tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hannu Sopanen

Hannu Sopanen (15. joulukuuta 1943 Lauritsala – 25. elokuuta 2016) oli monipuolinen imatralainen musiikkimies. Hänen pääsoittimensa oli trumpetti, jota hän opiskeli Sibelius-akatemiasta valmistuen 1967. Trumpettiopinnot hän oli aloittanut Lappeenrannan työväen soittokunnassa Arvo Vehviläisen johdolla. Hän toimi myös kanteleensoittajana, kapellimestarina, soitonopettajana, säveltäjänä ja sovittajana. Hänelle oli myönnetty ansioistaan muun muassa Director Musices -arvonimi.
Sopanen oli Imatra Big Bandin, Imatra Big Band -festivaalin ja Imatran Big Band -kurssin perustajajäsen. Hän toimi pitkään Imatra Big Bandin kapellimestarina ja trumpettisolistina. Imatra Big Band -festivaalin ohjelmapäällikkönä hän toimi 1983–1998 ja Big Band -kesäkurssin taiteellisena johtajana ja opettajana lukuisina vuosina.
Työurallaan Hannu Sopanen toimi muun muassa Kuopion kaupunginorkesterin ykköstrumpetistina (1967–1974), Imatran seurakunnan orkesterin johtajana (1974–1984) ja Imatran kaupungin musiikinjohtajana (1984–1999). Osa Sopasen oppilaista jatkoi opintojaan ammattimuusikoiksi.Hannu Sopasen oppilaita on ollut muun muassa Mikko Pettinen.
Läikkyy

Läikkyy on rap-artistin ja videobloggaajan Arttu Lindemanin ensimmäinen levy-yhtiön kautta julkaistu kappale. Se julkaistiin 20. kesäkuuta 2016. Aiemmin hän on tehnyt omakustanteita. Kappaletta on syytetty Diplon ”Earthquake” -kappaleen kopioksi, Lindeman kielsi asian.
Lindeman on sanonut kappaleen kertovan hänen ja hänen parhaan kaverinsa Jaakko Parkkalin "baarielämästä”. ”Läikkyy” oli viikot 27–29 Suomen virallisella singlelistalla sijalla yksi.
Kappaleen videossa esiintyy Arttu Lindemanin lisäksi myös Jaakko Parkkali. Laulussa laulaa myös Tiina Vainikainen, joka on kappaleen säveltäjä ja sanoittaja yhdessä Arttu Lindemanin, Henri Lanzin, Kalle Mäkipellon, Olli-Matti Kalliosaaren ja Simo Pirhosen kanssa. Kappaleen ovat tuottaneet MGI ja Kashwell.
Tumma-ampiaishaukka

Tumma-ampiaishaukka ("Henicopernis infuscatus") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sen levinneisyysaluetta on Uusi-Britannia (mukaan lukien Lolobau) Papua-Uusi-Guineassa.
Linnusta on vain 30 tuoretta havaintoja, jotka ovat yksittäisiä lintuja tai pareja. Koska tumma-ampiaishaukka on suuri petolintu, sen tiheyden oletetaan olevan harva, ja se lienee harvinaisempi kuin Uudessa-Guineassa allopatrinen ampiaishaukka. Se on kuitenkin huomiota herättämätön metsälintu ja voi siten olla levinnyt laajalle, ja sen määrä voi olla arvioitua suurempi. Sen populaatio on kuitenkin pienenemässä. Yleensä tumma-ampiaishaukka havaitaan lentämässä metsien yllä enintään 1 300 metrin korkeudessa. Sitä on havaittu harvoin hakatuista tai muuten tuhoutuneista metsistä, mutta sen elinaluevaatimuksia tunnetaan hyvin heikosti. Tumma-ampiaishaukan ravinto ja saalistustapa saattaa olla samantapainen kuin ampiaishaukalla, joka saalistaa puiden latvustossa tai sen yläpuolella niveljalkaisia, liskoja, lintuja ja linnunmunia.
Ulkonäkö.
Tumma-ampiaishaukka on 50 senttimetriä pitkä, suurikokoinen. Se on melkein musta, mutta lento- ja pyrstösulissa on runsaasti selvästi havaittavia valkoisia juovia. Yleensä se nähdään lennossa, niin että pyrstö ja pitkät siivet ja lentosulat ja leveät siivenkärjet erottuvat. Saman näköinen laji "Aviceda subcristata" on pienempi ja paljon vaaleampi.
Jari Peltonen

Jari Peltonen (s. 24. tammikuuta 1961) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. 
Peltosen sarjakuvia ovat muun muassa sarjakuvadekkari "Kylmälän murhat: Sokea hieroja" (Otava 2016), nuoruusmuistelo "Fadang: viattomuuden aika" (Arktinen Banaani 2012), Etelä-Ranskaan sijoittuvat ravintola-aiheiset "La Table - Ruokia Provencesta" (Otava 2009, yhdessä Michelin-kokki Markus Aremon kanssa) ja "La Table" (Arktinen Banaani 2011) sekä "Journalisti"-lehdessä ilmestyvä "Yleisönosasto".
Peltonen työskenteli aiemmin mainostoimisto SEKissä ja toimi siellä 15 vuotta Nokian matkapuhelinmainonnan luovana johtajana.
Hopeatie

Hopeatie oli muinainen kauppareitti, joka kulki Mesopotamiasta Volgan keskivaiheilla sijainneen Bulgarin kauppakeskuksen kautta aina Vienan Karjalassa sijainneeseen Bjarmiaan. 
Tärkein kauppatuote olivat pohjoisen turkikset ja maksuna käytettiin hopeaa. Hopeaa saatiin arabien kaivoksilta nykyisen Tashkentin alueelta, jossa hopeasta oli rikkaita malmiesiintymiä aivan maan pinnassa. Samaa kauppareittiä kulkeutuivat pohjoiseen myös muinaisen Babylonian tarinat ja viisaudet jo ennen kristinuskon tuloa. Idästä suomen kieleen tulleen sanan jumala, on päätelty kulkeutuneen juuri tätä hopeatietä pitkin ja juontuvan muinaisesta perialaisesta sanasta Yima ja edelleen bjarmien sanasta Jomali.
Viikingit tekivät Kalevalan Sammon ryöstöä muistuttavia ryöstöretkiä Bjarmiaan. Niistä on säilynyt Ottar Haalogalantilainensen muinaisenglantia oleva matkakertomus, joka on Paulus Orosiusksen maailmanhistorian käännöksen liitteenä.
Flamingo Kid – hellekesä

Flamingo Kid – hellekesä ("The Flamingo Kid") on Garry Marshallin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1984. Garry Marshall teki myös käsikirjoituksen yhdessä Neal Marshallin kanssa. Elokuvan nimiosaa näyttelee Matt Dillon.
Elokuvassa brooklyniläinen nuori mies saa kesällä 1963 paikan Long Islandilla sijaitsevan hienon rantahotellin apupoikana. Töiden ohella hän pääsee mukaan hienostopiireihin ja kokee myös romanssinpoikasen.
Arvioita.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Flamingo Kidin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. "Helsingin Sanomien" Helena Yläsen mielestä pienimuotoinen ja vanhanaikainen varttumistarina tarjoaa huolella laadittuja ihmiskuvia ja tarkkanäköistä tapainkuvausta. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen kutsuu elokuvaa ”hassuksi ja helposti haihtuvaksi elämykseksi” ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Betty Blue

Betty Blue ("37°2 le matin") on Jean-Jacques Beineixin käsikirjoittama ja ohjaama ranskalainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1986. Kirjailija Philippe Djianin romaaniin "37°2 le matin" (1985, suom. "Betty Blue", Kirjayhtymä 1988) perustuva elokuva kertoo taiteilija-kirjailijamiehen (Jean-Hugues Anglade) ja hillittömän eroottisen nuoren naisen (Béatrice Dalle) hullusta suhteesta.
Elokuva tuotiin ensi-iltaan alun perin 121-minuuttisena, mutta vuonna 2004 julkaistiin yli kolmituntinen ohjaajan versio ().
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen luonnehtii "Betty Blueta" häikäisevin värein sommitelluksi hullun rakkauden ja sarjakuvaestetiikan ylistykseksi. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Eadie–Hofstee-yhtälö

Eadie–Hofstee-yhtälö on entsyymikinetiikassa käytetty yhtälö, jota voidaan pitää Michaelis–Menten-yhtälön linearisoituna muotona. Yhtälön ovat kehittäneet G. S. Eadie ja B. H. J. Hofstee. Eadie–Hofstee-yhtälöä käytetään määrittämään entsyymikatalysoidun reaktion Michaelis-vakion KM ja reaktion maksiminopeuden vmax-arvoa kokeellisesti.
Eadie–Hofstee-yhtälö voidaan johtaa Michaelis–Menten-yhtälöstä, joka on muotoa 
formula_1, tässä v on entsyymikatalysoidun reaktion nopeus, Vmax on teoreettinen maksiminopeus reaktiolle, [S] on substraatin konsentraatio ja Km on Michaelis-vakio
Yhtälö käännetään, jolloin se saadaan muotoon 
formula_2, tämä kerrotaan termillä Vmax, jolloin yhtälö tulee muotoon
formula_3, tämä kerrotaan termillä v, jolloin saadaan
formula_4, ja tästä saadaan nopeudelle v Eadie–Hofstee-yhtälö, joka on muotoa
formula_5
Kun v/S esitetään v:n funktiona, saadaan suora, jonka kulmakerroin on Michaelis-vakion vastaluku ja oordinaatan leikkauskohta on Vmax. Eadie–Hofstee-yhtälö yhtälön etuna toiseen yleisesti käytettyyn entsyymikinettikan linearisointimalliin Lineweaver–Burk-yhtälöön verrattuna on, se että mittauspisteet tyypillisesti osuvat tasaisemmille välelille, eikä kuvaaja ole kaksoiskäänteiskuvaaja. Tällöin tulokset eivät ole yhtä herkkiä mittausvirheille, kuin käytettäessä linearisointimallina Lineweaver–Burk-yhtälö. Eadie–Hofstee-yhtälön käytön huonona puolena on se, että akselit eivät ole riippumattomia toisistaan vaan molemmissa on reaktionopeus v. Tämän vuoksi usein linearisointimallina käytetään Hanes–Woolf-yhtälöä tai tioetokoneilla laskettaessa epälineaarisia malleja.
Evil Eye

Evil Eye on skotlantilaisen indie rock-yhtye Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä yhtyeen neljänneltä albumilta "Right Thoughts, Right Words, Right Action" 28. lokakuuta 2013. 
Kappaleen on kirjoittanut Alex Kapranos ja Nick McCarthy, ja sen on tuottanut Kapranos ja Todd Terje.
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Diane Martel, ja se julkaistiin videopalvelu YouTubessa 24. heinäkuuta 2013.
Keravan tanssiopisto

Keravan tanssiopisto on tanssin perusopetusta ja syventävää opetusta antava oppilaitos Keravalla. Sitä ylläpitää vuonna 1979 perustettu Keravan tanssiopiston kannatusyhdistys ry. 
Opetusta annetaan Opetushallituksen vahvistamien taiteen perusopetuksen laajan ja yleisen oppimäärän opetussuunnitelman perusteiden mukaisesti. 
Opinnot jakautuvat lapsille ja nuorille tarkoitettuun tanssin yleiseen ja laajaan opintolinjaan, varhaisiän tanssikasvatukseen sekä aikuisten tanssin opetukseen. 
Oppilaita Keravan tanssiopistossa on yli 600. Opetusta on sekä Keravalla että Sipoossa.
Herukanversosääski

Herukanversosääski ("Dasineura tetensi") on äkämäsääskien heimoon kuuluva hyönteinen. Se on mustaherukoiden tuholainen. Aikuinen herukanversosääski on noin 1,5–2 mm pitkä ja väriltään kellanruskea. Naaraan takaruumis on vaalea. Herukanversosääsken toukat ovat väriltään valkeita tai punertavia ja pituudeltaan 2–3 mm. Munat ovat valkeahkoja ja noin 0,7 mm pitkiä. Toukkien aiheuttama imentävioitus aiheuttaa kasvin uuden versokasvun sykeröitymistä. Herukanversosääskiä voidaan torjua kemiallisesti dimetoaattia ja malationia sisältävillä torjunta-aineilla.
Pyhät tekstit

Pyhät tekstit on Vesa-Matti Loirin 33. studioalbumi sekä kirja, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2016. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 4.
Kappaleiden tekstit käsittelevät uskontoja ja filosofioita. Laulut ovat Timo Kiiskisen säveltämiä, ja hän on myös muotoillut lauluntekstiksi osan levyn sanoituksista. Alkuperäinen teksti on tällöin ollut uskonnollista tai filosofista tekstiä, josta laulunteksti on runollinen kooste. Levyn on tuottanut Markus Koskinen. Kokonaisuuden punainen lanka on ajatus eri uskontojen alkuperäisen sisällön samankaltaisuudesta. Timo Kiiskinen on kirjoittanut levyn syntytarinan samannimiseen kirjaan. Kirjassa Vesa-Matti Loiri kertoo suhteestaan henkisyyteen, uniin ja selittämättömään. Lisäksi tuottaja Markus Koskinen ja tuotantopäällikkö Pete Eklund kertovat projektista ja työskentelystä Vesa-Matti Loirin kanssa. Kirja sisältää kuvia äänitysmatkalta Islantiin. Kuvat on ottanut kuvaaja Jaani Kivinen sekä Pete Eklund.
Albumin kansilehtinen ja kirja sisältävät yksityiskohtaisen lähdeluettelon levyn teksteistä.
Loiri itse arveli albumin julkaisun aikaan sen jäävän viimeisekseen.
Liisanpuisto (Tampere)

Liisanpuisto (myös Kalevan kirkkopuisto) on Tampereen Kalevassa Liisankallion kaupunginosassa oleva puisto. Puisto sijaitsee Kalevassa olevalla puistovyöhykkeellä, ulottuen Teiskontien ja Sammonkadun risteyksestä Kaupinkadulle Liisankallion ja Kalevan rajalle. Kaupunginosa ja puisto ovat saaneet nimensä alueella sijaitsevan Liisankallion mukaan 1940-luvulla.
Liisanpuiston maamerkki on Kalevan kirkko (Raili ja Reima Pietilä, 1966).
Deloksen synagoga

Deloksen synagoga ("GD 80") oli mahdollinen antiikin aikainen synagoga Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tutkijat ovat erimielisiä rakennuksen tulkinnasta, mutta mikäli kyseessä oli synagoga, se on vanhin tunnettu koko maailmassa.
Synagogaksi kutsuttu rakennus sijaitsi aivan saaren itärannikolla lähellä Deloksen stadionia. Näin se sijaitsi suhteellisen kaukana koilliseen päin Deloksen pyhäkköalueesta, satamista ja kaupungin keskustasta. Rakennus oli tehty varmuudella ennen vuotta 88 eaa. ja mahdollisesti jo 100-luvulla eaa. Sitä muutettiin ajan kuluessa, ja siinä on ainakin viisi historiallista vaihetta. Kaksi näistä ajoittuu ennen vuotta 88 eaa. ja kolme tämän jälkeen. Rakennus säilyi käytössä 100-luvulle jaa. saakka. Rakennuksen tulkitaan yleensä olleen juutalaisten tai samarialaisten kokoontumistila. Antiikin lähteet mainitsevat Deloksella olleen myös juutalaisia ja samarialaisia 100-luvulla ja ensimmäisellä vuosisadalla eaa., mutta synagogaa lähteissä ei mainita. Rakennuksen kaivaukset suoritettiin vuosina 1912–1913.
Rakennuksen pituus on noin 30,7 metriä ja leveys noin 28,3 metriä. Se koostuu kolmesta osasta: kahdesta suuresta penkein varustetuista huoneesta (A ja B), samoin penkein varustetusta suuresta tilasta rakennuksen itäosassa (C) sekä joukosta pieniä huoneita (D), joista yhdestä oli pääsy vesisäiliöön. Huoneessa A oli suuri marmorinen valtaistuin. Rakennuksessa itsessään ei ole mitään erityisesti synagogamaista. Se on tulkittu synagogaksi ennen kaikkea sen läheltä löytyneiden piirtokirjoitusten perusteella. Niissä esiintyy nimitys "Theos Hypsistos", ”Korkein Jumala”, mikä voisi viitata monoteismiin, sekä sana "proseukhē", mitä voidaan tulkinnan mukaan käyttää juuri synagogasta. Lisäksi rakennus ei varmuudella ollut yksityistalo eikä se todennäköisesti ollut myöskään minkään pakanallisen kultin käytössä. Kriitikoiden mukaan tällainen todistusaineisto ei kuitenkaan ole tarpeeksi vahvaa, eikä näin välttämättä mikään tue sen enempää sitä, että rakennus olisi synagoga, kuin sitäkään, että se ei olisi.
Etelästoa (Delos)

Etelästoa oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Etelästoa rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 270–230 eaa. Stoa sijaitsi Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueen eteläpuolella satamasta pyhäkköalueelle johtaneen Pyhän tien itälaidalla. Sen länsipuolella sijaitsi Filippoksen stoa ja itäpuolella Deloslaisten agora.
Stoa edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu pohjois-eteläsuunnassa ja sen pituus oli noin 72,5 metriä ja leveys noin 12,9 metriä. Rakennus oli yksilaivainen. Se avautui länteen Pyhälle tielle päin. Rakennuksen itäsivulla oli 14 huonetta, jotka toimivat liiketiloina. Itäsivun keskellä oli oviaukko, joka johti Deloslaisten agoralle.
Kýnthos

Kýnthos (, ) on vuori Deloksen saarella Kreikassa. Se on saaren korkein kohta ja sen korkeus on 112 metriä. Vuori sijaitsee saaren itäisissä keskiosissa Deloksen arkeologisen alueen kaakkoispuolella.
Vuoren huipulla sijaitsi pronssikaudella 2000-luvun eaa. lopulla asutus, joka on varhaisin saarelta tunnettu. Paikalta on löydetty jäänteitä tuon ajan asuinrakennuksista sekä erilaisia esineitä. Pieniä asuinrakennuksia on ollut toistakymmentä ja ne ovat sijainneet huipun ympärillä noin neljä metriä sitä alempana. Asutus hylättiin viimeistään 1000-luvulle eaa. tultaessa.
Asutuksen paikalle vuoren korkeimmalle kohdalle rakennettiin 600-luvulla eaa. Kynthoksen Zeuksen ja Athenen pyhäkkö eli Kyntheion. Sen nykyisin paikalla olevat rauniot ovat pääosin peräisin 200-luvulta eaa. Vuoren länsirinteessä sijaitsevat Kynthoksen luola, johon liittyi Herakleen pyhäkkö, sekä Agathe Tykhen pyhäkkö. Alempana länsirinteessä sijaitsee laaja pyhäkköalue, jossa sijaitsi muun muassa Heran temppeli sekä suuri joukko erityisesti ulkomailta tuotujen kulttien pyhäköitä, kuten useita Serapeioneita egyptiläisille jumalille omistettuine temppeleineen sekä Syyrialaisten jumalten pyhäkkö.
Vuoren huippu oli ensimmäinen paikka Deloksella, missä suoritettiin arkeologisia kaivauksia niiden alkaessa vuonna 1873. Kaivauksia paikalla jatkettiin vuonna 1913, ja esihistoriallinen asutus löytyi vuonna 1916. Kaivaukset paikalla päättyivät vuonna 1921.
Samothrakeion

Samothrakeion oli antiikin aikainen pyhäkkö Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Kýnthos-vuoren länsirinteen aluetta.
Samothrakeion rakennettiin alun perin klassisella kaudella tai hellenistisen kauden alussa noin vuonna 400–300 eaa. Pyhäkkö oli omistettu kabiireina ja Suurina jumalina tunnetuille Samothraken mysteerikultin jumalille. Rakennus sijaitsi Kýnthoksen rinteessä Deloksen teatterin koillispuolella. Sen ympärystössä olivat muun muassa niin kutsuttu Inopoksen talo sekä kolme Serapeionia.
Rakennus oli pieni doorilaista tyyliä edustanut temppeli. Siinä oli pronaos, jonka edessä oli neljä doorilaista pylvästä, ja naos eli cella, joka oli pituuttaan leveämpi.
Noin vuonna 102–101 eaa. Helianaks, Poseidon Aisioksen ja Suurten jumalten pappi, liitti pyhäkköön niin kutsutun Mithridateen muistomerkin. Se oli sijoitettu heti varsinaisen Samothrakeionin koillispuolelle niin, että se tukki osan sen pylväikkösisäänkäynnistä. Muistomerkki koostui neliönmuotoisesta kammiosta, jossa oli Mithridateen patsas. Julkisivussa oli kaksi joonialaista pylvästä. Muistomerkin friisiin oli kuvattu Mithridateen sotapäälliköitä ja liittolaisia.
Serapeion (Delos)

Serapeion () eli Serapiksen pyhäkkö/temppeli oli useamman antiikin aikaisen Serapikselle omistetun pyhäkön nimi Deloksen saarella Kreikassa. Niiden rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohteet ovat osa Kýnthos-vuoren länsirinteen aluetta.
Serapeioneita oli kolme. Ne tunnetaan nimillä "Serapeion A", "Serapeion B" ja "Serapeion C". Ne kaikki oli rakennettu hellenistisellä kaudella 100-luvulla eaa. ja säilyivät käytössä ensimmäiselle vuosisadalla eaa. Piirtokirjoitusten perusteella rakennukset ovat olleet useiden uskonnollisten yhdistysten, kuten "eranistai", "therapeutai", "melanoforoi" (”mustiin pukeutujat”) ja "serapiastai", käytössä.
Pyhäköt.
Serapeion A
Serapeion A rakennettiin noin vuonna 220–200 eaa. Se oli varhaisin Deloksen egyptiläisille kulteille omistetuista pyhäköistä. Piirtokirjoituksen mukaan sen rakennutti Egyptistä tullut kolmannen polven maahanmuuttaja, joka toimi isiensä tavoin Serapiksen pappina. Aiemmin kultti oli sijoittunut yksityistaloihin, mutta kirjoituksen mukaan Serapis itse järjesti, että hänelle rakennettiin saarelle oma pyhäkkö. Pyhäkkö tuhoutui Mithridateen armeijan hyökkäyksessä vuonna 88 eaa. Alueen kaivaukset suoritettiin vuosina 1911–1912.
Pyhäkkö sijaitsi niin kutsuttujen Hermeen talon ja Inopoksen talon välissä. Se koostui pylväikkösisäänkäynnistä, kahdesta huoneesta sekä pihasta, jonka laidalla oli pieni temppeli. Rakennuksen koko oli noin 19,5 × 15,5 metriä. Pyhäköstä on löydetty muun muassa pieni Anubiksen patsas.
Serapeion B
Serapeion B rakennettiin noin vuonna 200 eaa. Myös se tuhoutui vuonna 88 eaa. Rakennuksen kaivaukset suoritettiin vuonna 1910.
Pyhäkkö sijaitsi Inopoksen talon ja Syyrialaisten jumalten pyhäkön välissä. Rakennuksen pinta-ala oli noin 390 m². Päähuoneessa oli kolme alttaria. Lisäksi rakennuksessa oli ruokasali, jonka leposohvista yksi oli omistettu Serapikselle, Isikselle ja Anubikselle, kolme pienempää pyhäkköhuonetta sekä 10 × 12 metrin kokoinen piha, jonka laidalla oli pieni temppeli kooltaan noin 7,0 × 4,5 metriä. Rakennuksesta on löydetty Serapiksen, Zeus-Serapiksen ja Horuksen patsaat.
Serapeion C
Serapeion C rakennettiin noin vuonna 166 eaa. ja se säilyi käytössä vuoteen 69 eaa. Rakennus löydettiin vuonna 1881 ja sen varsinaiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1909–1910.
Pyhäkkö oli suurin Deloksen kolmesta Serapeionista. Sen koko oli noin 120 × 50 metriä, mitä tekee sen pinta-alaksi noin 6 000 m². Pyhäkkö sijaitsi Syyrialaisten jumalten pyhäkön eteläpuolella ja Heran temppelin länsipuolella. Rakennelma koostui kahdesta osasta. Pohjoispäässä oli piha, jonka koko oli noin 45 × 30 metriä. Sen ympärillä oli lukuisia pyhäkköjä ja pieniä temppeleitä. Pihan itälaidalla sijaitsivat muun muassa Egyptiläisten jumalten temppeli ja erillinen Isiksen temppeli. Eteläpäässä oli pylväshallien reunustama osa, jonka keskellä kulki sfinksien reunustama käytävä. Osan koko oli noin 90 × 21–28 metriä. Käytävä johti sen eteläpäässä olleelle pienelle temppelille.
Syyrialaisten jumalten pyhäkkö

Syyrialaisten jumalten pyhäkkö eli "Atargatiksen ja Hadadin pyhäkkö" oli antiikin aikainen Syyriasta tuoduille kulteille omistettu pyhäkkö Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Kýnthos-vuoren länsirinteen aluetta.
Syyrialaisten jumalten pyhäkkö rakennettiin hellenistisellä kaudella 100-luvun jälkimmäisellä puoliskolla eaa. Siinä oli useita rakennusvaiheita, ja sitä laajennettiin ainakin vielä ensimmäisen vuosisadan eaa. alkupuolella. Pyhäkkö oli omistettu pääasiassa Atargatikselle ja Hadadille, jotka yhdistettiin kreikkalaisessa maailmassa Afroditeen ja Zeukseen. Pyhäkkö sijaitsi Kýnthoksen rinteessä Deloksen teatterin koillispuolella alueella, jossa sijaitsi lukuisia ulkomailta tuoduille kulteille omistettuja pyhäkköjä. Sen länsipuolella sijaitsi niin kutsuttu Inopoksen talo ja eteläpuolella muun muassa Egyptiläisten jumalten temppeli ja Isiksen temppeli. Lähellä sijaitsi myös kolme eri Serapeionia. Rakennus tuhoutui todennäköisesti Mithridateen armeijan hyökkäyksessä vuonna 88 eaa.
Pyhäkkö koostui kahdesta pääosasta. Sen eteläosassa oli neliömäinen piha, jota ympäröi joukko pieniä huoneita ja pyhäkköjä. Pohjoisosassa oli pitkä tasanne, johon avautui pieni puolikaarenmuotoinen teatteri. Teatterin katsomoa käytettiin pyhäkössä suoritettujen seremonioiden aikana. Tasanteen länsilaidalla oli pylväshalli. Myös teatteria kiersi sen pohjois-, itä- ja eteläsivuilta pylväshalli.
SuomiRock

SuomiRock on suomalainen kaupallinen radiokanava, jonka omistaa Bauer Media Groupin tytäryhtiö Bauer Media Oy. SuomiRock aloitti lähetykset 31. lokakuuta 2016.
Aamulähetystä juontaa Henri Laukka. Aiemmin aamulähetystä juontaneet Mikko Honkanen ja Ville Kinaret siirtyivät naapurikanava Radio Cityn Aamuun.
Iltapäivälähetystä juontaa Matti Mäki-Kokkila. Kanava soittaa nimensä mukaisesti kotimaista rockmusiikkia 1990-luvun puolestavälistä tähän päivään. Kanavan kohderyhmänä ovat 25–44-vuotiaat.
SuomiRockin sisarkanavia ovat Bauer Median Radio Nova, Iskelmä, Kiss, Radio City, Radio Pooki ja Radio 957.
Antti Arjanne

Antti Arjanne on kiinteistöneuvos, Suomen Vuokranantajat ry:n kunniapuheenjohtaja ja kiinteistö- ja asuntosijoittaja. Arjanne aloitti asuntosijoittamisen 1960-luvun puolivälissä.
Vuonna 1999 Arjanne perusti Suomen Vuokranantajat ry:n, ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1999−2013. 
Suomen Kiinteistöliitto myönsi Arjanteelle hopeisen kiinteistömitalin 2013. Kyseessä oli kolmas myönnetty hopeinen kiinteistömitali kautta aikain vuonna 1907 perustetun järjestön historiassa. Tasavallan presidentti myönsi Arjanteelle kiinteistöneuvoksen arvonimen vuonna 2010.
Turquoise Planet

Turquoise Planet on muusikko Esa Kotilaisen yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 2009. Presence Records julkaisi albumin vain CD-levynä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Esa Kotilainen.
Aleksei Kaledin

Aleksei Maksimovitš Kaledin (; 24. lokakuuta 1861 Ust-Hopjorskaja, Donin kasakoiden alue – 11. helmikuuta 1918 Novotšerkassk) oli venäläinen kenraali, joka komensi Donin kasakoista koottua valkoista armeijaa aivan Venäjän sisällissodan alkuvaiheessa. Hän oli ensimmäisiä, jotka nostattivat sotilaallista vastarintaa uutta bolševikkihallintoa vastaan.
Ura.
Kaledinin isä oli Donin kasakkajoukkojen upseeri. Kaledinista itsestään tuli kasakkaupseeri vuonna 1879 ja hän valmistui Mikaelin tykistökoulusta 1882 sekä Nikolain yleisesikunta-akatemiasta 1889. Hän yleni everstiksi 1899, kenraalimajuriksi 1907 ja kenraaliluutnantiksi 1912. Hänet nimitettiin vuonna 1910 komentamaan ratsuväkiprikaatia ja vuonna 1912 Venäjän 12. ratsuväkidivisioonaa, joka ensimmäisen maailmansodan syttyessä vuonna 1914 liitettiin osaksi Galitsiassa sotinutta Venäjän 8. armeijaa. Kaledinin haavoituttua keväällä 1915 divisioonan komentajuus siirtyi Gustaf Mannerheimille. Kaledin siirtyi samana vuonna armeijakunnan ja kesäkuussa 1916 koko 8. armeijan komentajaksi.
Kesän 1916 Brusilovin hyökkäyksen yhteydessä Kaledinin 8. armeija valtasi Lutskin, tuotti arkkiherttua Joosef Ferdinandin komentamalle Itävalta-Unkarin 4. armeijalle valtavat tappiot ja osallistui myöhempiin taisteluihin Kowelin ympäristössä. Kaledin ylennettiin samana vuonna ratsuväenkenraaliksi. Hän vastusti väliaikaisen hallituksen helmikuun vallankumouksen jälkeen armeijassa toteuttamia uudistuksia, joten hän joutui eroamaan toukokuussa 1917. Kaledin palasi kotiseudulleen Donin alueelle, jossa hän esiintyi myötämielisenä kasakoiden itsehallintopyrkimyksiä kohtaan. Hänet valittiin Donin kasakoiden atamaaniksi 8. kesäkuuta (26. toukokuuta) 1917.
Elokuussa 1917 Moskovassa järjestetyssä valtakunnankokouksessa Kaledin vaati voimakkaasti työläisneuvostojen lakkauttamista. Hän tuki väliaikaista hallitusta vastaan suunnattua epäonnistunutta Kornilovin kapinaa ja vetäytyi sen jälkeen takaisin Donin kasakoiden alueelle. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Donin alueesta tuli käytännössä keskushallinnosta itsenäinen alue, jonne monet vallankumousta vastustaneet oikeistopoliitikot ja sotilasjohtajat pakenivat Pietarista ja Moskovasta. Alueella alettiin koota vastavallankumouksellista vapaaehtoisarmeijaa, ja samaan aikaan Kaledin perusti myös muita kasakoista koottuja uusia sotilasyksiköitä. Hän perusti myös oman hallituksen, johon tuli edustajia alueen muustakin väestöstä kuin kasakoista. Kaledin pyrki yhdistämään voimansa vapaaehtoisarmeijan johtajien Lavr Kornilovin ja Mihail Aleksejevin kanssa.
Kun bolševikkihallitus lähetti joulukuussa 1917 armeijan kukistamaan Kaledinin joukkoja, monet kasakkarykmentit eivät asettuneetkaan hänen tuekseen, joten hän joutui pian tappiolle. Jouduttuaan helmikuun 1918 alkuun mennessä perääntymään Taganrogista ja ennakoidessaan myös Rostovin pian kukistuvan hän erosi komentajan tehtävästään ja teki itsemurhan ampumalla 11. helmikuuta. Bolševikit valtasivat hänen pääkaupunkinsa Novotšerkasskin kaksi viikkoa myöhemmin ja teloittivat hänen lyhytaikaisen seuraajansa Anatoli Nazarovin.
Melankolian riemut – Parhaat 2009–2015

Melankolian riemut – Parhaat 2009–2015 on Anna Puun 14. lokakuuta 2016 julkaistu ensimmäinen kokoelma-albumi. Puu kiinnitettiin vuonna 2014 The Fried Music -levy-yhtiölle, joka julkaisi myös Puun edellisen albumin ("Rakkaudella, Anna Puu"), siitä huolimatta kokoelman julkaisi Puun aiempi levy-yhtiö Sony Music.
Kokoelma ei sisällä uusia kappaleita, eikä se ollut kaupallinen menestys, sen sijoituttua parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan 35:nneksi.
Olavi Pelkonen

Reino Olavi Pelkonen (s. 6. huhtikuuta 1945 Oulu) on suomalainen farmakologi ja Oulun yliopiston farmakologian professori emeritus. 
Pelkonen toimi Oulun yliopiston Farmakologian laitoksen assistenttina vuonna 1973, Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1973-76 ja nuorempana tutkijana 1976-78 (USA:ssa 76-77). Oulun yliopiston biokemiallisen farmakologian ja toksikologian dosentti 1979-87. Oulun yliopiston farmakologian virkaatekevänä apulaisprofessori 1978-1980, apulaisprofessori 1980-87; vuodesta 1987 farmakologian professori; on sittemmin jäänyt eläkkeelle. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet biokemiallinen farmakologia ja toksikologia. 
Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen professori Pelkonen on ollut vuodesta 2004.
Hänelle on myönnetty vuonna 2007 Maud Kuistilan palkinto ja vuonna 2014 BCPT Nordic Prize -tunnustuspalkinto. Pelkonen on Suomen toksikologiyhdistyksen ja Suomen farmakologiyhdistyksen kunniajäsen.
Tyler Joseph

Tyler Joseph (s. 1. joulukuuta 1988 Columbus, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko ja rap-artisti. Hän on parhaiten tunnettu yhtyeestä Twenty One Pilots.
Taustaa.
Joseph syntyi Columbuksessa, Ohiossa. Hänellä on kaksi veljeä, Zack ja Jay, sekä sisko Madison. Hänen äitinsä Kelly antoi Tylerille kotiopetusta, sillä hän oli matematiikan opettaja ennen kuin hänestä tuli koripallovalmentaja. Hänen isänsä Chris oli myös koripallovalmentaja, mutta on nykyään koulun rehtori. Joseph pelasi koripalloa lapsuudesta lähtien. 
Joseph lopetti koripallouransa nähtyään lauluntekijän esiintymässä klubilla. Hän alkoi soittamaan musiikkia löydettyään kaapistaan vanhan kosketinsoittimen, jonka oli saanut joululahjaksi äidiltään.
Twenty One Pilots perustettiin vuonna 2009 Columbuksessa, Ohiossa. Hetken mielijohteesta Joseph kutsui lukioystävänsä Nick Thomasin ja Chris Salihin perustamaan yhtyeen hänen kanssaan. Hän keksi yhtyeen nimen luettuaan Arthur Millerin "All My Sons" -näytelmää, jossa Joe Keller -niminen liikemies lähetti tietoisesti eteenpäin viallisia lentokoneen osia aiheuttaen 21 lentäjän kuoleman toisen maailmansodan aikana. Joseph kertoo, että näytelmän tarina moraalisesta dilemmasta oli inspiraatio yhtyeen nimelle. Joulukuun 29. päivänä vuonna 2009 he julkaisivat ensimmäisen omakustannealbuminsa "Twenty One Pilots", sekä järjestivät kiertueen Ohiossa. Seuraava albumi "Regional at Best" vuonna 2011 oli ainoastaan Josephin ja Dunin tuotosta.
Twenty One Pilotsin kolmas albumi, "Vessel", julkaistiin 8. tammikuuta 2013.
Yhtyeen neljäs albumi, "Blurryface", julkaistiin 17. toukokuuta 2015. Albumi julkaistiin kaksi päivää etuajassa. He järjestivät albumin julkaisun jälkeen kaksi kiertuetta: Blurryface Tour -kiertueen ja Emotional Roadshow World Tour -kiertueen, joka nähtiin myös Helsingin jäähallilla 25. lokakuuta 2016, sekä Ohion kiertueen Tour De Columbuksen, jossa oli viisi esitystä. Kaikki esitykset pidettiin Columbuksessa.
Yhtyeen viides albumi, "Trench", julkaistiin 5. lokakuuta 2018. Kiertueen aikana Twenty One Pilots esiintyi toistamiseen Helsingin jäähallilla 6. helmikuuta 2019.
59. Grammy-palkintogaalassa duo voitti palkinnon kategoriassa "paras pop duo / ryhmäesiintyminen".
Josephin ensimmäinen tytär syntyi helmikuussa 2020.
Johannes Ulvichius

Johannes Ulvichius (noin 1600 Viipuri – 1652 Tukholma) oli suomalainen Inkerinmaalla ja Ruotsissa vaikuttanut pappi ja runoilija.
Ulvichiuksen isä Jon (Joen) Eriksson Ulvik toimi Viipurin linnan varus- ja kangasmestarina. Hän kävi kouluja Viipurissa, Turussa ja vuosina 1614–1616 Gävlessä. Tämän jälkeen Ulvichius opiskeli vuodesta 1616 alkaen Uppsalan yliopistossa ja teki myös opintomatkan Helmstedtiin 1618.
Ulvichius toimi vuodesta 1621 alkaen Venäjältä vallatun Ivangorodin ruotsalaisen seurakunnan luterilaisena kirkkoherrana ja vuodesta 1627 Inkerinmaan rovastina vuoteen 1642 saakka jolloin hän erosi virasta. Tämän jälkeen hän asettui asumaan Turun seudulle, luultavasti Paraisille. Vuoden 1646 tienoilla Ulvichius muutti Tukholmaan jossa hän myös kuoli.
Ulvichius kirjoitti 1617 Uppsalassa julkaistun runon "Gävlen ylistys". Myöhemmin hän kirjoitti latinankielisen ylistysrunon "Carmen panegyricum" 1640-luvulla rakennetun Mietoisten kappelikirkon kunniaksi sekä alttarirunon kirkolle. Gregorius Hallenius kopioi 1730-luvulla nämä runot paperitauluilta Mynämäen historiaansa ja runot säilyivät näin muistissa vaikka paperitaulut myöhemmin hävisivätkin. Ulvichius kirjoitti myös ruotsinkielisen ylistysrunon "Ähreskrift" kappelikirkon rakennuttajalle Inkerinmaan maaherrana toimineelle Henrik Flemingille, tämä runo painettiin Turussa 1647.
For All Kings

For All Kings on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Anthraxin 11. studioalbumi, joka julkaistiin 26. helmikuuta 2016 levymerkillä Megaforce Records.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 4. Yhdysvalloissa se ylsi Billboard 200 -listan sijalle 11.
Vastaanotto.
Albumi sai pääosin hyvän vastaanoton. Albumiarvosteluiden keskiarvoja mittaavan Metacriticin arvosana albumille on 70/100, mikä perustuu yhteentoista ammattilaisarvioon. Soundin Antti Luukkanen antoi albumille kolme tähteä viidestä. Hän piti albumia oivana sekoituksena yhtyeen nykyajan ja menneisyyden tuotantona, ja piti sitä edellisalbumia tasapainoisempana. Imperiumin Munamankeli piti laulaja Joey Belladonnan ulosantia onnistuneena, jopa parempana kuin aikaisemmin. Hän kehui myös albumin äänimaailmaa, joka palvelee raskasta tyylilajia.Kaaoszinen Miikka Tuovinen antoi albumille arvosanan 4/10, ja piti albumia väkinäisenä ja huumorittomana suorituksena, ”väsyneenä ja keskinkertaisena tekeleenä”. Myös Consequence of Soundin Jon Hadusek sanoi albumin olevan kuuntelemisen arvoinen, vaikka pitikin sitä robottimaisena, pakonomaisena ja vanhentuneena. V2.fi-sivuston Jesse Kärkkäinen koki albumin olevan muutamista hyvistä kappaleistaan huolimatta tasapaksu ja tylsä julkaisu, joka ei nouse yhtyeen muiden albumien tasolle.
Anne Michaels

Anne Michaels (s. 15. huhtikuuta 1958 Toronto, Ontario) on kanadalainen runoilija ja kirjailija.
Michaelsin isä oli puolanjuutalainen ja äiti kanadalainen. Hän varttui Torontossa ja valmistui kandidaatiksi (Bachelor of Arts) englannin kielestä Toronton yliopistosta.
Michaelsin esikoisrunokokoelma "The Weight of Oranges" (1986) voitti Commonwealth-palkinnon. Hänen esikoisromaaninsa "Kivenkantajat" ("Fugitive Pieces", 1996) voitti Orange-palkinnon. Siitä tehtiin myös elokuva.
Teoksissaan Michaels on käsitellyt erityisesti toisen maailmansodan tapahtumia. Hänen teoksiaan on käännetty yli 40 kielelle.
Devin Shore

Devin Shore (s. 19. heinäkuuta 1994 Ajax, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin pääsarjassa Extraliga-joukkue HC Sparta Prahassa. Dallas Stars varasi hänet toisella kierroksella 61. pelaajana .
Ura.
Shore varattiin 69. pelaajana OHL-seura Barrie Coltsiin vuoden 2010 . Hän ei joukkueessa kuitenkaan ikinä pelannut. Kaudeksi 2012–2013 Shore siirtyi Mainen yliopiston joukkueeseen, jossa hän teki debyyttikaudellaan tehot 6+20=26. Toisella kaudellaan Shore valittiin joukkueen varakapteeniksi. Hän oli joukkueen sisäisen pistepörssin voittaja tehtyään 35 ottelussa tehot 14+29=43. Kolmannella ja samalla viimeisellä yliopistokaudellaan 2014–2015 Shore valittiin joukkueen kapteeniksi. Hän pelasi kauden aikana 39 ottelua, joissa teki 14 maalia ja sai 21 syöttöpistettä eli yhteensä 35 tehopistettä.
Yliopistokauden päätyttyä Shore teki kolmivuotisen tulokassopimuksen hänet 61. pelaajana varanneen Dallas Starsin kanssa. Shore pelasi loppukauden aikana ensimmäiset ottelunsa ammattilaistasolla, kun hän edusti Dallasin AHL-farmiseura Texas Starsia 19 runkosarjaottelussa sekä kolmessa pudotuspeliottelussa.
Ennen kauden 2015–2016 alkua Shore osallistui Dallasin harjoitusleirille, josta hänet kuitenkin tiputettiin farmiin aloittamaan kautta. Lokakuun aikana Shore valittiin AHL:n kuukauden pelaajaksi sekä kertaalleen viikon pelaajaksi. Yhdeksässä pelaamassaan ottelussa hän oli tehnyt kahdeksan maalia sekä kolme syöttöpistettä, joilla hän ansaitsi kutsun Starsin NHL-kokoonpanoon. Shore debytoi NHL:ssä 3. marraskuuta ottelussa Boston Bruinsia vastaan. Hän sai jääaikaa 11.08 minuuttia. Marraskuun 11. päivänä Shore lähetettiin takaisin Texasiin hänen pelattuaan kolme ensimmäistä otteluaan NHL:ssä. AHL:n puolella hän pelasi kauden aikana yhteensä 23 runkosarjaottelua, joissa teki 15 maalia sekä 11 syöttöpistettä eli yhteensä 26 tehopistettä.
Tammikuussa 2019 Shore siirtyi Anaheim Ducksiin vaihdossa Andrew Coglianoon.
Kesäkuussa 2021 Shore teki Edmonton Oilersin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Elokuussa 2023 Shore teki vapaana agenttina Seattle Krakenin kanssa yksivuotisen ja 775 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2024 Shore teki vapaana agenttina Minnesota Wildin kanssa vuoden mittaisen kaksisuuntaisen sopimuksen.
Neukku New Yorkissa

Neukku New Yorkissa ("Moscow on the Hudson") on Paul Mazurskyn ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1984. Siinä neuvostoliittolaisen sirkuskiertueen muusikko (Robin Williams) loikkaa puolivahingossa länteen yhdessä klovnin (Elya Baskin) kanssa, jota hänet oli määrätty vahtimaan. Mies huomaa pian, ettei New Yorkissakaan kaikki ole täydellistä. Ohjaaja käsikirjoitti elokuvan yhdessä Leon Capetanosin kanssa.
Elokuvan VHS-videojulkaisua leikattiin Suomessa 42 sekuntia.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi sanoo satiirin onnistuvan Robin Williamsin koomikonlahjojen ansiosta. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Huot Automatic Rifle

Huot Automatic Rifle on vuonna 1916 ilmestynyt Joseph Alphonse Huot suunnittelema pikakivääri. Se kehitettiin Ross pulttilukkokiväärin pohjalta Kanadan armeijalle ensimmäiseen maailmansotaan.
Sen 25 patruunan kapasiteetin sai ammuttua tyhjäksi 3.2 sekunnissa ja sen sai vaihdettua neljässä sekunnissa uuteen lippaaseen.
Historia.
Kokeiluvaiheessa se laitettiin muiden sen aikaisten pikakiväärien kanssa vertailuun, kuten Lewis-pikakiväärin ja Farquhar-Hill. Huot osoittautui kokeessa menestyksekkääksi ollen luotettava huonoissakin olosuhteissa ja oli suosittu sitä käyttävien sotilaiden keskuudessa. Sen valmistaminen oli myös halvempaa, jonka myötä sitä tilattiin useita tuhansia. Tuotanto jäi kuitenkin kesken sodan loputtua ja sitä valmistettiin vain neljä kappaletta.
Cumhuriyet

Cumhuriyet Turkin vanhin päivittäin ilmestyvä sanomalehti. Lehden on perustanut vuonna 1924 toimittaja Yunus Nadi Abalıoğlu. Lehden päätoimitus on Istanbulissa, ja lisäksi sillä on toimitukset Ankarassa ja İzmirissä.
Cumhuriyet on Turkin huomattavin oppositiolehti. Se on julkaissut paljastuksia presidentti Recep Tayyip Erdoğanin hallinnon toimista. Lokakuun lopussa 2016 lehden päätoimittaja Murat Sabuncu ja kymmenen toimittajaa pidätettiin. Sabuncu on kansainvälisen lehdistönvapausjärjestön International Press Instituten (IPI) jäsen, ja järjestö tuomitsi viranomaisten toimet yrityksenä ”hiljentää maan viimeinen kriittinen media”. Syyttäjäviraston mukaan tutkinta liittyy epäonnistuneeseen heinäkuiseen vallankaappausyritykseen. Lehti olisi syyttäjän mukaan julkaissut aineistoa, jolla vallankaappausta perusteltiin.
Cumhuriyetin aiempi päätoimittaja Can Dündar tuomittiin toukokuussa 2016 vajaan kuuden vuoden vankeusrangaistukseen valtiosalaisuuksien julkaisemisesta. Dündar oli yksi journalisteista, jotka pidätettiin marraskuussa 2015 Cumhuriyetin julkaistua verkossa videomateriaalia Turkin tiedustelujärjestön MİT:n aselähetyksistä Syyrian islamistitaistelijoille.
Lehden toimittajista vapautettiin syyskuussa 2017 lähes vangittuna ollut Kadri Gürsel.
Oulangan luontokeskus

Oulangan luontokeskus sijaitsee Oulangan kansallispuistossa, Kuusamossa. Luontokeskusta lähin nähtävyys on punaisten kallioiden reunustama koski Kiutaköngäs, jonne on noin kilometrin kävelymatka. 82 kilometrin mittainen vaellusreitti Karhunkierros-vaellusreitti kulkee luontokeskuksen kautta.
Oulangan luontokeskus palvelee Oulangan kansallispuiston kävijöitä ja Karhunkierroksen vaeltajia. Luontokeskus tarjoaa retkeilyneuvontaa myös muista Koillismaan luontokohteista, kuten Riisitunturin kansallispuistosta ja Valtavaaran-Pyhävaaran luonnonsuojelualueen reiteistä. Muita luontokeskuksen palveluita ovat Oulankajokilaakson eliöistä kertova, pysyvä luontonäyttely Keskellä virtaa joki, opastukset ja erilaiset tapahtumat.
Oulangan luontokeskus on avattu vuonna 1988. Pitkänomaisen rakennuksen arkkitehtuurin innoittajana on ollut Oulankajokea ylöspäin loikkiva taimen. Oulangan luontokeskusta ylläpitää Metsähallitus. 
Vuonna 2022 luontokeskukseen tehtiin 82 300 käyntiä.
Gun (etunimi)

Gun (myös Gunn) on skandinaavinen naisen etunimi. Nimi perustuu muinaisruotsin sanaan "gunn", joka merkitsee taistelua. Se on myös selitetty lyhentymäksi nimestä Gunborg tai Gunhild, joissa niissäkin alkuosana on sama sana. 
Muinaisskandinaavisessa mytologiassa esiintyy Gun -niminen valkyria eli taistelun hengetär.
Suomessa nimi Gun on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1220 henkilölle, joista yli puolet on syntynyt 1940- ja 1950-luvuilla. Gunin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 1. marraskuuta.
Hanes–Woolf-yhtälö

Hanes–Woolf-yhtälö tai Hanes–Wilkinson-yhtälö tai Langmuir-yhtälö on entsyymikineettisissä tutkimuksissa käytetty Michaelis–Menten-yhtälön linearisoitu muoto. Yhtälö on nimetty kehittäjiensä Charles Samuel Hanesin ja Barnet Woolfin mukaan. Hanes–Woolf-yhtälöä käytetään määritettäessä entsyymikineettisiä parametreja Michaelis-vakiota KM ja teoreettista entsyymikatalysoidun reaktion maksiminopeutta Vmax kokeellisista tuloksista.
Hanes–Woolf-yhtälö voidaan johtaa Michaelis–Menten-yhtälöstä, joka on muotoa
formula_1, tässä v on entsyymikatalysoidun reaktion nopeus, Vmax on teoreettinen maksiminopeus reaktiolle, [S] on substraatin konsentraatio ja Km on Michaelis-vakio
Yhtälö käännetään, jolloin se saadaan muotoon 
formula_2, tämä kerrotaan termillä [S], jolloin yhtälö tulee muotoon
formula_3, kun tästä erotetaan termit KM ja [S], saadaan Hanes–Woolf-yhtälö muodossa
formula_4
Kun substraattikonsentraatio [S] esitetään [S]/v:n funktiona, saadaan suora. Suoran kulmakerroin on maksiminopeuden käänteisluku, abskissan leikkauspiste on Michaelis-vakion vastaluku ja oordinaatan leikkauspiste on Michaelis-vakion ja maksiminopeuden suhde. Hanes–Woolf-yhtälö ei ole korosta yhtä voimakkaasti alhaisilla substraattikonsentraatioilla saatujen tulosten vaikutusta kuin yleisesi käytetty Lineweaver–Burk-yhtälö. Toinen etu verrattuna Lineweaver–Burk-yhtälöön on se, että se ei ole kaksoiskäänteiskuvaaja. Haittapuolena Hanes–Woolf-yhtälössä on se, että akselit eivät ole toisistaan riippumattomia, vaan molemmissa on substraattikonsentraatio [S]. Riippuvuudesta aiheutuva ongelma on myös kolmannen Michaelis–Menten-yhtälön linearisoinnissa käytetyn menetelmän Eadie–Hofstee-yhtälön haittapuoli.
MPY Osuuskunta

MPY Osuuskunta (entinen "Mikkelin Puhelinyhdistys") on mikkeliläinen osuuskunta. 
MPY Osuuskunnalla oli vuonna 2024 noin 7 700 jäsentä. Osuuskunta on myynyt liiketoimintansa vuonna 2023 ja aikoo jakaa saadut varat jäsenilleen. Osuuskunta on vuonna 2024 alasajovaiheessa ja valmistautuu purkamiseen. 
MPY on tarjonnut tietohallinnon johtamis- ja asiantuntijapalveluita sekä pilvi- ja tietoverkkopalveluja suurille ja pienille yrityksille sekä suoraan kuluttajille. 
Historia.
MPY perustettiin 17. helmikuuta 1888 Mikkelin Telefooniyhdistys -nimellä. Vuonna 1938 nimeksi vaihtui Mikkelin Puhelinyhdistys. 2000-luvulla yrityksen laajeneminen käynnistyi Tele-Saimaan hankinnalla ja Pieksämäen toimipisteen avaamisella, joita seurasi Savodatan hankinta 2000-luvulla. Concept.10 syntyi vuonna 2010 MPY:n omistamista yhtiöistä. 
Vuonna 2011 myös MPY-konsernin ostamat IT-yhtiöt Calecta, Fintek-Data ja Novostar fuusioituivat ja vaihtoivat nimensä Concept.10 IT Oy:ksi. Concept.10 IT ja MPY Palvelut yhdistyivät MPY Palvelut Oyj:hin 2012. Vuonna 2016 MPY Palvelut Oyj:n omistaman Lilli-digitalkkariketjun uudeksi nimeksi vaihtui Digitalkkarit. Kesäkuussa 2017 MPY osti tietohallintojohtamiseen erikoistuneen Net Man Oy:n. 
2019 MPY Palvelut Oyj:n ja MPY Osuuskunnan hallitukset päättivät syksyllä eriyttää yritys- ja verkkoliiketoiminnan sekä konsernipalvelut omiksi yhtiöikseen. Uudelleenjärjestelyn jälkeen konsernipalveluista ja sijoitusliiketoiminnasta vastaava MPY Osuuskunta omistaa sataprosenttisesti kaksi liiketoimintayhtiötä, MPY Yrityspalvelut Oyj:n sekä MPY Telecom Oyj:n. 
MPY Osuuskunta myi tilikauden 2023 aikana kokonaan omistamansa tytäryhtiöt MPY Telecom Oyj:n ja MPY Yrityspalvelut Oyj:n.
MPY Yrityspalvelut myytiin Tietokeskus Finland Oy:lle, joka toteutettiin 30.6.2023. MPY Telecom myytiin Infranodelle (Suomen Digi-Infra BidCo Oy), mikä toteutettiin 25.9.2023. MPY Telecomin kaupan toteutumisen yhteydessä MPY-konserni purkautui eikä konsernitilinpäätöstä ole enää laadittu.
Kaupat toteutettiin yhteensä noin 75 miljoonan euron kauppasummalla sekä muilla osapuolten välillä sovituilla ehdoilla. 
Kun kauppahinnasta vähennettiin myytyjen yhtiöiden nettovelat, kaupan kulut sekä osakkeiden hankintamenot, kaupoista kirjattiin voittoa 53,5 miljoonaa euroa
Kaupoista syntyneitä ylijäämiä on jaettu osuuskunnan jäsenille seuraavasti: 3 100 euroa/osuus joulukuussa 2023, 300 euroa/osuus tammikuussa 2024 sekä 300 euroa/osuus heinäkuussa 2024 .
Skydive Finland

Skydive Finland ry on Suomen suurin laskuvarjokerho. Se perustettiin 2013 kun Utin Laskuvarjokerho ja Suomen Laskuvarjokerho yhdistyivät laskuvarjotoiminnan lakattua Helsingistä ja Suomen Laskuvarjokerhon siirryttyä kokonaan Utin lentoasemalle. Skydive Finland on hyppymäärältään selkeästi Suomen suurin kerho noin 15 000 hypyn vuositasolla.
Hyppykone.
Cessna 208B Grand Caravan (OH-DZF).
Kerhon pääasiallisena hyppykoneena on yhdistyksen omistama laskuvarjohyppytoimintaan varusteltu Cessna 208B Grand Caravan. Kone on valmistettu vuonna 2009 ja se on Suomen suurin ja uusin hyppykone. Koneeseen mahtuu 18 hyppääjää ja siinä on Pratt &amp; Whitney PT6:n 114A -moottori, turvavyöt, hyppyovi, kahvat ja kuvaajan astin.
GP3-kausi 2017

GP3-kausi 2017 oli GP3-sarjan kahdeksas kausi. Sarjassa käytettiin tästä kaudesta alkaen Formula 1 ja Formula 2 -sarjan tavoin avautuvaa takasiipeä eli DRS-järjestelmää.
Kuljettajamuutokset.
Uudet kuljettajat
Tallia vaihtaneet kuljettajat
Poistuneet kuljettajat
Kilpailukalenteri.
Kausi alkoi 13. toukokuuta, Espanjan Barcelonasta ja päättyi 26. marraskuuta, Abu Dhabin Yas Marinan radalle.
(*) = Tarkoittaa paalupaikkaa, joka on saavutettu pitkän kilpailun kahdeksannesta sijasta.
Televisiointi.
Suomessa GP3 -kilpailut nähtiin kaudella 2017 C More Max -kanavalla. Kilpailut selosti Niki Juusela.
Formula 2 -kausi 2017

Formula 2 -kausi 2017 oli ensimmäinen kausi uudella nimellä FIA Formula 2 Championship.
Maaliskuussa 2017 FIA ilmoitti että GP2-sarja muuttaa nimekseen Formula 2. Kausi oli viimeinen jolloin ajettiin Dallara GP2/11 -autoilla, sekä Mecachromen vapaasti hengittävillä V8-moottoreilla. Kaudelle 2018 tulee uudet autot ja moottorit.
Kuljettajamuutokset.
Uudet kuljettajat
Paluun tehneet kuljettajat
Tallia vaihtaneet kuljettajat
Poistuneet kuljettajat
Kesken kauden tallia vaihtaneet kuljettajat
Kilpailukalenteri.
Kausi alkoi 15. huhtikuuta, Bahrainin Sakhirista ja päättyi 26. marraskuuta, Abu Dhabin Yas Marinan radalle.
(*) = Tarkoittaa paalupaikkaa, joka on saavutettu pitkän kilpailun kahdeksannesta sijasta.
Televisiointi.
Suomessa Formula 2 -kilpailut nähtiin kaudella 2017 C More Max -kanavalla. Kilpailut selosti Niki Juusela.
AVIC

AVIC eli Aviation Industry Corporation of China () on erittäin suuri monialainen kiinalainen valtionkonserni, joka perustettiin vuonna 2008 yhdistämällä aiemmin kahdeksi yhtiöksi jaetut AVIC I ja AVIC II uudelleen. AVIC toimii muun muassa puolustus-, ilmailu-, ajoneuvo-, elektroniikka- ja meriteollisuudessa, varainhallinnan ja rahoituspalvelujen sekä rakentamistoiminnan (esimerkiksi lentoasemien rakentaminen) alalla.
Talousjulkaisu Fortunen julkaisemalla, julkisesti noteerattujen suuryritysten edellisvuoden liikevaihtoon perustuvalla vuoden 2016 "Fortune Global 500" -listalla AVIC sijoittui sijalle 143. Vuonna 2015 konsernin liikevaihdoksi kirjattiin 60,25 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja liikevoitoksi 0,88 miljardia USD. Teollisuuskonsernin palveluksessa oli runsas 540 000 työntekijää.
Keskeisiä tytäryrityksiä.
Teollisuuskonserniin kuuluu yli 200 tytäryritystä, joista yli 20 on pörssiyrityksiä. Esimerkiksi suomalaistaustainen Deltamarin liitettiin vuonna 2013 osaksi Singaporen pörssissä listattua AVIC International Maritime Holdings Limited ("AVIC Maritime") -tytäryhtiötä.
Esimerkkejä AVIC-konsernin tuotteista.
Hävittäjälentokoneet
Harjoituslentokoneet
Matkustajalentokoneet
Yleisilmailu
Siviilihelikopterit
UAV:t/Dronet
Maantieliikenne