Loretta Goggi

Loretta Goggi (s. 29. syyskuuta 1950 Rooma) on italialainen kevyen musiikin laulaja, televisiojuontaja ja näyttelijä. Hän on emännöinyt lähinnä viihteellisiä, usein musiikkipitoisia televisio-ohjelmia. Televisiosarjoissa ja elokuvissa sekä teatteritaiteessa hänen tehtävänsä ovat painottuneet komediaan.
Ura.
Loretta Goggin vanhempien juuret ovat Circellon kylässä Campaniassa Italiassa. Loretta syntyi Roomassa kolmesta tyttärestä toisena. Hänen nuorempi sisarensa Daniela (s. 1953) on niin ikään tehnyt uraa laulajana. Jo varhaislapsuudessaan musiikista kiinnostunut Loretta Goggi voitti vuonna 1959 radiossa järjestetyn kilpailun "Disco magico". Samana vuonna hänellä oli rooli televisioelokuvassa "Sotto processo". 
Goggin esikoissingle "Se la cercherai" / "Moscacieca twist" ilmestyi vuonna 1963. Erityisen hyvin menestyi 1981 ilmestynyt single "Maledetta primavera", jonka suomenkielinen versio on Paula Koivuniemen tulkitsema "Aikuinen nainen". Goggin muita tulkintoja ovat muun muassa Giancarlo Bigazzin ja Umberto Tozzin kirjoittama sävelteos "Un amore grande".
Televisioviihteessä Goggi alkoi saada jalansijaa 1970-luvun alusta alkaen: hän juonsi muun muassa televisio-show'n "Estate insieme" yhdessä Renzo Arboren kanssa. Pippo Baudo nappasi Goggin esiintyjäksi televisio-show'hunsa "La freccia d’oro" vuonna 1971. Seuraavana vuonna Goggi oli Baudon juontajaparina suositussa musiikillisessa viihdeohjelmassa "Canzonissima"; samaisessa ohjelmassa hän ihastutti yleisöään imitoimalla kuuluisia näyttelijöitä ja laulajia. Goggin juontajanura jatkui muun muassa ohjelmissa "Hello Goggi" (1981), "Ieri, Goggi e domani" (1987–1988), "Via Teulada 66" (1988–1989), "Festa di compleanno" (1991–1992) ja "Viva Napoli" (1997, 2000–2002). 2010-luvulla Goggi on ollut mukana Rai 1:n viihdeohjelmassa "Tale e quale show".
Loretta Goggi näytteli televisiosarjoissa aktiivisesti 1950-luvun lopulta 1970-luvun alkuun. Hän palasi televisiofiktion pariin 1997–1999, jolloin hän näytteli Elena Antoniolin roolin 60-osaisessa komediasarjassa "Due per tre". Goggin näyttelijän ura on jatkunut 2010-luvulla Rai 1:n tuottamissa televisiosarjoissa.
Goggi on näytellyt myös muutamissa valkokangaselokuvissa 1960-luvun jälkipuoliskolla ja edelleen 2000-luvulla. Vuonna 1966 hän teki Alicen roolin tyylillisesti iskelmäelokuvaa vastaavassa musicarello-elokuvassa "Mi vedrai tornare". Seuraavana vuonna Goggilla oli Alunna Cantinin rooli musiikillisessa komediassa "Nel sole". Vuonna 1969 Goggi teki naispääroolin Bobby Soloa vastaan musiikkikomediassa "Zingara". Vuonna 2013 Goggilla oli keskeinen naisosa komediassa "Pazze di me".
Teatterissa Goggi debytoi 1966 komediassa "La scuola delle mogli" ("Naisten koulu"). Seuraavana vuonna hän näytteli Luigi Pirandellon komediassa "Pensaci, Giacomino!". Sittemmin Goggi esiintyi teatterilavoilla harvakseltaan, kunnes 2000-luvun alussa hän oli jälleen mukana useissa teatterituotannoissa, kuten "Maledetta Primavera Show" (2003).
Goggi on juontanut myös radio-ohjelmia. Hän työskenteli Vatikaanin radiossa 1970-luvun taitteessa.
Goggin elämäkerta "Io nascerò – La forza della mia fragilità" julkaistiin 2013, vuonna 2016 julkaistiin puolestaan teos "Mille donne in me".