viljelty ennen amerikkalaisperäistä risteymämansikkaa puutarhamansikkaa ("Fragaria" × "ananassa"). Ukkomansikka kasvaa viljelyjäänteenä tai -karkulaisena vanhoilla pihoilla, puutarhoissa, puistoissa ja asutuksen lähimetsissä.
HMS Acasta (1912)

HMS Acasta oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acasta-luokan hävittäjä.
Palvelus.
"Acasta" liitettiin palvelukseen otettaessa 4. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana alus siirtyi ensimmäisen maailmansodan alkaessa Suureen laivastoon. Se siirtyi kesällä 1916 edelleen laivueen mukaan Humberiin, josta se edelleen siirtyi vuoden lopulla Portsmouthiin ja keväällä 1917 Devonportiin.
Alus myytiin romutettavaksi 9. toukokuuta 1921.
HMS Achates (1912)

HMS Achates oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acasta-luokan hävittäjä.
Palvelus.
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa 4. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana alus siirtyi ensimmäisen maailmansodan alkaessa Suureen laivastoon. Se siirtyi kesällä 1916 edelleen laivueen mukaan Humberiin, josta se edelleen siirtyi vuoden lopulla Portsmouthiin ja keväällä 1917 Devonportiin.
Alus myytiin romutettavaksi 9. toukokuuta 1921.
HMS Acheron (1911)

HMS Acheron (viirinumerot H00 (6.12.1914-1.1.1918), H02 (1918-1919) ja H05) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acheron-luokan hävittäjä.
Rakentaminen.
Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista osana vuosien 1910-1911 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 30. syyskuuta 1910 ja alus laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1911. Alus valmistui vielä samana vuonna marraskuussa.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa "Acheron" liitettiin 1. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se liitettiin 1914 Suureen laivastoon ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Alus osallistui "HMS Fearlessin" alaisuudessa laivueensa mukana Heligolandin taisteluun 28. elokuuta 1914 ja 24. tammikuuta 1915 "HMS Auroran" johdolla Doggermatalikon taisteluun. Alus osallistui laivueensa mukana Skagerrakin taisteluun 31. toukokuuta 1916.
Alus osallistui 10. maaliskuuta 1915 "HMS Attackin" ja "HMS Arielin" kanssa Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "SM U-12" upottamiseen. Alus siirrettiin 1917 3. taistelulaivalaivueen mukana Välimerelle.
Alus myytiin 9. toukokuuta 1921 Wardille romutettavaksi ja se myytiin edelleen 20. syyskuuta 1923 J. J. Kingille.
Merityräkki

Merityräkki ("Euphorbia paralias") on tyräkkilaji, joka kasvaa Euroopassa merenrantadyyneillä.
Ulkonäkö ja koko.
Merityräkki on tyvestään haarova ruoho, joka kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on möyheä, kalju ja sinivihreä. Lehdet ovat muodoltaan ehyet, vaihdellen pitkulaisen soikeasta pyöreään. Ylälehdet ovat pyöreimpiä. Merityräkin sarjamainen latvakukinto on 3–6-säteinen. Kukkien pikarimaisten suojusten sisällä sijaitsevat pienet hede- ja emikukat sekä munuaismaisia mesiäisiä. Hedelmänä on kota, joka on kooltaan 4 × 5 millimetriä.
Levinneisyys.
Merityräkkiä tavataan Euroopassa Britteinsaarilla, Keski-, Etelä- ja Itä-Euroopassa, muissa maanosissa Pohjois-Afrikassa, Länsi-Aasiassa sekä levinneenä Australiassa.
Camden (New Jersey)

Camden on kaupunki Yhdysvalloissa, New Jerseyn osavaltiossa. Se on Camdenin piirikunnan hallintokeskus, ja siellä oli 77 344 asukasta vuonna 2010. Se sijaitsee Delawarejoen itärannalla vastapäätä Philadelphian miljoonakaupungin keskustaa. Se oli aikoinaan menestyvä teollisuuskaupunki, mutta on taantunut yhdeksi Yhdysvaltain köyhimmistä ja vaarallisimmista kaupungeista.
Historia.
Camdenin alue asutettiin ensimmäisen kerran 1681. Camdenista tuli varsinainen asutuskeskus vasta 1773, kun ensimmäisen asukkaan William Cooperin jälkeläinen Jacob Cooper suunnitteli kaavan ja nimesi alueen Camdenin brittiläisen Camdenin jaarlin, Charles Prattin mukaan. Siitä tuli oma paikallishallinnollinen yksikkönsä 1828. Sen merkitys alkoi pian kasvaa, kun Camdenin–Amboyn rautatie valmistui. Kaupungista tuli 1844 piirikuntansa pääkaupunki.
Camden jäi Philadelphian varjoon, mutta sekin pystyi houkuttelemaan kaupunkiin huomattavasti teollisuutta. Vuonna 1891 parikymmentä vuotta aiemmin perustetusta pienestä yrityksestä tuli Campbell Soup Company, ja vuonna 1899 New York Shipbuilding Corporation aloitti toimintansa. Sen telakalla työskenteli pian 5 000 työläistä. Eldridge R. Johnson perusti 1901 Victor Talking Machine Companyn, joka yhdistyi myöhemmin RCA:n kanssa. Camden kehittyi klassiseksi teollisuuskaupungiksi. 1930-luvun lama vaikutti hieman Camdeniin, mutta kaupunki kukoisti jälleen toisen maailmansodan aikana. Tuolloin pelkästään New York Shipbuilding Corporationin palveluksessa oli 47 000 ihmistä.
Sodan jälkeen alueen kehitys alkoi keskittyä Camdenin esikaupunkeihin, kuten Cherry Hilliin. Monet kaupan ja teollisuuden toimijat jättivät kaupungin ja samalla väkiluku alkoi pienentyä. Vuonna 1950 Camdenin väkiluku oli 124 555, mutta se alkoi siitä laskea nopeasti. Myös väestön rakenne alkoi muuttua, kun kaupunkiin alkoi sodan jälkeen tulvia afroamerikkalaisia ja puertoricolaisia. Kaupungissa syttyivät vuonna 1971 neljä päivää kestäneet mellakat, kun poliisi oli ampunut puertoricolaisen miehen. Camden alkoi köyhtyä, ja sen tulotaso oli vuonna 1990 selvästi koko maan ja osavaltion keskitasoa matalampi. Jopa kolmannes asukkaista eli köyhyydessä. Samalla Camdenista tuli yksi Yhdysvaltojen vaarallisimmista kaupungeista: esimerkiksi vuonna 2003 FBI:n väkivalta- ja omaisuusrikostilastojen perusteella Camden oli Yhdysvaltain vaarallisin kaupunki.
Tunnettuja asukkaita.
Runoilija Walt Whitman vietti elämänsä parikymmentä viimeistä vuotta Camdenissä. Hänen mukaansa on nimetty Camdenin eteläpuolelta Delawarejoen yli Philadelphiaan kulkeva silta.
KDM Absalon

KDM Absalon (runkonumero L16) on Tanskan kuninkaallisen laivaston Absalon-luokan fregatti. Alus on nimetty tanskalaisen piispan Absalonin (1128-1201) mukaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Odense Staalskibsværft Munkebosta Odensesta, missä köli laskettiin 28. marraskuuta 2003, vaikka rakennustyöt oli aloitettu jo 30. huhtikuuta. Se laskettiin vesille 25. helmikuuta 2004 ja valmistui 19. lokakuuta.
Palvelus.
Aluksen aseistusta täydennettiin 2007 asentamalla sille kaksi 35 millimetrin LvSa M/04 CIWS -lähi-ilmatorjuntajärjestelmää, neljä Sea Gnat Mk36 sukellusveneentorjuntaheitintä, kaksi Mk32 Mod 14 torpedoputkea MU-90 M/04 sukellusveneentorjuntatorpedoille. Aluksella on myös tilat (900 neliömetriä) kahdelle LCP-tyyppiselle maihinnousualukselle, kahdelle Agusta-Westland EH-101 helikopterille ja joukolle miinoja.
Alus oli Somalian rannikolla suojaamassa liikennettä merirosvoilta ja joutui muun muassa helmikuussa 2012 tulitaisteluun merirosvojen kanssa.
"Absalon" vieraili 2010 Suomessa, jolloin se osallistui Northern Coasts -harjoitukseen.
Alus tukeutui Tahkoluodon satamaan Porissa.
North American B-45 Tornado

North American B-45 Tornado oli yhdysvaltalainen suihkumoottoreilla varustettu pommikone. Siinä oli suorat puolisuunnikkaan muotoiset, niin kutsutut trapetsin muotoiset siivet, sekä neljä siipiin ripustettua suihkumoottoria. Kaksi moottoria sijaitsi samassa moottorikehdossa. Yhdysvaltain stratigiset ilmavoimat (SAC) käyttivät konetta, mutta paremmat koneet, kuten Boeing B-47 Stratojet sekä B-52 Stratofortress, syrjäyttivät sen nopeasti.
Konetyyppi oli ensimmäinen ydinpommituksiin pystyvä suihkukone. Siinä oli neljän hengen miehistö. B-45 Tornadon kanssa sarjatuotantotilauksesta kilpaili Convairin XB-46, mutta jälkimmäinen hävisi tarjouskilpailun. B-45 Tornadon ensilento tapahtui 17. maaliskuuta 1947 ja esittely 24. helmikuuta 1948. Palvelusura kesti kymmenen vuoden ajan, 1950–1959. Tornadoa valmistettiin kaikkiaan 143 koneyksilöä, joista sarjatuotannon pommitusversiota (A ja C) 107 kappaletta ja RB-45C -tiedusteluversiota 33 kappaletta.
1950-luvun lopulta lähtien kykenivät ydinpommituksiin myös nopeat taisteluhävittäjät aina F-86 Sabresta lähtien. Tornadon hyötykuorma oli arviolta 22 000 paunaa (lb) eli noin 10 000 kg. Konetyyppiä käytettiin myös tiedusteluun ja valokuvaukseen, sillä se kykeni lentämään korkealla. Nämä versiot tunnettiin RB-45:na, ja ne osallistuivat Korean sotaan. Koneilla suoritettiin myös Itä-Euroopan alueen ilmatiedusteluja.
Iskelmä Ankkuri

Iskelmä Ankkuri on vuonna 2002 Iskelmä-ketjuun liittynyt, Meri-Lapissa kuuluva paikallisradio, jonka omistaa Bauer Media Oy:n omistama Kaimax Media Oy. Iskelmän ohjelmiston lisäksi asemalta voi kuunnella paikallisuutisia ja kaksi kertaa arkipäivisin tulevaa paikallismakasiinia (klo 13:30 ja 17:30). Ennen Iskelmä-ketjuun liittymistä aseman nimi oli Radioankkuri. Iskelmä Ankkurin toimitus sijaitsee nykyään Oulun Isokadulla Iskelmä Oulun, Radio Pookin ja Radio City Oulun kanssa samassa rakennuksessa.
Iskelmä Ankkuri lopetti väliaikaisesti toimintansa muutamaksi vuodeksi vuoden 2006 lopulla, kun asema ei saanut toimilupaa. Vuoteen 2006 loppuun asti kanava toimi taajuudella 98,8 MHz ja sen kuuluvuusalue kattoi kaikki Meri-Lapin kunnat. Se kuitenkin palasi takaisin eetteriin kesällä 2009 Kemiin taajuudelle 95,0 MHz ja myöhemmin syksyllä Tornioon taajuudelle 106,4 MHz teknisten toimilupien voimin. Kemin 50 watin lähetin sijaitsi Kemin keskustassa ammattikoulun katolla ja Tornion 50 watin lähetin Torpin vesitornin päällä. 
Iskelmä Ankkuri sai jälleen pysyvän toimiluvan valtioneuvostolta kaudelle 2012-2019 vuonna 2011. Tämän seurauksena 30.3.2012 asema sulki Tornion lähettimen ja koko Tornion taajuuden (106.4 MHz). Kemin lähetin siirrettiin Tornion Laivakankaan Digitan radioasemalle ja lähettimen voimakkuutta nostettiin 50 watista yhteen kilowattiin. Entisestä Kemin taajuudesta (95,0 MHz) tuli näin ollen kanavan virallinen taajuus koko Meri-Lapissa. Kuuluvuusalue laajentui merkittävästi, kun Kemin ja Tornion ohella kanavaa pystyi kuuntelemaan myös muissa Meri-Lapin ympäryskunnissa. 
Nykyään kanavalla on yhteinen mediamyynti ja markkinointi Iskelmä Oulun kanssa.
Kanava kuuluu myös koko Meri-Lapissa Soneran Kaapeli-TV-verkossa taajuudella 99,3 MHz. 
Taajuudet.
Tornio: 95,0 MHz (Kaapelissa: 99,3 MHz)
Äänekosken Kaupunkisanomat

ÄKS Äänekosken Kaupunkisanomat on Äänekoskella ilmestyvä yksityinen ja itsenäinen ilmaisjakelulehti, jonka ensimmäinen numero ilmestyi maaliskuussa 2011. Normaalisti joka toinen viikko keskiviikkoisin ilmestyvä ÄKS on aikakauslehtityyppinen, leikattu tabloid. Lehden levikki on 11 400 ja se jaetaan ilmaiseksi kaikkiin koteihin sekä yrityksiin Äänekoskella, Suolahdessa, Sumiaisissa, Konginkankaalla ja osin myös Uuraisilla. ÄKSällä on myös omat, aktiivisesti päivitettävät nettisivut.
Lehden päätoimittajana toimii Marjo Steffansson. Osakeyhtiön toimitusjohtaja on Pirjo Hakkarainen. Äänekoskelaissyntyinen toimittaja Timo Harakka toimi hallituksen puheenjohtajana, kunnes luopui tehtävästä ja omistajuudesta lähdettyään eurovaaliehdokkaaksi syksyllä 2013. Harakka palasi omistajaksi myöhemmin.
Edellisten lisäksi ÄKSän perustajiin ja omistajiin kuuluvat muun muassa toimittajat Terho Vuorinen ja Teijo Piilonen ja kirjailija Reijo Honkonen.
Syksyllä 2011 ÄKS järjesti äänestyksen kaikkien aikojen äänekoskelaisesta. Kaupungin satavuotisjuhlien kunniaksi järjestetyn äänestyksen voitti elokuvaohjaaja Mikko Niskanen. Viiden kärkeen sijoittuivat keihäänheittäjä Jorma Kinnunen, teollisuusmies Kalle Piilonen, toisen polven keihäsmies Kimmo Kinnunen sekä Timo Harakka.
Lesothon vaakuna

Lesothon vaakuna on Lesothon tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1966.
Kilvessä on krokotiili, joka on Lesothon hallitsijasuvun tunnus. Kilven takana on strutsin sulkia ja perinteisiä eteläisen Afrikan aseita. Vaakunan jalusta kuvaa Thaba Bosiu -vuorta, jonne hallitsija Moshoeshoe on haudattu. Kilvenkannattajina on kaksi hevosta. Vaakunassa on motto "Khotso, Pula, Nala", suomeksi "Rauha, sade, yltäkylläisyys".
Iskelmä Oulu

Iskelmä Oulu on vuonna 2002 Iskelmä-ketjuun liittynyt, Pohjois-Pohjanmaalla toimiva paikallisradio, jonka omistaa Bauer Media Oy:n omistama Kaimax Media Oy. Ennen Iskelmä-ketjuun liittymistä aseman nimi oli Radioasema Q. Iskelmä Oulun toimitus sijaitsee Oulun Isokadulla Iskelmä Ankkurin, Radio Pookin ja Radio City Oulun kanssa samassa rakennuksessa.
Kanavalla on yhteinen mediamyynti ja markkinointi Iskelmä Ankkurin kanssa.
Kanavaa voi kuunnella Oulun alueella myös Telian Kaapeli-TV-verkossa taajuudella 89,4 MHz sekä DNA:n kaapelissa taajuudella 95,5 MHz).
20.6.2012 Iskelmä Oulun lähetykset aloitettiin Digitan Kiimingin radio- ja tv-asemalta ja samalla aseman lähettimen voimakkuutta nostettiin yhdestä kilowatista kolmeen kilowattiin. Näin ollen kanavan kuuluvuusalue laajentui Oulun alueella merkittävästi ja vanhat lähetykset Digitan Oulun Nokelan radioasemalla päättyivät.
Taajuudet.
Taajuudet eri paikkakunnilla:
Aiheesta muualla.
Dixi

Dixi oli saksalaisen, Eisenachissa sijainneen Fahrzeugfabrich Eisenachin, sittemmin Dixi-Werke AG:n vuosina 1904–1928 valmistama automerkki.
Fahrzeugfabrik Eisenach oli aloittanut Wartburg-merkkisten autojen valmistuksen vuonna 1898. Vuonna 1904 autojen merkiksi tuli Dixi, mikä tarkoittaa sananmukaisesti ”olen puhunut”. Ensimmäiset Dixi-mallit olivat S12, jossa oli akseliveto, sekä ketjuvetoinen T17. Näiden jälkeen esiteltiin vielä lukuisia muita malleja ennen ensimmäisen maailmansodan puhkeamista. Autoista tuli suosittuja, sillä ne olivat vankkarakenteisia ja hyvin viimeisteltyjä. Britanniassa autot myytiin nimellä Leander ja Ranskassa Regina-nimisinä. Vuonna 1914 esiteltiin pienikokoinen malli B1, jossa oli 14-hevosvoimainen 1 320-kuutioinen moottori. Tätä mallia valmistettiin vielä sodan jälkeenkin.
Vuonna 1922 yritys joutui rautatievaunuja valmistaneen Gothaer Waggonfabrikin haltuun. Dixit menestyivät erinomaisesti AVUS-moottoriradalla vuonna 1922 järjestetyissä kilpa-ajoissa ottaen ensimmäisen, toisen ja neljännen sijan. Vuonna 1927 valmistettiin muutamia kuusisylinterisellä, 60-hevosvoimaisella moottorilla varustettuja malleja. Seuraavana vuonna autoissa oli 40-hevosvoimainen, kuusisylinterinen moottori, joka oli sama kuin Cykloneissa.
Viimeinen Dixi-niminen auto oli 15-hevosvoimainen Austin Sevenin lisenssillä valmistettu malli. Aluksi se oli saatavana pelkästään roadsterina, mutta myöhemmin valikoimaan lisättiin myös kaksi- ja nelipaikkaiset muunnelmat. Luotettavasta autosta tuli pian erittäin suosittu kotimarkkinoillaan. Vuoden 1928 lopulla BMW osti Dixin tehtaat ja jatkoi mallin tuotantoa nimellä BMW-Dixi.
Alla Džiojeva

Allæ Džioty (, , s. 1949) on eteläossetialainen poliitikko, joka toimi opetusministerinä 2002–2008. Hän otti osaa vuoden 2011 presidentinvaaleihin, joiden tuloksen korkein oikeus mitätöi.
Džioty opiskeli Odessan yliopistossa ja opetti Tskhinvalissa venäjän kieltä ja kirjallisuutta ja toimi koulun rehtorina.
Džioty tuki Eduard Kokoitya, joka nimitti hänet opetusministeriksi 2002. Kokoity erotti hänet 2008, minkä jälkeen häntä vastaan nostettiin syytteitä ja hänet asetettiin kotiarestiin.
Etelä-Ossetian vuoden 2011 presidentinvaalit.
Džioty asettui presidenttiehdokkaaksi vuoden 2011 vaaleihin. Ensimmäisellä 13. marraskuuta kierroksella hän sai 25,37 % äänistä ja hätätilaministeri Anatoli Bibyly 25,44 %. Toisella kierroksella 27. marraskuuta Džioty sai 58,9 % äänistä.
Virallisia tuloksia ei julkaistu, koska vaalien jälkeen hallitseva Yhtenäisyys-puolue syytti Džiotya äänestäjien pelottelusta ja äänten ostamisesta. Etelä-Ossetian korkein oikeus päätti kahden päivän päästä peruuttaa vaalien tuloksen, ja määräsi uudet vaalit maaliskuun 25. päivälle. Päätöksen jälkeen Tskhinvalissa oli mielenosoituksia. Väistyvä presidentti Eduard Kokoity erotti ennen kautensa päättymistä korkeimman oikeuden presidentin ja yleisen syyttäjän, mutta parlamentti kumosi tämän.
Džioty ilmoitti boikotoivansa laittomina pitämiään uusia vaaleja ja vaati virkaatekevää presidenttiä Vadim Brovtsevia luovuttamaan vallan hänelle.
9. helmikuuta 2012 Etelä-Ossetian poliisi haki Džiotya kuulusteluihin, jolloin hän sai sairauskohtauksen ja joutui sairaalaan. Venäläinen iltapäivälehti Life News kertoi Džiotyn kollegoiden kertoneen, että naamioituneet miehet pahoinpitelivät hänet. Maan sisäministeri kielsi tämän.
Bibyly ilmoitti helmikuussa, ettei ota osaa uuteen vaaliin.
Klingenberg

Klingenberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
HMS Attack (1911)

HMS Attack (viirinumerot H14 (6.12.1914–1.9.1915) ja H86) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acheron-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin vuosien 1910–1911 laivasto-ohjelmassa Yarrow and Companyltä Scotstounista, missä köli laskettiin 10. syyskuuta 1910 telakkanumerolla 1297. Alus laskettiin vesille 12. joulukuuta 1911 ja valmistui toukokuussa 1912.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 1. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se liitettiin 1914 Suureen laivastoon ensimmäisen maailmansodan alkaessa. Alus osallistui 28. elokuuta 1914 laivueensa mukana Helgolandin taisteluun "HMS Fearlessin" alaisuudessa ja "HMS Auroran" johdolla 24. tammikuuta 1915 Doggermatalikon taisteluun, jossa se oli vara-amiraali David Beattyn lippulaivana hetken taisteluristeilijä "HMS Lionin" vaurioiduttua ja ennen vara-amiraalin siirtymistä "HMS Princess Royalille". Alus osallistui laivueensa mukana Skagerrakin taisteluun 31. toukokuuta 1916.
Alus osallistui 10. maaliskuuta 1915 "HMS Acheronin" ja "HMS Arielin" kanssa Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "SM U-12" upottamiseen. Alus siirrettiin 1917 3. taistelulaivalaivueen mukana Välimerelle.
Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvene "SM UC-34" torpedoi 30. joulukuuta 1917 Aleksandrian edustalla joukkojenkuljetusalus "SS Aragonin", jolloin "Attack" ja aseistettu troolari "HMS Points Castle" pelastivat uppoavalta alukselta eloonjääneitä. "Attackiin" osui joko toinen torpedo tai sitten se ajoi miinaan, joka upotti aluksen vieden mukanaan 10 miestä.
George Friedman

George Friedman on yhdysvaltalainen yhteiskuntatieteilijä ja tiedusteluyhtiö Stratforin perustaja. 
Unkarissa syntyneen Friedmanin vanhemmat selviytyivät toisen maailmansodan juutalaisvainoista, ja perhe pakeni Yhdysvaltoihin 1950-luvun alussa Itävallan kautta. Hänen isänsä oli syntynyt silloisen Ukrainan alueella 1912. Friedman vietti lapsuutensa New Yorkissa. Hän suoritti bachelortutkinnon City University of New Yorkin City Collegessa ja on väitellyt tohtoriksi Cornellin yliopistosta. Hän toimi 20 vuotta opettajana Dickinsonin Collegessa Pennsylvaniassa.
My Everything

My Everything "(DBR 005)" on suomalaisen rockyhtye Superchristin single joka julkaistiin Suomessa 4. toukokuuta 2006. Se oli yhtyeen ensimmäisen studioalbumin, "Colorgunin", kolmas single. Yhtyeen laulaja-kitaristi Mikko Lohenoja nauhoitti My Everythingin, kuten yhtä kappaletta lukuun ottamatta muutkin "Colorgunin" kappaleet, Barbiewire-studiolla eli yhtyeen silloisella treenikämpällä Helsingin Kaapelitehtaalla.
Singlen toisena raitana on yhtyeen "Colorgun" -albumin kiertueelta Tavastia-klubin keikalta 5. tammikuuta 2006 taltioitu versio ainoastaan omakustannekasetilla "Rockisdead.com" julkaistusta kappaleesta "MTV Is All You Need". Kappale oli aikoinaan myös sovitettu jamipohjalta yhtyeen keikalla Tavastia-klubilla päivälleen viisi vuotta aiemmin. Singlen CD-painoksella on mukana CD-ROM -raitana lyhennetty 20 minuutin versio monikamerakuvalla tallennetusta kokopitkästä "BEHOLD! Superchrist Live Explosion!" (2006) -livetaltioinnista samaiselta Tavastia-klubin keikalta. Tallenteella esiintyy vierailevana laulajana Sydän, sydän -yhtyeen Tuomas Skopa.
"My Everything" on Superchristin yksi tunnetuimmista kappaleista. Singlestä tehtiin CD-painos kauppoihin, ja se sijoittui julkaisuviikollaan toukokuussa 2006 Suomen virallisen singlelistan sijalle 11.
Kappaleet.
CD-painoksella olevan CD-ROM -videoraidan "BEHOLD! Superchrist Live Explosion!" (lyhyt versio) kappaleet:
Musiikkivideo.
"My Everything" -kappaleen musiikkivideon on ohjannut ja leikannut yhtyeen laulaja-kitaristi Mikko Lohenoja. Video hyödyntää materiaalinaan ainoastaan erilaisia kuvapankkien kuvitusvideoita joko sellaisenaan tai useina päällekkäisinä Chroma key -kollaaseina, ja yhtye ei esiinny itse lainkaan kuvissa.
Arvo Summanen

Arvo Summanen (8. tammikuuta 1928 Kivennapa – 29. maaliskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen Brondan vintin taiteilijaryhmään 1950-luvulla kuulunut taidemaalari.
Summanen saapui perheensä mukana evakkona Okeroisiin lähelle Lahtea. Muutettuaan Helsinkiin hän opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa 1948–1950 ja Taideakatemian koulussa 1951–1954. 
Summanen kuului 1950-luvulla Brondan vintin taiteilijoihin ja hän piti ensimmäiset näyttelynsä 1959. Vuonna 1970 Summanen muutti Meilahteen Villa Furunäsin taiteilijataloon jossa hän asui loppuelämänsä ajan. Summanen sai valtion taiteilijaeläkkeen 1991. 
Viimeisen näyttelynsä Summanen piti 2002, mutta hän jatkoi vaikeasta sairaudesta huolimatta maalaamista viimeisiin elinpäiviinsä saakka.
Lasse Marttinen

Lasse Marttinen (25. syyskuuta 1926 Helsinki – 28. marraskuuta 2007 Espoo) oli suomalainen Brondan vintin taiteilijaryhmään 1950-luvulla kuulunut taidemaalari.
Marttinen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1946–1948 ja Vapaassa Taidekoulussa 1947–1949. Hän oli mukana perustamassa vuosina 1953–1959 toiminutta Brondan vintin taiteilijaryhmää. Marttinen toimi myös muusikkona 1946–1956 ja lavastajana 1955–1960. Hän ohjasi myös taidekerhoja ja perusti 1968 Espoon Taidekoulun jossa hän toimi opettajana.
Marttinen oli 1940-luvulla myös nuortenlehti Kimmon päätoimittajana ja hän piirsi jonkin aikaa kahta lehdessä ilmestynyttä sarjakuvaa ("Kimmo" ja "Janne Jännäri").
Marttinen maalasi maisemia ja hän teki myös virallisia muotokuvia. Marttisen teoksia on muun muassa Tampereen nykytaiteen museossa, Amos Andersonin taidemuseossa, Oulun taidemuseossa sekä Nelimarkka-museossa.