tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Himoistenjärvi (Ikaalinen)

Himoistenjärvi eli Himostenjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärven ja Ikaalisten rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Himoistenjärvi on Tavinojan lähdejärvi ja luuluu siten Tavinojan valuma-alueeseen.
Maantietoa.
Himoistenjärvi sijaitsee Ylöjärven ja Ikaalisten kaupunkien välisellä rajalla niin, että suurin osa siitä sijaitsee Ylöjärven puolella. Se on 1,2 kilometriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 9,3 hehtaaria. Järvessä on kaksi erilasta osaa. Pohjoinen osa on 700 metriä pitkä ja 250 metriä leveä avovesialue. Eteläinen osa on enää vain 20-40 metriä leveä lähes umpeen soistunut lahti. Muuten järven rannat ovat kovaa maata. Järveen laskee kaksi lyhyttä suo-ojaa. Järven laskuoja Tavinoja lähtee eteläisen lahden perukasta länteen ja laskee Kyrösjärveen Viljakkalanselällä. Koska järven valuma-alue on pieni, vaihtuu järven vesi hitaasti. Sen laskennallinen viipymä järvessä on 147 vuorokautta. Järven eteläosan ympäristössä sijaitsevat useimmat pellot. Rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä. Pohjoisosan rannoilla sijaitsee muutama vapaa-ajan asunto. Eteläosan eteläpuolella sijaitsee kaksi maatilaa. Näihin pääsee yhdystieltä 13285 haarautuvalta tieltä.
Luonto.
Himoistenjärven eteläpäässä on pitkä lahti, joka on kasvamassa umpeen. Lahden pohjukassa sijaitsee myös laskuojan luusua. Rehvöitynyttä aluetta on yhteensä 5 hehtaaria ja siellä viihtyvät erityisesti vesilinnut. Lajistoa ja niiden pesintää ei ole selvitetty. Lahdessä viihtyvät sekä luhtien että nevojen kasvilajit.
Vedenlaatu.
Järven vedenlaatua on tutkittu alkutalvella vuonna 1990. Sen vesi oli kirkasta, lievästi ruskean väristä ja sen humuspitoisuus oli alhainen. Järven valuma-alue on luonnontilainen, joten ravinnekuormitus on vähäistä. Veden happamuustaso oli normaali, mutta pohjan lähellä alhaisempi eli hapahko. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävä. Järven veden fosforin ja typen ravinnepitoisuudet noudattivat normaaleja talvien arvoja. Happipitoisuus oli alkutalvella erinomainen, lopputalvella se laskee hieman mutta ei hälyttävästi. Himoistenjärvi soveltuu virkistyskäyttöön erinomaisesti. Vain eteläosan umpeen kasvaminen vähentää virkistysarvoa.
Pertti Lassila

Pertti Lassila (s. 1949) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja kirjallisuuskriitikko sekä entinen Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden dosentti.
Lassila on kirjoittanut useita kirjallisuushistoriallisia teoksia ja toimittanut Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran vuonna 1999 julkaiseman Suomen kirjallisuudenhistorian kolmannen osan. Hän on kirjoittanut kirjallisuusarvosteluja "Helsingin Sanomiin" vuodesta 1972. Lisäksi Lassila on toiminut yliopistonopettajana, tutkijana ja kustannusjohtajana Suomessa ja vierailevana professorina Saksassa ja Itävallassa.
Lassilan ensimmäinen kaunokirjallinen teos "Ihmisten asiat" ilmestyi vuonna 2013. Hänen toinen romaaninsa "Armain aika" oli Finlandia-palkintoehdokkaana vuonna 2015. Lassilan kolmas romaani "Kesän kerran mentyä" julkaistiin vuonna 2017.
J. W. Ahlqvist

John Werner Ahlqvist (1881 Tornio – 1. kesäkuuta 1940 Whitefish, Trout Lake) oli kanadansuomalainen työväenliikkeen aktivisti.
J. W. Ahlqvist syntyi Tornion raastuvanoikeuden talonmiehen ja kaupungin palvelijan perheeseen. Vanhempien kuoltua hänet myytiin kymmenvuotiaana huutolaispojaksi räätälille. Vuonna 1903 Ahlqvist muutti Kanadaan, jossa hän työskenteli räätälinä Torontossa. Hän oli perustamassa raittius- ja työväenyhdistystä ja liittyi Kanadan sosialistipuolueeseen. Ahlqvist työskenteli aktiivisesti Canadan Suomalaisen Järjestön perustamiseksi. Hän toimi järjestön toimeenpanevan komitean ensimmäisenä puheenjohtajana ja vuosina 1913–1920 järjestön sihteerinä. Hän oli perustamassa Canadan Suomalaisen Järjestön sanomalehteä "Vapautta" ja työskenteli myöhemmin lehden liikkeenhoitajana.
Tristan Jeskanen

Tristan Jeskanen (s. 5. helmikuuta 1996, New York) on yhdysvaltalais-suomalainen ohjaskelkkailija. 
Jeskanen saavutti Yhdysvaltain väreissä nuorten MM-hopeaa vuodelta 2014 joukkuekilpailusta Itävallan Iglsistä. Miesten maailmancupin osakilpailussa hän on sijoittunut parhaimmillaan sijalle 13 kaudella 2014–2015 parikilpailussa Justin Krewsonin kanssa. Vuonna 2015 Jeskanen sai Suomen edustusoikeuden maailmancupiin. Ensimmäisessä maailmancupin osakilpailussaan Suomen väreissä Lake Placidissa Jeskanen saavutti heti pisteitä sijoittuen sijalle 29. Hänestä tuli ensimmäinen suomalainen maailmancupiin osallistunut ohjaskelkkailija ja näin ollen myös ensimmäinen lajissa maailmancup-pisteitä saavuttanut suomalainen.
Jeskasen äiti on yhdysvaltalainen ja hänen isänsä Sami Jeskanen muutti aikanaan Suomesta Yhdysvaltoihin, jossa hän toimii nykyisin yliopistossa historian opettajana. Tristan Jeskanen itse asui nuorempana jonkin aikaa Suomessa ja on nyt myös muuttanut pysyvästi Suomeen. Hän asuu Lahdessa.
Guatemalanpeukaloinen

Guatemalanpeukaloinen ("Troglodytes rufociliatus") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Guatemalanpeukaloista tavataan El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa ja Nicaraguassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 98 500 km2. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Okrapeukaloinen

Okrapeukaloinen ("Troglodytes ochraceus") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Okrapeukaloista tavataan Costa Ricassa ja Panamassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 17 300 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Andienpeukaloinen

Andienpeukaloinen ("Troglodytes solstitialis") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Andienpeukaloista tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Ecuadorissa, Kolumbiassa, Perussa ja Venezuelassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 554 000 km². Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Páramopeukaloinen

Páramopeukaloinen ("Troglodytes monticola") on uhanalainen peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Páramopeukaloista tavataan Kolumbiassa Sierra Nevada de Santa Martan alueella. Vuoden 2015 uhanalaisuusarvioinnissa sen populaatioksi arvioitiin 70–400 yksilöä. Lajin kanta on laskussa ja se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi.
Tepuipeukaloinen

Tepuipeukaloinen ("Troglodytes rufulus") eli aiemmalta nimeltään tepuinpeukaloinen on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tepuipeukaloista tavataan Brasiliassa, Guyanassa ja Venezuelassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 58 600 km2. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Calvin Pickard

 
Calvin Pickard (s. 15. huhtikuuta 1992 Moncton, New Brunswick, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura Edmonton Oilersin organisaatiossa. Hän on Colorado Avalanchen toisen kierroksen varaus . Hänen isoveljensä Chet on myös jääkiekkomaalivahti.
Ura pelaajana.
Pickard aloitti junioriuransa WHL-joukkue Seattle Thunderbirdsissä kaudella 2008-2009. Toisella kaudellaan hän voitti 62 pelaamastaan ottelusta vain 16 torjuntaprosentilla 91,4 ja tuli valituksi vuoden 2010 WHL:n lännen ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Ennen varaustilaisuutta hänet rankattiin Pohjois-Amerikan parhaaksi maalivahdiksi. Yhteensä hänet varattiin kolmantena maalivahtina toisella kierroksella numerolla 49 Colorado Avalancheen. Kaudella 2010-2011 Pickard kutsuttiin Kanadan juniorimaajoukkueen leirille, josta häntä ei kuitenkaan valittu lopulliseen kokoonpanoon vuoden 2011 nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin.
Pickardin ja Colorado Avalanchen solmima kolmivuotinen tulokassopimus julkaistiin 25. maaliskuuta 2011. Hän pelasi loppukauden Avalanchen AHL-farmiseura Lake Erie Monstersissa. AHL-kauden päätyttyä Pickard lähetettiin takaisin Thunderbirdsiin päättämään junioriuransa. Kaudella 2012-2013 Pickard pelasi ensimmäisen kokonaisen kautensa ammattilaistasolla. Hän pelasi 47 ottelua, joista voitti 20.
Kauden 2014-2015 Pickard aloitti Monstersissa, mutta hänet kutsuttiin Coloradoon 16. lokakuuta 2014 Semyon Varlamovin loukkaannuttua. Hän teki samana päivänä NHL-debyyttinsä Ottawa Senatorsia vastaan, kun hänet vaihdettiin loukkaantuneen Reto Berran tilalle. Pickard päästi 27 laukauksesta neljä maalia 5-3 -tappioon päättyneessä ottelussa. Pickard lähetettiin takaisin Monstersiin 25. lokakuuta, mutta hänet nostettiin 18. marraskuuta takaisin NHL:n puolelle Semyon Varlamovin kärsittyä nivusvammasta. Picard sai ensimmäisen voittonsa NHL:ssä 22. marraskuuta tultuaan maaliin huonosti aloittaneen Reto Berran tilalle. Pickard torjui kaikki 17 laukausta 4-3 -jatkoaikavoitossa. Berran huonon pelaamisen vuoksi Pickard otti itselleen aloittavan maalivahdin paikan Varlamovin paluuseen asti, jonka jälkeen Pickard toimi joukkueen kakkosmaalivahtina. 28. joulukuuta Pickard lähetettiin takaisin AHL:ään, jossa hän pelasi aloittavana maalivahtina.
Heinäkuussa 2021 Pickard solmi vuoden jatkosopimuksen Red Wingsin kanssa. Kauden jälkeen hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Edmonton Oilersiin.
Kesäkuussa 2024 Pickard solmi Oilersin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä kahden miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. 
Maajoukkueura.
Pickard on edustanut Kanadaa jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2016 ja vuonna 2017.
Perhe.
Pickardin isoveli Chet pelaa myös ammattilaismaalivahtina. Hänet on varattu Nashville Predatorsiin ja hän pelaa nykyisin tanskalaisessa Metal Ligaen -joukkue Odense Bulldogsissa.
Zach Trotman

Zachary Ross Trotman (s. 26. elokuuta 1990 Carmel, Indiana, Yhdysvallat) on uransa lopettanut yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän on Boston Bruinsin seitsemännen kierroksen varaus . 
Ura pelaajana.
24. maaliskuuta 2012 Trotman teki kolmivuotisen tulokassopimuksen NHL-seura Boston Bruinsin kanssa.
28. joulukuuta 2013 Dennis Seidenbergin loukkaannuttua Trotman kutsuttiin AHL-farmijoukkue Providence Bruinsista ylös NHL:n puolelle, jossa hän teki debyyttinsä ottelussa Ottawa Senatorsia vastaan. Trotman teki ensimmäisen NHL-maalinsa 2. huhtikuuta 2015, jolloin teki voittomaalin 3–2 -lukemiin päättyneessä ottelussa Detroit Red Wingsiä vastaan.
Gapps

Gapps Oy on vuonna 2010 perustettu Suomen johtava Google Cloud -asiantuntijatalo. Se auttaa asiakasyrityksiä Google Cloud -palveluiden käyttöönotoissa ja kehittää räätälöityjä ratkaisuja tarpeisiin Google Cloud Platform -teknologioilla. Gapps on menestyksekkäästi vienyt yli 900 asiakasyritystä Googlen pilveen ja ollut useana vuonna Deloitten nopeimmin kasvavien teknologiayhtiöiden listalla.
Vuonna 2014 Gapps voitti Yleisradion viestintäjärjestelmien kilpailutuksessa monet suomalaiset IT-talot. Kilpailutuksen tuloksena Yleisradio siirtyi käyttämään Gappsin tarjoamaa Googlen G Suite -viestintäjärjestelmää.
Vuonna 2019 Gapps järjesti toimistollaan 'Tuo vanhempasi töihin' -päivän, josta MTV kävi tekemässä jutun Kymppiuutisten loppukevennyksen.
Palkinnot ja kunniamaininnat.
Gapps on historiansa aikana saavuttanut kunniamainintoja eri yrityskilpailuissa.
Timo Rahko

Timo Kalevi Rahko (s. 25. maaliskuuta 1939 Rovaniemen maalaiskunta) on suomalainen eläinlääkäri. Hän oli Eläinlääketieteellisen korkeakoulun patologisen anatomian professori 1973–1995 ja patologian professori 1995–1998.
Rahkon entinen puoliso on pianotaiteilija Raija Alestalo-Rahko. Rahkon veli on professori Kauko Rahko.
Buleuterion (Delfoi)

Buleuterion ( tai "Bouleutērion") oli antiikin aikainen buleuterion eli neuvoston kokouspaikka Delfoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Delfoin arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Buleuterion oli rakennettu arkaaisella kaudella noin vuonna 600–500 eaa. Siinä kokoontui Delfoin paikallinen bule eli neuvosto. Buleuterion sijaitsi Apollonin pyhäkköalueella Pyhän tien varressa Apollonin temppelin eteläpuolella ja Ateenalaisten aarrekammion vieressä. Rakennus oli suorakulmion muotoinen suhteellisen pienikokoinen kokoustila ja siinä oli ovet kolmella sivulla. Rakennuksen sisällä oli todennäköisesti pylväikkö ja puiset istuimet sivustoilla. Rakennuksesta on löydetty piirtokirjoituksia, joiden perusteella sen käyttötarkoitus on tunnistettu. Rakennuksesta on säilynyt vain perustuksia ja muita vähäisia osia.
Roomalainen agora (Delfoi)

Roomalainen agora oli antiikin aikainen agora eli tori Delfoissa Kreikassa. Se sijaitsi Apollonin pyhäkköalueen muurien ulkopuolella alueen pääportin edustalla. Se oli alueen ensimmäinen kohde niin kutsutun pyhän tien varrella.
Agora rakennettiin roomalaisella ajalla kauppapaikaksi, sillä kaikki alueelle saapuvat kulkivat sen kautta. Se korvasi mahdollisesti varhaisemman kreikkalaisen agoran. Agoran koillis-, kaakkois ja luoteislaidalla oli pylväshallit. Osa luoteisen pylväshallin pylväistä on kunnostettu.
Kristillisellä ajalla paikalle rakennettiin kirkko, jossa käytettiin agoran rakennusten osia. Tätä perua monissa kivissä on kaiverrettuja ristejä. Myös nykyisin tie arkeologiselle alueelle kulkee agoran läpi.
Keihäsjärvi (Ylöjärvi, Viljakkala)

Keihäsjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Nisunperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Keihäsjärvi kuuluu Tavinojan valuma-alueeseen.
Maantietoa.
Järvi on 600 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,1 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaastossa soistuneessa painaumassa. Järveen ei laske ojia, mutta lounaassa olevan ojitetun suon läpi virtaa sen laskuoja, joka yhtyy 1,5 kilometrin päässä Tavinojaan. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 460 vuorokautta. Rantaviiva on 1,4 kilometriä pitkä. Rannan läheisyyteen tai aivan rantaan on rakennettu kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet läheiseltä Nisunperän ja Luhalahtea yhdistävältä kylätieltä. Järven kaakkoiskärjen ohi kulkee voimalinja.
Vedenlaatu.
Keihäsjärven vettä on tutkittu kerran talvella vuonna 2016. valuma-alue on metsävaltainen ja siitä johtuu lievästi ruskea väri. Vesi sisälsi talvella runsaasti humusta. Vesi oli hapanta ja sen puskurikyky happamoitumista vastaan oli heikko. Mittaushetkellä maaliskuussa veden pH oli 5,5. Vapaa-ajan asunnot eivät kuormita järveä merkittävästi ja sitä luonnehditaan sanalla karu. Veden typpipitoisuus on alle luonnontason. Vedessä oli 73% happea ja järven pohjalla sitä oli vielä jäljellä. Keihäsjärvi soveltuu virkistyskäytöön hyvin.
Sifnoslaisten aarrekammio

Sifnoslaisten aarrekammio () oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Se sijaitsi Pyhän tien varrella Ateenalaisten ja Sikyonilaisten aarrekammioiden lähellä.
Aarrekammion rakennuttivat sifnoslaiset arkaaisella kaudella noin vuonna 530–525 eaa. Se oli yksi lukuisista Delfoin Pyhän tien varrella sijainneista aarrekammioista ja tarkoitettu Delfoin Apollonin temppelille annettujen votiivilahjojen säilyttämiseen.
Rakennus edusti joonialaista tyyliä ja muistutti arkkitehtuuriltaan pientä kreikkalaista temppeliä. Sen cella avautui länteen. Julkisivun puolella oli pylväinä kaksi karyatidia. Rakennuksen stylobaatin mitat ovat noin 6,13 × 8,55 metriä. Aarrekammion länsipuolella oli pieni piha.
Aarrekammio tunnetaan erityisesti rikkaasta koristelustaan, josta on säilynyt lukuisia osia. Sen päätykolmiokoristelut esittivät muun muassa Apollonin ja Herakleen kamppailua Delfoin kolmijalasta. Friisit puolestaan esittivät erilaisia mytologisia aiheita, kuten Pariksen tuomiota, jumalten kokousta, gigantomakhiaa sekä kamppailua Sarpedonin ruumiista. Pohjois- ja itäsivun friisien tekijänä pidetään Aristion Paroslaista. Löydetyt koristeosat ovat nykyisin Delfoin arkeologisessa museossa.
Ionivahvuus

Ionivahvuus ("I") kuvaa liuokseen liuenneiden ionien kokonaiskonsentraatiota. Ionivahvuus on riippuvainen elektrolyytin eli liuottimeen liukenevan ioniyhdisteen stoikiometriasta ja ionien varauksesta. Ionivahvuus vaikuttaa moniin kemiallisiin ominaisuuksiin esimerkiksi aktiivisuuskertoimiin.
Määritelmä.
Liuoksen ionivahvuus voidaan määrittää joko ionien konsentraatioon (mol/l) tai molaalisuuteen (mol/kg). Ionivahvuus konsentraatioon perustuen on
formula_1
missä B ja C ovat yksiköttömiä suureita.
Niin kutsuttu kineettinen suolaefekti on inertin suolan vaikutus ionien välisten reaktioiden reaktionopeuteen. Kineettisen suolaefektin vaikutusta voidaan kuvata yhtälöllä
formula_2
missä k0 on reaktion nopeusvakio ilman inertin suolan lisäystä.
Sikyonilaisten aarrekammio (Delfoi)

Sikyonilaisten aarrekammio () oli antiikin aikainen aarrekammio Delfoissa Kreikassa. Se sijaitsi Pyhän tien varrella Sifnoslaisten aarrekammion lähellä.
Aarrekammio rakennettiin klassisella kaudella noin vuonna 413 eaa. Se oli yksi lukuisista Delfoin Pyhän tien varrella sijainneista aarrekammioista ja tarkoitettu Delfoin Apollonin temppelille annettujen votiivilahjojen säilyttämiseen. Se oli rakennettu ilmeisesti varhaisemman aarrekammion paikalle. Alkuperäisen oli rakennuttanut ilmeisesti Sikyonin tyranni Kleisthenes arkaaisella kaudella noin vuonna 570–550 eaa. ensimmäisen pyhän sodan jälkeen. Rakennusten välinen historiallinen suhde on kuitenkin epäselvä.
Alkuperäinen aarrekammio oli suorakulmionmuotoinen monopteros-rakennus. Paikalla oli myös jonkinlainen tholos. Myöhempi aarrekammio, jonka rauniot paikalla ovat nykyisin, edusti doorilaista tyyliä ja muistutti arkkitehtuuriltaan pientä kreikkalaista temppeliä. Rakennuksen cella avautui itään ja sen julkisivun puolella oli kaksi pylvästä. Se hyödynsi varhaisemman rakennuksen osia. Rakennuksesta on säilynyt perustukset sekä muun muassa metooppeja, joissa kuvataan erilaisia mytologisia aiheita, kuten Dioskuureja, Argo-laivaa sekä Kalydonin metsäkarjun metsästystä. Löydetyt koristeosat ovat Delfoin arkeologisessa museossa.
Kauko Rahko

Kauko Johan Samuel Rahko (8. elokuuta 1933 Rovaniemi – 15. heinäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen tekniikantutkija. Hän oli Teknillisen korkeakoulun tietoliikennetekniikan (puhelintekniikan) professori vuodesta 1970 vuoteen 1996 asti.
Hän toimi valvojana seitsemässä väitöskirjassa sekä ohjaajana 30 lisensiaatintutkimuksessa ja 503 diplomityössä Teknillisessä korkeakoulussa.
Rahkon nuorempi veli on eläinpatologian professori Timo Rahko.
Ylimys (järvi)

Ylimys on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Nisunperällä sijaitseva pieni järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Ylimys kuuluu Tavinojan valuma-alueeseen.
Maantietoa.
Järven pituus 350 metriä pitkä, 250 metriä leveää ja sen pinta-ala on 5,8 hehtaaria. Se sijaitsee kallioalueen painaumassa Ylimysvuoren alla. Sen rannat ovat soistuneita ja sen itäpuolella sijaitseekin Ylimyssuo. Kolme suo-ojaa laskevat vetensä järveen. Lounaisrannalta lähtee järven laskuoja, joka päättyy 750 metrin päässä Puhvinmoisioon Pikku-Onkimuksen rannan läheisyyteen. Rantaviivan pituus on kilometri ja se on enimmäkseen suota. Rannoille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa kärrytiet Nisunperältä.
Historiaa.
Vuoden 1799 isojakokartassa "Ylimysjärven" laskuojaa ei vielä ollut olemassa. Sen sijaan ojan kohdalla oli kosteaa ja niitylle kelpaavaa maata, koska siihen oli avattu pitkä ja kapea niitty. Viereisellä "Kohosjärvellä" eli Onkimuksella oli sekä niittyjä että peltoa. Onkimusta ei ollut silloin vielä laskettu. Vuoden 1894 lohkorajakartassa järven nimi oli edelleen sama.
Kaakkuri (Ylöjärvi)

Kaakkuri on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Nisunperällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Kaakkuri kuuluu Tavinojan valuma-alueeseen.
Maantietoa.
Lampi on 150 metriä pitkä, 80 metriä leveä ja sen pinta-ala on 0,8 hehtaaria. Se sijaitsee suon keskellä, mutta siihen laskee vain yksi pelto-oja pohjoisesta. Lammen laskuoja lähtee kaakkoiskulmasta ja virtaa 600 metriä ennen laskemistaan Onkimukseen. Rantaviiva on 400 metriä pitkä, mutta sen rannalla ei ole rakennuksia. Hieman kauempana sijaitsee viisi loma-asuntoa, joille johtaa tiet Nisunperältä.
Saku Heinänen

Saku Heinänen on kirjailija ja kuvittaja. Hän on toiminut graafisen suunnittelun professorina Aalto-yliopistossa. Hän on eräs Suomen harvoista ammattimaisista kirjainmuotoilijoista. Heinänen työskentelee julkisena oikeusavustajana.
Heinäsen teos "Zaida ja lumienkeli" oli Finlandia Junior -palkintoehdokkaana vuonna 2014. Sarjan toinen osa, "Zaida ja elovalkeat", on Topelius-palkintoehdokas 2016.
Heinäsen puoliso on kuvittaja-kirjailija Christel Rönns. Perheeseen kuuluu kaksi lasta.
Kasperi Nuto

Kasperi Nuto (s. 31. elokuuta 1995 Lieksa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue Karhu HT:ssä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Lieksassa syntynyt Nuto on Porin Ässien oma kasvatti. Hän oli kaudella 2010–2011 seuran C-nuorten paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Niko Ojamäen jälkeen C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa tehoilla 16+25=41. Nuto voitti kauden päätteeksi C-nuorten SM-pronssia ja hänet valittiin sarjan tähdistökentälliseen. Kaudksi 2012–2013 Nuto siirtyi Rauman Lukon A-nuoriin, josta hän palasi taas Ässien A-nuoriin kaudeksi 2013–2014. Nuto voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-pronssia.
Kaudella 2014–2015 Nuto nousi Ässien A-nuorten kapteeniksi ja oli seuran kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+25=41. Kaudella 2015–2016 hän debytoi seuran SM-liigajoukkueessa. Nuto teki liigadebyyttinsä 25. marraskuuta 2015 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.51 minuuttia ja keräsi myös syöttöpisteen Mikael Sahan tekemään 2–3-voittomaaliin. Nuto pelasi kauden aikana kaksi SM-liigaottelua. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin vielä Ässien A-nuorissa, jossa Nuton kausi päättyi 26 ottelun jälkeen olkapäävammaan.
Huhtikuussa 2016 Nuto liittyi try-outille Ässien SM-liigajoukkueeseen tultuaan yli-ikäiseksi seuran A-nuorissa. Hän sai elokuussa kauden 2016–2017 kattavan sopimuksen. Nuto jäi Ässissä varsin pieneen rooliin ja pelasi yhdeksän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi suurimman osan alkukaudestaan yli-ikäisenä seuran A-nuorissa. 26. marraskuuta 2016 Nutolle nousi 210. A-nuorten SM-liigan runkosarjaottelussaan sarjan kaikkien aikojen pelattujen otteluiden kärkipaikalle Janne Kettusen ohi. 23. tammikuuta 2017 hän nousi A-nuorten SM-liigan kaikkien aikojen pistepörssin kärkeen Karo Koivusen ohi. Nuto pelasi alkukaudella myös neljä ottelua lainalla Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Siirtorajan kynnyksellä, helmikuussa 2017 Ässät vuokrasi hänet loppukaudeksi TuTon riveihin.
Kaudeksi 2017–2018 Nuto siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue Karhu HT:hen.
Maajoukkueura.
Nuto on pelannut seitsemän poikien maaottelua.
Muuta.
Nuto on harrastanut myös jalkapalloa. Hän oli voittamassa Musan Salaman D13-joukkueessa hopeaa kansainvälisessä Denmark Soccer Festival -turnauksessa vuonna 2008.
SS Yarmouth Castle

SS Yarmouth Castle on vuonna 1965 Karibianmerellä uponnut risteilylaiva. 
Historia.
Alkujaan "Yarmouth Castle" oli yhdysvaltalainen laiva nimeltään SS "Evangeline," joka rakennettiin vuonna 1927 Philadelphiassa. Toisen maailmansodan aikana laiva palveli joukkojenkuljetuslaivana. Vuonna 1954 laiva myytiin liberialaiselle yritykselle, minkä jälkeen se vaihtoi useasti omistajaa. Vuonna 1958 laiva päätyi Panaman lipun alle. Vuonna 1964 laivan omistajaksi tuli Chadade Steamship Company, ja sen nimi muutettiin SS "Yarmouth Castleksi." Risteilylaivan kotisatama oli Miami, mistä se teki risteilyjä Bahaman pääkaupunkiin Nassauhun.
Onnettomuus.
12. marraskuuta 1965 laiva lähti normaalin aikataulun mukaiselle risteilylle Miamista kohti Nassauta mukanaan 376 matkustajaa ja 176 miehistön jäsentä. Puolenyön jälkeen 13. marraskuuta laivan konehuoneessa havaittiin savua, ja sen lähdettä alettiin etsiä. Savu tuli huoneessa 610 syttyneestä tulipalosta. Tulipaloa yritettiin sammuttaa, tuloksetta. Sammutusjärjestelmät eivät toimineet, ja laivalla syntyi sekasorto. Laivaa ryhdyttiin evakuoimaan, mutta sekään ei onnistunut kovin hyvin. Osa pelastusveneistä oli laskettaessa vajaita, ja osaa ei saatu ollenkaan vesille. Laivan lähettyvillä oli suomalainen rahtilaiva M/S "Finnpulp", josta SS "Yarmouth Castlen" tulipalo havaittiin kiikareilla. "Finnpulpin" kurssi käännettiin välittömästi kohti palavaa laivaa, ja samalla lähetettiin ilmoitus tulipalosta. Pelastuspaikalle "Finnpulp" saapui kello 02.15, ja sen miehistö ryhtyi pelastustoimiin. 10 minuuttia myöhemmin pelastustöihin saapui toinenkin laiva, SS "Bahama Star". SS "Yarmouth Castle" upposi kello 06.03. Laivan mukana upposi syvyyksiin 85 matkustajaa ja kaksi miehistön jäsentä. Lisäksi kolme matkustajaa kuoli onnettomuudessa.
247365

247365 on rap-kaksikko JVG:n neljäs pitkäsoitto. Albumin nimi tarkoittaa jatkuvaa: 24 tuntia, seitsemänä päivänä viikossa, 365 päivänä vuodessa.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 4, ja nousi ylimmillään sijalle 2. Se pysyi listalla yhteensä 55 viikkoa.
Albumin ensimmäinen single ”Mauton jasso” julkaistiin 30. tammikuuta 2015. Ennen albumia julkaistiin vielä samana vuonna singlet ”Tuulisii feat. Pete Parkkonen” 13. huhtikuuta, ”247365” 22. toukokuuta, ”Tarkenee” 10. heinäkuuta sekä ”Takajeejee feat. Evelina” 9. syyskuuta 2015.
Sulkutaivutus

Sulkutaivutus on kouluratsastuksessa ratsastettava liike. Se on hevosta kokoava liike, mikä voimistuttaa hevosen takajalkoja ja parantaa lavan irtonaisuutta. Sulkutaivutus parantaa ratsastajan apujen koordinaatiota, ja opettaa ratsastajaa analysoimaan hevosen mahdollista vinoutta sekä toispuolisuutta.
Hevonen on tasaisesti taivutettu kaulastaan ja rungostaan. Taivutus tapahtuu liikkeen suuntaan niin että etujalat liikkuvat uralla ja takajalat sen sisäpuolella. Sulkutaivutus on ihanteellinen kun hevonen liikkuu neljällä uralla edestä päin katsottuna. Uralla ratsastettuna sulkutaivutuksen poikitusaste on ihanteellinen, kun hevonen muodostaa 30°:n kulman ratsastettavaan uraan nähden.
Ratsastaja asettaa ja taivuttaa hevosen liikkeen suuntaan. Ohjat säätelevät asetusta ja taivutusta. Ratsastajan ulkopohkeet vaikuttavat sivullevievästi hevosen takaosaan. Sisäpohja pitää hevosen etuosan paikallaan ja aktivoi myös hevosen sisätakajalkaa polkemaan syvemmälle rungon alle. Ratsastajan tulee sijoittaa oma paino aavistuksen enemmän hevosen liikkeen suuntaisesti.
Oneiron

Oneiron on Laura Lindstedtin toinen romaani, joka ilmestyi vuonna 2015 Teoksen kustantamana. Se sai vuoden 2015 Finlandia-palkinnon.
Romaani kertoo seitsemästä eri-ikäisestä ja erimaalaisesta naisesta, jotka ovat kuoleman jälkeisessä välitilassa.
Kirjan käännösoikeudet on myyty Ruotsiin, Tanskaan, Unkariin, Bulgariaan, Liettuaan ja Ranskaan.
Paikallinen sopiminen

Paikallinen sopiminen (myös työpaikkakohtainen sopiminen) tarkoittaa työpaikoilla tapahtuvaa työehdoista sopimista työantajan ja työntekijöiden välillä, erotuksena ylemmällä tasolla tehtäville sitoville sopimuksille, joista ei voi paikallisesti poiketa.
Suomessa paikallisella sopimisella tarkoitetaan perinteisesti työoikeuden alaan kuuluvaa oikeuden osa-aluetta. Paikallinen sopiminen on kuitenkin laajempi kysymys, jota on tarkasteltu erityisesti taloustieteessä.
Vaikutukset.
Suomen Pankin tutkijoiden tieteellisen artikkelin mukaan Suomessa paikallisen sopimisen lisääminen voisi parantaa tuottavuutta ja luultavasti myös työmarkkinoiden sopeutumista sokkeihin. Tämä vähentäisi työttömyyden kasvua huonoina aikoina. Sen sijaan (hyvien aikojen) rakennetyöttömyys tuskin kovin paljon paranisi, vaan se vaatisi suurempia muutoksia sopimusjärjestelmään ja muihin työmarkkinoiden instituutioihin.
Paikallinen sopiminen ja oikeustiede.
Oikeustieteen kokonaisuudessa paikallisessa sopimisessa on kysymys työoikeuden ja sopimusoikeuden sekä sosiaalioikeuden piiriin kuuluvasta ilmiöstä. Perinteisesti paikallisen sopimisen on katsottu kuuluvan työoikeuden alaan, ja esimerkiksi sitä koskevaa opetusta tarjotaan osana työoikeuden opintokokonaisuuksia. 
Paikallinen sopiminen on oikeustieteellisestä näkökulmasta ongelmallinen, koska sopimusoikeuden keskeisen sopimusvapauden periaatteen liittäminen työoikeuteen tuottaa useita tosiasiallisia ongelmia. Näistä keskeisin on työntekijän ja työnantajan aseman välillä vallitseva epäsymmetria. Tämä epäsymmetria liittää paikallisen sopimisen myös sosiaalioikeuteen. 
Suomen ja useiden muiden maiden lainsäädännössä tätä työnantajan ja työntekijän välillä vallitsevan epäsymmetrian muodostamaa ongelmaa on ratkaistu antamalla työntekijälle ns. heikomman osapuolen suojan johon työntekijä voi vedota. Tällä yleisellä työoikeudellisella periaatteella joka koskettaa myös paikallista sopimista on tosiasiallisesti myös sosiaalioikeudellinen luonne.
Näkemyksiä.
Paikallisen sopimisen kannatuksesta ristiriitaisia tuloksia.
EVA:n lokakuussa 2020 tekemän kyselyn mukaan puolet suomalaisista on samaa mieltä väittämästä, että kaikki voittaisivat, jos työehdoista, kuten palkoista, sovittaisiin joustavammin työpaikoilla. Neljännes on eri mieltä. Noin puolet haluaisi, että työntekijöillä ja työnantajilla olisi oikeus sopia paikallisesti työehdoista ammattiliitoista riippumatta, 38 prosenttia ei, mutta runsas puolet haluaisi silti ammattiliittojen valvovan sopimista.
SAK:n marraskuussa 2020 teettämän kyselyn mukaan 64 prosenttia suomalaisista haluaa, että työehdoista, kuten palkoista, neuvottelevat tulevaisuudessa työntekijöitä ja työnantajia edustavat liitot. Yli 55-vuotiaat olisivat valmiit joustamaan palkoissa saadakseen mieleisemmät työajat.
Martti Jännes

Martti Paavo Juhani Jännes (18. maaliskuuta 1936 Tampere – 15. huhtikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, graafinen suunnittelija ja valaisinsuunnittelija. Elokuvaurallaan Jännes erikoistui yhteiskunnallisiin tietoiskuihin, mainoselokuviin ja muihin lyhyisiin tilauselokuviin eri aiheista. Sittemmin hän tuli tunnetuksi muun muassa Innojok-yritykselle suunnittelemistaan valaisimista.
Jännes sai töistään muun muassa kaksi hopeista ja kaksi pronssista leijonaa Cannesin mainoselokuvafestivaaleilla. Työtoveri Pentti Teirikari arveli vuoden 2000 muistelmissaan Jänneksen olleen festivaalien palkituin suomalainen.
Martti Jännes kuului Genetzin kulttuurisukuun. Hänen vanhempansa olivat näyttelijä Paavo Jännes ja tämän toinen vaimo Marjatta Rekola. Jännes opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa graafista suunnittelua ja elokuvaa. Työskennellessään Fennada-Filmissä Jännes opiskeli animaatioelokuvaa Suomessa vuoden työskennelleen amerikkalaisen Bob Balserin opastuksella. 1960-luvun puolivälissä hän ryhtyi tekemään mainoselokuvia Suomen Filmiteollisuus -yhtiössä ja siirtyi sitten Taucher-mainostoimiston elokuvaosastolle.
Jännes teki 1970-luvun puolivälistä 1980-luvun loppuun Yleisradiolle tietoiskuja Pentti Teirikarin muistin mukaan ainakin 150 kappaletta. Niiden tilaajina olivat muun muassa Liikenneturva, Suomen Punainen Risti, Alko, Kotimaisen Työn Liitto, poliisi, verohallinto sekä sosiaali- ja terveyshallinto. Jänneksen kaupallisista mainoselokuvista pisimpään esitettyjä on Transmerin Off!-hyttyskarkotteen Lapin-tarina ”Miksi sinä etelän mies huitot? Mikset sinä käytä Ohvia?”.
Jännes suunnitteli ja ohjasi 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa Tiedekeskus Heurekan Verne-teatteriin "Valon ihme" -nimisen, 70 millimetrin filmille kuvatun monivälineohjelman. Sen esittämiseen tarvitaan planetaarionmuotoinen valkokangas, 70 mm ja 35 mm elokuvaprojektorit ja vielä diakuvia varten kahdeksan kuvaruudun multivisiolaitteisto. 
Jännes oli mukana Åbo Akademissa toimineen norjalaisen psykologi Frode J. Strømnesin tutkimuksessa, jossa selvitettiin, miten eri kielet tuottavat erilaisia mielikuvia ja erilaista ajattelua. Jännes tutki myös värioppia ja kehitti sekä additiivisesti että subtraktiivisesti toimivan kuultovärijärjestelmän. Väriavaruusmalleja tutkiessaan Jännes kiinnostui myös geometriasta ja ryhtyi tekemään erilaisia kolmiulotteisia mallikappaleita, joista alkoi syntyä sitten muun muassa valaisimia.
Heini Koskinen

Heini Koskinen (s. 25. elokuuta 1980) on suomalainen sirkustaiteilija ja ilma-akrobaatti. 
Heini Koskinen on opiskellut vuosina 2001–2002 Lahden käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksen sirkuslinjalla, vuosina 2002–2006 Turun AMK:n Taideakatemiassa ja vuosina 2006–2008 ranskalaisen Centre des arts du cirque Le Lidon sirkuslinjalla. 
Hän työskentelee Mad in Finland -kollektiivissa ja esiintyy sekä omalla soolollaan että useissa eri kokoonpanoissa. Hän on yksi humanitäärisen vapaaehtoisjärjestön Klovnit ilman rajoja ry:n perustajajäsenistä. Mad in Finland -kollektiivi sai vuonna 2015 sirkustaiteen valtionpalkinnon. Hän on esiintynyt paljon sekä Suomessa että ulkomailla.
HMS Boyne (1810)

HMS Boyne oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1810 vesillelaskettu Boyne-luokan 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 25. kesäkuuta 1801 Portsmouthin telakalta, jossa sen vastaavana rakennusmestarina oli Nicholas Diddams. Köli laskettiin huhtikuussa 1806. Alus laskettiin vesille 3. heinäkuuta 1810 ja varustaminen saatiin päätökseen 2. huhtikuuta 1811. Valmistuskustannukset olivat 78 429 puntaa, mihin sisältyi varustaminen. Myöhemmin hintaa lisättiin 93 162 puntaan.
Palvelus.
"Boyne" ja "HMS Caledonia" taistelivat 12. helmikuuta 1814 Toulonin edustalla Ranskan laivaston linjalaivaa "Romulusta" vastaan. Ranskalaisalus pakeni Touloniin purjehtien lähellä rantaa, mikä esti aluksen saartamisen. Alus siirrettiin 1834 koululaivaksi ja nimettiin "HMS Excellentiksi". Se romutettiin 1861.
HMS Union (1811)

HMS Union oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1811 vesillelaskettu Boyne-luokan 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 16. heinäkuuta 1801 100-tykkisenä aluksena Plymouthin telakalta, missä sen valmistuksesta vastasi Joseph Tucker. Köli laskettiin lokakuussa 1805. Alus laskettiin vesille 15. marraskuuta 1811. Varustaminen päättyi 12. toukokuuta 1812. Valmistuskustannukset olivat 85 601 puntaa, mihin sisältyi varustaminen.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1812 päällikkönään Samuel Hood Linzee. Se lähti 19. toukokuuta Välimerelle. Elokuusta alkaen aluksen päällikkönä oli William Kent, joka sai surmansa 29. elokuuta. Tämän jälkeen aluksen päällikkönä oli Robert Rolles. Alus poistettiin palveluksesta Plymouthissa ja sijoitettiin heinäkuussa 1814 reserviin.
Helmikuussa 1817 alus luokiteltiin 104-tykkiseksi ensimmäisen luokan linjalaivaksi, jolla havaitut viat korjattiin marraskuusta 1819 helmikuuhun 1920 Plymouthissa. Se palautettiin hyväkuntoisena reserviin. Amiraliteetille tehtiin 28. huhtikuuta 1827 esitys muuttaa alus 80-tykkiseksi toisen luokan linjalaivaksi poistamalla ylin kansi. Esitys muutettiin 3. joulukuuta 1832 76-tykkiseksi kolmannen luokan linjalaivaksi. Muutostöitä ei kuitenkaan toteutettu, kun tilaus peruutettiin 1. tammikuuta 1833.
Alus romutettiin maaliskuussa 1833 Plymouthissa.
HMS Ocean (1761)

HMS Ocean oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1761 vesillelaskettu 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Sir Thomas Slade suunnitteli 1758 aluksen, jossa oli poistettu puolikannelle asetetut tykit ja keskimmäiselle tykkikannelle oli lisätty kaksi tykkiä. Tämä loi lähes kolme vuosikymmentä toteutetun tykkien asettelumallin. Aluksella oli alimmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan tykkiä. Keskimmäisellä ja ylimmällä tykkikannella oli kummallakin 30 tykkiä, mutta keskimmäisellä ne olivat 18 naulan ja ylimmällä 12 naulan tykkejä. Lisäksi etukannelle oli asennettu kaksi 9 naulan tykkiä.
Alus tilattiin 22. huhtikuuta 1758 Chathamin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi John Lock. Köli laskettiin 4. elokuuta 1758. Alus laskettiin vesille 21. huhtikuuta 1761 ja valmistui 9. kesäkuuta, jolloin valmistuskustannukset olivat 58 292 puntaa 10 shillinkiä ja 9 pennyä sisältäen varustamisen.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1761 Hawken laivasto-osastoon päällikkönään William Langdon. Se poistettiin palveluksesta maaliskuussa 1763. Aluksen kunto tarkastettiin 14. lokakuuta 1769, minkä seurauksena sitä korjattiin elokuusta 1769 helmikuuhun 1770 Plymouthissa. Alus palautettiin palvelukseen lokakuussa 1770 päällikkönään James Cranston, jonka alaisuudessa se lähti Falklandille. Seuraavana vuonna aluksen päällikkönä oli Joseph Knight sen ollessa vartiolaivana Plymouthissa.
Alus romutettiin Plymouthissa heinäkuusta lokakuuhun 1791.
Sandwich-luokka

Sandwich-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden 90-tykkisen toisen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Amiraliteetti hyväksyi 12. marraskuuta 1755 Sir Thomas Slade suunnitelman alusluokasta. Alimmalla ja keskimmäisellä tykkikannella oli 28 kpl tykkejä, mutta alimmalla ne olivat 32 naulan ja keskimmäisellä 18 naulan tykkejä. Ylimmällä tykkikannella oli 30 kpl 12 naulan tykkiä. Lisäksi puolikannella oli kaksi 6 naulan tykkiä samoin kuin etukannella. Amiraliteetin 3. kesäkuuta 1790 tekemällä päätöksellä 6 naulan tykit vaihdettiin 12 naulan tykeiksi.
Kulttuurihäirintä

Kulttuurihäirintä () on laillisesti ja laittomasti tuotettua häiriötä mainostajien ja mainosten vastaanottajien välille. Se sekoittaa aktivismia ja taidetta, ja siihen liittyy usein tilan valtaaminen. Sen ilmenemismuotoja ovat esimerkiksi graffitit, vastamainokset ja kaupunkitilassa tapahtuvat esitykset.
Termi kulttuurihäirintä on johdettu radiohäirinnästä, joka on sodankäynnin keino vaikuttaa vihollisten keskinäiseen viestintään. Radiohäirinnällä on yritetty esimerkiksi muuttaa viestien sisältöä tai estää niiden vastaanotto. Samankaltaisesti kulttuurihäirinnällä pyritään häiritsemään alkuperäistä viestiä.
Kulttuurihäinnän juuret ovat 1950–1960-luvun Ranskassa, jossa situationistit kokivat kuvien ohjaavan ihmisten toimintaa ja moraalia. Heidän mielestään kuvat tekivät ihmisistä passiivisia kuluttajia ja vahvistivat kapitalistista yhteiskuntaa. Vastahyökkäyksenä situationistit käyttivät kuvia uusissa yhteyksissä ja kuvamuokkauksissa.
Tulkintoja.
Kirjailija Jari Tammisen mukaan graffitit voi tulkita poliittisiksi siinä mielessä, että ne valtaavat kaupunkitilaa mainoksilta. Totuttua kaupunkitilaa häiritsevä taide pakottaa katsojan miettimään kaupunkitilaa uudesta näkökulmasta.
Lavola (Lappeenranta)

Lavola on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee kaupungin läntisellä alueella valtatie 6:n pohjoispuolella Lappeenrannan lentoaseman tuntumassa.
Lavolan kaupunginosan asutus alkoi rakentua 1930-luvulla, ja rakentamisen huippu ajoittui 1980-luvulle. Asutus on täysin pientaloasutusta, pääosin omakotitaloja. Lavolan tilastoalueella on 408 asukasta.
Lavolassa sijaitsee vuonna 1973 valmistunut Lappeenrannan ravirata, jossa kilpailtiin Kuninkuusravit vuosina 1977, 1993 ja 2009. Lavolassa on myös teollisuusaluetta. Moreenikadulle valmistuu vuonna 2016 Lappeenrannan länsialuetta palveleva Etelä-Karjalan pelastuslaitoksen paloasema.
Kaupunginosaa rajaavat Salpausselänkatu ja Helsingintie pohjoisessa, Puolakatu, Tuomikatu ja Helsingintie idässä, valtatie 6 etelässä ja Salpausselänkatu lännessä. Lavolan naapurikaupunginosia ovat Uus-Lavola, Sammonlahti, Kourula ja Lentokenttä.
Lavola on myös vanha maarekisterikylä, jonka isojako tehtiin vuosina 1842–1843. Nykyiset Lavolan ja Uus-Lavolan kaupunginosat ovat kylän mailla, ja kyläalue ulottuu myös valtatie 6:n eteläpuolelle. Tällä alueella on useita säilyneitä asuinrakennuksia ja navettoja 1900-luvun vaihteesta, mutta myös uudempaa asutusta. Lavolan kyläalueella on 47 asukasta, ja se kuuluu Montolan tilastoalueeseen.
HMS Duke (1777)

HMS Duke oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1777 vesillelaskettu Duke-luokan 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Sir John Williamsin suunnittelema alus tilattiin 18. kesäkuuta 1771 Plymouthin telakalta, missä köli laskettiin lokakuussa 1772. Se laskettiin vesille 18. lokakuuta 1777 ja valmistui 2. elokuuta 1778, jolloin valmistuskustannukset olivat 44 656 puntaa 7 shillinkiä ja 2 pennyä. Lisäksi varustaminen maksoi 12 300 puntaa 18 shillinkiä ja 5 pennyä.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1778 päällikkönään William Brereton. Alus osallistui 27. heinäkuuta Ushantin taisteluun. Aluksen pohja kuparoitiin maaliskuussa 1780 Portsmouthissa. Palveltuaan Yhdysvaltain vapaussodassa alus poistettiin palveluksesta kesäkuussa 1783.
Vuodesta 1799 alus oli satamapalveluksessa ja romutettiin 1843.
HMS Glory (1788)

HMS Glory oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1788 vesillelaskettu Duke-luokan 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Sir John Williamsin suunnittelema alus tilattiin 16. heinäkuuta 1774 Plymouthin telakalta, missä köli laskettiin 7. huhtikuuta 1775. Se laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1788 ja valmistui 23. joulukuuta 1793.
Palvelus.
Alus oli vuonna 1805 kontra-amiraali Sir Charles Stirlingin lippulaivana Cape Finisterren taistelussa, jolloin aluksen päällikkönä oli Samuel Warren. Alus muutettiin 1809 vankilalaivaksi ja romutettiin 1825.
Piirroslampi

Piirroslampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Piirroslampi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Soikean muotoisen lammen halkaisija on 150 metriä ja sen pinta-ala on 2,3 hehtaaria. Sen on Saukkolammesta Kyrösjärveen juoksevan joen läpivirtauslampi, joka sijaitsee Saukonperän peltoaukealla. Siihen ei laske muita ojia. Tulouoma on 90 metriä ja lasku-uoma 400 metriä pitkä. Rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat joko niittyä tai suojavyöhykettä. Rantaan on rakennettu vain yksi vapaa-ajan asunto.
Historiaa.
Isojaon täydennyskartassa vuodelta 1885 tämä vesialue muistuttaa Saukkonlammen ja Piirroslammin yhteista aluetta ja sen nimeksi oli kirjoitettu "Lammenpohja".
Saukkolampi (Ikaalinen, Saukonperä)

Saukkolampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Saukonperällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Saukkolampi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 1,5 kilometriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 13 hehtaaria. Se sijaitsee Saukonperän peltoaukean keskellä ja siihen laskee valuma-alueelta useita ojia. Sitä voidaan pitää valuma-alueensa keskusjärvenä. Saukkolampi laskee jokimaista uomaa pitkin Piirroslammen kautta Kyrösjärveen. Tulo-ojia on kaksi. Lännestä siihen laskee Railastonoja, joka on Röyhiönjärven ja Mertalammen yhteinen laskuoja. Pohjoisesta laskee Heinälamminoja, jota pitkin laskee muiden valuma-alueen järvien ja ojien vedet. Rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä. Ranta on niittyä tai peltojen suoja-aluetta. Rantaan on rakennettu vain neljä vapaa-ajan asuntoa. Rannan lähellä sijaitsee kolme maatilaa ja Röyhiön Kylätalo, jossa on myös kesäteatteri. Seututie 276 ohittaa järven sen eteläpuolelta.
Historiaa.
Ennen Kyrösjärven järvenlaskuoja oli vedenpinta 4–5 metriä nykyistä ylempänä. Vesiraja ulottui silloin syvemmälle sisämaahan ja tuolloin Saukkolammi ja Piirroslammi olivat Kyrösjärvestä kapean virtaavan salmen erottamina yhteinen vesialue. Isojaon täydennyskartassa vuodelta 1885 tämä vesialue muistuttaa Saukkonlammen ja Piirroslammin yhteista aluetta ja sen nimeksi oli kirjoitettu "Lammenpohja".
Saukkolampi (Ikaalinen, Sorvanperä)

Saukkolampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sorvanperällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Saukkolampi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 500 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,2 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaastossa suon ympäröimänä. Lampeen laskee suo-ojia ympäröiviltä soilta ja Vehonoja, joka on Valkeajärven, Veholammen ja Housulammen yhteinen laskuoja. Rantaviivan pituus on kilometrin. Lammella ei ole rakennuksia eikä sinne johda teitä.
Carlotta Grisi

Carlotta Grisi (28. kesäkuuta 1819 Visinada, Itävallan keisarikunta – 29. toukokuuta 1899 Saint-Jean Geneven lähellä, Sveitsi) oli italialainen balettitanssija. Hän oli sekä koreografi ja tanssija Jules Perrot'n että runoilija Théophile Gautierin muusa ja tanssi "Gisellen" roolin Pariisin ensi-illassa kesäkuussa 1841. Carlotta Grisi oli oopperalaulaja Giulia Grisin ja Giuditta Grisin serkku.
Koulutus.
Grisi aloitti balettiopintonsa Milanossa lapsena. 10-vuotiaana hän joutui vanhempiensa huonon rahatilanteen vuoksi jättämään opinnot ja liittymään kiertävään oopperaseurueeseen. Vuonna 1834 hän liittyi napolilaiseen balettiseurueeseen, jossa hän kiinnitti Jules Perrot'n huomion. Perrot'n avustuksella Grisi kehittyi ammattimaiseksi tanssijaksi.
Ura.
Vuonna 1836 Grisi ja Perrot vierailivat ensin Lontoossa ja sitten pidemmän aikaa Wienissä. Vuonna 1840 molemmat esiintyivät pienessä pariisilaisteatterissa esitetyssä "Zingaro"-oopperassa. Grisi päätyi saamaan kiinnityksen Pariisin oopperaan.
Pariisin oopperassa Grisin ensimmäinen rooli oli Gisellen rooli baletissa "Giselle". Vuoteen 1849 asti hän oli oopperan prima ballerina. Pariisin oopperassa työskennellessäänkin Grisi esiintyi myös Lontoossa joissain esityksissä.
Kun Perrot muutti vuonna 1850 Pietariin työskennelläkseen siellä balettimestarina, Grisi seurasi hänen perässään. Vuosina 1850–1853 Grisi työskenteli Pietarissa. Viimeisen kerran hän esiintyi lavalla Varsovassa vuonna 1853.
Yksityiselämä.
Grisi pysyi koko ikänsä naimattomana. Hän sai kuitenkin kaksi tytärtä: toisen Jules Perrot'n ja toisen prinssi Leon Radziwiłłin kanssa.
Natriumtiosyanaatti

Natriumtiosyanaatti (NaSCN) on natrium- ja tiosyanaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa tekstiiliteollisuudessa ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa natriumtiosyanaatti on väritöntä kiteistä ainetta, jonka alkeiskoppi on ortorombinen. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja on voimakkaasti hygroskooppista. Veden lisäksi myös etanoli ja asetoni liuottavat sitä. Kidevedettömän natriumtiosyanaatin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti (NaSCN·2H2O). Kuumennettaessa dihydraattia se liukenee kideveteensä noin 30 °C;:n lämpötilassa ja kidevesi poistuu noin 32 °C:n lämpötilassa.
Valmistus ja käyttö.
Natriumtiosyanaatin valmistamiseen on useita tapoja. Käytettyjä ovat muun muassa natriumhydroksidin ja ammoniumsyanaatin välinen reaktio ja reaktion sivutuotteina muodostuvat ammoniakki ja vesi haihdutetaan pois, natriumsyanidin vesiliuoksen ja rikin välinen reaktio tai hiilidisulfidin, ammoniakin ja natriumhydroksidin välinen reaktio.
NH4SCN + NaOH → NaSCN + NH3 + H2O
8 NaCN + S8 → 8 NaSCN
CS2 + 3 NH3 + NaOH → NaSCN + (NH4)2S + H2O
Tärkein natriumtiosyanaatin käyttökohde on polyakrylonitriilikuitujen valmistuksessa. Lisäksi sitä käytetään tekstiiliteollisuudessa värjäyksissä apuaineena. Muita käyttökohteita ovat orgaanisten tuholaismyrkkyinä käytettävien tiosyanaattien valmistus, käyttö valokuvauskemikaalina, sementin vahvuutta lisäävänä lisäaineena, analyyttisenä reagenssina raudan toteamiseen, kosmetiikassa säilöntäaineena ja apuaineessa päällystettäessä metalleja kuparilla.
Tommi Pärmäkoski

Tommi Pärmäkoski (s. 4. syyskuuta 1983 Riihimäki) on suomalainen urheiluvalmentaja. Pärmäkoski on kuntovalmentanut Formula 1 -sarjassa Toro Rosso ja Red Bull -tallissa ajavaa Sebastian Vetteliä vuodet 2008–2011. Elokuussa 2014 Pärmäkoski meni naimisiin hiihtäjä Krista Pärmäkosken (o.s. Lähteenmäki) kanssa ja he erosivat vuonna 2024.
Pärmäkoski selosti Unkarin Formula 1 -osakilpailun vuonna 2016 yhdessä Oskari Saaren kanssa. Kaudesta 2017 hän on toiminut C Moren studiossa Formula-asiantuntijana.
Pärmäkoski toimi Pelicansin osa-aikaisena fysiikkavalmentajana kauden 2016–2017. Hän aloitti Tapparan fysiikkavalmentajana elokuussa 2021. Joulukuussa 2022 uutisoitiin Pärmäkosken valinnasta Olympiakomitean huippu-urheiluvastaavaksi.
Delfoin arkeologinen museo

Delfoin arkeologinen museo () on arkeologinen museo Delfoin arkeologisen alueen yhteydessä Delfoín kunnassa Kreikassa. Se on yksi Kreikan merkittävimmistä arkeologisista museoista ja esittelee Delfoin arkeologiselta alueelta löydettyjä esineitä.
Historia ja rakennus.
Museo on perustettu vuonna 1903. Sen tehtävänä oli alusta lähtien tarjota tila ranskalaisten Delfoin alueella suorittamissa kaivauksissa löydetylle esineistölle. Rakennusta laajennettiin vuosina 1935–1936. Nykyinen museo on syntynyt 1950-alkaneiden laajennusten myötä. Rakennus uusittiin viimeksi 1990-luvulla ja se valmistui vuonna 1999.
Museorakennus on kaksikerroksinen. Siinä on neljätoista näyttelysalia ja sen pinta-ala on 2 270 neliömetriä. Näyttelytilojen lisäksi rakennuksessa on löydösten säilytystiloja, konservointilaboratorio, kahvila ja matkamuistomyymälä.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu esineitä minolaiselta ja mykeneläiseltä ajalta roomalaiselle ajalle saakka. Merkittävimmät museoesineet ovat peräisin arkaaiselta, klassiselta ja hellenistiseltä kaudelta. Esineisiin lukeutuu pääasiassa rakennusten koristeosia, kuten friisejä, metooppeja ja akroterion-koristeita sekä patsaita ja muita votiivilahjoja Apollonin pyhäkköalueelta sekä läheiseltä Athene Pronaian pyhäkköalueelta, jotka jo antiikin aikana ovat muistuttaneet eräänlaista ulkoilmamuseota.
Museon tunnetuimpiin esineisiin kuuluvat saleittain: