tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Neliömetri

Neliömetri (tunnus m²) on SI-järjestelmän mukainen pinta-alan johdannaisyksikkö. Neliömetri on sellaisen neliön pinta-ala, jonka sivu on pituuden SI-perusyksikkö metri. Pinta-alan perusmittayksikkönä on metri × metri eli m².
Neliömetrin usein käytettyjä kerrannaisia ovat hehtaari, joka on 10 000 neliömetriä, ja aari, joka on 100 neliömetriä.
SI-järjestelmässä kerrannaisyksiköillä ilmoitetaan yksikön kerrannaisuutta, esimerkiksi etuliite kilo tarkoittaa tuhatkertaista. Pinta-alayksiköissä on kuitenkin huomattava, että kerrannaisyksikkö neliöityy, eli km² tarkoittaa km × km eikä k(m × m). 1 km² ei siis ole tuhat m² vaan tuhat kertaa tuhat m² eli miljoona m².
Puhekielessä "neliöillä" pinta-alan yhteydessä (esimerkiksi asuntoalassa) tarkoitetaan lähes aina neliömetrejä.
Induktanssi

Induktanssi (itseinduktanssi, tunnus "L") kuvaa kelan, käämin tai muun yleisen johdinsilmukan kykyä vastustaa sen läpi kulkevan sähkövirran muutosta. Induktanssin SI-järjestelmän mukainen yksikkö on henry (tunnus H). Myös suora johdin, jonka läpi kulkee sähkövirta, muodostaa ympärilleen magneettikentän. Siten kaikilla johtimilla on ainakin jonkin verran induktanssia.
Induktanssin määritelmä.
Sähkövirran muutos indusoi esimerkiksi kelaan sähkömotorisen voiman (smv), jonka suuruus saadaan Faradayn induktiolaista. Lenzin lain mukaan tämä indusoitunut smv pyrkii vastustamaan virran muutoksia. Induktanssi lasketaan silmukkaan indusoituneen sähkömotorisen voiman formula_1 tai jännitteen formula_2 ja sähkövirran muutosnopeuden "dI/dt" suhteena:
formula_3.
Mikäli käämin induktanssi on suuri, pienikin virranmuutos, käytännössä korkeampi taajuus, aiheuttaa suuren sähkömotorisen voiman, joka vastustaa virran muutosta, eli mitä suurempi induktanssi sitä matalampia taajuuksia vaimenee.(Huomaa että smv on käämissä piiriin indusoituvan jännitteen vastaluku). Piirin induktanssia voidaan siis käyttää vaimentamaan äkillisiä sähkövirran muutoksia. 
Induktanssi voidaan yhtäpitävästi laskea myös kierrosmäärän "N" ja magneettivuon "Φ" tulon ja kelassa kulkevan virran suhteena, 
formula_4. 
Toisinaan laskuissa käytetään suuretta käämivuo (),
formula_5. 
Induktanssi "L" voidaan tällöin määritellä käämivuoksi virtayksikköä kohti.
formula_6.
Kelojen induktanssien laskukaavoja.
Ferriittirenkaalle käämityn kelan induktanssi voidaan laskea seuraavasta kaavasta:
formula_7
missä 
"μ0" on tyhjiön permeabiliteetti eli magneettivakio
"μe" on sydämen tehollinen suhteellinen permeabiliteetti
"N" on kierrosmäärä
"Ae" on sydämen tehollinen poikkipinta-ala
"le" on tehollinen magneettisen piirin pituus
Kelasydämelle käämityn kelan induktanssin määrittäminen perustuu usein myös "AL-lukuun". Sydämelle ilmoitettava AL-luku, jonka yksikkönä käytetään usein nH/n² tarkoittaa, miten paljon nanohenryjä induktanssia saadaan käämin kierrosmäärän (n) neliötä kohti.
Induktanssin mittaaminen.
Induktanssin mittaaminen perustuu yleensä kelan impedanssin mittaamiseen jollakin vaihtojännitteellä. Käytännön kelat ovat usein varsin häviöisiä eli reaktanssi voi poiketa impedanssista merkittävästi. Induktanssi voidaan määrittää reaktanssin ja mittaustaajuuden perusteella, mutta tarkkaan mittaukseen pitää ottaa huomioon kelan resistanssikin. Induktanssin mittaamiseen on erityisiä LCR-mittareita.
Kelan induktanssi voidaan määrittää myös rakentamalla resonanssipiiri tunnetun kapasitanssin kanssa. Induktanssi voidaan laskea piirin kapasitanssin ja resonanssitaajuuden perusteella.
Niccolò Machiavelli

Niccolò di Bernardo dei Machiavelli (3. toukokuuta 1469 Firenze – 21. kesäkuuta 1527 Firenze) oli firenzeläinen renessanssiajan filosofi ja valtiomies. Hänet muistetaan parhaiten teoksestaan "Ruhtinas", jossa hän esittelee hallitsijan ihannemallinsa.
Elämä.
Machiavelli syntyi vanhaan ja varakkaaseen sukuun, ja siksi hän sai aikansa parhaan humanistisen koulutuksen, joka koostui "triviumista" eli logiikasta, retoriikasta ja grammatiikasta sekä "quadriviumista" eli aritmetiikasta, geometriasta, astronomiasta ja musiikista. Hänen arvellaan opiskelleen Firenzen yliopistossa.
Vaikka renessanssin ajan Italia eli kulttuurista hurmosta, se oli samaan aikaan ajautumassa poliittiseen kaaokseen. Apenniinien niemimaa oli jakautunut keskenään vihamielisiin valtioihin, joihin kuuluivat Firenze, Milano, Rooma, Genova, Siena, Napoli ja Venetsia. Firenze, joka oli 1400-luvulta lähtien ollut hallitsevassa asemassa suhteessa naapureihinsa, oli menettämässä asemiaan. Firenzeltä puuttui voimakastahtoinen hallitsija, joka olisi voinut yhdistää kaupungin toisiaan vastaan juonittelevat suvut. Myös kansallisvaltiot Ranska ja Espanja sekä Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta muodostivat vakavan uhan koko hajanaiselle niemimaalle. Machiavellin teoksia on luettava tätä taustaa vasten.
Ennen kuin Machiavelli määrättiin salaliitosta epäiltynä maanpakoon, hän ehti toimia kansalaisarmeijan diplomaattina ja sihteerinä vuonna 1507 perustetussa yhdeksänjäsenisessä komiteassa, joka perustettiin Machiavellin ehdotuksesta. Vuonna 1512 Medicit ottivat vallan espanjalaisten joukkojen tuella ja hajottivat hallituksen. Machiavelli joutui ensin sisäiseen karkotukseen ja sitten vankilaan. Vapauduttuaan hän lähti Firenzestä ja asettui maatilalle sen ulkopuolelle.
Maanpaossa vuonna 1513 Machiavelli kirjoitti tunnetuimman teoksensa "Ruhtinas". Siinä hän esittelee ihannemallinsa hallitsijasta, jonka ainoana moraalina tulee olla päämääräänsä pyrkiminen suosiosta välittämättä. Ilmiötä kutsutaan myös machiavellismiksi. Teos loi Machiavellin maineen ateistina ja moraalittomana kyynikkona.
Maanpaossa Machiavelli kirjoitti myös toisen pääteoksensa "Valtiollisia mietelmiä" eli "Esitelmiä Titus Liviuksen kymmenestä ensimmäisestä kirjasta". Kolmesta kirjasta koostuva teos on pinnallisesti kommentaari Titus Liviuksen "Rooman historiaan", mutta käytännössä Machiavelli esittelee ennemminkin omia kuin Liviuksen näkemyksiä ja pyrkii historiantutkimisen sijaan käyttämään historiallisia tapahtumia opettavaisina tarinoina siitä, kuinka valtio on järjestettävä. Perinteisen näkemyksen mukaan tässä teoksessa Machiavelli esittää tasavaltaisen valtionäkemyksen, kun hän "Ruhtinaassa" keskittyi yksinvaltiuteen.
Teokset.
Lisäksi Machiavellilta on julkaistu esimerkiksi runoja, kirjeenvaihtoa, muita näytelmiä ja lyhyempiä poliittisia kirjoituksia.
Latinalaiset aakkoset

Latinalaiset aakkoset on laajimmin käytetty aakkospohjainen kirjoitusjärjestelmä. Se kehittyi Apenniinien niemimaalla 700-luvulla eaa. Kaikki länsieurooppalaiset kielet käyttävät nykyisin latinalaista aakkostoa, ja se on levinnyt myös muiden alueiden kielten kirjoitusjärjestelmäksi, jossain tapauksissa syrjäyttäen vanhemman järjestelmän, esimerkiksi turkin ja vietnamin kielissä.
Latinalaisista aakkosista käytetään myös nimitystä roomalaiset kirjaimet, mutta tämä on usein käsitteenä suppeampi, pois sulkien goottilaiset kirjaintyypit.
Historia.
Latinalainen aakkosto kehittyi Apenniinien niemimaalla 700-luvulla eaa. kreikkalaisesta ja foinikialaisesta aakkostosta etruskien aakkoston kautta. Rooman valtakunnan laajetessa latinasta tuli Välimeren alueen toinen yleiskieli kreikan rinnalle.
Alkuperäisessä muodossaan aakkosto poikkesi jonkin verran nykyisestä.
G otettiin käyttöön ilmeisesti 200-luvulla eaa. C:n muunnelmana. Y ja Z omaksuttiin kreikasta 100-luvulla. Kirjaimet J, U ja W lisättiin keskiajalla. Roomalaiset eivät tehneet eroa suurten ja pienten kirjainten välillä; pienet kirjaimet muodostuivat vasta keskiajalla kursiivista.
Laajennukset.
Latinalaiseen kirjaimistoon on tarpeen vaatiessa, yleensä kirjoitusjärjestelmän fonetisoimiseksi, lisätty uusia kirjaimia. Olemassa oleviin kirjaimiin on myös lisätty tarkkeita.
Tietotekniikassa latinalaisen kirjaimiston esittäminen pohjautuu Unicode-standardin mukaan yllä esitettyyn amerikkalaisperäiseen merkkikokoelmaan Basic Latin, mitä Suomessa täydennetään eurooppalaisten kielten tarvitsemilla Latin-1 kirjaimilla.
Diakriittiset merkit eli tarkkeet.
Latinalaisiin kirjaimiin liitettyjä tarkkeita ovat muun muassa:
Muut kirjaimet.
Joihinkin kieliin on jäänyt kirjaimia aikaisemmista kirjoitusjärjestelmistä, kuten islannin "thorn" (Þ, þ) tai muinaisenglannin ja keskienglannin "wynn" (Ƿ, ƿ). 
Jotkin kirjaimet ovat syntyneet kahden aikaisemman kirjaimen yhdistelminä eli ligatuureina. Tällaisia kirjaimia ovat mm. œ, æ ja saksan ß.
Aramean kirjaimisto

Aramean kirjaimisto kehittyi foinikialaisesta noin vuonna 900 eaa. Kirjoitusjärjestelmä levisi entisestään assyrialaisten valloitettua Amarean 700-luvulla eaa. Arabian kieli syrjäytti sen vasta 800-luvulla. Kirjoitusjärjestelmästä kehittyi idässä Intian brahmi-kirjoitus, anatoliassa muinaisturkin sisäaasialaiset riimut, syyrian ja heprean kirjaimistot sekä nabatealainen kirjoitus Petran kaupungissa Jordaniassa ja sitä kautta arabian aakkosto.
Kirjaimisto.
Aramean kirjaimistoon kuuluvat seuraavat kirjaimet, joita on yhteensä 22:
Foinikialainen kirjaimisto

Foinikialainen kirjaimisto kehittyi vuoden 1000 eaa. tienoilla Foinikiassa, nykyisen Libanonin seudulla. Kauppiaskansan mukana kirjoitusjärjestelmä levisi tehokkaasti eri alueille ja siitä kehittyivät puunilainen (Karthagon) kirjoitus, muinaisheprealainen kirjoitus sekä aramean ja kreikan kirjaimisto. Kreikan kirjaimistosta syntyivät edelleen kyrillinen ja latinalainen kirjaimisto.
Puunilainen kirjoitus hävisi Karthagon valtakunnan tuhouduttua, ja muinaisheprealainen kirjoitus korvautui aramean kirjaimistosta kehittyneellä heprean neliökirjoituksella, muinaisheprealaisesta kirjoituksesta edelleen kehittyneellä samarialaisella kirjoituksella on enää noin 550 käyttäjää.
Nykyisin uskotaan, että foinikialaiset eivät olleet aakkoskirjoituksen ensimmäisiä keksijöitä, vaan jokin heitä edeltänyt kanaanilainen kansa.
Kirjaimisto oli abjad (eli vokaaleita ei kirjoitettu), ja sitä kirjoitettiin oikealta vasemmalle.
Ehrnrooth

Ehrnrooth () on suomalais-ruotsalainen aatelissuku, joka tunnetaan erityisesti sotilassukuna ja talouselämän vaikuttajina.
Sukuun kuuluvia ja muita Ehrnrooth-nimisiä on nykyään noin 250.
Suvun vanhempi historia.
Ehrnroothin suku on perimätiedon mukaan lähtöisin Pommerista Saksasta, josta se saapui Baltian kautta Suomeen. Hans Plagman -nimisen upseerin arvellaan muuttaneen Liivinmaalta Suomeen vuoden 1600 tietämillä. Hänen poikansa Hans Plagman (k. 1679) toimi kauppiaana ja raatimiehenä Turussa. Tämän poika, Käkisalmen tuomari Johan Plagman (1623–1696) aateloitiin vuonna 1687 nimellä "Ehrenrooth", mutta nimen kirjoitusasusta jäi myöhemmin yksi e-kirjain pois. Suku esiteltiin kaksi vuotta myöhemmin Ruotsin ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 1123.
Sukuun kuulunut kenraalimajuri Carl Gustaf Ehrnrooth sai vuonna 1801 Miekkaritarikunnan ristin ja hänet korotettiin samassa yhteydessä ritaristoon. Kun Suomen ritarihuone järjestäytyi vuonna 1818, Carl Gustaf Ehrnroothin jälkeläiset merkittiin sinne aatelisena sukuna numero 73 ("kommendörsätten") ja muut Ehrnroothit aatelisena sukuna numero 85. Ruotsissa sukua ei asunut vuoden 1809 jälkeen, mutta vuosina 1946 ja 1978 Suomesta muuttaneille suvun jäsenille myönnettiin uudelleen edustusoikeus Ruotsin ritarihuoneella.
Suvussa on 1700-luvun alusta alkaen ollut runsaasti upseereita, ja siihen on kuulunut yhteensä seitsemän kenraalia. Suku on vuodesta 1791 omistanut Seestan kartanon Nastolassa.
Talouselämän vaikuttajat.
Ehrnroothin suku tunnetaan nykyisin suuresta varallisuudestaan ja merkittävistä omistuksistaan lukuisissa pörssiyhtiöissä. Sukuun on kuulunut useita vuorineuvoksia. Ehrnrootheja on 1990-luvulla kutsuttu jopa Suomen talouselämän vaikutusvaltaisimmaksi perheeksi ja ”Suomen Wallenbergeiksi”. Vaikka suvun taloudellisen mahdin onkin sittemmin sanottu hiipuneen, Ehrnrootheilla on edelleen vahva asema muun muassa Fiskarsin omistajina. Fiskarsin suurimpien osakkeenomistajien joukossa on Ehrnroothien suvun sijoitusyhtiöitä, kuten Alexander Ehrnroothin johtama Virala ja Paul Ehrnroothin Turret.
Vuoden 2015 alussa "Helsingin Sanomat" laski Ehrnroothien omistaneen pörssiyhtiöiden osakkeita yli 1,3 miljardin euron arvosta ja olleen siten Suomen toiseksi rikkain suku Herlinien jälkeen.
Suvun jäseniä.
Jääkärikapteeni ja kirjailija Jalmari Kara (ent. Forsström) oli kenraali Johan Casimir Ehrnroothin avioton poika.
Avioliiton kautta sukuun liittyy myös:
Hyvinkään yhteiskoulu

Hyvinkään yhteiskoulun lukio eli HYK tai Hyvinkään yhteiskoulu oli vuosina 1918–2020 toiminut lukio, oppikoulu ja yläkoulu Hyvinkäällä. Se sijaitsi vuodesta 1956 lähtien kaupungin keskustassa osoitteessa Uudenmaankatu 17. Samoissa tiloissa toimi myös aikuislukio. Opiskelijoita lukiossa oli noin 600. Vuonna 2020 lukiosta tuli osa Hyvinkään lukiota.
Historia.
Hyvinkäälle perustettiin vuonna 1918 jo vuosikymmenen kaivattu oppikoulu, joka sai nimekseen Hyvinkään yhteiskoulu. Ensimmäiseksi rehtoriksi valittiin Jussi Ritala. Ensimmäisenä lukuvuotena oppilaita oli 54.
Vuonna 1937 hyväksyttiin koulun laajeneminen myös lukioksi. Laajennus valmistui joulukuussa 1938 koulun 20-vuotisjuhlien aikaan, ja lukio aloitti toimintansa syksyllä 1939. Talvisota vaikutti tuolloin kouluun monin tavoin. Keväällä 1940 kuitenkin saivat lakkinsa lukion 12 ensimmäistä ylioppilasta.
Tila alkoi myöhemmin käydä ahtaaksi, joten 1955 aloitettiin uuden koulun rakennustyöt. Uusi koulurakennus valmistui 1956, ja sitä laajennettiin vielä niin, että 1958 se oli valmis nykyisessä muodossaan.
Vuonna 1972 aloitti iltalinja. Uuteen peruskoulujärjestelmään koulu siirtyi 1974 ja sai nimekseen Keskustan yläaste ja lukio. Nimi Hyvinkään yhteiskoulu palautettiin takaisin 1980-luvun lopulla.
Syksyllä 1996 Hyvinkäällä siirryttiin kahden lukion järjestelmään. Vehkojan ja Pohjoispuiston lukiot lakkautettiin ja niiden opiskelijat ja henkilökunta siirtyivät joko Hyvinkään yhteiskoulun lukioon tai Hyvinkään Sveitsin lukioon.
Vuonna 2006 Hyvinkään yhteiskoulun yläaste siirtyi elokuussa uuteen Tapainlinnan kouluun. Peruskoulun siirryttyä koko rakennus jäi lukion ja aikuislinjan käyttöön. Lisäksi rakennukseen muutti taidekoulu. Myös lukion tuolloinen rehtori Pentti Halonen siirtyi Hyvinkään kaupungin sivistystoimenjohtajaksi. Vuonna 2007 valittiin rehtoriksi viimeinen rehtori Kirsi Silvennoinen.
Useina vuosina Hyvinkään yhteiskoulun lukio oli sadan parhaan lukion joukossa Suomen lukioiden ylioppilaskirjoitustulosten vertailussa.
Vuonna 2018 Hyvinkään yhteiskoulu vietti 100-vuotisjuhlaansa.
Hyvinkään yhteiskoulun lukio ja Hyvinkään Sveitsin lukio yhdistyivät 1. elokuuta 2020 Hyvinkään lukioksi ja siirtyivät uusiin tiloihin uuden lukiorakennuksen, Kipinä-talon, valmistuttua keväällä 2021. Uusi lukio sijaitsee läheisessä Hangonsillan kaupunginosassa.
Luettelo Hyvinkään yhteiskoulun rehtoreista.
Ei sisällä aikuislinjan rehtoreita.
Lordi Dunsany

Lordi Dunsany, oikealta nimeltään Edward John Moreton Drax Plunkett, Dunsanyn 18. paroni (24. heinäkuuta 1878 – 25. lokakuuta 1957) oli irlantilainen kirjailija ja runoilija. Hänen vaikutustaan nykyaikaiseen fantasiakirjallisuuteen pidetään merkittävänä. Dunsanyn kuuluisimpia teoksia on romaani "Haltiamaan kuninkaantytär" (1924).
Dunsanyn kuuluisimmat fantasianovellit julkaistiin kokoelmissa vuosien 1905 ja 1919 välillä. Ensimmäisen kokoelman, "The Gods of Pegana", julkaisusta hänen oli maksettava itse. Dunsany kirjoitti myös paljon käsikirjoituksia näytelmiin.
H. P. Lovecraft vaikuttui suuresti Dunsanystä, kun hän näki tämän kiertueella Yhdysvalloissa. Lovecraftin varhaisimmissa teoksissa onkin havaittavissa vaikutteita Dunsanystä.
Julkaistut teokset.
Suomennettu tuotanto.
Sarja: Jalavan scifi-sarja, no. 14.
Kemiallinen reaktio

Kemiallinen reaktio on prosessi, jossa aineet muuttuvat toisiksi aineiksi: atomien ja molekyylien elektronijakaumat muuttuvat, ja yleensä sidoksia syntyy tai katkeaa. Reaktiossa atomi voi muuttua ioniksi, molekyylit voivat yhdistyä tai hajota tai molekyylien atomit voivat järjestyä uudestaan.
Olomuodon muutosta ei sanota kemialliseksi reaktioksi vaan prosessiksi, joka on laajempi, myös reaktiot sisältävä käsite. Olomuodon muutoksessa heikot kemialliset sidokset katkeavat. Kemiallisen konformaation muutos on seurausta näiden sidosten uudelleenjärjestymisestä. Kemiallisissa reaktioissa voivat muuttua vain atomien elektronipilvet, eivät atomien ytimet niin kuin ydinreaktioissa. 
Jokaisessa kemiallisessa reaktiossa myös sitoutuu tai vapautuu energiaa, tavallisimmin lämpönä. Tällä perusteella reaktiot jaetaan endotermisiin ja eksotermisiin reaktioihin. Nämä energian muutokset ovat kuitenkin paljon pienempiä kuin ydinreaktioissa. Siten aineiden massa ei muutu havaittavasti ja voidaan puhua aineen häviämättömyyden laista. 
Reaktioyhtälö.
Reaktioyhtälö eli reaktiokaava ilmoittaa reaktion alku- ja lopputilan aineet eli "lähtöaineet" ja "tuotteet". 
Kemiallisissa reaktioissa eivät kuitenkaan alkuaineet muutu toisiksi alkuaineeksi, vaan jokaisen alkuaineen atomeja on reaktion jälkeen yhtä monta kuin sitä ennenkin. Tämän vuoksi reaktioyhtälöitä kirjoitetettaessa lisätään molekyylikaavojen eteen kertoimet, joilla ne tasapainotetaan niin, että yhtälön vasemmalla ja oikealla puolella on samoja atomeja yhtä suuri määrä, ja myös yhteenlaskettu sähkövaraus on sama molemmilla puolilla. 
Reaktioyhtälössä voidaan myös ilmoittaa aineen olomuoto: (g) tarkoittaa kaasumaista ainetta, (l) nestemäistä, (s) kiinteää, (aq) vesiliuosta. Esimerkiksi barium- ja sulfaatti-ionien saostumista voidaan kuvata yhtälöllä:
Ba2+(aq) + SO42−(aq) → BaSO4(s).
Reaktioyhtälön nuolen yläpuolelle voidaan kirjoittaa käytettävät reaktio-olot tai tarvittavan katalyytin nimi. Jos reaktio tapahtuu molempiin suuntiin, käytetään kaksisuuntaista nuolta.
Energia, nopeus, mekanismit.
Kemiallinen reaktio sitoo tai vapauttaa lähes aina lämpöenergiaa. Lämpöä sitovaa reaktioa kutsutaan endotermiseksi ja lämpöä vapauttavaa eksotermiseksi. 
Reaktionopeus riippuu reagoivien aineiden luonteesta ja käytettävistä olosuhteista. Reaktion nopeutta voidaan suurentaa lisäämällä lähtöaineita tai kasvattamalla reagoivien kiinteiden aineiden pinta-alaa, nostamalla lämpötilaa tai käyttämällä sopivaa katalyyttiä. Vastaavasti reaktionopeutta voidaan hidastaa sopivaa inhibiittoria käyttämällä.
Reaktioyhtälö, esimerkiksi vetyjodidin muodostuminen H2(g) + I2(g) → 2 HI(g), ei yleensä kerro suoraan, miten aineet todellisuudessa reagoivat. Tutkimuksin yritetään selvittää reaktioiden mekanismeja eli sitä, mistä alkeisreaktioista reaktiot koostuvat. Kun mekanismi tunnetaan, reaktiota voidaan säädellä paremmin. Vetyjodidin on ehdotettu muodostuvan seuraavissa alkeisreaktioissa: 
Reaktioiden energioita ja tasapainoasemia tutkivaa alaa kutsutaan kemialliseksi termodynamiikaksi. Reaktioiden nopeuksia ja mekanismeja tutkii reaktiokinetiikka.
Puolireaktio

Puolireaktio on hapetus-pelkistysreaktion toinen osa, jolla ilmaistaan joko hapetus tai pelkistys. Laskemalla puolireaktiot yhteen saadaan kokonaisreaktio. 
Esimerkiksi reaktio Cu2+ + Zn → Cu + Zn2+ voidaan jakaa puolireaktioihin:
Pronssi

Pronssi eli vaski (vanha suomalainen nimi) on metalliseos eli lejeerinki, jonka pääkomponenttina on kupari. Tavallisimmin pronssilla tarkoitetaan kuparin ja tinan seosta, mutta nimitystä käytetään myös muista kuparin metalliseoksista, paitsi kuparin ja sinkin seoksesta, jota nimitetään messingiksi.
Kuparipohjaisilla metalliseoksilla on matalampi sulamispiste kuin raudalla, ja kuparin työstö ja metallurgia ovat helpompia hallita kuin rautametalleilla. Kuparin tiheys on noin 10 % suurempi kuin raudan. Korroosio ei vahingoita pronssia samalla tavoin kuin rautaa, varsinkaan meriolosuhteissa. Pronssi myös kestää väsymistä jonkin verran rautaa paremmin.
Historia.
Pronssikaudella seos sisälsi kuparin ohella muita saatavissa olevia metalleja, yleensä tinaa ja sinkkiä, joskus myös lyijyä. Pronssia valmistettiin sulattamalla kuparia sinkkimalmin kanssa. Metallissa oli usein epäpuhtautena arseenia, joka paransi sen mekaanisia ominaisuuksia. 
Pronssi oli myös lujempaa kuin alkeellisimmat rautalaadut. Euroopassa siirryttiin kuitenkin rautakauteen merenkulun ja kaupan vaikeuduttua Välimerellä 1200–1100 eaa.
Kirkonkelloihin käytettävä pronssi sisältää 20 % tinaa. Suurin pronssista valettu kirkonkello, Tsar-Kolokol, joka painaa noin 200 tonnia ja on 6,14 m korkea, valettiin 1733–1735. Se on edelleen Moskovan Kremlissä, tosin hajonneena.
Pronssin käyttö nykyään.
Nykyisin valmistetaan hyvin monenlaisia erikoispronssilaatuja seostamalla mukaan pieniä määriä muun muassa piitä, mangaania, alumiinia tai telluuria. Seoskomponentit ja seossuhde vaikuttavat pronssin lujuuteen, korroosionkestävyyteen ja ulkonäköön. Esimerkiksi "piipronssia" käytetään hitsattaviin metalliliitoksiin, heloihin, pultteihin, nupeihin, sinkilöihin, pieniin renkaisiin sekä enenevästi taidevaluun. Piipronssi on hyvin korroosionkestävää.
Pronssia käytetään myös symbaalien, eli peltien tai lautasten, jotka ovat osana rumpuja, valmistamiseen. Ne tehdään joko b8-pronssista (seoksesta 8 prosenttia on tinaa) tai b20-pronssista (20 % tinaa). Seokseen voidaan lisätä myös muita metalleja, kuten alumiinia tai hopeaa. Suurissa kilpailuissa kolmanneksi tulleelle kilpailijalle annetaan pronssimitali.
Moccamaster

Moccamaster on alankomaalaisen Technivormin omistama kahvinkeittimien ja kahvimyllyjen tuotemerkki. Ensimmäinen Moccamaster-kahvinkeitin, jonka suunnitteli Gerard C. Smit, julkistettiin vuonna 1969. Moccamaster-kahvinkeittimet valmistetaan käsityönä Alankomaissa. 
Moccamaster-kahvinkeittimissä käytetään kahden erillisen vastuksen tekniikkaa. Vastuksista tehokkaampi keittovastus kiehauttaa veden ja se on juoksuputken päässä noin 92–96 °C. Pienempitehoinen lämpölevyn vastus pitää valmiin kahvin noin 80–85 °C lämpötilassa. Vesisäiliön pohjassa oleva uimurinkoho ohjaa keittovastusta, mikäli säiliössä ei ole vettä ei myöskään keittovastus ole päällä. Tämä säästää energiaa ja lisää turvallisuutta. Moccamastereihin on saatavilla tarvikkeena lasipannut, kannet ja suppilot jälleenmyyjiltä, sekä se on korjattavissa huoltoliikkeissä. 
Osassa malleista on lämpölevyn tehonsäätö, jota säädetään erillisellä kytkimellä. Lämpölevyn täyttä tehoa käytetään, kun keitetään täysi pannullinen kahvia. Kun keitetään puoli pannua tai vähemmän, tulee lämpölevyn kytkin laittaa pienemmälle teholle. Lämpölevyn tehonvalintakytkimellä saadaan kahvinkeittotilanteessa lasipannu nopeammin säilytyslämpöön ja pystytään vaikuttamaan, ettei kuuma kahvi valu ”kylmään pannuun”. Kahvin oikea säilytyslämpötila on yli 80 °C. Osassa Moccamaster-malleissa on mekaaninen tai automaattinen tippalukko.
Kaikissa Moccamaster-keittimissä on nykyään Euroopan unionin energiatehokkuusdirektiivin mukainen 40 minuutin automaattinen virrankatkaisu.
Suomessa Moccamaster-merkkiä edustaa Oy Moccamaster Nordic Ab. Vuonna 2020 Moccamaster äänestettiin Suomen 18. arvostetuimmaksi tuotemerkiksi "Markkinointi &amp; Mainonta" -lehden ja Taloustutkimuksen vuosittaisessa "Brändien arvostus" -kyselyssä. Moccamaster on listalla ainut kodinkonebrändi, joka yltää top 20 -sijoitukseen.
Kirjoitustulkkaus

Kirjoitustulkkaus on tulkkausmenetelmä huonokuuloisille ja kuuroutuneille henkilöille, jotka eivät kuule tai saa selvää puheesta. Yleensä kirjoitustulkkausta tehdään kielensisäisesti eli tulkataan esimerkiksi puhuttua suomea kirjoitetuksi suomeksi. Kirjoitustulkkausta voidaan käyttää missä tahansa elämän alueella, esimerkiksi opiskelussa, kokouksissa, kerhoissa, lääkärissä, yleisötilaisuuksissa tai virastokäynneillä.
Kirjoitustulkki kirjoittaa yleensä puheen kannettavalle tietokoneelle. Asiakas seuraa tulkkausta joko tulkn näytöltä tai omalta laitteeltaan tai teksti voidaan näyttää televisiossa tai heijastaa valkokankaalle, jos tulkkausta tarvitsevia asiakkaita on tilaisuudessa useampia. Tarvittaessa kirjoitustulkkaus voi tapahtua myös käsin kirjoittamalla.
Yhdelle henkilölle tehtävä tulkkaus tapahtuu yleensä vain yhteen suuntaan, ja kuuroutunut/huonokuuloinen asiakas osallistuu itse puhumalla, mutta jos kirjoitustulkkausta seuraa useita ihmisiä, kaikki puhuttu tietysti tulkataan.
Pidemmissä tilaisuuksissa tulkkeja on usein kaksi, jotka vuorottelevat kirjoitusvuorossa ja tukivuorossa. Tukivuorossa oleva tulkki varmistaa tulkkauksen laadun mm. kirjoittamalla paperille tai kuiskaamalla kirjoitusvuorossa olevalle vuosilukuja, nimiä ja vierasperäisiä sanoja.
Katso myös.
Viitottu puhe
Aiheesta muualla.
Suomen kirjoitustulkit ry
Loistava polku

Loistava polku (esp. "Sendero Luminoso") myös Perun kommunistinen puolue ("esp. Partido Comunista del Perú", abbr. PCP), on perulainen maolainen sissiliike. Sen tavoitteena on Perun hallinnon korvaaminen kommunistisella talonpoikien vallankumouksellisella hallinnolla. 
Nimi on peräisin alkuperäisen Perun Kommunistisen Puolueen perustajan José Carlos Mariáteguin (1894-1930) periaatteesta 1920-luvulta: "Marxismi-leninismi tulee avaamaan loistavan polun kohti vallankumousta." 
Loistavan polun perusti 1970 entinen yliopiston opettaja Abimael Guzmán salanimellä Puhemies () tai toveri Gonzalo. Liike erkaantui kommunistisesta "Bandera Rojasta" (Punalippu), joka puolestaan oli eronnut Perun kommunistisesta puolueesta vuonna 1964. 
Kun Perun sotilashallitus järjesti vaalit 1980, Loistava polku oli yksi vaaleja boikotoivista ryhmistä, ja se aloitti sen sijaan sissisodan hyökkäämällä äänestyspaikkoja vastaan. 
Vuonna 1980 Loistava polku aloitti luokkasodan. Loistavan polun kansantuomioistuimet teloittivat huonosti maatyöläisiä kohdelleita isäntiä. 
1980-luvulla Loistavan polun hallinnoima alue ja taistelijoiden määrä kasvoivat. Vuonna 1991 se kontrolloi jo suurta osaa maaseudusta keskisessä ja eteläisessä Perussa sekä Liman ympäristössä.
Taistellessaan Loistavaa polkua vastaan Perun armeija syyllistyi moniin julmuuksiin. Hallituksen joukot tuhosivat kyliä ja teloittivat epäiltyjä vastustajiaan. Presidentti Fujimori sääti kyseenalaiset terrorismilait, jotka johtivat monien viattomien sivullisten kuolemaan armeijan julmuuksissa. 
Presidentti Alejandro Toledon perustama totuuskomissio raportoi vuonna 2003, että sodan aikana sissien ja hallituksen käsissä oli kuollut 69 000 ihmistä. Loistava polku murhasi näistä noin puolet ja hallituksen joukot kolmasosan. Toiseksi suurin perulainen sissiryhmä "Movimiento Revolucionario Túpac Amaru" (MRTA) surmasi noin 1,5 % uhreista.
Loistava polku tappoi myös niitä vasemmistolaisia, jotka eivät hyväksyneet liikkeen aatetta ja menetelmiä. Tämä vähensi kansansuosiota.
Loistava polku surmasi vasemmistolaisen María Elena Moyanon, koska tämä vaati köyhille lapsille maitolasillista päivässä. Guzmánin mielestä tämä heikensi kansan taistelutahtoa.
Perun erikoisjoukot vangitsivat Guzmánin 12. syyskuuta 1992, ja sissiliikkeen toiminta hiipui pian sen kärsittyä tappioita taisteluissa.
Tällöin liikkeellä oli omien laskujensa mukaan 23 430 jäsentä sekä satoja aseita. Liike ei ole ollut kovin aktiivinen vuoden 1994 jälkeen, mutta on tehnyt iskuja vielä 2000-luvulla.
Perun hallituksen mukaan noin sadan entisen Loistavan polun taistelijan muodostama "Proseguir"-ryhmä toimii vielä satunnaisesti Andien laaksoissa yhdessä kokaiinin tuottajien ja salakuljettajien kanssa.
Järjestössä oli alkuvuonna 2012 jäljellä noin 140 jäsentä. Sen johtaja Florindo Eleuterio Flores eli toveri Artemio pidätettiin helmikuussa. Guzmán tuomittiin elinkautiseen vankeuteen 2006, joutui uudelleen oikeuteen 2014 ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen 2015. Guzmán kuoli syyskuussa 2021.
Kiviset ja Soraset

Kiviset ja Soraset ("The Flintstones") on Hanna-Barberan tuottama animaatiosarja, joka huomioitiin Emmy-ehdokkuudella. Sarja kertoo kivikauden ihmisistä, joille nykyajan keksinnöt, kuten autot ja pölynimurit, eivät ole vieraita. Sarjaa pidetään usein vain piirrossarjana, mutta todellisuudessa se oli oikeastaan tilannekomedia-sarja taustanauruineen. Sarjaan perustuu myös spin-off "Kivikylän mukulat" ("The Flintstone Kids").
Animaatiosarjasta on tehty myös sarjakuva, kaksi elokuvaa sekä videopelejä.
Vastaanotto ja arvostelu.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Kiviset ja Soraset sijalle 55 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 9.
Koska sarja oli niin suosittu, Linnanmäellä oli vuosina 1966-69 maksullinen käyntikohde nimeltään "Kivikylä", joka perustui sarjaan.
Elokuvat.
Animaatiosarjaan perustuvia oikeilla näyttelijöillä tehtyjä elokuvia on kaksi:
Cartoon Network Studios

Cartoon Network Studios on yhdysvaltalainen WarnerMedian tytäryhtiö, joka tekee animaatiosarjoja Time Warnerin televisiokanavalle Cartoon Networkille. Yhtiö aloitti toimintansa vuonna 1994 Hanna-Barberan tytäryhtiönä, kun yhtiö keskittyi tuottamaan alkuperäisiä animaatio-ohjelmia Cartoon Networkille ja jatkoi Hanna-Barberan viimeisimpien sarjojen tuottamista, kuten Dexterin laboratorio ja Tehotytöt. William Hannan kuollessa vuonna 2001 Hanna-Barbera yhtiö lakkautti tuotantonsa kokonaan, jonka myötä Cartoon Network Studiosista tuli kokonaan itseään kantava animaatiostudio ja tuotti ensimmäisiä animaatioita vuonna 2001.
The Elder Scrolls

The Elder Scrolls on Bethesda Softworksin kehittämä videopelisarja, jonka osia on julkaistu lukuisille eri alustoille. Lukuun ottamatta vuonna 1998 julkaistua ""-toimintaseikkailupeliä, kaikki sen osat ovat olleet toimintaroolipelejä.
"Pääsarjan pelit lihavoituna."
Pelit.
Sarjan ensimmäinen ja toinen osa sekä "Battlespire" ja "Redguard" ovat nykyään ilmaislevityksessä ja ovat saatavilla esimerkiksi pelisarjan virallisilta kotisivuilta.
Maailma.
"The Elder Scrollsin" maailma on yksityiskohtainen ja pyrkii realismiin. Pelisarjan tapahtumapaikka on Tamriel, joka on mantere Nirn-maailmassa. Tamriel jakautuu yhdeksään provinssiin. "Elder Scrolls Legends: Battlespire" ja osa "The Elder Scrolls IV: Oblivionista" tapahtuvat kuitenkin Oblivionin maailmassa, joka sijaitsee toisessa ulottuvuudessa. Tamrielin lisäksi Nirnillä sijaitsee muitakin mantereita (kuten Akavir ja Yokuda), mutta mikään peli ei ole vielä sijoittunut niille.
Tamrielin yhdeksän provinssia ovat Cyrodiil, Morrowind, High Rock, The Summerset Isles, Hammerfell, Black Marsh, Skyrim, Valenwood ja Elsweyr. Keisari hallitsee Tamrielia Cyrodiilista käsin. Merkittävimpänä keisarina pidetään Tiber Septimiä, myöhemmin Talos-jumalaksi noussutta sankaria, joka yhdisti Cyrodiilin Toisen ajan lopulla. Uriel Septim VII, suora Tiber Septimin verisukulainen, johti Cyrodiiliä, kunnes Mythic Dawn salamurhasi hänet. Toisena hallinnosta vastaa ylikansleri (Oblivion-kriisin aikaan Ocato) ja Vanhimpien neuvosto.
Tarusto.
Mehrunes Dagon on yksi maailman 16 Daedraprinssistä, eli jumalista jotka eivät osallistuneet Nirnin maailman luomiseen. Mehrunes Dagon on tuhon, muutoksen, vallankumousten, energian ja kunnianhimon jumala. Hän asuu "Deadlands"-nimisessä henkivaltakunnassa, jonka hän loi muiden Daedraprinssien tavoin omasta olemuksestansa, maailmaa ympäröivään Oblivion-ulottuvuuteen, jonne kuolevaiset voivat matkustaa ainoastaan jumalten avustamana tai taikakeinoin luotujen porttien avulla. Hän on kiinteä osa pelisarjaa varten luotua laajaa tarustoa, ja on sarjan tähän mennessä julkaistuista osista nähty tavalla tai toisella "Daggerfallissa", ', ' ja "", aina ilkeänä kirvestä pitelevänä demonina. Sekä "Battlespiren" että "Oblivionin" tarinat pyörivät pääasiassa Mehrunes Dagonin ja hänen palvelijoidensa tekojen ympärillä ja hän on niiden pääantagonisti.
Ars Magica

Ars Magica () on Jonathan Tweetin ja Mark Rein-Hagenin kehittämä roolipeli. Peli sijoittuu niin sanottuun "Myyttiseen Eurooppaan", joka on keskiaikainen Eurooppa, jossa sen aikaiset uskomukset ovat tosia: keijut ja haltijat asuttavat metsiä, maagit käyttävät taikavoimia, hirviöt syövät lapsia jne..
Pelissä pelaajat ovat "maageja", jotka hallitsevat voimakkaita loitsuja. Pääpaino on itse taikuuden lisäksi maagien välisessä politiikassa. Maagit muodostavat yhteisön (Order of Hermes), joka jakautuu huoneisiin (houses). Huoneet kilpailevat ja juonivat keskenään, mikä muodostaa monien mielestä pelin suolan.
Säännöt.
Erityistä Ars Magicassa sen ilmestyessä oli etenkin se, että toisin kuin monet muut ensimmäiset roolipelit, se ei pyrkinyt siihen, että pelaajien hahmot olisivat ominaisuuksiltaan tasavertaisia tai tasapainossa. Pelaajat muodostavat usealla hahmolla ryhmän, johon kuuluu maagien lisäksi palvelijoita, sotureita ja muita maageihin verrattuna heikkoja hahmoja. Järjestelmä mahdollistaa myös kiertävän pelinjohtajuuden.
Pelin magiajärjestelmää kuvataan edelleen yhdeksi roolipelien parhaista. Maageilla ei ole pelkästään ennalta määrättyjä loitsuja, vaan säännöt mahdollistavat kussakin tilanteessa tarvittavien spontaanien loitsujen luomisen. Spontaanit loitsut eivät ole yhtä voimakkaita kuin ennalta opetellut, mutta ne tuovat loitsujärjestelmään huomattavasti joustavuutta.
Historia.
Lion Rampant Games julkaisi Ars Magican ensimmäisen ja toisen laitoksen 1980-luvun lopulla. 1990-luvun alussa pelin julkaisuoikeudet siirtyivät White Wolfille, jonka Rein-Hagen oli perustanut. White Wolf julkaisi pelin kolmannen laitoksen. Ars Magica myytiin Wizards of the Coastille, mutta juuri ennen neljännen laitoksen ilmestymistä oikeudet myytiin Atlas Gamesille. Viides laitos ilmestyi vuoden 2004 lopulla.
Ars Magica ja World of Darkness.
White Wolfin vanhan World of Darkness -roolipelimaailma, jonka Mark Rein-Hagen myös alun perin loi, sisältää viitteitä Ars Magican myyttiseen Eurooppaan. Esimerkiksi Ars Magican vanhemmissa laitoksissa "Tremere"-nimisen maagien huoneen usea maagi muuttui vampyyreiksi tavoitellessaan valtaa ja yhä voimakkaampia taikavoimia. World of Darknessin -pelin maailmassa "Tremere" on vampyyriklaani, joka syntyi keskiajalla maagien havitellessa kuolemattomuutta. -pelin maageilla on klaani nimeltä Order of Hermes. Nämä ovat jäänteitä ajalta, jolloin White Wolf julkaisi Ars Magicaa. 
Ars Magican ja World of Darknessin yhteydet alkoivat heiketä jo pelin neljännessä laitoksessa. Viidennen laitoksen toimittaja David Chart päätti irrottaa lopullisesti Ars Magican maailman World of Darkness -jatkumosta. Viidennessä laitoksessa ei ole enää lainkaan viittauksia vampyyri-Tremereihin ja kyseisiä tapahtumia ei virallisen kaanonin mukaan koskaan tapahtunut.
Triviaa.
Legendan mukaan Rein-Hagen suostui siihen, että sääntökirjan kannessa on ensin Jonathan Tweetin nimi sillä ehdolla, että hänen nimensä kirjoitetaan muodossa "Mark Rein•Hagen".
Kesäpäivänseisaus

Kesäpäivänseisaus on ajankohta, jolloin aurinko on pohjoisimmillaan eli saavuttaa kravun kääntöpiirin ja suurimman deklinaationsa. Kesäpäivänseisaus sijoittuu joka vuosi välille 20.–22. kesäkuuta, ja päivä, jolloin se tapahtuu, on vuoden pisin.
Pohjoisen napapiirin pohjoispuolella Aurinko ei laske lainkaan. Kesäpäivänseisauksen jälkeen yö alkaa taas pidentyä.
Eteläisellä pallonpuoliskolla kesäpäivänseisaus on vastaavasti 21. tai 22. joulukuuta, jolloin pohjoisella pallonpuoliskolla on talvipäivänseisaus. 21.–22. joulukuuta on eteläisen pallonpuoliskon pisin päivä, eikä aurinko laske lainkaan eteläisen napapiirin eteläpuolella. Eteläisen pallonpuoliskon kesäpäivän seisauksen aikaan aurinko on suoraan Kauriin kääntöpiirin yläpuolella.
Kesäpäivänseisauksen juhlintaa.
Kesäpäivänseisauksena eli ”mittumaarina” (ruotsin sanasta "midsommar" ’keskikesä’) on Pohjoismaissa juhlittu keskikesän juhlaa. Lähelle kesäpäivän seisausta Suomessa osuu nykyinen keskikesän juhlapäivä juhannus. Vuodesta 1955 alkaen juhannusta on vietetty kesäkuun 20.–26. päivän välille sattuvana lauantaina.
Itäslaavilaisissa maissa vietettävää kesäpäivänseisauksen juhlaa kutsutaan nimellä Ivan Kupala. Juhlaa vietetään juliaanisen kalenterin mukaisesti 24. kesäkuuta Johannes Kastajan nimipäivänä, ja Ivan onkin slaavilainen versio Johanneksesta.
Nykyisin kesäpäivänseisaus houkuttelee esimerkiksi Ison-Britannian Stonehengeen vuosittain jopa tuhansia juhlijoita odottamaan auringonnousua ja vuoden pisintä päivää. Kesäpäivänseisaus on ainoa aika vuodesta, jolloin yleisö päästetään kulkemaan Stonehengen kivien keskellä.
Eteläisellä pallonpuoliskolla kesäpäivänseisauksen, (21. tai 22. joulukuuta) lähelle osuu maailmanlaajuisesti tunnettu juhla, joulu.
Kesäpäivänseisaus eri vuosina Suomessa.
Lähde:
Kellonajat ovat UTC+3-aikaa.
Päivän pituus pohjoisen kesäpäivänseisauksena.
Seuraavista taulukoista käy ilmi päivän pituus eräissä kaupungeissa 20. kesäkuuta 2016, kun pohjoisella pallonpuoliskolla oli kesäpäivänseisaus ja eteläisellä pallonpuoliskolla talvipäivänseisaus. Tiedot on kerätty Ilmatieteen laitoksen sivulta “Paikallissää” sekä eräistä muista lähteistä.
Ne on esitetty alueittain ja alueiden sisällä päivän pituuden mukaan, pisimmät päivät ensin.
Kravun kääntöpiiri

Kravun kääntöpiiri on leveyspiiri noin 23,5 astetta pohjoista leveyttä, eli se sijaitsee maan pyörimisakselin kaltevuuskulman etäisyydellä päiväntasaajasta. Se on pohjoisin kohta, jonne Aurinko voi paistaa kohtisuoraan ylhäältä eli zeniitistä. Tämä tapahtuu kerran vuodessa, pohjoisen pallonpuoliskon kesäpäivänseisauksen aikaan kesäkuussa. Kravun kääntöpiirin eteläinen vastine on Kauriin kääntöpiiri.
Nimi Kravun kääntöpiiri johtuu siitä, että antiikin aikana Aurinko oli, ollessaan siihen nähden zeniitissä, Maasta katsottuna tähtitaivaalla Kravun tähdistön suunnassa. Maan akselin vähittäisen prekession vuoksi auringon sijainti on muuttunut, ja nykyisin se näkyy Härän tähdistön suunnassa.
Kravun kääntöpiirillä sijaitsevat valtiot ja meret.
Kravun kääntöpiiri kulkee seuraavien valtioiden alueen ja merten kautta, lueteltuna päivämäärärajalta alkaen itään päin:
Kauriin kääntöpiiri

Kauriin kääntöpiiri on leveyspiiri noin -23,5 astetta eteläistä leveyttä, eli se sijaitsee maan pyörimisakselin kaltevuuskulman etäisyydellä päiväntasaajasta. Se on eteläisin kohta, jonne Aurinko voi paistaa kohtisuoraan eli zeniitistä. Tämä tapahtuu kerran vuodessa pohjoisen pallonpuoliskon talvipäivänseisauksen aikaan joulukuussa eli silloin, kun eteläisellä pallonpuoliskolla on kesäpäivänseisaus. Kauriin kääntöpiirin pohjoinen vastine on Kravun kääntöpiiri. 
Nimi Kauriin kääntöpiiri johtuu siitä, että aiemmin Auringon ollessa kääntöpiiriin nähden zeniitissä se näkyi Maasta katsottuna tähtitaivaalla Kauriin tähdistön suunnassa. Maan akselin vähittäisen prekession vuoksi auringon sijainti on muuttunut, ja nykyisin se näkyy Jousimiehen tähdistön suunnassa.
Kauriin kääntöpiirillä sijaitsevat valtiot ja meret.
Kauriin kääntöpiiri kulkee seuraavien valtioiden ja merten kautta, lueteltuina päivämäärärajalta alkaen itään päin:
Radiotoimilupa

Radiotoimilupa on lupakirja, jonka viestintävirasto myöntää radioasemille, joiden katsotaan täyttävän julkisen radioaseman vaatimukset. Toimilupia käytetään, koska radiotaajuudet ovat rajallisia eikä kaikkien halukkaiden voida antaa lähettää taajuuksilla. Radiotoimilupia myönnetään valtakunnallisina, paikallisina ja lyhytaikaisina. Lyhytaikaiset toimiluvat myöntää Viestintävirasto, pysyvät luvat Valtioneuvosto.
Lyhytaikaiseen analogiseen radiotoimintaan tarvitaan kaksi eri lupaa: radiotoimilupa eli ohjelmistolupa ja radiolupa eli tekninen lupa. Viestintäviraston on myönnettävä toimilupa, jos toimintaan on osoitettavissa radiotaajuudet eikä ole perusteltua syytä epäillä hakijan rikkovan televisio- ja radiotoimintalain tai muun televisio- ja radiotoimintaa koskevan lain säännöstä. Lyhytaikaista toimilupaa ei tarvita lähetyksiin oppilaitoksissa tai sairaaloissa, televerkoissa silloin kun ohjelmistoja voi seurata enintään 2000 liittymän kautta eikä silloin, kun enintään kolme kuukautta kestävän lähetystoiminnan lähetysteho on alle 50 wattia.
Rauman pitsiviikko

Rauman pitsiviikko on vuosittainen pitsiaiheinen kulttuuriviikko Raumalla. Alun perin pitsinäyttelyiden ympärille kudottu tapahtuma on vuosien saatossa kehittynyt kaupunkitapahtumaksi, joka vaalii edelleen pitsinnypläyksen ja käden taitojen perinnettä. Kulttuuriperinnön ystävien suosima viikko tarjoaa pitsiohjelman lisäksi laajan kirjon erilaisia näyttelyitä sekä musiikki- ja teatteriesityksiä. 
Historia.
Raumalla on pitkät perinteet pitsinnypläyksessä. Historialliset lähteet mainitsevat Rauman pitsinnypläyksen ensi kertaa 1740-luvulla. Tällöin nypläys on ollut täällä jo täysin opittu taito. Vuonna 1754 mainitaan, että Rauman pitsinnypläystä on pidettävä teollisuutena. 
Suurin ansio pitsinnypläystaidon ylläpitäjänä on ollut paikallisilla voimilla. Raumalla on pidetty kursseja ja näyttelyitä, yritetty helpottaa lankojen ja välineiden saantia, julkaistu pitsimalleja ja oppikirjoja sekä edistetty pitsien markkinointia. Rauman Kansalaisopiston ohjelmassa pitsinnypläys on ollut lähes viisi vuosikymmentä. Vuodesta 1971 on Raumalla heinäkuun lopulla vietetty Pitsiviikkoa, jonka pitsinäyttelyt keräävät alan harrastajia ympäri Suomea ja kauempaakin. 
Tapahtuman alkuna pidetään matkailulautakunnan puheenjohtajan Pentti Jääskeläisen aloitetta. Taidemuseon intendentti Alpo Sarava järjesti raumalaiselle Nypläyksen Harrastajat ry:lle näyttelytilat ja osallistui monin tavoin tapahtumaviikon järjestelyihin. Ensimmäisen näyttelyn kokosivat Anna Palmu ja Eeva Hailio, sekä yhdistyksen puheenjohtaja John Östman.
Pitsin lisäksi tapahtumaan oli järjestetty musiikki-, tanssi- ja lauluesityksiä taidemuseon pihalle ja turistiopastusta Vanhaan Raumaan. Pitsiviikko saavutti suuren suosion ja kävijöitä oli useita tuhansia. Nyplääjät saivat tilauksia vuodeksi eteenpäin. Toisen Pitsiviikon kävijämäärä kaksinkertaistui. 
Ensimmäisestä Pitsiviikosta tapahtumaa laajennettiin joka vuosi monipuolistamalla mm. ohjelmatarjontaa. Viidennen pitsiviikon avauksen suoritti Pyyrman rummuttamalla Vanhan Raatihuoneen portailla. Pyyrman rummuttaa edelleen Pitsiviikon avatuksi lauantaina kello 10.
Pitsinnyplääjäpatsas paljastettiin Helsingintorilla vuonna 1976. Mirku Flika esittivät Pitsitanhun ensimmäistä kertaa vuonna 1977. Pitsiviikon uutuutena vuonna 1978 oli Pitsimissikilpailu, joka oli alun perin SPR:n järjestämä. Sen jälkeen kisaa järjesti Cassiopeia Collection ja vuodesta 2013 eteenpäin Dentelle Rauma. Neljäskymmenes Pitsimissi valittiin vuonna 2017. Pitsiseminaari ja pitsikilpailu järjestettiin vuonna 1986.
Kävijämäärät ovat lisääntyneet vuosi vuodelta. 1990-luvulla yleisöä oli 80 000 henkeä. Kansansuosiota lisäsi erityisesti ensimmäistä kertaa vuonna 1990 järjestetty "Mustan Pitsin yö", joka toi Pitsiviikkoon karnevaali-ilmettä. Vanhan Rauman kaduille kerääntyi tuhansia juhlijoita, torilla oli erilaista ohjelmaa ja kauppiaat pitivät liikkeitään auki yli puolenyön. 
Oman värinsä Pitsiviikolle tuovat koti- ja ulkomaalaiset esiintyjät, kansainväliset tekstiilitaiteilijat näyttelyineen sekä historiallisen museon pitsinäyttelyt.
Kaivopuiston kesäkonsertti

Kaivopuiston kesäkonsertti on Helsinki-päivän (12. kesäkuuta) tienoilla Helsingin Kaivopuistossa järjestettävä ilmaiskonsertti, jolla on pitkät perinteet. Konserttien järjestäminen aloitettiin vuonna 1985. Ensimmäisellä kerralla esiintyjinä olivat Tuomari Nurmio, Eva Dahlgren, Bluesshakers ja Mezzoforte. Tapahtumapaikkoina ovat olleet vuosien varrella mm. Hietsu / Beach Partyt, Stadion sekä Auroran ja Sinebrychoffin puistot. Konsertti on järjestetty yleensä kesäkuun toisella viikolla.
Vuonna 1995 Helsinki-päivän ilmaiskonsertti järjestettiin Töölönlahden rannalla Auroran kentällä, kun Kaivopuisto oli kaupungin puutarhaosaston kunnostettavana.
Kaivarin konsertin järjestäjinä toimivat vuonna 2004 Helsingin nuorisoasiainkeskus, NRJ ja FBI Event Marketing Oy, ja konsertin televisioi Nelonen. Vuonna 2006 konsertin pääjärjestäjänä toimi FBI Event Marketing Oy ja Radio Nova, ja konsertin televisioi MTV3. Kuuntelijoita oli vuonna 2004 noin 25 000-30 000, parhaimpana vuonna 2002 kun Shakira esiintyi, kuuntelijoita oli epävirallisten arvioiden mukaan jopa noin 80 000. Vuonna 2006 arvioitiin, että paikalla olisi ollut yli 55 000 ihmistä.
Vuonna 2004 eniten kohua herätti se, että Antti Tuisku ja Jonna Tervomaa savustettiin lavalta ulos heittelemällä lavalle olutpulloja, tämä harmitti faneja ja sai aikaan keskustelua konsertin turvajärjestelyistä.
Elämä lapselle

Elämä lapselle on Lastenklinikoiden Kummit ry:n vuosittain toimeenpanema ja järjestämä hyväntekeväisyyskampanja. Sen tarkoitus on kerätä varoja Suomen lasten auttamiseksi. Kampanjan näkyvin osa on syyskuussa Helsingissä Hartwall Areenalla järjestettävä Elämä lapselle -konsertti. Konserttia on järjestetty vuodesta 1995 lähtien ja se on televisioitu MTV3:lla. Aluksi konserttia kutsuttiin nimellä "Puhdas elämä lapselle", kunnes se muutettiin nykyiseen muotoonsa. Vuoteen 2003 asti konsertit järjestettiin Helsingin Olympiastadionilla ja se on vuosien varrella saanut sivukonsertteja myös Tampereelle. 
Esiintyjät eivät saa esiintymisestään palkkiota ja konsertin aikana ruudussa pyörii lahjoitusnumero, johon soittamalla tuetaan Lastenklinikoiden Kummien toimintaa. Eri vuosina esiintymässä on ollut joukko tunnettuja kotimaisia nimiä sekä ulkomaalaisia esiintyjiä. 
Konsertin lisäksi kampanjaan kuuluvat koulujen päivätyökeräys, Elämä lapselle -tuotteet, K-Ruokakauppojen järjestämä lipaskeräys sekä Radio Novan kampanja.
Konsertti

Konsertti on tilaisuus, jonka ohjelma muodostuu kokonaan tai pääasiallisesti musiikin esittämisestä. Tyypillisin konsertti on kaikille avoin mutta maksullinen yleisötilaisuus, mutta konsertiksi voidaan nimittää myös maksutonta tilaisuutta tai yksityistilaisuutta. Sen sijaan tallennetun musiikin toistamisesta muodostuvaa tilaisuutta ei nimitetä konsertiksi, vaan konsertissa on aina yksi tai useampi esiintyjä, joka soittaa tai laulaa yleisölle paikan päällä.
Käsitteenä konsertti vakiintui klassisen musiikin aikana, jolloin puhuttiin ”konsertoista” (italiaksi "concerto"). Myöhemmin populaarimusiikin synnyttyä ja yleistyttyä 1900-luvun puolivälin jälkeen alettiin puhua myös pop- sekä rock-konserteista.
Musiikkifestivaali

Musiikkifestivaali on yleisötilaisuus, jossa monta yhtyettä tai artistia esittää vuorotellen ohjelmistojaan. Festivaalit kestävät usein monta päivää ja katsojat majoittuvat telttoihin. Ne järjestetään pääsääntöisesti kesäkuukausina.
Ympäristövaikutukset.
Suurten massatapahtumien haittapuolia ovat liikenneongelmat, hiilidioksidi- ja saastepäästöt, tallautuneet pellot ja metsiköt, pelästyneet eläimet, melu ja muu ympäristön asukkaiden kokema häiriö. Suurimpien tapahtumien kävijät eivät välttämättä ole tulleet paikalle pelkästään musiikin takia, vaan taustana voi olla myös esimerkiksi alkoholin käyttö.
George Bush

George Bush voi viitata useisiin ihmisiin ja asioihin:
Ihmiset
Muut merkitykset