tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Poltava (1911)

Poltava oli Venäjän keisarikunnan laivaston Gangut-luokan taistelulaiva, joka valmistui ennen Ensimmäistä maailmansotaa. Alus nimettiin vuonna 1709 käydyn Poltavan taistelun mukaan. 
Valmistus.
Keisari Nikolai II tilasi aluksen duuman vastustuksesta huolimatta vuoden 1908 lopulla Amiraliteetin telakalta Pietarista, missä köli laskettiin 16. kesäkuuta 1909. Alus laskettiin vesille 10. heinäkuuta 1911 ja valmistui 17. joulukuuta 1914.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Helsinkiin sijoitettuun 1. taistelulaivaprikaatiin, jonka tehtävänä oli suojata pääkaupunkia estämällä kulku Porkkalankapeikosta.
Ensimmäisessä maailmansodan jälkeen alus oli koululaivana ja melkein upposi tulipalon seurauksena seuraavana vuonna. Alus uudelleennimettiin "Frunze"ksi 7. tammikuuta 1926 Mihail Frunzen mukaan. Alus poistettiin laivastoluettelosta vuonna 1940 ja sen romutus alkoi seuraavana vuonna. Toisessa maailmansodassa alus upotettiin Leningradin lähistöllä estääkseen alusta joutumasta saksalaisten käsiin. Alus nostettiin vuonna 1944 ja romutettiin vuonna 1949.
Sumatranoliivibulbuli

Sumatranoliivibulbuli ("Ixos virescens") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sumatranoliivibulbulia tavataan Indonesiassa Sumatralla ja Jaavalla. Sen on kuvattu olevan yleinen ylänköalueilla. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Filippiinienoliivibulbuli

Filippiinienoliivibulbuli ("Hypsipetes philippinus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Filippiinienoliivibulbulia tavataan vain Filippiineillä. Sen on kuvattu olevan yleinen tai hyvin yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Puutarhatiede

Puutarhatiede on puutarhakasvien tuotantoa, viheralaa sekä puutarhaympäristöä ja sen vaikutuksia muihin ympäristöihin tutkiva tieteenala. Se tutkii myös kasvutekijöitä biologian ja fysiologian tasolla. Puutarhatiedettä sivuavat kasvibiologiaan kuuluvat tieteenalat ja biotekniikka.
Historia.
Puutarhatiedettä on opetettu Helsingin yliopistossa 1950-luvulta lähtien. Omat tilat tämä tieteenala sai 1960-luvun alussa. Vuonna 1992 puutarhatiede ja kasviviljelytiede yhdistyivät ja syntyi puutarhaosasto. Tällöin oppiaineisiin lisättiin rikkakasvitiede.
Professoreina ovat toimineet J. E. Hårdh (1959–1980), Erkki Kaukovirta (1981–1995), Irma Voipio (1998–2000), Olavi Junttila (2000–2005) ja Paula Elomaa (2006 alkaen).
Keltabulbuli

Keltabulbuli ("Hypsipetes everetti") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltabulbulia tavataan vain Filippiineillä. Sen on kuitenkin kuvattu olevan melko yleinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan, ja sen kannankehitys on vakaa, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Goggomobil

Goggomobil oli vuosina 1955–1969 valmistettu saksalainen automerkki. Goggomobil-autoja valmisti Hans Glas GmbH, joka oli aiemmin valmistanut maatalouskoneita ja sitten skoottereita. Tehdas valmisti myös Glas-autoja.
Huhtikuussa 1955 esitelty Goggomobil oli kääpiöautoista automaisin, siinä oli neljä pyörää, pikkuautolle tyypillinen ulkonäkö ja erillisjousitus. Nimi juontuu Hans Glasin pojanpojan "Goggi"-lempinimestä. Goggomobilista oli myös tavara-autovariantti "Transporter", mitä muun muassa Länsi-Saksan "Bundespost" käytti jakeluautona aina 1960-luvulle, jolloin sen korvasi tehtävään varta vasten suunniteltu VW Fridolin.
Auto oli nelipaikkainen, mutta takapenkin pienuuden vuoksi Goggomobil määritettiin Suomessa kaksipaikkaiseksi, jossa sai kuljettaa kolmea aikuista tai kahta aikuista ja kahta lasta. Suomeen tuotiin vuodesta 1955 alkaen muutamia satoja Goggomobil-autoja. Keveytensä takia ne joutuivat ajoittain ilkivallan tekijöiden kaatamiksi.
Kääpiöautojen suosio Länsi-Saksassa johtui osaksi ajokorttiuudistuksesta. Ennen joulukuuta 1954 hankituilla ajokorteilla sai ajaa moottoripyörää tai alle 250 cm³ -moottorista kääpiöautoa. BMW hankki vuonna 1966 Glas-autotehtaan, joka valmisti Glas- ja Goggomobil-autoja, mutta kaikkien niiden tuotanto loppui vähitellen, viimeisenä 247 cm³:n Goggomobil-autojen tuotanto kesäkuussa 1969. Eräs yksityinen yritys jatkoi kuitenkin vielä vuoden 1969 jälkeenkin 247 cm³:n Goggomobil-autojen tuotantoa alkuperäisin työkaluin ainakin vuonna 1970 .
Goggomobil-autoja valmistettiin kaikkiaan noin 300 000. Autoa valmistettiin lisenssillä Argentiinassa 1958-1963 yli tuhat, Espanjassa 1962–1966 noin 6 500 ja Australiassa 1957–1961 noin 5 000 autoa. Lisäksi Puolassa valmistettiin luvattomasti pieniä määriä Goggomobiliin perustuvia Mikrus-autoja. Australiassa tehtyihin Goggomobil Dart -autoihin muotoiltiin oma urheilullinen kori. Buckle Motors Pty Ltd valmisti näitä autoja Sydneyssä 700 kappaletta. Kaikissa maissa, joissa Goggomobilia valmistettiin, sen kilpailija oli halvin pikkuauto, jonka hinta oli usein liian lähellä Goggomobilia. Saksassa se oli halvin Kupla, Australiassa Mini ja Espanjassa Fiatin lisenssillä tehty Seat 600. Kaikki ne vähensivät Goggomobil-kääpiöauton myyntiä.
Tekniset tiedot.
Goggomobil TS 400 Coupe:
Mindanaonbulbuli

Mindanaonbulbuli ("Hypsipetes rufigularis") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mindanaonbulbulia tavataan kotoperäisenä Mindanaolla Filippiineillä. Se on melko harvinainen, ja vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen seurauksena. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Elinympäristö.
Mindanaonbulbuli elää metsissä ja metsänreunoilla ja on yleisimmillään luonnontilaisissa metsissä.
Negrosinbulbuli

Negrosinbulbuli ("Hypsipetes siquijorensis") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Negrosinbulbulia tavataan neljällä saarella Filippiineillä. Sen kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen levinneisyysalue on hyvin pieni ja sirpaloitunut ja kanta pienenemässä.
Gateshead International Stadium

Gateshead International Stadium (alun perin Gateshead Youth Stadium) on Fellingissa, Tyne ja Wearissa, Englannissa sijaitseva urheilustadion. Se rakennettiin vuonna 1955, ja sitä on remontoitu kaikkiaan kolmesti. Stadionin kapasiteetti on noin 11 800.
Stadionia on käytetty pääasiassa yleisurheilukilpailujen järjestämiseen. Siellä on mm. järjestetty Ison-Britannian osakilpailu kansainvälisissä GP-kisoissa vuosina 2003–2010 ja yleisurheilun joukkue-EM-kilpailut kolme kertaa: 1989, 2000 ja 2013. Stadionilla on tehty kaikkiaan viisi maailmanennätyssuoritusta; esimerkiksi seiväshyppääjä Jelena Isinbajeva korjasi lajinsa ME:tä kahdesti 2003 ja 2004.
Yleisurheilun ohella Gateshead International Stadium toimii Englannin viitossarjatason jalkapalloseura Gateshead FC:n ja rugbyjoukkue Gateshead Thunderin kotistadionina. Lisäksi amerikkalaisen jalkapallon joukkue Gateshead Senators pelasi kotiottelunsa siellä vuoteen 2012 saakka.
Stadionilla on myös järjestetty useita konsertteja. Eräitä merkittävimpiä esiintyjiä ovat olleet Bon Jovi, Bryan Adams ja Tina Turner. Konserteissa stadionin yleisökapasiteetti voidaan nostaa 30 000 katsojaan.
SP Tre Penne

Società Polisportiva Tre Penne on jalkapalloseura San Marinon kaupungista. Seura pelaa San Marinon korkeimmalla sarjatasolla ja voittanut sen mestaruuden kolmesti, vuosina 2012, 2013, 2016 ja 2019. Seura on esiintynyt vuosina 2010–11 ja 2011–12 Eurooppa-liigassa sekä 2012–13 ja 2013–14 Mestarien liigassa häviten kaikki kahdeksan pelaamaansa ottelua.
Seuran nykyinen puheenjohtaja on Fabrizio Selva. Sen päävalmentaja Stefano Ceci ja tämän varalla Marco Protti.
Joukkueen kokoonpano vuonna 2020 on seuraava:
Mobiilikäyttöjärjestelmä

Mobiilikäyttöjärjestelmä on käyttöjärjestelmä, joka on suunniteltu älypuhelimille, tableteille, kämmentietokoneille sekä muille mobiililaitteille.
Suosituin älypuhelimissa käytössä oleva mobiilikäyttöjärjestelmä vuoden 2013 toisella vuosineljänneksellä oli Linuxiin perustuva Googlen omistama avoimen lähdekoodin Android, joka oli 79,3 prosentissa älypuhelimista.
Mobiililaitteille suunnattuja käyttöjärjestelmiä:
Kultabulbuli

Kultabulbuli ("Thapsinillas affinis") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kultabulbulia tavataan Indonesiassa Molukeilla. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kotkan Palloseura

Kotkan Palloseura (lyhenne KoPS) on 11.9.1922 perustettu ja 5.6.1937 rekisteröity kotkalainen palloseura. Seuran toiminta loppui 2000-luvun alussa.
Glas (auto)

 
Glas oli vuosina 1958–1968 valmistettu saksalainen automerkki. Autotehdas Hans Glas GmbH valmisti vuosina 1955–1969 aluksi Goggomobil-kääpiöautoja. Goggomobilia tehtiin myös pienenä pakettiautona jota sai useampana versiona käyttötarkoituksen mukaan mm. pienellä lavalla varustettuna. 
Ensimmäinen Glas-merkkinen auto oli Glas Isar T600 (ja T700), jota valmistettiin 1958–1965. Isar tunnettiin myös nimellä "suuri Goggomobil" ja alkuun sitä myytiinkin Goggomobil Isar -merkkisenä
Seuraava auto oli kulmikas pikkuauto Glas 1004, 1204, 1304, joita valmistettiin 1962–1968. Tätä mallia valmistettiin avomallisena, coupé-mallina (S1004), sedanina ja farmaria muistuttavana CL-mallina. 
Glas valmisti myös urheiluautoja Glas 1300 GT ja 1700 GT vuosina 1964–1967. Näiden autojen korit oli suunnitellut italialainen Pietro Frua. GT-mallia valmistettiin myös avoautona.
Keskikokoinen malli oli Glas 1700 (1964–1968) ja isoja V8-moottorilla varustettuja urheilullisia Gran Tourismo -malleja olivat Glas 2600 V8 ja 3000 V8 ("Glaserati"), joita valmistettiin 1966–1968. Glas 1700 sai varsin myönteisen arvion, mutta "Tekniikan Maailma" -lehti 12/1966 huomautti, että Glas näyttää olevan poikkeuksellisen pieni menestyväksi autotehtaaksi. Pian Glas-autotehtaan pienuus muodostuikin ongelmaksi. Se joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja myytiin vuonna 1966 BMW:lle. Vähitellen BMW lopetti kaikkien Glas-autojen tuotannon, viimeisenä 245-kuutioisen Goggomobilin. BMW valmisti vähän aikaa GT- ja V8-malleja. 1700-mallin tuotantolinjan BMW siirsi Etelä-Afrikkaan. Siellä Glas 1700-autoa valmistettiin BMW 1804 SA ja BMW 2004 SA -nimisinä vuoteen 1974 saakka.
Lähteet.
Tekniikan Maailma 12/1966
Pakanavuoren kalliomaalaus

Pakanavuoren kalliomaalaus sijaitsee Kymijoen itärannalla Kuusankoskella Voikkaan kohdalla olevassa kalliossa Kouvolassa Kymenlaaksossa. Suomessa kalliomaalauksia tehtiin yleensä vedestä käsin, mutta Pakanavuoren maalaus on tehty varmuudella maan päällä seisten. Maalauksen on löytänyt Timo Miettinen vuonna 1974.
Kallio ja sen sijainti.
Maalaus sijaitsee noin 30 metriä Kymijoen itärannasta länsilounaaseen aukeavassa pystykalliossa, joka on 12 metrin korkeudella joen vedenpinnasta. Kallio kohoaa pystynä jyrkän rinteen yläpäässä. Ennen voimalaitoksen rakentamista kallio sijaitsi aivan kosken niskalla. Muuten vesistöolosuhteet olivat kivikaudella ilmeisesti pitkään samanlaiset kuin nykyäänkin, joten maalauskallio on aina ollut kauempana joenrannasta. Kallion näyvyys on ilmeisesti ollut merkittävä tekijä maalauspaikan valinnalle.
Rapakivikalliolle pääsee joenrannan venesatamaan johtavaa asvaltoitua tietä pitkin mäen juurelle, josta pitää kiivetä jyrkkää rinnettä ylös kalliolle. Kallio on rapakiveä ja kallistuu yläreunastaan hieman ulospäin. Tämä lippa suojaa maalauksia säältä.
Maalaus.
Kallioseinämässä on usean neliömetrin alalla punaväriä. Maalausalue levittäytyy 4 metrin matkalle ja se voidaan jakaa neljään osaan. Vasemmalla sivustalla on kaksi aluetta, jossa on punavärivärjäymiä ilman sanottavia kuvioita. Toinen alue rajautuu halkeamien rajaamaan kolmioon, jossa on runsaasti punaväriä. Tässä osassa voi tunnistaa maalialueen alaosassa katkelmia ihmishahmoista, joiden jalat on taipuneet polvista koukkuun. Alueen keskellä erottuu leveitä punavärikaistoja, jotka peittävät mahdollisesti muut kuviot.
Toisen punavärialueen oikealla yläpuolella on kallion pinta värjäytynyt vaaleasta valumasta (piioksidi), joka saattaa osittain peittää punaväriä. Vaalean alueen halkaisee nauhamainen valumaton alue, josta kallion oma väri näkyy. Nauhan vasemmalla puolella on kaksi leveää punaista pystysuuntaista värikaistoja. Nauhan oikealla puolella erottuu 31 senttimetriä pitkä koukkupolvinen ihmishahmo. Sillä on pyöreä pää ja kädet on kohotettuina sivuille olkapäiden korkeudelle. Jalkojen väliin on vedetty viiva miehen sukupuolielimeksi. Jalkaterät osittavat vinosti alaspäin. Miehen oikealla puolella on vielä oikealle katsova eläin ja tämän alla eläinkuvion katkelma. Eläinkuvioita saattaa olla pari muutakin. Ihmishahmon vasemmalla puolella on nähty kämmenen painauma.
Ilkivaltaa.
Keskeisen sijainnin takia maalaukset ovat olleet ilkivallan kohteina. Vuonna 1977 seinämään maalattiin nimikirjaimet ja vuosiluku. Nämä puhdistettiin vuonna 1980. Vuonna 2008 huomattiin, että maalauksen alla olevassa halkeamassa oli poltettu nuotiota, mikä noetti maalausta ja rapautti kallion pintaa. Vuonna 2010 todettiin taas ylimaalaus. Sinisellä värillä oli ihmiskuviota peitetty maalaamalla se yli samanlaisella kuviolla.
Matagordanlahti

Matagordanlahti on estuaareista muodostunut lahti Pohjois-Amerikassa Texasin rannikolla. Kapea niemimaa erottaa Matagordanlahden Meksikonlahdesta. Matagordanlahden keskisyvyys on noin kaksi metriä ja sen vesipinta-ala 1 093 neliökilometriä.
Alun perin Matagordanlahden rannikko kuului karankawa-intiaaneille. 1500-luvun alkupuolella espanjalaiset löytöretkeilijät purjehtivat Matagordanlahdella ja vuonna 1685 ranskalainen tutkimusmatkailija Robert Cavelier de La Salle perusti sen rannalle väliaikaisen siirtokunnan.
Suurin osa Matagordanlahden ranta-alueesta muodostuu villiruohoja kasvavasta tasangosta. Lahden itäisin osa, Coloradojoen suistomaa, tarjoaa monipuolisen kasvualustan alueen lukuisille kasveille. Myös lahden villieläin- ja kalakanta on runsas.
Parmas (yhtye)

Parmas on suomalainen yhtye, joka on tehnyt kaksi pitkää albumia Okay-levymerkille. Yhtye on perustettu Paraisilla.
Myllykosken Kilpa-Veikot

Myllykosken Kilpa-Veikot (lyhenne MyKV) on myllykoskelainen urheiluseura joka on perustettu vuonna 1929. Seurassa on harrastettu mm. jalkapalloa, pesäpalloa, hiihtoa, painia ja yleisurheilua.
Seuran menestyneitä edustajia.
Arvo Viitanen hiihto. Mauri ja Markku Seppä, Matti ja Eero Tapola, Heikki Mänttäri, Seppo Ilves, Risto Tapola, Matti Ukkola Suomen Painicupin Suomen mestaruusjoukkue vuonna 1965. Mauri ja Markku Seppä sekä Heikki Mänttäri painin Suomen mestareita.
Heikki Hasu, yhdistetyn olympiavoittaja 1948
Palkinnot ja huomionosoitukset.
Palkitut.
Lyöjäkuningas:
Tridekaani

Tridekaani eli n-tridekaani (C13H28) on 13-hiilinen suoraketjuinen alkaani. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön, käytännössä veteen liukenematon neste, jolla on bensiinimäinen haju. Liukenee hyvin etanoliin ja dietyylieetteriin. Tridekaanin rakennekaava on CH3(CH2)11CH3, moolimassa 184,36 g/mol, sulamispiste −5,3 °C, kiehumispiste 235,4 °C, tiheys 0,7564 g/cm3, leimahduspiste 79 °C (c.c.) ja CAS-numero 629-50-5. 
Tridekaania esiintyy useiden kasvien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Tridekaanilla (C13H28) on 802 isomeerista muotoa.
Doble

Doble oli vuosina 1909-1931 valmistettu yhdysvaltalainen höyryauto. Doble oli viimeisiä höyryautoja valmistaneita autotehtaita. Tehdas oli kuitenkin pieni ja autoja valmistui vain vähäinen määrä. Doble-autot olivat teknisesti edistyneitä ja kalliita loistoautoja. Aikana, jolloin Ford Model T maksoi 260 dollaria, Doblen auto maksoi 20 000 dollaria. Tehdas ei kuitenkaan tuottanut koskaan voittoa. Autotehdas ajautui 1931 konkurssiin.
Dobleja valmistettiin viimeisenä kuutena vuonna vain 42 yksilöä. Näistä oli jäljellä vuonna 1971 oli 12 Doblea. 
Aikansa autoihin verrattuna Doblet kiihtyivät hyvin. Auto oli melko äänetön. Höyryautot eivät tarvinneet vaihteistoa eikä Doblessakaan sellaista ollut.
Bryan Rabello

Bryan Martín Rabello Mella (s. 16. toukokuuta 1994 Rancagua, Chile) on chileläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Leganésia ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Rabello siirtyi espanjalaisen Sevillan organisaatioon kesällä 2012 chileläisestä Colo-Colosta. Ensimmäisen ottelunsa seuran edustusjoukkueessa hän pelasi 3. joulukuuta 2012 Valladolidia vastaan.
Maajoukkueura.
Rabello teki ensiesiintymisensä Chilen maajoukkueessa 21. huhtikuuta 2012 ystävyysottelussa Perua vastaan.
Euro Crack

Euro Crack (joskus kirjoitettuna Eurocrack, tyyliteltynä E U R O C R A C K) on suomalainen rap-duo, jonka muodostavat rap-artisti Julma-Henri ja rap-artisti/tuottaja RPK.
Historia.
Julma-Henrin ja RPK:n yhteistyö alkoi jo vuonna 2010. Kaksikon ensimmäinen yhteinen julkaisu "Kutsu EP" julkaistiin 9. joulukuuta 2010. EP:tä seurasi seuraavan vuoden helmikuussa julkaistu kaksikon ensimmäinen kokopitkäalbumi "”HENRI”". Se nousi Suomen virallisen albumilistan 23. sijalle ja vietti listalla yhteensä kaksi viikkoa. Albumilta julkaistiin musiikkivideoina kappaleet "Kutsu" ja "Pala". Kumpikin julkaisu julkaistiin Mörssi -levy-yhtiön kautta, ja RPK toimii niillä vain tuottajana.
Euro Crack -projekti lähti käyntiin kuitenkin vasta keväällä 2012, kun kaksikon seuraava julkaisu "Euro Crack EP" julkaistiin. Se julkaistiin ilmaisladattavana internetissä sekä vinyyliversiona. Albumin kappaleista "E.U.R.O.C.R.A.C.K." ja "Pommi" julkaistiin musiikkivideot. Aikaisempien julkaisujen sijaan RPK toimii EP:llä tuottajan lisäksi räppärinä.
Ensimmäinen "Euro Crack" -artistinimellä julkaistu julkaisu, "H U U M E" -niminen pitkäsoitto, julkaistiin 28. kesäkuuta 2013. Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan seitsemännelle sijalle ja vietti listalla kahdeksan viikkoa. Albumin kappaleista ”S P A C E D O U T”, ”D O U P P I I D O U P P A A”, ”K R Ä K K Ä K R Ä N K K Ä” ja ”O L E N I I N K U O L E T” on julkaistu musiikkivideot. Albumi julkaistiin kaiken kaikkiaan viidessä eri formaatissa: CD:nä, vinyylinä, kasettina, muistitikulla ja digitaalisena versiona. Se julkaistiin Fullsteam Recordsin kautta.
Lovisa Spelmanslag

Lovisa Spelmanslag on suomalainen kansanmusiikkiyhtye Loviisasta. Yhtye perustettiin vuonna 1975.
Kokoonpano.
2012
Historiaa: Kokoonpano varhaisvuosilta.
Kirkonvarkauden silta

Kirkonvarkauden silta on Mikkelissä oleva riippusilta, joka valmistui vuonna 1967. Silta ylittää Pappilanselän ja Annilanselän välisen salmen ja on osa kantatietä 62. Sen pääjänne on 139,2 metriä ja reunajänteet 30 ja 25 metriä. Hyötyleveys on 9 metriä. Sillan suunnittelivat TVH:n siltaosastolla tekniikan lisensiaatti Hannu Myllymäki ja diplomi-insinöörit Erkki Isoksela ja Heino Ollila.
Korjauksia.
Kirkonvarkauden sillan alkuperäiset riipputangot vaihdettiin uusiin kesällä 2008. Alkuperäiset tangot olivat köysirakennetta ja riippusillan rakenteesta johtuva raskaiden ajoneuvojen aiheuttama rasitus oli avannut köysien säikeitä riipputangon ylä- ja alapäässä. Rakenteeseen tunkeutunut kosteus oli aiheuttanut ruostevaurioita, joita ei voinut korjata muutoin kuin vaihtamalla kaikki riipputangot uusiin. Sillassa on 22 riipputankoa molemmin puolin. Korjausurakan hinta oli 1,3 miljoonaa euroa ja se sisälsi myös sillan kannen yläpuolisesten teräosien pintakäsittelyn. Korjaustyön aikana liikenne sillalla jouduttiin katkaisemaan tilapäisten tukien asentamisen ja siirtämisen ajaksi.
Vuoden 2009 syksyllä kunnostettiin sillan liikuntasaumalaitteet ja ankkurikammiot. Seuraavana vuonna uusittiin reunapalkit ja kaiteet ja kunnostettiin laakerit ja sillan maatuet. Myös kannen alapuolella olevat teräsrakenteet pintakäsiteltiin. Korjaustöiden kokonaiskustannus oli 1,3 miljoonaa euroa.
Puhu hiljaa rakkaudesta

Puhu hiljaa rakkaudesta on alun perin Nino Rotan säveltämä teema Francis Ford Coppolan ohjaamasta elokuvasta "Kummisetä" (1972).
Suomessa kappaleen on levyttänyt Fredi samana vuonna ilmestyneelle singlelleen ja laulun englanninkieliseksi nimeksi on merkitty ”Godfather” (kappale tunnetaan myös nimellä ”Speak Softly Love”). Suomenkieliset sanat on tehnyt Vexi Salmi. Sovituksesta ja orkesterin johdosta vastaa Markku Johansson.
Fredin singlen kääntöpuolella on kappale ”Yksin oon tietenkin”.
Fredin single oli Mitä Suomi soittaa -listalla ykkösenä tammi-helmikuussa 1973.
Kappale on Fredin kokoelma-albumilla "20 suosikkia – Kolmatta linjaa takaisin" (1995) ja 60-vuotisjuhlalevyllä "Kaikki parhaat" (2002).
Lihajauho

Lihajauho on rehukäyttöön soveltuvaa käsiteltyä eläinvalkuaista (PAP, processed animal protein) eli proteiinipitoista, yhden tai useamman eläinlajin sivutuotteista saatua, käsittelylaitoksessa tuotettua eläinperäistä jauhoa. Käsiteltyä eläinvalkuaista ovat esimerkiksi kalajauho, sikajauho, hyönteisjauho, siipikarjajauho, verijauho ja höyhenjauho.
Käsiteltyä eläinvalkuaista käytetään lemmikkieläinten ja turkiseläinten rehuissa, ja sitä on mahdollista käyttää rajoitetusti myös elintarviketuotantoeläinten, kuten viljeltyjen kalojen, sikojen ja siipikarjan, rehuissa. Käsitelty eläinvalkuainen on tuotettu aina hyväksytyssä käsittelylaitoksessa luokan 3 sivutuotteista. Käsittelylaitoksessa sivutuotteet hienonnetaan ja käsitellään korkeissa lämpötiloissa, esimerkiksi painesteriloimalla vähintään 133 asteessa, minkä jälkeen valkuaisosa, josta on erotettu rasva, kuivataan ja jauhetaan jauhoksi.
Rehuista (koskee myös rehun raaka-aineita) puhuttaessa liha-termiä voi käyttää ainoastaan viitatessa eläinten luurankolihaksista saataviin tuotteisiin. Pääsääntöisesti luurankolihakset käytetään ihmisravinnoksi ja teurastuksesta/lihaleikkuusta ylijäävät osat hyödynnetään soveltuvin osin rehukäyttöön eli esimerkiksi eläinperäisten jauhojen ja rasvojen valmistukseen. Lihajauho terminä voi näin ollen helposti olla harhaanjohtava.
Lihajauholla voidaan toisinaan tarkoittaa myös liha-luujauhoa (MBM, meat and bone meal). Liha-luujauho tuotetaan myös käsittelylaitoksissa vastaavasti kuin käsitelty eläinvalkuainen, mutta sen valmistukseen käytetään suurempiriskistä sivutuoteluokan 2 materiaalia, kuten esimerkiksi itsestään kuolleita tai lopetettuja tuotantoeläimiä. Liha-luujauhoa voi käyttää eläinten ruokinnassa ainoastaan turkiseläinten rehun raaka-aineeksi.
Satamajärjestys

Satamajärjestys on kunnallinen ohjesääntö, jossa on määräyksiä satama-alueen liikenteestä, järjestyksestä ja turvallisuudesta. Siinä on yleensä määrätty miten laivan tulee saapua ja sijoittua alueelle, miten lasti tulee purkaa, lastata ja varastoida, paloturvallisuusohjeet sekä määräykset jätehuollosta, satamamaksuista ja luotsauksesta.
Satamajärjestyksestä on Suomessa säädetty useassa asetuksessa ja laissa:
Yksin oon tietenkin

Yksin oon tietenkin on alun perin Raymond eli Gilbert O'Sullivanin tekemä laulu "Alone Again (Naturally)".
Suomessa kappaleen on levyttänyt Fredi vuonna 1972 singlensä "Puhu hiljaa rakkaudesta" toisena kappaleena. Suomenkieliset sanat on tehnyt Vexi Salmi. Sovituksesta ja orkesterin johdosta vastaa Nacke Johansson.
Levy-yhtiö on Philips ja singlen luettelotunnus 6034 101. 
Musiikkikustantaja on Fazer ja kappaleen kesto 4:14. Valmistusmaa on Suomi.
Kappale on Fredin kokoelma-albumilla "20 suosikkia – Kolmatta linjaa takaisin" (1995) ja 60-vuotisjuhlalevyllä "Kaikki parhaat" (2002).
Maria Chefaliady-Taban

Maria Chefaliady-Taban (4. marraskuuta 1863 Iași – 11. kesäkuuta 1932 Bukarest) oli romanialainen säveltäjä, pianisti ja pedagogi. Hän opiskeli Iașin konservatoriossa vuosina 1881–1883 ja Universität für Musik und darstellende Kunst Wienissä 1883–1885. Hänen opettajiinsa kuuluivat Joseph Dachs ja Joseph Hellmesberger. Chefaliady-Taban debytoi pianistina 11. marraskuuta 1880 Iașissa pitämässään konsertissa, jossa hän esitti Bachin, Beethovenin, Schumannin ja Griegin musiikkia.
Chefaliady-Tabanin sävellykset ovat tyyliltään romanttisia, ja niissä on kansanomaisia vaikutteita. Teosten joukossa on kuorolle ja pianolle sävelletty "Hora carturarului Urechia" (1901). Chefaliady-Taban myös toimi opettajana Iașissa ja Bukarestissa.
Made in Germany 1995–2011

Made in Germany 1995–2011 on saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 2. marraskuuta 2011. Albumi sisältää 15 aiemmin julkaistua kappaletta ja ennenjulkaisemattoman kappaleen Mein Land.
Keihäskalat

Keihäskalat (Anotopteridae) on auloppikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Atlantista, Tyyneltämereltä ja Eteläiseltä jäämereltä.
Lajit ja anatomia.
Keihäskalojen heimoon kuuluu yksi suku ja kolme lajia. Lajit ovat keihäskala ("Anotopterus pharao"), "A. vorax" ja "A. nikiparini". Eräissä lähteissä keihäskaloja ei pidetä omana heimonaan vaan ne luetaan joko barrakudinoihin (Paralepididae) tai purjeliskokaloihin (Alepisauridae).
Ruumiinrakenteeltaan keihäskalalajit ovat pitkiä ja hoikkia. Kooltaan ne voivat kasvaa noin metrin mittaisiksi. Heimon kaloilla ei ole selkäevää, mutta niillä on hyvin kehittynyt rasvaevä. Muut evät ovat kooltaan pieniä. Tyypillinen piirre on suurikokoinen pää, suu ja pitkät leuat. Suussa on useita isokokoisia hampaita. Keihäskaloilla ei ole uimarakkoa. Lajeilla ei ole suomuja ja ne ovat nuorina hopeanharmaita ja vanhempana mustia. Keihäskalat ovat hermadrodiitteja ja niillä on sekä koiraiden että naaraiden sukupuolielimet. 
Levinneisyys ja elintavat.
Keihäskaloja tavataan erityisesti kylmistä vesistä Atlantista, Tyynestämerestä ja Eteläisestä jäämerestä. Ne elävät niin lähellä pintaa kuin aina 1 200 metrin syvyydessäkin. Heimon lajit ovat petokaloja, jotka saalistavat ravinnokseen muita kaloja.
Anno 79 – La distruzione di Ercolano

Anno 79 – La distruzione di Ercolano (”Vuosi 79 – Herculaneumin tuho”, , ”Herculaneumin viimeiset päivät”) on vuonna 1962 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Gianfranco Parolini. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Brad Harris.
Juoni.
Kenraali Marcus Tiberius palaa voittoisalta sotaretkeltään Herculaneumiin ja rakastuu kristittyyn orjaan Liviaan. Keisari Titus Flaviuksen juonitteleva neuvonantaja Tercius syyttää kristittyjä vallankaappausyrityksestä ja lähettää Marcuksen vangitsemaan heidät. Marcus kieltäytyy, joutuu vangiksi ja liittyy gladiaattoreihin. Vesiuviuksen purkautuessa gladiaattorit nousevat kapinaan ja Marcus pelastaa Livian tuhoutuvasta Herculaneumista.
Tuotanto.
Roomassa ja Ljubljanassa kuvattu "Anno 79" on yksi Steve Reevesin "Pompeijin viimeisten päivien" jäljitelmistä, jonka saksalainen versio jopa nimettiin ”Pompeijin viimeisiksi hetkiksi” ("Die letzten Stunden von Pompeji"). Se on sujuva ja viihdyttävä pukudraama, mutta elokuvan toimintaosuudet jäävät melko vaisuiksi. "Anno 79" kuvattiin samaan aikaan ja osin samalla näyttelijäkunnalla kuin Parolinin Raamattu-aiheinen "Il Vecchio Testamento" (”Vanha testamentti”).
DVD-julkaisut.
Elokuva on saatavilla laadultaan tyydyttävinä ranskalaisena ja saksalaisena DVD-julkaisuna, jotka eivät sisällä muita ääniraitoja.
Luce

Luce (lyhenne sanoista "L’Unione Cinematografica Educativa", ”Opetuselokuvan liitto”) on Italian kansallinen elokuvainstituutti.
Instituutti on saanut alkunsa vuonna 1919 perustetusta dokumenttielokuvien tekijöiden ammattiliitosta ("Sindacato Istruzione Cinematografica"). Vuonna 1924 sille annettiin nimi L’Unione Cinematografica Educativa (LUCE) sekä virallinen tehtävä koordinoida opetus- ja uutiselokuvien tuotantoa. Suoraan Mussolinin alaisuudessa toiminut LUCE tuotti uutiskatsauksia ja dokumentteja, joita oli pakko näyttää maan kaikissa elokuvateattereissa. Lisäksi se järjesti kiertäviä elokuvanäytäntöjä maaseudulla.
Fasismin aikana LUCE:lla oli suuri merkitys vallanpitäjien propagandavälineenä ja Mussolinin henkilökultin rakentajana. Vuonna 1935 instituutin aloitteesta perustettiin Italian kansallinen elokuvahallinto ("Ente Nazionale Industrie Cinematografiche"). Pian sen jälkeen LUCE siirrettiin kansankulttuurin ministeriön alaisuuteen ja se sai toimitilat vastikään rakennetussa Cinecittàssa.
Toisen maailmansodan jälkeen LUCE oli vähällä joutua lakkautetuksi, mutta vuonna 1949 se sai jälleen tehtäväkseen opetuselokuvien tuottamisen. Myöhemmin instituutin asema muuttui useaan kertaan, ja vuonna 1982 se liitettiin valtion elokuvalevitysyhtiöön Italnoleggio Cinematograficoon. Vuonna 1998 Istituto Lucesta tuli osa kulttuuriministeriön alaista Cinecittà Holdingia. Tämän jälkeen se muun muassa aloitti valtavan arkistonsa siirtämisen DVD:lle. Vuonna 2011 perustettiin valtiollinen Istituto Luce Cinecittà, jonka tehtävänä on italialaisen elokuvan kehittäminen ja markkinointi kotimaassa ja ulkomailla.
Bananal

Bananal () on Brasiliassa, Tocantinsin osavaltion lounaisosassa sijaitseva saari. Se on muodostunut Araguaia-jokeen juoksevan veden mukanaan tuomasta aineksesta, ja siten haaroittanut joen kulkusuunnan. Bananal on 350 kilometriä pitkä ja 55 kilometriä leveä, ja siten todettu maailman suurimmaksi jokien ympäröimäksi saareksi. Sen pinta-ala on noin 20 000 neliökilometriä, mikä on esimerkiksi lähes kaksi kertaa Jamaikan ala.
Suojelu.
Bananalin saari on sekä luonnon- että kulttuurinsuojelualuetta. Sen pohjoinen kolmannes on määritelty Araguaian kansallispuistoksi, joka on suosittu kohde ekoturisteille. Saaren muuta aluetta suojataan sen alkuperäiskansojen säilymisen vuoksi. 
Asutus.
Vaikka aikaisemmin Brasilian ei-syntyperäinen väki kansoitti Bananalia, nykypäivänä ainoastaan maan alkuperäisasukkaat asuvat siellä. Tutkitusti siellä asuu ainakin neljä erotettua heimoa, jotka elävät 16 "aldeia"ssa eli kylässä.
Saarelle ei ole rakennettu siltaa lännenpuoleiselta Tocantinsin alueelta, eikä myöskään idästä, Mato Grosson osavaltiosta. Sen vuoksi melkein koko vuoden ajan sinne on mahdollista kulkea vain veneellä. Kuivakauden aikana (kesä-elokuu) vesi voi kuitenkin olla muutaman viikon ajan niin matalalla, että joen yli pääsee autolla. Saaren asutusalueiden tiet on tehty tarpeeksi leveiksi autoille, vaikka pääosin siellä liikutaan hevosilla, polkupyörillä tai jalkaisin.
Raffaello Matarazzo

Raffaello Matarazzo (17. elokuuta 1909 Rooma – 17. toukokuuta 1966 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka muistetaan parhaiten suosituista 1950-luvun melodraamoistaan.
Matarazzo aloitti elokuvauransa kriitikkona. Hän työskenteli Emilio Cecchin johtamalla Cinesillä ja ohjasi 1930-luvun alussa kaksi lyhyttä dokumenttielokuvaa, Arborean (tuolloin Mussolinia di Sardegna) ja Latinan (tuolloin Littoria) kaupunkien rakentamisesta. Matarazzon ensimmäinen näytelmäelokuva oli "Treno popolare" (”Kansanjuna”, 1933), joka usein mainitaan yhtenä neorealismin edeltäjistä. Tämän jälkeen ohjaaja teki joukon tilannekomedioita ja salonkimelodraamoja, joista paras on "L’avventuriera del piano di sopra" (”Yläkerran seikkailija”, 1941).
Toisen maailmansodan jälkeen Matarazzo saavutti menestystä melodraamalla "Elämän jano" ("Catene", 1949), joka aloitti Amedeo Nazzarin ja Yvonne Sansonin tähdittämien romanttisten nyyhkyelokuvien sarjan. Ohjaajan viimeinen elokuva oli "Amore mio" (”Rakkaani”) vuonna 1964.
Toteemi ja tabu

Toteemi ja tabu. Eräitä yhtäläisyyksiä villien ja neuroottisten sielunelämässä () on Sigmund Freudin kirja, jossa psykoanalyysia sovelletaan antropologiaan.
Kirja ilmestyi vuonna 1913, ja se koostuu neljästä esseestä, jotka julkaistiin alun perin psykoanalyyttisessa "Imago"-aikakauskirjassa vuosina 1912–1913:
Kussakin esseessä Freud koettaa ratkaista ongelman, joka askarrutti hänen aikansa antropologeja.
Kirjan alkusanoissa Freud kuvaa tavoitteitaan seuraavasti:
Freud kommentoi laajasti oman aikansa tutkijoita, joista keskeisimpiin kuuluvat muiden muassa J. G. Frazer, Wilhelm Wundt, Herbert Spencer ja Edvard Westermarck.
Freudin mukaan varhaiskantaiset heimot symboloivat yhteenkuuluvuuttaan usein jonkinlaisen toteemieläimen kautta. Saman toteemiklaanin jäsenet eivät saa ottaa toisiaan puolisoikseen, ja rajoja vahvistamaan syntyy monimuotoista rituaalikäyttäytymistä: initiaatioita, puhdistusrituaaleja ja niin edelleen. Freudin mukaan toteemikäyttäytymisessä (uskonnossa) käsittämättömät kiellot ja rajoitukset yhdistyvät varmuuteen siitä, että kauhea rangaistus odottaa kiellon rikkojaa. Freud uskoo, että uskonnon ja toteemiajattelun juuret ulottuvat siihen aikaan, kun ihmiset elivät apinalaumojen tavoin vahvimman uroksen hallitsemissa laumoissa.
Teoksessa esitettyihin hypoteeseihin on suhtauduttu pääasiallisesti kielteisesti, mutta ranskalainen teoreettinen antropologi René Girard näki sen olevan virheistään huolimatta jossain määrin oikeaanosuva ja katsoi sen tulevan lähelle omassa "Väkivalta ja pyhä" -teoksessaan esittelemäänsä ja puolustamaansa näkemystä.
"Toteemi ja tabu" julkaistiin Mirja Rutasen suomennoksena vuonna 1989. Suomennoksen alkusanat on kirjoittanut Antti Eskola.
Mario Mattòli

Mario Mattòli (30. marraskuuta 1898 Tolentino – 26. helmikuuta 1980 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka teki uransa aikana lähes 90 viihde-elokuvaa.
Mattòli valmistui juristiksi ja työskenteli teatterin lakimiehenä. Vuonna 1927 hän perusti oman teatteriseurueen, jossa näytteli muun muassa nuori Vittorio De Sica. Mattòlin elokuvauran aloitti hänen ohjaamansa ja käsikirjoittamansa romanttinen komedia "Tempo massimo" vuonna 1934. Sen jälkeen hän ohjasi lukuisia komedioita ja melodraamoja, joista suosituin oli koomikko Erminio Macarion näyttelijänuran käynnistänyt "Imputato alzatevi" (”Syytetty nouskoon ylös”, 1939).
Toisen maailmansodan jälkeen Mattòli ohjasi muun muassa 16 Totò-elokuvaa. 1960-luvun alussa hän teki koomikkopari Franco Franchin ja Ciccio Ingrassian debyyttielokuvan "Appuntamento a Ischia" (”Tapaaminen Ischiassa”, 1960) sekä koomisen peplumfilmin "Maciste contro Ercole nella valle dei guai" (1961). Mattòlin viimeinen ohjaustyö oli spagettiwesternparodia "Per qualche dollaro in meno" (”Vain muutama dollari vähemmän”, 1966).
Softbank

SoftBank Group on japanilainen monikansallinen konglomeraattiyritys, jonka pääkonttori sijaitsee Tokiossa. Yritys omistaa osuuksia muun muassa SoftBank Corp., SoftBank Vision Fund, Arm, Fortress Investment Group, Boston Dynamics, T-Mobile USA (24 %), Alibaba (29,5 %), Yahoo Japan (48,17 %), Brightstar (87,1 %), Uber (15 %).
Softbankin perusti Masayoshi Son. Alkuaikoinaan yritys myi tietokoneohjelmistoja ja vähän myöhemmin kustansi tietotekniikkalehtiä.
15. lokakuuta 2013 Softbank ja peliyhtiö GungHo ostivat suomalaisesta pelivalmistaja Supercellistä 51 % osuuden. Kauppahinnaksi ilmoitettiin noin 1,1 miljardia euroa. Sittemmin Softbank kasvatti omistusosuuttaan Supercellistä yli 73 prosentin, ja siitä tuli ainoa yhtiön (henkilökunnan) ulkopuolinen omistaja. 
Vuonna 2016 Softbank hankki ARM Holdingsin 31 miljardilla dollarilla. Seuraavana vuonna ARM Holdings muutti nimeksi Arm.
Syyskuussa 2020 Nvidia ja SoftBank ilmoittivat Nvidian ostavan Arm-yhtiön SoftBankiltä 40 miljardin dollarin hinnalla. Softbank hankki Armin vuonna 2016 31 miljardilla dollarilla. Helmikuussa 2022 ARM-yhtiön kauppa Nvidialle peruuntui johtuen kilpailuviranomaisten huolesta vaikutuksesta kilpailulle.
Orange Is the New Black

Orange Is the New Black on Jenji Kohanin luoma yhdysvaltalainen komedia-draamasarja. Sen ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Netflixissä 11. heinäkuuta 2013, toinen 6. kesäkuuta 2014, kolmas 11. kesäkuuta 2015 ja neljäs 17. kesäkuuta 2016. Viides kausi ilmestyi 9. kesäkuuta 2017.
Sarjan päähenkilö Piper Chapman (Taylor Schilling) tuomitaan nuoruudenrötöksestä 15 kuukaudeksi naisten valtionvankilaan. Piper oli salakuljettanut huumerahoja entiselle tyttöystävälleen Alex Vauselle (Laura Prepon) kymmenen vuotta aiemmin. Nyt hän joutuu jättämään taakseen ihanan sulhasen ja kivan elämän.
Sarja perustuu löyhästi Piper Kermanin samannimiseen kirjaan vankilakokemuksistaan.
Sarjan kuudes kausi tuli Netflixiin 27. heinäkuuta 2018 ja viimeiseksi jäävä seitsemäs kausi julkaistiin 26. heinäkuuta 2019.
"Orange Is The New Black" on Netflixin kaikkien aikojen katsotuin alkuperäissarja. Sarja sai hyviä arvosteluja koko toistoaikansa, joskin sarjan viides kausi jakoi enemmän mielipiteitä. Sarjan ensimmäinen kausi sai 12 Emmy-ehdokkuutta ja voitti kolme. "Orange Is The New Black" on ensimmäinen televisiosarja, joka on saanut Emmy-ehdokkuuksia sekä draama- että komediakategoriassa.
Seututie 697

Seututie 697 on Seinäjoen Veneskoskelta valtatieltä 18 Kuortaneen Mäyryn, Alajärven Lehtimäen sekä Soinin kautta Karstulaan kantatie 58 johtava, 101 kilometriä pitkä seututie. Tie on luokkaansa nähden kauttaaltaan hyväkuntoinen, sujuva ja länsiosaltaan (Seinäjoki–Lehtimäki) hyvin suora. Mäyryn ja Lehtimäen välillä tie on vaihtelevasti jyrkkää ja loivaa rinnettä. Tällä lähes puolet koko tiestä käsittävällä osuudella on kesäisin sadan kilometrin nopeusrajoitus, pois lukien Mäyryn kylä. Väli Lehtimäki–Soini uusittiin vuosituhannen vaihteessa, ja samalla kapea sekä hyvin mutkainen osuus jäi historiaan. Tien ainoat merkittävät taajamat ovat Soini ja Karstula itäisessä päätepisteessä. Soinista Karstulaan pitkähköt suorat vuorottelevat lyhyiden mutkaisempien osuuksien kanssa. Jyrkimmät mutkat löytyvät Karstulan Vahangan kylän kahta puolen ja aivan Karstulan taajaman tuntumasta. Tie tarjoaa melko nopean (talvisimmat kelit pois lukien) vaihtoehtoreitin Etelä-Pohjanmaan ja Keski-Suomen välillä. 
Liikennemäärät tiellä vaihtelevat melko paljon, välillä Veneskoski–Mäyry tie on varsin vilkas, 2 500–2 800 ajoneuvoa vuorokaudessa, ja Mäyrystä aina Soiniin saakka vielä 700–1 200 ajoneuvoa. Soinista Karstulaan liikennettä on enää 200–900 ajoneuvoa vuorokaudessa siten, että tien vähäliikenteisin osuus sijoittuu maakuntien rajalle.
Reitti.
Veneskoski–Mäyry–Lehtimäki–Soini–Karstula
Aarteiden kirja

Aarteiden kirja () on alun perin ruotsalaisen Natur &amp; Kultur -kustantamon vuosina 1947–1958 julkaisema kymmenosainen lastenkirjasarja. Sarjan alkuperäiset kymmenen osaa on WSOY julkaissut myös suomeksi vuosina 1956–1960.
Aarteiden kirja on kokoomateos, joka sisältää useiden eri kirjailijoiden satuja, laulujen sanoja, runoja ja loruja, viimeiset viisi osaa myös runsaasti lapsentajuisessa muodossa esitettyä tietoa eri aloilta. Alkuperäisen sarjan viisi ensimmäistä osaa on tarkoitettu noin 3–8-vuotiaille, viisi viimeistä osaa noin 9–14-vuotiaille. Sarjaan lisättiin myöhemmin kolme osaa, joita ei ole suomennettu.
Alkuperäisen ruotsinkielisen kirjasarjan toimittivat pääasiassa Annie Löfstedt, Barbro Svinhufvud ja Roland Hentzel. Suomenkielisen laitoksen ensimmäisen osan toimitti Martti Haavio, muut osat Kirsi Kunnas. Sarjan eri osien kuvittajina ovat toimineet Jan Afzelius (1. ja 7. osa), Signe Aspelin (2. osa), Kaj Beckman (3. ja 4. osa), Mary Baker (5. osa), J. A. G. Acke (6. osa), Bengt Brattström (8. osa) ja Eva Alexandrova (9. ja 10. osa). 
Ruotsissa kirjasarjasta on vuosina 1978–1987 ilmestynyt uusittu laitos nimellä "Min nya Skattkammare" sekä vuosina 1997–2006 uusi kirjasarja alkuperäisellä nimellä "Min Skattkammare" mutta sisällöltään alkuperäisesta täysin poikkeavana.
Alkuperäinen sarja.
Sarjan suomentamattomat jatko-osat ovat:
UG/OD

UG/OD on rap-artisti/tuottaja Huge L:n ja rap-artisti Moden muodostama rap-kaksikko.
Historia.
Huge L ja Mode ovat julkaisseet lukuisia yhteisjulkaisuja, mutta ensimmäinen "UG/OD" -nimellä julkaistu julkaisu "Vain promootiokäyttöön" julkaistiin 21. lokakuuta 2011. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan 41. sijalle. Sen kappaleista "TBA", "R.O.T.S.I", "UG/OD" ja "Talla pohjas" on julkaistu musiikkivideot. Toinen "UG/OD" -nimellä julkaistu albumi "Fatta platta" julkaistiin Monsp Recordsin kautta 23. toukokuuta 2012. Se ylsi 19. Suomen virallisella albumilistalla.
David Simon

David Simon (s. 1960 Washington D.C.) on yhdysvaltalainen kirjailija, journalisti, televisiokäsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän työskenteli "Baltimore Sun" -lehdessä 12 vuotta ja kirjoitti romaanit "Homicide: A Year on the Killing Streets" (1991) ja "The Corner: A Year in the Life of an Inner-City Neighborhood" (1997). Molemmista on tehty televisiosarjat: "Homicide: Life on the Street" (1993–1999) ja "The Corner" (2000). Simon tunnetaan kuitenkin parhaiten televisiosarjan "Langalla" (2002–2008) tekijänä. Simon on myös tehnyt televisiosarjat "Treme" (2010–2013), "The Deuce" (2017–), sekä minisarjan "Show Me a Hero" (2015).
Akademiska Damkören Lyran

Akademiska Damkören Lyran (Lyran) on Helsingin yliopiston naiskuoro, joka on perustettu vuonna 1946. Kuorossa on noin 60 laulajaa, joista suurin osa on pääkaupunkiseudun korkeakoulujen opiskelijoita. Vuodesta 2009 Lyrania on johtanut Jutta Seppinen, ja häntä seuraa vuonna 2023 Riku Laurikka.
Lyranin toimintaan kuuluu niin omat konsertit kuin yhteistyöt eri muusikoiden, kuorojen ja orkestereiden kanssa. Jutta Seppisen alaisuudessa konserteista on tullut konseptimaisempia, vahvasti tiettyyn teemaan sidottuja kokonaisuuksia, joissa voi kuulla niin argentiinalaista tangoa kuin pohjoismaista minimalismia. Perinteiset Akademiska Sångföreningenin kanssa pidettävät joulukonsertit keräävät vuosittain noin 2000 kuulijaa. Lyran matkustaa säännöllisesti, ja on konsertoinnut muun muassa Belgiassa, Argentiinassa, Irlannissa, Yhdysvalloissa ja Australiassa.
Junat ja naiset

Junat ja naiset on Jenni Vartiaisen kappale, joka julkaistiin singlenä 16. elokuuta 2013. Kappaleen on sanoittanut Mariska. Kappale on Vartiaisen kolmannen, 4. lokakuuta 2013 julkaistun "Terra"-studioalbumin ensimmäinen single. Kappaletta soitettiin suomalaisilla radiokanavilla viikon aikana yli 480 kertaa.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin singlen kanssa samana päivänä. Video kuvattiin Islannissa Pekka Haran ohjaamana.
Jalkapallon I divisioonan kausi 1990

Jalkapallon I-divisioonan kausi 1990 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Voittaja Porin Pallo-Toverit nousi suoraan Futisliigaan. Toiseksi sijoittunut Jaro nousi myös liigaan voitettuaan karsinnan liigapaikasta Kokkolan Pallo-Veikkojen kanssa. Kolme viimeistä joukkuetta putosivat suoraan II-divisioonaan. Kauden kokonaisyleisömäärä oli 78 220 katsojaa.
Karsintaottelut.
Jaro nousi Futisliigaan yhteismaalein 5–2
Parhaat maalintekijät.
14 maalia
12 maalia
11 maalia
9 maalia
8 maalia
7 maalia
Menatetrenoni

Menatetrenoni (myös nimellä MK-4) on yksi yhdeksästä K2-vitamiinin muodosta. Se on hemostaattinen eli verenvuotoa tyrehdyttävä vitamiini, jota käytetään muun muassa osteoporoosin aiheuttamien kipujen hoitoon. Menatetrenoni syntyy, kun K1-vitamiini muuttaa muotoaan elimistössä. Kudokset, joihin MK-4 vitamiinia kaikkein muodostuu eniten, voivat muuttaa jopa 90 % kaikesta saamastaan K1-vitamiinista menatetrenoniksi. MK-4 on markkinoilla oleva apu osteoporoosiin jo Japanin markkinoilla.
Jormasjärvi

Jormasjärvi on Itä-Suomessa, Kainuun Sotkamossa sijaitseva järvi. Se kuuluu Oulujoen vesistöön ja laskee pohjoispäästään Jormasjokea Nuasjärven Jormaslahteen. Nuasjärvi laskee edelleen Oulunjärven ja Oulujoen kautta Perämereen. Kolmisoppi laskee Tuhkajokea pitkin Jormasjärveen.
Jormasjärven pinta-ala on 20,5 neliökilometriä. Suurin syvyys 28 metriä ja keskisyvyys 5,8 metriä. Vesi on tummaa. Suurimmat saaret ovat Sääskinen ja Honkinen.
Talvivaaran kaivos on pilannut Jormasjärven vettä. Kainuun ELY-keskuksen tutkimustulosten (2018) perusteella virkistyskäytölle, kuten uimiselle, veden käytölle pesu- tai löylyvetenä tai kalastukselle ja kalojen elintarvikekäytölle ei kuitenkaan ole estettä Jormasjärven, Rehjan, Nuasjärven ja Laakajärven tai niiden alapuolisten vesistöjen osalta. Eviran yleisten suositusten mukaisesti suurimpien petokalayksilöiden syöntiä tulisi rajoittaa elohopeapitoisuuksien vuoksi, kuten kaikkialla Suomessa.
Jakub Šrámek

Jakub Šrámek (s. 4. maaliskuuta 1993) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Extraliga-joukkue HC Litvínovissa. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Šrámek aloitti jääkiekon 3-vuotiaana HC Litvínovissa. Hän oli kaudella 2009–2010 joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 18+20=38 ja jakoi Litvínovin sisäisen tehotilaston voiton Marek Švarcin kanssa lukemalla +16. Kaudella 2010–2011 Šrámek oli seuran U20-junioreiden toiseksi paras maalintekijä Jakub Matain kanssa. Hän vahvisti myös Litvínovin U18-joukkuetta kevään 2011 pudotuspeleissä, joissa Šrámek jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Jakub Procházkan kanssa tehoilla 3+4=7. 
Kaudella 2011–2012 Šrámek oli tehoilla 27+26=53 Litvínovin U20-joukkueen paras pistemies ja syöttäjä sekä jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Pavol Smolkan kanssa. Hän sijoittui koko NOEN Extraliga U20:n pistepörssissä toiseksi edellään vain Georg Mavrojanidis. Šrámek jakoi Smolkan kanssa sarjan maalipörssin kolmannen sijan. Hän voitti myös Litvínovin sisäisen tehopörssin lukemalla +30. Šrámek debytoi kauden aikana myös Extraligassa, jossa hän sai tililleen seitsemän runkosarja- ja kaksi karsintasarjan ottelua jääden niissä ilman tehopisteitä.
Kauden 2012–2013 Šrámek aloitti yhdysvaltalaisen juniorisarja WSHL:n Long Beach Bombersissa. Marraskuussa 2012 hän palasi kuitenkin kasvattajaseuraansa Litvínoviin, jonka U20-joukkueen kapteenina Šrámek toimi. Hän oli tehoilla 15+25=40 joukkueen paras syöttäjä sekä toiseksi paras pistemies ja maalintekijä Pavel Písaříkin jälkeen. Šrámek ei pelannut kauden aikana Litvínovin Extraliga-joukkueessa, mutta hän pelasi miesten pelejä muutaman ottelun 1. Národní Hokejová Ligan HC Mostissa sekä 2. Národní Hokejová Ligan HC Draci Bílinassa.
Šrámek siirtyi kaudeksi 2013–2014 Suomeen ja Mestis-joukkue Jokipoikiin. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 14+14=28 ja jakoi kevään 2014 pudotuspeleissä Jokipoikien sisäisen tehotilaston voiton Jarkko Immosen ja Otto Karvisen kanssa lukemalla +1. Kaudeksi 2014–2015 Šrámek palasi HC Litvínoviin, jossa hänen ensimmäinen kokonainen Extraliga-kautensa toi 47 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 8+4=12. Šrámek voitti kauden päätteeksi Tšekin-mestaruuden.
Maajoukkueura.
Šrámek on pelannut seitsemän nuorten ja 11 poikien maaottelua.
Lappböle Hornkapell

Lappböle Hornkapell on suomalainen puhallinyhtye Kirkkonummelta. Yhtye on perustettu vuonna 1903 harrastajaorkesterina Pohjois-Kirkkonummella Lapinkylässä. Orkesterin historiaan kuuluu "kovan harjoituksen" aikoja, mutta myös paljon taukoja. Tiedetään, että orkesteri toimi vuosisadan alussa ja jonkin aikaa 1920-luvulla, jonka jälkeen vuonna 1963 orkesteri herätettiin uudelleen henkiin. Siitä asti orkesteri on soittanut kaikenlaista musiikkia joulumusiikeista ja hymneistä tanssi- ja viihdemusiikkiin.
Aikojen saatossa orkesteria ovat johtaneet Gustav Heiskanen, Erik Sikström, Veikko Gisselberg, Per-Olof Munck, Juha Määttänen, Moa Thors ja John Kotka. Moa Thorsin aikana Lappböle Hornkapell kasvoi puhallinorkesterista sinfoniseksi puhallinorkesteriksi. Nykyinen kapellimestari on syksyllä 2016 aloittanut Arttu Sipilä.
Lappböle Hornkapell esiintyy täysimittaisen puhallinorkesterikokoonpanon lisäksi pienemmällä seitsikko-kokoonpanolla.
Too Much Johnson

Too Much Johnson on Orson Wellesin ohjaama mykkäelokuva vuodelta 1938.
Herkästi syttyvälle nitraattifilmille kuvatun elokuvan luultiin hävinneen ikuisiksi ajoiksi Wellesin kodissa vuonna 1970 sattuneessa tulipalossa, mutta siitä löytyi kopio vuonna 2013 varastosta Pordenonen kaupungissa Italiasta. Se entistetään ja esitetään yleisölle Italiassa Giornate del Cinema Muton mykkäfilmifestivaalilla Pordenonessa lokakuussa 2013. Sen jälkeen se on tarkoitus esittää Yhdysvalloissa New Yorkissa, ja jos rahoitus saadaan kuntoon, se on nähtävissä internetissä.
Elokuva oli tarkoitettu William Gilletten kirjoittaman, Wellesin teatteriseurueen esittämän 1800-luvulle sijoittuvan kolmiosaisen farssinäytelmän "Too Much Johnson" esityksen esinäytöksiksi, mutta Welles ei tehnyt elokuvaa valmiiksi syistä, joiksi on arvailtu esimerkiksi näyttelijöiden vaatimat lisäkorvaukset. Ilman elokuvaa näytelmän esitys lässähti, eikä sitä viety Broadwaylle kuten oli ollut tarkoitus. 
Näyttelijöissä oli teatteriseurueen näyttelijöitä: Joseph Cotten, Arlene Francis, Howard Smith, Edgar Barrier, Mary Wickes ja Wellesin tuolloinen vaimo Virginia Nicholson taiteilijanimellä Anna Stafford. Pienessä roolissa nimettömänä avustajana elokuvassa on tiettävästi Judith Tuvim, joka myöhemmin tunnetaan nimellä Judy Holliday.
"Too Much Johnson" oli Wellesin toinen elokuva. Ensimmäinen oli lyhytelokuva "Hearts of Age", jonka hän teki 1934 koulussa ystävänsä William Vancen kanssa.
Japaninbulbuli

Japaninbulbuli ("Hypsipetes amaurotis") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Japaninbulbulia tavataan Aasian itäosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen Etelä-Koreassa ja yleinen Filippiineillä. Sen kannankehitys on nouseva, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.