tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alvajärvi (Jyväskylä)

Alvajärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Palokassa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 209 hehtaaria eli 2,1 neliökilometriä, se on 4,5 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Se on pitkän muotoinen järvi, jonka keskikohdassa se saa suurimman leveytensä. Muualla järvi on enimmillään vain 400 metriä leveä. Järvi on muodostunut Sakarinmäen ja Lintukankaan itäpuolelle alavaan maastoon.
Sillä on yksi keskellä järveä sijaitseva saari Lammassaari , jonka pinta-ala on 0,44 hehtaaria. Saaressa on laavu. Pappilanjokea lähempänä on ollut myös Ruusalansaari, joka on kiinnittynyt mantereeseen.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 7,92 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00792 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,8 metriä ja suurin syvyys on 16,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee Lammassaaren lounaispuolella. Pohjoispäässä on alle metrin syvää. Järven rantaviivan pituus on 12,5 kilometriä, josta saaren rantaviivan pituus on 300 metriä. Rannat ovat pääosin metsämaata, jota peltopalstat ja asuinalueet rikkovat. Asuinalueita ovat etelässä Palokan Kirri, Haukkamäki, Palokan keskusta ja Heikkilä sekä muualla Perä-Palokassa hajanaisemmat asuinalueet. Järven länsipuolelta sen ohittaa valtatie 4. Järveä kiertävät lännessä yhdystie 16711 ja etelässä 16685. Järven eteläpäässä on kaksi uimarantaa.
Säännöstely.
Järven vedenpinnan korkeus on 94,4 metriä mpy. Järvi on säännöstely siten, että vedenpinnan korkeudeksi on määrätty raja-arvot 93,74 metriä ja 94,64 metriä mpy.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Alvajärven–Korttajärven alueeseen (14.292) järvi kuuluu. Sen vedenpinnan korkeus on 94,4 metriä mpy.
Laahajoen kautta saapuu Alvajärveen suuri osa siihen tulevasta vedestä. Korttajärvi (44 ha) kokoaa ensin itseensä Vasarajoen valuma-alueen (14.294), Autiojoen valuma-alueen (14.295) ja Makkarajoen valuma-alueen (14.296) vedet ja laskee ne sitten yhdessä Laahajokea myöten. Kilometrin mittainen Makkarajoki laskee Lehesjärvi-Vähäjärvestä (86 ha), johon vuorostaan laskevat Tervajoki Alasesta (56 ha) ja Lapiojoki Iso-Kuukkasesta (180 ha). Vasarajoki laskee Korttajärven eteläpäähän ja sen suurin järvi on Iso-Vasarainen (53 ha). Vasarajokea suurempi on Autiojoki, joka laskee Korttajärven pohjoisrantaan. Sen laskujärvi on Tikkakoskella sijaitseva Luonetjärvi (217 ha), joka on samalla valuma-alueensa suurin järvi. Valuma-alueella on yli 50 järveä. Suoraan Alvajärveen laskee pieni Karhupuro, jonka valuma-alueella ovat Alalampi (3 ha), Ylälampi (4 ha) ja Karhujärvi (11 ha). Hieman etelämpää järveen laskee myös alle hehtaarin kokoisen Pillilammen laskuoja.
Alvajärven laskujoki Pappilanjoki saa alkunsa järven eteläpäästä ja se laskee 950 metrin mittaisena Palokkajärveen. Säännöstelyn vuoksi kummankin järven pinnankorkeus on noin 94,4 metriä.
Historiaa.
Alvajärvi kuului vuoden 2008 loppuun asti Jyväskylän maalaiskuntaan. Järvellä on viranomaistiedoissa yhdistelmänimi Alvajärvi–Korttajärvi, mutta tässä artikkelissa molemmat järvet käsitellään erikseen.
Ruskomedestäjä

Ruskomedestäjä ("Chalcomitra fuliginosa") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruskomedestäjää tavataan Afrikan länsirannikolla Liberiasta Angolaan. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rakennusarkkitehti

Rakennusarkkitehti (AMK) on ammattikorkeakoulusta (aiemmin teknillisestä oppilaitoksesta) valmistunut suunnittelija. Nykyisen tutkinnon laajuus on 240 opintopistettä. Rakennusarkkitehdin koulutuksen tarkoituksena on antaa monipuoliset valmiudet toimia rakennussuunnittelijana ja asiantuntijana rakennetun ympäristön suunnittelun eri tehtävissä. 
Ennen ammattikorkeakouluja rakennusarkkitehti oli ammatillisen korkea-asteen tutkinto, jota opetettiin teknillisissä oppilaitoksissa. Rakennustekniikan lisäksi tutkinto sisältää koulutusta rakennus- tai yhdyskuntasuunnittelijaksi. Rakennusarkkitehtien koulutus Suomessa päättyi vuoden 1996 jälkeen, mutta koulutusohjelman uudelleenkäynnistämistä selvitettiin 2013. Vuoden 2014 alusta toimiluvan koulutuksen järjestämiselle saivat Metropolia, Savonia-ammattikorkeakoulu, Tampereen ammattikorkeakoulu ja Oulun seudun ammattikorkeakoulu.
Rakennusarkkitehdin koulutuksen tarkoituksena on antaa monipuoliset valmiudet toimia rakennussuunnittelijana ja asiantuntijana rakennetun ympäristön suunnittelun eri tehtävissä. Suunnittelutehtävien lisäksi rakennusarkkitehti voi työskennellä opetus- ja viranomaistehtävissä tai rakennustuoteteollisuuden tuotekehityksessä ja markkinoinnissa.
Viherkurkkumedestäjä

Viherkurkkumedestäjä ("Chalcomitra rubescens") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Viherkurkkumedestäjää tavataan laajalla alueella Afrikan keskiosissa. Sen on kuvattu olevan yleinen sopivissa elinympäristöissä. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Samettimedestäjä

Samettimedestäjä ("Chalcomitra amethystina") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Samettimedestäjää tavataan laajalla alueella eteläisessä Afrikassa sekä Keski- ja Itä-Afrikan eteläosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Veririntamedestäjä

Veririntamedestäjä ("Chalcomitra hunteri") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Veririntamedestäjää tavataan Itä-Afrikassa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi ja laajalle levinneeksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sokotranmedestäjä

Sokotranmedestäjä ("Chalcomitra balfouri") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sokotranmedestäjää tavataan kotoperäisenä Jemenille kuuluvalla Sokotran saarella. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Gustaf Adolf Konstantin Gripenberg

Gustaf Adolf Konstantin Gripenberg (9. tammikuuta 1854 Kurkijoki – 23. lokakuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, sotilas ja sotahistorioisija.
Gripenbergin vanhemmat olivat senaattori, vapaaherra Johan Ulrik Sebastian Gripenberg ja Maria Lovisa Öhrnberg. Hän kävi Haminan kadettikoulun, otti Suomen kaartin mukana osaa Turkin sotaan 1877–1878 ja ylennettiin suomalaisissa joukoissa palveltuaan everstiluutnantiksi 1895. Gripenberg oli 1901–1902 Suomen sotaväen päällikköhallituksessa vt. esikuntapäällikkönä ja järjesti 1903–1910 hajotettujen pataljoonien arkistot valtionarkistossa. Vuosina 1884–1904 hän toimitti aikakauslehteä "Finsk militär tidskrift", jossa hän julkaisi Suomen sotalaitoksen historiaa Venäjän vallan aikana koskeneita artikkeleita. Hän julkaisi myös sotahistorialliset teokset "Lifgardets 3. finska skarpskyttebataljon 1812–1905" (1905–1912), "Suomen sota 1808–09" (1809) ja "Finska kadettkåren och dess kamratskap" (1912). Gripenberg harrasti musiikkia ja painatti vihkosen mieskuorolauluja.
Gripenberg oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1885, 1888, 1904–1905 ja 1905–1906.
Gripenbergin puoliso vuodesta 1884 oli vapaaherratar Johanna Constance Alexandra Hisinger (k. 1838).
Mikael Groening

Mikael (Michael) Groening (26. marraskuuta 1714 Vaasa – 2. joulukuuta 1778 Tukholma) oli suomalainen venäjän kieliopin laatija.
Groeningin vanhemmat olivat Jakob Groening ja Maria Tallroth. Hänen tiedetään olleen 1729 Pietarissa, jonne hän oli tullut Lappeenrannasta. 1740 hänen taas tiedetään olleen tunnetun astronomin, Delisle-asteikon kehittäjän Joseph-Nicolas Delislen apulaisena ja tulkkina ja käyneen tämän mukana Obdorskissa Siperiassa. Groening opetti kieliä akateemisessa lukiossa ja toimi Venäjän keisarinnan kansliassa kielten kääntäjänä, mukaan lukien suomen kieli. 1748 hän siirtyi Tukholmaan, Ruotsin kuninkaan kansliaan venäjän kielen kääntäjäksi. Siellä hän julkaisi 1750 teoksen "Grammatica Russica eller Grundelig Handledning til Ryska språket, jemte et tilräckeligit Vocabularium". Tämä verrattain laaja kielioppi oli ensimmäisiä alallaan.
Groeningin puoliso oli Anna Fredrika Ek.
Belgospištšeprom

Belgospištšeprom (; tai , Белорусский государственный концерн пищевой промышленности "Белгоспищепром"; ) on vuonna 1997 perustettu Valko-Venäjän elintarviketeollisuuden valtionkonserni.
Konserniin kuuluu noin 57 elintarvike-, makeis-, panimo- tai alkoholituotannon piirissä toimivaa yritystä tai yhteisöä. Suuri osa yrityksistä on kokonaan tai pääosin valtion omistamia, mutta muutamissa on yksityinen enemmistöomistus. Tunnettuja konserniin kuuluvia valkovenäläisiä yrityksiä ovat esimerkiksi Slutskin sokeritehdas ja muut juurikassokeritehtaat, Krinitsa-panimo, Belalko ja useat muut alkoholitislaamot, Spartak- ja Kommunarka-suklaatehtaat, ruokaöljy- ja margariinitehtaita, Mozyrsol-suolatehdas sekä vauvanruoka- ja meijeriyritys Bellakt. Konserniin kuuluu myös elintarvikealan markkinointia, tuotantoa ja tekniikkaa sekä maisemansuunnittelua opettava tekninen oppilaitos. 
Valtion elintarviketuotantokonserni Belgospištšeprom on muiden keskeisten valtionkonsernien ja valtiollisen rautatieyhtiön tavoin Valko-Venäjän ministerineuvoston eli maan hallituksen suorassa valvonnassa. Belgospištšeprom on Valko-Venäjän maataloustuotannon jalostajana kuitenkin vasta toisena noin 20 prosentin osuudella alan jalostavasta teollisuudesta. Suoraan Valko-Venäjän Maatalous- ja elintarvikeministeriön alaisuudessa on noin 70% toimialan teollisuudesta. Konsernin johto toimii Minskistä käsin. Valtionhallinto listasi Belgospištšepromin vuonna 2013 niiden 80 valtiollisen yrityksen joukkoon, joiden tuli tulouttaa osa voitostaan suoraan valtiolliseen kehitysrahastoon.
Sony Xperia

Sony Xperia on Sonyn valmistamien älylaitteiden tuoteperhe. Sarjan ensimmäinen älypuhelin oli Xperia S. Tuotelinjastosta löytyy viisi taulutietokonetta, Xperia Tablet Z, S, Z2, Z3 Compact ja Z4.
Sony Ericssonin valmistama Xperia X1 oli ensimmäinen Ericssonin älypuhelin, jonka käyttöjärjestelmä oli Windows Mobile. X1:ssä oli kolmen tuuman ja 800 × 480 pikselin TFT-kosketusnäyttö, joka tuki 65 536 väriä, ja liukuva qwerty-näppäimistö. Vuodesta 2010 eteenpäin käyttöjärjestelmä vaihtui Androidiksi.
Nykyisissä puhelimissaan Sonyllä on kaikissa tavaramerkiksi muodostunut 21:9 kuvasuhteen näyttö ja vuodesta 2019 lähtien se on tyytynyt varustamaan puhelimensa korkeintaan 12 megapikseleihin kameroilla.
Girls Just Want to Have Fun

Girls Just Wanna Have Fun on Robert Hazardin vuonna 1979 kirjoittama ja esittämä kappale, josta tunnetuimman ja hitiksi nousseen version levytti amerikkalainen laulaja-lauluntekijä Cyndi Lauper. Se julkaistiin Lauperin soolouran ensimmäisenä singlenä hänen "She's So Unusual"-studioalbumilta vuonna 1983. Lauperin esittämä kappale sai tunnustusta sen feministisestä tyylistä. Kappaletta on sittemmin versioinut yli 30 muutakin artistia joko albumeillaan tai esiintymisissään.
Kappale oli Lauperin läpimurtohitti saavuttaen 2. sijan Billboard Hot 100 -listalla sekä muodostuen maailmanlaajuiseksi hitiksi loppuvuoden 1983 sekä alkuvuoden 1984 aikana. Se on edelleen yksi Lauperin nimikkokappaleista ja se oli laajalti suosittu kappale sen julkaisuvuoden aikakaudella, 1980-luvulla. Rolling Stone ja MTV; '100 Greatest Pop Songs': 1-50", "Rolling Stone: "The 100 Top Music Videos"", sekä "VH1: 100 Greatest Videos"-listat sijoittivat kappaleen samassa järjestyksessä mainittuna sijoille #22, #39 ja #45. Kappale sai Grammy-ehdokkuuden kategorioissa "Vuoden nauhoite" sekä "Paras naispoplaulajan esitys".
John André

John André (2. toukokuuta 1750 Lontoo – 2. lokakuuta 1780 Tappan, New York) oli Britannian armeijan majuri, joka toimi Yhdysvaltain vapaussodan aikana amerikkalaisen kenraali Benedict Arnoldin yhteyshenkilönä tämän neuvotellessa salaa loikkaamisesta brittien puolelle. André jäi kiinni ja amerikkalaiset teloittivat hänet vakoojana, mutta kenraali Arnold pääsi pakoon.
André oli sveitsiläistä sukua. Hänet lähetettiin Pohjois-Amerikkaan vuonna 1774 ja sodan puhjettua hänestä tuli tiedustelu-upseeri New Yorkissa brittijoukkojen päällikön, kenraali Henry Clintonin alaisuudessa. Toukokuusta 1779 alkaen hän toimi viestinviejänä amerikkalaisen kenraali Arnoldin ja Clintonin välisessä salaisessa kirjeenvaihdossa. Arnold nimitettiin elokuussa 1780 West Pointin linnakkeen komentajaksi ja 21. syyskuuta hän esitti Andrélle salaisessa tapaamisessa tarjouksensa luovuttaa koko linnake briteille 20 000 punnan korvausta vastaan. Kun André oli palaamassa New Yorkiin, kolme amerikkalaista miliisiä pidätti hänet. Vaikka hänellä oli Arnoldin antama kulkulupa, hänet tutkittiin, jolloin West Pontia koskevia asiakirjoja löydettiin kätkettyinä hänen saappaisiinsa.
Kenraali George Washingtonin johtama sotaoikeus totesi Andrén syyllistyneen vakoiluun ja tuomitsi hänet kuolemaan. Hänet oltiin valmiita vaihtamaan brittien puolelle paenneeseen Arnoldiin, mutta kenraali Clinton kieltäytyi luovuttamasta tätä. André teloitettiin hirttämällä. Myöhemmin hänestä tehtiin kotimaassaan sankari ja hänen jäännöksensä uudelleenhaudattiin vuonna 1821 Westminster Abbeyyn.
NCAA-yliopistojalkapallon I-divisioona

NCAA-yliopistojalkapallon I-divisiona ( eli Football Championship Subdivision) on yliopistojalkapallon toiseksi korkein sarjataso Yhdysvalloissa. 
Sarjaa hallinnoiva NCAA laskee sarjan korkeimman Division I -tason urheilusarjaksi, vaikka käytännössä sarja on yliopistojalkapallon toiseksi korkein sarja. I-divisioona eroaa Bowl-sarjasta oppilaille tarkoitettujen urheilustipendien määrässä ja yliopistojen urheiluohjelman laajuudessa.
Pelisysteemi.
I-divisioona koostuu 14 konferessista joiden lisäksi kuusi yliopistoa ei kuulu mihinkään konferenssiin. Joukkueet pelaavat kaudessa 10–15 ottelua, joiden perusteella NCAA:n pudotuspelikomitea arvioi 24 parasta joukkuetta jotka etenevät pudotuspeleihin. Arviointi alkaa jo kauden aikana ja komitea julkaisee viikoittan joukkueiden ranking-listan. Pudotuspeleissä joukkueet kohtaavat vain kerran, ja voittajajoukkue etenee seuraavalle kierrokselle. 
Konferenssit.
Kaudella 2025.
Historia.
Sarja perustettiin vuonna 1978 jakamalla yliopistojalkapallon ylin sarjataso kahtia. Aluksi sarja kulki nimellä 1AA-divisioona (engl. "Division I-AA"). Vuonna 2006 sarja otti nykyisen nimensä.
Mestarit.
I-divisioonan pelisysteemin vuoksi sarjan mestaruutta ei ole koskaan kyseenalaistettu kuten Bowl-sarjassa.
Chilensarda

Chilensarda ("Sarda chiliensis") on Tyynessämeressä elävä makrillien heimon kalalaji. Lajin kanta on viime aikoina vähentynyt.
Ulkonäkö ja koko.
Chilensarda on enimmillään metrin mittainen. Sillä on kyljissä juovia, joista toiset ovat pystysuoria ja toiset aaltomaisia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Chilensardaa esiintyy Tyynenmeren itäosassa Amerikan rannikoilla. Siitä erotetaan kaksi alalajia:
Lisääntyminen.
Kutuaika on syyskuulta joulukuulle. Kalat kutevat useamman kerran vuodessa. Kutupaikat sijaitsevat avomerellä.
Varesjoki

Varesjoki on Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluva joki Kiikalassa ja Suomusjärvellä Salossa.
Joen kulku.
Noin 13 kilometrin pituinen joki saa alkunsa Varesjärvestä Kiikalassa ja laskee Aneriojärveen Suomusjärvellä. Yläjuoksullaan joki on Kiikalan Saaren ja Yltäkylän, sitten Kiikalan Silvan ja Yltäkylän kylien rajajokena, virtaa keskijuoksullaan Kiikalan Yltäkylän ja alajuoksullaan Suomusjärven Kitulan kylien alueilla ja laskee Aneriojärveen Suomusjärven Laperlan ja Kitulan kylien rajalla.
Luonnonarvot.
Yläjuoksullaan Varesjoki muodostaa noin 20 metriä syvän puronotkon Kolmanteen Salpausselkään kuuluvalla Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -alueella. Notkoon liittyy useita sivupuroja sekä hetteisiä lähdealueita ja vanhaa metsää, jotka kuuluvat soidensuojelun ja vanhojen metsien suojeluohjelmiin ja on merkitty suojeltaviksi myös luonnonsuojelulailla.
Kulttuuriympäristö.
Alajuoksullaan joki virtaa vanhojen viljelysmaisemien halki, ja sen varteen jäävät Kiikalan Yltäkylän historiallinen kylätontti ja vanhimmat pellot. Tämä Aneriojärven kyläasutukseksi nimetty kokonaisuus, johon sisältyvät myös Suomusjärven Häntälän ja Laperlan kylät Aneriojärven rannalla, kuuluu Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Vuodesta 1751 aina 1900-luvun loppuvuosikymmeniin Varesjoen varressa joen yläjuoksulla Kiikalan Saaren ja Yltäkylän kylien rajalla toimi alueen metsävaroja hyödyntänyt Varesjoen saha.
Valuma-alue.
Varesjoen valuma-alue on laajuudeltaan 57,71 km², josta vesipinta-alan osuus on 4,85 %. Valuma-alueen suurin järvi on Varesjoen lähdejärvi Varesjärvi (158,75 ha) aiemmalla Kiikalan ja Suomusjärven rajalla. Sen jälkeen lähinnä suurimpia ovat Varesjokeen pohjoisesta Huhdanojan kautta laskevat Säräjärvi (32,66 ha) Salon ja Lohjan, aiemmin Kiikalan ja Nummen rajalla sekä Ruukinjärvi (21,22 ha) Kiikalan Johannislundissa. Pienempiin järviin kuluvat muiden muassa laskujoeton Riidus (19,53 ha) Kiikalan Yltäkylässä ja Säräjärveen laskeva Tervakas (12,5 ha) Lasikylässä Kiikalassa sekä Varesjokeen laskeva Härjänvatsa Kiikalan Silvan kylässä. Lisäksi etenkin harjualueella Ruukinjärven ja Säräjärven ympärillä on paljon pieniä lampia ja järviä.
Philip Schuyler

Philip John Schuyler (11. marraskuuta 1733 Albany, New York – 18. marraskuuta 1804 Albany, New York) oli yhdysvaltalainen kenraali, joka toimi komentajana Yhdysvaltain vapaussodassa. Hän oli mukana myös politiikassa.
Schuyler kuului tunnettuun newyorkilaiseen sukuun, joka oli muuttanut Amerikkaan Amsterdamista vuonna 1650. Hän palveli siirtokuntien armeijassa suuressa siirtomaasodassa (1755–1760) ja yleni majuriksi. Vuosina 1761–1763 hän osallistui Englannissa neuvotteluihin sodan jälkeisistä järjestelyistä. Schuyler oli jäsenenä New Yorkin siirtokunnan edustajakokouksessa 1768–1775 sekä toisessa mannermaakongressissa 1775–1777. Vapaussodan puhjetessa vuonna 1775 hänestä tuli yksi siirtokuntien armeijan neljästä kenraalimajurista ja hän sai komentoonsa pohjoiseen New Yorkiin sijoitetut joukot.
Sodan alussa Schuyler suunnitteli hyökkäystä Kanadaan, mutta sairastuttuaan hän ei voinut johtaa operaatiota itse, ja sotaretken komentajaksi tuli Richard Montgomery. Hyökkäyksen epäonnistuttua myös Schuylerin maine kärsi. Fort Ticonderogan kukistuttua vuonna 1777 häntä syytettiin velvollisuuksiensa laiminlyönnistä ja hänet korvattiin kenraali Horatio Gatesilla. Schuylerille järjestettiin 1778 hänen omasta pyynnöstään sotaoikeudenkäynti, jossa hänet vapautettiin kaikista syytteistä. Hän erosi seuraavana vuonna armeijasta. Hän toimi kuitenkin vielä myöhemmin päämajan neuvonantajana.
Schuyler oli uudelleen jäsenenä mannermaakongressissa 1778–1780, New Yorkin osavaltion senaatissa 1780–1784, 1786–1790 ja 1792–1797 sekä liittovaltion senaatissa 1789–1791 ja 1797–1798. Yhdessä Alexander Hamiltonin ja John Jayn kanssa hän puolusti uuden perustuslain ratifioimista New Yorkissa. Schuyler joutui vetäytymään senaatista tammikuussa 1798 sairauden vuoksi.
Schuylerin tytär Elizabeth oli naimisissa Alexander Hamiltonin kanssa.
Saanijärvi (Pihtipudas)

Saanijärvi on Keski-Suomessa Pihtiputaalla kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Saanijärvi on 5,7 kilometriä pitkä, 3,6 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 1 264 hehtaaria eli 12,6 neliökilometriä. Järvellä on kartan mukaan 14 saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 24,8 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0248 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,0 metriä ja suurin syvyys on 6 metriä. Järven rantaviivan pituus on 26,6 kilometriä.
Luontoarvoja.
Sen eliöstöön kuuluvat hauki, ahven ja jokirapu.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Saanijärven valuma-alueella (14.49), jonka Saanijärven lähi-alueeseen (14.491) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114 metriä mpy. Sen laskujoki Saaninjoki yhtyy Heinäjokeen, joka laskee Kolimaan.
Juri Vikulin

Juri Igorovitš Vikulin (s. 15. tammikuuta 1986) on venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut Krasnojarskin Jeniseitä, joka on ollut myös hänen kasvattajaseuransa, sekä Habarovskin SKA-Neftjanikia.
Venäjän maajoukkueessa Vikuloi debytoi kaudella 2005. Sitä ennen hän oli pelannut jo Venäjän poikien, nuorten ja B-maajoukkueessa. Hän on ollut voittamassa kuutta maailmanmestaruutta vuosina 2007-2014. Hän on edustanut Venäjää kaikkiaan 13 MM-kisoissa, pelannut niissä 56 ottelua ja tehnyt 9 maalia. 
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaisesti.
James Bryce

James Bryce, Brycen varakreivi (10. toukokuuta 1838 Belfast, Irlanti – 22. tammikuuta 1922 Sidmouth, Devon) oli brittiläinen poliitikko ja diplomaatti. Hän julkaisi paljon eri maiden historiaa käsitelleitä teoksia.
Bryce opiskeli Glasgowin yliopistossa, Oxfordin Trinity Collegessa ja Heidelbergin yliopistossa Saksassa. Hän suoritti alemman tutkinnon 1862, valmistui asianajajaksi 1867 ja väitteli tohtoriksi 1870. Jo opiskeluaikanaan hän kirjoitti Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa käsitelleen palkitun esseen, joka julkaistiin vuonna 1864 kirjana "The Holy Roman Empire" ja käännettiin myöhemmin useille kielille. Vuosina 1870–1893 Bryce toimi siviilioikeuden professorina Oxfordin yliopistossa. Hän oli 1880–1907 parlamentin alahuoneen jäsenenä ja kuului liberaaleihin. Hän oli ulkoministeriön alivaltiosihteerinä William Gladstonen kolmannessa hallituksessa 1886 ja Lancasterin herttuakunnan kanslerina Gladstonen neljännessä hallituksessa 1892–1894 sekä kauppaministerinä Roseberyn hallituksessa 1894–1895.
Bryce arvosteli toiseen buurisotaan (1899–1902) johtanutta politiikkaa. Henry Campbell-Bannermanin hallituksessa 1905–1907 hän toimi Irlannin asioiden ministerinä. Helmikuusta 1907 huhtikuuhun 1913 hän oli Britannian suurlähettiläänä Washingtonissa. Bryce oli jo aiemmin solminut paljon suhteita Yhdysvaltoihin sekä julkaissut 1888 suosituksi tulleen kolmiosaisen teoksen "The American Commonwealth", joka kuvasi Yhdysvaltoja ja sen poliittista järjestelmää hyvin myönteiseen sävyyn. Suurlähettiläänä hän keskittyi parantamaan varsinkin Yhdysvaltojen ja Kanadan suhteita, ja sai aikaan paljon myönteisiä tuloksia. Bryce palkittiin tammikuussa 1914 varakreivin arvolla nimellä "Bryce of Dechmont". Hän toimi British Academyn puheenjohtajana 1913–1917.
Bryce nimitettiin 1914 Haagin kansainvälisen tuomioistuimen jäseneksi. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua hän toimi 1914–1915 puheenjohtajana kansainvälisessä komiteassa, joka tutki Saksan suorittamia kansainvälisen oikeuden rikkomuksia sen hyökättyä Belgiaan ja Ranskaan. Komitean raportti eli niin sanottu Bryce-raportti julkaistiin toukokuussa 1915 ja se sisälsi paljon synkeitä kuvauksia saksalaisten suorittamista julmuuksista. Sodan jälkeen raporttia arvosteltiin valikoivuudesta ja epäluotettaviin lähteisiin nojaamisesta. Seuraavaksi Bryce johti toista komiteaa, joka tutki turkkilaisten syyllisyyttä armenialaisten kansanmurhaan. Sodan jälkeen hän kannatti Kansainliiton perustamista.
Pakkausjäte

Pakkausjäte on käytöstä poistetuista pakkauksista syntyvää jätettä. Pakkausjäte luokitellaan edelleen useisiin ryhmiin, esimerkiksi Suomessa viiteen pääryhmään: kuitu-, lasi,- metalli-, muovi- ja puupakkauksiin. Osa pakkausjätteestä voidaan hyödyntää kierrättämällä takaisin uudelleenkäyttöön tai hyödyntämällä jätettä esimerkiksi energiantuotannossa. 
Pakkausjätteeksi luokitellaan esimerkiksi elintarvikeketjujen käyttämät kertakäyttöiset kuljetuslaatikot ja kuluttajalle saakka kertyvää pakkausjätettä kuten pahvia, kartonkia, muovipusseja, muovilaatikoita, sellofaania ja niin edelleen. Näistä Suomessa kuluttaja voi lajitella erikseen kartongin, pahvin, muovin ja lasin.
Kultabassokerho

Kultabassokerho oli vuosina 2007–2019 lähetetty suomalaisen rap-musiikin erikoisohjelma Bassoradiossa. Ohjelmaa lähetettiin lauantaisin. "Kultabassokerhoa" tekivät vuosien saatossa DJ Sir Jake, MC Jii-Pee, HC Tuomas, DJ Blublo, McLaren ja Romantico Carlito, Jan Zapasnik, Tuomas Tuomi-Nikula, Juno, Solonen, VilleGalle ja Taru Sassi.
Aleksei Bušujev

Aleksei Sergevitš Bušujev (s. 11. huhtikuuta 1985) on venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Hän on edustanut urallaan ensin kasvattajaseuraansa Kirovin Rodinaa ja vuodesta 2008 Kazanin Dynamoa. Venäjän jääpallon pääsarjaa Bušujev on edustanut vuodesta 2002 eli kaikkiaan 12 kautta.
Venäjän maajoukkueessa Bušujev debytoi kaudella 2011. Hän on ollut voittamassa kahta maailmanmestaruutta vuosina 2013-2014. Hän on edustanut Venäjää kaikkiaan 2 MM-kisoissa, pelannut niissä 13 ottelua ja tehnyt 2 maalia. 
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Ruukinjärvi

Ruukinjärvi on Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluva järvi Johannislundissa Kiikalassa Salossa.
Vesistösuhteet.
Järven pinta-ala on 21,2 hehtaaria, korkeus merenpinnasta 107,2 metriä ja rantaviivan pituus 2,72 kilometriä. Järvi kuuluu Kiikalan ja Suomusjärven alueella virtaavan Kiskonjoen latvahaaran Varesjoen valuma-alueeseen ja laskee Varesjokeen sen sivuhaaran Huhdanojan kautta. Ruukinjärveen laskee idästä, Salon ja Lohjan rajalta Säräjärvi.
Valuma-alue.
Järven valuma-alue oli Suomen ympäristökeskuksen vuonna 2016 valmisteilla olleen uuden valuma-aluejakoehdotuksen mukaan suuruudeltaan 6 868 635 m². Valuma-alueen sisään jää ehdotuksessa myös Säräjärvestä jonkin matkan päässä pohjoisessa sijaitseva Kolmperänen. Vuoden 1993 valuma-aluejaossa järven valuma-alueeseen luettiin myös Kolmperäsen luona pohjoisessa sijaitsevat Tervakas ja Suolammi, joiden alapuolisessa maastossa muodostuu bifurkaatio suo-ojien virratessa sekä Karjaanjoen vesistöön Hossojanlähteiden suunnassa että Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön Säräjärven kautta.
Historiaa.
Järven rannalla sijaitsi vuosina 1813-1960 toiminnassa ollut Johannislundin lasitehdas, jonka alue kuuluu Museoviraston vuonna 2009 määrittelemiin Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Eva &amp; Manu

Eva &amp; Manu (myös Eva + Manu) on ranskalais-suomalainen pop-folkduo. Jyväskyläläinen Eeva "Eva" Louhivuori (s. 1987) ja pariisilainen Emmanuel "Manu" Laudic (s. 1989) tapasivat toisensa Bostonissa sijaitsevassa Berklee College of Music -musiikkiopistossa.
Ura.
Vuonna 2010 Louhivuori ja Laudic muuttivat Lontooseen, missä he saivat idean lähteä kiertämään Eurooppaa ja tehdä matkan aikana kappaleita. Pari lähti liikkeelle Etelä-Ranskasta, ja he kiersivät noin puolen vuoden ajan Ranskaa, Espanjaa ja Italiaa. He julkaisivat joka viikko yhden uuden kappaleen ja sen musiikkivideon blogissaan "Travel in Music". Duo julkaisi yhteensä 16 kappaletta ja videota, joista neljä kappaletta päätyi kesäkuussa 2010 julkaistulle EP:lle "Still Traveling".
Matkan päätyttyä Louhivuori ja Laudic asettuivat Suomeen ja he alkoivat äänittää tekemiään kappaleita studiossa. Warner Music Finland julkaisi duon esikoisalbumin "Eva &amp; Manu" Suomessa 17. elokuuta 2012. Keväällä 2013 albumi julkaistiin myös muualla Euroopassa. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”Feet In the Water”. Esikoisalbumi toi duolle "Vuoden tulokas" -ehdokkuuden alkuvuodesta 2013 järjestetyssä Emma-gaalassa.
Lokakuussa 2013 Eva &amp; Manu julkaisi ensimmäisen suomenkielisen singlensä ”Kun aika on”, joka oli joulukuussa 2013 ensi-iltansa saaneen "Ainoat oikeat" -elokuvan tunnuskappale. Toisen studioalbuminsa "Cinnamon Hearts", duo julkaisi 29. elokuuta 2014.
Pariskunta erosi vuoden 2016 kesällä oltuaan yhdessä seitsemän vuotta, mutta he jatkavat musiikillista yhteistyötään.
Duo julkaisi tammikuussa 2019 kuusi uutta kappaletta sisältäneen "In the Woods" -EP:n.
Ville Selmgren

Ville Selmgren (s. 28. joulukuuta 1974) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Oulun NMKY:n kasvatti Selmgren pelasi Suomen pääsarjaa 11 kauden ajan. Hän aloitti pääsarjauransa Lahden NMKY:ssä, josta siirtyi Forssan Alkuun. Vuodenvaihteessa 1996–1997 hän siirtyi Pyrbasketiin, jossa pelasi kevääseen 2005 asti. Kaudella 2000–2001 Selmgren ja Pyrbasket saavuttivat SM-hopeaa ja Suomen cupin hopeaa. Vuosina 2012–2014 Selmgren pelasi vielä I-divisioonaa Oulun NMKY:n joukkueessa.
Selmgren tunnettiin hyvänä pelitilanneheittäjänä ja 105 kilogramman painollaan voimakkaana kamppailijana. Vapaaheitoissaan hän onnistui alle 50-prosenttisesti.
Pietu Kätkä

Pietu Kätkä (s. 15. heinäkuuta 1977) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen NMKY:n kasvatti Kätkä pelasi Suomen pääsarjaa yhteensä kahdeksan kauden ajan. Hän pelasi pääsarjauransa Tampereen Pyrinnössä/Pyrbasketissa, jossa saavutti kaudella 2000–2001 SM-hopeaa ja Suomen cupin hopeaa. Hän pelasi myös I-divisioonaa Korikobrissa ja muutaman ottelun Kauhajoen Karhussa sekä Loimaan Korikonkareissa.
Simon Bird

Simon Antony Bird (s. 19. elokuuta 1984) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt Will McKenzien roolia BAFTA-palkitussa komediasarjassa Putoojat ("The Inbetweeners"). Hän esiintyy Willin roolissa myös Putoojat-elokuvissa.
Bird aloitti teatteriharrastuksen opiskeluaikoinaan Cambridgen yliopistossa. Hän osallistui Edinburghin festivaaleille 2007 ja 2008 komediaryhmässä, joka herätti valtakunnallista kiinnostusta Isossa-Britanniassa. Bird esiintyy myös stand up -koomikkona.
Säräjärvi (järvi)

Säräjärvi on Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluva järvi Lohjan ja Salon rajalla. Järven pinta-ala on 33 ha, rantaviivan pituus 2,4 km ja korkeus merenpinnasta 107,3 metriä.
Sijainti.
Pääosa järvestä on Lohjalla ja rajoittuu Nummen Leppäkorven kylään, pienempi osa on Salossa ja rajoittuu Kiikalan Säräjärven ja Johannislundin kyliin.
Vesistösuhteet.
Järvi laskee lännessä Kiikalan puolella sijaitsevaan Ruukinjärveen, joka on yksi Kiikalan ja Suomusjärven alueella virtaavan Varesjoen latvajärvistä.
Valuma-alue.
Järven valuma-alue oli Suomen ympäristökeskuksen vuonna 2016 valmisteilla olleen uuden valuma-aluejakoehdotuksen mukaan suuruudeltaan 4 788 415 m². Järven valuma-alueen sisään jäävät vuoden 2016 uuden valuma-aluejakoehdotuksen mukaan Kolmperänen pohjoisessa ja Matinlampi etelässä.
Vuoden 1993 valuma-aluejaossa järven valuma-alueeseen on luettu myös pohjoisessa Kolmperäsen luona sijaitseva Tervakas ja siihen laskeva Suolammi. Maastossa Tervakkaan alapuoliset suo-ojitukset muodostavat bifurkaation, kun Tervakkaasta alkunsa saava suo-oja haarautuu kahteen vesistöön, Karjaanjoen vesistöön Hossojanlähteiden suunnassa koillisessa ja Säräjärveen laskevaa suo-ojaa pitkin Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön etelässä.
Jukka-Pekka Kujala

Jukka-Pekka Kujala (s. 5. kesäkuuta 1979) on suomalainen koripalloilija.
Forssan Koripoikien kasvatti Kujala pelasi Suomen pääsarjaa yhteensä seitsemän kauden ajan. Pyrbasketissa hän saavutti kaudella 2000–2001 SM-hopeaa ja Suomen cupin hopeaa. Lisäksi Kujala pelasi pääsarjaa FoKoPo:ssa ja Team Componentassa. Hän on pelannut tämän jälkeen I-divisioonaa Panttereissa ja EBT:ssä.
Riku-Pekka Jokinen

Riku-Pekka Jokinen (s. 7. joulukuuta 1975 Tampere) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Jokinen pelasi Suomen pääsarjaa yhteensä seitsemän kauden ajan. Namika Lahdessa hän voitti Suomen mestaruuden kaudella 1999–2000 ja seuranneella kaudella Pyrbasketissa SM-hopeaa. Hän kärsi hopeakaudella loukkaantumisesta, jonka parantumisajaksi ennustettiin kuukausi mutta joka paheni liian aikaisen pelaamisen johdosta neljään kuukauteen. A-nuorten maaotteluita Jokinen pelasi kolme kappaletta.
Giovanni Palatucci

Giovanni Palatucci (31. toukokuuta 1909 Montella, Italia – 10. helmikuuta 1945 Dachau, Saksa) oli italialainen poliisipäällikkö, joka toimi toisen maailmansodan aikana "Fiumen" kaupungissa ("nyk. Rijeka Kroatiassa"). Hänen väitettiin auttaneen jopa 5 000 juutalaista turvaan Italiassa piispana toimineen setänsä, "Giuseppe Maria Palatuccin" luokse. Hänen setänsä oli ilmeisesti myös henkilö, joka aloitti Giovanni Palatuccin myytin pyrkiessään vuonna 1952 saamaan Giovannin vanhemmille valtion eläkkeen. "Italian Schindlerinä" tunnetun Palatuccin mukaan on nimetty katuja, aukioita ja rakennuksia varsinkin Israelissa ja Italiassa.
Palatucci vastaanotti kuolemansa jälkeen useita kunnianosoituksia. Näitä olivat muun muassa New Yorkin kaupungin kunniamaininta, Holokaustin sankariksi nimeäminen Israelin Righteous Among the Nations -listalle vuonna 1990, Italian hallituksen myöntämä "Medaglia d’oro" -mitali vuonna 1995, paavi Johannes Paavali II:n marttyyriksi julistaminen 2000-2004, sekä Anti-Defamation Leaguen "Courage to Care" -palkinto vuonna 2005.
Center for Jewish Historyn tutkimusjohtajan Natalia Indrimin mukaan yli 700 Rijekasta saatua asiakirjaa vahvistavat, että Palatucci itse asiassa auttoi natseja tunnistamalla juutalaisia.
Antti-Jussi Sipilä

Antti-Jussi Sipilä (s. 5. maaliskuuta 1980 Lahti) on suomalainen urheilutoimittaja ja aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Lahden NMKY:n kasvatti Sipilä pelasi Lahdessa Suomen pääsarjaa yhteensä seitsemän kauden ajan voittaen Suomen mestaruuden vuonna 2000, Suomen cupin kaudella 2000–2001 ja saavuttaen SM-hopeaa vuonna 2002, SM-pronssia vuonna 2001 ja cup-hopeaa kaudella 2004–2005. I-divisioonassa hän pelasi kolme kautta vuosina 2005–2008 Helsingin NMKY:tä edustaen. A-nuorten maaotteluita Sipilä pelasi viisi kappaletta.
Sipilä työskentelee urheilutoimittajana Yleisradiossa muun muassa Urheiluruutua juontaen ja koripalloa selostaen.
Vesa Kuokkala

Vesa Kuokkala (s. 2. tammikuuta 1983 Tampere) on suomalainen markkinoija ja aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hänet tunnetaan etenkin työstään Tampereen Pyrinnön markkinointipäällikkönä. Samassa seurassa viimeiset juniorivuotensa pelannut Kuokkala kuului sen edustusjoukkueen kokoonpanoon miesten pääsarjassa kaksi kautta vuosina 2002–2004.
Urheilu-ura.
Tampereen NMKY:n kasvatti Kuokkala kuului Pyrbasketin kokoonpanoon kaksi kautta vuosina 2002–2004. Ensimmäisellä kaudellaan 2002–2003 hän kuului Pyrbasketin kokoonpanoon 19 ottelussa, joissa pääsi kentälle kerran, 20. marraskuuta 2002 hävityssä ottelussa Äänekosken Huimaa vastaan. Ensiensiintymisessään pääsarjatasolla Kuokkala pelasi tasan minuutin ilman tilastomerkintöjä. Pyrbasket ei selviytynyt kyseisellä kaudella pudotuspeleihin sijoituttuaan 14 joukkueen sarjassa 12:nneksi.
Kaudella 2003–2004 Kuokkala kuului Pyrbasketin kokoonpanoon 12 ottelussa. Kentälle hän pääsi 29. lokakuuta 2003 vierasottelussa Namika Lahtea vastaan. Pyrbasketin selvään tappioon päättyneessä ottelussa Kuokkala heitti tasan kuudessa minuutissa kerran ohi kahden ja kolmen pisteen heitot, otti yhden puolustuspään levypallon ja riiston sekä teki kolme virhettä. Pyrintö paransi runkosarjassa edelliskauden sijoitustaan oltuaan yhdeksäs 14 joukkueen sarjassa mutta karsiutui ensimmäisenä joukkueena pudotuspeleistä.
Ura markkinoinnissa.
Kuokkala työskenteli Pyrinnön miesten koripallon edustusjoukkueen markkinointipäällikkönä kuuden vuoden ajan. Hän on koulutukseltaan tradenomi ja kauppatieteiden maisteri. Kuokkala asuu Helsingissä.
Bill Wallace

Bill "Superfoot" Louis Wallace (s. 1. joulukuuta 1945 Portland, Indiana) on yhdysvaltalainen kamppailulajien taitaja, entinen potkunyrkkeilijä ja näyttelijä. Wallace oli aktiiviurallaan PKA liiton potkurnyrkkeilyn keskisarjan mestari vuosien 1974–1980 aikana.
Argentiinanviidakkohaukka

Argentiinanviidakkohaukka ("Leucopternis polionotus") on haukkojen heimon viidakkohaukkojen sukuun kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Brasiliassa ja Paraguayssa ja myös Uruguayssa, jossa sen alkuperä on kuitenkin tuntematon. Sen populaatio on pieni, sillä sen elinalueita hävitetään. Toistaiseksi se on luokiteltu silmälläpidettäväksi mutta lisätutkimukset saattavat muuttaa sen luokitusta. Aikuisten yksilöiden määräksi arvioidaan alle 10 000, jolloin kokonaispopulaatio olisi alle 15 000.
Se elää alavilla tai keskikorkeilla alueilla kosteissa metsissä, etenkin vuoren juurella. Sitä on tavattu myös sekundaarimetsissä ja Paranássa viljelmillä. Sen uhkana on kaupungistuminen teollistuminen, maanviljelyn laajentuminen asutuksen laajentuminen ja siihen liittyvä teiden rakentaminen. Brasiliassa on huomattu, että se on mukautunut elämään viljellyissä mäntymetsissä.
Näin syntyi nykypäivä 1900–1950

Näin syntyi nykypäivä 1900–1950 on Veikko Itkosen ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 1951. Se kuvaa maailman ja Suomen historian keskeisiä tapahtumia 1900-luvun alkupuoliskolla. Elokuvan sisältö on leikattu arkistomateriaalista. Elokuvan rahoitti Helsingin Sanomat Oy ja sen ensi-ilta oli tammikuussa 1951 Helsingin Bio-Biossa.
"Näin syntyi nykypäivä 1900–1950" oli vuosien 1930–1968 kotimaisista kokoillan dokumenttielokuvista ainoa, joka joutui verolliseksi. Tuottaja valitti korkeimpaan hallinto-oikeuteen asti, mutta päätös ei muuttunut. Elokuvatarkastamossa todettiin, että selostustekstissä rahoittaja mainitaan viidesti, ja lisäksi sen nimi näkyy uutiskatkelmissa 60 kertaa. Tarkastamo määräsi poistettavaksi elokuvasta sata metriä, joista pieni osa myöhemmässä vaiheessa palautettiin. Poistettavia olivat muun muassa otsikot ”Venäjän hyökkäys Suomeen” sekä ”Suomalaiset saaneet paljon sotavankeja”. 
Rahoittajan jälki näkyy elokuvassa. Se alkaa kuvilla lehden kirjapainosta, ja sen jälkeen käydään läpi lehden alkuvaiheiden historiaa. Sen jälkeen elokuva jatkuu kuva-aineistolla, joka etenee vuosilukuotsikoin. Lopuksi elokuva palaa toimitukseen, jossa esitellään lehden johtoa.
Elokuvaa on esitetty joitakin kertoja televisiossa, ja vuonna 2009 se osallistui Tampereen elokuvajuhlille.
Arviot.
Elokuva kiinnosti kriitikoita. Kokoomuslaisen Uuden Auran kriitikko Aake Jermo totesi, ettei kyseessä ollut tavanomainen mainoselokuva vaan ”mielenkiintoinen lyhytkuvista koottu kertauskurssi [– –] vuosisadan alkupuoliskon historiasta”. Vasemmistolehdissä kuitenkin otettiin kantaa elokuvan rahoittajan vaikutukseen elokuvan sisältöön siten, että lopputulos oli ”mainoselokuva”. U. G. Seppänen (Vapaa Sana) ilmaisi paheksuntansa voimakkaasti: ”On jo tavallisen huikeata, että yleisölle esitetään maksullisesti mainosfilmiä [– –] mutta todellista amerikkalaista saippuaoopperaa meidän maaperällämme, lyömätöntä ennätystä merkitsee näin eteen lyöty kokoillanmainos. [– –] Sama häikäilemättömyys ilmenee aineiston valinnassa.”
Silmät hämärässä

Silmät hämärässä on Veikko Itkosen ohjaama elokuva vuodelta 1952.
Elokuvan käsikirjoittaja on Juha Nevalainen, jonka pitkän skenaristiuran tämä elokuva yhdessä Edvin Laineen samoihin aikoihin valmistuneen "Yhden yön hinnan" (1952) kanssa aloitti. Käsikirjoituksen nimi oli "Totuuden varkaat". Elokuva oli ensimmäinen näytelmäelokuva, jossa on näkymiä kesällä 1950 avatusta Linnanmäen huvipuistosta. Studiojaksot kuvattiin Teuvo Tulion studiossa ja hänen kalustollaan. Elokuvan yleisömenestys jäi vuoden keskitason alle.
Alun taustamusiikkiin on sovitettu Anton Karasin sävellys "The Harry Lime Theme" Carol Reedin elokuvasta "Kolmas mies" (1949).
Arviot.
Useat kriitikot huomasivat että Juha Nevalainen oli siirtynyt arviopuolelta tuotantopuolelle. Hän sai kiitosta työstään muun muassa Olavi Veistäjältä (Aamulehti): "Skenaristilla on taitoa punoa jännittäviä tilanteita ja myös psykologista vaistoa". Sen sijaan Itkonen sai kiitoksen lisäksi tylyä tyrmäystä esimerkiksi juuri Veistäjältä: "Hänen avuttomuutensa ohjaajana ilmenee monin paikoin selvästi."
Burmanliitogekko

Burmanliitogekko ("Gekko lionotum") on gekkojen heimoon kuuluva liskolaji. Se on yöaktiivinen.
Ulkonäkö ja koko.
Kuten yleensä suvun lajeilla, burmanliitogekolla on räpylämäiset jalat ja litteä häntä. Väri on vaaleanruskea.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lajia tavataan Myanmarissa, Thaimaassa ja Malakan niemimaalla. Sitä esiintyy lähinnä vanhoissa metsissä.
Lisääntyminen.
Burmaliitogekko munii yleensä kaksi munaa. Munimisesta kuoriutumiseen kestää noin 45–62 päivää.
Daniel Shays

Daniel Shays (n. 1747 Hopkinton, Massachusetts, Yhdysvallat – 29. syyskuuta 1825 Sparta, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen upseeri ja kapinajohtaja, jonka mukaan läntisessä Massachusettsissa 1786–1787 riehunut Shaysin kapina on nimetty.
Shays oli irlantilaistaustaista sukua ja lähtöisin vaatimattomista oloista. Hän liittyi aseistettuihin patriootteihin heti Yhdysvaltain vapaussodan alussa huhtikuussa 1775 ja osallistui Bunker Hillin taisteluun. Sen jälkeen hän palveli Massachusettsin rykmentin aliluutnanttina. Shays ylennettiin kapteeniksi tammikuussa 1777, ja hän osallistui muun muassa Saratogan taisteluihin. Hän erosi armeijasta vuonna 1780 ja asettui Massachusettsin Pelhamiin, jossa hoiti erilaisia luottamustehtäviä.
Shaysin kapinan tausta oli taloudellisessa lamassa, joka levisi Yhdysvaltoihin pian vapaussodan päättymisen jälkeen. Monet menettivät omaisuutensa maksamattomien velkojen vuoksi, ja ilmeisesti näin kävi myös Shaysille. Kansalaiset alkoivat uhkailla väkivallalla tuomioistuimia, jotka langettivat ulosottopäätöksiä. Lopulta puhjenneella kapinalla oli useita johtajia, joista Shays oli yksi. Syyskuussa 1786 hän oli mukana monisatapäisessä joukossa, joka sulki väkivoimalla oikeustalon Massachusettsin Springfieldissä. Tammikuussa 1787 hän johti noin 1 200 miehen hyökkäystä Springfieldissä ollutta valtion asevarikkoa vastaan, mutta heidät lyötiin takaisin. Shaysin johtamat kapinalliset kukistettiin lopullisesti Petershamin taistelussa 4. helmikuuta, jolloin hän pakeni Vermontiin. Myöhemmin Massachusettsin korkein oikeus tuomitsi hänet eräiden muiden kapinajohtajien ohella kuolemaan. Hän anoi armoa vuonna 1788 ja saikin pian armahduksen.
Shays asui loppuelämänsä New Yorkin osavaltiossa. Vanhoilla päivillään hän sai valtioneläkkeen kiitoksena sotapalveluksesta.
Burmantähtikilpikonna

Burmantähtikilpikonna ("Geochelone platynota") on jättiläiskilpikonnien sukuun kuuluva laji. Se on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton punaisen listan mukaan äärimmäisen uhanalainen.
Ulkonäkö ja koko.
Kilven pituus on noin 30 senttimetriä. Kilvessä on tähtimäisiä kuvioita, joissa on keltaista väriä ruskealla pohjalla. Suomut ovat kohoumallisia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Burmantähtikilpikonnaa esiintyy Myanmarissa (eli Burmassa). Se on kotoperäinen maan keskiosassa sijaitsevalla kuivalla alueella.
Ravinto.
Burmantähtikilpikonna syö enimmäkseen ruohoa ja lehtiä.
Robert R. Livingston

Robert R. Livingston (27. marraskuuta 1746 New York – 26. helmikuuta 1813 Clermont, New York) oli yksi Yhdysvaltain perustajaisistä ja ensimmäinen Yhdysvaltain ulkoministeri vuosina 1781–1783.
Elämä ja ura.
Livingston kuului tunnettuun suurmaanomistajasukuun, joka vaikutti New Yorkin osavaltiossa. Hänen samanniminen isoisoisänsä oli tullut Skotlannista Pohjois-Amerikkaan vuonna 1673. Livingston valmistui vuonna 1770 lakimieheksi. Hän oli edustajana toisessa mannermaakongressissa vuosina 1775–1776 ja 1779–1781 ja työskenteli useissa sen alaisissa komiteoissa, jotka käsittelivät ulko-, talous- ja oikeusasioita. Hän kuului myös viisihenkiseen komiteaan, joka valmisteli luonnoksen Yhdysvaltain itsenäisyysjulistukseksi kesäkuussa 1776. Livingston ei kuitenkaan itse allekirjoittanut julistusta. Vuosina 1777–1801 hän toimi New Yorkin osavaltion kanslerina ("Chancellor of New York"), joka oli korkea oikeudellinen virka.
Livingstonista tuli Yhdysvaltojen ensimmäinen ulkoministeri, kun konfederaatioartiklojen alainen keskushallinto vuonna 1781 aloitti toimintansa. Hän kehitti maan ulkoasiainhallintoa ja toimi tehtävässä kaksi vuotta, minä aikana Yhdysvallat solmi Pariisin rauhan Ison-Britannian kanssa. Livingston vaati rauhanneuvottelujen amerikkalaisille neuvottelijoille enemmän liikkumavaraa, mutta arvosteli heitä huonosta yhteistyöstä Yhdysvaltain liittolaisen Ranskan kanssa. Hän oli myös konfederaation kongressin jäsenenä vuosina 1784–1785. Livingston toimi vuonna 1788 puheenjohtajana New Yorkin perustuslakikonventissa, joka ratifioi Yhdysvaltain perustuslain kyseisen osavaltion osalta. Hän myös vastaanotti ensimmäisen presidentin George Washingtonin virkavalan 30. huhtikuuta 1789 tuolloin pääkaupunkina toimineessa New Yorkissa.
1790-luvulla Livingston liittoutui antifederalistien kanssa. Thomas Jeffersonin tultua presidentiksi hänet nimitettiin vuonna 1801 Yhdysvaltain lähettilääksi Ranskaan. Hän auttoi vuonna 1803 Louisianan oston sopimisessa Napoleonin kanssa, mitä on sanottu hänen suurimmaksi palvelukseksi maalleen. Livingston jätti lähettiläänpaikkansa vuonna 1805.
Eläkevuosinaan Livingston tuki innokkaasti insinööri Robert Fultonia, joka kehitteli höyrylaivaa. He olivat tutustuneet Pariisissa. Livingston ja Fulton saivat yksinoikeuden höyryalusliikenteeseen New Yorkin osavaltion alueella. Vuonna 1807 ensimmäinen Fultonin rakentama toimiva höyrylaiva, North River Steam boat liikennöi Hudsonjoella. Sitä alettiin myöhemmin virheellisesti kutsua nimellä "Clermont" Livingstonin sukutilan mukaan.
Poliitikko Edward Livingston oli Robert R. Livingstonin nuorempi veli.
Clarkinkorallikäärme

Clarkinkorallikäärme ("Micrurus clarki") on myrkkytarhakäärmeiden heimoon kuuluva laji.
Koko ja ulkonäkö.
Yksilön pituus on noin 38–60 cm. Pääväri on musta, ja ihossa on punaisia ja keltaisia tai valkoisia raitoja. Hännässä on vain valkoisia tai keltaisia raitoja.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Clarkinkorallikäärmettä tavataan Costa Ricassa, Panamassa ja Kolumbian länsiosissa. Sitä esiintyy alankojen kosteissa metsissä ja sademetsissä.
Sparteiini

Sparteiini (C15H26N2) on kinolitsidiinirakenteinen alkaloidi, jota tavataan eräissä hernekasveissa. Yhdistettä käytetään pääasiassa orgaanisessa asymmetrisessä synteesissä, mutta sillä on myös rytmihäiriöitä helpottavia ominaisuuksia.
Ominaisuudet.
Sparteiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sitä esiintyy luonnossa sekä (-)- että (+)-isomeereina. (+)-Sparteiinia voidaan kutsua myös pakykarpiiniksi. Sparteiinin isomeereista (-)-sparteiinia esiintyy muun muassa keltalupiinin ("Lupinus luteus") siemenissä. Toista enantiomeeria (+)-sparteiinia tavataan jänönvihmasta ("Cytisus scoparius"), "Lupinus pusillus"-lupiinista ja eräistä väriherneiden ("Genista") ja helmipalkojen ("Sophora") sukujen hernekasveista. Kasvit syntetisoivat sparteiinia lysiinistä.
Sparteiini on huoneenlämpötilassa valkoisia kiteitä ja se sulaa hieman lämmitettäessä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Sparteiinin vesiliuokset ovat emäksisiä.
Sparteiinia käytetään kiraalisena emäksenä orgaanisissa synteeseissä ja usein organosinkki-, organolitium ja organomagnesiumyhdisteiden kanssa. Sparteiinilla on rytmihäiriöitä hillitseviä vaikutuksia. Sen vaikutukset perustuvat kalsium- ja magnesium-ionien kelaatioon ja natriumkanavien salpaamiseen. Sparteiinia ei kuitenkaan ole hyväksytty ihmisten lääkintään, koska yhdiste aiheuttaa neuronaalisia vaurioita ja muutoksia elimistön muskariini- ja asetyylireseptoreissa.
Keskiamerikankorallikäärme

Keskiamerikankorallikäärme ("Micrurus nigrocinctus") on myrkkytarhakäärmeiden heimoon kuuluva laji.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Keskiamerikankorallikäärmettä tavataan Meksikon kaakkoisosissa, Hondurasin luoteisosissa ja Kolumbian pohjoisosassa. Sitä esiintyy alangoilla ja vuoristojen läheisyydessä.
Something Better

Something Better on suomalaisen Softengine-yhtyeen esittämä kappale, jolla yhtye edusti Suomea vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale voitti Suomen viisukarsintana toimineen Uuden Musiikin Kilpailun 1. helmikuuta 2014 järjestyn finaalin saaden 28,28 % annetuista äänistä.
8. toukokuuta Eurovision laulukilpailun semifinaalissa Softengine pääsi Eurovision laulukilpailun finaaliin, joka esitettiin 10. toukokuuta 2014. Kappale sijoittui 11:nneksi Eurovision laulukilpailussa.
Felodipiini

Felodipiini on dihydropyridiinijohdoksiin kuuluva kalsiumkanavan salpaaja eli se on verisuoniselektiivinen kalsiumkanavan salpaaja (kalsiumin estäjä). Se ei haittaa sydämen toimintaa, vaan sen vaikutus perustuu pienten ääreisverisuonten laajenemiseen. 
Felodipiiniä käytetään ensisijaisesti kohonneen verenpaineen hoitoon. Se sopii myös rasituksen ja stressin aiheuttaman rintakivun hoitoon ja sitä käytetään joskus myös muiden sairauksien hoidossa. Aloitusannos on 5 mg vuorokaudessa ja annos voidaan nostaa kymmeneen milligrammaan vuorokaudessa. 
Yleisiä felodipinin haittavaikutuksia ovat nilkkojen turvotus, kasvojen punoitus ja päänsärky. Harvinaisiin haittavaikutuksiin kuuluu ikenien turpoaminen, joka ilmenee kuitenkin yleisemmin, jos potilaalla on ientulehdus. Lääkkeen käyttäjän on hyvä välttää greippimehua ja sellaisia rohdosvalmisteita, jotka sisältävät mäkikuismaa. Raskaana olevien ei pidä käyttää felodipiiniä.