tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Minun jouluni (Olli Lindholmin albumi)

Minun jouluni on Olli Lindholmin vuonna 2013 julkaistu joulualbumi. Sen myynti ylitti kultalevyrajan jo ensimmäisellä viikolla ja nousi Suomen virallisella listalla kuudenneksi. Albumin lyriikoista on vastannut Vexi Salmi.
Suomalaiset radioasemat valitsivat albumin vuoden 2013 joululevyksi.
Borlänge Bandy

Borlänge Bandy on jääpalloseura Borlängestä, Taalainmaalta, Ruotsista.
Borlänge Bandy on kahden seuran, Borlänge Bandyn ja Stora Tuna Bandyn fuusioitumisen myötä syntynyt seura. Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla ei borlängeläisseuroja ole koskaan pelannut.
Erkki Kannosto

Erkki Kalevi Kannosto (s. 4. syyskuuta 1945 Tampere) on suomalainen kuvanveistäjä. "Punavankien muistomerkki" vuodelta 1978 Lahden Fellmaninpuistossa on hänen tunnettu veistoksensa.
Elämä.
Kannosto opiskeli Kuvataideakatemiassa vuosina 1966–1970 ja on vuodesta 1974 lähtien toiminut useaan otteeseen Taideteollisen korkeakoulun tuntiopettajana ja vs. yliopettajana sekä Pekka Halosen akatemian opettajana vuonna 2000. Hän on pitänyt lukuisia yksityisnäyttelyitä vuodesta 1969 lähtien.
Kannosto teki uransa alkupuolella poptaiteeksi luonnehdittavia teoksia, mutta myöhemmin töitä voi sanoa realistisiksi. Sellaisia ovat muun muassa henkilöaiheiset pienoisveistokset ja marmorihahmot.
Kannostolle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2021.
Erkki Kannoston poika on kuvanveistäjä Sakari Kannosto.
Vuonna 2025 Erkki Kannosto tuomittiin seksuaalisesta kajoamisesta lapseen hänen kosketeltuaan 15-vuotiasta poikaa helsinkiläisen uimahallin höyrysaunassa. Tuomio ei ole lainvoimainen.
Ikarus IK-2

Ikarus IK-2 on ylätasoinen potkurikäyttöinen hävittäjälentokone. Se suunniteltiin Kosta Sivčev:in ja Ljubomir Ilić:in toimesta ja valmistettiin Jugoslaviassa. Ensilento ja tuotannon aloitus tapahtuivat vuonna 1935. Konetyyppiä valmistettiin vain 12 kappaletta. IK-2 oli sikäli edistyksellinen, että sen ampuma-aseistuksena oli kahden 7,92 mm konekiväärin ohella, myöskin 20 mm Hispano-tykki. Tuona hävittäjälentokoneiden kehityskautena, oli tykin käyttö erittäin harvinaista. IK-2 konetyyppi vedettiin rintamapalveluksesta vuonna 1943, ja korvattiin tyypillä Rogozarski IK-3. Tuonkin tyypin tuotantomäärä jäi osapuilleen yhtä vähäiseksi.
Ikarus IK-2:n huippunopeus oli 435 km/h, ja se käytti "Hispano-Suiza 12Ycrs" V-moottoria, joka oli 860 hv tehoinen. Kone kykeni saavuttamaan omaan hävittäjälentokoneiden kehityksen aikakauteensa verraten: varsin huomattavan 12 000 m lakikorkeuden, jonka vain harvat - yleisimmin tiedustelulentokoneet kykenivät toisen maailmansodan syttyessä saavuttamaan. Tämä hävittäjäkone muistuttaa huomattavassa määrin, puolalaisia PZL-tyypin hävittäjiä ulkonaisesti eli muotoprofiililtaan. Konetyypin propelli oli kolmilapainen, aikakautena jolloin kahden lavan käyttö propelleissa oli vielä suhteellisen tavallista: kuten esim. Boeing P-12 -tyypin koneissa.
Anders Spinnars

Anders Spinnars (s. 21. heinäkuuta 1983) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa Venäjän liigassa pelaavaa Habarovskin Neftjanikia. Ruotsin maajoukkueessa hän on pelannut vuodesta 2005, mutta ei kuitenkaan pysyvästi.
Spinnars on pelannut kotiseudullaan Bollnäsistä paikallisessa Bollnäs GoIF/BF 13 kauden ajan. Tänä aikana hän on saavuttanut kaksi Ruotsin jääpallohopeaa eli ollut finaalin hävinneessä joukkueessa. Spinnars oli pitkän Bollnäs-uran myötä leimautunut kotipaikkakuntansa edustajaksi. Kuitenkin MM-kaudellaan 2013 hän solmi sopimuksen siirtymisestä Venäjän liigaan Habarovskin SKA-Neftjanikin joukkueeseen., 
Spinnarsin maajoukkue-edustus alkoi syksyllä 2005, mutta paikka ei vakiintunut. Hän on ollut MM-kisoihin varalle valittuna kolme kertaa. Ensimmäinen MM-joukkue-edustus toteutui vuoden 2013 MM-kotikisoissa, joista Ruotsi sai hopeaa. 
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Pyhän Antoniuksen kiusaus

Pyhän Antoniuksen kiusaus () on Gustave Flaubertin vuonna 1874 ilmestynyt ranskalainen romaani. Teos käännettiin suomeksi vuonna 1970. Flaubert kirjoitti ja muokkasi teostaan useaan otteeseen ja työsti sitä enemmän kuin mitään muuta kirjaansa.
Juoni.
Pyhä Antonius oli varhaiskristillisiä erakoita, joka vaikutti aikansa kirkkoelämään Aleksandrian uskonnollisissa kiistoissa mutta vetäytyi sitten erämaahan ja eli erakkona kuolemaansa asti. Flaubertin Antonius ei ole uskonsankari, vaan erakonelämäänsä turhautunut munkki, nälän, yksinäisyyden ja sisäisten ristiriitojen kiusaama mies. Näytelmänomaisesti rakennetussa romaanissa hänen elämänsä hahmottuu sisäisten monologien, näkyjen ja hallusinaatioiden perättäisinä kohtauksina. Tavalla tai toisella Antoniuksen kaikki ”kiusaukset” heijastelevat hänen tyydyttämättömiä tarpeitaan.
Kirjoittaminen.
Flaubert sai ratkaisevan virikkeen aiheeseensa vuonna 1845, kun hän Pohjois-Italiaan tekemällä matkallaan näki Genovassa Pieter Brueghel vanhemman maalauksen "Pyhän Antoniuksen kiusaus". Sen koommin aihe ei jättänyt häntä rauhaan. Romaanin ensimmäinen versio valmistui jo vuonna 1849, mutta Flaubertin ateljeekriitikkoina toimineet runoilijaystävät katsoivat, että se oli raskaslukuinen ja sisälsi liikaa filosofointia ja lyriikkaa. Flaubert pani käsikirjoituksensa syrjään, mutta palasi aiheeseensa vuonna 1869 ja jatkoi kirjoittamista. Teos julkaistiin vuonna 1874, jolloin se oli pienentynyt puoleen alkuperäisestä ja oli ollut tekeillä 25 vuotta.
"Pyhän Antoniuksen kiusaus" oli Flaubertille hänen kaikista teoksistaan rakkain ja samalla työläin. Erakkomunkin kamppailut lienevät allegoria Flaubertin omista kirjailijan koettelemuksista. Epilepsiasta kärsivä kirjailija kuvasi esimerkiksi omia kokemuksiaan Antoniuksen aistiharhoissa. On huomion arvoista, että Flaubert, jota pidetään realistisen suuntauksen uranuurtajana ranskalaisessa kirjallisuudessa, kuvaa Antoniuksen hallusinaatioita naturalistisen tarkasti.
Euroopan meriturvallisuusvirasto

Euroopan meriturvallisuusvirasto, lyhenne EMSA, on yksi Euroopan unionin erillisvirastoista. Sen keskustoimipaikka on Lissabonissa, Portugalissa. Viraston tehtäviin kuuluu meriturvallisuuden edistäminen, meren saastuttamisen vähentäminen, merionnettomuuksien ehkäiseminen, ja Euroopan komission ja jäsenmaiden neuvonta meriturvallisuusasioissa ja -lainsäädännössä. Virastossa työskentelee runsas 200 henkeä ja sen vuoden 2013 budjetti oli 58,8 miljoonaa euroa. 
Euroopan meriturvallisuusvirasto perustettiin vuonna 2002, jotta vältyttäisiin Erika- ja Prestige-laivojen vuosina 1999 ja 2002 kohtaamien onnettomuuksien kaltaisilta tapahtumilta. Kesäkuussa 2012 viraston johtajaksi nimitettiin 5-vuotiskaudeksi aiemmin Merenkulkulaitoksen pääjohtajana toiminut suomalainen Markku Mylly.
Christian Tetzlaff

Christian Tetzlaff (s. 29. huhtikuuta 1966 Hampuri) on saksalainen viulisti. Hänen esittämänsä ja levyttämänsä ohjelmisto on laaja ja vaihtelee Johann Sebastian Bachin säestämättömistä sonaateista ja partitoista Felix Mendelssohn Bartholdyn, Ludwig van Beethovenin ja Johannes Brahmsin 1800-luvun mestariteoksiin, Béla Bartókin, Alban Bergin ja Dmitri Šostakovitšin 1900-luvun konserttoihin sekä nykyteosten kantaesityksiin. 
Kamarimuusikkona Tetzlaff on muun muassa perustanut vuonna 1994 Tetzlaff-kvartetin ja tehnyt yhteistyötä Leif Ove Andsnesin, Lars Vogtin sekä Alexander Lonquichin kanssa.
Kaikki Tetzlaffin kolme sisarusta ovat muusikkoja. Tetzlaff aloitti viulun- ja pianonsoiton kuusivuotiaana ja teki konserttidebyyttinsä 14-vuotiaana esittämällä Beethovenin viulukonserton. Hän sai Lyypekissä opetusta Uwe-Martin Haibergilta ja opiskeli lisäksi Yhdysvalloissa. Hän on esiintynyt solistina lukuisien pohjoisamerikkalaisten orkesterien ja eurooppalaisista orkestereista esimerkiksi Berliinin ja Wienin filharmonikkojen kanssa. "Musical America" nimesi Tetzlaffin vuonna 2005 vuoden instrumentalistiksi.
Juri Kaškarov

 
Juri Fjodorovitš Kaškarov (, s. 4. joulukuuta 1963 Hanti-Mansijsk) on venäläinen ampumahiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa.
Kaškarov hiihti toisen osuuden kultaa voittaneessa Neuvostoliiton 4 × 7,5 kilometrin viestijoukkueessa Sarajevon olympialaisissa 1984. 10 kilometrillä hän sijoittui kymmenenneksi ja Calgaryn olympialaisissa 1988 20 kilometrillä viidenneksi.
Kaškarov voitti maailmanmestaruuden 20 kilometrillä Ruhpoldingissa 1985, viestissä Antholzissa 1983, Ruhpoldingissa 1985 ja Oslossa 1986 sekä joukkuekilpailussa Feistritzissä 1989. MM-hopeaa hän saavutti viestissä Lake Placidissa 1987, Feistritzissä 1989 ja Lahdessa 1991 sekä pronssia 10 kilometrillä 1989. 
Kaškarov sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 1984–1985. Hän voitti samalla kaudella 20 kilometrin maailmancupkilpailun Ruhpoldingissa ja kaudella 1986–1987 10 kilometrin kilpailun Canmoressa.
Kaškarov saavutti nuorten MM-kilpailuissa 1982 kultaa 15 kilometrillä, hopeaa viestissä ja pronssia 10 kilometrillä. Hän voitti Neuvostoliiton-mestaruuden 20 kilometrillä 1986 sekä 10 kilometrillä ja 25 kilometrin sotilaspartiohiihdossa 1987. Hän edusti seuratasolla Dynamo Jekaterinburgia. Aktiiviuransa jälkeen hän toimi ampumahiihtovalmentajana Moskovan Dynamossa.
Second Summer of Love

Second Summer of Love (”Toinen rakkauden kesä”) on nimi, jota on käytetty Britanniassa ajanjaksosta 1988−1989. Termillä viitataan acid house -musiikin nousuun ja laittomien huumeiden sävyttämien ravebileiden huippukauteen.
Second Summer of Love alkoi vuonna 1988 yökerhojen kuten Shoomin (omistaja Danny Rampling), Futuren (organisaattorinaan Paul Oakenfold) ja Tripin (omistaja Nicky Holloway) käynnistäessä rave-liikkeen Britanniassa. Nämä kolme DJ:tä alkoivat järjestää ravebileitä lomailtuaan Ibizalla kesällä 1987. Acid house -musiikki ja siihen liittynyt klubikulttuuri nousi suosioon Euroopassa ensimmäisenä nimenomaan Ibizalla. Ajanjakson symboliksi nousi ”hymynaama” eli smiley-symboli, jota oli käytetty Shoomin kolmansien juhlien mainoslentolehtisissä.
BBC:n dokumentti "The Summer Of Rave, 1989" vuodelta 2006 kertoo rave-liikkeen kehityksestä Britanniassa kesällä 1989.
Vuonna 1992 New Yorkissa oli oma ”Second Summer of Lovensa” rave-klubien, erityisesti Long Islandin Caffeine-klubin myötä.
Luontokeskus Kellokas

Luontokeskus Kellokas sijaitsee Kolarin Äkäslompolossa. Siellä voi tutustua Pallas-Yllästunturin kansallispuiston luontoon ja retkeilymahdollisuuksiin. Luontokeskuksen pysyvä näyttely "Mean elämää" kertoo alueen luonnon ja kulttuurin vuorovaikutuksesta kansallispuiston vierellä olevissa kylissä molemmin puolin Väylää eli Tornion–Muonionjokea.
Kellokkaassa on kahvila Kahavila Melkutin, Lapin taiteilijaseuran Galleria Kellokas sekä Ylläksen Matkailuyhdistyksen toimipiste ja Kolarin kunnan matkailuneuvonta, Ylläksen matkailuinfo. Siellä on myös elokuvateatteri, ja siellä järjestetään tapahtumia. Kuontokeskuksessa on myös kokoustiloja. Luontokeskuksen pihalla on Savottamuseo.
Luontokeskus Kellokas valmistui vuonna 1995.
Tšekin NUTS-aluejako

Tšekin NUTS-aluejako muodostuu siten, että koko valtio on yksi NUTS1-alue, NUTS2-alueita on kahdeksan ja NUTS3-alueet vastaavat Tšekin läänejä.
Algimantas Šalna

 
Algimantas Šalna (s. 12. syyskuuta 1959 Vidiškės, Utenan lääni, Liettuan SNT) on liettualainen ampumahiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa.
Šalna hiihti kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Neuvostoliiton 4 × 7,5 kilometrin viestijoukkueessa Sarajevon olympialaisissa 1984. Hän oli ensimmäinen talviolympialaisissa mitalin saavuttanut liettualaisurheilija. Hän sijoittui Sarajevossa lisäksi viidenneksi 10 kilometrillä. Hän voitti viestin maailmanmestaruuden Antholzissa 1983 ja Ruhpoldingissa 1985. Antholzissa hän oli lisäksi seitsemäs 10 kilometrillä. Hän voitti Neuvostoliiton-mestaruuden 20 kilometrillä ja viestissä 1983.
Aktiiviuransa jälkeen Šalna muutti Yhdysvaltoihin, jossa työskenteli ampumahiihtovalmentajana vuodesta 1991 lähtien. Hän valmensi Yhdysvaltojen ampumahiihtojoukkuetta vuosien 1994, 1998, 2002 ja 2006 olympialaisissa.
Alfrēds Kalniņš

Alfrēds Kalniņš (1879–1951) oli latvialainen säveltäjä. Hän sävelsi romanttisen, kansallismielisen oopperan "Baņuta" (1920, uudistettu 1927–1933). Neuvostomiehityksen vuosina siinä käytettiin ideologiaan paremmin sopinutta lopetusta, mutta perestroikan aikaan oopperaa alettiin esittää taas alkuperäisessä muodossaan. Alkuperäisversion kantaesitys länsimaissa järjestettiin New Yorkin Carnegie Hallissa 5. kesäkuuta 1982. Kalniņš oli myös urkuri ja laulujen säveltäjä. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu piano- ja urkumusiikkia, orkesteriteoksia, balettia ja kuorosävellyksiä sekä kansanmusiikin sovituksia. Kalniņš sai opetusta Anatoli Ljadovilta Pietarin konservatoriossa.
Kalniņš sävelsi vielä toisen oopperan, "Saliniekin" (1926). Hän oleskeli New Yorkissa vuosina 1927–1933.
Toyota Kata

Toyota Kata on Mike Rotherin kirjoittama kirja. Kirja kuvaa Parannuskata-rutiinin, jonka avulla voidaan opettaa luovaa työskentelyä ja johtaa ihmisiä jatkuvaan parantamiseen.
Teos on suomennettu vuonna 2011.
Sergei Bulygin

 
Sergei Ivanovitš Bulygin (, s. 10. heinäkuuta 1963 Solovjovka, Novosibirskin alue) on venäläinen ampumahiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa.
Bulygin hiihti ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Neuvostoliiton 4 × 7,5 kilometrin viestijoukkueessa Sarajevon olympialaisissa 1984. Hän sijoittui Sarajevossa lisäksi 10 kilometrillä 11:nneksi ja 20 kilometrillä 17:nneksi. Hän voitti viestin maailmanmestaruuden Antholzissa 1983, Ruhpoldingissa 1985 ja Oslossa 1986. Feistritzissä 1989 hän voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden ja sai MM-hopeaa viestissä. Henkilökohtaisella matkalla hän oli parhaimmillaan kuudes 20 kilometrillä Antholzissa 1983. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti 1982 hopeaa viestissä ja pronssia 15 kilometrillä.
Aktiiviuransa jälkeen Bulygin työskenteli ampumahiihtovalmentajana Valko-Venäjällä ja Sveitsissä sekä myöhemmin neuvonantajana Valko-Venäjän urheiluasioiden hallinnossa.
Janne Uusitalo

Janne Uusitalo (s. 1968 Kauhajoki) on suomalainen harmonikkataiteilija, Suomen harmonikkamestari ja konserttijuontaja. Hänen instrumenttinaan on viisirivinen harmonikka.
Uusitalo opiskeli Kauhajoen musiikkiopistossa opettajanaan Kalevi Hautamäki vuoteen 1986 saakka. Vuonna 1986 Uusitalo aloitti sivutoimisen harmonikansoiton opettajan työt Kauhajoen musiikkiopistossa ja jatkoi opetustyötään myös Etelä-Pohjanmaan musiikkiopistossa. Janne Uusitalon muita opettajia ovat olleet muun muassa Veikko Ahvenainen, Risto Ala-Ikkelä, Tapio Turja ja Raine Koivisto. Tamperelainen Mauri Lehtinen perusti harmonikkaorkesterin, jossa Uusitalo oli mukana viisi vuotta. Orkesteri menestyi valtakunnallisissa harmonikkaorkestereiden suomenmestaruuskilpailuissa aina mitalisijoille. Uusitalo on esiintynyt erilaisissa tilaisuuksissa ja tapahtumissa sekä konserteissa 50 vuoden aikana useissa sadoissa eri paikoissa ja noin 200 paikkakunnalla. Usein konserteissa mukana oli Uusitalon isä roolihahmollaan Pölli-Ville sekä myös mestaripelimanni Teppo Välimäki. 
Uusitalo on musiikkiuran ohella toiminut yrittäjänä myyntialalla sekä autokoulualalla. 
Kilpailutoiminta.
Vesaisten valtakunnallisessa taidetapahtumassa 1984 Uusitalo voitti nuorten sarjan mestaruuden. Vuosina 1985 ja 1986 Uusitalo osallistui Viljo Vesterinen -kilpailuun, joissa paras sijoitus oli 5. Vuosina 1978–1987 Janne Uusitalo osallistui Ikaalisissa järjestettäville Sata-Häme Soi -juhlille, jonka jälkeisen leirin Suomen Pelimannimestaruuskilpailuun Uusitalo osallistui joka vuosi. Vuonna 1987 Uusitalo voitti yleisen sarjan Suomen-mestaruuden viisirivisten sarjassa. Seuraavana vuonna 1988 Uusitalo osallistui Kultainen Harmonikka -kilpailuun, jossa sijoitus oli 4. Vuosina 1989 ja 1991 Uusitalon sijoitukset samassa kilpailussa olivat 3. ja 2.
Mustanysäkolibri

Mustanysäkolibri ("Ramphomicron dorsale") on kolibreihin kuuluva lintulaji. Se on Kolumbian endeemiseen lajistoon kuuluva lintu ja luokitellaan erittäin uhanalaiseksi.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan mustanysäkolibri kasvaa noin 9–10 cm pitkäksi ja nokka on lyhyt ja hieman alaspäin kaartuva. Mustanysäkolibrikoiras on Päästään ja selästään musta, siipien kyynärsulat ovat vihertävät. Kurkussa koiraalla on kellanvihreä laikku. Rinta on harmaa ja vatsa harmaa ruskein ja vihrein pilkuin. Pitkähkö ja selvästi haarautunut pyrstö on tumman violetti. Mustanysäkolibrinaaras eroaa ulkonäöltään koiraasta ja naaraan pää ja selkä ovat vihreät, vatsa vaalea vihrein pilkuin ja pyrstön uloimmat sulat ovat valkokärkiset.
Levinneisyys ja elintavat.
Mustanysäkolibria tavataan ainoastaan Kolumbian pohjoisosassa Santa Martan osavaltiossa. Sen elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät, metsien reunamat, pensaikot ja ruohomaat. Lajia tavataan tyypillisesti 2 000–4 600 metrin korkeudessa merenpinnasta. Mustanysäkolibrit ruokailevat usein ryhminä kukkien medellä, mutta ne voivat myös pyydystää hyönteisiä ilmasta tai kasvien lehdiltä.
Mustanysäkolibrikannan kokoa ei ole arvioitu, mutta sitä kuvataan harvinaiseksi. Kantaa uhkaavat sopivien metsien hakkuut polttopuiksi ja maatalousmaiksi sekä karjan laiduntaminen metsissä ja ruohomailla. Myös ilmastonmuutos voi uhata mustanysäkolibria.
Dmitri Vasiljev (ampumahiihtäjä)

 
Dmitri Vladimirovitš Vasiljev (s. 8. joulukuuta 1962 Leningrad) on venäläinen ampumahiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa.
Vasiljev hiihti avausosuuden kultaa voittaneissa Neuvostoliiton 4 × 7,5 kilometrin viestijoukkueessa Sarajevon 1984 ja Calgaryn 1988 olympialaisissa. Calgaryssa hän sijoittui lisäksi 10 kilometrillä yhdeksänneksi. MM-kilpailuissa hän saavutti viestikultaa Oslossa 1986 ja -hopeaa Lake Placidissa 1987 sekä sijoittui 10 kilometrillä neljänneksi 1987. Hän voitti Neuvostoliiton-mestaruuden 10 kilometrillä 1984 ja 1986 sekä 25 kilometrin sotilaspartiohiihdossa 1987.
Vasiljev on aktiiviuransa jälkeen kuulunut Venäjän ampumahiihtoliiton hallitukseen sekä pitänyt ampumahiihtoaiheista blogia.
Dahlak Kebir

Dahlak Kebir on Eritrealle kuuluva saari. Se on suurin Dahlak-saarista. Se sijaitsee 58 kilometrin päässä Massawasta. Sen pinta-ala on 643 km², ja asukkaita siellä on noin 1 500.
Dahlak Kebir on aiemmin ollut helmenkalastuksen kannalta tärkein satama Punaisella merellä. Saarta on myös käytetty etiopialaisten sotilastukikohtana. Arabialainen vaikutus näkyy saaren kaiverruksissa, vesisäiliöissä ja kaivoissa. Saari on historiallisesti ollut tärkeimpiä kauttakulkuväyliä orjien kuljetuksessa Afrikan mantereelta Arabiaan.
Mohammed Wardi

Mohammed Wardi (; 19. heinäkuuta 1932 – 18. helmikuuta 2012) oli sudanilainen laulaja ja lauluntekijä. Hän toi nubialaisen musiikin laajan yleisön saataville ja saavutti suurta suosiota Afrikan sarvessa. Hän sai osakseen ihailua myös voimakkaalla poliittisella kantaaottavuudellaan. Hän kuoli munuaisvaivoihin Khartumissa.
Wardi oli Ibrahim Abboudin hallinnon voimakas vastustaja. Hän esitti tunnetun vallankumouslaulun Abboudin hallinnon kaataneen kansannousun (1964) yhteydessä. Islamistien kaapattua valtaan vuonna 1989 Wardi joutui uhatuksi ja pakeni lopulta Egyptiin. Hänellä ei ollut muodollista musiikillista koulutusta.
Rolf Storsveen

 
Rolf Storsveen (s. 22. huhtikuuta 1959 Elverum) on norjalainen ampumahiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan Sørskogbygda Idrettslagia.
Storsveen hiihti kolmannen osuuden hopeaa saavuttaneissa Norjan 4 × 7,5 kilometrin viestijoukkueissa Minskin MM-kilpailuissa 1982 ja Sarajevon olympialaisissa 1984. Hän sijoittui Sarajevossa lisäksi 20 kilometrillä kuudenneksi. Hän voitti Norjan-mestaruuden 20 kilometrillä 1981.
Men’s Olympic Downhill Run

Men’s Olympic Downhill Run on laskettelurinne Lake Louise Ski Resortissa Albertassa Kanadassa.
Men’s Olympic Downhill Run -rinteellä lasketaan vuosittain vauhtilajien maailmancupin osakilpailuja.
Reitti.
Syöksylaskuradan lähdön jälkeen alkaa heti jyrkänne "Sunset Gully" (Auringonlaskurotko), jossa on koko rinteen jyrkin kohta 53 %. Sitä seuraa liukuosuus "Sunset Flats" (Auringonlaskutasanne) ja sen jälkeen tulee pieni vasemmalle kääntyvä jyrkänne "Tickety Chute" (Lippuränni), jonka alussa on radan ensimmäinen hyppyri. Ennen hyppyriä on miesten super-G:n lähtopaikka ja jyrkänteen jälkeen on naisten super-G:n lähtopaikka.
Hyppyrin jälkeen alkaa toinen liukuosuus "Upper Wiwaxy", joka loppuu oikealle kääntyvään "Coaches Corner"iin (Valmentajien mutka) ja sitä seuraavan hyppyriin. Hyppyrin jälkeen tulee "Waterfall" (Vesiputous), josta rataa jatkuu "Fall Away"lla (Laskea pois), joka on tiukka oikealle kääntyvä hidastemutka. Sitä seuraa tiukka vasemmalle kääntyvä "C Turn" (C-mutka), jonka jälkeen tulee radan toinen varsinainen jyrkänne, jossa on pitkä S-mutka. S-mutkasta ulostultaessa on tärkeää säilyttää mahdollisimman paljon nopeutta, sillä sitä seuraa liukuosuus "Lower Juniper", jossa on radan loivin kohta "Timing Flats" (Aikatasanne) 4 %, sekä "Double Trouble" (Tuplaongelma), se saa nimensä kahdesta kummusta, joissa laskijoiden on oltava tarkkana.
Lower Juniper loppuu oikealle kääntyvään "Claire’s Corner"iin (Clairen mutka), jonka jälkeen avautuu maalisuora "Easy Street" (Helppotie). Men’s Olympic Downhill Run päättyy 1 646 metriä merenpinnan yläpuolelle Lake Louise Ski Resortin ala-asemalle, kilpailujen maalialue on hieman ylempänä 1 680 metriä merenpinnan yläpuolelle.
Kjell Søbak

 
Kjell Søbak (s. 21. kesäkuuta 1957 Bodø) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Hänen edustamiaan seuroja olivat Sørskogbygda IL, Elverum IL, Hernes IL ja Sjølisand Skytterlag.
Søbak sijoittui Lake Placidin olympialaisissa 1980 10 kilometrillä viidenneksi ja 4 × 7,5 kilometrin viestissä neljänneksi. Hän hiihti toisen osuuden Norjan saavuttaessa MM-kilpailujen viesteissä hopeaa Minskissä 1982 ja pronssia Antholzissa 1983. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän hiihti ankkuriosuuden Norjan hopeaviestijoukkueessa ja sijoittui 10 kilometrillä neljänneksi.
Søbak sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kausina 1980–1981 ja 1981–1982. Hän voitti Norjan-mestaruuden 10 kilometrillä 1979 ja 1983, 20 kilometrillä 1980 sekä kaikkiaan kuusi kertaa viestissä.
Tekstuaalitieteet

Tekstuaalitieteet (engl. "textual scholarship", "textual studies") on tekstien kirjoittamista, variaatiota ja välittymistä tutkivien tieteiden yhteisnimitys. Tutkimuskysymykset ovat pääasiassa historiallisia. Ne voivat liittyä esimerkiksi kirjoitus- ja kirjapainotapojen kehittymiseen, tietyn kirjailijan tapaan kirjoittaa ja revisioida teoksiaan, tekstien toimittamisen historiaan, kirjojen lukemiskulttuurin tutkimukseen, sensuurikäytäntöihin tai jonkin tekstin aitouden selvittämiseen. Tekstuaalitieteisiin kuuluvat muun muassa tekstien alkuperää ja variaatiota selvittävä tekstikritiikki, käsin kirjoitettuja tekstejä ja kirjoituskäytäntöjä tutkiva paleografia, teosten syntyprosesseihin keskittyvä geneettinen kritiikki (ransk. "critique génétique"), kirjahistoria sekä bibliografian eri suuntaukset ja tieteellinen editointi. Tutkimuskohteina voi olla kirjallisuutta tai historiallisia dokumentteja, vanhimmista säilyneistä kirjoituksista nykypäivään. 
Osa tekstuaalitieteiden alaan kuuluvista tutkimussuuntauksista keskittyy tiettyihin materiaalisiin aineistoihin tai tekstilajeihin. Sellaisia ovat muun muassa koville pinnoille kaiverrettuihin kirjoituksiin keskittyvä epigrafiikka, käsikirjoituksia konkreettisina esineinä tarkasteleva kodikologia, historiallisia asia kirjoja tutkiva diplomatiikka ja painettuja kirjoja materiaalisesti tarkasteleva analyyttinen bibliografia. Tutkimuksen tuloksena voi syntyä artikkeleiden ja monografioiden ohella kriittisiä tai muita tieteellisiä editioita, bibliografioita, digitaalisia arkistoja ja korpuksia sekä arkistoluetteloita.
Sirp

Sirp on viikoittain ilmestyvä vuonna 1940 perustettu virolainen kulttuurilehti, jonka toiminnan rahoittaja on Viron valtio.
Lehdellä on suuri merkitys Viron kulttuurielämälle ja yhteiskunnalle.
Lehden ympärille syntyi kohu, kun päätoimittajaksi syksyllä 2013 nimitetty Kaur Kender erotti neljä lehden toimittajaa ja ilmoitti että lehti irtisanoutuu "epärakentavasta suhtautumisesta politiikkaan ja poliitikkojen esittämisestä epäinhimillisinä". Linjauudistuksen taustalla epäiltiin olleen silloisen kulttuuriministerin, reformipuolueen Rein Langin, mikä paljastui myöhemmin todeksi. Kohun seurauksena Kaur Kender erosi, toimittajat palasivat lehteen, Rein Lang erosi, ja Langin tilalle kulttuuriministeriksi tuli Urve Tiidus.
Pultavan kuvernementti

Pultavan kuvernementti (, ) oli Venäjän keisarikunnan kuvernementti vuosina 1802–1925. Se perustettiin 1802 aiemman Vähä-Venäjän kuvernementin (, 1764-1781 ja 1796-1802) eteläosasta; samalla pohjoisosasta muodostettiin Tšernihivin kuvernementti (Tšernigovin k.). 
Kuvernemenin naapureina olivat lännessä Kiovan, pohjoisessa Tšernihivin, idässä Harkovan sekä etelässä Jekaterinoslavin ja Hersonin kuvernementit.
Vuonna 1803 Pultavan kuvernementissa asui noin 1 343 000 henkeä. Venäjän keisarikunnan ensimmäisessä koko maan kattaneessa väestönlaskennassa 1897 Pultavan kuvernementin väkiluvuksi kirjattiin 2 778 151 asukasta ja pinta-alaksi 43 844,0 neliövirstaa eli noin 49 897 neliökilometriä. Väestöstä kaupunkilaisia oli 9,9 % ja maaseutuasukkaita 90,1 %. Aluetta pidettiin taloudellisesti kehittymättömänä maatalousalueena. Tärkeimmät maatalouden ulkopuoliset ammatit liittyivät maa- ja metsätaloustuotteiden jalostukseen eli panimoalaan, juomien tislaamiseen ja viinin valmistukseen, jauhon tuotantoon myllyissä, sahatavaran, sokerin tai tupakan tuotantoon. 
Kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd). Vuonna 1897 kuvernementtiin kuului 15 kihlakuntaa, Kuvernementinkaupunki oli Pultava (53 703 as. vuonna 1897). Suurimpia kihlakuntakaupunkeja olivat Krementšuk (Krementšug, 63 007 as.), Romny (Ромны, 22 510 as.) ja Pryluky (Priluki, 18 532 as.).
Pultavan kuvernementin suurimmat väestöryhmät olivat vuonna 1897 äidinkielen mukaan ryhmiteltynä: ukrainalaiset 93,0 %, juutalaiset 4,0 % ja (iso)venäläiset 2,6 %. Muita etnisiä ryhmiä edusti 0,4 % asukkaista, mihin ryhmään kuului esimerkiksi saksalaisia, puolalaisia ja valkovenäläisiä.
Maaseudun köyhyyden johdosta lähes 200 000 talonpoikaa muutti Pultavan kuvernementista Siperiaan ja Venäjän kaukoitään vuosina 1906–12. Alkuvuonna 1914 asukkaita oli jo 3 792 100, joista kaupungeissa asui 10,6 prosenttia. Ensimmäisen maailmansodan ja siihen liittyneen Ukrainan itsenäisyysodan 1917–21 sekä vuonna 1920 Perejaslavin kihlakunnan Kiovan kuvernementtiin siirtämisen seurauksena kuvernementin väkiluku aleni 3 566 800:aan vuonna 1924. Tässä vaiheessa kaupungeissa asui 12 prosenttia väestöstä. Kaupunkilaisista ukrainilaisia oli 68 %, juutalaisia 25 % ja venäläisiä 5 prosenttia. 
Vuonna 1924 kihlakuntajako lakkautettiin. Tilalle perustettiin seitsemän kaupunkien mukaan nimetyttä piirikuntaa (okrug): Krasnohradin (kaupungin aiempi nimi oli Konstantynohrad), Krementšukin, Lubnyn, Pultavan, Prylukyn, Romnyn ja Zolotonošan piirikunnat. Koko Pultavan kuvernementti lakkautettiin 1925 (alueesta osa Ukrainan SNT:aa).
Holkerit

Holkerit (Somniosidae) on piikkihaikalojen lahkoon (Squaliformes) kuuluva kalaheimo.
Suvut.
Heimoon kuuluu seuraavat kuusi sukua:
Platinum Games

Platinum Games Inc. on japanilainen videopelejä kehittävä ja julkaiseva yritys, jonka perustivat aiemmin Capcomin rahoittamassa Clover Studiossa työskennelleet Shinji Mikami, Atsushi Inaba ja Hideki Kamiya vuonna 2007 nimellä Seeds, Inc. Yhtiön päämaja sijaitsee Osakassa, Japanissa.
Yhtiö on tunnettu etenkin toimintapeleistä kuten "Bayonetta" ja "The Wonderful 101".
Historia.
Capcomin hallitus päätti lopettaa Clover Studion toiminnan lokakuussa 2006 ja lakkautus tapahtui maaliskuun lopussa 2007. Elokuussa perustettiin Seeds, Inc., joka puolestaan lokakuussa yhdistyi ODD Incorporated -nimisen yhtiön kanssa muodostaen Platinum Gamesin. Toukokuussa 2008 yhtiö teki sopimuksen neljästä pelistä Sega-peliyhtiön kanssa: "Bayonetta" PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle, scifiroolipeli "Infinite Space" Nintendo DS:lle, "Sin City" -elokuvasta inspiraatiota saanut "MadWorld" Wiille ja Shinji Mikamin ohjaama "Vanquish", joka julkaistiin lokakuun 19. vuonna 2010. Mikami ilmoitti sittemmin jättävänsä Platinum Gamesin ja perustavansa oman Tango Gameworks -nimisen pelitalon, joka siirtyi myöhemmin ZeniMax Median omistukseen.
Lokakuussa 2010 Atsushi Inaba ilmoitti Platinum Gamesin yhteistyön Segan kanssa jatkuvan, ja joulukuussa vuonna 2008 laadittuun sopimukseen lisättiinkin vielä viides peli, jonka tammikuussa 2011 paljastettiin olevan "Anarchy Reigns", joka julkaisuajaksi kaavailtiin heinäkuuta 2012. "Anarchy Reigns" on jatkoa aiemmin ilmestyneelle "MadWorldille". Vuoden 2011 loppupuolella Platinum Gamesin ilmoitettiin olevan myös Konamin "" -pelin kehittäjä. Vuoden 2012 E3-messuilla peliyhtiö Nintendo kertoi julkaisevansa Platinum Gamesin kehittämän "The Wonderful 101:n", ja syyskuussa ilmoitettiin myös aikeista tehdä "Bayonettalle" jatko-osa "Bayonetta 2" Wii U -pelikonsolille.
Vuonna 2016 kerrottiin, että Tatsuya Minami lähtee studiosta ja hänen tilalleen yhtiön johtoon nousee Kenichi Sato.
Vuonna 2017 Square Enix julkaisi yhtiön kehittämän pelin "".
Vuonna 2020 yhtiö kertoi onnistuneesta Kickstarter-rahoituksesta "The Wonderful 101" -pelin julkaisemisesta uusille alustoille sekä lisäsisällöstä peliin.
Vuonna 2022 Kenichi Sato siirtyi sivuun yhtiön johdosta ja hänen paikalleen tuli Atsushi Inaba. Syyskuussa 2023 kerrottiin, että pelisuunnittelija Hideki Kamiya lähtee yhtiöstä.
Pelit.
Luettelo julkaistuista peleistä.
Gonzalo Rodríguez

Gonzalo Rodríguez (22. tammikuuta 1971 – 11. syyskuuta 1999) oli uruguaylainen urheiluautoilija.
Hän sijoittui International Formula 3000-sarjassa kolmanneksi kausilla 1998 ja 1999 voittaen yhteensä neljästi. Kaiken kaikkiaan hän ajoi sarjassa kolme kautta. Kaudeksi 1999 Rodríguez siirtyi ajamaan USA:n CART-sarjaan Penske Racing-talliin.
Kuolema.
Rodríguez kuoli 11. syyskuuta 1999 CART-kilpailun harjoituksissa Laguna Secassa. Ennen kuuluisaa Korkkiruuvi-mutkaa hänen autonsa suistui radalta n. 225 kilometrin tuntinopeudessa. Hänen autonsa pomppasi pienen hiekkaesteen yli ja törmäsi betoniaitaan, jota reunusti vain pieni kerros renkaita. Auto lensi vallin yli ja tuli väärinpäin maahan. Rodríguez kuoli lähes välittömästi kallonmurtumaan törmäyksessä aitaan. Syyksi arveltiin aluksi kaasun kiinni hirttämistä, mutta Mercedeksen edustajan mukaan telemetriatiedot autosta osoittivat, että tämä ei ollut syy.
Somniosus

Somniosus on piikkihaikalojen lahkoon (Squaliformes) ja holkerien heimoon kuuluva kalasuku.
Lajit.
Sukuun kuuluu viisi lajia.
Daniel Berlin

Daniel Nils Alfred Berlin (s. 22. maaliskuuta 1987 Björklinge) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Sandvikens AIK:ta. 
Berlin on pelannut 12 MM-kisat ja saavuttanut niissä neljä maailmanmestaruutta (2009, 2010, 2012, 2017). Kaikkiaan Berlin on pelannut 115 maaottelua.
Sandvikenin kahdeksana pelivuonnaan 2004-12 Berlin on saavuttanut kaksi Ruotsin mestaruutta ja kaksi hopeaa eli kaksi voittoa ja tappiota mestaruusfinaalissa. Champions Cup -voitto on tullut Sandvikenin riveissä kaudella 2005–2006. Berlin oli Sandvikenin huippuvuosina 2011-12 joukkueen kapteeni ja keskeinen pelaaja seuran menestykselle. 
Berlin siirtyi Per Hellmyrsin ja Daniel Mossbergin kanssa keväällä 2012 Venäjän liigan huippuseuraan Moskovan Dynamo. Siellä Berlin saavuttikin heti ensimmäisenä kautenaan Venäjän jääpallomestaruuden, Champions Cupin voiton ja Maailmancupin voiton.
Berlin palasi Ruotsiin Elitserieniin ja jatkoi syksyllä 2014 Bollnäsin riveissä, jossa hän pelasi kolme kautta ja oli häviävänä osapuolena kevään 2017 loppuottelussa. Seuraavana syksynä Berlin palasi Sandvikenin riveihin, jossa hän oli ollut voittamassa kaksi Ruotsin jääpallomestaruutta. Sandvikenissä hän oli heti syksyllä ratkaisemassa Maailmancupin voittoa Sandvikenille ja oli jälleen keväällä 2018 loppuottelun hävinneessä joukkueessa.
Daniel Berlin on valittu kaksi kertaa jääpallon vuoden pelaajaksi eli kausina 2012 ja 2018. 
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueessa
Henkilökohtaisesti
Haapavalmuska

Haapavalmuska ("Tricholoma populinum") on valmuskojen sukuun kuuluva laji. Sen isäntäpuita ovat haapa ja poppelit. Se kelpaa syötäväksi, mutta jos sitä käytetään ruokasienenä, pitää varoa sekoittamasta sitä myrkyllisiin ruskeisiin valmuskalajeihin.
Ulkonäkö.
Lakki on sileäreunainen ja vaaleanruskea. Vaaleat heltat ovat kolotyvisiä. Jalka on tyveltään punaruskea.
Elinympäristö.
Haapavalmuskaa tavataan haavikoissa.
Leo Kaprio

Leo Arthur Kaprio, vuoteen 1935 Molander (26. kesäkuuta 1918 Tuusula – 14. elokuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, joka toimi pitkään kansainvälisissä hyvinvoinnin ja terveydenhuollon johto- ja asiantuntijatehtävissä ja sai professorin arvonimen. 
Kaprion vanhemmat olivat lääkäri Arthur Josef Teodor Molander ja Karin Tarén ja puoliso vuodesta 1943 Aini Maria Korhonen. Kaprio tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1936 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Public Health -maisterintutkinnon hän suoritti Johns Hopkinsin yliopistossa Baltimoressa Yhdysvalloissa 1948 ja väitteli alan tohtoriksi Harvardin yliopistossa Yhdysvalloissa 1956. Kaprio teki sotien jälkeen opintomatkoja ja työskenteli Yhdysvaltojen ohella Kanadassa ja Keski-Euroopassa. Hän toimi Väestöliiton kansanterveystoimiston päällikkönä 1940-luvun lopussa ja Uudenmaan läänin apulaislääninlääkärinä 1950-luvun vaihteessa. Kaprio oli lääkintöhallituksen kansanterveysosaston päällikkö 1952–1956 ja Maailman terveysjärjestön palveluksessa vuodesta 1956, ensin Lähi-idässä ja sitten Kööpenhaminassa vuodesta 1962. Sieltä hänet kutsuttiin järjestön päämajaan Geneveen ja hänestä tuli terveyspalveluista vastaavan osaston päällikkö. Vuosina 1967–1985 Kaprio oli järjestön Euroopan osaston johtaja Kööpenhaminassa ja vielä sen jälkeen järjestön pääjohtajan neuvonantaja. Hän tutki väestöpolitiikkaa, maaseudun ja ympäristön terveydenhuoltoa ja terveydenhuollon hallintoa. Professorin arvonimi myönnettiin Kapriolle 1972. Hän oli aktiivinen Rooman Klubissa, Lääkärit ydinsotaa vastaan -järjestössä ja Pugwash-liikkeessä.
Hänen poikansa on lääkäri, epidemiologian professori Jaakko Kaprio.
Euroopan unionin virkamiestuomioistuin

Euroopan unionin virkamiestuomioistuin oli Euroopan unionin yksi tuomioistuimista, jonka toiminta lakkasi 1.9.2016. Sen tehtävä oli ratkaista ensimmäisenä oikeusasteena unionin henkilöstön riita-asioita, joihin kuuluvat sekä työsuhde- ja sosiaaliasiat. Tuomioistuin käsitteli noin 140 tapausta vuodessa. Sen tuomiovallan piiriin ei kuulunut kuitenkaan kansallisten virastojen henkilöstö. 
Virkamiestuomioistuimeen kuului seitsemän tuomaria ja muutamia tilapäisiä tuomareita. Varsinaisen tuomarin kauden pituus oli kuusi vuotta, joka voitiin toistaa. Tuomarit nimitti Euroopan unionin neuvosto. Vapaa virka oli ensin julkisessa haussa, jonka jälkeen unionin tuomiostuimen nykyisitä ja entisitä jäsenistä ja muista oikeusoppineista koostuva seitsenhenkinen komitea antoi lausuntonsa neuvostolle. Virkamiestuomioistuimen tuomarit valitsivat joukostaan presidentin kolmen vuoden kaudelle, joka voitiin myös uusia. 
Virkamiestuomioistuin käsitteli tapauksensa yleensä kolmen tuomarin jaostoissa. Joissakin tapauksissa se voi myös toimia yhden ja viiden tuomarin jaostoissa tai vaikeissa tapauksissa myös kaikki tuomarit käsittävässä täysistunnossa. 
Virkamiestuomioistuimen presidentti oli ennen lakkautustaan belgialainen Sean Van Raepenbusch, vuodesta 2011 lähtien.
Siats

Siats oli myöhäisliitukaudella elänyt teropodien alalahkoon kuuluva dinosauruslaji.
Fieldin luonnonhistoriallisen museon työntekijät Peter Makovicky ja Lindsay Zanno löysivät lajin luita Utahissa sijaitsevasta Cedarin vuoristomuodostumasta vuonna 2013. Löydettyjen luiden perusteella kyseessä on maailman petodinosaurusten suurimpiin yksilöihin kuuluva laji, joka eli Pohjois-Amerikassa yli kymmenen miljoonaa vuotta ennen "Tyrannosaurus rexiä".
Dinosauruslajin koko nimi on Siats meekerorum alueella elävien Ute-intiaanien ihmissusitarinan ja Fieldin museon lahjoittajasuvun Meekersien mukaan.
Fylogenia.
Kladogrammi Zanno &amp; Makovicky (2013) mukaan:
Marja Railo

Hilkka Marja Yöntilä, kirjailijanimi Marja Railo (24. huhtikuuta 1911 Helsinki – 6. kesäkuuta 1990) oli suomalainen kirjailija.
Railo tuli ylioppilaaksi Helsingin tyttönormaalilyseosta 1930. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui Helsingin yliopistosta 1935. Railo toimi tuntiopettajana Paimion yhteiskoulussa 1939, 1941–1942 ja 1956–1965. Historian opettajana hän oli tässä koulussa 1965–1974.
Railon vanhemmat olivat kirjailija, professori Kustaa Eino Railo ja Eva Elisabeth (o.s. Ekholm). Railon puoliso oli agronomi, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti Emil Ivar Engelbrekt Yöntilä vuosina 1934–1961 puolison kuolemaan asti. 
Teoksia.
Nimellä "Marja Railo":
Dagny Flodin-Segerstråle

Dagny Hilda Cecilia Flodin-Segerstråle (2. toukokuuta 1911 Helsinki – 18. helmikuuta 1999) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija ja sanoittaja.
Dagny Flodin-Segerstråle pääsi ylioppilaaksi 1932 Helsingin ruotsalaisesta tyttölyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1939. Hän toimi kääntäjänä Söderström &amp; Co kustannusliikkeessä ja oli myös Yleisradion palveluksessa.
Dagny Flodin-Segerstråle kirjoitti radiokuunnelmia ja teki sanoituksia sekä käännöksiä.
Äänitehotaso

Äänitehotaso (äänen tehotaso, tunnus "LW") on akustiikassa logaritminen suure, jolla kuvataan akustista tehoa. Äänitehotason yksikkö on desibeli (beli).
Äänitehotaso desibeleinä on määritelty tehon formula_1 ja tehon vertailuarvon formula_2 suhteen kymmenkantaisen logaritmin avulla seuraavasti:
formula_3.
Arvon vertailutaso P0 on 1 pW (pikowatti) ja kymmenkertaista tehoa vastaa 10 dB suurempi tehotason arvo. 0 dB äänitehotasona siis tarkoittaa tehoa 1 pW ja esimerkiksi tasoa 60 dB vastaa teho 1 μW.
Warren Chiasson

Warren Chiasson (s. 17. huhtikuuta 1934 Cheticamp) on kanadalaissyntyinen vibrafonisti. Hän varttui Nova Scotiassa, mutta muutti New Yorkiin vuonna 1959. Siellä hän teki yhteistyötä George Shearingin kanssa, kunnes aloitti vuonna 1961 oman yhtyeensä johtamisen. Lisäksi Chiasson on esiintynyt muun muassa Chet Bakerin, Tal Farlowin sekä Roberta Flackin kanssa ja Broadway-musikaalissa "Hair". Vuonna 1972 Chiasson palasi Shearingin yhteistyökumppaniksi. Hänen ensimmäinen kokoonpanon johtajana julkaistu albuminsa oli "Quartessence", jota seurasivat "Good Vibes for Kurt Weill" (1977) ja "Point/Counterpoint" (1988).
Chiasson sai nuorena vaikutteita Charlie Parkerilta, Paul Bleyltä, Bud Powellilta ja Shearingilta. Heidän tyylinsä vaikutus on kuultavissa Chiassonin alkuperäisissä sävellyksissä. Chiasson on soittanut B. B. Kingin, Hank Crawfordin, Les McCannin, Helen Wardin ja Chuck Waynen levytyksillä. 16. tammikuuta 1988 Chiasson esiintyi Benny Goodmanin kanssa Carnegie Hallissa konsertissa, jossa luotiin uudelleen viiden vuosikymmenen takaiset "Spirituals to Swing" -konsertit.
Les McCann

Les McCann (23. syyskuuta 1935 Lexington, Kentucky – 29. joulukuuta 2023) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti ja -laulaja, joka esitti muun muassa soul jazziksi luonnehdittavaa musiikkia. Hänen uransa huipentuma oli vuoden 1969 Montreux’n jazzfestivaali, jolla hän teki Eddie Harrisin ja Benny Baileyn kanssa levytyksen "Swiss Movement" Atlantic Recordsille.
Ensimmäistä kertaa McCann sai julkisuutta vuonna 1956, kun hän voitti laivastossa laulajana lahjakkuuskilpailun, joka johti esiintymiseen "The Ed Sullivan Show’ssa". Laivaston jälkeen hän perusti trion Los Angelesissa. Hän kieltäytyi liittymästä Cannonball Adderleyn yhtyeeseen, koska halusi keskittyä omaan musiikkiinsa. Hän sai sopimuksen Pacific Jazzin kanssa ja sai vuonna 1960 huomiota albumeillaan "Les McCann Plays the Truth" ja "The Shout". McCannin kanssa tekivät yhteistyötä Ben Webster, Groove Holmes, Blue Mitchell, Stanley Turrentine, Joe Pass, Jazz Crusaders ja Gerald Wilson Orchestra.
Vuosina 1965–1967 McCannin levy-yhtiönä oli Limelight Records. Vuonna 1968 hän teki levytyssopimuksen Atlanticin kanssa, ja "Swiss Movementin" jälkeisiin albumeihin kuului "Layers" (1972). Sopimus Atlanticin kanssa umpeutui vuonna 1976, ja tämän jälkeen McCann esiintyi levytyksillä paljon aiempaa harvemmin. Hän kuitenkin palasi kiertuetta varten Eddie Harrisin kanssa vuonna 1994. 1990-luvun puolessavälissä McCann kärsi aivoverenkiertohäiriöstä, joka haittasi hänen uraansa muusikkona. Hän kuitenkin jatkoi työskentelyä tämän jälkeen.
Mihkel Raud

Mihkel Raud (s. 18. tammikuuta 1969 Tallinna) on virolainen muusikko, kirjailija, televisiojuontaja, toimittaja ja poliitikko.
Ura.
Raud on toiminut 1980-luvulta alkaen kitaristina useissa yhtyeissä, muun muassa punkrockyhtye Singer Vingerissä. 1990-luvulla hän kuului neljä albumia levyttäneeseen yhtyeeseen Mr. Lawrence ja 2000-luvulla hän on soittanut muun muassa Lenna Kuurmaan yhtyeessä. 
Raud aloitti vuonna 1990 radiotoimittajana Vikerraadiossa. Myöhemmin hän on työskennellyt myös Raadio Kukussa ja Raadio 2:ssa. Vuosina 2004–2005 hän toimi Eesti Päevaleht -sanomalehden kulttuuritoimituksen esimiehenä. Hän on toiminut myös lehden kolumnistina. Televisiossa Raud on muun muassa juontanut TV3:n keskusteluohjelmaa "Kolmeraudne" sekä toiminut tuomarina saman kanavan kykyjenetsintäohjelmissa "Eesti otsib superstaari" ja "Eesti talent". 
Raud on kirjoittanut nuoruusvuosistaan Neuvosto-Virossa kertovan, vuonna 2008 julkaistun elämäkerran "Musta pori näkku" (suomennettu vuonna 2013 nimellä "Rapa roiskuu"). Kirjan pohjalta on tehty vuonna 2012 ensi-iltansa saanut näytelmä. Vuonna 2010 julkaistiin hänen kirjoittamansa jännitysromaani "Sinine on sinu taevas" (suomennettu vuonna 2011 nimellä "Sininen on sinun taivaasi").
Raud on opiskellut toimittajaksi Tarton yliopistossa ja London College of Communicationissa.
Raud valittiin vaaleissa 2015 Viron parlamentin eli riigikogun jäseneksi vaalipiiristä numero kymmenen (Tarton kaupunki). Hän edustaa Viron sosiaalidemokraattista puoluetta. 
Perhe.
Mihkel Raud on kirjailijoiden Aino Pervik ja Eno Raud poika. Hänen oman esikoiskirjansa nimi on peräisin hänen isänsä säveltämästä ja sanoittamasta laulusta ”Soidulaul” (suomeksi ”Matkalaulu”). Hänen sisaruksiaan ovat kirjailija, professori Rein Raud ja taiteilija Piret Raud.
Raud on ollut naimisissa kolmesti ja hänellä on kaksi lasta, vuonna 1997 syntynyt poika ja vuonna 2013 syntynyt tytär.
Antti Mattila (professori)

Antti Tapio Mattila (22. maaliskuuta 1926 Lahti – 12. marraskuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Henkilöhistoria ja ammattiura.
Mattilan vanhemmat olivat tarkastaja Viktor Anselm Mattila ja Helga Lydia Pynnönen ja puoliso vuodesta 1951 sairaanhoitaja Anneli Pohjola. Mattila tuli ylioppilaaksi Lahden lyseosta 1944 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1953. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1956. Hän toimi yliopistossa assistenttina 1956–1965 ja hoiti yliopiston hygienian ja sosiaalilääketieteen dosentuuria 1962–1966. Mattila oli Helsingin yliopiston epidemiologian professori 1966–1974. 
Mattila oli sosiaalilääketieteen ja epidemiologian uranuurtaja Suomessa, mutta hän oli myös monella muulla tapaa aktiivinen henkilö. Han oli muun muassa "Therapia Fennica" -julkaisun päätoimittaja, toimi Hämäläis-Osakunnan isäntänä, oli Kansaneläkelaitoksen Etelä-Suomen sosiaalilääketieteellisen toimiston päällikkö, osallistui useiden eri yhteisöjen toimintaan, harrasti antiikkia ja musiikkia, soitti itse orkesterissa klarinettia ja perusti Aurinkorannikolle suomalaisen lääkäriaseman.
Yverdon-les-Bains

Yverdon-les-Bains (vuoteen 1981 "Yverdon", aiemmin saksaksi "Iferten") on vanha kaupunki Länsi-Sveitsissä, Vaud'n kantonissa. Kaupungissa on lähes 30 000 asukasta. Yverdon-les-Bains on "Jura-Nord vaudois" -hallintoalueen () keskus. 
Sijainti.
Yverdon-les-Bains sijaitsee Neuchâtelinjärven eteläpäässä, Thiellejoen varrella, Juravuoriston juurella noin 400 metrin korkeudessa, kolmisenkymmentä kilometriä Lausannesta pohjoiseen.
Talous.
Yverdon-les-Bains on Vaud'n kantonin asukasluvultaan toiseksi suurin kaupunki ja kantonin pohjoisen osan talouskeskus.
Nähtävyyksiä.
Yverdon-les-Bains'ssa on kuumia lähteitä, jotka olivat roomalaisten käytössä jo ensimmäisellä vuosisadalla.
Baie de Clendyn alueella on Unescon maailmanperintökohde, yksi Alppiseudun 111 suojellusta paalutaloalueesta.
Yverdonin linna on kulttuurikohde, joka on ollut muun muassa Johann Heinrich Pestalozzin kasvatuslaitoskäytössä.
Liikenne.
Moottoritiet A1 ja A5 kulkevat Yverdon-les-Bains'n kautta. Kaupungista on rautatieyhteys Lausanneen ja Neuchâteliin sekä Payernen kautta muun muassa Fribourgiin. Lisäksi kaupungista lähtee "TRAVYS - Transports Vallée-de-Joux - Yverdon-les-Bains - Sainte-Croix S.A." -yhtiön rautatie läheiseen Sainte-Croix'iin.
Punapiispa

Punapiispa ("Euplectes orix") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu. Sen munat ovat sinisiä.
Levinneisyys.
Punapiispaa tavataan Afrikan etelä- ja itäosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai runsaslukuiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punaperäpiispa

Punaperäpiispa ("Euplectes franciscanus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punaperäpiispaa tavataan Länsi-, Keski- ja Itä-Afrikassa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai runsaslukuiseksi koko levinneisyysalueellaan. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kultaselkäpiispa

Kultaselkäpiispa ("Euplectes aureus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kultaselkäpiispaa tavataan luonnonvaraisena Angolan keski- ja pohjoisosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltaperäpiispa

Keltaperäpiispa ("Euplectes capensis") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltaperäpiispaa tavataan Afrikan etelä-, itä ja keskiosissa. Lajia on kuvattu suurimmaksi osaksi yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punasiipipiispa

Punasiipipiispa ("Euplectes axillaris") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punasiipipiispaa tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltaselkäpiispa

Keltaselkäpiispa ("Euplectes macroura") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltaselkäpiispaa tavataan Länsi-, Keski- ja Itä-Afrikassa sekä eteläisen Afrikan pohjoisosissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Malawinluhtapiispa

Malawinluhtapiispa ("Euplectes psammacromius") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Malawinluhtapiispaa tavataan Malawissa, Tansaniassa ja Sambiassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkosiipipiispa

Valkosiipipiispa ("Euplectes albonotatus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkosiipipiispaa tavataan Afrikan keski-, itä- ja eteläosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi Itä- ja Kaakkois-Afrikassa, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punakauluspiispa

Punakauluspiispa ("Euplectes ardens") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punakauluspiispaa tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Laahuspiispa

Laahuspiispa ("Euplectes progne") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Laahuspiispaa tavataan Angolassa, Botswanassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Lesothossa, Etelä-Afrikassa, Swazimaassa ja Sambiassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kenianpiispa

Kenianpiispa ("Euplectes jacksoni") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kenianpiispaa tavataan Keniassa ja Tansaniassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, mutta vuonna 2020 sen uskottiin tulevan vähenemään suhteellisen nopeasti seuraavan kymmenen vuoden aikana elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Laji on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.