tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Niclas Bergfors

Niclas Bergfors (s. 7. maaliskuuta 1987 Södertälje, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija.
Ura.
Bergfors on Södertälje SK:n kasvatti. Hän teki elokuussa 2004 kaksivuotisen sopimuksen Södertäljen Elitserien-joukkueen kanssa. Bergfors pelasi 25 Elitserien-ottelua tehden yhden maalin sekä kaksi playoff-ottelua. Hänet valittiin kauden päätteeksi Ruotsin vuoden junioripelaajaksi. 
New Jersey Devils varasi Bergforsin ensimmäisellä kierroksella numerolla 23 . Hän siirtyi heti varauksensa jälkeen Devilsin organisaatioon kaudeksi 2005–2006. Bergfors pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kolmannella sopimuskaudellaan 2007–2008. Kaudella 2008–2009 hän pelasi kahdeksan NHL-ottelua ja teki myös ensimmäisen maalinsa, mutta läpimurto NHL:ään tapahtui kaudella 2009–2010. Devils myi Bergforsin kauden aikana Atlanta Thrashersiin Johnny Oduyan, Patrice Cormierin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Ilja Kovaltšukiin ja Anssi Salmelaan. Bergfors teki Devilsissä ja Thrashersissa yhteensä 81 ottelussa tehopisteet 21+23=44. Hänet valittiin kauden päätteeksi NHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Syyskuussa 2010 Bergfors teki Thrashersin kanssa vuoden mittaisen ja 900 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Helmikuussa 2011, kesken kauden 2010–2011, hän siirtyi Florida Panthersiin. Panthers sai pelaajakaupassa hänen lisäkseen Patrick Rissmillerin, kun Thrashersiin siirtyivät Radek Dvořák ja viidennen kierroksen varausvuoro. Bergfors teki kauden aikana 36 pistettä, ja kauden jälkeen hän teki vuoden sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa.
Bergfors aloitti hyvin Predatorsissa, mutta 11 ottelun jälkeen joukkue halusi lähettää hänet farmiin. Bergfors ei ollut kuitenkaan kiinnostunut farmipeleistä, ja hän siirtyi joulukuun alussa KHL:n Ak Bars Kazaniin. Kazanissa Bergfors pelasi kahdeksan ottelua ja sai niissä vain yhden syöttöpisteen. Hän siirtyi tammikuussa 2012, KHL:n viimeisenä siirtopäivänä Kazanista Severstal Tšerepovetsiin.
Bergfors jatkoi Severstalissa kauden 2012–2013. Kesäkuussa 2013 hän siirtyi laajennusvaraustilaisuuden kautta Admiral Vladivostokiin.
Maajoukkue.
Bergfors pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa kolmesti (2005, 2006 ja 2007) ja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa kahdesti (2004 ja 2005). Hän voitti alle 18-vuotiaiden MM-pronssia 2005 ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Bergfors oli kisojen maalipörssin toinen Venäjän Aleksei Sopinin kanssa.
Keväällä 2010 Bergfors pelasi kolme A-maaottelua Ruotsin maajoukkueessa tehden niissä yhden maalin. Hän ei kuitenkaan mahtunut lopulliseen MM-joukkueeseen.
Muuta.
Bergforsin isoveli Henrik on jääkiekkopuolustaja. Nicklasin pikkuveli Johan Bergfors pelaa puolestaan hyökkääjänä Nyköpings Hockeyn junioreissa.
Blood of the Earth

Blood of the Earth on Hawkwindin studioalbumi, joka julkaistiin 21. toukokuuta 2010. Albumista on myös julkaistu myös rajoitettu 2:n CD:n versio, jonka toisella levyllä on live-versioita ja haastattelu. 
Tyylillisesti albumi edustaa perinteistä Hawkwindin space rock-suuntausta, mutta myös paluuta 1970-luvun heavy rock-vaikutteisiin tunnelmiin on huomattavissa. Hawkwindin tyyliin mukana on myös pari uudelleennauhoitettua versiota, "Sweet Obsession" (alun perin Dave Brockin sooloalbumilta "Earthed To The Ground" (1984)) ja "You'd Better Believe It" ("Hall Of The Mountain Grill" (1974)).
Bernard-Marie Koltès

Bernard-Marie Koltès (9. huhtikuuta 1948 Metz – 1989 Pariisi) oli ranskalainen näytelmäkirjailija ja teatteriohjaaja.
Henkilöhistoria.
Koltèsin nuoruus oli väkivaltainen ja kapinallinen. Vaikka hän kokeili kirjoittamista nuorena, hän siirtyi teatterin pariin vasta 20-vuotiaana.Koltès kuoli 1989 aidsin aiheuttamiin komplikaatioihin.
Tuotanto.
Koltès kirjoitti noin kymmenen näytelmää, joista ensimmäinen oli pitkä monologi "La Nuit juste avant les forêts" esitettiin 1977 Avignonin festivaalilla. Hänen näytelmänsä "Médée" herätti tosin huomiota jo 1970. Jean Genet vaikutti Koltèsin kirjoitustyöhön. Muiden absurdin teatterin kirjailijoiden tavoin hän tunsi olevansa vieraassa maassa, hänen tapauksessaan homoseksuaalina heteroseksuaalissa maailmassa. Afrikassa hän näki kuinka eurooppalaiset vaikutteet hävittävät alkuperäiskulttuureja. Aiheesta syntyi näytelmä "Combat de nègre et de chiens". Käytyään Amerikassa hän kirjoitti näytelmän "Läntinen satamalaituri" ("Quai Ouest",1985) veljestä ja sisaresta vieraassa kulttuurissa. Psykopaattitappaja Roberto Succo antoi aiheen viimeiseen näytelmään "Roberto Zucco". Se esitettiin postuumisti Berliinissä vuonna 1990 ja esityksen ohjasi Peter Stein. Sitä on sen jälkeen esitetty kaikkialla Euroopssa ja Yhdysvalloissa. Koltès käänsi Shakespeare näytelmän "The Winter's Tale" ranskaksi. Ranskalainen Théâtre National de Bretagne ohjaajanaan Rachid Zanouda esitti Koltèsin näytelmän "Läntinen satamalaituri" ("Quai ouest") Tampereen teatterikesässä 2.-8.8. 2010.
Zbyněk Michálek

Zbyněk Michálek (s. 23. joulukuuta 1982 Jindřichův Hradec, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi ammattilaisurallaan 13 kautta NHL-liigassa edustaen Minnesota Wildia, St. Louis Bluesia, Pittsburgh Penguinsia ja Arizona Coyotesia. Myös Zbyněkin nuorempi veli Milan on ammattilaisjääkiekkoilija.
Ura.
Michálek aloitti uransa QMJHL-sarjassa kaudella 2000–2001 Shawinigan Cataractesin riveissä. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi Houston Aerosin AHL-joukkueeseen, jossa kauden kruunasi Calder Cupin voittaminen.
2003–2004 Michálek pääsi testaamaan taitojaan NHL:ssä Minnesota Wildin riveissä 22 ottelun verran. 2005 hänet kaupattiin Phoenix Coyotesiin Erik Westrumiä ja Dustin Woodia vastaan. Michálek pelasi Coyotesin paidassa viisi kautta, kunnes 2010 vapaana pelaajana solmi 20 miljoonan ja viiden vuoden sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa.
Kesällä 2012 Penguins kauppasi Michálekin takaisin Phoenixiin Harrison Ruoppia, Marc Cheverieta ja Phoenixiin kolmannen kierroksen varausnumeroa vastaan .
Kahden kauden jälkeen hänet kaupattiin St. Louis Bluesiin juuri ennen siirtotakarajan umpeutumista maaliskuussa 2015. Heinäkuussa vapaana pelaajana hän siirtyi takaisin Coyotesiin.
Michálek edustaa Tšekkiä maajoukkuetasolla. Hän pelasi veljensä kanssa vuoden 2010 talviolympialaisissa, jossa Suomi tiputti Tšekin puolivälierissä. Michálek voitti pronssia vuoden 2011 MM-kisoissa.
Yksityiselämä.
Michálek on naimisissa Helenan kanssa, ja heillä on kaksi lasta. Hänen nuorempi veljensä Milan pelaa NHL:ssä Toronto Maple Leafsin joukkueessa.
Leonard Chess

Leonard Chess (syntyjään Lejzor Czyz) (12. maaliskuuta 1917 Motal – 16. lokakuuta 1969 Chicago) oli puolalaissyntyinen amerikkalainen levytuottaja ja levy-yhtiö Chess Recordsin perustaja.
Varhainen elämä.
Lejzor Czys syntyi juutalaiseen yhteisöön Motalissa Puolassa (nykyisin osa Valko-Venäjää). Perhe muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1928, asettui Chicagoon ja muutti sukunimensä Chessiksi. Lejzorista tuli Leonardo ja hänen veljestään Fiszelistä Philip.
Chess Records.
Aluksi Leonard ja Philip perustivat Chicagon eteläosassa ainoastaan mustille asiakkaille tarkoitetun yökerhon "Macomba Loungen", joka paloi vuonna 1950. Noihin aikoihin Leonard tapasi pitkäaikaisen yhtiökumppaninsa Muddy Watersin, jonka hän otti artistiksi perustamaansa levy-yhtiöön Chess Recordsiin. Vaikka Watersin lisäksi mm. Little Walter, Howlin' Wolf, Willie Dixon ja Chuck Berry olivat merkittäviä levyttäjiä, niin Chess piti parhaana artistinaan Etta Jamesia.
Chess aikoi myydä yhtiönsä 1960-luvun lopulla mutta kuoli sydänkohtaukseen lähtiessään studiolta. Hän oli kuollessaan 52-vuotias.
Elokuva.
Vuonna 2008 ilmestyi Darnell Martinin ohjaama elokuva "Cadillac Records", joka kertoo Chess Recordsin syntytarinan ja sen artisteista. Adrien Brody näyttelee Chessiä, Jeffrey Wright Muddy Watersia, Cedric the Entertainer Willie Dixonia, Columbus Short Little Walteria ja Beyoncé Knowles Etta Jamesia. Elokuvan ensi-ilta oli 5. joulukuuta 2008.
Juha Jokinen (raviselostaja)

Juha Jokinen (s. 1967) on suomalainen raveihin erikoistunut urheilutoimittaja. Jokinen toimii selostajana muun muassa Jyväskylän Killerin raviradalla. Lisäksi hän on vuoden 2012 alusta ollut mukana tekemässä Ravisuora-ohjelmaa TV2:lle. 
Jyväskylässä asuva Jokinen on valittu kerran Suomen parhaaksi raviselostajaksi. Hän on myös ohjastanut n. 45 starttia.
Marco Ruben

Marco Gastón Ruben Rodríguez (s. 26. lokakuuta 1986 Capitán Bermúdez, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa argentiinalaista Rosario Centralia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Ruben aloitti uransa Rosario Centralista vuonna 2004. Aikaisemmin hän oli pelannut seuran juniorijoukkueissa. Vuoden 2006 syyskaudella (Apertura) hän teki 17 ottelussa seitsemän maalia ja oli näin joukkueensa paras maalintekijä. Tämä herätti kiinnostusta useissa eri seuroissa kotimaassa sekä Euroopassa. Lopulta hän siirtyi River Plateen 7,5 miljoonan dollarin kaupassa, johon kuuluivat myös seuratoverit Cristian Villagra ja Juan Ojeda.
Ruben ehti pelata River Platessa vain lyhyen aikaa, kun hän siirtyi tammikuussa 2008 espanjalaiseen Villarrealiin 7 miljoonan dollarin siirtokorvauksella. Saapumisensa jälkeen hänet lainattiin välittömästi loppukauden kestävällä sopimuksella Recreativoon. 27. tammikuuta 2008 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Espanjan Primera Divisiónissa Getafea vastaan.
Kauden 2008–2009 hän jatkoi lainalla Recreativossa ja pelasi yhteensä 29 ottelua, joissa syntyi kolme maalia. Joukkue ei onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa kauden päätteeksi ja niin hän palasi takaisin Villarrealiin. Hän vietti kuitenkin suurimman osan kaudesta seuran reservijoukkueessa, joka pelasi Segunda Divisiónissa.
7. helmikuuta 2010 Ruben pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa Villarrealin edustusjoukkueessa Mallorcaa vastaan.
Vuonna 2015 Ruben palasi joukkueeseen, jossa aloitti uransa, Rosario Centraliin.
Living in the USA

Living in the USA on yhdysvaltalaisen laulajan Linda Ronstadtin studioalbumi vuodelta 1978. Levyn on julkaissut Asylum Records ja sen on tuottanut Peter Asher.
Levyn on äänittänyt ja miksannut Val Garay The Sound Factory -studiossa Los Angelesissa 5. toukokuuta ja 3. heinäkuuta välisenä aikana 1978. Garayn apulaisena on ollut George Ybarra. Miksaus on tehty Aphex Aural Exciter -systeemillä. Masteroinnin on tehnyt Doug Sax Mastering Labissa. 
Kannen graafinen suunnittelija on Kosh ja valokuvat on ottanut Jim Shea.
Levyllä soittavista muusikoista ei ole mainintaa, mutta sisäkannen kuvassa ulkoilmaravintolassa olevat asiakkaat on nimetty: Peter, Waddy, Don, Kenny, Dan, Russ ja Linda.
Kappaleet.
Sivu 1
1. Back in the U.S.A. – 3:02
 (Chuck Berry)
 Arc Music Corp. BMI
2. When I Grow Too Old to Dream – 3:52
 (Oscar Hammerstein, II &amp; Sigmund Romberg)
 Robbins Music Corporation ASCAP
3. Just One Look – 3:20
 (G. Carroll &amp; D. Payne)
 Premier Music Publishing, Inc. BMI
4. Alison – 3:20
 (Elvis Costello)
 Plangent Vision Music, Inc. ASCAP
5. White Rhythm &amp; Blues – 4:17
 (J.D. Souther)
 Ice Age Music ASCAP
Sivu 2
1. All That You Dream – 3:43
 (Paul Barrére &amp; Bill Payne)
 Naked Snake Music ASCAP
2. Ooh Baby Baby – 3:18
 (William Robinson &amp; Warren Moore)
 Jobete Music Company ASCAP
3. Mohammed's Radio – 4:20
 (Warren Zevon)
 Zevon Music BMI
4. Blowing Away – 3:15
 (Eric Kaz)
 United Artists Music Co., Inc. / Glasco Music ASCAP
5. Love Me Tender – 2:39
 (Elvis Presley &amp; Vera Matson)
 Elvis Presley Music / Belinda Music BMI
Lähteet.
Linda Ronstadt LP "Living in the USA" (Asylum Records 6E-155, 1978)
Izitso

Izitso on laulaja-lauluntekijä Cat Stevensin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1977. Sen on julkaissut Island Records.
Albumin kappaleet, kuten "(I Never Wanted) To Be a Star", heijastelevat kriisejä, joita Stevens tunsi tähtenä olemisen ja henkilökohtaisen minänsä välillä. Tämän jälkeen Stevens teki vain yhden albumin ennen kääntymistään islamiin.
Albumin avauskappale "Days of the Old Schoolyard" oli suuri singlehitti ja se on omistettu Stevensin kiertuekokoonpanoon kuuluneelle laulaja Linda Lewisille.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Woman from Tokyo

Woman from Tokyo on Deep Purplen kappale ja single vuodelta 1973. Se julkaistiin yhtyeen seitsemännellä albumilla "Who Do We Think We Are", ja se oli albumin ainoa kappale, joka äänitettiin Frankfurtin sijaan Roomassa. Kappaleen kirjoittajiksi on merkitty koko yhtye; Ritchie Blackmore, Jon Lord, Ian Paice, Ian Gillan sekä Roger Glover.
Singlen b-puolella on ”Black Night” -kappaleen liveversio.
Kappaleet singlellä.
A-puoli
B-puoli
This Year’s Model

This Year’s Model on englantilaisen laulaja-lauluntekijä Elvis Costellon ja hänen taustayhtyeensä The Attractionsin toinen studioalbumi vuodelta 1978. Levyn on julkaissut Arletty-levy-yhtiö, ja sen on tuottanut Nick Lowe.
Albumi menestyi hieman Costellon ensilevyä paremmin nousten Britanniassa LP-listan neljänneksi, ja myös siltä julkaistut singlet ”(I Don’t Want To Go To) Chelsea” ja ”Pump It Up” pääsivät listoille.
Levyllä soittavista muusikoista ei ole mainintaa, mutta takakannen valokuvan henkilöt on nimetty: Pete, Steve, Bruce ja Elvis.
Suomen-painoksen kannen on valmistanut Helsingin Paino Oy/Offset.
Kappaleet.
Sivu 1
Sivu 2
Kaikki kappaleet ovat E. Costellon tekemiä, ja niiden kopiointioikeuden omistaja on Riviera Global Productions Ltd.
Kappaletta ”Watching the Detectives” ei ole merkitty levyetikettiin.
Damchi

Damchi on bhutanilainen koirarotu. Se on kotimaassaan rakastettu, mutta muualla sen selviytyminen on yhä epävarmaa. Saksassa on muutama, koska eräs kasvattaja toi ne Intiasta, mutta sukulinjat ovat erittäin kapeat. Suomeenkin on tuotu joitain yksilöitä.
Ulkonäkö.
Tämä pieni kääpiökoira muistuttaa tiibetinspanielia, mutta on tätä kookkaampi, vahvarakenteisempi ja pitkäkuonoisempi. Häntä on hapsuttunut ja selän päälle kiertyvä. Peitinkarva on silkkinen, ja se on kohtalaisen pitkää ja siinä on pieni kaulus. Väritys vaihtelee mustavalkoisesta kolmiväriseen (mustavalkoinen punaruskein merkein), mutta myös muutama muunnelma hyväksytään. 
Luonne ja käyttäytyminen.
Damchi on uskollinen, itsenäinen, erittäin älykäs ja leikkisä. Se on vieraita kohtaan pidättäytynyt, mutta tulee hyvin toimeen oman perheen lasten kanssa.
Alkuperä.
Rotu on läheistä sukua tiibetinspanielille. Sen uskotaan saaneen nimensä Himalaja-vuoriston Damchi-kylästä. Toinen selitys on, että nimitys, joka tarkoittaa "sidottua koiraa" kertoisi sen käyttötarkoituksesta munkkien vahtikoirana. Bhutanin entisellä kuninkaalla oli damchi ja se on kuvattu yhteen maan postimerkeistä vuodelta 1972.
Echinus acutus

Echinus acutus on "Diadematoidea"-lahkoon kuuluva suuri, punavalkoinen merisiili, joka elää Atlantin valtameren koillisosissa.
Koko ja ulkonäkö.
"E. acutuksen" ruumis on suhteellisen korkea ja puolikartiomainen eikä pallomainen kuten sen lähisukulaisella ruokamerisiilillä ("E. esculentus"). Molemmat lajit ovat läpimitaltaan enintään 15 senttimetriä ja pystyvät risteytymään keskenään. "E. acutuksen" tukiranko on tavallisesti valkoinen tai vihreä ja siinä on vaihtelevanlevyisiä, punaruskeita raitoja. Tukirangon pinnalla on suuria, tanakoita kalkkipiikkejä säännöllisinä, pystysuuntaisina jonoina, joiden välissä on hennompia piikkejä. Piikit ovat tyvestään punertavat tai vihertävät ja kärjestään valkoiset. Niiden lomassa on kahdenlaisia pihtipiikkejä eli "pedikellaarioita", joista toiset ovat pyöreäpäisiä ja toiset kolmileukaisia. Suuta ympäröivistä kalkkilevyistä piikit puuttuvat kokonaan ja myös tukirangon laella niitä on vain vähän.
Levinneisyys.
"E. acutusta" tavataan vain Atlantin valtameren koillisosissa. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Karhusaaren lähistölle ja etelässä Välimerelle ja Cabo Bojadorin rannikolle. Pohjanmeressä sitä esiintyy ainoastaan alueilla, jotka ovat vähintään 100 metrin syvyisiä.
Elinympäristö.
"E. acutus" elää yleensä karkealla pohjalla 20 metrin syvyydestä aina 1,3 kilometriin asti.
Ravinto.
"E. acutus" syö leviä sekä pieniä merieliöitä, kuten äyriäisiä.
Kalvosinnappi

Kalvosinnappi on pääosin miesten pukeutumisessa käytetty koristeellinen kiinnitin. Kalvosinnapilla kiinnitetään yhteen kauluspaidan tai puseron hihansuun (eli "kalvosimen") kaksi vastakkaista osaa.
Historia.
Kalvosinnapin edeltäjä 1500-luvun Euroopassa oli naru, jolla kiinnitettiin paitojen rypytetyn rannenauhan kaksi osaa yhteen. Tällaiset "kalvosinnarut" säilyivät suosittuina 1800-luvulle asti, mutta Ranskan kuningas Ludvig XVI:n aikana suosiota alkoivat saavuttaa hihansuun kiinnittävät "hihanapit" ("boutons de manchette"), jotka koostuivat värillisistä lasinapeista ja niitä yhdistävästä lyhyestä metalliketjusta. 1700-luvulla lasinappien tilalle alkoi tulla jalokivillä ja kullalla koristeltuja kiinnittimiä, jotka lähemmin muistuttivat nykyisiä kalvosinnappeja.
Suomessa koko 1700-luvun ajan hopeasta valmistetut kalvosinnapit olivat osa pappisylimystön asemaa ja säätyä korostanutta hienostunutta pukeutumista samoin kuin vaikkapa hopeiset nuuskarasiat olivat.
1800-luvulla teolliset keksinnöt kuten elektrolyysi sallivat halpojen materiaalien päällystämisen kalliilla materiaaleilla, ja kalvosinnapit tulivat laajemmin saataville kansan keskuudessa hintojen putoamisen ansiosta.
Viktoriaanisella aikakaudella kalvosinnappi osoitti esimerkiksi kantajansa koulutaustaa, vaakunaa, klubia tai sotilasrykmenttiä.
Pukeutuminen.
Kalvosinnappeja käytetään sellaisten paitojen kanssa, joiden hihassa ei ole nappeja, vain reiät kalvosinnappeja varten. Tavallisinta on kiinnittää hihansuun osat niin, että niiden reunat ovat kohdakkain, sen sijaan että toinen puoli vedettäisiin toisen päälle.
Kalvosinnappeja on monia eri tyylejä. Yleisin tyyppi koostuu kahdesta ovaalinmuotoisesta napista, jotka ovat usein hopeaa tai kultaa ja sisältävät upotettuna esimerkiksi onyksikiven. Kaulusnapin eri osia yhdistää yleensä metallinen tappi, joskus myös lyhyt metalliketju. Joskus, varsinkin perinteisemmissä kalvosinnapeissa, nappeihin on tehty niiden omistajan nimikirjaimet.
Kalvosinnapit kuuluvat osaksi tummaa pukua.
Tornado (albumi)

Tornado on minneapolisilaisen The Rainmakers -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1987. Levyn on julkaissut Polygram Records Mercury-merkillä ja sen on tuottanut ja äänittänyt Terry Manning. Levy on äänitetty Alpha Soundin Ardent-studioilla Memphisissä touko-heinäkuussa vuonna 1987. 
Levykannen valokuvat on ottanut Simon Fowler ja taidesuunnittelijana on ollut Mitchell Kanner Michael Baysin johdolla.
Kappaleet.
Päätöskappale on omistettu osakalaiselle Terrille.
Kaikki laulut on tehnyt Bob Walkenhorst ja niiden kopiointioikeuksien haltijat ovat Screen Gems-EMI Music, Inc. ja Bob Walkenhorst Music. Kappaleiden sanat on painettu levypussiin.
Kokoonpano.
Lisäksi levyn tuottaja Terry Manning on soittanut kosketinsoittimia.
Dinatriuminosinaatti

Dinatriuminosinaatti (C10H11N4O8PNa2) on inosiinimonofosfaatin dinatriumsuola. Yhdistettä käytetään elintarvikkeissa arominvahventimena.
Valmistus ja käyttö.
Dinatriuminosinaattia eristetään kuivatusta kalasta tai levästä.. Yhdistettä käytetään elintarvikkeissa arominvahventimena ja sen E-koodi on E631.
Dinatriuminosinaatti antaa ruualle umamimaun. Sitä käytetään muun muassa kuivatuissa keittoaineksissa, kastikkeissa, kinkku- ja kanasalaateissa sekä säilötyissä kasviksissa. Yhdistettä käytetään usein yhdessä natriumglutamaatin kanssa, koska ne voimistavat toistensa vaikutusta. Tätä kutsutaan synenergistiseksi vaikutukseksi.
David Stirling

Archibald David Stirling (15. marraskuuta 1915 Lecropt, Perthshire, Skotlanti – 4. marraskuuta 1990 Skotlanti) oli skotlantilainen kartanonomistaja, vuoristokiipeilijä ja toisen maailmansodan aikainen Britannian armeijan upseeri. Stirling oli myös Britannian armeijan erikoisjoukkoyksikön Special Air Servicen (SAS) perustaja. Hän hankki koulutuksensa Ampleforth Collegessa ja Trinity collegessa Cambridgessä.
Francisco Vásquez de Coronado

Francisco Vásquez de Coronado (1510–1554) oli espanjalainen tutkimusmatkailija, jonka tunnetuin saavutus oli Yhdysvaltain lounaisten osien, muun muassa Grand Canyonin löytäminen ensimmäisenä eurooppalaisena. 
Coronado ja hänen lähes tuhat miestään purjehtivat Meksikonlahdelle vuonna 1540 tarkoituksenaan etsiä käsiinsä tarunomaiset ”seitsemän kultaista kaupunkia”. Matkan rasitukset osoittautuivat odotettua suuremmiksi. Orjina tuotuja mustia pakeni, samoin osa oppaina toimineista intiaaneista. Myös monet espanjalaiset kyllästyivät matkantekoon ja palasivat takaisin lähtöpaikalleen nykyiseen Meksikoon. Coronado jatkoi pienemmän joukon kanssa aarteiden etsimistä. He löysivät useita 200–400 asukkaan pueblo-kyliä, näiden joukossa zuni-intiaanien asuttama "Cibola", jonka piti olla yksi seitsemästä kultaisesta kaupungista. Rikkaudet jäivät kuitenkin löytymättä ja kun toinenkin tarujen kaupunki "Quivira" osoittautui ruohokattoisten majojen muodostamaksi köyhäksi kyläksi, espanjalaiset lopettivat aarteiden etsimisen ja purjehtivat vuonna 1542 takaisin kotimaahansa.
Volvo FMX

Volvo FMX on ruotsalaisen Volvon valmistama kuorma-auto. FMX on tarkoitettu erityisesti maansiirtotehtäviin. Se kehitettiin lähinnä Volvo FM:n pohjalta, asiakkaiden toivomusten mukaan. Uutuuksia ovat mm. teräsvahvistettu puskuri, teräksiset polttoainesäiliöt ja moottorin suoja, joka suojaa moottoria alhaalta päin tulevilta iskuilta ja kulumiselta.
Moottorivaihtoehdot FMX Volvoon ovat D11C ja D13C. 11 litraisen D11C moottorin tehovaihtoehdot ovat 330, 370, 410 ja 450 hv. D13C:n tehovaihtoehdot ovat taas: 380, 420, 460 ja 500 hv. Vaihteistoksi on saatavilla I-Shift, täysautomaattinen Powertronic ja useita manuaalivaihteistoja.
Ohjaamovaihtoehtoja on kolme; päivä-, makuu- ja Globetrotter-ohjaamo.
Lars

Lars on skandinaavinen miehen etunimi. Nimi on muunnelma latinalaisesta nimestä Laurentius, joka tarkoittaa "laakerin­lehdillä seppelöityä". Saman nimen suomen­kielisiä vastineita ovat Lasse, Lauri ja Lassi. Suomessa nimi Lars oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 10 172 henkilölle. Suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Larsin nimipäivä on 10. elokuuta, Pyhän Laurentiuksen muistopäivänä.
Koripallo kesäolympialaisissa 1960

Vuoden 1960 kesäolympialaisten koripallo järjestettiin 26. elokuuta – 10. syyskuuta Land Rover Arenassa Bolognassa ja Palazzetto dello Sportissa Roomassa. Tämä oli viides kerta, kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa virallisena lajina. Koripallo järjestettiin ainoastaan miehille. Lopputurnaukseen osallistui kaiken kaikkiaan 16 maajoukkuetta, joissa oli yhteensä 192 pelaajaa.
Strongylocentrotus droebachiensis

Strongylocentrotus droebachiensis on "Diadematoidea"-lahkoon kuuluva pieni, vihreä merisiili, joka elää maapallon pohjoisilla merialueilla.
Koko ja ulkonäkö.
"S. droebachiensiksella" on matala, kaareva ruumis, jonka läpimitta on enintään 8 senttimetriä. Se muistuttaa rantamerisiiltä ("Psammechinus miliaris") mutta on sitä tukevampi. Ruumis on tavallisesti vihreänruskea ja sileä ja siinä on runsaasti samanpituisia pieniä kalkkipiikkejä. Suurimmat piikit muodostavat pystysuuntaisia jonoja, joiden lomassa voi olla suurilla yksilöillä myös hennompia piikkijonoja. Suuta ympäröivistä kalkkilevyistä piikit puuttuvat kokonaan. Piikit ovat vihertävät tai punertavat, harvemmin violetit, ja yleensä valkokärkiset. Piikkien lisäksi merisiilin pinnalla on kahdenlaisia pihtipiikkejä eli "pedikellaarioita:" suuria, pyöreäpäisiä sekä kolmileukaisia pihtipiikkejä.
Levinneisyys.
"S. droebachiensista" tavataan maapallon kaikilla pohjoisilla merialueilla. Pohjoisella jäämerellä se elää Itä-Siperian mereltä Länsimaan rannikolle ulottuvalla alueella. Atlantin valtamerellä levinneisyysalue kattaa Juutinrauman ja koko Pohjanmeren ja jatkuu Islannin ja Grönlannin kautta aina New Jerseyn rannikolle asti. Tyynellämerellä sitä esiintyy eteläisimmillään Vancouverin ja Korean korkeudella.
Elinympäristö.
"S. droebachiensis" elää yleensä rantavyöhykkeellä, mutta yksittäisiä havaintoja on tehty aina 1,2 kilometrin syvyydestä.
Se kovertaa usein koloja kiviin.
Pakistaninbulldoggi

Pakistaninbulldoggi ("Gull Dong") on pakistanilainen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Pakistaninbulldoggi on kookkaampi kuin muut pakistanilaiset koirarodut. Se on lihaksikas, erittäin voimakas, vahvarakenteinen ja roteva molossi. Se on kuitenkin atleettinen ja yllättävän ketterä. Sen rintakehä on syvä ja kallo massiivinen. Karvapeite on lyhyt, sileä ja tasainen. Värivaihtoehtoja on monia, esimerkiksi valkoinen, musta ja juovikas. Säkäkorkeus on vähimmillään 76,2 cm ja enimmillään 106,7 cm, mikä tekee siitä yhden kaikkein kookkaimmista yhä elävistä koiraroduista bully kuttan, tanskandoggin ja irlanninsusikoiran ohella. Tämä massiivinen taistelukoira painaa 40,8–63,5 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Pakistaninbulldoggi on älykäs, hyvin valpas, karski ja vakava vahtikoira. Se suojelee omistajaansa ja reviiriään ja puolustaa niitä mitä tahansa hyökkääjää vastaan. Se on erittäin koira-aggressiivinen ja varautunut tuntemattomia ihmisiä kohtaan. Se ei sopeudu kaupunkielämään terävän luonteensa ja varautuneisuutensa vuoksi. Se voi kuitenkin olla omistajalleen hyvin uskollinen ja omistautunut ja muodostaa vahvan siteen perheensä kanssa. Se on erittäin aggressiivinen ja vaikea hallita, minkä vuoksi se täytyy sosiaalistaa oikein varhaisella iällä ja vaatii vastuullista ja oikeanlaista koulutusta. Jos haluaa ostaa sellaisen, on parempi valita pentu. 
Alkuperä.
Rotu tunnetaan pakistanilaisena, mutta se oli olemassa jo Intian siirtomaavallan ajalla ennen Pakistanin valtion olemassaoloa. Vaikka sen alkuperää ei juuri tunneta, sen tiedetään olevan bully kuttan ja pakistaninbullterrierin risteytys. Se on saanut ensiksi mainitun voimat ja koon ja jälkimmäisen nopeuden ja ketteryyden, mikä tekee siitä mahtavan taistelijan. Sitä ei ole jalostettu siirtomaa-aikana yhdessäkään rekisteröidyssä kennelklubissa. Sitä käytetään kotimaassaan koiratappeluihin, suojeluun ja karhun syöttinä.
Six Silver Strings

Six Silver Strings on yhdysvaltalaisen blueskitaristi ja laulaja B. B. Kingin viideskymmenes albumi vuodelta 1985. Levyn on julkaissut MCA Records ja sen on tuottanut David Crawford yhtiölle SASCO Productions, Inc. lukuun ottamatta kappaleita "In the Midnight Hour", "Into the Night" ja "My Lucille", joiden tuottajat ovat John Landis ja Ira Newborn. Nämä kappaleet ovat albumilta "Into the Night" (MCA 251 891-1), joka puolestaan on Landisin samannimisen elokuvan soundtrack.
Vastaavana tuottajana on ollut Sidney A. Seidenberg, joka oli myös toiminut B. B. Kingin managerina vuodesta 1967 lähtien.
Kappaleet on äänitetty Floridan Miamissa, Hialehissa, The Studiossa ja äänittäjänä on ollut Freddy Stonewall. Masteroinnin on tehnyt Greg Fulginiti Artisan Sound –studiossa. Remiksaukset on tehnyt Taavi Mote paitsi nimikappaleen osalta Louil Silas, Jr..
Levykannen suunnittelija on Kosh / Ron Larson Jeff Adamoffin johdolla. Larson on myös tehnyt levykannen kuvan.
Levyn esittelytekstien tekijät ovat Ruth A. Robinson ja John E. Abbey. Jälkimmäinen on lontoolaisesta Blues &amp; Soul Magazinesta.
Euroopassa levyä on valmistanut saksalainen Record Service GmbH. Alsdorf, joka on osa Warner Communications –yhtiötä.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Lähteet.
B. B. King LP "Six Silver Strings" (MCA 252 326-1, 1985)
Indiana (vuoden 1917 kappale)

”Indiana”, tunnettu myös nimellä ”Back Home Again in Indiana” ja ”My Indiana Home”, on James F. Hanleyn säveltämä ja Ballard MacDonaldin sanoittama yhdysvaltalainen musiikkikappale vuodelta 1917. Sävellys perustui Paul Dresserin vuonna 1913 säveltämään Indianan osavaltion tunnuskappaleeseen ”On the Banks of the Wabash, Far Away”.
Ensimmäisen nauhoituksen teki Original Dixieland Jazz Band levy-yhtiö Columbialle. Kilpaileva levy-yhtiö Victor oli julkaissut ODJB:n ”Livery Stable Bluesin” vain kuukautta aiemmin, ja tästä kaikkien aikojen ensimmäisestä julkaistusta jazznauhoitteesta tuli nopeasti hitti. Columbian johtoporras pyrki tästä syystä kiireesti julkaisemaan ”Indianan” ja samassa nauhoitussessiossa äänitetyn ”Darktown Strutters’ Ballin”.
”Indiana” saavutti ODJB:n nauhoituksen myötä pysyvän aseman jazzstandardina. Vaikka monet 1910-luvun standardit jäivät muodista swing-aikakauden alettua, kappaleen suosio säilyi ja muun muassa Benny Goodmanin ja Harry Jamesin big bandit tekivät siitä omat versionsa. Kappale on pysynyt jazzrepertuaarissa ja onkin ”St. Louis Bluesin” ja ”After You’ve Gonen” ohella yksi suosituimmista 1910-luvun standardeista. Kappale tunnetaan myös osana Indianapolis 500 -kisojen alkuseremonioita nimellä ”Back Home Again in Indiana”. Vuodesta 1973 lähtien laulun on esittänyt kisoissa joka lähes vuonna laulaja Jim Nabors.
Hermann Gmeiner

Hermann Gmeiner (23. kesäkuuta 1919 Vorarlberg, Itävalta – 26. huhtikuuta 1986 Innsbruck, Itävalta) oli itävaltalainen SOS-Lapsikylien perustaja.
Gmeiner taisteli toisessa maailmansodassa Venäjällä ja joutui sodan jälkeen kohtaamaan paljon sotaorpoja ja kodittomia lapsia toimiessaan sosiaalityöntekijänä. Tuolloin hänelle syntyi ajatus SOS-lapsikylästä, jonka hän perusti vuonna 1949. Ensimmäinen kylä perustettiin Imstin kaupunkiin Tiroliin osavaltiossa Itävallassa. Gmeiner omisti koko elämänsä lapsikylien kehittämiselle.
Gmeiner sai elämäntyöstään tanskalaisen Sonning-palkinnon vuonna 1979. Hän kuoli syöpään vuonna 1986 ja hänet haudattiin ensimmäiseen lapsikylään Itävallassa.
Koripallo kesäolympialaisissa 1968

Vuoden 1968 kesäolympialaisten koripallo järjestettiin 13. – 23. lokakuuta 1968 Palacio de los Deportesissa, Méxicossa. Tämä oli seitsemäs kerta, kun koripallo oli mukana olympialaisten ohjelmassa virallisena lajina. Tässä lajissa naiset eivät kilpailleet. Miehissä mukana oli 191 osanottajaa 16 maasta.
Himalajanpaimenkoira

Himalajanpaimenkoira ("Bhote kukur") on intialais-nepalilainen koirarotu. Siitä on tullut hyvin harvinainen.
Ulkonäkö.
Rotu näyttää tavallista kookkaammalta, pitkäkarvaiselta labradorinnoutajalta. Toisten lähteiden mukaan se muistuttaa myös newfoundlandinkoiraa ja tiibetinmastiffia. Sillä on näiden suuri runko, mutta se on kuitenkin edellä mainittuja kevytrakenteisempi. Korvat ovat pienet ja riippuvat. Häntä on runsashapsuinen ja selän ylle kiertynyt. Karvapeite on kaksinkertainen ja pitkä. Karvanlähtöaika on normaalista poiketen vain kerran vuodessa. Värivaihtoehtoja on paljon yksivärisestä mustasta vaaleanruskeaan. Valkoinen on kaikkein harvinaisin. Rungossa esiintyy yleensä eri sävyjä ja vivahteita. Lähes kaikilla koirilla on rinnassaan valkoinen läikkä. Säkäkorkeus on Desmond Morriksen mukaan tavallisesti 51–64 cm ja paino 23–27 kg; S. Theodore Baskaranin mukaan vastaavat mitat ovat puolestaan n. 60 cm ja 30-40 kg. 
Luonne ja käyttäytyminen.
Himalajanpaimenkoira on älykäs, hurjaluonteinen, villi ja omapäinen. Se ei ole sosiaalinen, vaan vieraita kohtaan varautunut ja vahtiviettinen. Sen haukun tiedetään olevan voimakas ja kuuluva. Tottelevaisuuskoulutus on välttämätöntä koska se on vahvatahtoinen ja voimakas. Sitä käytetään pääasiassa lauman vartiointiin, mutta myös lampaiden paimentamiseen ja omaisuuden vartiointiin. Se on kuitenkin myös erinomainen perhekoira. 
Rodulla on taipumus vaeltaa ympäriinsä, jos sitä ei ole valvottu asianmukaisesti, mutta se saattaa johtua myös puutteellisesta ruokavaliosta.
Alkuperä.
Himalajanpaimenkoira on levinnyt laajalle alueelle Luoteis-Intian Kashmirista Itä-Nepaliin asti. Se on läheistä sukua hieman sitä kookkaammalle tiibetinmastiffille. Rotu oli Meerutin hallitsija Mohidantin suosiossa, ja viimeaikoina Dumraonin radža on osoittanut kiinnostusta siihen ja on myös kasvattanut useampia pentueita. 
Vuonna 2002 Intiassa julkaistiin postimerkit neljästä eri rodusta, ja himalajanpaimenkoira oli yksi niistä. Vuonna 2014 rotu pääsi uutisiin, kun erästä yksilöä käytettiin työkoirana intialaisten sotilaiden etuvartioiden välillä Siachenin jäätiköllä. 
Nepalilailset ovat käyttäneet rotua vahtikoirana aggressiivisen luonteen ja ketteryyden takia.
Terveys.
Eliniänodote on 10-13 vuotta. Se on kuitenkin vähemmän alkuperäisillä bakarwal-heimon luona elävillä koirilla, sillä ruuan laatu on huono ja lääkevarastot puutteelliset.
Pakistanin tulvat 2010

Pakistanin tulvat 2010 viittaa heinäkuussa 2010 alkaneisiin vakaviin tulviin Pakistanissa. Tulvat syntyivät ennennäkemättömän runsaista monsuunisateista (36 tunnissa satoi 312 mm vettä). Pahiten tulvista kärsi Luoteisprovinssi. Noin 2000 ihmistä kuoli ja neljä miljoonaa jäi kodittomiksi. Tulvan vaikutuksille altistui yli 20 miljoonaa pakistanilaista.
YK:n mukaan katastrofi oli pahempi kuin vuoden 2004 tsunami, Etelä-Aasian maanjäristys 2005 ja Haitin maanjäristys 2010, sillä vaikka kuolonuhreja ei tullut yhtä paljon, vaikutukset ulottuivat useampien ihmisten elämään. YK arvioi tulvan olevan myös Pakistanin historian vakavin katastrofi.
Tulva tuhosi paljon infrastruktuuria ja tärkeää maanviljelysaluetta. Jälkiseuraamukset, kuten kulkutaudit ja ruokapula, uhkasivat tulvasta selvinneitä pakistanilaisia. Ainakin kuusi miljoonaa ihmistä tarvitsi ruoka-apua.
Avustustoimet.
Suomen ulkoasiainministeriö myönsi tulvauhrien auttamiseksi kahdessa erässä yhteensä 4,4 miljoonaa euroa. Tuki kanavoitiin Maailman ruokaohjelman (WFP) (miljoona euroa), YK:n pakolaisjärjestön (UNHCR) (miljoona euroa), Suomen Punaisen Ristin (SPR) (900 000 euroa), Maailman terveysjärjestön (WHO) (600 000 euroa), Unicefin (500 000 euroa) ja Kirkon Ulkomaanavun kautta (400 000 euroa). SPR lähetti tulva-alueelle kolme avustustyöntekijää.
Yhdysvallat tuki tulva-alueita 55 miljoonalla dollarilla ja ilmoitti myöntävänsä 16,2 miljoonaa dollaria lisäapua YK:n pakolaisjärjestölle ja Punaiselle Ristille. Maailmanpankki ilmoitti tukevansa Pakistania 900 miljoonan dollarin (n. 700 miljoonan euron) lainalla.
YK pyysi tulva-alueelle 459 miljoonan dollaria (355 miljoonaa euroa) avustuksia paikallisten ihmisten auttamiseen. Maailman ruokaohjelma (WFP) auttoi tulvan uhreja 150 miljoonalla dollarilla.
Kanni

Kanni on harvinainen intialainen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Rotu on eräänlainen "johdanne" mudholinvinttikoirasta, ja muistuttaa sekä tätä että rampurinvinttikoiraa. Se muistuttaa myös sileäkarvaisen salukin ja typistämättömän dobermannin välistä risteytystä. Se on ketterä, hoikka, siro, kevytraajainen ja syvärintainen. Korvat ovat riippuvat ja häntä pitkä ja rottamainen.
Mario Cantonin mukaan urosten säkäkorkeus on tavallisesti 64 cm ja narttujen 56 cm, mutta joidenkin yksilöiden tiedetään olleen jopa 80 cm korkeita; S. Theodore Baskaranin mukaan keskimääräinen säkäkorkeus olisi 64 cm ja paino 35 kg sukupuolia erikseen määrittelemättä. Värivaihtoehtoja on tavallisesti neljä: kerma, ruskea, black&amp;tan ja brindle - yleisin on black&amp;tan (käpälissä ja rintakehässä on mahdollisesti pienet valkoiset merkit). Kerma on oikeastaan oma muunnoksensa, joka tunnetaan nimellä "paalakanni" ("maidonvalkoinen kanni"). Sellaiset black&amp;tan-yksilöt, joilla on kaksi ruskeaa laikkua silmien yläpuolella tunnetaan nimellä "pottu kanni" ("kastimerkkinen"); niitä, joilta nämä laikut puuttuvat kutsutaan puolestaan nimellä "karun kanni" ("musta kanni").
Luonne ja käyttäytyminen.
Kanni on kuuluisa uskollisuudestaan. Se ei juuri koskaan hauku.
Alkuperä.
Kanni on alkuperäinen eteläintialainen rotu, joka on kotoisin Tamil Nadusta. Sitä tavataan Tirunelvelin, Pollachin, Kovilpattin, Kazhugumalain, Kileralin, Kodangipattin, Sivakasin ja Madurain alueilla. Sitä käytetään lähinnä metsästykseen. Nykyisin rotu on äärimmäisen harvinainen, jopa sukupuuton partaalla. Se on yritetty muutaman kerran elvyttää, mutta löytyneitä yksilöitä on hyvin vähän eikä niistä tiedetä juuri mitään. Joidenkin kynologien mielestä kanni ei olisi oma erillinen rotunsa, vaan chippiparainvinttikoiran muunnos.
Etymologia.
"Kanni" tarkoittaa "morsiota" ja sen sanotaan tulleen siitä, että koira annettiin joko kihlajaislahjaksi tai myötäjäislahjaksi juuri ennen avioliittoa. Usein se merkittiin jopa sulhaselle tulevien häälahjojen luetteloon.
Hoito.
Koiria pidetään perheissä jotka eivät myy niitä, mutta voivat antaa niitä lahjaksi jos niitä luvataan hoitaa hyvin: ne eivät saa vaellella kaduilla vaan niitä tulee pitää lemmikkeinä. Niille annetaan aamuisin maitoa, iltapäivisin maissipuuroa ja iltaisin "ragi"-puuroa. Lihaa annetaan ainoastaan kerran viikossa tai kerran kuussa.
Step Up 3D

Step Up 3D on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen tanssielokuva, joka on jatko-osa elokuville "Step Up" ja "Step Up 2 the Streets". Elokuvan on ohjannut Jon M. Chu ja sen pääosia näyttelevät Sharni Vinson, Rick Malambri, Adam G. Sevani, Alyson Stoner, Harry Shum Jr. ja Christopher Scott.
Elokuvassa Moose lähtee opiskelemaan parhaimman ystävänsä Camillen kanssa, jossa ajautuu tanssibattleen samurai joukkueelaisen kanssa. Moosen pelastaa pulasta kaupunkilainen Luke, josta Moose saa hyvän ystävän. Pian Luke tapaa tytön nimeltä Natalie. Natalie liittyy Luken tanssiryhmään. Luke ja Natalie kuuluvat tiiviiseen newyorkilaiseen katutanssijaryhmään, johon myös Moose liittyy. Ryhmästä kehittyy niin hyvä että he pääsevät näyttämään taitojaan parhaiden katutanssijoiden tapahtumaan, joka muuttaa heidän elämänsä.
Espoon Taitoluisteluklubi

Espoon Taitoluisteluklubi on espoolainen 1979 perustettu taitoluisteluseura jossa on yli 700 jäsentä. Espoon Taitoluisteluklubi on jäsenenä Suomen Taitoluisteluliitossa (STLL) ja Etelä-Suomen Liikunta ja Urheilussa (ESLU).
Seuran menestynein luistelija on Sara Lindroos, jolla on vuoden 1994 kokelaiden SM-pronssi ja junioreiden Suomen ja Pohjoismaiden mestaruus vuodelta 1997. Samana vuonna myös seuran muodostelmajuniorijoukkue Energetics voitti SM- ja PM-kultaa. Nykyään seuran SM-juniorijoukkueena toimii Reflections. 
Seurassa kilpailevia muodostelmajoukkueita on 10 yhdeksässä sarjassa. Kansallisella puolella seitsemän, sekä huipulle tähtäävällä SM-puolella kolme. 
Seuran motto on "Terällä, yksin ja yhdessä".
Kilpavalmennusryhmät.
Yksinluistelu.
Lisäksi seurassa on harrastetason mahdollisuudet.
Seuralla on myös maajoukkue.
Nuorten maajoukkue 
Muodostelmaluistelu.
KANSALLINEN POLKU
SM-PUOLI
Dugarsürengiin Oyuunbold

Dugarsürengiin Oyuunbold (; 5. lokakuuta 1958 Sükhbaatar – 2002) oli mongolialainen vapaapainija ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia alle 57-kiloisten sarjasta sekä Moskovan olympialaisissa 1980 että Méxicon MM-kisoista 1978.
Itkisitkö onnesta?

Itkisitkö onnesta? on Leevi and the Leavings -yhtyeen vuonna 1995 julkaistu single, jonka b-puolella on kappale "Vakosamettihousuinen mies". Single julkaistiin vuoden 1995 "Rakkauden planeetta" -albumilta.
Kappaleen on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Gösta Sundqvist.
Lauri Tähkä versioi kappaleen vuonna 2009 julkaistulla "Onnen laulut" -kokoelma-albumilla.
Vastaanotto.
Musiikkitoimittaja Pasi Kostiainen olisi halunnut valita kappaleen vuoden 1995 Emma-tuomariston kokouksessa vuoden kappaleeksi, mutta palkinnonsaajaksi valittiin Sanin ja Samuli Edelmannin "Tuhat yötä". Kostiainen ihmetteli miksei tuomaristo päässyt kappaleen alkulauseen "itkisitkö onnesta, jos panisin sua kunnolla" yli, vaikka hänen mukaansa itse kappale kertoo jostain ihan muusta; se on Leavingsin "nerouden kiteytymä", jossa huumorilla ja alapäätyylillä koristellaan lohduton tarina ja "kohottava" kertosäe.
Lähteet.
Viitteet.
&lt;br&gt;
Sastamalan sairaala

Sastamalan sairaala tai Tays Sastamala, aikaisemmalta nimeltään Vammalan aluesairaala, on Sastamalassa toimiva Pirkanmaan sairaanhoitopiirin sairaala. Nykyään sairaala kuuluu Tampereen yliopistollisen sairaalan alaisuuteen. Sairaala tarjoaa sekä somaattista että psykiatrista hoitoa.
Vammalan aluesairaalan toimintoja kuten synnytykset, yöpäivystys ja leikkaukset siirrettiin toisaalle, erityisesti Tampereelle Tampereen yliopistolliseen sairaalaan. Kesällä 2017 Vammalan aluesairaala liitettiin TAYSiin ja nimettiin Tampereen yliopistollisen sairaalan Sastamalan sairaalaksi (Tays Sastamala).
Historia.
Vammalan kauppalan sekä Karkun, Kiikan, Punkalaitumen ja Tyrvään kuntien yhteisen aluesairaalan vanhin osa valmistui syyskuussa 1938 ja ensimmäiset potilaat otettiin sairaalaan 21. marraskuuta 1938. 3-4 kerroksisen ja 30 vuodepaikan sairaalarakennuksen oli suunnitellut arkkitehti Mirjam Kulmala.
Marja Pyykkö

Marja Pyykkö (s. 26. maaliskuuta 1975 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä.
Ura.
Koettuaan elämisen vanhempiensa kanssa liian hankalaksi Pyykkö muutti pois kotoaan 16-vuotiaana ja aloitti opinnot Kallion ilmaisutaidon lukiossa. Hän ei koulussa viihtynyt, vaan piti itselleen taiteellisesti antoisampana työskentelyä Kellariteatterissa ja Ylioppilasteatterissa. Pyykkö haaveili näyttelijän urasta ja pyrki viitenä vuonna Teatterikorkeakouluun, sinne kuitenkaan pääsemättä. Vuosina 1994–2000 hän kävi vapaaehtoistöissä Guatemala Cityssä opettamassa kaatopaikalla eläneille lapsille valokuvausta ja keräämässä itsevarmuutta koulujen pääsykokeisiin.
Kellariteatterissa Pyykkö tutustui Niko Saarelaan ja pääsi soittelemaan sponsoreille saadakseen esiintymisasuja "Vintiöt"-sketsisarjaan, jota tuotti Solar Films. Vähitellen hän sai tehdäkseen apulaisohjaajan töitä yhtiön tuotannoissa. Näyttelijän urasta Pyykkö joutui luopumaan, mutta pääsi 2002 Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen laitoksen ohjaajalinjalle, sillä enää pääsykokeet eivät jännittäneet, kun ala oli tullut tutuksi vuosien varrella. Pyykkö valmistui taiteen maisteriksi 2008 ja on senkin jälkeen hankkinut lisäoppia av-alan huonon työtilanteen vuoksi. Hän valmistui 2016 ratkaisukeskeiseksi työnohjaajaksi Helsingin yliopistosta, vaikka ei ole sillä elantoaan hankkinut, mutta koulutuksesta on ollut apua ohjaajan työssä.
Pyykön elo­kuva­ura alkoi jo vauvana Risto Jarvan elo­kuvassa "Mies, joka ei osannut sanoa ei" (1975). Lapsena hän esiintyi Päivi Hartzellin elo­kuvassa "Lumi­kuningatar" (1986). Raimo O. Niemen ohjaamassa elo­kuvassa "Kissan kuolema" (1994) Pyykkö näytteli Nittaa, joka oli yksi pää­rooleista. Myöhemmin hän teki elo­kuva- ja teatteri­rooleja ja pyrki Teatteri­korkea­kouluun, kunnes siirtyi pysyvästi ohjaajaksi.
Pyykkö on ohjannut muun muassa elo­kuvat "Sisko tahtoisin jäädä" (2010) ja "Kekkonen tulee!" (2013) sekä televisio­sarjat "Mustat lesket" (2014) ja "Koukussa" (2015). Vuosina 2021–2023 tulee ensi-iltaan kolme Marja Pyykön ohjaamaa, osin korona­virus­pandemian viivästyttämää elo­kuvaa: Syksyllä 2021 aikuis­komedia "Vuosisadan häät" ja syksyllä 2022 lasten­elo­kuva "Sihja – kapinaa ilmassa" sekä tammi­kuussa 2023 komedia "Skimbagirls".
Yksityiselämä.
Marja Pyykkö oli naimisissa kuvaaja Konsta Sohlbergin kanssa ja he erosivat vuonna 2019. Heillä on kaksi tytärtä. Pyykön äiti oli elo­kuva­tuotannon moni­toimi­nainen Nadja Pyykkö.
Sara Canning

Sara Canning (s. 14. heinäkuuta 1987 Gander, Newfoundland, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Jenna Sommersin rooliss CW:n draamasarjassa "Vampyyripäiväkirjat".
Nuoruus.
Canning syntyi Ganderissa, Newfoundlandissa, Kanadassa Wayne ja Daphne Canningille ja varttui Kanadan Sherwood Parkissa, lähellä Edmontonia. Canning harrasti kilpaluistelua ja kiinnostui teatterista opiskellessaan "F.R. Haythorne Junior High" -koulussa. Canning näytteli useassa teatterituotannossa "Bev Facey Community High School" -koulua käydessään ja näytteli kotikaupunkinsa Festival Placessa.
Canning teki näyttelijädebyyttinsä 18-vuotiaana George Orwellin romaaniin perustuvassa näytelmässä "Vuonna 1984" Citadel Theatressa Edmontonissa. Canning alkoi opiskella Albertan yliopistossa pääaineenaan taiteet ja harkitsi myös journalismin opiskelua. Canning kuitenkin jätti opintonsa kesken ja muutti Vancouveriin 19-vuotiaana panostaakseen näyttelijän uraansa. Hän valmistui vuoden kestävästä näyttelijän koulutuksesta Vancouver Film Schoolista.
Ura.
Canning löysi itselleen agentin ja aloitti näyttelemisen Vancouverissa tuotetuissa televisiosarjoissa ja televisioelokuvissa. Hänen ensimmäinen roolinsa oli Nicky Hiltonin rooli elokuvassa "Paparazzi Princess: The Paris Hilton Story" vuonna 2008. Vuonna 2009 Canning vieraili sarjoissa "Smallville" ja "Kyle XY" sekä näytteli tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa "Taken in Broad Daylight" Anne Slutia.
Vuonna 2009 Canning näytteli elokuvassa "Black Field". Kolme viikkoa "Black Field" -elokuvan kuvausten jälkeen Canning sai roolin CW:n draamasarjasta "The Vampire Diaries". 
Canning esittää sarjassa Jenna Somersia, Elena Gilbertin (Nina Dobrev) ja tämän pikkuveljen Jeremyn (Steven R. McQueen) tätiä ja holhoojaa.
Auringonkukat

Auringonkukat ("Helianthus") on suku asterikasvien ("Asteraceae") heimossa. Suvun lajit ovat alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta.
Kuvaus.
Auringonkukat ovat yksi- tai monivuotisia kookkaita ruohovartisia kasveja. Alimmat lehdet sijaitsevat vastakkaisesti, ylimmät tavallisesti kierteisesti. Kukinto on kookas mykerö. Mykeröpohjus on lähes litteä ja suomuinen. Mykerön laitakukat ovat neuvottomia ja keltaisia kielikukkia. Kehräkukat ovat ruskehtavia tai keltaisia torvikukkia. Hedelmä on pitkulainen ja tylpän särmikäs pähkylä, jossa on kaksi varhain varisevaa sukasta.
Aleksei Aidarov

Aleksei Petrovitš Aidarov (, , ; s. 15. marraskuuta 1974 Sverdlovsk, Venäjän SFNT) on alun perin valkovenäläinen ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti. Vuodesta 2006 lähtien hän on edustanut Ukrainaa. Hän edustaa seuratasolla Dynamo Minskiä. Aidarov voitti pronssia Naganon olympialaisissa 1998 20 kilometrin henkilökohtaisella matkalla, jonka lisäksi hän on voittanut MM-kisoissa viesteistä neljä mitalia, joista yksi on kultainen, yksi hopeinen ja kaksi pronssisia.
Michael Moriarty

Michael Moriarty (s. 5. huhtikuuta 1941 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hänen ensimmäisiä pääosiaan elokuvissa oli baseballelokuva "Bang the Drum Slowly – hiljennä-hidasta" (1973). Emmy-palkinnon hän on saanut televisioelokuvasta "The Glass Menagerie" (näytelmän "Lasinen eläintarha" pohjalta 1974), minisarjasta "Polttouhrit" (1978) ja televisioelokuvasta "James Dean" (2002). Erich Dorfin roolista "Polttouhreissa" hän sai myös Golden Globe -palkinnon. Tony-palkinnon Moriarty sai vuonna 1974 näytelmästä "Find Your Way Home". Moriarty näytteli vuosina 1990–1994 apulaispiirisyyttäjä Benjamin "Ben" Stonea televisiosarjassa "Kova laki", ja oli jokaisena vuotena roolistaan ehdolla Emmyn saajaksi.
Rock Rallye 77

Rock Rallye 77 on Finnlevyn julkaisema kokoelma-albumi vuodelta 1977. Se on tulos Suosikki-lehden ja Finnlevyn halusta kartoittaa Suomen nuorisomusiikkiyhtyeet myös pääkaupunkiseudun ulkopuolella. Suosikki Rock Rally järjestettiin maaliskuussa ja etsittiin uusia levytyskelpoisia pop- ja rockyhtyeitä maakunnista. Kaikki levylle valitut yhtyeet olivat ensimmäistä kertaa studiossa.
Kokoelma-albumin ovat tuottaneet Pekka Kotilainen ja Pekka Helin ja sen on äänittänyt Pekka Nurmikallio Microvox-studiossa.
Levykannen on suunnitellut Topi Niiranen ja kannen on painanut Paperityö Oy.
Kappaleet ja esittäjät.
A-puoli
1. My Rock &amp; Roll Lady - 3:35
 (Jukka Tarkiainen)
 Rollicks-Band
2. Pikku nainen - 4:07
 (Seppo Sallinen)
 Hard Rock Sallinen
3. Love Me Like a Child - 4:15
 (Old C)
 Old C
4. I Only Dance Once - 4:40
 (Risto Aarnio, sov. Tries)
 Tries
5. My Angel - 3:02
 (Mauri Turunen, Jukka Lehtinen)
 Blizard
6. Viis B 66 - Class of 57 - 2:58
 (Reid &amp; Reid, suom. san. Unto Torniainen, sov. Tapani Hyvönen - Unto Torniainen)
 H-Band
B-puoli
1. Come On - 3:11
 (Thomas Melarti, san. T. Melarti - K. Juvonen)
 Highway Star
2. Close Your Eyes – 4:14
 (Jouko ja Hannu Nykter, Matti Hämäläinen, Jimi Sumén)
 Jam Rock Band
3. Kivisydän - 3:00
 (Sulo's Rock Band)
 Sulo's Rock Band
4. I Saw the City - 3:48
 (Jouni Virta)
 Kieltolaki
5. Muistan vielä sun - 3:35
 (Kauko Pietikäinen)
 Revontuli
6. Dream - 3:14
 (Seppo Riikonen, sov. Starway)
 Starway
Kappaleiden kopiointioikeudet kuuluvat Fazerille ja A-puolen päätöskappaleen osalta Scandialle.
Lähteet.
"Rock Rallye 77" LP (Finnlevy FL 5035, 1977)
SUOSIKKI-lehti, 4/1977