tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Heikkiönlampi (Ikaalinen)

Heikkiönlampi eli Heksiönlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Heikkiönlampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 150 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Se sijaitsee mäkien täplittämän metsäisen suoalueen keskellä Latonevan ja Mekkonevan välissä. Siihen on kaivettu viisi suo-ojaa. Lännestä laskee Koivistonlammen ja Nevalammen yhteinen laskuoja, etelästä Kaukalolammesta lähtevän suuremman suon johto-oja. joka virtaa Heikkiölammen vieressä olevan lampareen läpi. Luoteinen oja on lammen laskuoja, ja se kulkee 2,4 kilometriä ennen laskemistaan Ylisenlampeen. Rantaviivan pituus on 400 metriä ja ranta on lähes kokonaan suomaata. Lampi on autio eikä sinne johda tietä. Lähin tie tulee Onkilammelta ja ohittaa Heikkiönlammen puolen kilometrin päästä.
Ylinenlampi (Ikaalinen)

Ylinenlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Ylinenlampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 50 metriä ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Se sijaitsee mäkien pilkuttamassa suostuneessa metsämaastossa Kytönevan pohjoispuolella. Lampea ympäröivä suo on pieni ja suolta on kaivettu suohon neljä suo-ojaa. Sen pohjoispäähän laskee pitkä suo-oja, johon kertyy vettä laajalta valuma-alueelta. Valuma-alueella sijaitsevat muun muassa pienet Heikkiönlampi, Koivistonlampi ja Nevalampi. Ylisenlammen laskuoja on Perkoonoja, joka lähtee sen eteläpäästä ja juoksee 4.5 kilometrin jälkeen Juurijärveen. Rantaviivan pituus on 550 metriä, josta kolmannes on kapeaa rannansuuntaista avosuota. Kaakkoisrannassa sijaitsee niin sanottu Ylisenlammin kämppä, joka on Metsähallituksen omistama vuokrakämppä. Kämpälle johtaa tie.
Syyttämättäjättämispäätös

Syyttämättäjättämispäätös on Suomessa syyttäjän tekemä päätös jättää syyte nostamatta rikoksesta epäiltyä henkilöä vastaan. Päätöksen tapahtumatiedoissa kerrotaan, mitä asiassa on epäilty tapahtuneen tai on tapahtunut. Syyttämättä jätetyn henkilön yhteys tapahtuneeseen kerrotaan lyhyesti eli kerrotaan, mitä henkilö on tehnyt tai mitä hänen on epäilty tehneen sekä miksi juuri hänen on epäilty syyllistyneen asiassa rikokseen. Tietoja tai päätöksen perusteluja ei tule esittää rikosta syyksilukevassa muodossa.
Päätöksessä on perusteltava, miksi syyte on jätetty nostamatta. Syitä voivat olla seuraavat:
Suomessa on voimassa syyttäjän syytepakkoperiaate eli syyttäjän on virkavastuun uhalla nostettava syyte, jos rikoksesta ja tietyn henkilön syyllisyydestä on tarpeeksi näyttöä. Syyttäjän on myös otettava huomioon sekä rikosepäilyä tukevia että sitä vastaan puhuvia seikkoja ("tasapuolisuusvaatimus").
Syyttäjä saa kuitenkin jättää syytteen nostamatta, vaikka asiassa olisi tarpeeksi näyttöä rikoksesta, jos
Perusteluista täytyy ilmetä ne seikat ja todisteet sekä näytön arviointi ja oikeudellinen päättely, joihin ratkaisu perustuu. Perustelut pitää esittää yleiskielellä, eikä niissä pääsääntöisesti tulisi käyttää ammattisanoja tai harvinaisia vierasperäisiä sanoja. Mitä lievempi epäilty rikos on, sitä lyhyemmät perustelut yleensä riittävät.
Jos syyttäjä on päättänyt jättää syytteen nostamatta, asianomistajan on mahdollista käyttää niin sanottua toissijaista asianomistajan syyteoikeutta. Asianomistaja voi tällöin nostaa itse syytteen epäiltyä tekijää kohtaan ja viedä asian tuomioistuimen käsiteltäväksi. Näissä tapauksissa oikeudenkäyntikulut voivat kuitenkin nousta todella korkeiksi ja ne voivat jäädä kokonaan asianomistajan maksettavaksi.
Sannois

Sannois on kunta Ranskassa Val-d'Oisen departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 20 km Pariisista luoteeseen.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä on tuulimylly "Moulin de Sannois". Tuulimylly rakennettiin 1700-luvun lopulla ja se oli toiminnassa vuoteen 1866 saakka. Se sijaitsee mäen päällä josta näkyy ympäröivään Montmorencyn laaksoon. Maurice Utrillo maalasi useita tuulimyllyjä vuosina 1912 – 1913 ja tämä oli yksi niistä.
Mwezi IV

Mwezi IV Gisabo Bikata-Bijuga (1840?–1908) oli Burundin kuningas eli "Mwemi" vuosina 1850/1852–1908. Hänen isänsä oli kuningas Ntare IV. 
Mwezi IV:n hallituskaudella vuonna 1878 London Missionary Society aloitti kristillisen lähetystyön Burundin alueella. Maa koki myös luonnononnettomuuksia.
1800- luvun lopussa saksalaiset tunkeutuivat Burundiin ja liittivät sen osaksi Saksan Itä-Afrikkaa. Vuonna 1890 saksalaiset solmivat kuninkaan kanssa sopimuksen, jolla hän säilytti asemansa kuninkaana, kunhan tunnustaa Saksan ylivallan.
Kaksi päällikköä, Maconco ja Biruri, nousi kuningasta vastaan kapinaan ja Saksa tunnusti heidän asemansa johtajina vuonna 1903. Vuonna 1905 Saksa veti kuitenkin tunnustuksensa pois. Kapina tukahdutettiin vuonna 1906. Kuninkaan kuoltua häntä seurasi hallitsijana hänen poikansa Mutaga IV Mbikije.
Aiheesta muualla.
Kuninkaan kuva:
Varuskunnan ”pikku” morsian

Varuskunnan ”pikku” morsian on Eero Leväluoman salanimellä Eero Levä ohjaama sotilasfarssi vuodelta 1943. Elokuvan tuotti Kurt Nylundin omistama Karhu-Filmi Oy. 
Kriitikot pitivät elokuvaa tyypillisenä ajanvietefarssina. Päämajan sensuuritoimiston tarkastus pakotti poistamaan elokuvasta kohtauksen jossa upseeri joutuu putkaan. Elokuvan yleisömenestys oli keskimääräistä heikompi. 
Juoni.
Tukkukauppias Markkanen haluaa välttää kuukauden mittaisen vankeustuomion, jonka hän on saanut rattijuopumuksesta, ja vaihtaa paikkaa kaksoisolentonsa kulkuri Knipun kanssa. Knippuna esiintyvä Markkanen joutuu kuitenkin kertausharjoituksiin kasarmille.
Riimukivi U 582

Riimukivi U 582 on aiemmin Söderby-Karlin kirkossa, Norrtäljen kunnassa Roslagenin alueella sijainnut, mutta myöhemmin kadonnut riimukivi. Riimukiven kirjoitus on ajoitettu 1030-luvulle, ja se sisältää mahdollisesti vanhimman maininnan Suomesta. Monet viikinkien idänretket lähtivät Roslagenin alueelta. Roslagen juontuu mahdollisesti suomen- ja viron kielen Ruotsia tarkoittavista sanoista tai vastavuoroisesti suomen ja viron ruotsia tarkoittavat sanat voivat juontua roslagen-sanasta.
Kivessä kerrotaan Otrygg-nimisen miehen tulleen surmatuksi Suomessa. Teksti ei kerro, surmattiinko hänet taistelussa vai jossain muussa yhteydessä, mutta yleensä riimukivet pystytettiin viikinkiretkillä kuolleille.
Kirjoitus.
Kiven alkuperäinen kirjoitus:
ᛒᛁᛅᚱᚾ᛫ᛅᚢᚴ᛫ᛁᚴᚢᛚᚠᚱᛁᚦ᛬ᚱᛅᛁᛋᛏᚢ᛫ᛋᛏᛅᛁᚾ᛬ᛅᚠᛏᛦ᛬ᚢᛏᚱᛁᚴ᛬ᛋᚢᚾ᛬ᛋᛅᛁᚾ᛬ᚼᛅᚾ᛬ᚢᛅᛦ᛫ᛏᚱᛁᛒᛁᚾ᛬ᚭ᛫ᚠᛁᚾ᛫ᛚᚭᚾᛏᛁ
biarn auk * ikulfriþ : raistu : stain : aftʀ : utrik : sun : sain * han * uaʀ : tribin : o * fin*lonti
Käännös muinaisnorjaksi: 
"Bjǫrn ok Ígulfríðr reistu stein eptir Ótrygg, son sinn. Hann var drepinn á Finnlandi." 
Käännös Suomeksi: 
"Björn ja Igulfrid pystyttivät tämän kiven poikansa Otryggin muistoksi. Hänet tapettiin Suomessa."
Final Exit

Final Exit on journalisti Derek Humphryn kirjoittama kirja, joka kuvailee tapoja joilla kuolemansairas ihminen voisi päättää elämänsä, toisin sanoen suorittaa itsemurhan. Kirjan nimi kuuluu kokonaisuudessaan: "Final Exit : the practicalities of self-deliverance and assisted suicide for the dying." Suomeksi kirjan nimen voisi vapaasti kääntää muotoon: "Lopullinen ratkaisu : käytännön opas kuolevalle omatoimiseen ja avustettuun itsemurhaan."
Kirjaa on pidetty kiistanalaisena, ja sitä on kutsuttu myös "Itsemurhakäsikirjaksi". Kirja on käännetty 12 kielelle ja on kielletty lailla Ranskassa. Vuonna 1991 "Final Exit" oli 18 viikkoa New York Timesin Bestseller -listalla. Huhtikuussa 2007 sanomalehti USA Todayn toimittajat ja kirja-arvostelijat valitsivat Final Exitin yhdeksi muistettavimmista kirjoista viime neljännesvuosisadalta.
Eetikko Peter Singer otti Final Exitin mukaan Top Ten -kirjalistalleen sanomalehti The Guardianissa.
Derek Humphry on myös Hemlock Societyn perustaja.
Riimukivi G 319

Riimukivi G 319 on Gotlannissa, Ruten kirkossa sijaitseva, kalkkikivestä tehty riimukivi. Riimukivi on ajoitettu vuosien 1200–1250 vaiheille. Se on Gotlannin ainoa riimukivi, jossa Suomi mainitaan. Sana "Aglia" on käännöksen kannalta ongelmallinen, mutta sen on tulkittu mahdollisesti tarkentavan Audvaldsin kuolinpaikkaa.
Kirjoitus.
Kiven alkuperäinen kirjoitus:
si[h]tris : aruar[r] : litu : giera : st[a]en : yfir : auþu-l- : broþur : sin : a : finlandi : do : aglia... 
Käännös muinaisnorjaksi: 
Sigtryggs(?) arfar létu gera stein yfir Auðv[a]l[d](?), bróður sinn, á Finnlandi dó〈aglia...〉. 
Käännös suomeksi:
Sigtryggrin(?) perilliset teettivät kiven Auðvaldille(?), heidän veljelleen, joka kuoli Suomessa (aglia... )
Kaksi kivaa kaveria

Kaksi kivaa kaveria on Aarne Kivimäen ohjaama komedia vuodelta 1944. Elokuvan tuotti Aarne Kivimäen ja hänen veljensä Eino Kivimäen perustama Turun Elokuva Oy. 
Elokuvan arvostelut olivat pääosin kannustavia, joskin amatöörimäistä näyttelemistä ja heikkoa äänitystä arvosteltiin. Elokuvan yleisömenestys oli kuitenkin heikko. 
Juoni.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Turkuun kesään 1940. Olavi Vuori ryhtyy tutkimaan isänsä omistamalla lautatarhalla ilmenneitä vajauksia.
Bahariasaurus

Bahariasaurus ("Baharyan lisko") oli teropodeihin kuulunut dinosaurussuku. Se eli Pohjois-Afrikassa 100–95 miljoonaa vuotta sitten keskisellä liitukaudella. "Bahariasaurus" ei ollut sen ajan ja alueen ainoa teropodi ja se on todennäköisesti jakanut elinympäristönsä "Spinosauruksen" ja "Carcharodontosauruksen" kanssa.
Fossiilit.
"Bahariasauruksen" fossiilien löytöpaikat ovat Baharyan muodostelma Egyptissä, josta se on saanut nimensäkin, sekä Kem Kem Beds Marokossa. "Bahariasauruksen" fossiilit tuhoutuivat toisessa maailmansodassa.
Koko.
"Bahariasauruksesta" tiedetään että se oli suurikokoinen teropodi. Se oli jopa 12 metriä pitkä ja painoi seitsemän tonnia, samankokoinen kuin "Tyrannosaurus rex".
Luokittelu.
"Bahariasauruksen" luokittelu on epäselvää. Se saattoi olla "Carcharodontosauruksen" sukulainen, tyrannosauri, tai sen aikalaisen "Deltadromeuksen" synonyymi. "Bahariasaurus" ja "Deltadromeus" näyttävät olleen hyvin samankaltaisia keskenään, ja kumpikin tunnetaan samoista muodostelmista, mutta näiden kahden dinosauruksen fossiilien vertailu on mahdotonta, koska "Bahariasauruksen" fossiilit ovat tuhoutuneet toisessa maailmansodassa. Tästä syystä taas jotkut tunnistavat mahdolliseksi että "Deltadromeus" saattaa olla sama kuin "Bahariasaurus". Linkki säilyy mahdottomana vahvistaa.
Carl Haas

Carl A. Haas (26. helmikuuta 1929 – 29. kesäkuuta 2016) oli yhdysvaltalainen moottoriurheiluvaikuttaja. Hän perusti yhdessä Paul Newmanin ja Mike Lanigan kanssa Newman/Haas Racing -tallin vuonna 1983 ja Teddy Mayerin kanssa Formula 1 -tallin Haas Lolan vuonna 1984. Haas omisti myös Carl A. Haas Motorsports -tallin, joka kilpaili NASCAR-sarjassa.
Haas sairasti Alzheimerin tautia. Hän oli kuollessaan 87-vuotias.
Medellínin kartelli

Medellínin kartelli oli huumekauppiaiden ja salakuljettajien organisaatio, joka toimi 1970- ja 1980-luvulla Boliviassa, Kolumbiassa, Hondurasissa, Perussa ja Yhdysvalloissa sekä Kanadassa ja Euroopassa. Se oli peräisin Medellínin kaupungista Kolumbiasta. Kartellin perustivat ja sen toimintaa pyörittivät Ochoan veljekset Jorge Luis, Juan David, ja Fabio, yhdessä Pablo Escobarin ja José Gonzalo Rodríguez Gachanin kanssa. Vuoteen 1993 mennessä Kolumbian hallitus yhteistyössä Calin kartellin, oikeiston puolisotilaallisten ryhmien ja Yhdysvaltain hallituksen kanssa onnistui lakkauttamaan Medellínin kartellin toiminnan vangitsemalla tai tappamalla sen jäseniä. Escobar ammuttiin ja Carlos Lehder Rivas sai elinkautisen vankeustuomion Yhdysvalloissa. Ochoan veljekset antautuivat ja tekivät Kolumbian hallituksen kanssa sopimuksen johon sisältyi rajattu vankeustuomio. 
Toimintansa huipulla Medellínin kartelli salakuljetti tonneittain kokaiinia ympäri maailman joka viikko, tuotti vähintään kahdeksan miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa, ja hallitsi 80 prosenttia maailman kokaiinin markkinoista.
Virgilio Barco Vargas

Virgilio Barco Vargas (17. syyskuuta 1921 – 20. toukokuuta 1997) oli kolumbialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuodesta 1986 vuoteen 1990.
Varhainen elämä.
Barco syntyi Cúcutassa, Norte de Santanderin departementissa. Hän aloitti opintonsa Kolumbian yliopistossa ja jatkoi niitä Yhdysvalloissa Massachusetts Institute of Technologyssa, josta hän valmistui vuonna 1943. Hän tuli politiikkaan vuonna 1943 kaupunginvaltuuston jäsenenä. Barco valittiin kongressin alahuoneeseen, mutta hän lähti maanpakoon 1940-luvun lopulla välttääkseen poliittista väkivaltaa. Hän asui Yhdysvalloissa, missä syntyi myös hänen tyttärensä, Carolina Barco Isakson, josta myös tuli myöhemmin poliitikko.
Poliittinen ura.
Barco palasi Kolumbiaan vuonna 1954 osallistuakseen  rauhanprosessiin, jonka tuloksena  liberaalit ja konservatiivit muodostivat Kansallisen rintaman, joka kesti kaksi vuosikymmentä. Hän pääsi kongressin ylähuoneeseen vuonna 1958, mutta lähti suurlähettilääksi Britanniaan vuonna 1961 ja palasi Kolumbiaan vuonna 1962. Hän palveli toista kauttaan senaatissa vuoteen 1966, kun hänet valittiin pormestariksi Kolumbian pääkaupungissa Bogotássa. Hän toimi tässä tehtävässä, kunnes 1969, kun hän tuli Maailmanpankin johtajaksi vuoteen 1974 asti. Sitten hän toimi suurlähettiläänä Yhdysvalloissa vuodesta 1977 vuoteen 1980 asti.
Presidenttikausi.
Barco valittiin Kolumbian presidentiksi 58 prosentilla äänistä vuonna 1986. Vaalivoitto oli Kolumbian historian suurin. Hän tuki köyhyyden vastaisia ohjelmia, uudisti vuoropuhelua vasemmistosissien kanssa ja taisteli huumekauppiaita vastaan. Tämän takia hänestä tuli suosittu kansainvälisessä yhteisössä ja aluksi myös kotimaassaan. Vuonna 1989 75% kansasta kannatti häntä. Myöhemmin hän menetti suosiotaan Kolumbiassa, koska huumekauppiaiden väkivalta lisääntyi, kun hän alkoi toimia heitä vastaan. Hänen talouspolitiikkansa huononsi maan tilannetta aluksi. Kahden vuoden kuluttua valinnastaan Barco käynnisti ohjelman, joka avaisi Kolumbian markkinat maailmalle. 
Barcoa ei valittu toiselle kaudelle.
Presidenttikauden jälkeen.
Presidenttikautensa päätyttyä vuonna 1990 Barco toimi jälleen suurlähettiläänä Britanniassa vuoteen 1992 asti.
Barcolta löydettiin syöpä, ja hän kuoli 20. toukokuuta 1997 Bogotássa 75-vuotiaana.
Calin kartelli

Calin kartelli oli huumekartelli joka toimi Kolumbian eteläosissa Calin kaupungin ympäristössä. Sen perustivat Rodríguez Orejuelan veljekset, Gilberto ja Miguel, ja José Santacruz Londoño, joka tunnetaan myös nimellä "Chepe". He irrottautuivat omaksi ryhmäkseen Pablo Escobarin Medellínin kartellista 1980-luvun lopulla, kun heihin liittyi Hélmer Herrera, joka tunnetaan myös nimellä "Pacho".
Calin kartellin menestys ja kartellien välinen kilpailu vaikutti Medellínin kartellin tuhoon 1990-luvulla. Calin kartellin toimintatavat olivat vähemmän näyttäviä kuin Medellíninin kollegoilla, ja he pyrkivät sijoittamaan huumekaupalla saadut voitot laillisiin yrityksiin. Calin kartelli hyökkäsi etenkin Escobaria vastaa. Se teki yhteistyötä Kolumbian ja Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa ja perusti omat erikoisjoukot nimeltä PEPES (People Against Pablo Escobar), joiden tehtävänä oli tuhota Escobar.
Kartellilla oli yhteyksiä brittiläisiin palkkasotureihin, liittolaisia eri maissa, lukemattomia vakoojia ja ilmiantajia hallituksen joukoissa, ja sen laaja tiedustelu- ja valvontaverkosto kattoi koko Calin kaupungin. Kartellia verrattiin venäjän KGB:hen ja yhdysvaltalainen DEA kutsui sitä nimellä "historian tehokkain rikollisjärjestö", myöhemmin lempinimellä "Cali-KGB".
Toimintansa huipulla Calin kartellin on sanottu hallinneen 90 prosenttia maailman kokaiinin markkinoista ja olleen suoraan vastuussa kokaiinin markkinoiden kasvusta Euroopassa, 1990-luvun puolivälissä kartelli oli miljardien dollarien yritys.
Vuonna 2014 Yhdysvaltojen hallitus ilmoitti että Calin kartelli oli lopulta tuhottu kokonaan. Gilberto ja Miguel Rodríguez Orejuela oli tuomittu kymmeniksi vuosiksi vankeuteen. Oikeudenkäynnin yhteydessä he luovuttivat Kolumbian hallitukselle 2,1 miljardilla dollarilla huumekaupalla saatua omaisuutta eri puolilla maailmaa.
Heinrich Suso

Heinrich (von) Suso, myös: Heinrich Seuse tai Heinrich von Berg (21. maaliskuuta 1295 tai 1297 Konstanz tai Überlingen – 25. tammikuuta 1366 Ulm) oli saksalainen dominikaanimunkki ja mystikko. Hän kokosi teokseensa "Exemplar" kansankielisiä kirjoituksiaan. Teos on säilynyt useina käsikirjoituskopioina. Alkusanoissa hän perustelee teoksen julkaisemista sillä, että hänen kirjoituksistaan on levinnyt virheellisiä kopioita.
Suso mainitsee kirjansa esipuheessa kuvaavana esimerkkinä virheellisistä kirjoituksista tekstin ”Pieni kirja ikuisesta viisaudesta” (Büchlein der Ewigen Weisheit). Toinen merkittävä teksti on hänen elämäkertansa, autohagiografiaksi luonnehdittu ”Leben Seuse”, jota hän sanoo hengellinen tyttärensä Elshbeth Stagelin kirjoittamaksi, mutta jota yleisesti pidetään hänen omana kirjoituksenaan. Hän kertoo luetuttaneensa kirjansa mestari Bartholomeuksella, joka ehti kuolla ennen teoksen valmistumista, mikä huolestutti Susoa. Hän sai kuitenkin näyssä mestari Bartholomeuksen hyväksynnän lopulliselle tekstille.
Suso joutui syytetyksi kerettiläisyydestä luultavasti vuonna 1330 Maastrichtissa dominikaanien tuomioistuimessa, ja hänet pidätettiin opettajanvirastaan, mutta myöhemmin kirjoitukset todettiin puhdasoppisiksi. Suson opettaja oli Mestari Eckhart, joka myös oli joutunut kerettiläisyyssyytösten kohteeksi. Mestari Eckhart puolusti Susoa, kun tätä syytettiin simonismista. Suso oli nimittäin vanhempiensa lahjoituksen ansiosta päässyt dominikaaniluostariin 13-vuotiaana, kun se yleensä tapahtui 15-vuotiaana.
Henry Knox

Henry Knox () oli Yhdysvaltain sotaministeri (1785–1794) ja George Washingtonin seuraaja siirtokuntien armeijan ylipäällikkönä (1783–1784).
Knox omisti ja pyöritti kirjakauppaa Bostonissa, ja kun Yhdysvaltain vapaussota syttyi vuonna 1775, hän ystävystyi kenraali George Washingtonin kanssa ja pääsi nopeasti siirtokuntien armeijan tykistöupseeriksi. Tykistöupseeri Knox oli mukana useimmissa vapaussodan merkittävimmissä tapahtumissa. Hänestä tuli armeijan nuorin kenraali 22. maaliskuuta 1782. Yhdysvaltain perustuslain hyväksymisen jälkeen Knoxista tuli virallisesti Yhdysvaltain sotaministeri.
Vuonna 1795 hän vetäytyi eläkkeelle Thomastoniin, Massachusettsiin (Thomaston sijaitsee nykyisin Mainen osavaltiossa), jossa kuoli yllättäen vatsakalvontulehdukseen vuonna 1806.
Pinner-reaktio

Pinner-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa nitriili reagoi alkoholin kanssa happamissa olosuhteissa muodostaen iminoestereitä eli alkyyli-imidaatteja. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran Adolf Pinner vuonna 1877 ja reaktio on nimetty hänen mukaansa. Pinner-reaktion hyödyllisyys on siinä, että muodostuvasta iminoesteristä voidaan syntetisoida muita yhdisteitä.
Reagenssit ja mekanismi.
Pinner-reaktio tapahtuu lähes kaikille nitriileille ja kaikille alkoholeille. Happona käytetään tyypillisimmin kuivaa vetykloridikaasua. Pinner-reaktion reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa vetykloridi protonoi nitriilin typpiatomin jolloin muodostuu nitriliumioni. Nukleofiilinen alkoholi reagoi nitriliumionin elektrofiilisen hiiliatomin kanssa additioreaktiolla. Viimeisessä vaiheessa tapahtuu molekyylinsisäisiä protoninsiirtoja ja muodostuu iminoesterin vetykloridisuola. Eräissä lähteissa nitriliumionin esitetään tautomerisoituvan iminiumioniksi, joka reagoi vetykloridin kanssa iminohalidiksi. Tästä iminohalidista muodostuu eliminaation jälkeen reaktiivinen karbokationijohdannainen, joka reagoi alkoholin kanssa iminoesteriksi.
Mikäli reaktiossa alkoholia on ylimäärin, reagoi iminoesteri alkoholien kanssa ortoesteriksi. Ammoniakin tai amiinien lisääminen johtaa amidiinin muodostumiseen. Jos reaktiossa käytetään kuivan vetykloridin sijaan vetykloridin vesiliuosta muodostuu lopputuotteiksi estereitä.
Sambian jalkapallomaajoukkueen lento-onnettomuus

Sambian jalkapallomaajoukkue oli 27. huhtikuuta 1993 matkalla jalkapallon vuoden 1994 MM-kilpailujen karsintaotteluun Senegaliin, kun toisen välitankkauksen jälkeen, muutama minuutti Librevillestä lähdön jälkeen, yksi moottoreista syttyi tuleen ja kone syöksyi Atlantin valtamereen Gabonin rannikon edustalla. Kaikki koneessa olleet 25 Sambian jalkapallomaajoukkueen jäsentä ja viisi miehistön jäsentä menehtyivät onnettomuudessa.
Virallinen turman onnettomuustutkintaraportti julkaistiin marraskuussa 2003. Turman aiheutti mekaaninen vika koneen vasemmassa moottorissa. Lentäjä, joka oli väsynyt lennettyään samana päivänä jo Mauritiukselta Sambiaan, sammutti vahingossa väärän moottorin, ja kone syöksyi mereen puolen kilometrin päässä rannikosta.
Vuoden 1993 maajoukkueesta jäi henkiin vain sen suurin tähti Kalusha Bwalya, jonka oli tarkoitus lentää Senegaliin eri kautta.
Liman katsomomellakka

Liman katsomomellakka sattui 24. toukokuuta 1964 pelatussa jalkapallon vuoden 1964 olympialaisten karsintaottelussa, jossa vastakkain olivat Perun ja Argentiinan joukkueet. Tapahtuma on jalkapallohistorian pahin katsomo-onnettomuus, koska 328 ihmistä menehtyi katsomomellakassa ja sitä seuranneessa paniikissa.
Tapahtumat saivat alkunsa kuusi minuuttia ennen ottelun loppumista, kun Argentiina johti ottelua 0-1. Peru teki tasoittavan maalin, mutta ottelun erotuomari näki tilanteessa virheen eikä maalia hyväksytty. Päätös raivostutti perulaiskannattajat, jotka ryntäsivät kentälle. Poliisi ampui kyynelkaasua estääkseen väkijoukkoa pääsemästä kentälle. Tämä aiheutti paniikkia ja joukkopaon katsomosta kun ihmiset yrittivät välttää kaasua.
Ihmiset ryntäsivät pois stadionilta, mutta ovet olivat ottelun aikana suljettuja. Väkijoukon paineen vuoksi ovia ei saatu avattua ja lopulta ovet räjähtivät auki ulospäin. Tapahtumassa kuoli virallisten lukujen mukaan 328 ihmistä. Suurin osa heistä puristui kuoliaaksi takaa tulleen väkijoukon paineen vuoksi.
Pajasta palatsiin

Pajasta palatsiin on Turun Työväen Teatterin johtajana toimineen Toivo Hämerannan ohjaama romanttinen komedia vuodelta 1946. Elokuvan tuotti turkulainen Valo-Filmi Oy. Elokuva kuvattiin jo vuosina 1943-1944 mutta Valo-Filmin talousvaikeuksien takia se pääsi ensi-iltaan vasta 1946. Elokuva oli pitkään kateissa kunnes seinäjokelainen keräilijä ja elokuvakulttuurin harrastaja Matti Piuhola löysi sen. Elokuva restauroitiin ja esitettiin uudelleen vuonna 2001. Elokuvan ulkokohtauksissa on katunäkymiä 1940-luvun alun Turusta. 
Arvostelijat eivät aikanaan huomioineet elokuvaa juuri lainkaan. Elokuvan yleisömenestys oli vuoden 1946 kotimaisista uutuuselokuvista heikoin. 
Juoni.
Sepänoppilas Martti Lampi sotkeutuu sattumalta vuorineuvos Soreliuksen tyttären Nami Soreliuksen miesseikkailuihin. Nami Soreliuksen kanssa kihloissa oleva parooni Karl von Mertzen luulee Lammen seurustelevan kihlattunsa kanssa. Parooni ja tarjoaa Lammelle huomattavan summan rahaa, jos hän muuttaa kauas muualle Nami Soreliuksen läheisyydestä. Elokuvan lopussa Martti Lampi on palannut kotikaupunkiinsa entiseen työhönsä kun pankinjohtaja Suuralo soittaa hänelle ja tarjoaa kauppa- ja teollisuusministerin paikkaa uudessa hallituksessa. Nami Sorelius on kuullut myös tästä ja haluaa nyt mennä Martin kanssa naimisiin.
Kultahanhikki

Kultahanhikki ("Potentilla aurea") on sormihanhikkien sukuun kuuluva kasvi. Se kukkii heinä-elokuussa. Kukat sijaitsevat yksittäin 10–20 senttimetriä korkeiden varsien latvoissa. Ratasmaisten kukkien teriöt ovat keltaiset; terälehtien tyvi on muuta osaa tummempi. Lehdet ovat 5-sormiset ja alta hopeakarvaiset. Mättäitä muodostava kultahanhikki kasvaa 30 senttimetriä leveäksi.
Käyttö.
Kultahanhikki on melko harvinainen kivikkoryhmiin ja perennaryhmien reunoille sopiva perenna. Kasvualustaksi sopii salaojitettu savensekainen ja hapahko hiekkamulta. Kasvupaikan on oltava aurinkoinen ja laji kestää melko hyvin paahteisellakin paikalla. Taimien istutusväli on 25 senttimetriä. Kultahanhikkia lisätään keväällä siemenistä sekä keväällä ja loppukesällä jakamalla; leviävyys on kohtalainen. Siemeniä on huonosti saatavilla, mutta taimia on hyvin saatavana.
Minä jätän sinut

Minä jätän sinut on Turun Työväen Teatterin johtajana toimineen Toivo Hämerannan ohjaama romanttinen komedia vuodelta 1944. Elokuva perustui yhdysvaltalaisen George H. Broadhurstin näytelmään ja sen tuotti turkulainen Valo-Filmi Oy. Elokuvan kuvaukset päättyivät talvella 1944 ja ensiesityskiertueelle se lähti saman vuoden keväällä. Helsingissä elokuva esitettiin vasta huhtikuussa 1946. Elokuva ei ole säilynyt.
Elokuva sai kielteisiä arvosteluja, sitä pidettiin amatöörimäisenä ja muun muassa kuvan ja äänityksen laatua pidettiin heikkona. Elokuvan yleisömenestys oli myös huono.
P'isaq

Písac tai Pisac (hispanisoidut kirjoitusasut) eli P'isaq on perulainen kylä inkojen Pyhässä laaksossa. Se sijaitsee Willkanuta-joen varrella. Kylä on tunnettu markkinoistaan, joita järjestetään joka sunnuntai, tiistai ja torstai. Markkinat houkuttelee paikalle runsaasti turisteja myös Cuscosta.
Markkinoitakin merkittävämpi kohde oli suuri korallipuu, joka seisoi vuosisatoja P'isaqin keskusaukiolla, kunnes ukkosmyrsky tuhosi puun vuonna 2013. Myös Wankan ("Huanca)" pyhäkkö sijaitsee lähellä kylää. Nykyään pyhiinvaeltajilla on tapana matkustaa Wankaan aina syyskuussa.
Parhaiten alue on ehkä tunnettu sen inka-raunioista ("Inca Písac"), jotka sijaitsevat huipulla, aivan laakson sisäänkäynnin luona. Rauniot on jaettu neljään ryhmään: "P'isaqa", "Inti Watana", "Qalla Q'asa" ja "Kinchiraqay". Inti Watana käsittää aurinkotemppelin, kylpytiloja, alttareita, suihkulähteitä, seremoniapaikkoja ja "inti watanan", auringolle (Inti) pyhitetyn kiven. Kiven muodosta voi päätellä sen olleen jonkinlainen aurinkokello tai vuodenaikakalenteri. Qalla Q'asasta puolestaan löytyy inkojen vanha sitadelli, joka on rakennettu korkealle vuorenrinteelle ja sieltä on hyvät näkymät laaksoon, mikä teki siitä oivallisen linnoituksen.
Inkat rakensivat maanviljelyyn tarkoitettuja penkereitä jyrkille rinteille, ja osa pengerviljelmistä on edelleen paikallisten asukkaiden käytössä. Pengerrykset on rakennettu kaivamalla käsin alempaa maastosta rikasta maaperää ja tuomalla sitä ylemmäs vuorenrinteille. Seinät on tuettu taidokkaasti kivimuurauksella. Pengerviljelmät mahdollistivat ruuan ylituotannon, mikä ei muuten olisi ollut mahdollista yli kolmen kilometrin korkeudessa.
Sotilaallisten, uskonnollisten ja maatalouden rakenteiden vuoksi oli P'isaqilla ainakin kolme eri käyttötarkoitusta. Tutkijat uskovat, että P'isaqista puolustettiin Pyhän laakson eteläistä sisäänkäyntiä, kun taas Choquequirao valvoi läntistä puolta, ja linnoitus Ollantaytambossa puolusti pohjoista sisäänkäyntiä. Inca Písac myös kontrolloi reittiä, joka yhdisti Inkavaltakunnan sademetsän rajan kanssa.
Historia.
On epäselvää, milloin Inca Písac on rakennettu. Koska se ei tiettävästi ole ollut inkoja edeltävien sivilisaatioiden asuttama, on se todennäköisesti rakennettu aikaisintaan vuonna 1440. 
Francisco Pizarro ja espanjalaiset valloittajat tuhosivat Inca Písacin 1530-luvun alussa. Moderni Písacin kaupunki on perustettu laaksoon varakuningas Toledon aikana 1570-luvulla.
Vilhelm Paischeff

Vilhelm Paischeff (1862 Helsinki – 1899 Viipuri) oli suomalainen liikemies ja Häkli, Lallukka ja Kumppanit Osakeyhtiön osakas.
Vilhelm Paischeff oli helsinkiläisen kauppiaan Vasili Grigorinpoika Paisevin poika. Paischeff oli muuttanut Viipuriin 1889 ja työskenteli kauppakirjanpitäjänä liikemies Ferdinand Alfthanin tukkuliikkeessä ennen ryhtymistään yhteiseen yritykseen Jaakko Häklin ja Juho Lallukan kanssa. Hän oli perehtynyt Alfthanilla erityisesti tukkukauppaan ja solminut tarvittavia yhteyksiä Pietariin. 
Paischeff oli naimisissa Miina o.s. Helanderin kanssa. Hän vastasi Häkli, Lallukka &amp; kumppanit -yhtiössä myynnin ja ostojen organisoinnista. Tämän lisäksi hänellä oli omaa hevosenkasvatustoimintaa. Hän kuoli vuonna 1899 kotonaan Häyryn kartanossa Viipurissa.
Qullqa

Qullqa ([ˈqʊʎˌqa] "talletus, varasto"; myös: "colca, collca, qolca, qollca") on varastorakennus, joita oli rakennettu pitkin inkateitä. Qullqat olivat siilon tapaisia varastoja, joissa säilöttiin ruokaa. Ne eivät olleet pelkkiä jyvien säilytysaittoja, vaan osittain maanalaisia kaivantoja. Qullqia ei tule sekoittaa tamboihin, joilla oli muutakin käyttöä, kuin varastointi. Vaikka tamboja arvellaan olleen yli 2000, löytyy qullqia inkateiden varsilta silti paljon enemmän.
Muuta.
Qullqat olivat taloudellinen ja strateginen voimavara inkoille. Niihin varastoitiin myös lahjoina kerättyä viljaa, jota inka-armeija pystyi hyödyntämään kulkiessaan pitkin inkateitä. Qullqat olivat tarpeellisia lisäksi silloin, kun päätettiin viljelyaikataulusta, ennustettiin sadekausia ja sadon kokoa.
Qullqien ja tambojen lukumäärä sekä niiden toimiminen varastoina osoittaa Inkavaltakunnan voimakkuuden ja mahdin.
Qullqa on myös paikallinen nimi Seulasten-tähdistölle. Inkamytologiassa Qullqa-jumala, joka henkilöityy Seulasissa, oli varastoinnin ja siementen säilömisen suojelija. Kaikista tähtien jumalista inkat palvoivat eniten juuri Qullqaa, "äitiä" ja kaikkein ylintä suojelijaa.
Fiat Grand Siena

Fiat Grand Siena on Fiatin vuosina 2012–2022 valmistama keskiluokan sedan, jota myytiin Etelä-Amerikassa. Se oli tarkoitettu Fiat Sienan seuraajaksi, vaikkakin vanha malli jäi yhä mallistoon. Meksikossa Grand Sienaa myytiin vuodesta 2015 alkaen nimellä Dodge Vision.
Grand Sienassa on voimanlähteenä joko 1,4- (85 hv) tai 1,6-litrainen (115 hv) moottori, jotka molemmat toimivat etanolilla ja bensiinillä sekoitussuhteen ollessa vapaa. Suuremman moottorin yhteyteen oli saatavana "Dualogic"-robottivaihteisto.
Virginia Thrasher

Virginia ”Ginny” Thrasher (s. 28. helmikuuta 1997 Springfield, Virginia) on yhdysvaltalainen kivääriampuja.
Länsi-Virginian yliopistossa opiskellut Thrasher voitti yllättäjänä olympiakultaa 10 metrin ilmakiväärissä Rio de Janeirossa 2016 tuloksella 208 pistettä. Tulos oli uusi olympiaennätys.
Japaninhanhikki

Japaninhanhikki ("Potentilla megalantha") on sormihanhikkien sukuun kuuluva perenna. Japaninhanhikki sopii parhaiten kivikkoryhmiin ja perennaryhmien reunoille. Laji kukkii kesä-heinäkuussa. Pitkäperäiset kukat sijaitsevat yksittäin n. 20 cm:ä korkeiden, niukkalehtisten varsien lehtihangoissa. Maljamaisten kukkien 5-lukuiset teriöt ovat n. 20 mm:ä leveät ja keltaiset. Lehdet ovat 3-sormiset ja himmeäkiiltoiset. Ruusukelehtien lehdykät ovat lähes pyöreät, kärjistään iso- ja tylppähampaiset. Varsilehtien lehdykät ovat vastapuikeat. Laji kasvaa 30 cm:ä leveäksi; kasvusto leikataan syksyllä läheltä maanpintaa.
Kasvualustaksi sopii ravinteikas, savensekainen hiekkamulta, jonka humuspitoisuutta ylläpidetään keväisin pintaan levitettävällä ohuella kompostimultakerroksella. Kasvupaikan on oltava aurinkoinen tai puolivarjoinen. Taimien istutusväli on 20 cm:ä.
Japaninhanhikkia lisätään syksyllä siemenistä ja keväällä tai syksyllä jakamalla.
Lähteet.
Antti Riikonen: Suomalainen perennakäsikirja Japaninhanhikki s. 180. WSOY, 2003. .
Autotytöt

Autotytöt on Maunu Kurkvaaran ohjaama yhteiskunnallinen elokuva vuodelta 1960. Kurkvaara oli tehnyt vuonna 1958 kiitolinjankuljettajien elämästä lyhytelokuvan "He ajavat öisin" ja hän palasi nyt samaan aihepiiriin lisäten mukaan myös filmin tekohetkellä ajankohtaisena olleen rekka- ja kuorma-autojen mukana Suomea kiertäneiden liftareiden, autotyttöjen, ongelman. Elokuvan kohtaukset sijoittuivat Helsinkiin ja Hankoon.
Arvostelijat suhtautuivat elokuvaan valtaosin myönteisesti ja kiittivät erityisesti Hankoon sijoitettuja kohtauksia. Elokuvatarkastamo lyhensi elokuvaa puolitoista metriä ja määräsi sen 10 prosentin rangaistusveroluokkaan.
Juoni.
Kati, Ritva ja Leena viettävät aikaa kahden autokauppiaan kanssa ensin Helsingissä ja sitten viikonloppuna Hangossa. Hangossa eräs purjehtija kutsuu tytöt veneeseensä ja Ritva ihastuu mieheen. Tytöt joutuvat palaamaan Helsinkiin peukalokyydillä kun autokauppiaat jättävät heidät Hankoon. Seuraavana viikonloppuna Ritva matkaa yksin peukalokyydillä Hankoon purjehtijaa tapaamaan mutta tällä on jo uusi tyttö. Ritva pääsee takaisin Helsinkiin erään pakettiauton kyydissä jonka kuljettaja yrittää lähennellä häntä. Matkan varrella he tapaavat Katin ja moottoripyöräilijä Enskan kuultuaan rotkoon pudonneen Katin huudot. Enska on ajanut lapsen yli ja Kati on uhannut ilmiantaa hänet. Ritva ja pakettiauton kuljettaja uhkaavat ilmoittaa asiasta poliisille mutta luopuvat aikeesta kun Enska huomauttaa Ritvan olevan alaikäinen. He kaikki kolme jatkavat matkaansa pakettiautolla joka joutuu kuitenkin poliisin ratsiaan. Kuljettaja pidätetään ja hän ilmiantaa Enskan. Ritva pääsee kuulustelujen jälkeen palaamaan kotiinsa.
Verihanhikki

Verihanhikki ("Potentilla atrosanguinea") on sormihanhikkien sukuun kuuluva Himalajalta kotoisin oleva perenna. Verihanhikki sopii myöhään kukkivana perennaryhmien reunamille. Se kukkii heinä-syyskuussa. Kukat sijaitsevat yksittäin 30-70 cm:ä korkeiden lehtevien varsien latvoissa. Ratasmaisten kukkien n. 20 mm:n leveät teriöt ovat purppuranpunaiset. Lehdet ovat 3-sormiset, liuskat soikeat ja hammaslaitaiset. Laji kasvaa 40 cm:ä leveäksi.
Kasvualustaksi sopii ravinteikas, hiekansekainen savimulta. Keväisin pintaan levitetään ohut kerros kompostimultaa. Kuivina kausina sitä on kasteltava säännöllisesti. Kasvupaikan on oltava aurinkoinen Taimien istutusväli on 30 cm:ä.
Verihanhikkia lisätään keväällä siemenistä ja keväällä tai syksyllä jakamalla. Sitä on hyvä jakaa säännöllisesti muutaman vuoden välein.
Naiset (vuoden 1964 elokuva)

Naiset on Maunu Kurkvaaran ohjaama yhteiskunnallinen elokuva vuodelta 1964. Elokuvan tapahtumat sijoittuivat joulunalusviikolle vuonna 1963 Helsingissä, ja myös ulkokuvaukset tehtiin silloin. Elokuvan konttorikohtaukset kuvattiin Adams Filmin pääkonttorissa, ja koeteatterijaksot kuvattiin Kurkvaara-Filmin omassa laboratoriossa.
Arvostelijat pitivät elokuvaa osittain keskeneräiseksi jääneenä ja hatarana rakenteltaan, joskin he kiittivät elokuvan filmillisiä ansioita. Elokuva yleisömenestys oli huono, eivätkä pääsylipputulot kattaneet tuotantokustannuksia.
Juoni.
Elokuva kuvaa kahden vuorokauden tapahtumia joulunalusviikonloppuna vuonna 1963 Helsingissä. Päähenkilö Ritva Hakala on eronnut konttorissa työskentelevä yksinhuoltaja, joka koettaa vältellä entisen aviomiehensä yhteydenottoja. Lauantai-iltana töistä päästyään Ritva käy tapaamansa entisen koulutoverin kanssa elokuvalaboratoriossa katsomassa tämän koekuvausten tuloksia ja menee sen jälkeen rikkaisiin naimisiin menneen entisen työtoverina järjestämille naistenkutsuille. Kutsuilta palatessaan Ritva törmää entiseen aviomiehensä, joka uhkaa ampua hänet, jos näkee hänet toisen miehen seurassa. 
Sunnuntaina Ritva ja hänen uusi miesystävänsä Kale ulkoilevat meren rannalla ja käyvät Gallen-Kallelan Museossa. Ritva palaa yksin kotiin ja käy iltapäivällä ulkoilemassa Kaivopuistossa lapsensa kanssa. Illalla Kale tulee käymään Ritvan asunnolla, mutta pian paikalle ryntää myös Ritvan entinen aviomies, joka uhkaa tappaa molemmat. Kale pääsee kuitenkin pakenemaan, ja entinen aviomieskin poistuu paikalta lapsen itkun karkottamana. Loppukohtauksessa Ritva jää kahden itkevän lapsensa kanssa lohduttaen tätä.
Neeraj Chopra

 
Neeraj Chopra (; s. 24. joulukuuta 1997 Khandra) on intialainen keihäänheittäjä, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Chopra pitää hallussaan Intian ennätystä keihäänheitossa.
Chopra saavutti kultaa vuoden 2016 Etelä-Aasian mestaruuskilpailuista heittäen jaetun Intian ennätyksen 82,23. Hän sai samana vuonna hopeaa alle 20-vuotiaiden Aasian-mestaruuskilpailuissa. Heinäkuussa 2016 Choprasta tuli historian ensimmäinen intialainen yleisurheilun maailmanmestari, kun hän saavutti kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista Bydgoszczistä uudella alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksellä 86,48, joka oli myös Intian ennätys.
Chopra voitti Aasian-mestaruuden Bhubaneswarissa 2017 tuloksella 85,23. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän voitti kultaa Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 tuloksella 86,47. Hän paransi Intian ennätystä lukemiin 87,43 Dohassa toukokuussa 2018. Hän voitti saman vuoden elokuussa kultaa Jakartan Aasian kisoissa maansa ennätyksellä 88,06. Maaliskuussa 2021 hän paransi Intian ennätystään yhdellä senttimetrillä. Elokuussa 2021 hän voitti kultaa Tokion olympialaisissa tuloksella 87,58. Chopra on Intian ensimmäinen yleisurheilun olympiavoittaja.
Kesäkuussa 2022 Chopra paransi Intian ennätystään kahdesti heitettyään Turussa 89,30 ja Tukholmassa 89,94. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa tuloksella 88,13. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän voitti kultaa tuloksella 88,17. Samana vuonna käydyt Hangzhoun Aasian kisat hän voitti tuloksella 88,88. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti hopeaa tuloksella 89,45.
Yusra Mardini

Yusra Mardini (s. 5. maaliskuuta 1998) on syyrialainen uimari. Mardini edusti pakolaisten olympiajoukkuetta Rion olympialaisissa 2016 ja kilpaili olympialipun alla. Mardini edusti Syyriaa lyhyen radan MM-kilpailuissa Istanbulissa 2012. Elokuussa 2015 hän lähti Syyrian pääkaupungista, Damaskoksesta, yhdessä siskonsa Sarahin kanssa sotaa pakoon. Hän asuu Berliinissä, Saksassa.
Lähtö Syyriasta.
Yusra jätti Damaskoksen siskonsa Sarahin kanssa elokuussa 2015. He pakenivat Libanonin kautta ensin Turkkiin, jossa he maksoivat salakuljettajille päästäkseen Kreikkaan. Heidän ensimmäinen yrityksensä epäonnistui, kun Turkin rannikkovartijat veivät heidän veneensä takaisin maihin. Toisella yrityksellä he ottivat pienemmän veneen, johon tuli 20 ihmistä, joista vain kolme osasi uida. Puoli tuntia lähdön jälkeen vene alkoi hörppimään vettä, koska se oli tarkoitettu vain kuudelle ihmiselle. Matkustajat heittivät laukkunsa laidan yli, mutta se ei riittänyt pysäyttämään veden tuloa veneeseen. Viimeisenä toivona Yusra, Sarah ja muu vahva uimari hyppäsivät mereen, jotta vene keventyisi. He olivat meressä 3,5 tuntia kunnes saapuivat Lesbokseen. Seuraavaksi he matkustivat siskonsa kanssa Makedoniaan, Serbiaan, Unkariin ja Itävaltaan, kunnes pääsivät Saksaan.
Onnen saari

Onnen saari on Maunu Kurkvaaran ohjaama elokuva vuodelta 1955. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat jatkosodan aikaan ja elokuvan ulkokuvauksia tehtiin Bornholmin saarella. Vuonna 1956 Kurkvaara teki elokuvasta uuden, täydennetyn version, jota esitettiin nimellä "Ei enää eilispäivää".
Arvostelijat moittivat elokuvaa keskeisen johtoaiheen puutteesta eivätkä olleet tyytyväisiä filmin kuvaukseen, jota pidettiin latteana ja mielikuvituksettomana. Elokuvan yleisömenestys oli huono.
Juoni.
Nuori sotilas Olavi Laitinen palaa haavoituttuaan mielessään takaisin rauhanaikaiseen purjehdusretkeen, jonka hän teki parin ystävänsä kanssa. Myrsky ajoi heidät saarelle, jossa Olavi rakastui saaren kaunottareen Birteen. Lähtiessään hän lupaa palata takaisin saarelle mutta sodan syttyminen estää paluun ja hän on vain kirjeenvaihdossa Birten kanssa. Elokuvan kertomus palaa sitten nykyhetkeen ja selviää, että Olavin ennen haavoittumistaan saama kirje kertoi Birten kuolleen. Olavi toipuu sairaalassa vammoistaan mutta henkisesti hän on murtunut palatessaan rintamalle.
Ei enää eilispäivää

Ei enää eilispäivää on Maunu Kurkvaaran ohjaama elokuva vuodelta 1957. Elokuvan tapahtumat sijoittuivat jatkosodan aikaan ja elokuva oli uusi täydennetty versio Kurkvaaran vuonna 1955 valmistuneesta elokuvasta "Onnen saari". Kurkvaara kuvasi kesällä 1956 Lahdessa elokuvan alkuun uuden kehyskertomuksen ja rakensi elokuvan lopun uudestaan. Elokuvan uudet kohtaukset sijoittuivat sairaalaympäristöön.
Elokuvan yleisömenestys oli vielä heikompi kuin alkuperäisellä "Onnen saari" -elokuvalla vaikka kriitikoiden mielestä elokuvan rakenne ja juoni olivatkin muutosten myötä selkeytyneet.
Juoni.
Alikersantti Olavi Laitinen saa rintamalle kirjeen joka järkyttää häntä niin että hän kävelee vihollisen tulitukseen ja haavoittuu. Sairaalassa hän toipuu vammoistaan mutta on yhä sulkeuutnut. Olavi palaa sairaalassa ollessaan mielessään takaisin rauhanaikaisiin purjehdudretkeen jonka hän teki parin ystävänsä kanssa. Myrsky ajoi heidät saarelle jossa Olavi rakastui saaren kaunottareen Birteen. Hän lupaa lähtiessään palata takaisin saarelle mutta sodan syttyminen estää paluun ja hän on vain kirjeenvaihdossa Birten kanssa. Elokuvan kertomus palaa sitten nykyhetkeen ja selviää että kirje jonka Olavi sai ennen haavoittumistaan kertoi Birten kuolleen. Olavi toipuu sairaalassa vammoistaan mutta henkisesti hän on murtunut palatessaan rintamalle.
Luokkakokous 2 – Polttarit

Luokkakokous 2 – Polttarit on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut Taneli Mustosen ohjaama suomalainen komediaelokuva. Se on jatko-osa vuoden 2015 elokuvalle "Luokkakokous". Elokuvan pääosissa jatkavat näyttelijät Aku Hirviniemi, Sami Hedberg ja Jaajo Linnonmaa.
Elokuvan traileri julkaistiin 12. elokuuta 2016. Elokuva sai ensi-iltansa 2. marraskuuta 2016. Elokuvasarjan kolmas osa Luokkakokous 3 – Sinkkuristeily, jonka ohjaa Renny Harlin, sai ensi-iltansa vuonna 2021.
Tuotanto.
"Luokkakokous 2" perustuu tanskalaiselokuvaan "Klassefesten 2". Sen käsikirjoitus noudattaa samaa juonta, mutta sitä on sovitettu, jotta suomalaiset hahmot sopisivat elokuvan maailmaan. Elokuvan esituotanto ja Mustosen aiemman elokuvan "Bodomin" jälkituotanto tehtiin samaan aikaan vuonna 2016.
Elokuva kuvattiin huhti-toukokuussa 2016. Sitä kuvattiin muun muassa Hämeenlinnassa, Vanajanlinnassa ja Helsingissä. Elokuvaa leikattiin kuvausten aikana, joten elokuvan raakaleikkaus oli valmis vain viikkoa kuvausten päättymisen jälkeen.
Vastaanotto.
Elokuva keräsi vähemmän katsojia kuin edeltäjänsä. Jaajo Linnonmaa uskoo, että syynä tähän oli se, että he osasivat "vähän näytellä" ja yrittivät tuoda tarinaan tunnetta.
Wang Zhelin

Wang Zhelin (; s. 20. tammikuuta 1994 Fuzhou) on kiinalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän edustaa kotimaansa CBA-liigassa pelaavaa Fujian Sturgeonsia.
Memphis Grizzlies varasi Wangin vuoden toisella kierroksella. Häntä aiemmin varattiin myös toinen kiinalaislupaus Zhou Qi.
Wang debytoi Kiinan maajoukkueessa 18-vuotiaana vuonna 2012. Hän edustaa maataan vuoden 2016 Rion olympiaturnauksessa.
Ntare IV

Ntare IV Rutaganzwa Rugamba oli Burundin kuningas eli "Mwemi" vuodet 1796–1850. 
Ntare IV seurasi hallitsijana isäänsä, kuningas Mwambutsa I:tä. Ntare IV:n hallituskaudella Burundin pinta-ala kaksinkertaistui. Häntä seurasi hallitsijana hänen poikansa Mwezi IV, jonka hallituskaudella Burundi joutui Saksan siirtomaaksi.
Tänään olet täällä

Tänään olet täällä on Maunu Kurkvaaran ohjaama elokuva vuodelta 1966. Suurin osa elokuvasta kuvattiin ulkomailla Espanjan Ibizalla, Marokossa, Etelä-Ranskassa ja Tukholmassa. Suomessa kuvattiin vain joitain kohtauksia Lapissa ja Helsingissä.
Kriitikot pitivät elokuvan juonta tyhjänä ja banaalina mutta kiittivät hyvälaatuista värikuvausta. Elokuvan yleisömenestys oli alle keskitason ja elokuva oli tappiollinen.
Juoni.
Ibizalla asuva joukko suomalaisia kokoontuu taiteilija Nitan järjestämiseen juhliin. Nitan poikaystävä Heka lähtee Suomeen hakemaan perintöään. Miestään Ibizalla odottava Sole saa kuulla että hänne miehensä on kuollut auto-onnettomuudessa. Ruotsalainen Lena ja suomalainen Kari seurustelevat ja matkustavat laivalla Marokkoon. Elokuvan lopussa Sole on palannut Helsinkiin. Lena ja Kari ovat eronneet ja Lena palannut Tukholmaan. Hän odottaa Karin lasta ja aikoo tehdä abortin Helsingissä. Helsingissä hän kuitenkin muuttaa mielensä ja jää lopussa leikkimään puistossa Solen lasten kanssa.
Fiat Fiorino (2013)

Fiat Fiorino (Typ 327) on Fiat Professionalin vuodesta 2013 lähtien valmistama pakettiautomalli, joka perustuu vuonna 2010 esiteltyyn brasilialaiseen Fiat Unoon. Mallia myydään Etelä-Amerikassa ja Meksikossa, jossa nimenä on Ram ProMaster Rapid. Se korvasi markkinoille tullessaan alkuperäiseen Unoon perustuneen Fiorinon, jota oli tällöin valmistettu jo 25 vuoden ajan.
Fiorinossa on kahdeksanventtiilinen 1,4-litrainen (85 hv) moottori, joka toimii etanolilla ja bensiinillä sekoitussuhteen ollessa vapaa. Voimansiirtona on viisivaihteinen manuaalivaihteisto.
Ernesto Samper

Ernesto Samper (s. 3. elokuuta 1950 Bogotá, Kolumbia) on kolumbialainen poliitikko, joka edustaa liberaalipuoluetta. Hän toimi Kolumbian presidenttinä 1994–1998. Vuodesta 2014 alkaen hän on toiminut Etelä-Amerikan valtioiden Unionin (UNASUR) pääsihteerinä. 
Koulutus ja ura.
Samper kävi koulunsa Bogotássa, ja suoritti yksityisessä La Pontificia Universidad Javeriana -yliopistossa tutkinnot sekä taloustieteessä että oikeustieteessä. Lisäksi hän suoritti taloustieteen jatko-opintoja Columbia Universityssä asuessaan New Yorkissa.
Samper aloitti poliittisen uransa Cundinamarcan kansanedustajana 1982–1984, ja toimi Bogotan kaupunginvaltuustossa 1982–1986 ja senaattorina 1986–1990.
Samper valittiin Kolumbian presidentiksi vuonna 1994. Kautensa päättyessä vuonna 1998 hän myönsi, että vaalikampanjaan oli käytetty huumerahoja. Myöhemmin Calin kartellin edustajat myönsivät käyttäneensä kampanjaan kymmenen miljoonaa Yhdysvaltojen dollaria.
Yksityiselämä.
Samper syntyi 3. elokuuta 1950 Bogotássa. Hänen sisaruksistaan Daniel Samper on tuottelias kirjailija ja toimittaja, samoin kuin monet muut Samperin suvun jäsenet. Hän meni vuonna 1972 naimisiin Silvia Arbelaezin kanssa, jonka kanssa hänellä on poika Andres. Hän on eronnut, ja myöhemmin hän meni uusiin naimisiin Jacquin Strouss Lucenan kanssa 16. kesäkuuta 1979, ja tästä avioliitosta syntyivät Miguel ja Felipe.
XXX (vuoden 2016 elokuva)

XXX on vuonna 2016 ilmestynyt intialainen eroottinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Ken Ghosh ja tuottanut Shobha Kapoor ja Ekta Kapoor (ALT Entertainment). Päärooleissa nähdään Kyra Dutt, Aparnaa Bajpai, Pryanca Talukdar ja Aparna Sharma.
Elokuvan kuvaukset alkoivat huhtikuussa 2015 ja sen ensi-ilta oli vuonna 2016.
Juoni.
"XXX" sisältää viisi eri tarinaa, jotka tutkivat eri näkökohtia seksuaalisista suhteista.
Sopimuksen alastomuuslause.
Tuottaja Ekta Kapoor aiheutti kohua vaatimalla elokuvan näyttelijöitä allekirjoittamaan sopimuksen, johon sisältyy pykälä, ettei näyttelijä epäröi alastonkohtauksia tai kieltäydy sellaisista. Sen allekirjoitti ensimmäisenä Kyra Dutt.
Jake Kaminski

Jake Kaminski (s. 11. elokuuta 1988 Buffalo) on yhdysvaltalainen jousiampuja. Hän on muun muassa voittanut hopeaa Lontoon 2012 ja Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisten joukkuekilpailuissa ja kultaa maailmanmestaruuskisoissa Belekissä Turkissa 2013. 
Kaminski aloitti jousiammunnan kuusivuotiaana vuonna 1994 kotikaupungissaan Elmassa.
Misael Pastrana Borrero

Misael Eduardo Pastrana Borrero (14. marraskuuta 1923 – 21. elokuuta 1997) oli Kolumbian presidentti vuosina 1970–1974. Hän oli viimeinen Kolumbian Kansallisen rintaman eli Liberaalien ja Konservatiivien koalition presidenteistä 
Neljän vuoden kautensa aikana Pastrana pyrki lisäämään työllistymismahdollisuuksia ja kansallisia säästötoimenpiteitä päästäkseen eroon riippuvuudesta ulkomaisista investoinneista ja luotoista. Hänen kaudellaan monet kolumbialaiset saivat oikeuden kansaneläkkeeseen. 
Yksi Pastranan iskulauseista oli "auto jokaiselle Kolumbian perheelle", ja oli tuomassa ranskalaista autonvalmistajaa Renaultia Kolumbiaan. Hän edisti myös ensimmäisen kansallisen ympäristölainsäädännön luomista latinalaisessa Amerikassa.
Hän kuoli Bogotássa 73-vuoden iässä. Pastranan puoliso on  María Cristina Arango Vega, jonka kanssa hänellä oli kolme poikaa ja yksi tytär. Hänen toinen poikansa, Andrés Pastrana Arango oli  Kolumbian presidentti vuosina 1998–2002.
Carlos Lleras Restrepo

Carlos Alberto Lleras Restrepo (12. huhtikuuta 1908 – 27. syyskuuta 1994) oli Kolumbian presidentti vuosina 1966–1970. Hän edisti Latinalaisen Amerikan yhteistyötä kaupan alalla, ja oli Venezuelan, Kolumbian, Perun, Bolivian ja Chilen välisen vapakauppasopimuksen pääneuvottelija.
Varhainen elämä.
Lleras opiskeli La Salle-Instituutissa ja Universidad Nacional de Colombiassa. Hän suoritti oikeustieteellisen tutkinnon vuonna 1930. 
Poliittinen ura.
Lleras tuli mukaan politiikkaan jo nuorena. Vuonna 1929, hän edusti liberaalipuoluetta Apulon konventissa. 21-vuotiaana hän pääsi Kolumbian Liberaalipuolueen keskuskomitean jäseneksi. 
Lleras pyrki Kolumbian presidentiksi ensimmäistä kertaa vuonna 1944, mutta hävisi. Myöhemmin, 27. marraskuuta, vuonna 1965, hän pääsi liberaalipuolueen ehdokkaaksi, ja sai  konservatiivipuolueen tuen.  Näin hänestä tuli "Kansallisen Rintaman" virallinen ehdokas, joka  voitti vaalit vuonna 1966. 
Presidenttikautensa jälkeen Lleras perusti poliittisen lehden "Nueva Frontera" ja toimi sen kustantajana.
Trooppinen myrsky Erika

Trooppinen myrsky Erika oli 24.–28. elokuuta 2015 erityisesti Dominicaan, Bahamalle ja Floridaan vaikuttanut trooppinen myrsky. Dominicassa myrsky aiheutti noin 15–20 cm sademäärän alle kahdessatoista tunnissa, mikä aiheutti tulvia ja maanvyörymiä. Myrsky aiheutti arviolta 483 miljoonan dollarin tuhot.