tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kiinan kansalliskirjasto

Kiinan kansalliskirjasto (; aiemmin myös nimellä "Pekingin kirjasto", lyhenne englanninkielisen nimen mukaan NLC) on usealla paikkakunnalla Kiinassa toimiva maan kansalliskirjasto. Kiinan kansalliskirjaston päätoimipiste sijaitsee Pekingissä. Kirjaston edeltäjä oli Qing-dynastian aikana vuonna 1909 perustettu "Pekingin keisarillinen kirjasto" () josta kehittyi kaupunginkirjasto. Kirjasto avasi ovensa yleisölle vuonna 1912. Vuonna 1931 kirjasto siirtyi nykyisin muinaisten kirjojen kirjastona toimivaan rakennukseen. Tästä muodostui 1930-luvulla Kiinan suurin kirjasto. Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen (1949) kirjastoa kutsuttiin pitkään "Pekingin kirjastoksi".
Vuonna 2008 Kiinan kansalliskirjasto ilmoitti olevansa pinta-alaltaan – noin 250 000 neliömetriä – maailman kolmanneksi suurin kansalliskirjasto. Tuolloin vuonna 1987 valmistuneen Kiinan kansalliskirjaston eteläisen päärakennuksen (140 000 m2) pohjoispuolelle avattiin modernimpi pohjoinen rakennus (80 000 m2) avarine lukusaleineen. Kansalliskirjaston muinaisten kirjojen kirjasto käsittää omat tilansa (30 000 m2) Beihain puiston länsipuolella Xichengin kaupunkipiirissä. Ainutlaatuiseen muinaiseen aineistoon kuuluu muun muassa vanhimpia kiinankielisiä tekstejä oraakkelinluukirjoituksina. Kansalliskirjaston yhteydessä toimii "Kiinan kansallinen digitaalinen kirjasto".
Nimikemäärältään (joulukuussa 2015 yhteensä 35,2 milj. nimikettä) Kiinan kansalliskirjasto on yksi maailman 20 suurimmasta kirjastosta.
USRC Thomas Corwin

Thomas Corwin oli Yhdysvaltojen tullivene ja sen jälkeen kauppalaiva. Kummassakin tehtävässä laiva toimi Alaskassa Beringinmerellä. Frank Willard Kimball kirjoitti vuonna 1912: ""Corwinin" ura on luultavasti ollut moninaisempi ja kiinnostavampi kuin minkään muun aluksen, joka liikkuu Alaskan vesillä."
Yhdysvaltojen tullivene "Thomas Corwin" (eli "Corwin") oli aluksi tulliveneenä säännöllisesti Beringinmerellä ja Pohjoisella jäämerellä. Se rakennettiin Oregonissa, ja viimeistely ja vesillelasku tapahtuivat San Franciscossa, josta tuli sen kotisatama. Sen ura liittovaltion palveluksessa kesti 23 vuotta, jona aikana se osallistui "Jeannetten" etsintään, vei tieteellisiä tutkimusryhmiä Wrangelinsaarelle ja Geraldinsaarelle, tuhosi tlingitien kylän Angoonin, esti viskin salakuljetusta, pelasti haaksirikkoutuneita valaanpyytäjiä, osallistui Alaskan tutkimusmatkoihin ja pidätti hylkeen salametsästäjä. Laivalla oli liittovaltion uransa aikana ainakin kahdeksan kapteenia, mutta se liitetään etenkin kahteen: rauhalliseen ja päättäväiseen Calvin L. Hooperiin ja äkkipikaiseen Michael Healyyn. Kun alus oli myyty 1900, se jatkoi toimintaa Beringinmerellä kauppalaivana ja rahtilaivana.
"Thomas Corwin" ja "Rodgers" varustettiin etsimään pohjoisnavalle lähtenyttä mutta sittemmin kadonnutta "Jeannettea". Ensin kohti Wrangelinsaarta lähti "Thomas Corwin" kapteenina Calvin Hooper ja puolentoista kuukauden kuluttua "Rodgers". "Corwin" saapui Wrangelinsaaren itärannalle 12. elokuuta 1881, ja kapteeni ja etsintämiehistö nousivat maihin. Saarelle pystytettiin Yhdysvaltojen lippu, ja saari sai nimen New Columbia. Etsityistä ei löytynyt merkkejä, ja hiilien vähetessä alus lähti paluumatkalle.
"SS Corwin" sai 1902 luvan matkustajien ja rahdin kuljetukseen. Se aloitti kauppalaivana kaivannaisten etsinnän tukilaivana, ja sen jälkeen siihen tehtiin suuria muutoksia matkustajia kuljettavaksi laivaksi. Se palveli purjehduskaudella rannikon satamissa Nortonissa Kotzebue Soundsissa, Sewardinniemessä ja Beringinsalmessa ja talvehti yleensä Pugetinsalmessa. Se oli useina vuosina ensimmäinen höyrylaiva, joka keväällä meni Nomeen, ja se oli myös usein viimeinen, joka sieltä lähti syksyllä. Melkein koko sen kaupallisen palveluksen ajan sen päällikkö oli Ellsworth Luce West. 
Liikemies Jafet Lindeberg vuokrasi Corwinin vuonna 1914, ja kapteenina R. J. Healy laiva osallistui "Karlukilta" selviytyneiden pelastusyritykseen Wrangelinsaarelta, mutta heidät oli käyty hakemassa edellisenä päivänä. Sen jälkeen se oli mukana etsimässä "Karlukin" neljää kadonnutta miehistönjäsentä, joita ei kuitenkaan löytynyt.
Trenitalia

Trenitalia S.p.A. on Italian valtion rautatieyhtiön (FS) tytäryhtiö, joka harjoittaa junaliikennettä Italiassa ja lähivaltioissa. RFI on Trenitalian sisaryritys, joka puolestaan omistaa ja hallitsee pääosan Italian rautateistä.
Trenitalian liikevaihto oli vuonna 2014 yhteensä 5,6 mrd. €, noin 70 prosenttia koko FS-konsernin liikevaihdosta. Trenitalia-yhtiöiden palveluksessa oli noin 32 000 henkilöä, lähes puolet FS-konsernin väestä.
Liikenne.
Trenitalia harjoittaa sekä matkustaja- että tavaraliikennettä. Vuonna 2014 henkilöliikenteen matkustajasuorite oli 38,6 mrd. matkustajakilometriä ja tavaraliikenteen tavarasuorite 14,7 mrd. tonnikilometriä. Liikevaihto jakaantuu seuraavasti:
Myyntituotoista (5,4 mrd. €) lipputulot olivat 3,2 mrd. € (59 %) ja julkisen liikenteen sopimustulot 2,0 mrd. € (37 %).
Suurnopeusjunaliikenne.
Trenitalia harjoittaa suurnopeusjunaliikennettä RFI:n kaikilla nopean liikenteen reiteillä.
Frecciarossa.
Frecciarossa () on Trenitalian nimi nopeimmille junayhteyksille, joiden huippunopeus on 300 kilometriä tunnissa. Reittejä ajavat yhtiön uusimmat junatyypit, "Frecciarossa 1000", joka on Bombardierin "Zefiro V300" -juna, sekä "Frecciarossa ETR 500" -juna. Frecciarossa-linjoja on neljä. Lähtöjä oli vuonna 2016 päivittäin lähes 150 kpl:
Junien täsmällisyys (myöhästyminen korkeintaan 15 minuuttia) oli vuonna 2014 97,6 prosenttia.
Frecciargento.
Frecciargento () on toiseksi nopeimpien yhteyksien palvelu, jonka junien huippunopeus on 250 kilometriä tunnissa. Reittejä ajavat Alstomin Pendolino-junat tyypeiltään ETR600 ja ETR610 sekä Fiatin vanhemmat Pendolinot tyypiltään ETR485. Frecciargento-reittejä on neljä:
Junien täsmällisyys (myöhästyminen korkeintaan 15 minuuttia) oli vuonna 2014 98,5 prosenttia.
Frecciabianca.
Frecciabianca-junat () kulkevat perinteisillä rautateillä, ei suurnopeusradoilla. Junien huippunopeus on kuitenkin 200–250 kilometriä tunnissa. Frecciabianca-yhteydet ulottuvat koko Manner-Italiaan niin itärannikolle Leccestä Triesteen kuin länsirannikolle Reggio Calabriasta Genovaan. Frecciabianca-junia kolmea tyyppiä: 
Junien täsmällisyys (myöhästyminen korkeintaan 15 minuuttia) oli vuonna 2014 96 prosenttia.
Providenijanlahti

Providenijanlahti (, "Bukhta Providenija") on merenlahti Koillis-Siperiassa Beringinmeressä Tšuktšien niemimaan eteläosassa. Se oli 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella suosittu paikka, jossa valaanpyytäjät ja ostajat tapasivat ja talvehtivat. Siellä oleva Emman satama (nykyisin Komsomolskajanlahti) on suuri suojaisa lahti Providenijanlahden itärannalla. Komsomolskajanlahden rannalla on Providenijan ja Urelikin kylät sekä Providenijanlahden lentoasema. Providenijanlahden synonyymi on Ploverinlahti, mutta englanninkielisissä lähteissä sitä on joskus käytetty Providenijanlahdessa Napkuminniemen takana olevasta ankkuripaikasta (myös: Port Providence). 1800-luvun venäläiset lähteet käyttivät nimeä Russian Providenijanlahden ankkuripaikasta.
Prilokaiini

Prilokaiini (C13H20N2O) on aromaattisiin amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä paikallispuudutteena. Suomessa prilokaiinilla on myyntilupa valmistenimillä Takipril sekä yhdistelmävalmisteilla Citanest Dental Octapressin, Emla ja Oraqix.
Ominaisuudet.
Muiden amidipuudutteiden tavoin prilokaiinin toiminta perustuu natriumkanavien salpaamiseen. Tällöin hermosolujen depolarisaatio estyy ja hermoimpulssi ei kulje. Prilokaiinia voidaan käyttää sekä laskimoon annosteltuna että iholle levitettävänä voiteena. Puudutusteholtaan se on verrattavissa lidokaiiniin ja puudutus alkaa muutaman minuutin kuluttua. Yhdiste metaboloituu suhteellisen nopeasti maksassa ja munuaisissa o-toluidiiniksi ja N-propyylialaniiniksi.
Haittavaikutukset.
Prilokaiinia pidetään amidirakenteisista puudutteista vähiten haittavaikutuksia aiheuttavana. Se ei ole yhtä myrkyllistä kuin esimerkiksi lidokaiini ja se ei supista verisuonia. Suurina annoksina prilokaiini voi aiheuttaa methemoglobiinin muodostumista elimistössä, mikä johtuu prilokaiinin aineenvaihduntatuotteena muodostuvasta o-toluidiinista. Methemoglobiinin muodostumista voidaan hoitaa metyleenisinisellä.
Valmistus.
Prilokaiinin synteesin ensimmäisessä vaiheessa o-toluidiini reagoi 2-bromipropaanihapon tai sen happokloridin tai -bromidin kanssa muodostaen amidin. Tämä yhdiste reagoi seuraavassa vaiheessa propyyliamiinin kanssa prilokaiiniksi.
Recover Laboratory

Recover Laboratory on helsinkiläinen esitysryhmä, johon kuuluvat nykysirkustaiteilija Miradonna Sirkka, kuvataiteilija Sofi Häkkinen ja tuottaja Inna Huttunen.
Ryhmä sai Stockholm Fringe -festivaaleilla Festival Spirit -palkinnon.
Recover Laboratoryn esityksissä on kuvataidetta, nykysirkusta, performanssia, tanssia, musiikkia, koodausta ja teatteria. Osassa esityksiä on vannemanipulaatiota ja rumpuja, tankotanssia ja videotaidetta. Ryhmä toimi rap-artisti Pyhimyksen kiertueella, joka päättyi Flow Festivalille kesällä 2019.
Recover Laboratoryn labyrinttejä on ollut Meilahden väestönsuojassa, Suomenlinnassa, Kummelholmenissa Tukholmassa, Viikinmäen ja Aurajoen jätevedenpuhdistamoissa sekä Köysiteatterissa Turussa.
Labyrinttiteokset ovat tiettyyn tilaan rakennettuja sisään astuttavia maailmoja, jotka perustuvat ajantajun ja suuntavaiston menettämiselle ja katsoja-esiintyjä -suhteen rikkomiselle. Ryhmän tyyli on surrealistinen.
Dragon Ball Xenoverse 2

Dragon Ball Xenoverse 2 on Dimpsin kehittämä ja Bandai Namcon julkaisema roolipelattava taistelupeli. Se on jatkoa sarjan ensimmäiselle osalle, "Dragon Ball Xenoverselle". Pelaaminen ei juurikaan poikkea ensimmäisestä osasta, joten se sisältää kolmiuloitteisia taisteluareenoita sijoittuen Dragon Ball -universumiin. Pelin keskiössä toimii laajennettu versio Toki-Toki Citystä, nimeltään "Conton City". Se on toinen Dragon Ball -peli, joka on julkaistu nykyiselle konsolisukupolvelle. Pelissä on 68 pelattavaa hahmoa. Nopeimmat ennakkotilaajat saivat pelin mukana koodin, jolla sai avattua Black Goku -hahmon.
Peli ollaan tuomassa myös Nintendo Switch -konsolille, joka julkaistaan maailmanlaajuisesti 22. syyskuuta 2017.
Pelaaminen.
Pelaaminen on samankaltainen kuin ensimmäisessä osassa. Pelissä luodaan oma avatar hahmo ja sillä on tarkoituksena korjata Dragon Ball historia (Dragon Ball Z sagat sekä elokuvat 'Battle Of Gods ja Resurrection F').
Pelin kaupunki "Conton City" on isompi kuin Toki-toki City. Kaupungissa on mahdollista ajaa Capsule ajoneuvoilla ja myös lentää pitkin kaupunkia. Tämä toiminto on avoinna myöhemmin. Kaupungissa on mahdollista suorittaa pieniä sivutehtäviä, kuten Krillin maitotoimitus ja Yamchan Turtle Stone metsästys.
Pelissä ovat 5 erilaista hahmoa, jossa voi valita yhden avatar hahmon (mies ja nainen välillä):
Conton Cityn lisäksi voi vierailla muissa paikoissa, näissä paikoissa on myös tarkoitus suorittaa joitain pieniä sivutehtäviä.
Parallel Quest ja Master Training.
Pelissä voi ensimmäisestä osasta tuttuun tapaan suorittaa Parallel Quest osioita, joita on pelissä yhteensä 100 kpl. Jotkut ovat samankaltaisia, mutta myös uusiakin löytyy. Lisäksi voi pelissä käydä suorittamassa oman Dragon Ball Avatarin koulutuksia, jotka opettavat pelaajalle uusia kykyjä. Aina viimeisen suoritettua saa super hyökkäyksen, esim. Kamehameha tai Final Flash. Hahmoja voi löytää ympäri Conton Cityä.
Pelin hahmoja ovat vanhoja kuin myös uusiakin. Lisää hahmoja saa aina suoritettua jonkun tarina moodin (Story Mode) tehtävän. Pelissä olevat mestarit:
Vanhat mestarit edellisestä pelistä:
Uudet mestarit:
Viimeinen mies (albumi)

Viimeinen mies on rockyhtye Jerry Sultsinan vuonna 1981 julkaistu ainoaksi jäänyt albumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Cyde Hyttinen.
Stan Shingler

Stan Shingler on brittiläissyntyinen suomalainen graafikko ja kuvittaja, joka on toiminut 1970-luvulta lähtien Ylen televisiograafikkona Tampereella ja Helsingissä.
Shingler on kotoisin Keski-Englannista, jossa hän suoritti bachelor-tutkinnon taidekoulussa, pääaineenaan kuvataiteen opetus.
Shingler on opettanut graafista
suunnittelua muun muassa Taideteollisessa korkeakoulussa.
Shingler on suunnitellut muutamia äänilevykansia Pekka Pohjolalle ("Harakka Bialoipokku"), Mikko Alatalolle ("Känkkäränkkä ja Artturi Robotti") ja Pihasoittajille ("Kontaten kotia").
Vuonna 1977 Shingler esitti televisiosatiirissa "Anteeksi, mutta" itsensä nimistä brittitoimittajaa, joka tutustuu Suomeen Risto Astikaisen opastuksella. Hän on näytellyt myös pienempiä rooleja Yleisradion televisiotuotannoissa.
Evangelístrian kirkko (Mystras)

Evangelístrian kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Mystraksessa Spártin kunnassa Kreikassa. Se on osa Mystraksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Evangelístrian kirkko on omistettu Neitsyt Marian ilmestykselle. Se sijaitsee Mystraksen linnavuoren pohjoisrinteessä Pyhän Demetrioksen katedraalilta Vrontóchion luostarille johtavan tien varressa.
Kirkko on ristinmuotoinen ja varustettu kupolilla. Se on Mystraksen useita muita vastaavia kirkkoja pienempi. Kirkon julkisivussa on läntisiä vaikutteita. Sisältä kirkko on koristeltu seinämaalauksilla 1400-luvun alkupuolella. Maalauksista on kuitenkin säilynyt vain vähäisiä osia.
Hagia Sofia (Mystras)

Hagia Sofian kirkko () eli "Pyhän Viisauden kirkko" on bysanttilaisaikainen kirkko Mystraksessa Spártin kunnassa Kreikassa. Se on osa Mystraksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on rakennettu 1300-luvun puolessa välissä. Se on alun perin kuulunut ensimmäisen Morean despootin Manuel Kantakuzenoksen perustamaan luostariin. Osmanivallan aikana rakennus toimi moskeijana. Kirkko sijaitsee Mystraksen linnavuoren pohjoisrinteessä lähellä linnoituksen ylempää sisäänkäyntiä ja Mystraksen palatsia.
Kirkko on ristinmuotoinen ja siinä on kupoli ja leveä kellotorni sekä nartheks länsisivulla. Kirkkoon kuuluu myös hautakappeli, jossa on maanalainen krypta, sekä kolme muuta kappelia eteläsivulla. Kirkko on ollut rikkaasti koristeltu seinämaalauksilla, mutta niistä on säilynyt vain osia erityisesti kirkon kappeleissa.
Hagia Sofia (täsmennyssivu)

Hagia Sofia () tai Agía Sofía () eli ”Pyhä Viisaus”, ”Pyhä Sofia” tai "Pyhän Viisauden/Sofian kirkko", voi viitata seuraaviin:
Mystraksen arkeologinen museo

Mystraksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Mystraksen arkeologisen alueen yhteydessä Spártin kunnassa Kreikassa. Se esittelee alueelta löydettyä pääosin bysanttilaisaikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1952. Se toimii Mystraksen katedraalin ("Metropolis") eli Pyhän Demetrioksen katedraalin yhteydessä olevassa kaksikerroksisessa rakennuksessa kirkon pohjoispuolen sisäpihan länsisiivessä. Esineitä on myös ulkotiloissa sisäpihalla. Museon perusti Nikólaos Drandákis. Itäsiivessä oli epävirallinen ranskalaisen bysantintutkija Gabriel Millet'n perustama museo jo 1800-luvulla. 1900-luvun alkupuolella kokoelmaa laajennettiin Spartan piispan Theóklitos Minópouloksen kokoelmilla. Museo uudistettiin vuonna 2001.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu Mystraksen kirkkojen ja luostareiden veistoksia ja muita koristeosia, ikoneita, seinämaalausten osia, keramiikkaa, pronssiesineitä, bysanttilaisia ja venetsialaisia rahoja, koruja, kankaita sekä muuta alueelta löydettyä esineistöä. Museo esittelee myös Mystraksen merkitystä kaupunkina sekä muun muassa sen ja läntisen kulttuurin välisiä suhteita ja vaikutteita.
Merkittävimpiin museoesineisiin kuuluvat muun muassa Aleksanteri Suurta esittävä marmorireliefi, joka oli Perivléptoksen luostarin kirkon lattiassa, noin ajalta 1350–1400; samoin Perivléptoksen kirkosta ja samalta ajalta peräisin oleva valtaistuimella istuvaa Kristusta esittävä proskynetarion-ikoni; Pantánassan luostarin kirkon ikonostaasin osat, joista toinen esittää evankelista Johanneksen symbolia kotkaa evankeliumikirjan kanssa; Hagia Sofian kirkosta löydetty ylhäisen naisen, mahdollisesti Cleofa Malatesta da Pesaron, despootti Theodoros II Palaiologoksen puolison muumio, asu ja hiuspalmikko; kotkaa ja jänistä esittävä marmorinen reliefi 1000–1100-luvuilta; sekä Pyhän Paraskevan kappelin seinämaalausten osat 1300-luvulta.
Mystraksen katedraali

Mystraksen katedraali eli Metropolis () eli Pyhän Demetrioksen kirkko (Ναός Αγίου Δημητρίου, "Naós Agíou Dimitríou") on bysanttilaisaikainen kirkko Mystraksessa Spártin kunnassa Kreikassa. Se toimi Mystraksen katedraalina eli piispanistuimena. Kirkko on osa Mystraksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Mystraksen katedraali on rakennettu noin vuonna 1280, mikä tekee siitä kaupungin vanhimman kirkon. Kirkon perusti piispa Eugenios. Katedraali kunnostettiin vuosina 1291–1292 piispa Nikeforos Moskhopuloksen aikana ja se sai nykyisen muotonsa 1400-luvun jälkimmäisellä puoliskolla piispa Matthaioksen aikana. Perimätiedon mukaan Bysantin viimeinen keisari Konstantinos XI Palaiologos kruunattiin kirkossa vuonna 1449. Kreikan itsenäistyttyä 1800-luvun alkupuolella kirkko toimi alkuvaiheessa Lakonian piispan piispanistuimena.
Katedraali edustaa Mystraksen kirkoille tyypillistä sekatyyliä: se on alaosassaan basilikakirkko ja yläosassaan viisikupolinen kirkko. Kirkko on koristeltu veistoskoristelulla sekä seinämaalauksin, jotka on tehty kolmessa vaiheessa vuosina 1270–1285, 1291–1292 sekä 1400-luvun alkupuolella.
Osmanivallan aikana kirkon pohjoispuolelle rakennettiin piha sekä kaksikerroksiset rakennukset piispan palatsiksi. Niissä toimii nykyisin Mystraksen arkeologinen museo.
Mystraksen linna

Mystraksen linna () on bysanttilaisaikainen linna Mystraksessa Kreikassa. Se rauniot ovat osa Mystraksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Mystraksen linna rakennettiin Kreikan frankkivallan aikana vuonna 1249. Sen rakennutti Akhaian prinssi Vilhelm II Villehardouin. Myöhemmin linna oli bysanttilaisen Morean despotaatin käytössä. Sitä käytettiin edelleen osmanivallan aikana, jolloin siihen tehtiin uudenaikaistuksia muun muassa tuliaseiden tultua käyttöön.
Linna sijaitsee Mystraksen linnavuoren huipulla kaupungin eteläpuolella. Linnavuoren korkeus on 621 metriä merenpinnasta laskettuna. Linnan porttia vartioi suuri suorakulmainen torni. Sisällä on linnanpiha, sotilaiden majoitustiloja, suuri vesisäiliö sekä muun muassa kappeli. Linnalta on hyvä näköala itään koko Evrótas-joen laaksoon. Lännessä näköala avautuu Taÿ́getos-vuorille.
Linnan etelä- ja kaakkoispuolella on jyrkkä seinämä, joka tekee sen vaikeaksi valloittaa näiltä puolilta. Muilta suunnilta linnan puolustusta on vahvistettu muilla muureilla ja linnoitteilla. Muureja on kahdessa tasossa, ja niitä on vahvistettu neliskulmaisilla ja pyöreillä torneilla. Ylempi muuri alkaa linnan länsipuolelta ja kiertää sen pohjoispuolella Mystraksen palatsin alueen ja itäpuolella Pantánassan luostarin. Alempi muuri alkaa kaupungin luoteisosassa ja kiertää Vrontóchion luostarin ja seuraa kukkulan rinnettä Perivléptoksen luostarille.
Mystraksen palatsi

Mystraksen palatsi () tai "Despoottien palatsi" (Ανάκτορο των Δεσποτών, "Anáktoro ton Despotón") on bysanttilaisaikainen Morean despootin palatsi Mystraksessa Kreikassa. Se on osa Mystraksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Mystraksen palatsi oli Mystrasta ja Moreaa eli Peloponnesosta bysanttilaisella ajalla hallinneen Morean despootin ja tämän perheen asunto. Despootti oli yleensä Bysantin keisarin poika tai veli. Palatsi toimi myös keisarin asuntona tämän ollessa kaupungissa. Palatsia alettiin rakentaa 1200-luvulla Vilhelm II Villehardouin'n aikana eli heti Mystraksen perustamisen jälkeen alun perin paikan frankkihallitsijan palatsiksi. Myöhemmin se otettiin bysanttilaisten käyttöön. Palatsi valmistui nykyiseen muotoonsa 1400-luvun alkupuolella.
Myöhemmin palatsi raunioitui muun Mystraksen mukana. Palatsin kunnostusprojekti alkoi vuonna 1984. Varsinaisia kunnostustöitä tehtiin vuodesta 1995 aina 2010-luvulle saakka. Rakennus on tarkoitus ottaa museokäyttöön. Mystraksen palatsi on ainoa bysanttilainen palatsi, joka on säilynyt nykyaikaan kokonaisuudessaan.
Palatsi on useammasta rakennuksesta muodostuva kokonaisuus, joka sijaitsee Mystraksen linnavuoren pohjoisrinteessä ja hallitsee yläkaupunkia. Palatsin keskeisimmät osat ovat kaksi siipeä, jotka tunnetaan hallitsijasukujen nimillä. Toinen on Kantakuzenosten siipi, joka rakennettiin 1300-luvun alkupuolella, ja toinen Palaiologosten siipi, joka rakennettiin 1400-luvulla. Jälkimmäisen alemmassa kerroksessa on varastotiloja, toisessa kerroksessa kahdeksan huoneiston asuintilat ja ylimmässä kerroksessa muun muassa valtaistuinsali. Ympäröivät rakennukset olivat Mystraksen muun ylhäisön, kuten erilaisten virkamiesten, käytössä. Osien korkeus vaihtelee kahdesta neljään kerrokseen.
Pantánassan luostari

Pantánassan luostari () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen luostari Mystraksessa Spártin kunnassa Kreikassa. Se on osa Mystraksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Luostari on omistettu Neitsyt Marialle ”Kaiken kuningattarelle”. Sen rakennutti Johannes Frangopulos (Frangopoulos), joka oli Konstantinos XI Palaiologoksen "prostrator" (pääministeri). Luostarin pääkirkko eli katholikon vihittiin käyttöön vuonna 1428. Luostarirakennus sijaitsee Mystraksen linnavuoren itärinteessä.
Luostarin katholikon edustaa Mystraksen kirkoille tyypillistä sekatyyliä: se on alaosassaan nartheksilla varustettu basilika, ja yläosassaan viisikupolinen ristinmuotoinen kirkko. Kirkossa on myös suuri kellotorni. Ulkoasussa on goottilaista tyyliä, mikä kertoo länsivaikutteista. Kirkko on koristeltu seinämaalauksin vuonna 1430. Osia alkuperäisistä maalauksista on säilynyt muun muassa yläkerroksessa ja kirkon katossa. Vuodelta 1445 kirkossa on Manuel Laskaris Khatzikoksen hautajaiskuva. Alaosien seinämaalaukset ovat 1600- ja 1700-luvuilta.
Nykyisin luostari on nunnaluostari ja koko Mystraksen ainoa edelleen toiminnassa oleva luostari.
Perivléptoksen luostari

Perivléptoksen luostari eli "Peribleptoksen luostari" () on bysanttilaisaikainen entinen ortodoksinen luostari Mystraksessa Spártin kunnassa Kreikassa. Se on osa Mystraksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Luostari on omistettu Neitsyt Maria Peribleptokselle eli ”Arvossapidetylle” Neitsyt Marialle. Se on rakennettu 1300-luvulla, ja sen rakennuttivat todennäköisesti ensimmäinen Morean despootti Manuel Kantakuzenos sekä hänen puolisonsa Isabella de Lusignan. Luostari sijaitsee Mystraksen linnavuoren kaakkoisrinteessä.
Luostarin pääkirkko eli katholikon on ristinmuotoinen ja siinä on kupoli ja kolme viisikulmaista apsista. Kirkon sisäänkäynti on pohjoispuolelta. Kirkkoon on myöhemmin lisätty erillisiä kappeleita. Kirkko on koristelty seinämaalauksin, jotka ovat noin vuosilta 1350–1375. Maalaukset ovat neljän eri henkilön tekemiä ja ne ovat huomattavia myöhäisen bysanttilaisen ajan ikonimaalauksen edustajia.
Pyhien Theodorosten kirkko (Mystras)

Pyhien Theodorosten kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Mystraksessa Spártin kunnassa Kreikassa. Se on osa Mystraksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko rakennettiin noin vuonna 1290–1295, mikä tekee siitä yhden Mystraksen vanhimmista kirkoista. Se oli alun perin samannimisen luostarin pääkirkko eli katholikon, ja sen rakennuttivat munkit Daniel ja Pakhomios. Kirkko ja luostari oli omistettu Pyhille Theodoroksille. Myöhemmin kirkko toimi hautakirkkona.
Kirkko on kahdeksankulmainen ja sen reunoilla on neljä myöhemmin lisättyä kappelia. Kirkon arkkitehtuuri poikkeaa Mystraksen muista kirkoista, ja se muistuttaa enemmän muun muassa Ósios Loukáksen luostarin kirkkoa Boiotiassa. Kirkko oli sisältä koristeltu seinämaalauksilla, joista on jäljellä vain osia. Ne ovat 1200-luvulta ja esittävät muun muassa Kristuksen kärsimystä, Neitsyt Mariaa, apostoleja ja Johannes Kastajan elämää sekä keisari Manuel Palaiologosta. Kirkossa on myös Morean despootti Theodoros Palaiologoksen hauta.
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Mystras)

Pyhän Nikolaoksen kirkko () on jälkibysanttilainen kirkko Mystraksessa Spártin kunnassa Kreikassa. Se on osa Mystraksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko rakennettiin osmanivallan aikana 1600-luvulla. Se on ainoa tuohon aikaan rakennettu suurempi kirkko Mystraksessa, ja kertoo, että kaupungin kreikkalaisilla oli suhteellisen suuret toimintavapaudet. Kirkko on omistettu Pyhälle Nikolaokselle.
Kirkko on ristinmuotoinen ja varustettu kupolilla ja nartheksilla. Sisältä kirkko oli koristeltu seinämaalauksilla, joista pieni osa on säilynyt. Ne esittävät muun muassa Pyhää Nikolaosta, arkkienkeli Gabrielin ilmestymistä Neitsyt Marialle sekä Kristuksen toista tulemista.
Vrontóchion luostari

Vrontóchion luostari eli "Brontokhionin luostari" () on bysanttilaisaikainen entinen ortodoksinen luostari Mystraksessa Spártin kunnassa Kreikassa. Se on osa Mystraksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Luostari sijaitsee Mystraksen linnavuoren pohjoisrinteessä. Sen pääkirkko eli katholikon on Odigítrian kirkko ("Hodegetrian kirkko"), joka on omistettu Neitsyt Maria ”Tiennäyttäjälle”. Kirkon rakennutti igumeeni Pakhomios ja se valmistui noin vuonna 1310. Se on koristeltu seinämaalauksin, jotka esittävät Raamatun kohtauksia, kuten sokean parantamista ja Kaanan häitä. Kirkon yhteydessä on Emmanuel Palaiologoksen hauta.
Valtakunnanduuman väliaikainen komitea

Valtakunnanduuman väliaikainen komitea oli Venäjän keisarikunnan valtakunnanduuman jäsenten vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen aikana muodostama epävirallinen komitea, joka valitsi Venäjän väliaikaisen hallituksen.
Vallankumouksen puhjettua Venäjän pääkaupungissa Pietarissa keisari Nikolai II oli määrännyt neljännen duuman hajotettavaksi, joten se ei voinut kokoontua virallisesti. Noin 50–70 duuman edustajaa kuitenkin kokoontui epävirallisesti Taurian palatsin tiloissa – joskaan ei varsinaisessa istuntosalissa – 12. maaliskuuta (J: 27. helmikuuta) 1917. He valitsivat keskuudestaan ”valtakunnanduuman jäsenten väliaikaisen komitean järjestyksen sekä kansalaisten ja valtioelinten välisen luottamuksen palauttamiseksi”.
Komitean jäseniksi valittiin seuraavat henkilöt eri puolueista:
Useat komitean jäsenistä olivat kuuluneet duuman opposition muodostaman niin sanotun edistyksellisen blokin johtoon. Lisäksi Kerenski ja Tšheidze kuuluivat myös samana päivänä perustetun Pietarin työläisneuvoston johtoon. Engelhardtista oli tullut vallankumouksen myötä Pietarin varuskunnan komendantti.
Duuman väliaikainen komitea asetti 15. (2.) maaliskuuta väliaikaisen hallituksen, jonka johtavat asemat päätyivät liberaalien porvarillisten puolueiden eli kadettien, oktobristien ja progressistien edustajille. Pavel Miljukov pääsi sanelemaan ministerilistan ja jätti komitean puheenjohtajan Rodzjankon kokonaan syrjään. Pääministeriksi valittiin ruhtinas Georgi Lvov, ulkoministeriksi Miljukov itse ja sotaministeriksi oktobristien johtaja Aleksandr Gutškov. Samana päivänä näistä tapahtumista tietämätön Nikolai II ilmoitti luopuvansa kruunusta veljensä suuriruhtinas Mikael Aleksandrovitšin hyväksi. Duuman väliaikaisen komitean johtajat saivat seuraavana päivänä, 16. (3.) maaliskuuta, suuriruhtinas Mikaelin suostuteltua luovuttamaan vallan edelleen väliaikaiselle hallitukselle. Rodzjanko, Miljukov ja Gutškov olivat itse asiassa kaikki monarkisteja, jotka olivat toivoneet keisarinvallan säilyvän jossain muodossa.
Paweł Cibicki

Paweł Piotr Cibicki (s. 9. tammikuuta 1994 Malmö) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut Pogoń Szczecinia.
Hänen vanhempansa Tadeusz ja Aneta ovat puolalaisia. Hänellä on nuorempi veli Kasper.
Hän aloitti uransa 6-vuotiaana Nydala IF:ssa. Hänen seuraava seuransa oli FC Malmö, ja 13-vuotiaana, yhden kauden jälkeen, hän siirtyi Malmö FF:ään. Marraskuussa 2012 hän teki harjoittelusopimuksen ykkösjoukkueen kanssa. Hän teki debyyttinsä ykkösjoukkueessa 10. maaliskuuta 2013 IK Freja vastaan ja Allsvenskanissa 7. heinäkuuta 2013 Gefle IF:ää vastaan. Heinäkuussa 2014 hän teki kolmen ja puolen vuoden sopimuksen ykkösjoukkueen kanssa. Tammikuussa 2016 hän siirtyi lainaksi Jönköpings Södraan. Kauden 2016 lopun jälkeen hän palasi Malmöhön. Elokuussa 2017 hän teki neljän vuoden sopimuksen Leeds Unitedin kanssa. Heinäkuussa 2018 hän siirtyi lainalle Molde FK:n. Tammikuussa 2019 hän siirtyi lainalle IF Elfsborgiin, sekä heinäkuussa samana vuonna jätti seuran ja palasi Leeds Unitediin. Yhden kuukauden myöhemmin hän siirtyi lainalle ADO Den Haagiin. Tammikuussa 2020 hän teki kolmen ja puolen vuoden sopimuksen Pogoń Szczecinin kanssa. Hän teki debyyttinsä tässä seurassa 9. helmikuuta 2020 Wisła Płockia vastaan ja hän teki maalin tässä ottelussa.
Hän pelasi Puolan alle 19- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa. Elokuussa 2016 hänet oli nimetty sekä Puolan että Ruotsin alle 21-vuotiaiden maajoukkueihin, mutta lopulta hän valitsi Ruotsin maajoukkueen. Hän teki debyyttinsä Ruotsin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 1. syyskuuta 2016 Kroatiaa vastaan ja teki maalin tässä ottelussa.
Daniel Mann

Daniel Mann (8. elokuuta 1912 Brooklyn, New York – 21. marraskuuta 1991 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvaohjaaja. Hän aloitti teatteriuransa lapsinäyttelijänä New Yorkissa ja aloitti elokuvaohjaukset vasta 1950-luvun alussa noin 40-vuotiaana. Monia teatteriohjauksia tehnyt Mann sai Hollywoodissa tehtäväkseen erityisesti romaanien ja näytelmien filmatisointeja. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat "Tule takaisin, pikku Sheba, Tatuoitu ruusu" ja "Elokuun teehuone".
Daniel Mann syntyi New Yorkin Brooklynissä lakimies Samuel Chugermannin viisilapsisen perheen kuopukseksi. Ennen teatteriuraansa hän toimi oman yhtyeensä ”Daniel and His Music Lions” johtajana, laulajana ja saksofonistina. 1920-luvun lopulla teini-ikäinen Mann sai roolin elokuvassa "Miss America" (Glorifying the American Girl, 1929) ja innostui näyttelemisestä. Hän opiskeli Neighborhood Playhousessa ja Actors Studiossa, jotka molemmat noudattivat stanislavskilaista metodinäyttelemisen oppia. Toisen maailmansodan jälkeen Mann sai Broadwayllä myös ohjaustöitä, joista menestyksiksi nousivat William Ingen "Come Back Little Sheba" ja Tennessee Williamsin "The Rose Tattoo". Niiden perusteella hänet kutsuttiin Hollywoodiin, jossa hän ohjasi molemmat näytelmät elokuviksi.
Tennessee Whiskey

Tennessee Whiskey on yhdysvaltalaisen outlaw country -muusikko David Allan Coen levy vuodelta 1981.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut David Allan Coe, ellei toisin mainita.
Pokémon Stadium 2

Pokémon Stadium 2 (tunnettu Japanissa nimellä Pocket Monsters Stadium Kin Gin , ポケモンスタジアム金銀 ) on vuonna 2000 Japanissa ja vuonna 2001 muualla maailmassa, kuten Yhdysvalloissa ja Euroopassa, Nintendo 64:lle julkaistu "Pokémon Stadium"in jatko-osa.
 Se sisältää kaikki "Pokémonin" ensimmäisen ja toisen sukupolven Pokémonit. 
Pelissä päätarkoitus on Pokémoneilla toisia vastaan taisteleminen esimerkiksi "Poké Cupe":issa, tai vaihtoehtoisesti minipelien pelaaminen. Peliin pystyy siirtämään Pokémoneja Game Boy-peleistä "Pokémon Red" ja "Blue" sekä "Pokémon Gold" ja "Silver". Peliä pystyy moninpelissä pelaamaan yhtä aikaa 1-4 pelaajaa.
Menetelmätiede

Menetelmätiede on jonkin tieteenalan osa-alue, jota käytetään tai voidaan käyttää tutkimusmenetelmänä muissa tieteissä. Useimmat menetelmätieteet ovat matemaattispainotteisia. 
Yleisimpiä menetelmätieteitä ovatmuun muassa tilastotiede, tietojenkäsittelytiede (ohjelmointi, data-analyysi, algoritmit) ja geoinformatiikka.
Menetelmätieteitä on mahdollista opiskella useissa yliopistoissa opintojen tukena esimerkiksi sivuaineopintoina. Lisäksi tilastotieteen perusopinnot ovat monessa tutkintorakenteessa pakollisia.
Neste K

Neste K oli Nesteen ja Keskon omistama huoltoasemaketju. Ensimmäinen Neste K -huoltoasema avattiin Tampereelle maaliskuussa 2016. Nesteen ja Keskon mukaan kaikki aiemmat Keskon tai Nesteen omistamat asemat muuttuivat Neste K-asemiksi vuoden 2017 loppuun mennessä.
Kesko uutisoi tammikuussa 2024 luopuvansa Neste K -liikenneasemista. Keskon suunnitelmien mukaan yli 60 asemista luovuttiin vuoden 2024 aikana. Taustalla on päivittäistavarakaupan roolin pieneneminen vuonna 2016 voimaan tulleen vähittäiskaupan aukioloudistuksen takia. Neste K -liikenneasemat jatkavat Nesteen omina palveluina.
Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut 2016

13. uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Kanadan Windsorissa 6.–11. joulukuuta 2016. Kilpailujen järjestäjänä toimi kansainvälinen uimaliitto FINA. Kisojen menestynein maa oli 30 mitalia (kahdeksan kultaa, 15 hopeaa, seitsemän pronssia) saavuttanut Yhdysvallat.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Rétromobile

Rétromobile on vuosittainen tammi-helmikuun taitteessa Pariisissa järjestettävä vanhojen autojen näyttely.
Näyttelyssä on esillä yli viisisataa vanhaa arvoautoa. Lisäksi näyttelyssä on osastoja autojen varaosille, pienoismalleille sekä autoiluun liittyvään taiteeseen ja kirjallisuuteen. Rétromobilessä on aina näytteillä myös autoihin liittyviä erikoisuuksia, esimerkiksi amfibioajoneuvoja. Olennaisena osana näyttelyä on historiallisten autojen huutokauppa. Vuonna 2016 näyttelyssä huutokaupattiin 170 ajoneuvoa. Valtaosa myydyistä autoista oli 1950-1970-lukujen urheilu- ja kilpa-autoja kuten Lamborghini, Porsche, Lancia, Jaguar ja Alfa Romeo. Vanhin vuonna 2016 myydyistä autoista oli vuoden 1908 Sizaire-Naudin ja kallein oli vuoden 1957 "Ferrari 335 Sport Scaglietti", joka myytiin 32,1 miljoonalla eurolla. Myyty Ferrari oli myyntihetkellä maailman kallein auto.
Laiaküla

Laiaküla on asuinalue () Piritan kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 159 hehtaaria ja väkiluku 238 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 78 prosenttia oli virolaisia.
Asuinalueen alakulmassa virtaa Piritajoki, joka alkaa Suomenlahdelta. Laiaküla sijaitsee Tallinnan kaupungin itärajalla.
Almaco

Almaco Group Oy on suomalainen teollisuusyritys, joka suunnittelee ja rakentaa modulaarisia tilaelementtejä laivan- ja talonrakennusteollisuuden tarpeisiin. Suomen lisäksi sillä on toimisto Brasiliassa, Kiinassa, Ranskassa, Saksassa, Italiassa, Singaporessa ja Yhdysvaltain Floridassa.
Yrityksen perustivat vuonna 1998 Mikael Hedberg, Ulf Hedberg, Antti Kaskinen ja Lars Pellas. Mikael Hedberg nimitettiin toimitusjohtajaksi ja hallituksen puheenjohtajaksi. Almaco perustettiin suunnittelemaan jo liikenteessä olevien matkustajalaivojen hyttiosastojen ja ravintola-alueiden uudistamista. Myöhemmin mukaan tuli myös keittiö- ja ruokahuoltoalueiden toteuttaminen, kun Almaco osti vuonna 2005 MacGregor-yhtiöltä nuo liiketoiminnot.
Vuonna 2006 Almacolle myönnettiin tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinto.
Vuonna 2015 Almacosta eriytettiin Admares-yhtiö, joka tuottaa suuria kelluvia rakennuksia.
Espanjan kansalliskirjasto

Espanjan kansalliskirjasto (, BNE) on Madridissa toimiva Espanjan kansalliskirjasto.
Kansalliskirjaston perusti Espanjan kuningas Filip V vuonna 1712 alkujaan kuninkaalliseksi kirjastoksi eli "palatsin julkiseksi kirjastoksi" (Biblioteca Pública de Palacio). Kirjastoon saatiin aineistoa aiemmin Itävallan hallitsijan puolella taistelleiden aatelisten kirjastoista heidän paettuaan maasta. Pian Filip V määräsi kirjastolle vapaakappaleoikeuden Espanjassa painettuihin kirjoihin (1716). Vuonna 1750 säädettiin laki kuninkaallisen kirjaston etuosto-oikeudesta (8 vrk ennen yksityisen kirjaston huutokauppaa). Tämä mahdollisti kirjaston kasvattamisen eikä viivästyttänyt huutokauppojakaan, sillä kuninkaallisen kirjaston tavoittelemista teoksista oli laadittu kirjalista, eikä muiden teosten myyntiä rajoitettu. Vuonna 1836 kirjasto nimettiin kansalliskirjastoksi (Biblioteca Nacional), ja vastuu siirtyi kuninkaalta hallintoministeriölle (Ministerio de la Gobernación, hallintoministeriö). Kirjaston nykyisen päärakennuksen rakentaminen Paseo de Recoletos -kadulle alkoi 1866. Vuonna 1869 säädettiin asetus kirkollisten katedraalien, neuvostojen, luostarien ja sotilasjoukkojen kirjastojen takavarikoinnista, jolloin kansalliskirjastoon saatiin Ávilan ja Toledon katedraaleista arvokkaita teoksia. Kirjastorakennus valmistui vuonna 1892. Kansalliskirjasto avasi ovensa tässä rakennuksessa 16. maaliskuuta 1896. Vapaakappaleoikeus laajennetaan 1896 kuninkaallisella asetuksella koskemaan kaikkia Espanjassa valmistettuja painotuotteita.
Madridin ydinkeskustassa sijaitsevasta päärakennuksesta noin 31 kilometriä itäkoilliseen Alcalá de Henaresissa on BNE:n arkisto- ja konservointikeskus. Vuonna 1993 avatun arkistokompleksin pinta-ala on 40 000 m², ja sen kuudessa varastotornissa on noin 250 kilometriä hyllytilaa. Aineiston noudossa 15 metriä korkeista automatisoidusta arkistotorneista auttavat varastorobotit.
Espanjan kansalliskirjaston käyttö vaatii kirjastokortin. Kirjastokortit ja aineisto on jaettu kolmeen ryhmään (lukija, tutkija, kirjastoammattilainen) aineiston iän ja käyttäjän vierailutarkoituksen mukaan. Rakennuksessa toimivaan kansalliskirjaston museoon pääsee ilman kirjastokorttia. 
Aineistoltaan (noin 32,6 miljoonaa vuoden 2014 lopussa, toisen lähteen mukaan aiemmin 26,0 miljoonaa nimikettä) Espanjan kansalliskirjasto kuuluu maailman 20 suurimman kirjaston joukkoon. Aineistosta 15,8 miljoonaa on kirjoja ja muita painotuotteita, 4,5 miljoonaa graafista aineistoa, 600 000 äänitettä, 510 000 nuottia, 500 000 karttaa, yli 500 000 mikrofilmiä, 143 000 sanoma- ja aikakauslehteä jne. Harvinaisuuksiin kuuluvat esimerkiksi Cervantes-kokoelma, johon kuuluu 26 painosta veijariromaani "Don Quijotea" 1600-luvulta. Kokoelmissa on myös esimerkiksi Francisco de Goyan etsauksia ja Velázquezin ja Murillon alkuperäisteoksia.
Harakanmarjat

Harakanmarjat ("Corema") on kanervakasvien heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu kaksi lajia. Harakanmarjat ovat erityisen läheistä sukua variksenmarjoille ("Empetrum") ja muistuttavat niitä.
Lajit.
Harakanmarja esiintyy luontaisesti Espanjan ja Portugalin rannikoilla ja Azoreilla, "Corema conradii" esiintyy itäisessä Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltojen New Jerseystä Kanadan Quebeciin.
Variksenmarjat

Variksenmarjat ("Empetrum") on kanervakasvien heimoon kuuluva suku, johon kuuluu neljä lajia. Variksenmarjat on aiemmin luokiteltu variksenmarjakasvien heimoon, mutta nykyisin kanervakasvien "Empetreae"-tribukseen. Samaan ryhmään kuuluvat lisäksi harakanmarjat ("Corema") ja laji "Ceratiola ericoides".
Levinneisyys.
Variksenmarja esiintyy sirkumboreaalisella alueella. "Empetrum eamesii" esiintyy Pohjois-Amerikassa itäisessä Kanadassa ja koillisissa Yhdysvalloissa. "Empetrum rubrum" esiintyy Etelä-Amerikan eteläosassa Patagoniassa, Falklandinsaarilla, Tristan da Cunhassa ja Etelä-Georgian saarella.
Suomessa esiintyvä variksenmarja on yleinen tai hyvin yleinen koko maassa. Alalajit etelänvariksenmarja ja pohjanvariksenmarja esiintyvät koko Suomessa, jälkimmäisen levinneisyys painottuu pohjoiseen.
Sudenmarjat

Sudenmarjat ("Paris") on sudenmarjakasveihin (Melanthiaceae) kuuluva kasvisuku. Suvussa on 26 lajia. Sudenmarjoista pääosa kasvaa Aasiassa, varsinkin Kiinassa. Euroopassa on yksi laji sudenmarja eli lehtosudenmarja ("Paris quadrifolia").
Aiemmin sudenmarjat on sijoitettu aiempaan sudenmarjakasvien (Trilliaceae) heimoon, joka sisällytetään nykyiseen sudenmarjakasveina tunnettuun heimoon (Melanthiaceae). Kolmilehdet ("Trillium") ovat sudenmarjoille erityisen läheisiä sukulaisia.
Oravanmarjat

Oravanmarjat ("Maianthemum") on parsakasveihin kuuluva kasvisuku. Suvussa on 39 lajia, joita esiintyy Euraasiassa ja koko Pohjois-Amerikassa. Oravanmarjoille erityisen läheistä sukua ovat saman tribuksen torvikielot eli kalliokielot ("Polygonatum") ja rotkokielot ("Smilacina"). Aiemmin omaksi suvuksi luokitellut rotkokielot yhdistetään nykyisin oravanmarjoihin.
Lajeja.
Aiemmin rotkokieloihin luettuja lajeja:
Golden Globe 2017

Golden Globe 2017 oli järjestyksessään 74. Golden Globe -palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2016 elokuville ja televisiosarjoille. Gaala järjestettiin Beverly Hilton -hotellissa, Kaliforniassa 8. tammikuuta 2017. Gaalan juonsi koomikko Jimmy Fallon. 
Ehdokkaat julkaistiin 12. joulukuuta 2016. Eniten ehdokkuuksia sai musikaali "La La Land", joka sai seitsemän ehdokkuutta.
"La La Land" myös voitti eniten palkintoja – kaikissa kategorioissa, jossa elokuva oli ehdolla. Elokuvasta tuli kaikkien aikojen eniten Golden Globeja voittanut elokuva. Parhaana draamaelokuvana palkittiin "Moonlight". Gaalassa useat näyttelijät kritisoivat Yhdysvaltain presidentiksi valitun Donald Trumpin politiikkaa.
Sylviuksen akvedukti

Sylviuksen akvedukti on keskiaivojen läpi kulkeva ohut kanava, jonka kautta aivo-selkäydinneste kulkeutuu muista aivokammioista neljänteen aivokammioon.
Kanavan on ilmeisesti ensimmäisenä tieteelle kuvannut Galenos toisella vuosisadalla.
Timo Leino

Timo Leino, lehtori, FL (16. toukokuuta 1936 – 18. tammikuuta 2014 Tampere ) oli puheopin uranuurtaja Suomessa. Leino teki mittavan elämäntyön monipuolisena, uraauurtavana puhealan vaikuttajana, joka rohkeasti ja määrätietoisesti kehitti alan koulutusta Suomessa. Hän perusti Tampereen yliopistoon Puheopin laitoksen.
London Library

London Library on Lontoossa sijaitseva yksi maailman suurimmista yksityisistä kirjastoista ja se on myös yksi Yhdistyneen kuningaskunnan suurimmista kirjallisista instituuteista. Sen perusti Thomas Carlyle vuonna 1841. Jäsenyys on avoin kaikille, ja jäseniä oli maaliskuussa 2015 vähän alle 7 000.
Monacon ePrix 2017

Monacon ePrix 2017 eli 2017 Monaco ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2016–2017 viides osakilpailu. Kilpailu ajettiin 13. toukokuuta 2017 Monacon katuradalla Monte Carlossa, Monacossa. Kilpailussa käytettävä rataprofiili oli lyhyempi kuin Formula 1 -sarjan käyttämä, mutta esimerkiksi lähtöruudukko sijaitsi samassa kohdassa.
Paalupaikalta kilpailuun lähti Sébastien Buemi. Buemi ajoi myös kilpailun voittoon ennen Lucas di Grassia.
Pariisin ePrix 2017

Ranskan ePrix 2017 eli 2017 Qatar Airways Paris ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2016–2017 kuudes osakilpailu. Kilpailu ajettiin 20. toukokuuta Pariisin katuradalla, Pariisissa, Ranskassa. Kilpailun voittoon ajoi paalupaikalta lähtenyt Sebastien Buemi.
Berliinin ePrix 2017

Berliinin ePrix 2017 oli Formula E -sarjan kauden 2016–2017 seitsemäs ja kahdeksas osakilpailu. Kilpailut ajettiin 10.–11. kesäkuuta 2017 Tempelhofin lentoaseman katuradalla Berliinissä, Saksassa.
Pokémon Ranger

Pokémon Ranger (tunnettu Japanissa nimellä ポケモンレンジャー, Pokémon Renjā) on The Pokémon Companyn julkaisema "Pokémon"-sarjan spin-off toimintaroolipeli. Se julkaistiin Nintendo DS:lle Japanissa, Australiassa ja Pohjois-Amerikassa vuonna 2006 ja Euroopassa seuraavana vuonna. Wii U:lle peli julkaistiin virtuaalisena maailmanlaajuisesti vuonna 2016. 
Pelaaminen.
Peli sijoittuu Fiore-alueelle, jota "Pokémon Ranger"it (joihin myös pelaaja kuuluu) suojelevat. Pelaajan tehtävänä on estää "Go-Rock -ryhmää" nappaamasta legendaarista Pokémonia, jota he aikovat käyttää ilkeisiin tarkoituksiin. Pelissä seikkaillaan ympäri Fiorea, ja pelaajan on mahdollista napata yli 200 eri Pokémonia yli kymmenen eri tehtävän lomassa. Pelissä ei napata Pokémoneja, vaan niistä tehdään ystäviä, jotka voi kutsua kiperissä paikoissa auttamaan. Ainoa poikkeus tähän on pelaajan alussa saama Pokémon (Plusle tai Minun).
Via dei Fori Imperiali

Via dei Fori Imperiali on Roomassa sijaitseva tie, joka kulkee Piazza Venezialta Colosseumille historiallisen Forum Romanumin läpi.
Tien rakennutti diktaattori Benito Mussolini vuosina 1931–1932 ja se tunnettiin alkujaan nimellä Via dell’Impero. Via dei Fori Imperialin purkamista kokonaan tai osittain on suunniteltu 1980-luvulta saakka. Purkamisen tarkoituksena olisi saada tien alla olevat arkeologiset kohteet esille, ja yhdessä ympäristön muiden hankkeiden kanssa saada aikaiseksi maailman suurin yhtenäinen arkeologinen alue. Kävelyalueeseen kuuluisivat Forum Romanumin ja Colosseumin lisäksi Circus Maximus -laukkarata, Via Appia Antica -tie ja Palatium-kukkula.
Historia.
Colosseumin ja Piazza Venezian yhdistävää katua oli suunniteltu jo 1800-luvulta asti. Hanke eteni, kun Mussolinin aikana Piazza Veneziasta päätettiin kehittää kaupungin keskusaukio ja Capitolium-kukkulan pohjoisrinteelle keskiajalla rakennetut asuinkorttelit purettiin. Tie oli merkittävä liikenteellisesti, mutta sen rakentamisen tärkein syy oli sitoa fasismi symbolisesti Rooman valtakuntaan. Hanketta perusteltiin sillä, että purkamalla myöhempien vuosisatojen rakennuskanta voitaisiin kaivaa esiin keisariforumit ja luoda uuden kadun varteen arkeologinen kaupunkipuisto. Käytännössä lupaus ei toteutunut, sillä pääosa esiin kaivetuista arkeologisista jäännöksistä jäi samantien uuden tien alle.
Via dell’Impero rakennettiin kiireesti lokakuun 1931 ja lokakuun 1932 välisenä aikana. Avajaisparaati pidettiin 28. lokakuuta 1932, vuoden 1922 Rooman marssin kymmenvuotispäivänä. Sen tieltä purettiin kymmenen kadun varrella sijainneet korttelit, joissa oli 5 500 asuinhuoneistoa ja kolme kirkkoa. Asukkaat siirrettiin kaupungin laitamien lähiöihin. Tien edestä raivattiin muun muassa Velia-kukkula sekä keskiaikainen Alessandrino-kortteli. Alun perin suunniteltiin historiallisesti arvokkaan Velian säästämistä kiertämällä tie sen ympäri, mutta silloin ei olisi syntynyt haluttua suoraa näköyhteyttä Colosseumilta Piazza Venezialle. Niinpä koko kukkula ja sen laella sijainnut 1500-luvun Palazzo Rivaldi purettiin. Via dell’Imperon valmistuttua Colosseumin ympäriltä purettiin vuosina 1932–1937 vielä lisää antiikin aikaisia rakennelmia, kuten Meta sudans -suihkulähde. Rooman senaatin istuntosali Curia Julia palautettiin alkuperäiseen asuunsa purkamalla sen sisään keskiajalla rakennettu kirkko.
Tie oli Mussolinin valtakaudella sotilasparaatien pitopaikka, ja sen päässä olevan Palazzo Venezian parvekkeelta hän piti puheitaan.
Mika Grönholm

Mika Grönholm on suomalainen kitaristi ja musiikintekijä.
Grönholmin yhtye Grönholm on julkaissut kolme levyä: "Eyewitness of life" (2010), "Silent out loud" (2011), "Relativity code for love" (2015). Muilla levyillä: "Lion Music classical rock trilogy" (2016), "Embrace the sun ( Japan benefit project 2011)".
Žižkov

Žižkov on Tšekin pääkaupunki Prahan kaupunginosa. Sen näkyvä maamerkki on 216-metrinen Žižkovin TV-torni. Alue on noin viiden neliökilometrin laajuinen ja vuonna 2021 siellä asui noin 58 267 asukasta.
Alue sijaitsee Prahan keskustan ja päärautatieaseman itäpuolella. Pohjoisessa se rajautuu Vítkovin kukkulaan. Itäosastaan se rajautuu laajaan Žižkovin hautausmaahan ("Olšanské hřbitovy"), jossa on muun muassa kirjailija Franz Kafkan hauta. Myös Uusi juutalainen hautausmaa ("Nový židovský hřbitov na Olšanech") on tunnettu nähtävyys. Keskellä Žižkovia on Riegrovy-puisto ("Riegrovy sady"), josta avautuu näkymiä keskikaupungille päin. Puiston laidalla Mánesova-kadun ympärillä sijaitsee wieniläisjugend-tyylisten talojen ryhmä, johon kuuluu muun muassa tyylipuhdas Jan Koteřan talo.
Žižkov on ollut työläiskaupunginosa ja sitä on pidetty työväenhenkisyyden ja boheemisuuden leimaamana. Nykyäänkin siellä on runsaasti oluttupia ja muita anniskelupaikkoja, tarinan mukaan pinta-alaan nähden enemmän kui missään muualla. Metrolinja A kulkee alueen eteläosan kautta ja pysähtyy Jiřího z Poděbradin aukiolla, jonka lähellä sijaitsee myös Pyhän sydämen kirkko.
Hallinto.
Žižkov kuuluu suurimmaksi osaksi Praha 3:n kaupunginosaan, lukuun ottamatta hyvin pieniä alueita, jotka kuuluvat Praha 8:n ja Praha 10:n kaupunginosiin.
Väestö.
Lähde:
2-kloori-4-nitrotolueeni

2-kloori-4-nitrotolueeni (C7H6ClNO2) on tolueenin kloorattuihin ja nitrattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään väriaineiden valmistuksessa. Muita kaupallisesti merkittäviä 2-kloori-4-nitrotolueenin isomeerejä ovat 4-kloori-2-nitrotolueeni ja 2-kloori-6-nitrotolueeni.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa 2-kloori-4-nitrotolueeni on vaalenakeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee useimpiin orgaanisiin liuottimiin. Yhdisteen metyyliryhmä voidaan hapettaa esimerkiksi kromihapon avulla, jolloin muodostuu 2-kloori-4-nitrobentsoehappoa.
2-kloori-4-nitrotolueenia valmistetaan klooraamalla p-nitrotolueenia 50 °C:n lämpötilassa. Katalyyttinä prosessissa käytetään rauta(III)kloridia. 2-kloori-4-nitrotolueenia käytetään atsovärien ja atsovärien valmistuksessa käytettävien kemikaalien kuten 2-kloori-p-toluidiinin ja sulfonoitujen johdannaisten valmistamiseen.