tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
BioShock Infinite

BioShock Infinite on Irrational Gamesin kehittämä ja 2K Gamesin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on "BioShock"-sarjan kolmas osa, "BioShock 2:n" jälkeen, tosin se ei ole jatkoa edellisiin "BioShock"-peleihin vaikkakin samoja piirteitä löytyykin runsaasti.
Juoni.
"BioShock Infinite" sijoittuu Columbiaan vuonna 1912, joka on taivaalla leijaileva värikäs kaupunki. USA rakensi kaupungin maailmannäyttelyä varten, mutta kun sieltä pommitettiin siviilejä, kaupunki on elänyt täydellisessä kaaoksessa. Pelaaja ohjaa entistä agenttia, Booker DeWittiä, joka on palkattu pelastamaan Elizabethin vankeudesta. Elizabethiä vartioi kuitenkin Songbird, joka on mystinen laulava vanginvartija. Elizabethillä on kuitenkin sangen outoja voimia, joista hän on itsekin hämillään.Voimat auttavat agenttia tiukoissa paikoissa tuoden lisää ammuksia, suojaa tai vaikkapa uusia kulkureittejä. Pakomatka Elizabethin kanssa Songbird kannoillaan on yhdistelmä toimintaa, seikkailua ja jännitystä.
Vastaanotto.
Metacritic kerääjäsivustolla pelillä on 94/100 pistettä.
Peli on saanut Game Critics Awards -palkinnon messujen parhaana pelinä.
Butades

Butades ( tai "Boutadēs"), usein virheellisesti "Dibutades", oli antiikin kreikkalainen savenvalaja ja kuvanveistäjä, jota on pidetty ensimmäisenä reliefimuotokuvia keramiikkaan tehneenä. Hän oli kotoisin Sikyonista ja toimi Korintissa, ja hänet on sijoitettu arkaaiselle kaudelle noin vuoteen 650 eaa.
”Kuvaamataiteen synty”.
Butadeesta ja tämän tyttärestä Korasta (joissakin versioissa Kallirrhoe) kerrottiin myyttiä tai tarua, jolla antiikin aikana selitettiin piirustuksen, maalauksen tai kuvanveiston syntyä. Myytin nimeksi mainitaan usein myös muun muassa ”Piirustuksen alkuperä”. Myyttiä on kuvattu eri versioin ja tavoin eri aikoina. Antiikista se tunnetaan parhaiten Plinius vanhemman kertomana.
Myytin mukaan piirustus sai alkunsa Korintissa, jossa Butadeen tytär Kora piirsi pois matkustavan rakastettunsa kasvojen varjon ääriviivan seinälle. Valon lähteenä oli kynttilä, lamppu tai aurinko. Butades teki piirustuksesta reliefin ja poltti sen kovaksi keramiikkauunissa. Näin tytär saattoi säilyttää kuvan rakastetustaan. Reliefi oli tallessa nymfaionissa Korintissa aina siihen saakka, kunnes Mummius tuhosi kaupungin. Plinius lisää, että Butades keksi myös savitöiden värjäämisen lisäämällä punaista väriä, sekä oli ensimmäinen, joka teki temppeleihin terrakottaisia kattokoristeita.
Tarinasta on useita versioita. Giorgio Vasarin mukaan piirtäjä ei ollut nainen, vaan oman siluettinsa piirtänyt mies. Vasari tulkitsi Pliniusta siten, että maalaustaiteen toi Kreikkaan Egyptistä Lyydian kuningas Gyges, joka nähtyään tulen valossa lankeavan varjonsa piirsi seinälle oman ääriviivansa hiilellä. Vasari kertoo Pliniuksen lisänneen, että hieman myöhemmin miesten tavaksi tuli sommitella teoksiaan käyttämällä pelkästään viivoja ilman värejä.
Myytti tuli erityisen suosituksi 1700-luvulta alkaen Euroopassa. Useat taiteilijat ovat tehneet siitä piirustuksia ja maalauksia. Venäläinen taiteilijakaksikko Komar &amp; Melamid maalasi 1980-luvun alussa kuvan, jossa nainen maalaa lampun valossa Josef Stalinin kasvosiluettia. Teoksen nimi on "Sosialistisen realismin synty".
William Vainqueur

William-Jacques Vainqueur (s. 19. marraskuuta 1988 Neuilly-sur-Marne) on ranskalainen jalkapalloilija, joka on kotimaansa lisäksi pelannut Belgian, Venäjän, Italian ja Turkin sarjoissa. Oikeajalkainen Vainqueur on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Ura.
Seurajoukkueura.
Vainqueur on FC Nantesin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Ligue 1:ssä helmikuussa 2007 Olympique de Marseillea vastaan. Avausmaali syntyi Ligue 2:ssa lokakuussa 2009 Dijon Football Côte d’Oria vastaan. Yhteensä Vainqueur pelasi seuran paidassa 92 ottelua tehden yhden maalin. Elokuussa 2011 Vainqueur siirtyi Belgian Jupiler Pro Leaguen Standard Liègeen. Hän edusti seuraa kolmen kauden ajan pelaten 89 ottelua, joissa syntyi viisi maalia. Liègen paidassa Vainqueur debytoi myös Eurooppa-liigassa. Heinäkuussa 2014 Vainqueur siirtyi Venäjän valioliigan FK Dynamo Moskovaan. Moskovassa Vainqueur pelasi yhden kauden, jonka aikana hän teki 28 ottelussa kaksi maalia.
Elokuussa 2015 Vainqueur siirtyi Italian Serie A:han AS Roman riveihin. Hän debytoi Serie A:ssa syyskuussa 2015 Carpi FC:tä vastaan. Muutamaa päivää myöhemmin Vainqueur teki Mestarien liiga -debyyttinsä BATE Borisovia vastaan.
Maajoukkueura.
Vainqueur on pelannut Ranskan alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kummassakin yhden ottelun. Hän voi edustaa aikuisten maajoukkuetasolla Ranskan sijaan myös Haitia, josta hänen vanhempansa ovat kotoisin.
Shaqir Rexhepi

Shaqir Rexhepi (s. 21. lokakuuta 1987 Tetovo, Jugoslavia) on pohjoismakedonialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Etniseltä taustaltaan Rexhepi on Pohjois-Makedonian albaaneja.
Rexhepi on FK Shkëndijan kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessan Pohjois-Makedonian pääsarjassa kaudella 2006–2007. Seuraavaksi kaudeksi Rexhepi siirtyi toiseen pääsarjaseuraan FK Renovaan, jota hän edusti puolitoista vuotta. Sen jälkeen hänen peliuransa vei seuraavina viitenä kautena Bosniaan, Kosovoon, Turkkiin, Saudi-Arabiaan, Slovakiaan ja Romaniaan.
Rexhepi siirtyi Veikkausliigan FC Honkaan keväällä 2014. Hongan valmentaja Shefki Kuqi ei pitänyt Rexhepiä kuitenkaan vakiokokoonpanossa, jonka vuoksi tilanteesta riitautuneena Rexhepin sopimus purettiin neljän pelatun ottelun jälkeen. Rexhepi sai kuitenkin keväällä 2015 sopimuksen Kuqin valmentaman, Ykkösessä pelanneen PK-35 Vantaan kanssa.
Rexhepi on edustanut Pohjois-Makedonian alle 19-vuotiaiden ja 21-vuotiaiden maajoukkueita yhteensä 27 ottelussa.
We Happy Few

We Happy Few on Compulsion Gamesin kehittämä ja Gearbox Publishingin julkaisema selviytymiskauhupeli. Peli on julkaistu ensin ennakkojulkaisuna vuonna 2016.
Pelin täysversio on julkaistu vuonna 2018 PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle.
"We Happy Few" sijoittuu vaihtoehtohistorialliseen vuoden 1964 Britanniaan kuvitteelliselle Wellington Wellsin paikkakunnalle. Saksa, jotka natsit eivät hallitse, on vetäytynyt paikkakunnalta salaisen sopimuksen jälkeen valloitettuaan Britannian ensin onnistuneesti toisessa maailmansodassa. Pelin päähenkilöt ovat virkamies Arthur Hastings, tämän lapsuudenystävä Sally Boyle ja sotaveteraani Ollie Starkey.
"We Happy Few" on ottanut vaikutteita televisiosarjasta "Saarroksissa", elokuvasta "Brazil – tämän hetken tuolla puolen" sekä kirjoista "Vuonna 1984" ja "Uljas uusi maailma".
Kehitys.
Peliä rahoitettiin onnistuneesti Kickstarter-kampanjalla. Pelin tuottajan Sam Abbottin mukaan näkemys pelin laajuudesta alkoi erota kehittäjien ajatuksesta nopeasti pelin trailerin perusteella ennen ennakkojulkaisua. Palautteen perusteella studio muutti peliä myöhään kehitysvaiheessa pienestä "roguelike"-pelistä asiakkaiden haluamaan suuntaan.
Julkaisu.
Pelin kehittäjät kertoivat ennakkojulkaisusta saatavien tulojen helpottaneen pelin laadun parantamista sekä studion laajentumista.
Vuonna 2018 kehittäjät tarjosivat rahoja takaisin ennakkojulkaisuversion ostaneille kun pelin lopullisen julkaisun kerrottiin viivästyvän.
Vuonna 2019 kehittäjät kertoivat pelistä julkaistavan epävirallinen beta-versio Linuxille ja OS X:lle.
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7.3/10.
Turkin parlamenttivaalit 2015 (marraskuu)

Turkin vuoden 2015 toiset parlamenttivaalit järjestettiin 1. marraskuuta 2015. Kesäkuun parlamenttivaalien jälkeen Turkkiin ei saatu muodostettua uutta hallitusta ja maata alkoi hallita väliaikainen hallitus. Marraskuun vaaleissa selvän voiton vei istuvaa presidenttiä Recep Tayyip Erdoğania tukeva AKP. Muut paikkoja saaneet puolueet olivat sosiaalidemokrattinen CHP, kansallismielinen MHP ja vasemmistolainen HDP.
Taustaa.
Kesäkuun vaaleissa presidentti Erdoğanin perustama ja Ahmet Davutoğlun johtama konservatiivinen AKP menetti yksinkertaisen enemmistön parlamentissa, Selahattin Demirtasin johtama kurdimyönteinen HDP nousi parlamentiin, saaden 80 paikkaa.
Nina &amp; Frederik

Nina &amp; Frederik oli tanskalais-hollantilainen lauluduo, joka toimi 1950-luvun lopulta 1960-luvun loppupuolelle. Duon jäsenet olivat hollantilainen paroni Frederik van Pallandt ja hänen tanskalainen vaimonsa Nina van Pallandt. He esittivät englanninkielisiä viihdesovituksia trinidadilaisista calypsokappaleista, muista kolmannen maailman maiden lauluista sekä yhdysvaltalaisista folk-lauluista.
Ninan &amp; Frederikin tunnetuimpia lauluja olivat joululaulut ”Mary's Boy Child” (1959) ja ”Little Donkey” (1960), ”Listen to the Ocean” (1960), bolivialaisen Tarateño Rojasin kirjoittama ”Sucu-Sucu” (1961) sekä Malvina Reynoldsin kirjoittama ja Pete Seegerin tunnetuksi tekemä ”Little Boxes” (1964).
Historiaa.
Frederick van Pallandt syntyi Kööpenhaminassa, jossa hänen isänsä toimi Alankomaiden suurlähettiläänä. Isän myöhemmässä asemapaikassa Trinidadissa Frederik opiskeli trooppista maanviljelystä, tutustui calypsomusiikkiin ja perusti opiskeluvuosinaan calypsoyhtyeen. Vuonna 1957 hän tapasi Tanskassa tulevan vaimonsa Ninan, joka oli eroamassa miehestään, kreivi Thorvald Théodore William Hugo Wesselistä. Frederik ja Nina huomasivat ääntensä sopivan hyvin yhteen ja esiintyivät aluksi vain ystäville ja hyväntekeväisyystilaisuuksissa, mutta heinäkuussa 1957 he tekivät ensimmäisen kaupallisen esiintymisensä Kööpenhaminan Mon Coeur -yökerhossa. Muutamassa kuukaudessa heistä tuli suosikkeja useassa Euroopan maassa. He näyttelivät tanskalaisissa vuoden 1958 elokuvissa "Tyttö, kitara ja trumpetti" ja "Maailman rikkain tyttö" sekä vuoden 1959 saksalaiselokuvassa "Kellä kulta, sillä onni". 
Nina ja Frederik avioituivat 1960, ja seuraavana vuonna he saivat Britannian televisioon oman show’nsa nimeltä "Nina and Frederik at Home".
Ninan ja Frederikin tiettävästi ensimmäinen levytetty kappale oli Harry Belafonten tunnetuksi tekemä ”Jamaica Farewell”, jonka kääntöpuolella oli toinen calypsolaulu ”Come Back Liza”. Ne nauhoitettiin jo 1957, mutta julkaistiin vasta 1959.
Lauluduon esikoisalbumi "Nina &amp; Frederik" nousi yhdeksänneksi Britannian albumilistalla helmikuussa 1960. Toinen albumi oli samanniminen, mutta sisälsi eri laulut ja nousi Britanniassa sijalle 11 toukokuussa 1961. Vuonna 1963 Nina &amp; Frederik esiintyivät kolme viikkoa Lontoon Savoy-hotellissa, ja saman vuoden joulukuussa he järjestivät konsertin Royal Festival Hallissa.
Jäsenten myöhempiä vaiheita.
Nina ja Frederik van Pallandtin tiet erosivat 1960-luvun lopulla, kun Frederik alkoi seurustella ja sai lapsen tanskalaisen mallin Dot Holm Jensenin kanssa. Avioero tuli voimaan vasta 1976, jolloin Frederik van Pallandt avioitui Maria Jesus de Los Rios y Coello de Portugalin kanssa. 1980-luvun puolivälissä hän avioitui filippiiniläisen Susan Taponin kanssa ja asettui asumaan tämän kotimaahan. Frederik van Pallandt kuoli siellä huumekauppaan liittyvän henkirikoksen uhrina vuonna 1994.
Nina van Pallandt on näytellyt muutamissa Hollywood-tuotannoissa, kuten Robert Altmanin elokuvissa "Pitkät jäähyväiset" (1973) ja "Mitkä häät!" (1978) sekä Paul Schraderin elokuvassa "American Gigolo" (1980).
Georg Stahl

Georg Ernst Stahl (21. lokakuuta 1659 Ansbach – 14. toukokuuta 1734 Berliini) oli saksalainen kemisti, lääkäri ja filosofi. 
Stahlin syntymävuodesta on epäselvyyttä. Hänen epäillään syntyneen 21. lokakuuta 1659 Ansbachissa, mutta joissain lähteissä syntymävuodeksi 1960 ja syntymäpäiväksi 22. lokakuuta. Stahlin varhaisista vuosista on hyvin vähän tietoa. Hän sai lääkärintutkinnon Jenan yliopistosta tammikuussa 1684. Hän jäi opettamaan yliopistoon kemiaa. Kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi lääkäriksi Weimariin ja 1694 liittyi Martin-Luther-Universität Halle-Wittenbergin yliopiston lääketieteelliseen tiedekuntaan. Hän opetti Hallessa lääketiedettä sekä kemiaa vuoteen 1715 saakka. 1715 Stahl siirtyi Berliiniin Fredrik I:n lääkäriksi. Hän kuoli 14. toukokuuta 1734 Berliinissä.
Stahl tunnetaan muun muassa Flogiston-teorian kehittäjänä. Flogiston-teoria selitti aineen palamista ja se oli vallitseva teoria 1700-luvulla.
John Mayow

John Mayow (joulukuu 1641, Looe – syyskuu 1679, Lontoo) oli englantilainen kemisti ja lääkäri.
Mayow syntyi joulukuussa 1641 lähellä Looea, Cornwallissa. Hän pääsi opiskelemaan Oxfordin yliopistoon 1659. Vuonna 1670 hän valmistui lakitieteen kandidaatiksi ja sai oikeuden opiskella ja harjoittaa lääketiedettä. Hän tutki paljon palamista, ilmakehän koostumusta ja hengitystä. Vuonna 1678 hänet valittiin Royal Societyyn. Mayow kuoli syyskuussa 1679 Lontoossa.
Hermann Boerhaave

Hermann Boerhaave (31. joulukuuta 1668 Voorhout – 23. syyskuuta 1738 Leiden) oli alankomaalainen lääkäri ja kasvitieteilijä.
Boerhaave syntyi 31. joulukuuta Voorhoutissa. Hänen isänsä oli Reverend Jacobus Boerhaave ja äitinsä Hagar Daelder. Boerhaaven äiti kuoli Boerhaaven ollessa viisivuotias, ja isä vuonna 1683. Boerhaave aloitti opinnot Leidenin yliopistossa 1684 pääaineenaan teologia ja filosofia. Hän sai filosofian tutkinnon vuonna 1690. Valmistuttuaan Boerhaaven kiinnostui lääketieteestä ja valmistuikin lääkäriksi kolme vuotta myöhemmin 1693. Vuonna 1701 hänet valittiin Leidenin yliopistoon luennoimaan lääketieteestä. Vuonna 1709 hänet valittiin kasvi- ja lääketieteen professoriksi Leideniin. Vuonna 1710 hän avioitui Maria Drolenvaux'n kanssa. He saivat yhteensä neljä lasta. Vuonna 1718 hänet valittiin myös kemian professoriksi. Boerhaave suoritti kemiallisia mittauksia tarkkaillen lämpötiloja. Hän oli ensimmäinen, joka eristi urean virtsasta. Häntä pidetään myös kliinisen lääketieteen opetuksen kehittäjänä.
Uusi Meikäläinen

Uusi Meikäläinen oli Yhdysvalloissa ainakin vuosina 1903, 1905 ja 1909 tai mahdollisesti vuosien 1902–1909 ajan ilmestynyt amerikansuomalainen sosialistinen pilalehti.
Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin lakkautettua suomalaisen "Matti Meikäläinen" -pilalehden Urho A. Mäkelä (tai Mäkinen) perusti Yhdysvaltoihin "Uusi Meikäläinen" -nimisen pilalehden. Sen toimittajana ja piirtäjänä työskenteli John Hakola, joka käytti nimimerkkiä Tahvo Tohmolainen. "Uutta Meikäläistä" painettiin "Pohjan Tähti" -sanomalehden kirjapainossa Massachusettsin Fitchburgissa, mutta kesällä 1903 Mäkinen riitautui sen omistajan A. Heissonin kanssa, jolloin pilalehteä varten perustettiin Worcesteriin Amerikan Suomalainen Työväen Kirjapaino-Osakeyhtiö. Yhtiön johtokunta päätti ryhtyä julkaisemaan "Amerikan Suomalainen Työmies" -nimistä sanomalehteä, josta pian muotoutui Michiganin Hancockiin muuttanut "Työmies". 
"Uuden Meikäläisen" julkaisupaikkana mainitaan vuosina 1905 ja 1909 Massachusettsin Quincy ja sen julkaisijoina esiintyvät alun Uusi Meikäläinen Kustannusyhtiön lisäksi John Hakola &amp; Co. vuonna 1905 ja Kolu &amp; Meriläinen vuonna 1909. Lehden lakattua sen tilalle perustettiin "Amerikan Matti", jota John Salminen julkaisi ainakin vuonna 1910. John Hakola jatkoi pilapiirrosten tekemistä 1910-luvulla "Työmiehen" julkaisemaan "Lapatossu"-lehteen.
Confident

Confident on yhdysvaltalaisen laulajan ja lauluntekijän Demi Lovaton viides studioalbumi. Se julkaistiin 16. lokakuuta 2015. Single ”Cool for the Summer” julkaistiin 16. heinäkuuta 2015 ja se oli korkeimmillaan yhdentenätoista Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla. Albumin toinen single ”Confident” julkaistiin 18. syyskuuta 2015 ja se on ollut parhaimmillaan listan sijalla 31.
Levyllä vierailevat australialainen rap-artisti Iggy Azalea ja yhdysvaltalainen rap-artisti Sirah. Lovato osallistui useimpien kappaleiden kirjoittamiseen ja teki yhteistyötä sellaisten lauluntekijöiden ja tuottajien kanssa kuten Max Martin, Ryan Tedder, Steve Mac, Rami ja Stargate. Albumi debytoi ykkösenä Kanadassa ja pääsi kymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Belgiassa, Irlannissa, Italiassa, Alankomaissa, Uudessa-Seelannissa, Norjassa, Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
Malvina Reynolds

Malvina Reynolds (o.s. Milder, 23. elokuuta 1900 San Francisco, Kalifornia – 17. maaliskuuta 1978 Berkeley, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen folklaulaja ja -lauluntekijä ja poliittinen aktivisti. Hänen tunnetuimpia laulujaan ovat ”Little Boxes”, ”What Have They Done to the Rain” ja ”Morningtown Ride”.
Malvina Reynolds syntyi San Franciscossa juutalaiseen ja pasifistihenkiseen maahanmuuttajaperheeseen. Hän opiskeli romaanista filologiaa Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampuksella ja suoritti tohtorintutkinnon 1938. Hän avioitui kirvesmiehenä ja ammattiyhdistysaktiivina toimineen William ”Bud” Reynoldsin kanssa vuonna 1934, ja heidän ainoasta lapsestaan varttui niinikään laulajana ja lauluntekijänä tunnettu Nancy Schimmel.
Jo 1920-luvulla Malvina Reynolds oli soittanut viulua eräässä tanssiorkesterissa ja kirjoitellut lauluja miehensä kanssa järjestämiinsä poliittisiin kampanjoihin, mutta lauluntekijän uransa hän aloitti vakavammin vasta noin 50-vuotiaana tavattuaan Pete Seegerin, Earl Robinsonin ja muita folk-tyylin muusikoita. Hän myös palasi vielä Kalifornian yliopistoon opiskelemaan musiikin teoriaa.
Reynolds levytti laulujaan itsekin, mutta tunnetuimmat versiot niistä ovat usein muiden artistien esittämiä. Laulun ”Little Boxes” levytti muun muassa Pete Seeger, ja muita Reynoldsin lauluja tunnetuksi tehneitä artisteja olivat The Searchers, The Seekers, Marianne Faithfull, Melanie Safka, Harry Belafonte ja Joan Baez.
Myöhempinä vuosinaan Malvina Reynolds kirjoitti lauluja ja muuta materiaalia julkisen PBS-televisiokanavan suosittuun lastenohjelmaan "Seesamtie", jossa hän myös toisinaan esiintyi hahmona nimeltä Kate. Vähän ennen Reynoldsin kuolemaa 1978 hänestä valmistui elämäkerrallinen dokumenttielokuva "Love It Like a Fool".
Musiikkialbumeja.
Lähde:
Marina di Camerota

Marina di Camerota on eteläitalialainen taajama, joka sijaitsee Camerotan kunnassa, Salernon maakunnassa, Campaniassa. Kaupungissa asuu noin 2 700 henkilöä.
Maantiede.
Marina di Camerota sijaitsee Cilenton eteläosassa, Tyrrhenanmeren rannalla ja kaupungissa sijaitsee Camerotan kunnan satama. Etäisyys Camerotan keskustaan on viisi kilometriä, Palinuroon kahdeksan kilometriä, Salernoon 90 kilometriä ja Napoliin 200 kilometriä. Marina di Camerota on Campanian eteläisin kunta. Kaupungin alueelle ulottuu Vallo di Dianon kansallispuisto, ja sen luontoa leimaavat macchiapensastot. 
Turismi.
Marina di Camerota on etenkin kesällä yksi Etelä-Italian suosituimmista turistikohteita Tyrrheanmeren kirkkauden ja laadun vuoksi. Kunta on ansainnut Sinilippu-palkinnon, joka myönnetään vesistöjen ja rantojen puhtaudeusta ja kauneudesta vuosittain vuodesta 2000 alkaen. Marina di Camerotassa on myös mielenkiintoisia paleontologisia luolia, joista on löydetty ihmisen fossiileja 1980-luvulla. Yhteen näistä luolista on tehty pieni museo, joka sijaitsee Lentiscellan rannalla. Museossa on nähtävillä "Capreran leijonan -kuunari" (Leone di Caprera), jolla ylitettiin Atlantin valtameri Montevideosta Livornoon vuosina 1880–1881. 
Muita alueen nähtävyyksiä ovat muun muassa rannikolla sijaitsevat vartiotornit, jotka rakennettiin Bourbon-suvun vallan aikana 1800-luvun alkupuolella. Ne olivat osa paikallista puolutusjärjestelmää, sillä niiden avulla saatiin esimerkiksi välitettyä nopeasti viestiä eteenpäin uhkaavasta vaarasta. 
Historia.
Muuttoliike Marina di Camerosta Etelä-Amerikkaan ja erityisesti Venezuelaan oli vilkasta 1800-luvun lopulla. 1900-luvulla muuttoliike kääntyi takaisin, ja monet italialaiset juuret omaavat venezuelalaiset ovat muuttaneet Marina di Cameroon. Kaupungilla on vahvat suhteet Etelä-Amerikkaan, ja muun muassa sen pääkatu on nimetty Simón Bolívarin mukaan.
The Rumour

The Rumour oli alun perin vuosina 1976–1982 toiminut brittiläinen rock-yhtye, joka tunnettiin parhaiten Graham Parkerin taustayhtyeenä. Myös Parkerin ensimmäiset soololevytykset julkaistiin nimellä Graham Parker &amp; The Rumour. Yhtye teki comeback-kiertueita vielä 2010-luvulla, jolloin se toimi jälleen Parkerin taustayhtyeenä. The Rumour lopetti toimintansa Britannian-kiertueeseen lokakuussa 2015.
Sex on the Beach

Sex on the Beach on vodkasta, persikkasnapsista sekä appelsiini- ja karpalomehusta valmistettava drinkki. Juoma sai alkunsa floridalaisen alkoholiyhtiön hankkeesta lisätä persikkasnapsin kysyntää drinkkireseptikilpailun avulla. Kisan voitti Ted Pizio kehittämällään drinkillä ”Sex on the Beach”. Juoma valmistetaan tavallisesti highball-lasiin.
Ainesosat.
Kansainvälisen baarimikkoliiton IBA:n standardiresepti:
Loïc Pietri

Loïc Pietri (s. 27. elokuuta 1990) on ranskalainen judoka, joka on kilpaillut alle 81 kg:n painoluokassa vuodesta 2008.
Pietri voitti maailmanmestaruuden Rio de Janeirossa 2013 kukistettuaan loppuottelussa georgialaisen Avtandil Tšrikišvilin. Hän saavutti MM-hopeaa Astanassa 2015 hävittyään finaalissa japanilaiselle Takanori Nagaselle. Hän sai MM-pronssia Tšeljabinskissa 2014 ja sijoittui viidenneksi 2011. Hän saavutti joukkuekilpailun MM-pronssia Budapestissa 2017.
Pietri saavutti Bakun Euroopan kisoissa 2015 kultaa joukkuekilpailussa ja pronssia 81 kg:n sarjassa. Hän sai EM-kilpailujen 81-kiloisissa hopeaa Montpellier’ssa 2014 ja pronssia Budapestissa 2013 sekä joukkuekilpailussa hopeaa 2011 ja pronssia 2014.
Pietri voitti alle 20-vuotiaiden maailman- ja Euroopan-mestaruuden 2009. Hän on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kaksi turnausvoittoa, kaksi kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on yksi voitto ja kaksi kolmossijaa.
Sarm West Studios

SARM Studios (tunnettu aiemmin nimillä Sarm West Studios, Basing Street Studios ja Island Studios) on Lontoon Notting Hillissä sijaitseva äänitysstudio. Sen perusti Chris Blackwell, jolloin se toimi Island Recordsin alaisuudessa. SARM on lyhenne sanoista Sound and Recording Mobiles.
Studio on rakennettu entisen kirkon tiloihin. Siellä ovat levyttäneet lukuisat kuuluisat yhtyeet ja artistit, kuten Iron Maiden, Bob Marley, Led Zeppelin, Jethro Tull, Roxy Music, Cat Stevens, Emerson Lake &amp; Palmer ja Rihanna. Vuonna 1970 silloisessa Island Studiosissa nauhoitettiin samanaikaisesti kaksi hyvin kuuluisaa albumia, Jethro Tullin "Aqualung" ja Led Zeppelinin "Led Zeppelin III".
Vuonna 1984 studiossa nauhoitettiin Band Aid -kokoonpanon hyväntekeväisyyssingle ”Do They Know It’s Christmas?”.
Sinine Äratus

Sinine Äratus (suom. "Sininen herätys", engl. "Blue Awakening") on Viron konservatiivisen kansanpuolueen entinen nuorisojärjestö. Yhdistys perustettiin Tartossa marraskuussa 2012 nimellä Konservatiivsed Noored. Järjestön nimi muutettiin nykyiseen muotoon vuoden 2013 lopussa. Järjestö on aatteeltaan kansallismielinen ja haluaa edistää Viron kansallista herätystä. 
Nuorisojärjestön puheenjohtaja on Eino Rantanen. Järjestön puheenjohtajina ovat aiemmin toimineet europarlamentaarikko Jaak Madison ja kansanedustaja Ruuben Kaalep.
Järjestö järjestää vuosittain 24. helmikuuta pidettävän Viron itsenäisyyspäivän soihtukulkueen Tallinnassa. Nuorisojärjestö järjestää jäsenilleen vuosittain kesäleirin.
Sinine Äratus oli aiemmin European Young Conservativesin jäsen, mutta se erotettiin järjestöstä kesäkuussa 2017 johtuen Turkin hallintoon ja islamiin kohdistuneesta kritiikistä.
Heinäkuussa 2024 nuorisojärjestö erosi EKRE:stä ja liittyi uuden Viron Kansallismieliset ja Konservatiivit -puolueen nuorisojärjestöksi.
Ideologia.
Järjestö on kansallismielinen ja haluaa edistää Viron kansallista herätystä. Vuonna 2013 järjestö julisti vastustavansa globalisaatiota ja monikulttuurisuutta. 
Järjestö vastustaa Viron ja Venäjän välistä rajasopimusta ja katsoo, että Viron hallituksella ei ole oikeutta luovuttaa Venäjälle maa-aluetta, jota Venäjä miehittää.
HMS Conqueror (1881)

HMS Conqueror oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1881 vesillelaskettu Conqueoror-luokan ironclad-taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Chathamin telakalta, missä köli laskettiin 28. huhtikuuta 1879. Alus laskettiin vesille 8. syyskuuta 1881 ja se valmistui maaliskuussa 1886.
Palvelus.
Alus romutettiin vuonna 1907.
Matti Helminen (biologi)

Matti Olavi Helminen (14. lokakuuta 1931 Helsinki – 9. lokakuuta 2015 Hyvinkää) oli suomalainen eläintieteilijä. Hän loi Metsähallituksen luontopalvelut, joka vastaa koko maan suojelualueiden hoidosta. Kansallispuistojen määrä lisääntyi hänen uransa aikana yhdeksästä 28:aan. Hän oli 1967–1996 Helsingin yliopiston riistabiologian dosentti.
Helminen oli yksi radion ja television Luontoilta-ohjelman asiantuntijoista. Hän oli Maailman luonnonsäätiön hallituksen jäsen, varapuheenjohtaja ja suojelutoimikunnan puheenjohtaja ja toimi myös monissa muissa luottamustehtävissä.
Helminen havaitsi ensimmäisenä, että merikotkien määrä Suomessa väheni ympäristömyrkkyjen vaikutuksesta. Hän oli hiipumassa olleen metsäpeuran siirtoistutusten keskeisiä vaikuttajia.
HMS Hero (1885)

HMS Hero oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1885 vesillelaskettu Conqueoror-luokan ironclad-taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Chathamin telakalta, missä köli laskettiin 11. huhtikuuta 1884. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1885 ja se valmistui toukokuussa 1888.
Palvelus.
Alus upotettiin maalilaivana 18. helmikuuta 1908.
Luettelo kuninkaallisen laivaston panssarilaivoista

Luettelo kuninkaallisen laivaston panssarilaivoista () sisältää höyrykäyttöiset 1860-1889 valmistetut joko raudalla tai teräksellä panssaroidut alukset.
Taistelulaivojen edeltäjät.
Skotlannin laivaston alukset ennen vuotta 1707.
Ennen vuoden 1707 unionisopimusta Skotlannin kuningaskunnan alukset muodostivat Skotlannin kuningaskunnan laivaston.
Englannin laivaston alukset ennen vuotta 1660.
Britannian kuninkaallinen laivasto muodostettiin virallisesti vasta Kaarle II:n palattua valtaan vuonna 1660. Ennen tuota vuotta sotalaivat olivat ensin hallitsijan omaisuutta ja Kaarle I:n mestauksen jälkeen vuonna 1648 alukset siirtyivät valtion omaisuudeksi.
Kuninkaallisen laivaston linjalaivat (1660-1880).
Linjalaiva oli termi, jolla kuninkaallinen laivasto määritteli sotalaivan, joka kykeni toimimaan taistelulinjassa. Alukset olivat puurunkoisia vuodesta 1660 alkaen 1800-luvun taistelulaivojen kehittymisen alkuun. Vuodesta 1840 höyryvoimaa käyttävät potkurialukset otettiin käyttöön ja 1860 ensimmäinen panssaroitu puurunkoinen sotalaiva laskettiin vesille. Varsinaisten taistelulaivojen valmistus alkoi 1880-luvulla.
Kuninkaallisen laivaston ironcladtaistelulaivat (1860–1882).
Amiraliteetti otti käyttöön nimikkeen taistelulaiva vasta 1880-luvun alussa, jolloin Colossus-luokan alukset valmistuivat. Vuodesta 1860 alkaen valmistuneita aluksia voidaan siten pitää kehityspolkuna varsinaisiin taistelulaivoihin.
New Rising Suns

New Rising Suns on oululainen Antti Annusen johtama yhtye. Annunen mainitsee tuolloin vielä nimettömän yhtyeen jo keväällä 2006 ilmestyneessä Radiopuhelimet-kirjassa jatkona Luxury Spit -yhtyeelle. Yhtyeen esikoisalbumi Psychedelic Sound Romance julkaistiin syyskuussa 2017.
HMS Cyclops (1871)

HMS Cyclops oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1871 vesillelaskettu Cyclops-luokan monitori.
Valmistus.
Alus tilattiin Thames Ironworks and Shipbuilding Companyltä ja sen köli laskettiin 10. syyskuuta 1870. Alus laskettiin vesille 18. heinäkuuta 1871 ja se valmistui 4. toukokuuta 1877.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen tammikuussa 1872 ja se myytiin romutettavaksi vuonna 1903.
HMS Gorgon (1871)

HMS Gorgon oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1871 vesillelaskettu Cyclops-luokan monitori.
Valmistus.
Alus tilattiin Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä ja sen köli laskettiin 5. syyskuuta 1870. Alus laskettiin vesille 14. lokakuuta 1871 ja se valmistui 19. maaliskuuta 1877.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1872 ja se myytiin romutettavaksi 12. toukokuuta 1903.
HMS Hecate (1871)

HMS Hecate oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1871 vesillelaskettu Cyclops-luokan monitori.
Valmistus.
Alus tilattiin Cubitt Townista J&amp;W Dudgeonilta ja sen köli laskettiin 5. syyskuuta 1870. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1871 ja se valmistui 24. toukokuuta 1877.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1872 ja se myytiin romutettavaksi 12. toukokuuta 1903.
HMS Hydra (1871)

HMS Hydra oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1871 vesillelaskettu Cyclops-luokan monitori.
Valmistus.
Alus tilattiin Govanista Robert Napierilta ja sen köli laskettiin 28. joulukuuta 1870. Alus laskettiin vesille 18. heinäkuuta 1871 ja se valmistui 31. toukokuuta 1877.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen elokuussa 1872 ja se myytiin romutettavaksi 7. heinäkuuta 1903.
Antioh Dmitrijevitš Kantemir

Antioh (Antiochus) Dmitrijevitš Kantemir (, 1708–1744) oli venäläinen lähinnä diplomaattitehtävissä toiminut ruhtinas, runoilija, kääntäjä, kirjailija ja maansa lähettiläs Englannissa, Ranskassa ja Saksassa. Hän sai paljon mainetta vuosina 1729–1739 kirjoittamillaan runosatiireillaan, jotka ovat teräviä ja valistusajan hengen mukaisia. 
Arvioiden mukaan hän oli aikansa venäläisistä satiirikirjailijoista merkittävin ja ensimmäinen kirjailija, joka tunnettiin Venäjän ulkopuolella. Kantemirin satiireissa esiintynyt valistusajan vihollisiin, tarvittaessa myös hallitusvaltaan ja etenkin ortodoksisen kirkon papistoon kohdistunut kärkevyys johti siihen, ettei niitä voitu vielä hänen elinaikanaan julkaista. Ranskassa versio niistä ilmestyi vuonna 1739, ja Venäjällä niitä julkaistiin kiertävinä käsikirjoituksina vuonna 1749 ja virallisesti vasta vuonna 1762. 
Suku ja perhe.
Syntyperältään Kantemir oli moldovalaista hallitsijasukua. Hänen isänsä oli ruhtinas, oppinut Dimitrie Kantemir ja äitinsä Kassandra Cantacuzene (1682–1713). Hänellä oli sisar Maria (1700–1754), joka oli kuuluisa kaunotar ja hovinainen, Pietari I:n rakastajatar ja piti kirjallista salonkia; veli Konstantin (1703—1747), joka joutui salaliiton keisarinna Annaa vastaan vuoksi maanpakoon Siperiaan sekä kauneudestaan tunnettu sisarpuoli Smaragda Katarina (Jekaterina Dmitrievna) Trubetskaja Golitsyna (1720—1761), joka oli keisarinna Elisabetin ystävä. Perhessä oli lisäksi pojat Matvei ja Șerban.
Hän sai koulutuksensa Moskovassa luostarin ylläpitämässä Slaavilais-kreikkalais-latinalaisessa hengellisessä akatemiassa ja Venäjälle kutsutuilta saksalaissyntyisiltä oppineilta Pietarissa, koska ei saanut Pietari I:lta lupaa matkustaa ulkomaille opiskelemaan. Kantemir oli erittäin kielitaitoinen: hän osasi latinaa, ranskaa, italiaa, nykykreikkaa ja kirkkoslaavia.
Kirjallinen ura.
Hän käänsi venäjäksi latinankielistä ja ranskalaista kirjallisuutta kuten Horatiusta, esikuvaansa Nicolas Bouleau'ta, Voltairea, hänen käännöksensä Montesquieu'n Persialaiskirjeistä on kadonnut. Hän tunsi myös englantilaisen "The Spectator"-lehden kirjoitukset.
Hän muutti Eurooppaan vuonna 1732 ja toimi mm. Lontoossa ja Pariisissa diplomaattina. Kantemir kuoli Pariisissa vuonna 1744.
Kantemirin tuotannon muodostavat yhdeksän satiiria, joitten nimet ovat kuvaavia: "Opin panettelijoille" ("Na hulsjaštših utšenija") 1729, "Ihmisen intohimojen eroista (O razlitšii strastej tšelovetšeskih), Satiiristen teosten vaarallisuudesta (O opasnosti satiritšeskih sotšineni), Pahatapaisten aatelismiesten kateudesta ja ylpeyden johdosta (Na zavist i gordost dvorjan zlonravnyh)." Ne pilkkaavat aina samaa asiaa – Venäjän takapajuisuutta ja erityisesti mitättömiä pappeja sekä saamattomia oppimattomia aatelisnuorukaisia.
HMS Magdala (1870)

HMS Magdala oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1870 vesillelaskettu Cerberus-luokan taistelulaivat.
Valmistus.
Alus tilattiin Thames Ironworks and Shipbuilding Companyltä ja sen köli laskettiin 6. lokakuuta 1868. Alus laskettiin vesille 2. maaliskuuta 1870 ja se valmistui marraskuussa.
Palvelus.
Siirrettäessä alusta Intiaan sille asennettiin kolme tilapäismastoa. Siirto tehtiin purjein ilman saattajaa. Alus palveli koko uransa Bombayn satamassa tehden ainoastaan lyhyitä purjehduksia tulitoimintaharjoituksiin. Alus myytiin romutettavaksi tammikuussa 1903 ja se romutettiin 1904.
Katrina Bowden

Katrina Bowden (s. 19. syyskuuta 1988 Wyckoff, New Jersey) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Cerien roolissa NBC:n sitcom-sarjassa "30 Rock". Bowden näytteli sivuhahmoa koko sarjan ajan vuosina 2006–2013.
Bowdenin ura alkoi saippuasarjasta "One Life to Live", jossa hän näytteli kahdessa jaksossa Britney Jenningsiä. Hän on lisäksi esiintynyt sarjoissa ', "Ruma Betty" ja "Kolme miestä ja tyttö". Bowdenin debyyttielokuva oli "Sex Drive" vuodelta 2008. Hän on sen jälkeen näytellyt elokuvissa "Tucker &amp; Dale vs Evil", ', "Movie 43" ja "Scary Movie 5".
Siltasaari – ennen ja nyt

Siltasaari – ennen ja nyt on Siltasaariseuran julkaisema Helsingin Siltasaaren kaupunginosasta kertova teos vuodelta 1993. Teoksen on toimittanut Siltasaariseuran silloinen puheenjohtaja rovasti Mauri Virtanen, joka on kirjoittanut suuren osan artikkeleista ja ottanut muut kuin mustavalkoiset arkistokuvat. Runsaasti artikkeleita on kirjoittanut myös Jussi Hakama. Kannen kuvassa on kartta vuodelta 1876 Siltasaaresta ja sen ympäristöstä.
Teos ilmestyi juhlistamaan Siltasaariseuran kymmenvuotista toimintaa, ja se kertoo paitsi Siltasaaresta, myös kaupunginosayhdistyksestä ja alueella kirjan ilmestymisaikaan toimineista yrityksistä.
Nef-reaktio

Nef-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa primäärinen tai sekundäärinen nitroalkaani hydrolysoituu emäs- ja happokäsittelyn jälkeen aldehydiksi tai ketoniksi. Reaktio on saanut nimensä amerikansveitsiläisen kemistin John Ulric Nefin mukaan. Hän raportoi reaktion vuonna 1894. Nef-reaktiota käytetään yleisesti hiilihydraattien ja muiden luonnonaineiden synteeseissä.
Reaktion historiaa.
Vuonna 1893 venäläinen kemisti Konovaloff raportoi, että nitroalkeenien käsitteleminen voimakkaalla emäksellä ja tämän jälkeen sinkillä etikkahappoliuoksessa muodosti karbonyyliyhdisteen ja amiinin seoksen. Vuotta myöhemmin Nef julkaisi oman tutkimuksensa, jossa nitroalkaaneja käsiteltiin ensin voimakkaalla emäksellä ja tämän jälkeen rikkihapolla, jolloin tuotteeksi muodostui karbonyyliyhdisteitä.
Reagenssit ja mekanismi.
Nef-reaktiossa voimakas emäs, kuten hydroksidi tai DBU, muodostaa primäärisestä tai sekundäärisestä nitroalkaanista nitronaatti-ionin. Tertiäärisistä nitroalkaaneista ei voi muodostua nitronaatti-ionia eivätkä ne siis reagoi Nef-reaktiolla. Tämän jälkeen nitronaatti-ionin negatiivisesti varautuneet happiatomit protonoituvat voimakkaasti happamissa olosuhteissa. Tämän jälkeen vesimolekyyli reagoi elektrofiilisen kaksoissidoksella typpeen sitoutuneen hiiliatomin kanssa additioreaktiolla. Kahden protoninsiirron jälkeen muodostuvasta välivaiheesta eliminoituu vettä ja lopuksi alifaattinen nitrosoalkoholi hajoaa dityppioksidiksi ja karbonyyliryhdisteeksi. Nef-reaktion huono puoli on se, että se vaatii sekä erittäin vahvan emäksen että hapon käyttöä, mikä voi johtaa sivureaktioihin.
Rukajärven tie

Rukajärven tie on historiallinen sotatie Pohjois-Karjalassa. Se liittyy jatkosodan vaiheisiin, joissa 14. divisioona taisteli Neuvostoliiton joukkoja vastaan. Rukajärvellä käytiin Suomen ja Neuvostoliiton joukkojen viimeinen jatkosodan taistelu. Suomalaisten joukkojen huolto tapahtui Rukajärven tien kautta.
Rukajärven tien pituus on Suomen puolella Lieksan alueella 44 kilometriä. Tiehen kuuluu kuitenkin myös se osa tiestä, joka vie Rukajärvelle saakka. Kokonaispituudeksi tulee Lieksasta Rukajärvelle noin 230 km. Se on Raatteen tien ohella Via Karelia -matkailuteistä erkaneva auktorisoitu ja opastein merkitty sotatie.
Tien alkupiste on Lieksan keskustassa, josta se lähtee itään ja jatkaa Pankajärven ja Nurmijärven kyliä halkoen Suomen ja Venäjän rajalle Kivivaaraan. Se jatkuu Venäjän puolella Repolan ja Tiiksan kautta Rukajärven kylän ohittaen Kotskomaan. Tien reitti on lähes sama kuin sota-aikana.
Tien nimeämisestä teki aloitteen Rukajärven veteraani Pentti Perttuli vuonna 2004. Lieksan kaupunginhallitus teki nimestä päätöksen 4. huhtikuuta 2011, ja se nimettiin 2. heinäkuuta 2011 vietetyssä juhlassa. Tien ovat tehneet tunnetuksi Antti Tuurin romaani "Rukajärven tiellä", ja siitä tehty elokuva Rukajärven tie.
Toriumoksalaatti

Toriumoksalaatti (C4O8Th) on toriumin ja oksaalihapon muodostama epäorgaaninen suola. Sitä valmistetaan toriumnitraatista.
Jos huoneenlämmössä sekoitetaan 0,5 M toriumnitraattiliuosta 0,5 M oksaalihappoon, saadaan dihydraattista toriumoksalaattia Th(C2O4)2·2H2O. Heksahydraattista muotoa voidaan valmistaa saostamalla 2 M typpihapolla. Tämä hajoaa takaisin dihydraatiksi kuumentamalla n. 100 °C lämpötilaan.
Kun toriumoksalaattia kuumennetaan 500 °C (600 °C eräissä lähteissä) lämpötilaan, se hajoaa toriumdioksidiksi, hiilidioksidiksi ja vedeksi. Toriumoksalaatin liukoisuustulo on 5,01·10−25 ja se ei liukene veteen tai useimpiin happoihin juuri ollenkaan. Toriumoksalaattia voidaan käyttää toriumin erottamiseen harvinaisista maametalleista.
Seis (Gasellien albumi)

Seis on rap-yhtye Gasellien kolmas pitkäsoitto, joka julkaistiin Johanna Kustannus Oy:n kautta 30. lokakuuta 2015. Albumin ensimmäinen musiikkivideo julkaistiin helmikuussa 2015 kappaleesta "Älä muista pahalla", ja toinen musiikkivideo kappaleesta "Mahtuuko kyytiin" saman vuoden toukokuussa. Kolmas musiikkivideo julkaistiin syyskuussa 2015 kappaleesta "Vainoharhainen".
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 19.
Herbapol

Herbapol on puolalaisen Herbapol S.A. -yrityskonsernin, kuten siihen kuuluvan "Herbapol Lublin S.A.":n, tuotemerkki. Herbapol Lublin S.A valmistaa päivittäistavarakaupan ja farmaseuttisia tuotteita; yrityksen kotipaikka on Lublin.
Herbapol on Unilever Polskan ja Tata Global Beverages -yrityksen ohella eräs Puolan merkittävimmistä teetaloista. Teealalla se keskittyy yrtti- ja hedelmäteen valmistamiseen.
HMS Duke of Wellington (1852)

HMS Duke of Wellington oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1852 vesillelaskettu Duke of Wellington -luokan 121-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen ensimmäisen luokan linjalaiva. 
Valmistus.
Alus tilattiin 29. kesäkuuta 1848 Pembroken telakalta Queen-luokan aluksena "HMS Windsor Castle", jonka köli laskettiin toukokuussa 1849. Höyrykoneiden ja potkureiden yleistyessä alus määrättiin 19. tammikuuta 1852 muutettavaksi 131-tykkiseksi potkurialukseksi, mikä alkoi samana päivänä. Alus laskettiin vesille 14. syyskuuta ja nimettiin 1. lokakuuta "HMS Duke of Wellingtoniksi". Se hinattiin 11. lokakuuta Portsmouthiin, missä se valmistui 27. marraskuuta 1853.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 2. helmikuuta 1853 Läntisen kanaalin laivueeseen päällikkönään kommodori Henry Byam Martin (k. 25. huhtikuuta 1854). Alus oli 4. maaliskuuta 1854 alkaen vara-amiraali Sir Charles Napierin lippulaivana, jolloin aluksen päällikkönä oli George Thomas Gordon. Alus lähti 11. maaliskuuta Itämerelle Oolannin sotaan.
Irving Azoff

Irving Azoff (s. 12. joulukuuta 1947) on yhdysvaltalainen musiikkialan johtaja ja henkilökohtainen manageri, joka edustaa muun muassa artisteja Christina Aguilera, Journey, Eagles, Joe Walsh, Van Halen, Thirty Seconds to Mars, Steely Dan, Maroon 5, No Doubt, Fleetwood Macin Lindsey Buckingham, Jon Bon Jovi, Bon Jovi ja koomikkoa Chelsea Handler.
Syyskuusta 2013 lähtien hän on ollut Azoff MSG Entertainmentin hallituksen puheenjohtaja ja toimitusjohtaja. Yritys on yhteinen Madison Square Garden Companyn kanssa. Tätä ennen hän on ollut Ticketmaster Entertainmentin hallituksen puheenjohtaja, Live Nation Entertainmentin puheenjohtaja sekä Front Line Managementin toimitusjohtaja. Hän on myös yhtiöiden Clear Channel Communications, Starz Inc. ja IMG hallituksissa.
Vuonna 2012 Azoff oli "Billboardin" Power 100 -listan kärjessä, ja lehti nimesi hänet musiikkialan vaikutusvaltaisimmaksi henkilöksi.
Hiidenvirta (televisiosarja)

Hiidenvirta ("Maelstrom") on BBC:n tuottama brittiläis-norjalainen television jännityssarja vuodelta 1985. Se sijoittuu Norjan rannikkomaisemiin ja kuvattiin Ålesundin liepeillä.
Kuusiosaisen minisarjan on kirjoittanut Michael J. Bird, tuottanut Vere Lorrimer ja ohjannut David Maloney. Pääosia näyttelevät Tusse Silberg, David Beames, Trevor Baxter, Susan Gilmore, Edita Brychta, John Abineri, Christopher Scoular ja Ann Todd. 
"Hiidenvirta"-sarjassa nuori englantilaisnainen (Silberg) matkustaa Norjaan selvittääkseen, miksi hänelle tuntematon sikäläinen miljonääri on testamentannut hänelle syrjäisessä saaressa sijaistevan puuhuvilan, jossa on paljon nukkeja. Hän joutuu keskelle mystisiä juonitteluja ja huomaa henkensä olevan uhattuna.
Hidastempoisena ja juoneltaan sekavana ja väkinäisenä pidetty "Hiidenvirta" sai huonot arviot etenkin kotimaassaan Britanniassa.
Sarja ensiesitettiin Suomessa 1980-luvun puolivälissä, ja YLE Teema on uusinut sen vuosina 2005 ja 2006.
Screwdriver

Screwdriver (suom. "ruuvimeisseli") on vodkasta ja appelsiinimehusta valmistettava drinkki. Se valmistetaan tavallisesti highball-lasiin.
Screwdriver syntyi toisen maailmansodan yhdysvaltalaisten sotilaiden parissa. Sotilailla oli tapana laimentaa votkaa tai jopa sotilaskäyttöön tarkoitettua spriitä appelsiinimehulla. Screwdriveria tehtiin ilmeisesti ensimmäisen kerran vuonna 1943 Turkin Ankarassa olleiden ilmavoimien miehistön parissa. Varmaa ei ole, mistä drinkin nimi juontuu. Joka tapauksessa sotilaiden palatessa kotimaahansa drinkki yleistyi myös Yhdysvalloissa samalla, kun votkasta tuli suosittua. Tuolloin Yhdysvalloissa suositun votkamerkki Smirnoffin mainonnassa käytettiin usein screwdriveria. Screwdriverin suosio innoitti 1960-luvulla myös muita highball-drinkkejä, kuten Harvey Wallbanger ja Sloe Comfortable Screw.
Samuel Hartman

Samuel Hartman (1606 Helsinki – 11. heinäkuuta 1653 Turku) oli järjestyksessä toinen Turun akatemian kaunopuheisuuden eli latinan professori ja Turun tuomiokirkon musiikin johtaja ja kirkkomuusikko.
Hartmanin vanhemmat olivat Lyypekissä syntynyt kauppias Georgius (Jöran) Hartman ja Katarina Larsintytär ja puoliso vuodesta 1638 Justina Olofintytär. Hartman opiskeli ensin kotona ja sitten Saksassa vuodesta 1623, aluksi kymnaaseissa ja kollegioissa. Vuodesta 1625 hän luki Greifswaldin yliopistossa teologiaa ja lainoppia, joista ei kuitenkaan suorittanut loppututkintoa. Palattuaan Suomeen 1635 Hartman toimi ensin maaherra Broder Andersson Rålambin perheessä kotiopettajana, mutta 1640 hänestä tuli Turun katedraalikoulun rehtori. Hänet vihittiin samana vuonna papiksi. Hartman toimi Turun tuomiokirkon musiikin ohjaajana ja johtajana, soittaen itse lyyraa. Opintojaan Hartman jatkoi Turun akatemiassa, maisterin arvoa varten laati 1643 teoksen "De virtutibus homileticis in genere et de veritate in specie" eli "Sosiaalisista hyveistä yleisesti ja totuudellisuudesta erityisesti". Kaunopuheisuuden professoriksi hän oli ehdolla jo 1644, mutta tuli nimitetyksi virkaan vakinaisesti vasta 1649 Johannes Terseruksen jälkeen, eli ehti toimia professorina neljä vuotta. Vuonna 1650 virkaan yhdistettiin myös runouden opetus. Hartman laati viitisentoista onnittelutekstiä ja hautajaisrunoa sekä Turun akatemian ensimmäiseen promootioon 1643 runopuheen, joka on kadonnut. Samalta vuodelta on säilynyt hänen puheensa "Trivialis praeceptor bonus" eli "Hyvä triviaalikoulun opettaja", pappeinkokouksesta 1651 taas synodaaliväitöskirja "De peccato originali" eli "Perisynnistä". Professuurinsa aikana Hartman ei laatinut yhtään varsinaista akateemista opinnäytettä.
Kalle Koljonen

Kalle Koljonen (s. 26. helmikuuta 1994) on suomalainen sulkapalloilija. Koljonen edustaa Tapion Sulkaa.
Koljonen saavutti vuonna 2014 joukkue-EM-pronssia Sveitsin Baselissa järjestetyissä EM-kilpailuissa. Marraskuussa 2015 Koljonen saavutti ensimmäisen kaksinpelin turnausvoittonsa Unkarissa voitettuaan finaalissa tanskalaisen Rasmus Messerschmidtin erin 2−1. Vuonna 2021 Koljonen saavutti EM-kilpailuissa Kiovassa kaksinpelissä pronssia voitettuaan puolivälierissä maailmanlistan sijalla 12 olleen tanskalaisen Rasmus Gemken. Koljonen on ensimmäinen sulkapallon suomalainen aikuisten EM-mitalisti. 
Koljonen edusti Suomea Tokion olympialaisissa 2021, jossa hän jäi alkulohkoon. Koljonen voitti ensimmäisen ottelun Luka Wraberia vastaan. Toisessa ottelussa vastassa oli kisat lopulta voittanut Viktor Axelsen, jolle Koljonen hävisi kahdessa erässä. 
Koljonen edusti Suomea Pariisin olympialaisissa 2024, jossa hän jäi vetäytyi alkulohkon toisen ottelun toisessa erässä. Ensimmäisessä ottelussa Koljonen voitti Julien Paulin kahdessa erässä. Toisessa ottelussa vastassa oli hallitseva maailmanmestari Kunlavut Vitidsarn. Pelin toisessa erässä Koljonen joutui luovuttamaan aiemmin treeneissä tulleen pohjevamman vuoksi. 
Koljonen on ollut kaksinpelin maailmanrankingissa parhaimmillaan sijalla 51 heinäkuussa 2022. Hän aloitti sulkapallon pelaamisen kuusivuotiaana.
Koljonen voitti kaksinpelin Suomen-mestaruuden vuosina 2016 ja 2018.
Gummiitti

Gummiitti on ryhmänimi sekoitukselle uraanin mineraaleja, sekä sen oksideja, silikaatteja ja hydraatteja. Useimmat gummiitit ovat väriltään keltaisia uraniniitin muunnoksia.
Gummiitti tunnetaan myös useilla muilla nimillä, jotka on johdettu mineraalin esiintymispaikkojen nimistä tai gummiitin sisältämien sivuaineiden mukaan, kuten: "eliasiitti" ("Elias" kaivos Jáchymovissa), "korasiitti" (löydetty Lake Superiorin alueelta Pohjois-Amerikasta), "pittiniitti", "uraanigummiitti" ja "uranogummiitti". 
"Yttrogummiitti" on gummiitin muunnos joka sisältää harvinaista maametalli yttriumia. Sen kuvaili ensimmäisenä Adolf Erik Nordenskiöld, joka löysi sitä Arendalista, Norjasta 1870-luvulla.
Pimeyden ytimessä (televisiosarja)

Pimeyden ytimessä ("Edge of Darkness") on brittiläinen television draamasarja vuodelta 1985. BBC:n ja Lionheart Televisionin yhteistuotantona tehty ympäristönsuojeluaiheinen trilleri koostuu kuudesta 55 minuutin pituisesta jaksosta. Se on saanut mainetta yhtenä palkituimmista ja arvostetuimmista 1980-luvun televisiosarjoista.
Juoni.
Poliisina toimivan Ronald Cravenin (Bob Peck) aikuinen tytär ammutaan kuoliaaksi kotiovellaan. Isä alkaa selvittää ydinvoimaa vastustavan tyttärensä murhaa. Tutkimukset johtavat hänet pian keskelle vakoilua sekä ydinjätteen jälleenkäsittely-yhtiöiden salailua ja välinpitämättömyyttä.
Vastaanotto.
Sarjan ensiesitys BBC2-kanavalla loppuvuodesta 1985 herätti niin paljon myönteistä huomiota, että se uusittiin saman tien BBC1-kanavalla. Suomessa sarja esitettiin kesällä 1986, ja tuolloin "Helsingin Sanomien" Pertti Avola kehui sarjaa tavasta, jolla se ”uskalsi koko ajan haastaa, kysellã ja esitella suorin vedoin tilanteita ja asioita, joilla ei enãã ole vain yhdenlaista tulkintaa”. Sarjan loppua hän tosin piti hieman osoittelevana ja mahtipontisena.
Sarjan ohjaaja Martin Campbell ohjasi myös tammikuussa 2010 ensi-iltansa saaneen, Yhdysvaltoihin sijoittuvan elokuvaversion, jonka pääosaa esittää Mel Gibson.
Vuonna 2000 British Film Instituten kyselyssä ammattilaiset valitsivat alkuperäisen sarjan kaikkien aikojen 15. parhaaksi brittiläiseksi TV-ohjelmaksi.
Souls (pelisarja)

Souls on epävirallinen nimitys FromSoftwaren kehittämälle toimintaroolipelisarjalle. Sarjan aloitti vuonna 2009 PlayStation 3:lle julkaistu "Demon’s Souls". Jatko-osa "Dark Souls" julkaistiin 2011, jonka jälkeen on julkaistu vielä "Dark Souls II" vuonna 2014 ja "Dark Souls III" vuonna 2016. Pelisarjaan kuuluvaksi sisällytetään joskus myös vuoden 2022 peli "Elden Ring". 
Pelisarjan pelit ovat kolmannesta persoonasta kuvattuja toimintaroolipelejä, jotka keskittyvät asein ja taioin käytävään taisteluun hirviöitä vastaan. Pelaajat taistelevat loppuvastuksia vastaan, ovat vuorovaikutuksessa tietokoneen ohjaamien hahmojen kanssa ja seikkailevat avoimessa, keskiaikaisteemaisessa pelimaailmassa tavoitteenaan edetä tarinassa. Pelit ovat tunnettuja vaikeudestaan.
Pelisarjaan liittyvät pelit.
FromSoftware julkaisi maaliskuussa 2015 "Bloodbornen" PlayStation 4:lle. Pelin ohjasi "Souls"-pelisarjan luoja Hidetaka Miyazaki. Vaikka peli on immateriaalioikeudeltaan itsenäinen tuote eikä virallinen "Souls"-peli, on siinä samoja elementtejä ja teemoja kuin "Souls"-pelisarjassa. Tämän takia se usein liitetään "Souls"-peleihin.
Myynti.
"Dark Souls" -pelien kaksi ensimmäistä osaa olivat myyneet yhteensä yli 8,5 miljoonaa kappaletta heinäkuuhun 2015 mennessä.
Sarjan pelit olivat myyneet yli 27 miljoonaa kappaletta toukokuuhun 2020 mennessä.