tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kristie Ahn

Kristie Ahn (s. 15. kesäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 87 syyskuussa 2019. Hän on voittanut urallaan seitsemän ITF-turnausta kaksinpelissä.
Vuonna 2008 Ahn pääsi karsintojen kautta mukaan Yhdysvaltain avointen pääsarjaan. Hän hävisi turnauksen avauskierroksella maailmanlistan sijalla seitsemän olleelle Dinara Safinalle. Heinäkuussa 2014 Ahn sai villin kortin Stanfordin tennisturnaukseen, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Coco Vandeweghelle.
Jutta Heikkinen

Jutta Karita Heikkinen (s. 27. lokakuuta 1994 Lieksa) on suomalainen moniottelija. Hän edustaa Joensuun Katajaa. Vuoteen 2014 saakka hän edusti Lieksan Urheilijoita.
Heikkinen voitti seitsenottelun Suomen mestaruuden Kuopiossa 2014 (5202 p), Porissa 2015 (5618 p), Oulussa 2016 (5603 p) ja Seinäjoella 2017 (5747 p). Jyväskylän Kalevan kisoissa 2018 hän sijoittui neljänneksi ja Lappeenrannassa 2019 hän saavutti pronssia. Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 2015 Heikkinen oli kahdeksas silloisella ennätyksellään 5717 pistettä.
Myös Heikkisen kaksossisar Hertta Heikkinen on seitsenottelija. Molempia valmensi pitkään heidän isänsä Jarmo Heikkinen. Vuoden 2022 syksystä lähtien heitä on valmentanut Joni Jäntti.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde
Henna Palosaari

Henna Riikka Emilia Palosaari (s. 9. syyskuuta 1993 Haukipudas) on suomalainen entinen seitsenottelija. Hän edusti urallaan Haukiputaan Veikkoja, Oulun Pyrintöä ja Kuivasjärven Auraa. Palosaari saavutti hopeaa seitsenottelussa Kuopion Kalevan kisoissa 2014 5156 pisteellä ja pronssia Oulun Kalevan kisoissa 2016 5362 pisteellä.
Muuta.
Kesällä 2020 hän pyöräili Suomen ympäri 41 päivässä.
S/S Wasa

S/S Wasa oli suomalainen matkustajahöyrylaiva joka liikennöi myöhemmin Viron ja Suomen väliä virolaisomistuksessa.
S/S Wasa rakennettiin 1871 "W. Lindbergs Södra Varvet"-telakalla Tukholmassa Ruotsissa. Laivan pituus oli 52,7 metriä, leveys 7,5 metriä ja syväys 3,2 metriä. Laivan vetoisuus oli 610 bruttorekisteritonnia ja suurin nopeus 9 solmua. Höyrykoneen teho oli aluksi 70 myöhemmin 320 hevosvoimaa. Laiva saattoi ottaa 207 matkustajaa.
Vaasalaisen Ångfartygs Ab Wasa-varustamon tilaama laiva oli aluksi Tornio–Pietari-linjalla ja vuodesta 1876 Helsinki-Turku-Vaasa-Kokkola-Oulu linjalla yhdessä S/S Von Döbelnin kanssa. Vuonna 1892 laiva siirtyi Suomen Höyrylaiva Oy:n omistukseen ja se oli aluksi linjoilla Tukholma/Tornio–Turku–Helsinki–Pietari, myöhemmin se liikennöi Suomesta Tallinnaan ja Stettiniin.
S/S Wasa myytiin 1899 Viron Pärnussa toimineelle "Pernauer Reederei"-varustamolle jonka omisti Hans Diedtrich Schmidt. Laiva liikennöi nyt sotavuosia lukuun ottamatta 40 vuoden ajan vuoteen 1939 saakka pääasiassa Tukholma–Helsinki–Tallinna–Pärnu-linjoilla. Ensimmäisen maailmansodan aikana se oli 1915–1918 Venäjän laivaston apuraivaajana ja asuntolaivana. Laiva jäi huhtikuussa 1918 Helsinkiin ja se palautettiin sitten Viroon.
Vuonna 1927 laivan nimeksi tuli "Vasa" ja liikennöi edelleen Virosta Helsinkiin. Vuonna 1939 laiva myytiin Riikaan Latvian valtion omistamalle varustamolle. Laiva peruskorjattiin, siihen lisättiin uusia hyttejä ja uudeksi nimeksi tuli "Banga". Vuonna 1940 tapahtuneen Neuvostoliiton miehityksen jälkeen laiva oli venäläisten käytössä. Se sai vaurioita kesällä 1941 saksalaisten ilmahyökkäyksessä ja se hinattiin Leningradiin jossa se muutettiin VT-526 nimiseksi asuntolaivaksi. Laiva oli vuoteen 1944 saakka asuntolaivana Leningradissa ja sen tunnuksena oli "PB-11". Marraskuussa 1944 se ajoi karille ja upposi Riian lähelle. Hylky nostettiin ja romutettiin 1952.
Muita samannimisiä suomalaisaluksia ovat olleet:
Cedarosaurus

Cedarosaurus oli hirmuliskoihin kuulunut suku, joka eli liitukaudella. Siihen kuuluva laji oli "C. weiskopfae".
Samaan heimoon kuuluvia sukuja ovat "Abydosaurus" ja "Venenosaurus". "Cedarosaurukset" olivat kasvinsyöjiä. Niitä eniten uhannut petodinosaurus lienee ollut "Utahraptor". "Cedarosauruksen" jäänteitä on löydetty kalliomuodostumista Teksasista ja Utahista, Yhdysvalloista. Utahissa sijaitsevasta Cedarin vuoristomuodostumasta on löydetty myös muiden dinosaurusten jäänteitä.
Jessica Rautelin

Jessica Maria Rautelin (s. 16. tammikuuta 1997 Helsinki) on suomalainen yleisurheilun moniottelija. Hän edustaa Esbo IF:ää ja häntä valmentaa Ragne Kytölä.
Kuopion Kalevan kisoissa 2014 Rautelin saavutti pronssia seitsenottelussa 5146 pisteellä. Tulos oli hänen uusi ennätyksensä ja hän paransi kisoissa myös 100 metrin aitojen, kuulan, 200 metrin ja 800 metrin ennätyksiään. Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 Rautelin sijoittui pronssille tuloksella 5445 pistettä. Tampereella 2021 hänen pronssituloksensa oli 5575 pistettä ja 2022 Joensuussa 5292 pistettä. Hän sai hopeaa Vaasan Kalevan kisoissa 2024 pistein 5330. Espoon Kalevan kisoissa 2025 hänen hopeatuloksensa oli 5528 pistettä. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 4 × 400 metrin viestissä 2022.
Vuoden 2014 17-vuotiaiden Suomi–Ruotsi-maaottelussa Rautelin voitti 400 metrin aidat ja 400 metrin juoksun. Alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa Eskilstunassa heinäkuussa 2015 Rautelin teki seitsenottelussa uuden ennätyksensä 5269 ja oli 12:s. 400 metrin aitajuoksussa hän karsiutui alkuerissä. Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2016 hän oli seitsenottelussa 22:s. 800 metrillä hänet hylättiin alkueräjuoksussa.
Sisäratojen SM-kisoissa 2015 Rautelin juoksi pronssia saavuttaneessa Esbo IF:n 4 × 300 metrin viestijoukkueessa. Hän voitti viisiottelun Suomen-mestaruuden 2020 pistein 3905 ja 2024 pistein 4008. Vuonna 2025 hän sai samassa lajissa hopeaa sekä vuosina 2021, 2022 ja 2023 pronssia.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde
Pentti Keskimäki

Pentti Juha Mika Keskimäki, F.S.C. (s. 1963) on suomalainen elokuvaaja, joka on kuvaustyön lisäksi keskittynyt elokuvien jälkituotantotöihin, etenkin värimäärittelyyn, vuodesta 2012 oman Kinocolor-yrityksensä kautta. 
Keskimäki oli Jussi-palkintoehdokkaana vuonna 2001 elokuvan "Cyclomania" ja vuonna 2006 elokuvan "Saippuaprinssi" kuvauksesta.
Keskimäki valmistui brittiläisestä The National Film and TV Schoolista 1993. Hän opetti 1990-luvulla video- ja filmikuvausta Lahden muotoiluinstituutissa.
S/S Norra Finland

 
S/S Norra Finland oli suomalainen matkustajahöyrylaiva, joka liikennöi myöhemmin "Odin"-nimisenä Ruotsissa.
S/S Norra Finland rakennettiin 1885 Motalan telakalla Norrköpingissä Ruotsissa. Laivan pituus oli 54,2 metriä ja leveys 8,07 metriä. Laivan vetoisuus oli 617 bruttorekisteritonnia. Höyrykoneen teho oli 480 hevosvoimaa.
Torniolaisen Torneå Ångbåts Ab -varustamon tilaama laiva oli aluksi Kemi–Helsinki-linjalla ja myöhemmin se kulki Vaasasta Pietariin ja Tukholmaan. Vuonna 1892 laiva siirtyi Suomen Höyrylaiva Oy:n omistukseen ja kulki linjoilla Tukholma–Turku–Helsinki–Pietari, Kemi–Pietari ja Suomi–Tallinna–Stettin, kunnes se vuonna 1906 siirrettiin Tukholma–Riika-linjalle.
Vuonna 1909 S/S Norra Finland myytiin ruotsalaiselle Stockholms Rederi AB Svea -varustamolle. Laiva peruskorjattiin muun muassa asentamalle siihen sähkövalaistus ja korjauksen jälkeen se jatkoi vuoteen 1914 saakka Tukholma–Riika-linjalla. Laivan nimeksi vaihtui 1910 "Odin" ja samassa yhteydessä se sai uuden höyrykattilan.
S/S Odin liikennöi vuosina 1914–1945 Tukholmasta käsin muun muassa Saksaan, Latviaan ja Pohjois-Ruotsiin. Kesällä 1933 se liikennöi Tukholmasta Maarianhaminaan. Laiva myytiin vuonna 1945 Norjaan, jossa sen nimeksi tuli "Ryfylke". Laiva romutettiin 1951 Liègessä, Belgiassa.
Alang

Alang on kaupunki Intiassa Gujaratin osavaltiossa Khambatinlahden rannalla 300 kilometriä luoteeseen Mumbaista. Se on tunnettu maailman suurimmasta laivanromuttamosta jossa romutettiin 2000-luvun alussa 300–400 laivaa vuodessa. Alangin laivanromuttamot käsittelevät puolet maailman romutettavista laivoista. Laivojen romutus tapahtui 1970-luvulle saakka pääosin Euroopassa ja Yhdysvalloissa mutta kohonneet työvoimakustannukset ja kiristyneet ympäristömääräykset saivat romutustoiminnan siirtymään ensin Etelä-Koreaan ja Taiwanille ja sieltä 1980-luvulla Intiaan Alangiin.Alangin alueella on myös työpajoja, joissa käsitellään romutettavista laivoista irrotettua sisustusta, elektroniikkaa, putkia ja koneistoja uudelleenkäyttöä varten.
Laivojen romuttaminen.
Laivojen romutuksessa käytetään hyväksi vuorovettä. Laiva ajetaan kovaa vauhtia keula edellä korkean veden aikana tasaiselle hiekkarannalle, jonne se ankkuroidaan ettei vesi vie sitä takaisin merelle ja romutus alkaa kun vuorovesi on laskenut. Alangin romuttamot tuottavat noin 15 % Intian käyttämästä teräksestä. Yhden laivan romuttaminen vie aikaa 2 viikosta yhteen vuoteen.
Työntekijät ja työturvallisuus.
Laivojen romutus tapahtuu ihmisvoimin ja romuttamossa on työssä noin 25 000–40 000 työläistä ja lisäksi romutustoimintaan liittyvässä muussa toiminnassa on mukana noin 200 000. Romutustyö on vaarallista, virallisten tietojen vuonna 2000 sattui noin 30 kuolemaan johtanutta työtapaturmaa, mutta eräiden intialaisten lähteiden mukaan todellinen kuolleiden määrä on 5–6 kertaa suurempi. Laivanromuissa olevat myrkylliset kemikaalit ja asbesti muodostavat myös suuren ympäristö- ja terveysriskin. Laivoja romuttavat työläiset asuvat lähistön hökkelikylissä, joissa ei ole sähköä ja peseytymismahdollisuudet ovat puutteellisia. Työpäivä on 12-tuntinen ja päiväansio keskimäärin 1–2 dollaria. Palkka on kuitenkin intialaisen mittapuun mukaan hyvä. Työolot ja palkkaus ovat Alangissa paremmat kuin Bangladeshissa toimivilla laivanromuttamoilla.
Alangissa on romutettu muun muassa matkustaja-autolautta GTS Finnjet.
S/S Orion

S/S Orion oli suomalainen rahtihöyrylaiva jossa oli myös matkustajahyttejä.
S/S Orion rakennettiin 1884 "Bremer Schiffsbau Ges.":n telakalla Bremenissä Saksassa. Laivan pituus oli 64,28 metriä, leveys 9 metriä ja syväys 4,88 metriä. Laivan vetoisuus oli 1 066 bruttorekisteritonnia ja suurin nopeus oli 8 solmua. Höyrykoneen teho oli 500 hevosvoimaa. Laivalla oli joitain matkustajahyttejä joissa oli 9 vuodepaikkaa.
Suomen Höyrylaiva Oy:n tilaama laiva liikennöi Hull-Kööpenhamina-Turku-Hanko-Helsinki-Viipuri-linjalla yhdessä S/S Siriuksen kanssa. Ensimmäisen maailmansodan aikana laiva oli vuokrattuna venäläisille sukellusveneverkkojen laskulaivaksi ja se myytiin helmikuussa 1917 Venäjän laivastolle. Laivan nimeksi vaihtui "Ob" mutta kun venäläiset lähtivät 13. huhtikuuta 1918 Helsingistä laiva jäi sinne ja syksyllä 1918 se palasi takaisin Suomen Höyrylaiva Oy:n omistukseen.
S/S Orion haaksirikkoutui lumimyrskyssä 28. joulukuuta 1931 Helsingin edustalla ollessaan tulossa Rouenista Turun kautta Helsinkiin.
Uudempi "S/S Orion".
Suomen Höyrylaiva Oy hankki 1935 uuden samannimisen 2 810 dwt:n rahtialuksen. Tämä laiva luovutettiin sotakorvauksena Neuvostoliittoon 1945 ja se sai nimekseen "Valday". Laiva romutettiin Osakassa Japanissa 1969.
Zug um Zug

Zug um Zug tai Zug-um-Zug on saksankielinen käsite, joka tarkoittaa suoritusten samanaikaisuutta tavaran käteiskaupassa.
Periaate.
Irtaimen tavaran kauppa voidaan sopia käteiskaupaksi, jossa tavaran luovutus ja kauppahinnan maksaminen tapahtuu yhtä aikaa eli kauppasopimuksen osapuolten suoritukset vaihdetaan toisiaan vastaan ("Zug um Zug").
Periaatetta noudattamalla kaupan osapuolet saavat jonkinlaisen varmistuksen siitä, että vastapuoli täyttää oman osuutensa sopimuksesta. Kumpikin osapuoli voi myös valvoa, että vastapuolen suoritus vastaa sovittua – ennen kuin hän itse täyttää omat sopimusvelvoitteensa. 
Arkinen esimerkki.
"Zug um Zug" -periaate toteutuu vähittäiskaupassa esimerkiksi torilla, kun asiakas maksaa ostokset käteisellä. Ostaja saa tavarat hallintaansa heti maksuhetkellä, ja kauppias saa kauppahinnan haltuunsa samalla kun luovuttaa tavarat asiakkaalle.
Kauppalain säännökset Suomessa.
Suomen kauppalain 10 §:n mukaan myyjä ei ole velvollinen luopumaan tavaran hallinnasta tai määräysvallasta tavaraan ennen kuin kauppahinta maksetaan, ellei hän ole myöntänyt ostajalle luottoa tai maksun lykkäystä. Vastaavasti kauppalain 49 §:n mukaan ostaja ei ole velvollinen maksamaan kauppahintaa, ennen kuin tavara on asetettu hänen saatavilleen tai määrättäväkseen.
Rives (Isère)

Rives on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Rhône-Alpesin alueella. Vuonna 2017 siellä asui 5 476 asukasta. Kunta tunnettiin keskiajalla miekantekotaitoisista sepistään. Rives on ollut myös tärkeä paperiteollisuuskeskus.
Fazilkan piirikunta

Fazilkan piirikunta () on yksi Intian Punjabin osavaltion 22 piirikunnasta. Se perustettiin vuonna 2011 ja on yhdessä Pathankotin kanssa Punjabin nuorin piirikunta. Ennen Fazilkan piirikunnan perustamista sen alue kuului Firozpurin piirikuntaan.
Fazilka rajautuu pohjoisesta Firozpurin piirikuntaan, idästä Muktsarin piirikuntaan, idästä Pakistanin Punjabiin ja etelästä Rajasthaniin.
Pathankotin piirikunta

Pathankotin piirikunta () on yksi Intian Punjabin osavaltion 22 piirikunnasta. Se perustettiin vuonna 2011 ja on yhdessä Fazilkan kanssa Punjabin nuorin piirikunta. Ennen Pathankotin piirikunnan perustamista sen alue kuului Gurdaspurin piirikuntaan.
Pathankot rajautuu etelästä Gurdaspurin piirikuntaan, lännestä Pakistanin Punjabiin, pohjoisesta Jammu ja Kashmiriin ja idästä Himachal Pradeshiin.
Veurey-Voroize

Veurey-Voroize on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Rhône-Alpesin alueella. Vuonna 2017 siellä asui 1 438 asukasta. Veurey-Voroize on Le Dauphiné libéré -nimisen lehden kotikaupunki. Lehti on perustanut vuosittaisen Critérium du Dauphiné -pyöräkilpailun.
Focke-Achgelis Fa 325

Focke-Achgelis Fa 325 Krabbe (taskurapu) oli saksalainen suunniteltu neliroottorinen kuljetusmultikopteri. Heinrich Focke aloitti konetyypin suunnittelun Kriegsmarinelle, joka oli kiinnostunut torpedoja mukanaan kuljettavasta helikopterista. Kopterin kehityksen edetessä sen pääpiirteiksi muodostuivat neljä roottoria, ja kopteri suunniteltiin rakennettavaksi liittämällä kaksi Fa 223 Drachea toisiinsa. Moottoreina Krabbessa suunniteltiin käytettäväksi kahta BMW 301 R-3 -tähtimoottoria, jotka olivat uudelleennimettyjä Bramo 323 Fafnir -moottoreita. Kriegsmarinen johto vetäytyi Fa 325 -hankkeesta 1943, ja Focke lopetti sen jatkokehittelyn.
Skotlannin mestaruussarja

Skotlannin mestaruussarja on Skotlannin miesten jalkapallon toiseksi korkein sarjataso. Sarja perustettiin vuonna 2013 Skotlannin 1. divisioonan tilalle, kun maan neljä korkeinta sarjatasoa yhdistettiin Scottish Professional Football Leagueksi.
Sarjajärjestelmä.
Skotlannin mestaruussarjassa pelaa 10 joukkuetta, jotka pelaavat kauden aikana nelinkartaisen sarjan. Sarjan voittaja nousee Valioliigaan ja sijoille 2.-4. päätyneet joukkueet etenevät karsimaan Valioliigapaikasta. Sarjan viimeinen joukkue putoaa Ykkösliigaan ja toiseksi viimeinen joukkue karsii sarjapaikastaan.
Purppurakultasiipi

Purppurakultasiipi ("Lycaena alciphron") on sinisiipisten ("Lycaenidae") heimoon kuuluva eurooppalainen päiväperhonen. Suomesta sitä ei ole koskaan tavattu.
Koko ja ulkonäkö.
Purppurakultasiiven koiraan siipien yläpinnat ovat kuparinpunaiset, ulkoreunasta kapealti mustanruskeat ja kauttaaltaan voimakkaasti violettikehnäiset. Etusiipien keskiosassa on kaksi mustaa täplää ja ulkoreunassa pienten mustien täplien rivi ja takasiiven etureunassa sekä ulkoreunan takanurkassa erottuu punaoranssia väriä. Naaraan siivet ovat tummanruskeat ja oranssin pohjavärin erottuminen vaihtelee yksilöittäin. Etusiivissä on samanlainen täpläkuvio kuin koiraalla, mutta täplärivin täplät ovat suurempia ja rivi mutkittelee voimakkaasti. Takasiivissä on selkeä, oranssi reunajuova ja sen yhteydessä usein sinisiä täpliä. Siipien alapinnat ovat molemmilla sukupuolilla harmaanruskeat ja mustien, valkoreunaisten täplien kirjomat. Takasiiven ulkoreunan oranssi juova on kapea ja hajonnut erillisiksi täpliksi. Siipiväli 30–35 mm.
Purppurakultasiipien, etenkin naaraiden, erottaminen ketokultasiivistä ("Lycaena hippothoe") vaatii tarkkuutta.
Levinneisyys ja lentoaika.
Purppurakultasiiven levinneisyys ulottuu Portugalista Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja idässä Siperiaan ja Mongoliaan ja Baikalille saakka. Pohjoismaista tunnetaan vain kaksi havaintoa Tanskan Falsterin saarelta vuodelta 1939. Baltiassa perhosta tavataan aivan Viron pohjoisrannikolle saakka. On arveltu, että perhosen löytyminen Suomesta on lähinnä ajan kysymys. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena kesäkuun lopulta elokuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat.
Purppurakultasiipi elää avoimilla niityillä, joiden kasvillisuus on matalaa. Naaras munii munat yksitellen ja ne kuoriutuvat parin viikon kuluessa. Toukat ovat hidaskasvuisia, talvehtivat keskenkasvuisina ja niillä on suhde muurahaisiin. Toukka saattaa kommunikoida muurahaisten kanssa ääntelemällä. Koteloituminen tapahtuu kesäkuussa ja kotelovaihe kestää kahdesta kolmeen viikkoa.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat niittysuolaheinä ("Rumex acetosa") ja ahosuolaheinä ("Rumex acetosella").
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2014

Suomi osallistui vuoden 2014 yleisurheilun EM-kilpailuihin 22. kerran. Suomen Urheiluliitto valitsi Zürichin kisoihin 42 urheilijaa, joista kolme oli kotiin jääviä varaedustajia.
Odotukset.
Suomen tavoitteena oli kisoissa kaksi mitalia ja neljä muuta pistesijaa. Tavoite täyttyi, sillä saavutuksena oli kaksi mitalia ja seitsemän muuta pistesijaa.
Euroopan vuoden 2014 tilastoissa kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat suomalaisista ennen kisoja 3000 metrin estejuoksija Sandra Eriksson (2. tuloksella 9.24,70), keihäänheittäjät Tero Pitkämäki (3. tuloksella 86,36 m), Antti Ruuskanen (7. tuloksella 85,28 m) ja Lassi Etelätalo (9. tuloksella 84,98 m) sekä moukarinheittäjä David Söderberg (9. tuloksella 77,57).
Focke-Achgelis Fa 225

Focke-Achgelis Fa 225 oli saksalainen moottoroimaton autogiro. Se oli tarkoitettu maahanlaskujoukkojen pudotuskoneeksi korvaamaan DFS 230 -purjelentokoneet, joita oli käytetty muun muassa Eben-Emaelin linnoituksen ja Kreetan taisteluissa.
Idea koneen kehittämiseksi oli saatu juuri näissä taisteluissa. Niissä oli huomattu liitokoneiden pitkän laskukiidon ongelmat, jotka oli aiheuttanut joissain tapauksissa myös tappioita. Liitokoneen siivet oli päätetty korvata roottorilla, joka mahdollistaisi lyhyen laskukiidon.
Vuoden 1942 lopulla koneen prototyypin rakentaminen aloitettiin, ja pohjana käytettiin DFS 230 liitokoneen runkoa ja Fa 223 Drachen muunneltua roottoria. Fa 225:n lentokokeet aloitettiin keväällä 1943 Ainringissä. Niissä konetta hinattiin Junkers Ju 52/3m:n perässä ylöspäin. Paul Stämmler toimi koelentäjänä, ja kokeissa lyhin saavutettu laskukiito oli noin 18 metriä.
Fa 225:llä oli kuitenkin hidas hinaus-, lento- ja laskunopeus, joka teki siitä alttiimman vihollistulelle perinteiseen purjelentokoneeseen verrattuna. Tätä seikkaa ei voitu korvata lyhyemmällä laskukiidolla, joten Saksan sodanjohto päätti jättää kopterin tilaamatta. Projektin hylkäämiseen johtivat myös Kreetan suuret tappiot, jotka johtuivat osittain laskuvarjohyökkäyksessä surmansa saaneista. Viimeinen merkittävä saksalaisten laskuvarjojoukkojen liitokoneilla suorittama hyökkäys toisessa maailmansodassa oli Benito Mussolinin pelastus Gran Sassosta Apenniineilta, kun DFS 230 -koneet pudottivat laskuvarjosotilaita ja laskeutuivat vuoren huipulle pelastamaan Italian fasistijohtajaa. Tehtävä suoritettiin periteisillä liitokoneilla, vaikkakin se oli aluksi suunniteltu suoritettavaksi helikoptereilla.
Mokomani

Mokomani on suomenhevonen, joka on vuoden 2014 ravikuningatar. Tamma saavutti tittelin elokuussa Porissa järjestetyissä Kuninkuusraveissa. Hevosen valmentaja on Jukka-Pekka Kauhanen.
Ura.
Mokomani aloitti uransa elokuussa 2008 omistajansa Eero Flankkilan ajamana. Hevosen 18 ensimmäistä starttia tuottivat 14 voittoa, kolme kakkossijaa ja yhden hylkäyksen. Tämän jälkeen Mokomani saavutti vuosina 2010–2013 ainoastaan kolme voittoa 62:ssa kilpailussa. Jukka-Pekka Kauhasen valmennukseen Mokomani siirtyi juuri Porin kuningatarkilpailun alla.
Köppinen

Köppinen (s. 7. toukokuuta 2003) on suomenhevonen, joka on vuosien 2014 ja 2017 ravikuningas. Ori saavutti ensimmäisen kuninkuuden elokuussa Porissa järjestetyissä Kuninkuusraveissa. Toisen kuninkuuden ori saavutti Espoossa sijaitsevalla Vermon raviradalla elokuussa 2017. Köppisen omistavat siuntiolaiset Jyrki ja Maija Korhonen, jotka myös vastaavat sen valmennuksesta.
Ura.
Köppinen juoksi koelähdön marraskuussa 2006 Vermossa kasvattajansa Jyrki Korhosen ajamana ja ensimmäisen varsinaisen kilpailunsa seuraavan vuoden toukokuussa silloisen valmentajansa Tapio Perttusen ohjastamana. Hevonen selvisi nelivuotiskaudellaan Kriteriumin finaaliin, jossa se sijoittui laukanneena kuudenneksi. Viisivuotiaana Köppinen siirtyi takaisin omistajiensa valmennukseen. Suurin menestys tuli Turun Metsämäessä juostussa L. Fabritius Memorialissa, jossa ori oli toinen ohjastajanaan Pertti Puikkonen. Vuonna 2011 Köppinen sijoittui toiseksi Turussa ravatussa Kylmäveristen Pohjoismaiden mestaruudessa norjalaisen Hallsta Lotuksen jälkeen. Hevosen ohjastajana toimi tuolloin Antti Teivainen.
Ensimmäiseen kuninkuuskilpaansa Köppinen osallistui vuonna 2012 Mikkelissä, jossa ori oli lopputuloksissa kuudes. Vuoden 2013 Kuninkuusravit Köppiseltä jäivät väliin, mutta Poriin se osallistui yhtenä ennakkosuosikeista. Köppinen epäonnistui 1609 metrin osalähdössä, mutta 2 100 metrin osalähdön kakkossija ja päätösmatkan voitto riittivät ravikuninkuuteen. Oriilla kävi melkein samalla tavalla vuoden 2017 kuninkuusraveissa, kun 1609 metrin osalähdössä suoritus oli vasta kuudennes, 2100 metrin osalähdöstä tuli kolmoissija ja päätösmatkalta ylivoimainen voitto. Päätösmatkan huima ero riitti kokonaiskilpailun voittoon, jolloin Köppinen kruunattiin kuninkaaksi. 
Ori osallistui vielä viimeisenä kilpailuvuotenaan kuninkuuskisaan ollen kokonaiskilpailun toinen. Köppinen voitti päätösmatkan, mutta eroa kilpailua johtaneeseen Costelloon ei syntynyt riittävästi, jotta ori olisi uusinut ravikuninkuutensa.
Matti Manner

Matti Esa Manner (s. 5. heinäkuuta 1953 Piikkiö) on suomalainen asianajaja ja varatuomari. Hän on asianajotoimisto Brander &amp; Manner Oy:n osakas. Manner on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1975 ja saanut varatuomarin arvon vuonna 1979.
Mannerin asianajotoiminnan painopisteitä ovat yhtiöoikeus ja yritysjärjestelyt, sopimus- ja vahingonkorvausoikeus, kansainvälinen kauppa sekä näihin liittyvät oikeudenkäynnit ja välimiesmenettelyt. Mannerilla on pitkäaikainen kokemus kotimaisista ja kansainvälisistä yrityskaupoista sekä kansallisten ja kansainvälisten kaupallisten sopimusten laatimisesta. 
Ennen Brander &amp; Mannerin perustamista Manner on työskennellyt mm. tuomarin ja esittelijän tehtävissä Turun käräjäoikeudessa ja Turun hovioikeudessa, lakimiehenä asianajotoimistossa, assistenttina Turun yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa, nimismiehenä sekä henkikirjoittajana. 
Manner on toiminut Suomen Asianajajaliiton hallituksen puheenjohtajana (2001–2004), varapuheenjohtajana (1998–2001), hallituksen jäsenenä (1995–1998) ja varajäsenenä (1992–1995). Lisäksi Manner on toiminut lukuisissa muissa luottamustoimissa mm. Suomen Asianajajaliitossa. 
Riippumaton "The International Who’s Who of Business Lawyers" on rankannut Mannerin usean vuoden ajan. Manner on ollut monen välimiesoikeuden puheenjohtaja tai jäsen sekä useiden yhtiöiden hallituksen jäsen tai puheenjohtaja. Lisäksi Manner on julkaissut artikkeleita oikeudellisen alan julkaisuissa mm. suunnatusta osakeannista. Suomen lakimiesliitto ry myönsi Mannerille yrittäjyyspalkinnon 2005.
Derrick Brooks

Derrick Dewan Brooks (s. 18. huhtikuuta 1973 Pensacola, Florida) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan tukimies.
Ura.
Tampa Bay Buccaneers varasi Floridan osavaltionyliopiston joukkueessa pelanneen Brooksin vuoden 1995 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, numerolla 28. Hän pelasi Buccaneersissa koko NFL-uransa, 14 kautta, eikä häneltä jäänyt väliin yhtään ottelua. Runkosarjaotteluita hänelle kertyi 224. Kaudella 1997 hän oli osaltaan johdattamassa Buccaneersia pudotuspeleihin ensimmäisen kerran sitten kauden 1981 ja kaudella 2002 Super Bowlin voittoon ensimmäisen kerran seuran historiassa. Brooks suoritti tammikuussa 2003 pelatussa ottelussa (Super Bowl XXXVII) kolme taklausta ja yhden syötönkatkon, joka johti kuuden pisteen maaliin, touchdowniin, hänen vietyä pallon vastustajan maalialueelle juostuaan 44 jaardia. Buccaneers voitti ottelussa Oakland Raidersin luvuin 48–21.
Brooks valittiin urallaan 11 kertaa NFL:n tähdistöotteluun, Pro Bowliin, ja kerran tähdistöottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi, kaudella 2005. Kaudella 2000 hän sai Walter Payton NFL Man of the Year Awardin (samana vuonna palkinnon sai myös Chicago Bearsissa pelannut Jim Flanigan), kaudella 2002 AP NFL Defensive Player of the Year Awardin ja kaudella 2003 Byron ”Whizzer” White NFL Man of the Year Awardin. Vuonna 2010 hänet valittiin NFL:n 2000-vuosikymmenen All-Decade Teamiin ja vuonna 2014 Pro Football Hall of Fameen. Jälkimmäisenä vuonna Buccaneers jäädytti hänen pelinumeronsa, numeron 55, ja valitsi hänet Ring of Honoriinsa. 
Pelaajauransa jälkeen Brooks on muun muassa toiminut AFL-joukkue Tampa Bay Stormin puheenjohtajana (vuodesta 2011) ja johtanut perustamaansa hyväntekeväisyyssäätiötä Derrick Brooks Charities.
Yksityiselämä.
Brooks on naimisissa ja hänellä on neljä lasta, kaksi poikaa ja kaksi tytärtä.
Tapaninkylän kaatopaikka

Tapaninkylän kaatopaikka oli Helsingin pitäjän alueella, nykyisessä Tapaninkylässä toiminut kaatopaikka. Paikan otti käyttöön Valtionrautatiet vuonna 1903, ja se oli käytössä vuoteen 1944 saakka. Vuonna 1946 tämä alue liitettiin osaksi Helsinkiä. Alue tunnetaan nykyään nimellä "Hiidenkivenpuisto".
Historia.
Alueen historia alkaa siitä, kun VR pakkolunasti maata Rajatien, Kotinummentien ja Vanhan Tapanilantien väliseltä alueelta soranottoa varten ratapenkereen rakentamiseksi. Vuonna 1903 Helsingin kaupunki päätti muuttaa alueen kaatopaikaksi. Paikka oli tuolloin varsin kaukana kaupungista, maaseudulla. Alueelle tuotiin jätettä myös junalla, mikä oli ainutlaatuista Suomessa. Kaatopaikalle meni oma pistoraide.
Kaatopaikalle tuotu jäte oli lähinnä talousjätettä. Aluetta ei valvottu. Vaarallisia aineita on tavattu vain vähäisiä määriä, sillä kaatopaikan käyttöaikana jäte oli pääasiassa orgaanista helposti hajoavaa jätettä, joka maatui helposti.
Asutuksen ja kauppapuutarhojen synty.
Alueen läheisyyteen alkoi läheisyyteen syntyä asutusta, lähinnä puhtaanapitolaitoksen omien työntekijöiden asumuksia. Helpon lannoitusaineen saannin vuoksi läheisyyteen tuli puutarhaviljelystiloja, kauppapuutarhoja. Niitä perustettiin kaikkiaan vain noin 20, mutta ne olivat maa-alaltaan isoja. Kaatopaikka auttoi suuresti niitä, sillä jäte oli maatuvaa ja mukana oli runsaasti lantaa. Jäte ei ollut terveydelle vaarallista, joten sitä voitiin käyttää lannoitteena toisin kuin nykyajan biojätteiden multaa.
Kaatopaikan ikä oli poikkeuksellisen pitkä, yli 40 vuotta. Tämä viittaa siihen, että jäte maatui täydellisesti, ja toisaalta se on seurausta siitä, että jätettä voitiin hyötykäyttää lannoituksessa. Ilmeisesti kaatopaikkaa ei laajennettu kertaakaan, mutta nähtävästi 1940-luvulla jätteen määrä kasvoi niin, ettei kaatopaikkaa enää voitu käyttää suunnitellulla tavalla.
Kaatopaikasta Hiidenkivenpuistoksi.
Nykyään kaatopaikan tilalla on Hiidenkivenpuisto eikä kaatopaikasta voi havaita mitään merkkejä maastossa.
Alueen muuttaminen puistoksi sai alkunsa vuonna 1977 hyväksytystä kaavarungosta eli yleissuunnitelmasta. Kuitenkin vielä 1980-luvun puolivälissä VR käytti aluetta romujensa varastointiin ja halusi valtaosan alueesta kaavoitettavaksi pysyvästi pistoraidetta hyödyntävien yritysten tarpeisiin ja omaan varastointikäyttöönsä. VR:n romuvaraston lisäksi alueella toimi muita romuliikkeitä ja Puukeskuksen puutavaraliike. Nykyisen Hiidenkiven peruskoulun paikalla toimi Suomen Mineraali Oy:n mineriittitehdas. Asunto- ja puistopainotteinen kaava hyväksyttiin Hiidenkiven alueelle loppuvuodesta 1988, ja Hiidenkivenpuisto rakennettiin nykyiseen laajuuteensa 1990-luvun keskivaiheilla.
Arseenitrifluoridi

Arseenitrifluoridi (AsF3) on epäorgaaninen arseenin ja fluorin muodostama myrkyllinen molekyyliyhdiste. Ainetta voidaan käyttää puolijohdeteollisuudessa ja fluoraavana reagenssina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa arseenitrifluoridi on helposti haihtuva väritön neste. Yhdiste hydrolysoituu helposti veden vaikutuksesta. Aine on nestemäisenä hieman sähköä johtavaa johtuen sen autoionisoitumisesta AsF2+ ja AsF4--ioneiksi. Yhdiste on Lewis-happo ja muodostaa komplekseja Lewis-emästen kuten rikkitrioksidin, nitrosyylifluoridin ja fluoridien ja antimonipentafluoridin kanssa.
Valmistus ja käyttö.
Arseenitrifluoridia voidaan valmistaa vetyfluoridin ja arseenitrioksidin välisellä reaktiolla. Koska arseenitrifluoridi hydrolysoituu hyvin helposti ja vetyfluoridi sisältää usein vettä, käytetään arseenitrifluoridin valmistuksessa vetyfluoridin lähteenä kalsiumfluoridin ja rikkihapon tai fluoririkihapon seosta. Muita tapoja syntetisoida yhdistettä ovat muun muassa arseenitrikloridin ja natriumfluoridin välinen reaktio tai lähtemällä arseenipentafluoridista.
6HF + As2O3 → 2AsF3 + 3H2O
Arseenitrifluoridia voidaan käyttää fluoraavana reagenssina valmistettaessa epämetallien fluorideja. Yhdisteen etuna on suhteellisen alhainen kiehumispiste eli se voidaan poistaa tuotteesta tislaamalla. Arseenitrifluoridia voidaan käyttää myös puolijohteiden douppaamiseen, aurinkokennojen valmistuksessa, sekä heksafluoriarsenaattisuolojen ja eräiden grafiitin interkalaatioyhdisteiden valmistuksessa.
Risto Sipilä

Risto Sipilä (s. 1965 tai 1966) on helsinkiläinen asianajaja ja varatuomari. Sipilä on toiminut Asianajotoimisto Borenius Oy:n palveluksessa vuodesta 2004. Hänen asiantuntemusalueitaan ovat rakentamis- ja kiinteistöoikeus sekä erityisesti rakennusurakoihin liittyvät oikeudenkäynnit ja hän myös luennoi näistä aiheista säännöllisesti. 
Sipilä on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1991 ja saanut auskultoituaan varatuomarin arvon vuonna 1993.
Hän on toiminut Suomen Asianajajaliiton puheenjohtajana vuosina 2013-2016. Sitä ennen hän toimi Asianajajaliiton varapuheenjohtajana (2010–2013) sekä lukuisissa muissa liiton luottamustehtävissä. Sipilä on lisäksi toiminut Helsingin Asianajajayhdistyksen puheenjohtajana (2002–2006) sekä Suomen Lakimiesliiton hallituksen jäsenenä.
Matti Kunnas

Matti Klaus Erik Kunnas (s. 31. lokakuuta 1953 Joensuu) on mikkeliläinen asianajaja, joka on toiminut asianajotehtävissä yli 30 vuoden ajan. Omassa toimistossaan Ervasti &amp; Kunnas Oy:ssä hän on harjoittanut asianajotoimintaa vuodesta 1981. Toimeksiannot painottuvat erityisesti konkurssi- ja yrityssaneerausasioihin sekä perintöoikeuteen. 
Kunnas on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1979 ja oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1999. Hän on väitellyt oikeustieteen tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2013. Hän sai laamannin arvonimen vuonna 2014.
Matti Kunnas on toiminut Suomen Asianajajaliiton yhteydessä toimivan itsenäisen valvontalautakunnan puheenjohtajana vuodesta 2010 vuoteen 2016. Kunnas on aiemmin toiminut lukuisissa Asianajajaliiton luottamustehtävissä kuten Mikkelin osaston puheenjohtajana ja liiton hallituksen jäsenenä. Kunnas on ollut pitkään myös muissa yhteiskunnallisissa luottamustehtävissä, muun muassa Mikkelin kaupunginhallituksen jäsenenä.
Tammikuussa 2017 Matti Kunnakselle myönnettiin Matti Ylöstalo -palkinto.
Jai Ho! (You Are My Destiny)

Jai Ho! (You Are My Destiny) on yhdysvaltalaisen tyttöbändi The Pussycat Dollsin kappale heidän toiselta, "Doll Domination" -studioalbumilta. Sen julkaisi Interscope Records albumin neljäntenä singlenä 23. helmikuuta 2009. Nauhoituksen avainhenkilöiden, Jimmy Iovinen ja Ron Fairin katsottua "Slummien miljonääri" -elokuvan he halusivat tehdä "Jai Ho!":sta "pop-kappaleen joka ei poikkea alkuperäisestä melodiasta" ja kysyivät Nicole Scherzingeriltä jos hän voisi tehdä kappaleelle oman tulkinnan. Kappale kreditoitiin nimellä "A. R. Rahman and The Pussycat Dolls featuring Nicole Scherzinger", mikä aiheutti sisäisiä ristiriitoja sekä lopulta hajaannutti ryhmän.
Kappale sai musiikkikriitikoilta pääosin positiivisia vastaanottoja, jotka kehuivat sitä loistavaksi sovitukseksi. "Jai Ho! (You Are My Destiny)" oli kaupallinen menestys. Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla kappale debytoi listan 100. sijalla. Seuraavalla viikolla kappale nousi listan 15. sijalle, aiheuttaen yhden listan suurimmista nousuista. Kansainvälisesti kappale menestyi erittäin hyvin listoilla, saavuttaen listan kärjen Australiassa, Suomessa, Israelissa sekä Irlannissa, samalla kun se pääsi monissa muissa valtioissa kymmenen parhaan joukkoon kuten Uudessa-Seelannissa ja Isossa-Britanniassa.
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Itävallan Wienissä, Tramway Museumissa jonka viimeinen kohtaus on elokuvasta "Slummien miljonääri". The Pussycat Dolls on esittänyt kappaleen "Jai Ho! (You Are My Destiny)" lukuisissa livetapahtumissa, kuten "Late Night with Jimmy Fallonissa" sekä yhdessä "One Life to Live" -sarjan jaksossa.
Skopunkten

Skopunkten on ruotsalainen kenkäkauppaketju. Sen omistaa Nilson Group, joka omistaa myös DinSkon ja Nilson Shoesin. Skopunktenilla on yhteensä yli kolmesataa myymälää, ja niitä on Ruotsissa, Tanskassa ja Norjassa. Suomeen yrityksen toiminta laajeni 22. syyskuuta 2011, kun se avasi ensimmäisen myymälän Kauppakeskus Koskikeskukseen Tampereelle. Yritys vetäytyi Suomen markkinoilta 10 vuotta myöhemmin vuonna 2021. 
Yrityksen pääkonttori ja keskusvarasto sijaitsevat Varbergissä. Vuonna 2011 Skopunktenin liikevaihto oli 3 miljardia Ruotsin kruunua.
Kauppa (sopimus)

Kauppa on sopimus, jolla myyjä rahavastiketta vastaan luovuttaa tai sitoutuu luovuttamaan ostajalle omistusoikeuden sopimuksessa määriteltyyn omaisuuteen.
Kauppa Suomen oikeusjärjestyksessä.
Kauppa tarkoittaa nimenomaisesti omistusoikeuden luovutusta. Kauppasopimus eroaa käyttöoikeuden luovutusta koskevista sopimuksista, joita ovat vuokra- tai leasingsopimukset. Yksi kaupan tunnusmerkeistä on kaupan kohteen omistusoikeuden luovuttaminen rahavastiketta vastaan. Jos luovutus on vastikkeeton, kyseessä on lahja. Jos taas vastikkeena luovutetaan muuta omaisuutta kuin rahaa, kyseessä on vaihto.
Pauri bareli

Pauri bareli on indoarjalainen kieli, jota puhutaan Intiassa Maharashtran ja Madhya Pradeshin osavaltioissa. Kieltä puhui vuoden 2001 väestönlaskennassa äidinkielenään 638 000 ihmistä.
Pauri bareli kuuluu bhil-kielten ryhmään ja on läheistä sukua muun muassa bhilille ja kahdelle muulle bareli-nimiselle kielelle, rathwi barelille ja palya barelille. Pauri barelia kirjoitetaan devanagari-kirjaimistolla.
Rathwi bareli

Rathwi bareli on indoarjalainen kieli, jota puhutaan Intiassa Maharashtran ja Madhya Pradeshin osavaltioissa. Kieltä puhui vuoden 2001 väestönlaskennassa äidinkielenään 101 000 ihmistä.
Rathwi bareli kuuluu bhil-kielten ryhmään ja on läheistä sukua muun muassa bhilille ja kahdelle muulle bareli-nimiselle kielelle, pauri barelille ja palya barelille. Rathwi barelia kirjoitetaan devanagari-kirjaimistolla.
Ontelokude

Ontelokude eli putkineulos on putken muotoon punottua kangasta, jota käytetään käsitöissä paksun langan tapaan. Tavallisimmin ontelokudetta valmistetaan puuvilla- ja tekokuitulangasta. Kuteita valmistetaan eri vahvuuksina ja sitä myydään vyyhdeissä tai rullissa, joko yksivärisenä tai kirjavana. Ontelokuteesta voi virkata, neuloa ja kutoa esim. mattoja ja erilaisia sisustustuotteita kuten tyynyjä, koreja ja laukkuja. Normaalikokoinen kude on noin 8 mm leveä. Siitä on helppo virkata virkkuukoukulla nro 7 esim. mattoja.
Ontelokudetta valmistetaan sekä käsin että teollisesti. Ontelokudekoneessa, josta valmistuu kapeaa ontelokudetta, on pieniä neuloja 12–16 kpl.
Ontelokude on helpommin käsiteltävää kuin trikookude. Se on tasaisempaa, lisäksi siinä on vähemmän solmuja ja pääteltävää. Puuvillainen ontelokude kutistuu pesussa 15–20 %. Siksi suositellaankin, että kude kastellaan ja kuivataan ennen käyttöä.
Kotimaista ontelokudetta valmistaa mm. Lanka ja Tekstiili Lestijärveltä. Ontelokudetta valmistetaan myös esim. Virossa. Lappajärven Värjäämö Oy värjää ja myy kotimaista ontelokudetta, joka on valmiiksi kutistettu.
Wilhelmstrasse

Wilhelmstrasse ("Wilhelmstraße") on katu Berliinin keskustassa Mitten ja osin Kreuzbergin kaupunginosassa. Se tunnettiin toiseen maailmansotaan saakka hallintokatuna, jonka varrella sijaitsi tärkeitä ministeriöitä. Wilhelmstrasse oli aikoinaan myös käsite, jolla voitiin viitata Saksan hallitukseen.
Katu alkaa etelässä Kreuzbergista läheltä Mehringplatzia, samasta risteyksestä kuin Stresemannstrasse. Se risteää Unter den Lindenin kanssa aivan Pariser Platzin itäpuolella ja tekee samalla pienen mutkan kääntyen pohjois–etelä-suuntaiseksi. Katu päättyy Spreejoen kohdalla ja jatkuu sen pohjoispuolella Luisenstrassena.
Historia.
Wilhelmstrasse syntyi, kun Friedrichstadtin kaupunginosan asemakaavaa laajennettiin vuonna 1731. Siitä käytettiin aluksi myös nimeä "Husarenstrasse", mutta toisaalta nimi Wilhelmstrasse esiintyy asiakirjoissa jo vuonna 1735. Katu nimettiin silloisen Preussin kuninkaan Fredrik Vilhelm I:n mukaan. Kadun jatke pohjoisessa sai vuonna 1822 viralliseksi nimekseen "Neue Wilhelmstrasse" (”Uusi Wilhelmstrasse”).
Wilhelmstrassen hienoin osa oli Leipziger Strassen ja Unter den Lindenin välinen osuus, jonka varrelle rakennettiin 1700-luvulla monia aatelispalatseja. Niissä oli suuret pihat, jotka muodostivat kadun länsipuoliseen kortteliin niin sanotun ministeripuutarhan ("Ministergärten"). Useat valtion laitokset asettuivat tälle alueelle 1800-luvun aikana. Preussin ulkoministerin virka-asunto perustettiin Wilhelmstrasse 76:een, ja se laajeni käsittämään myös viereiset talot 75 ja 74. Niiden vieressä sijainnut entinen Radziwillin palatsi muutettiin Otto von Bismarckin aikana Saksan valtakunnankansliaksi. Numerossa 73 sijaitsi keisarikunnan aikana hoviministeriö ja Weimarin tasavallan aikana valtakunnanpresidentin virka-asunto. Prinz-Albrecht-Palais numerossa 102 toimi natsi-Saksan aikana valtion terrorikoneiston keskuksena.
Suuri osa Wilhelmstrassen hallintorakennuksista tuhoutui toisessa maailmansodassa. Niiden paikalle kadun länsipuolelle rakennettiin 1980-luvulla asuintaloja. Kadun varrella sijaitsee nykyään muun muassa Saksan valtiovarainministeriö. Se toimii Hermann Göringin 1930-luvulla rakennuttamassa Saksan ilmailuministeriön entisessä rakennuksessa, joka on säilynyt ainoana kadun varren vanhoista hallintorakennuksista. Myös eräät muut ministeriöt sekä Ison-Britannian suurlähetystö toimivat Wilhelmstrasella. Prinz-Albrecht-Palaisin paikalla on nykyään Topographie des Terrors -museo.
Itä-Berliinin puolelle jäänyt Wilhelmstrassen pääosa nimettiin syyskuussa 1964 "Otto-Grotewohl-Strasseksi" Itä-Saksan pääministerin Otto Grotewohlin mukaan. Katu sai vanhan nimensä takaisin vuonna 1993, ja se käsittää nykyisin myös entisen Neue Wilhelmstrassen osuuden.
Heikki Koukkunen

Heikki Koukkunen (21. maaliskuuta 1938 Suojärvi – 9. marraskuuta 1983 Joensuu) oli rajakarjalaista syntyperää oleva historioitsija ja kulttuurivaikuttaja. Hän tutki ja teki tunnetuksi synnyinseutunsa perinnekulttuuria sekä ortodoksisuutta.
Heikki Koukkunen oli ideoimassa TV-dokumentteja "Vanhaa ja uutta Karjalassa" vuonna 1973 ja "Taianteosta katrilliin" vuonna 1982 sekä ohjasi samana vuonna MTV:lle dokumenttisarjan "Out'in itkut", joka kertoo itkuvirsien taitaja Outi Katalkinista. Lisäksi hän oli professori Heikki Kirkisen ynnä muiden kanssa kokoamassa Karjalaista perinnekuvastoa, jonka Kimy-kustannus julkaisi vuonna 1983.
Koukkunen suoritti filosofian tohtorin tutkinnon Joensuun korkeakoulussa. Hänen väitöstilaisuutensa tammikuussa 1977 oli korkeakoulun ensimmäinen. Historian väitöskirjan aihe oli Suomen valtiovalta ja kreikkalaiskatoliset 1891-1897. Koukkunen ei kuitenkaan ollut korkeakoulun ensimmäinen tohtorin arvon saanut, sillä Kari Tuunainen ehti saada tutkintotodistuksen käteensä pari päivää aikaisemmin.
Cosina

 on japanilainen yhtiö, joka valmistaa kameroita ja objektiiveja sekä omalla että muiden yritysten kameramerkeillä.
Historia.
Yhtiö perustettiin vuonna 1959 nimellä Nikō. Vuodesta 1966 lähtien se on valmistanut kameroita, ja vuodesta 1969 alkaen järjestelmäkameroita. Nikō muutti nimekseen Cosina vuonna 1973. 
Cosina oli 1970-luvulla tunnettu yhtenä harvoista japanilaisista kameravalmistajista, jotka tekivät lähes kaikki osat itse aina objektiivien ja etsinprismojen lasimateriaalia myöten. Cosina oli Suomessakin suosittu kameramerkki Helios-ketjun markkinoimana. Cosinan kompaktikameroita oli muun muassa pienikokoinen 35-E, jota "Tekniikan Maailma" kehui vertailussaan 1973 muita halvemmaksi mutta silti monipuoliseksi. Edullisia järjestelmäkamerarunkoja olivat 1970-luvun keskivaiheilla M42-kierteiset 1000, 1000S, Hi-Lite, Hi-Lite 202, ECS, CSL ja CSM. Yritys siirtyi objektiivinkiinnityksessä kierteestä K-bajonettiin esitellessään CS-2- ja CS-3-järjestelmäkamerat vuonna 1978. Seuraavia lanseerauksia olivat CT-1 ja CT-7 vuonna 1980, CT-10, CT-20 ja CT-1G vuonna 1982 ja CT-9 vuonna 1986.
Cosinan tehtailla on valmistettu kameroita, objektiiveja ja niiden komponentteja myös muille alan merkeille. Esimerkiksi Nikon FM10 (1995–2019) oli teknisesti sama kuin Cosina CT-1 ja saksalainen Porst Compact Reflex OS sama kuin Cosina CS-1. Cosina on valmistanut kameroita myös ainakin Canon-, Olympus-, Vivitar- ja Voigtländer-merkkisinä.
Vuonna 1982 Cosina aloitti objektiivien valmistuksen muiden kameravalmistajien kiinnityksille. Digitaalikameroiden valmistuksen se aloitti 1997.
Huhtikuussa 2010 Cosina liittyi Micro Four Thirds -ryhmään.
Anželika Sidorova

Anželika Sidorova (s. 28. kesäkuuta 1991) on venäläinen seiväshyppääjä sekä lajin euroopan- ja maailmanmestari.
Sidorova saavutti pronssia Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 tuloksella 462 cm. Hän sai hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 tuloksella 460 cm. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän oli toinen tuloksella 470 cm. Zürichin EM-kisoissa 2014 Sidorova voitti kultaa tuloksella 465 cm. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 hän voitti kultaa tuloksella 480 cm. Pekingin MM-kisoissa 2015 Sidorova jäi ilman tulosta pudotettuaan kolme kertaa aloituskorkeudestaan 450. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän jäi karsinnassa ilman tulosta. 
Sidorova saavutti hopeaa Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 silloisella ennätystuloksellaan 490. Saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi ja voitti maanosien cupin Ostravassa tuloksella 485. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Glasgow'ssa 2019 tuloksella 485. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän voitti maailmanmestaruuden silloisella ennätystuloksellaan 495. Hän hyppäsi halliennätyksensä 495 Moskovassa helmikuussa 2020. Tokion olympialaisissa vuonna 2021 Sidorova saavutti hopeaa tuloksella 485. Timanttiliigan kilpailussa Zürichissä 9. syyskuuta 2021 Sidorova hyppäsi 501 cm ja ylitti kolmantena naisseiväshyppääjänä ulkoradoilla viisi metriä.
Spandaun linnoitus

Spandaun linnoitus eli Spandaun sitadelli () on alkujaan keskiajalta peräisin oleva linnoitus Berliinin Spandaun esikaupungissa. Se on Euroopan parhaimmin säilyneitä historiallisia linnoituksia. Linnoitus sijaitsee pienellä saarella Spree- ja Haveljokien yhtymispaikassa, ja se on kokonaan veden ympäröimä.
Historia.
Keskiaika.
Linnoituksen paikalla on sijainnut varhaiskeskiajalla slaavien asuinpaikka. Jonkinlainen linnoitusrakennelma on ollut paikalla ainakin jo 800-luvulla. Sen jälkeen siitä tuli suuri linnoitus, jonka oli tarkoitus suojata Reininmaalta Puolaan ulottuneen tärkeän kauppareitin varrella sijainnutta Spandaun kaupunkia. Linnoituksen vanhin säilynyt osa on 32 metriä korkea Juliusturm-torni, joka on valmistunut noin vuonna 1200. Se on nykyään Berliinin vanhin ei-kirkollinen rakennus. Tornin yläosa on Karl Friedrich Schinkelin suunnittelema lisäys vuodelta 1838. Tornin seinät ovat 3,6 metriä paksut. Linnoituksen päähalli ("palas") on rakennettu vuosina 1521–1523.
1500-luku.
Linnoituksen pääosa on valmistunut vuosina 1559–1583, ja sen rakennutti Brandenburgin vaaliruhtinas Joakim II. Linnoituksen suunnitteli italialainen rakennusmestari Chiaramella da Gandino pohjoisitalialaisten esikuvien mukaisesti. Hän suunnitteli sarvilinnoituksen, jonka neljä nuolimaista bastionia saivat nimikseen "König" (”kuningas”), "Königin" (”kuningatar”), "Kronprinz" (”kruununprinssi”) ja "Brandenburg". Neliönmuotoisen linnoituksen bastionien kärjet ovat noin 300 metrin päässä toisistaan. Uudenaikaiset bastionit olivat tärkeitä, koska tykkien kehitys oli tehnyt vanhanaikaisista linnoista huonoja puolustustarkoitukseen. Chiaramella da Gandinon johdolla rakennettiin samoihin aikoihin myös nykyinen porttirakennus, kurtiini ja vanha asevarasto.
1600–1900-luku.
Spandaun linnoitusta pidettiin aikanaan lähes valloittamattomana, ja sillä oli mainittava rooli Brandenburgin ja Preussin sotahistoriassa. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana ruotsalaiset joukot vetäytyivät sen turviin. Seitsenvuotisen sodan aikana Fredrik Suuren puoliso, kuningatar Elisabet Christine pakeni sinne turvaan itävaltalaisilta. Ainoa varsinainen sotilaallinen yhteenotto linnoituksen luona käytiin Napoleonin sotien aikana vuonna 1813. 
Preussilaiset joukot pommittivat linnoitusta vallatakseen sen takaisin ranskalaisilta, jolloin varsinkin porttirakennus vaurioitui pahoin. Se sai nykyisen ulkoasunsa vuonna 1839 tehtyjen kunnostustöiden jälkeen. Linnoituksen sisäosia täydennettiin 1800-luvulla useilla uusilla rakennuksilla. Myöhemmin linnoitus toimi vankilana ja aarrekammiona. Ranskan vuosien 1870–1871 sodan jälkeen Saksalle maksamia sotakorvauksia säilytettiin vuosina 1874–1919 Juliusturmissa. 
Vastoin yleistä käsitystä Rudolf Hessiä ja muita toisen maailmansodan jälkeen tuomittuja natsijohtajia ei pidetty vankeina Spandaun linnoituksessa, vaan Spandaun vankilassa. 
Nykytila.
Nykyisin linnoituksessa toimii Spandaun kaupungin historiallinen museo. Siellä pidetään myös konsertteja ja taidenäyttelyitä. Spandaun linnoituksen suojissa talvehtii joka talvi noin 10 000 lepakkoa.
Markus Rehm

Markus Rehm (s. 22. elokuuta 1988 Göppingen, Länsi-Saksa) on saksalainen vammaisurheilija. Rehm menetti 14-vuotiaana oikean jalkansa polven alapuolelta veneen potkurin osuttua siihen. Hän kilpailee pituushypyssä ja pikajuoksussa proteesin avulla. Pituushypyssä hän ponnistaa proteesijalallaan. Rehm edustaa Bayer Leverkusenia ja häntä valmentaa keihäänheiton maailmanmestari Steffi Nerius. 
Rehm on voittanut pituushypyssä paralympiakultaa Lontoossa 2012 (luokassa F44), Riossa 2016 (T44), Tokiossa 2021 (T64) ja Pariisissa 2024 (T64). Vammaisyleisurheilun MM-kilpailuissa hän voittanut pituushypyn kultaa vuosina 2011, 2013, 2015, 2017, 2019, 2023, 2024 ja 2025. Vammaisyleisurheilun EM-kilpailussa hän on voittanut pituushypyssä kultaa vuosina 2012, 2014, 2016, 2018 ja 2021. Lisäksi hänellä on mitaleita pikajuoksusta.
Yleisen sarjan Saksan-mestaruuskilpailuissa Rehm voitti pituushypyn vuonna 2014 silloisella ennätyksellään 824 cm. Hän on osallistunut Saksan-mestaruuskisoihin senkin jälkeen kilpailun ulkopuolisena ja hypännyt kilpailun pisimmän hypyn vuosina 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 ja 2021. Rehm on tavoitellut osallistumista yleisen sarjan arvokilpailuihin. Saksan yleisurheiluliitto ei valinnut häntä vuoden 2014 EM-kilpailuihin, koska katsoi hänen saavan etua proteesistaan. Tuon vuoden yleisen sarjan Saksan-mestaruuden hän sai kuitenkin pitää. Kesällä 2021 ennen Tokion kesäolympialaisia Rehm pyysi urheilun kansainväliseltä vetoomustuomioistuimelta (CAS) lupaa osallistua Tokion olympiakisoihin, mutta pyyntö hylättiin. 
Rehm on parantanut useasti pituushypyn maailmanennätystä omassa luokassaan. Vuoden 2011 MM-kilpailuissa hän hyppäsi 709 cm, vuoden 2012 paralympialaisissa 735 cm, seuraavan vuoden MM-kilpailuissa 795 cm, vuoden 2014 yleisen sarjan Saksan-mestaruuskilpailuissa 824 cm, toukokuussa 2015 hän hyppäsi 829 cm ja myöhemmin saman vuoden MM-kilpailuissa 840 cm. Vuonna 2018 hän hyppäsi 847 cm ja myöhemmin saman kesän EM-kilpailuissa 848 cm. Vuoden 2021 EM-kilpailuissa hän hyppäsi 862 cm. Toukokuussa 2023 hän hyppäsi 864 cm ja samassa kilpailussa myös liiallisessa myötätuulessa (+4,0 m/s) 872 cm. Kesäkuussa 2023 hän hyppäsi Rhedessä Saksassa 872 cm.
Laukut

Laukut ("Rhinanthus") on näivekasveihin kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti noin 45 lajia. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä.
Suomessa tavataan yleisesti kahta laukkulajia, isolaukkua ("Rhinanthus angustifolius") ja pikkulaukkua ("Rhinanthus minor"), joista kummastakin erotetaan useita eri alalajeja. Pikkulaukku on Suomessa isolaukkua yleisempi, mutta kumpikin laji on Suomessa kohtalaisen yleinen. Pikkulaukkua tavataan koko Suomessa, mutta isolaukkua lähinnä vain napapiirin eteläpuolella.