tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kurtiini

Kurtiini ( ’esirippu’) on kahta bastionia yhdistävä välivalli tai muuri. Se voi olla joko yksinkertainen muuri tai kasemattoitu rakennus. Linnoitusportti on tavallisesti kurtiinissa.
Taitettu kurtiini koostuu kahdesta keskenään kulman muodostavasta osasta. Venäläisessä terminologiassa se tarkoittaa kahden tornin yhdysmuuria.
Paolo ja Vittorio Taviani

Paolo Taviani (8. marraskuuta 1931 San Miniato, Italia – 29. helmikuuta 2024) ja Vittorio Taviani (20. syyskuuta 1929 San Miniato, Italia – 15. huhtikuuta 2018) olivat italialaisia elokuvaohjaajia. He olivat veljeksiä ja työskentelivät yhdessä.
Uran alkuvaihe.
Veljekset olivat kotoisin Toscanan maaseudulta. Lapsina he joutuivat toisen maailmansodan aikana pakenemaan natseja ja fasisteja kotikylästään, mikä on heijastunut heidän elokuviinsa. Vittorio opiskeli jonkin aikaa oikeustiedettä ja Paolo humanistisia tieteitä Pisan yliopistossa. Heidän innostuksensa elokuvataiteeseen syntyi Roberto Rossellinin neorealististen elokuvien ansiosta. He alkoivat vuonna 1950 hoitaa Pisan elokuvakerhoa. 
Tavianit muuttivat vuonna 1954 Roomaan ja tekivät siellä lyhyen näytelmäelokuvan, joka käsitteli natsien heidän kotikylässään tekemää verilöylyä. Seuraavat viisi vuotta he työskentelivät eri elokuvaohjaajien apulaisina ja tekivät opiskelutoverinsa Valentino Orsinin kanssa kymmenkunta dokumenttifilmiä sekä vuonna 1960 dokumenttielokuvan "Italia ei ole köyhä maa", joka perustui Alberto Moravian teokseen. Sama kolmikko toteutti vuonna 1962 ensimmäisen täyspitkän näytelmäelokuvansa, "Un Uomo da bruciare". Vaikka veljekset olivat luonteiltaan erilaisia, he pystyivät rakentavaan yhteistyöhön. Käsikirjoitus valmistettiin yhdessä, ja kenttätyössä he ohjasivat kohtaukset vuorotellen. Lopputulos oli hämmästyttävän yhdenmukainen.
Tunnetuimmat ja palkituimmat filmit.
Veljesten useimmat elokuvat käsittelevät köyhän Etelä-Italian historiaa ja nykyaikaa. Toinen keskeinen aihe on työväenluokan ja sen kapinoinnin analyysi. Vuodesta 1964 alkaen Tavianit filmasivat useita historiallisia, kumouksellisiin mutta yksinäisiin miehiin liittyviä tarinoita. Esimerkiksi vuoden 1974 tarina "Allonsanfàn" ("Petturi") kuvaa utopistisosialistista ryhmää, josta päähenkilö luopiomaisesti eroaa. Elokuvan päähenkilöä esitti Marcello Mastroianni. Cannesin elokuvajuhlilla 1977 Tavianit saivat Kultainen palmu -palkinnon ja Fiprescin palkinnon elokuvasta "Isäni, herrani" ("Padre padrone"). Se perustuu kirjailija Gavino Leddan teokseen ja kuvaa nuorukaisen kasvua ankaran isän kurituksessa. Vuonna 1982 veljekset saivat Cannesissa tuomariston palkinnon elokuvasta "Tähtikirkas yö" ("La notte di San Lorenzo"). Tarina on sijoitettu veljeksille lapsuudesta tuttuun kyläympäristöön ja vuoteen 1944, mutta näkökulma on pienen tytön. Runollisesti toteutetussa filmissä todellisuus sotkeutuu ihmisten unelmiin ja pelkoihin sekä hengissä säilymisen haluun. Vuonna 2012 heidän elokuvansa "Caesarin on kuoltava" ("Cesare deve morire") sai Berliinin elokuvajuhlien pääpalkinnon Kultaisen karhun.
Italiantalventähti

Italiantalventähti eli talventähti ("Eranthis hyemalis") on varhain keväällä kukkiva monivuotinen keltakukkainen talventähtien sukuun kuuluva leinikkikasvi. Sitä viljellään koristekasvina. Italiantalventähteä tavataan alkuperäisenä Italiassa ja Pohjois-Balkanilla.
Ulkonäkö ja koko.
Italiantalventähdellä on mukulamainen juurakko, josta kasvaa 8–16 senttimetriä korkea pysty varsi. Sen kukka on 3–4 cm leveä ja loistavan keltainen.
Northrop F-89 Scorpion

Northrop F-89 Scorpion on yhdysvaltalainen Hävittäjälentokone eli suihkuhävittäjä.
Konetyypin ensilento oli 16. elokuuta 1948. Siinä on kaksi Allison J-35 A-35-tyyppistä jälkipoltolla varustettua suihkumoottoria, teholtaan 3 266 kg kumpikin. Ne antoivat koneelle 1 024 km/h maksiminopeuden. Koneen saavuttama enimmäiskorkeus oli 14 995 metriä, ja toimintaetäisyys oli 4 184 km. Nousukyky oli 1 600 metriä minuutissa.
F-89:ää käytettiin jokasään torjuntahävittäjänä, sekä yöhävittäjänä. Se korvasi sekä F-82 Twin Mustangin että P-61 Black Widowin näissä käyttötarkoituksissa. F-89 Scorpion oli viimeisiä suorasiipisiä suihkuhävittäjiä. Northrop F-89 Scorpion vedettiin rintamapalveluksesta vuodesta 1959 lukien, sekä lentävän kansalliskaartin, ANG:n palveluksesta vuonna 1969.
Kone tuli tunnetuksi sen ampuman AIR-2 Genie –atomiraketin vuoksi. Tämän aseen testaus eli ydinkoe toteutettiin Nevadan autiomaassa, koodinimellä "Plumbbob - Shot John". Ydinräjäytyksen tuhovoima oli noin 1,5 kT. Ydinraketti räjäytettiin noin 4 300 metrin päässä sen ampuneesta koneesta, 6 100 metrin korkeudessa.
Kaikkiaan noin 350 lentokonetta muunnettiin D-tyypistä J-tyypiksi, joka pystyi laukaisemaan AIR-2 Genien. D-mallit saattoivat kantaa "Mighty Mouse" -raketteja jopa 104 kappaletta. "Mighty Mouse" oli ohjaamaton ilmasta ilmaan ammuttava ilmataisteluase.
Muu avioniikka (D-muunnos): Hughes E-6 -tulenjohtojärjestelmä sekä APG-40-tutkajärjestelmä.
Pensaskärhö

Pensaskärhö ("Clematis recta") on Etelä-Euroopassa alkuperäisenä kasvava kärhöjen sukuun kuuluva monivuotinen leinikkikasvi. Sitä viljellään koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Pensaskärhö kasvaa 1–1,5 metriä korkeaksi. Kasvutavaltaan se poikkeaa monista muista kärhöistä, sillä se ei kasva kiipeilevänä köynnöksenä vaan pystynä ja pensasmaisena. Kasvin varsi on ruohomainen, jäykkä ja ontto, vain tyveltä vähän puutunut. Lehdet koostuvat suikeista ehytlaitaisista lehdyköistä. Huiskilomaiset kukinnot kasvavat haarojen kärkiin. Pensaskärhön kukat ovat tuoksuvat ja väriltään maidonvalkoiset. Kehälehdet ovat 8–15 millimetriä pitkät, terälehtiä ei ole. Hedelmänä on kalju pähkylä.
Lehtoesikko

Lehtoesikko eli etelänkevätesikko ("Primula elatior") on esikoiden sukuun kuuluva, Euroopassa kasvava monivuotinen kevätkukkija. Lajia tavataan alkuperäisenä aivan Pohjoismaiden eteläosassa, Suomessa se on koristekasvi ja viljelykarkulainen.
Ulkonäkö ja koko.
Lehtoesikko kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat soikeat, suippotyviset ja karvaiset. Kukintona on toispuoleinen keltakukkainen sarja. Lehtoesikon kukinta-aika on touko–kesäkuu. Lehtoesikon kukkien verhiö on vaaleanvihreä ja suippoliuskainen, teriö keltainen ja 15–25 millimetriä leveä. Teriö on suurempi ja tuoksuton verrattuna läheisesti samannäköiseen kevätesikkoon ("Primula veris"). Lehtoesikko ja kevätesikko voivat risteytyä keskenään.
Tenalji

Tenalji (hautapihti) on varustus, jonka muodostaa kaksi kulmittain sijoitettua muuria. Useita peräkkäisiä varustuksia kutsutaan tenaljijärjestelmäksi. Bastionijärjestelmän mukaan rakennetun linnoituksen päähaudassa, vastapäätä kurtiinia, tenaljin tehtävänä on suojata kurtiinin keskustaan sijoitettua linnoituksen porttia, pienentää vihollisen sivustan- ja kaaritulen vaikutusta sekä tarjota omille hyökkäysjoukoille suojaa.
Iltahelokki

Iltahelokki ("Oenothera biennis") on Pohjois-Amerikassa alkuperäisenä kasvava helokkien sukuun kuuluva horsmakasvi. Se on levinnyt Eurooppaan ja myös Suomeen.
Ulkonäkö ja koko.
Iltahelokki kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Sen karvainen varsi on pysty ja tanakka. Lehdet ovat pitkänsoikeat suikeat. Iltahelokin kukissa on pitkä pohjus. Kukat ovat keltaiset ja melko suuret, terälehdet ovat 1,5–3 cm pitkiä. Hedelmänä on nelisärmäinen kota, joka on 2–4 cm pitkä.
Krissy Lynn

Krissy Lynn (s. 14. joulukuuta 1984 Salt Lake City) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän on toiminut myös "Penthousen" mallina.
Ura.
Lynn teki ensiesiintymisensä aikuisviihteen parissa vuonna 2007, jolloin hän oli 23-vuotias, elokuvassa nimeltä "I Love Big Toys 19". Tuon jälkeen hän on esiintynyt yli sadassa elokuvassa.
Urallaan hän on työskennellyt eri aikuisviihdestudioiden kanssa, joihin lukeutuvat esimerkiksi Hustler, Naughty America, Digital Sin, Jules Jordan Video, Blazzers ja Evil Angel. Lynn on myös työskennellyt suuren määrän eri pornonäyttelijöiden kanssa, kuten Shyla Stylezin, Kelly Divinen ja Tori Black.
Ali Tanrıyar

Ali Tanrıyar (1. tammikuuta 1914 Kavala, Kreikka – 25. toukokuuta 2017) oli turkkilainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Anavatan Partisi, jota hän oli mukana perustamassa. Hän valmistui Istanbulin yliopistosta ja oli varsinaiselta ammatiltaan lääkäri.
Tanrıyar tuli kahdesti valituksi suuren kansalliskokouksen jäseneksi, ja hän toimi Turgut Özalin hallituksessa sisäministerinä vuosina 1983–1984. Häntä edelsi tässä tehtävässä Selahattin Çetiner ja seurasi Yıldırım Akbulut. Vuonna 1986 hänet valittiin 28. Galatasaray SK:n puheenjohtajaksi vuoteen 1990 saakka.
Tanrıyarilla oli yksi lapsi.
Dominique Wilms

Dominique Wilms (8. kesäkuuta 1930 Montignies-sur-Sambre – 17. syyskuuta 2025) oli belgialainen näyttelijä, joka esiintyi elokuvissa 1950-luvulta 1970-luvulle. Niiden joukossa ovat "Les pépées font la loi" (1955), "Konnat ovat vaarallisia" (1960), "Giulio Cesare, il conquistatore delle Gallie" (1962), "Agentti O.S.S. 117 Bangkokissa" (1964), "Vapaalipulla helvettiin – Jerry Cotton tapaus 3" (1966).
Once Upon a Time in China II

Once Upon a Time in China II () on vuonna 1992 julkaistu hongkongilainen taisteluelokuva ja jatko-osa elokuvalle "Tapahtui kerran Kiinassa". Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Jet Li, Donnie Yen, Rosamund Kwan, Max Mok, Zhang Tielin, David Chiang, Hung Yan-yan, Yen Shi-kwan, Dion Lam, Ho Ka-kui, Paul Fonoroff, Mike Miller ja Chu Kai-sang. Elokuvan on ohjannut Tsui Hark. Elokuva voitti parhaan alkuperäismusiikin palkinnon Golden Horse Film Festival -tilaisuudessa 1992 ja parhaan toimintakoreografian palkinnon vuoden 1993 Hongkongin Film Awards -tilaisuudessa. Elokuva sai myöhemmin jatko-osan "Once Upon a Time in China 3".
Kuomiokoski

Kuomiokoski on kylä ja aiempi taajama Mikkelissä, entisen Ristiinan kunnan alueella. Siellä toimii jalkinetehdas Kuomiokoski Oy.
Taajama sai alkunsa, kun sille nimensä antaneen Kuomiokosken partaalle perustettiin kosken sähkövoimaa hyödyntävä pohjallistehdas, joka laajetessaan alkoi valmistaa myös kenkiä ja tohveleita. 2000-luvulla kylässä on asukkaita noin parisataa tehtaan ympärille sijoittuneissa rivitaloissa, joita omistavat sekä kunta että tehdasyhtiö. Taajamassa ovat aiemmin toimineet kaksi kauppaa, koulu, posti, pankki ja sivukirjasto sekä viimeisimpänä toimintansa lopettanut baari.
Kuomiokoskella toimii Kuomiokosken kylätoimikunta.
Leo I (kääpiögalaksi)

Leo I on kääpiösferoidigalaksi Leijonan tähdistössä. Se kuuluu Paikalliseen ryhmään ja on mahdollisesti Linnunradan satelliittigalaksi. Sen (ja Leo II:n) löysivät R.G. Harrington ja A.G. Wilson vuonna 1950. Vaikka galaksin kirkkaus on suhteellisen korkea, (magnitudi 9,8), sen havaitseminen on silti hyvin hankalaa johtuen Reguluksen aiheuttamasta häiriöstä.
Leo I sijaitsee noin 830 000 valovuoden etäisyydellä Maasta. Se on Linnunradan neljänneksi kaukaisin satelliittigalaksi, jonka halkaisija on noin 2 000 valovuotta ja massa noin 25 miljoonaa kertaa Auringon massa.
Leo I:n tähtien arvioidaan syntyneen pääosin 2–6 miljardia vuotta sitten, eikä uusia tähtiä ole muodostunut viimeisen miljardin vuoden aikana. Tämä johtuu siitä, että galaksi teki noin miljardi vuotta sitten läheisen ohilennon Linnunradan ohi, mikä saattoi poistaa sen tähtienmuodostukseen tarvittavaa kaasua. 
Leo I vaikuttaa sisältävän poikkeuksellisen massiivisen mustan aukon, jonka massa on noin 3 miljoonaa Aurinkoa, ja joka on lähes yhtä suuri kuin Linnunradan keskuksen musta aukko, vaikka galaksi on yli 10 000 kertaa kevyempi. Mallinnusten ja simulaatioiden mukaan Leo I on saattanut menettää 30–80 % tähdistään kahden läheisen ohilennon seurauksena, mikä voisi selittää sen poikkeuksellisen massiivisen mustan aukon ja galaksin tähtimassan epäsuhteen. Simulaatiot ennustavat myös kahden tähtivirran muodostumista, mutta ne saattavat olla vaikeasti havaittavissa näkökentän suunnan vuoksi. Vaikka tämä selitys on mahdollinen, se edellyttäisi hyvin läheisiä ohilentojaksoja ja on ristiriidassa Leo I:n metallipitoisuuden kanssa, joka vastaa nykyisen massan odotuksia. Tutkimukset jatkuvat, ja tulevaisuuden havainnot voivat vahvistaa hypoteesin, jonka mukaan Leo I voisi ajan myötä menettää kaikki tähtensä Linnunradalle ja jäädä jäljelle pelkkänä mustana aukona.
Sepopeippi

Sepopeippi eli sepiväpeippi ("Lamium amplexicaule") on yksivuotinen punakukkainen peippien eli herttapeippien sukuun kuuluva huulikukkaiskasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Sepopeippi on 10–30 senttimetriä korkeaksi kasvava pysty tai koheneva ruoho. Sen lehdet ovat munuaismaisia ja laidaltaan isonyhäisiä. Alimmat varsilehdet ovat ruodillisia, ylimmät kokonaan sepiviä ja pituuttaan leveämpiä. Sepopeipin kukan teriö on 1,5–2 cm pitkä, purppuranpunainen, kaksihuulinen. Kasvilla on usein myös pieniä, avautumattomia kukkia. Sepopeippi voi risteytyä punapeipin ("Lamium purpureum") kanssa.
Sepopeippi Suomessa.
Suomessa sepopeippi on melko harvinainen tulokas, joka on yleisin Ahvenanmaalla. Lajia tavataan koko maassa paitsi Pohjois-Lapissa, etelässä sitä pidetään muinaistulokkaana ja pohjoisempana uustulokkaana. Suomessa sepopeipin kasvupaikkoja ovat pellot, puutarhat ja joutomaat. Se kukkii toukokuusta syyskuuhun.
Kaponieeri

Kaponieeri on pieni umpeen rakennettu osa linnoitetta, jolla lähipuolustetaan joko vallihautaa tai muuta puolustuslinjaa, antamalla sivutulta vihollisen rynnäkön aikana. Se voi olla erillinen rakennelma tai yhdistetty linnoituskokonaisuuteen. Tavallisesti se on kasemattoitu ja siinä voi olla erillisiä ampumatasoja.
Kaponieerijärjestelmä alkoi kehittyä 1700-luvulla ja vakiintui käyttöön useissa linnakkeissa 1800-luvulla, jolloin siitä tuli usein erillinen itsenäinen puolustusyksikkö.
Niittysalvia

Niittysalvia ("Salvia pratensis") on salvioiden suvun monivuotinen huulikukkaiskasvi, joka kasvaa alkuperäisenä Keski-Euroopassa.
Ulkonäkö ja koko.
Niittysalvia kasvaa 30–80 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on jäykkä ja pysty, yläosastaan nystykarvainen. Enimmät lehdet ovat ruusukkeena kasvin tyvellä, varsilehtiä on niukasti. Lehdet ovat 7–15 cm pitkiä, puikean pitkulaisia, herttatyvisiä, kurttuisia ja laidaltaan kaksinkertaisesti nyhäisiä tai sahalaitaisia. Niittysalvian kukinto on tähkämäinen. Tummansiniset kukat ovat 4–6 kukan kiehkuroina. Teriöt ovat 2–3 cm pitkiä ja niiden ylähuuli on kaareva.
Niittysalvia Suomessa.
Suomessa niittysalvia on hyvin harvinainen tulokas Etelä-Suomessa ja Pohjanmaalla. Sitä on tavattu muun muassa kaato- ja liikennepaikoilta, pelloilta.
Rönsyakankaali

Rönsyakankaali (aiemmin "rentoakankaali", "suikertava akankaali") ("Ajuga reptans") on sinikukkainen rönsyilevä huulikukkaiskasvi, jota käytetään koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Rönsyakankaali on monivuotinen ruohokasvi. Se kasvattaa jopa 0,5 metriä pitkiä pintarönsyjä. Versot kasvavat 10–35 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat muodoltaan soikeat tai puikeat ja laidaltaan matalasti isonyhäisiä. Rönsyakankaalin kukat ovat varren latvassa, alemmat harsusti. Kukat ovat väriltään sinisiä ja niiden teriö on 14–17 millimetriä pitkä. Heteet ovat teriötä pidempiä.
Rönsyakankaali risteytyy kartioakankaalin ("Ajuga pyramidalis") kanssa.
Levinneisyys.
Rönsyakankaali kasvaa alkuperäisenä Euroopassa. Suomessa se on joskus villiintynyt luontoon.
Harmaaminttu

Harmaaminttu ("Mentha longifolia") on isokokoinen, aromaattisen tuoksuinen ruohokasvi minttujen suvussa. Sitä viljellään maustekasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen harmaaminttu kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on karvainen ja haaroo yläosastaan. Kapeansoikeat lehdet ovat ruodittomat, karvaiset, alta huopakarvaiset. Harmaamintun kukinto on tähkämäinen, tavallisesti tiheä. Kukan verhiö ja teriö ovat karvaisia. Teriö on pieni, väriltään punertava ja kukan heteet ovat sitä pidempiä.
Rohtopähkämö

Rohtopähkämö ("Betonica officinalis") on pallepähkämöiden sukuun kuuluva monivuotinen huulikukkaiskasvi. Se on vanha rohdos- ja koristekasvi.
Ulkonäkö.
Rohtopähkämö kasvaa 30–80 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on pysty ja pehmeäkarvainen. Kasvin tyvellä on kapean herttamaisia ruusukelehtiä ja varressa 2–4 paria vastakkaisia varsilehtiä. Rohtopähkämön kukinto on tiheä ja tähkämäinen, kukat väriltään purppuranpunaisia.
Levinneisyys.
Rohtopähkämöä kasvaa Euroopassa. Suomessa se on luonnonvaraisena leviävä vakiintunut tulokas.
Beijing Guoan

Beijing Guoan FC () on kiinalainen jalkapallojoukkue. Joukkue perustettiin vuonna 1992. Joukkueen kotistadion on Työläisten stadion Pekingissä. Joukkueen nykyinen päävalmentaja on Bruno Génésio ja joukkueen nykyinen päämanageri on Wang Jiesen. Joukkue on voittanut Kiinan Superliigan mestaruuden vuonna 2009, Kiinan FA Cupin mestaruuden vuosina 1996-97 ja 2003 sekä Kiinan Supercupin mestaruuden vuosina 1997 ja 2003. Vuonna 2011 joukkue sijoittui toiseksi Kiinan Superliigassa. Vuonna 2008 joukkue sponsoroi Superleague Formula -sarjassa Zakspeed-tallia, joka voitti sarjan mestaruuden.
Abdelillah Bagui

Abdelillah Bagui (, s. 17. helmikuuta 1978 Bensouda, Fès, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija. Maalivahtina pelaava Bagui edustaa Marokon pääsarjassa pelaavaa Olympique Safia.
Seurajoukkueura.
Bagui aloitti uransa Maghreb Fesissä vuonna 1999. Sittemmin tammikuussa 2004 hän siirtyi Spartak Moskovaan, jossa Bagui oli voittamassa Venäjän cupia.
Elokuussa 2011 Bagui siirtyi Olympique Safiin.
Maajoukkueura.
Bagui edusti Marokkoa vuosina 2001–2008. Hänet valittiin kahdesti Marokon joukkueeseen vuoden 2002 ja 2008 Afrikan-mestaruuskisoihin. Ensimmäisissä kisoissaan Bagui pelasi ykkösvahtina, jolloin Marokko jäi alkulohkoon. Sama kohtalo oli myös vuoden 2008 kisoissa, mutta tuolloin Bagui oli maansa kolmas maalivahti.
Villaheisi

Villaheisi ("Viburnum lantana") on heisien sukuun kuuluva pensas, jota viljellään koristekasvina. Alkuperäisenä se kasvaa Keski- ja Etelä-Euroopassa.
Ulkonäkö ja koko.
Villaheisi kasvaa 1–3 metriä korkeaksi pensaaksi, jonka oksat ovat huopakarvaiset. Sen lehdet ovat 5–8 senttimetriä pitkät, soikeat, sahalaitaiset ja alta tiheästi tähtikarvaiset. Villaheiden kukintona on huiskilo, joka koostuu 6–7 millimetriä leveistä kermanvalkoisista, pahanhajuisista kukista. Hedelmänä on punainen, kypsänä mustaksi muuttuva marja.
HMS Fervent (1895)

HMS Fervent oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1901 palvelukseenotettu Fervent-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 7. marraskuuta 1893 Hanna, Donald and Wilsonilta Paisleysta, jolloin sen valmistumisajankohdaksi määrättiin 31. toukokuuta 1985. Köli laskettiin 27. maaliskuuta 1894. Alus laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1895 ja valmistui kesäkuussa 1900, mutta se otettiin palvelukseen vasta 1901 nopeuden jäätyä koeajoissa asetetusta 27 solmun tavoitenopeudesta.
Palvelus.
Uransa alus oli Britteinsaarten vesillä, kunnes se myytiin romutettavaksi 1920.
Lapuan Kankurit

Lapuan Kankurit Oy on Lapualla toimiva perheyritys, joka kutoo kodintekstiilejä pellavasta, villasta ja puuvillasta. 
Historia.
Yhtiön perustivat vuonna 1973 kolmannen polven kutomoyrittäjä Juha Hjelt ja hänen vaimonsa Liisa. Nykyään pellavakutomoa johtaa heidän poikansa Esko Hjelt vaimonsa Jaana Hjeltin kanssa. Yritys on erikoistunut jacquard-kudontaan. Ensimmäisen polven kutomoyrittäjä oli Juha Hjeltin äidinisä Juho Annala, joka teki vuodesta 1917 lähtien Lankilankoskella muun muassa huopatossuja.
Tuotteet.
Lapuan Kankureiden tuotevalikoimaan kuuluu muun muassa pöytä- ja kaitaliinoja, pyyhkeitä, saunatekstiilejä ja torkkupeittoja. 
Lapuan Kankurit otti vuonna 2010 uudelleen tuotantoon tekstiilitaiteilija Dora Jungin suunnittelemia pellavaliinoja, joita Tampellan pellavatehdas valmisti 1950-70-luvuilla. Yhteistyössä mukana Dora Jungin perillisten lisäksi on Tampereen Vapriikki-museo.
Lapuan Kankureille myönnettiin Taito-Finlandia 2014 palkinto Tampereella 14. marraskuuta 2014.
Julkisrahoitetut hankkeet.
Vuonna 2015 Lapuan Kankureille myönnettiin 236 870 euron EU-rahoitus yrityksen tuotantokapasiteetin lisäämiseksi ja tehostamiseksi investoimalla kalustoon sekä digitalisoimalla yrityksen toimintaa. Suunnitelman mukaan hanke on toteutettu 31.12.2019 mennessä.
Myyntiverkosto.
Jälleenmyyjien ja online-myynnin lisäksi Lapuan Kankureilla on kolme omaa myymälää. Syksyllä 2015 avattu tehtaanmyymälä sijaitsee Lapualla Vanhan Paukun tehdas- ja kulttuurimiljöössä. Lippulaivamyymälä sijaitsee Helsingin historiallisessa Torikorttelissa. Uusin on vuonna 2019 avattu liike Tokion Omotesandōssa.
Monstrous Creatures

Monstrous Creatures: Explorations of Fantasy through Essays, Articles &amp; Reviews on Jeff VanderMeerin vuonna 2011 ilmestynyt kirja, joka sisältää esseitä, artikkeleita ja arvosteluja fantasiakirjallisuudesta.
Sotamies

Sotamies on suomenkielinen nimitys alimmalle sotilasarvolle. Sitä voidaan suomenkielisissä yhteyksissä käyttää myös käännöksenä muunkielisille alimman sotilasarvon nimityksille. 
Käyttö maittain.
Suomi.
Sotamies on Suomen puolustusvoimissa sekä Rajavartiolaitoksessa alin sotilasarvo. Sotamiehet kuuluvat miehistöön niin kuin seuraavat sotilasarvoltaan ylemmät, korpraalit ja ylimatruusit. Sotamiehestä voidaan käyttää puolustushaara- tai aselajikohtaisia arvoja, kuten
Yhdistynyt kuningaskunta.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa sotamies on "private", lyhennettynä Pte. Britannian armeijan sotamies-arvo kattaa Naton arvoasteikon arvot OR-1 ja OR-2. Sotamiehellä ei Britanniassa ole käytössään arvomerkkiä.
Yhdysvallat.
Yhdysvalloissa sotamies on "private", lyhennettynä PVT. Yhdysvaltain armeijassa sotamies-arvo käsittää kaksi alinta sotilasarvoa. Arvoista alempi, viralliselta nimeltään "private E-1", annetaan kaikille uusille sotilaille. E-1 sotamiehillä ei ole käytössä arvomerkkiä. Ylemmällä sotamiesarvolla, viralliselta nimeltään "E-2", on käytössä arvomerkki (katso kuva). Ylemmät sotamiehet ylennetään Yhdysvaltain armeijassa nykyisin automaattisesti kuuden kuukauden palveluksen jälkeen, mutta ylennystä voidaan myös tarvittaessa nopeuttaa korkeintaan kahdella kuukaudella.
Semikarbatsidi

Semikarbatsidi eli karbamyylihydratsiini (CH5N3O) on hydratsiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja urean johdannainen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Semikarbatsidi on kiinteänä väritöntä ainetta ja se liukenee hyvin veteen ja etanoliin. Vesiliuokset ovat heikosti emäksisiä.
Semikarbatsidia valmistetaan yleensä urean ja hydratsiinin välisellä reaktiolla. Mikäli ureaa on selvästi ylimäärin, muodostuu tuotteena hydratsodikarbonamidia. Muita tapoja valmistaa sitä ovat hydratsiinisulfaatin ja kaliumsyanaatin välinen reaktio tai nitrourean pelkistys.
Semikarbatsidi on nukleofiilinen yhdiste ja reagoi elektrofiilien, esimerkiksi aldehydien ja ketonien kanssa. Näin voidaan valmistaa semikarbatsoneja.. Yhdistettä voidaan käyttää myös TLC-levyjen visualisointiin. Se muodostaa α-ketokarboksyylihappojen kanssa UV-valossa fluoresoivan yhdisteen.
Myrkyllisyys.
Semikarbatsidin on osoitettu aiheuttavan hiirille syöpäkasvaimia, mutta sen karsinogeenisuudesta ihmiselle ei ole varmuutta. Semikarbatsidia on havaittu eräissä lasipurkkeihin pakatuissa elintarvikkeissa ja se on mahdollisesti peräisin tiivisteestä, jonka valmistuksessa on käytetty atsodikarbonamidia.
Íñigo López Montaña

Íñigo López Montaña (s. 23. heinäkuuta 1982 Logroño, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Celtaa ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Íñigon vanhempi veli Jorge on myös jalkapalloilija.
Seurajoukkueura.
López aloitti ammattilaisuransa vuonna 2004 Atlético Madridin reservijoukkueesta, joka pelasi Segunda División B:ssä. Sieltä López siirtyi vuodeksi toiseen madridilaisseuraan San Sebastián de los Reyesiin, josta hän jatkoi matkaansa Alcorcóniin. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan joukkueessa 35 ottelua ja teki niissä viisi maalia.
Kaudella 2009–2010 López palasi joukkueen avauskokoonpanoon, pelattuaan edellisellä kaudella vain viidessä sarjaottelussa. Hän teki kauden aikana myös kunnioitettavat seitsemän maalia puolustajana. Kausi muistetaan myös historiallisesta ottelusta Real Madridia vastaan, joka tunnetaan myös nimellä "Alcorconazo", jossa Alcorcón kaatoi madridilaisjätin Copa del Reyn ensimmäisessä osaottelussa numeroin 4–0. Joukkue eteni lopulta otteluparista jatkoon yhteismaalein 4–1.
Kesällä 2010 hän siirtyi Granadaan, joka pelasi Segunda Divisiónissa. López teki ensimmäisellä kaudellaan joukkueessa neljä maalia pelaamassaan 28 ottelussa.
Tunturitädyke

Tunturitädyke ("Veronica alpina") on monivuotinen matalakasvuinen sinikukkainen tädykelaji ("Veronica"), joka kasvaa tuntureilla ja vuoristoissa. Sen levinneisyysaluetta Euroopassa ovat Fennoskandian tunturialueet, Islanti ja Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristot. Suomessa sitä tavataan Pohjois-Lapissa ja se on osittain uhanalainen.
Ulkonäkö ja koko.
Tunturitädyke kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Sen lehtien lapa on soikean puikea, laidaltaan ehyt tai matalasti hampainen. Tunturitädykkeen kukintona on enintään kaksi senttimetriä pitkä terttu, joka on aluksi mykerömäisen tiheä ja pitenee kukinnan edetessä. Kukkien perät ovat tukilehtiä lyhyemmät. Niiden teriö on tavallisesti tummansininen, 5–7 mm leveä. Hedelmänä on leveyttään pidempi kota. 
Alalajit eroavat ulkonäöltään toisistaan niin, että tunturitädykkeellä kukkien tukilehdet ovat alta kaljuja ja kota on kalju. Sopulintunturitädykkeellä molemmat ovat karvaisia, sen kota on tiheäkarvainen. Muista tädykelajeista tunturitädyke muistuttaa hieman varputädykettä ("Veronica fruticans") tai orvontädykkeen ("Veronica serpyllifolia") pohjoista alalajia pohjantädykettä (ssp. "humifusa").
Levinneisyys.
Tunturitädykkeen levinneisyysaluetta Euroopassa ovat Fennoskandian tunturialueet, Islanti ja Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristot kuten Alpit. Lajia tai sen kanssa samaan ryhmään kuuluvia lähitaksoneja tavataan hajanaisesti muissakin maanosissa kuten Aasiassa, Grönlannissa ja Pohjois-Amerikassa. Pohjoismaissa tunturitädyke on yleinen vuoristo- ja tunturialueilla Etelä-Norjasta Jäämerelle. 
Elinympäristö.
Tunturitädykkeen nimialalaji kasvaa tunturiseutujen lumenviipymillä, puronvarsilla ja niityillä. Sopulintunturitädykettä tavataan ylätunturien kalkkipitoisilla soraikoilla. 
Tunturitädyke Suomessa.
Suomessa tunturitädyke on harvinainen Pohjois-Lapin kasvi, jota tavataan Enontekiön, Inarin, Sompion ja Kittilän Lapissa. Yleisin se on Enontekiön pohjoisosassa. Tunturitädykkeen samanniminen alalaji kasvaa Suomessa muun muassa kosteilla, rehevillä puronvarsilla ja jokivarsilla. Toinen alalaji sopulintunturitädyke esiintyy hyvin harvinaisena vain Enontekiön luoteisimmassa osassa Kilpisjärven alueella. Se kasvaa kuivalla puronvarsisoraikolla. Sopulintunturitädyke on luokiteltu Suomessa vuonna 2010 vaarantuneeksi, aiemmin vuonna 2000 äärimmäisen uhanalaiseksi.
Bouchaib el-Moubarki

Bouchaïb el-Moubarki (, s. 12. tammikuuta 1978 Essahel, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava el-Moubarki edustaa Marokon pääsarjassa Raja Casablancaa.
Seurajoukkueura.
El-Moubarki pelasi ensimmäiset vuodet kotimaassaan Marokossa Rachad Bernoussi Casablancassa ja Raja Casablanca. Hän saavutti jälkimmäisessä seurassa kaksi Marokon mestaruutta ja Afrikan Mestarien liigan. Kauden 2000–2001 el-Moubarki siirtyi Qatariin, jossa hän edusti vuosien 2001–2006 aikana Al-Saddia, Al-Rayyania ja Al-Wakrahia. Kaudella 2002–2003 el-Moubarki edusti saudiarabialaista Al-Ahlia. Hän palasi kaudeksi 2006–2007 takaisin Raja Casablancaan, josta hän siirtyi ensimmäistä kertaa Eurooppaan ja Ranskaan Grenoblen riveihin. El-Moubarki vietti seurassa kaksi kautta, jonka aikana hän onnistui tekemään vain kaksi maalia Ranskan Ligue 2:ssa.
Vuonna 2009 el-Moubarki palasi takaisin Marokkoon, jossa hän pelasi aluksi yhden kauden Maghrib Tétouanissa ja siirtyi sen jälkeen vuonna 2010 kolmannen kerran Raja Casablancaan.
Maajoukkueura.
Maajoukkuetasolla el-Moubarki edusti Marokkoa vuosina 2000–2008. Hän oli mukana vuoden 2008 Afrikan-kisoissa.
Al-Rayyan SC

Al-Rayyan Sports Club () on qatarilainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1967. Se on voittanut yhteensä seitsemän Qatarin mestaruutta ja on saavutuksellaan kolmanneksi menestynein seura Qatarin pääsarjassa.
Joukkueen kotistadion on Al-Rayyanin stadion, joka sijaitsee Al-Rayyanissa.
Kääpiökoit

Kääpiökoit (Nepticulidae) on lajirikas Monotrysia-ryhmän perhosheimo. Siihen kuuluvat maailman pienikokoisimmat perhoslajit. Heimon noin 800 lajia on jaettu 11 sukuun ja niitä tavataan kaikissa maanosissa Etelämannerta lukuun ottamatta. Pohjoismaissa lajeja on 98.
Tuntomerkit.
Erittäin pieniä perhosia, joiden siipiväli vaihtelee lajista riippuen 3–10 mm. Siipisuonisto on yksinkertaistunut, mutta etu ja takasiipeä yhdistää frenulum-retinaculum-rakenne, joka tosin on koirailla hyvin yksinkertainen. Siivet ovat tyypillisesti tummanharmaat ja varsin useilla lajeilla etusiivessä on leveä, vaalea poikkiraita. Tuntosarvet ovat lyhyet ja tuntosarven vieressä on chaetosema. Tuntosarven tyvessä on suuri suomutupsu. Imukärsä on lyhyt, mutta ilmeisesti ainakin osa lajeista käyttää sitä nesteiden nauttimiseen.
Elintavat.
Pääsääntöisesti perhoset lentävät hämärässä tai yöllä, mutta muutamassa suvussa on päiväaktiivisia lajeja. Jotkin lajit lentävät myös valolle. Kääpiökoiden lentoaika on alkukesästä ja kaikki samaan lajiin kuuluvat yksilöt aikuistuvat noin 14 vuorokauden sisällä toisistaan. Naaras aloittaa munimisen heti parittelun jälkeen ja laskee tavallisesti vain yhden munan kullekin lehdelle. Munan läpimitta on noin 0,1 mm ja sitä suojaa läpimitaltaan noin 0,3 mm kupumainen suojakuori.
Toukat ovat lehtimiinaajia ja toukan syömäjäljen ja ravintokasvin perusteella lajit on usein helppoa tunnistaa. Perhosten pienestä koosta johtuen miinat ovat myös helpoin tapa eri lajien etsimiseen. Osa lajeista kovertaa lehtien sijasta puun kuorta tai kasvien siemeniä. Toukkavaiheita on neljä. Toukat ovat täysikasvuisina korkeintaan 5 mm:n pituisia, muodoltaan litteitä, täysin raajattomia ja niiden suuosat suuntautuvat eteenpäin. Eläimen pienestä koosta johtuen yksi miina riittää useimmiten koko toukkakehityksen ajaksi. Joillakin ikivihreillä kasveilla ja ilmaisesti myös joillakin puun kuoressa elävillä elävillä lajeilla toukkakehitys on kaksivuotinen. Toukkakehityksen päätteeksi koteloituminen tapahtuu tiiviin kotelokopan sisään. Kotelokoppa tehdään useimmiten maahan tai karikkeen sekaan miinan ulkopuolelle, vain harvoilla lajeilla miinan sisään. Useimmat lajit talvehtivat täysikasvuisina toukkina kotelokopan sisällä. Perhosen kuoriutuessa kotelo työntyy osittain kotelokopan ulkopuolelle.
Ainakin heimoissa Braconidae ja Eulophidae tavataan kääpiökoille erikoistuneita loispistiäisiä.
Dickie Jones

Richard Percy ”Dickie” (myös Dick/Dicky) Jones (25. helmikuuta 1927 Snyder, Texas – 7. heinäkuuta 2014 Northridge, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Pinocchion äänenä vuoden 1940 Disney-elokuvasta "Pinocchio". Hän esiintyi lisäksi muun muassa elokuvassa "A Man to Remember" (1938) sekä 1950-luvun televisiosarjoissa "The Range Rider" ja "Buffalo Bill, Jr.". Jones jatkoi esiintymistä 1960-luvulle ja vaikutti sittemmin kiinteistöalalla.
Jones sai vuonna 1960 tähden Hollywood Walk of Famelle. Hänet nimitettiin vuonna 2000 Disney-legendaksi. 
Jones meni vuonna 1948 naimisiin Betty Jonesin kanssa, ja parille syntyi neljä lasta.
CHKDSK

CHKDSK eli "check disk" on DOS-, OS/2- ja Windows-käyttöjärjestelmissä komento, joka näyttää tiedostojärjestelmän eheyden kiintolevyllä tai levykkeellä ja voi korjata loogisen tiedostojärjestelmän ongelmia.
Komento on käynnistettävänä ohjelmana nimellä "CHKDSK.EXE". Vaikkakin eri käyttöjärjestelmät käyttävät samaa nimeä CHKDSK-komennolle, ei se takaa yhteensopivuutta ajotiedostossa muiden käyttöjärjestelmien kanssa.
Jos tietokoneessa on NT-pohjainen versio Windowsista, CHKDSK voi myös katsoa fyysisiä ongelmia tai huonoja sektoreita. Tämä versio CHKDSK:sta voi myös korjata joitakin fyysisiä ongelmia ja voi palauttaa vielä luettavissa olevaa tietoa.
Windows NT-pohjainen CHKDSK.
CHKDSK voidaan ajaa Windows-kuorelta, Windowsin komentotulkista tai Windowsin palautuskonsolista. CHKDSK-ohjelmalle voidaan antaa /R-parametri, jolloin mahdolliset vahingot kiintolevyllä korjataan.
Lohikäärmetanssi

Lohikäärmetanssi () on George R. R. Martinin "Tulen ja jään laulu" -fantasiasarjan viides osa, joka ilmestyi 12. heinäkuuta 2011. Kirjan suomennos on julkaistu kahdessa niteessä, joista ensimmäinen ilmestyi alkuvuodesta 2014 ja toinen saman vuoden elokuussa. Suomentaja on Satu Loitsu.
Kirjan tapahtumat keskittyvät pohjoisen, vapaakaupunkien ja Orjakauppiaanlahden alueelle.
Henkilöt.
Kirjan tarina kerrotaan 18 eri hahmon näkökulmasta.
Pohjoisessa: 
Itäisen Essoksen maanosassa:
Etelässä:
Rusonunna

Rusonunna eli nunna ("Nonea pulla") on lemmikkikasveihin kuuluva yksi- tai monivuotinen karhea ruoho. 
Ulkonäkö.
Rusonunnan pysty ja karvainen varsi kasvaa 15–30 senttimetriä pitkäksi. Sen lehdet ovat suikeita ja suippoja. Rusonunnan vähähaarainen kukinto sijaitsee latvassa. Ruskeanpunaisten kukkien teriö on kapean kellomainen ja 5–8 millimetriä leveä. Sen nielussa viisi karvaista kyhmyä. 
Rusonunna Suomessa.
Suomessa rusonunna on harvinainen ja satunnainen Itä-Euroopasta levinnyt tulokas, jota on tavattu lähinnä maan etelä- ja itäosassa. Se on löydetty tienvarsilta ja entisiltä pelloilta.
Rohtorasti

Rohtorasti ("Anchusa officinalis") on lemmikkikasveihin kuuluva kaksi- tai monivuotinen karheakarvainen ruoho. Sitä viljellään myös koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Rohtorasti kasvaa 30–80 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat suikeita ja alimmat niistä ruodillisia. Rohtorastin kukintona on toispuolinen viuhko eli kiemura. Kukan verhiö on syvään liuskainen. Teriö on 8–12 millimetriä leveä, väriltään aluksi punainen, lopulta tummanvioletti.
Rohtorasti Suomessa.
Suomessa rohtorasti on harvinainen Tornion korkeudella saakka tavattu tulokaskasvi. Yleisin se on Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa ja Uudellamaalla, missä se on muinaistulokas. Rohtorastin kasvupaikkoja Suomessa ovat kylät ja liikennealueet.
Sosiaalinen hylkäys

Sosiaalinen hylkäys tapahtuu, kun henkilö tarkoituksellisesti jätetään sosiaalisen suhteen tai vuorovaikutuksen ulkopuolelle. Yksilö voi joutua joko yhden henkilön tai ryhmän hylkäämäksi. Hyljeksintä voi olla aktiivista, kuten kiusaamista tai karttamista, tai passiivista, kuten henkilön jättäminen huomiotta. Yksilön kokeminen on suhteellista, ja hyljeksintää voidaan kokea (neurotieteellisesti sanottu: havaita), vaikka sitä ei olisi todellisuudessa tapahtunut. 
Vaikka ihmiset ovat sosiaalisia olentoja, on tietyntasoinen sosiaalinen hyljeksintä välttämätön osa elämää. Hyljeksinnästä voi kuitenkin jatkuessaan muodostua ongelma, jos suhde on tärkeä tai yksilö on herkkä hyljeksinnälle. Erityisesti koko ryhmän taholta tapahtuvalla hyljeksinnällä voi olla negatiivisia vaikutuksia. 
Hyljeksinnän kokeminen voi johtaa useisiin negatiivisiin ilmiöihin kuten yksinäisyyteen, heikkoon itsetuntoon, aggressiivisuuteen tai masennukseen. Se voi myös aiheuttaa epävarmuuden tunnetta ja korostaa yksilön herkkyyttä hyljeksinnälle.
Rauniokilkka

Rauniokilkka eli kilkkaruoho ("Cymbalaria muralis") on monivuotinen rentovartinen ratamokasvilaji, jota viljellään koristekasvina. Se kasvaa alkuperäisenä Keski-Euroopassa.
Ulkonäkö ja koko.
Rauniokilkan rento varsi kasvaa 10–50 senttimetriä pitkäksi. Pitkäruotisten lehtien lapa on 1–2 cm leveä, muodoltaan puolipyöreän munuaismainen ja matalasti 5–9-liuskainen. Rauniokilkan kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Kukkien vaalean sinipunainen teriö on huulimainen ja kannuksellinen, kooltaan 8–15 millimetriä. Hedelmänä on reikäluomainen kota.
Ratamoneidonkieli

Ratamoneidonkieli eli piiankieli ("Echium plantagineum") on lemmikkikasveihin kuuluva yksivuotinen karkeakarvainen ruohokasvi. Sitä viljellään koristekasvina. Laji esiintyy alkuperäisenä Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Lounais-Aasiassa.
Ulkonäkö ja koko.
Ratamoneidonkieli kasvaa 10–60 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on pysty tai koheneva ja siirottavasti karvainen. Lehdet ovat muodoltaan puikeat, ylemmät niistä ovat ruodittomat ja herttatyviset. Ratamoneidonkielen kukintona on toispuoleinen, niukkahaarainen viuhko. Kukan teriö on 1,8–3 cm pitkä, reunoilta ja suonista karvainen, väriltään sinipunainen.
Laidunkarstaohdake

Laidunkarstaohdake ("Dipsacus fullonum") on karstaohdakkeiden sukuun kuuluva kaksivuotinen purtojuurikasvi. Se on Pohjoismaissa viljelykasvi. Alkuperäisenä laji kasvaa Etelä-Euroopassa. 
Ulkonäkö ja koko.
Laidunkarstaohdake kasvaa 80–140 senttimetriä korkeaksi. Sen varsilehdet ovat sahalaitaiset ja tyvestään pareittain yhteenkasvaneet. Laidunkarstaohdakkeen kukintona 4–8 cm pitkä munamainen mykerö. Kukat ovat väriltään vaaleanvioletit, niiden torvi on yhden senttimetrin pituinen. Kukinta alkaa mykerön keskeltä.
American Pie (elokuvasarja)

American Pie on sarja nuortenelokuvia. Sen neljä elokuvaa julkaistiin vuosien 1999 ja 2012 välillä. Lisäksi American Pie Presents -nimen alla on julkaistu viisi spin-off-elokuvaa.
Sarjan ensimmäinen elokuva "American Pie" sai ensi-iltansa 9. heinäkuuta 1999, ja siitä tuli maailmanlaajuinen populaarikulttuurin ilmiö. Elokuva poiki kolme jatko-osaa; "American Pie 2" (2001), ' (2003) ja ' (2012).
Ensimmäinen spin-off-elokuva ' julkaistiin vuonna 2005, jossa alkuperäisistä näyttelijöistä vain Eugene Levyn esittämä Noah Levenstein (Jimin isä) on mukana. Seuraavat spin-off-elokuvat ', ' ja ' julkaistiin nopeasti vuosien 2006 ja 2009 välillä. Viides elokuva "" julkaistiin vuonna 2020.
Elokuvasarjan alkuperäisissä osissa Jim Levenstein (Jason Biggs) kehittää suhdettaan luokkakaveriinsa Nadiaan (Shannon Elizabeth), ja yhdessä parhaiden kavereidensa Kevin Myersin (Thomas Ian Nicholas), Paul Finchin (Eddie Kaye Thomas) ja Chris Ostreicherin (Chris Klein) kanssa hän yrittää menettää poikuuttaan. Toisessa elokuvassa yhdessä Steve Stiflerin (Seann William Scott) kanssa ystävykset järjestävät juhlat, ja Jim ihastuu Michelle Flahertyyn (Alyson Hannigan). Kolmannessa elokuvassa Jim ja hänen ystävänsä suunnittelevat hänen ja Michellen häitä. Neljäs elokuva tuo yhteen kaikki ensimmäisestä elokuvasta tutut henkilöt näiden kokoontuessa luokkakokoukseen East Great Fallsiin 13 vuotta myöhemmin.
Elokuvat ovat tuottaneet yli 980 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria maailmanlaajuisesti.
Elokuvat.
Spin-off-elokuvat.
Spin-off-osat keskittyvät Stiflerin sukulaisiin, joihin lukeutuvat hänen veljensä Matt (Tad Hilgenbrink) ja serkku Erik (John White), Dwight (Steve Talley) ja Scott (John Patrick Jordan). Spin-off-elokuvat julkaistiin suoraan videolle tai suoratoistopalveluun.
Vattuvenhokas

Vattuvenhokas ("Meganola albula") on pieni, vaalea yöperhonen. Suomessa sitä on tavattu satunnaisesti etelärannikolla harvinaisena harhailijana.
Koko ja ulkonäkö.
Pieni ja vaalea perhonen. Etusiivet ovat leveyteensä nähden lyhyet ja pohjaväriltään valkoiset. Siiven keskiosa on leveälti ruskea ja siinä on tunnusomaisena piirteenä mustanruskea, kaarenmuotoinen poikkijuova. Kaari ei kuitenkaan aina erotu yhtenäisenä. Siiven kärkiosa on ruskea ja siinä on valkoinen aaltoviiru. Siiven etureunassa on lisäksi rivi tummanruskeita pilkkuja. Takasiivet ovat harmaanruskeat, ulkoreunaa kohti tummenevat. Siipiväli 20–22 mm.
Lajin voi sekoittaa lähinnä suovenhokkaaseen ("Nola karelica") ja rämevenhokkaaseen ("Nola aerugula").
Levinneisyys ja lentoaika.
Vattuvenhokasta tavataan laajasti Espanjasta ja Etelä-Englannista Keski-Euroopan ja Etelä-Baltian kautta Ukrainaan ja edelleen Venäjän eteläosien poikki Kiinaan ja Taiwanille. Pohjoismaissa se on tulokas, jonka ensimmäiset havainnot ovat Etelä-Ruotsista 1940-luvulta. Suomesta ensimmäinen havainto on vuodelta 2002. Suomessa vattuvenhokas on satunnainen harhailija, jota on tavattu satunnaisesti Etelä-Karjalan ja itäisen Uudenmaan rannikolla sekä Ahvenanmaalla. Havainnot on tehty heinäkuussa. Etelämpänä lentoaika on heinä-elokuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Vattuvenhokkaan tyypillinen elinympäristö on avoin ja lämmin maasto, jonka maaperä on usein kalkkipitoinen. Tyypillisesti sitä tavataan hiekkamailla, rannoilla ja metsien reunoilla. Laji on enimmäkseen paikoittainen, mutta sillä on vaellustaipumista, minkä vuoksi yksilöitä voi tavata kaukanakin tyypillisen elinympäristön ulkopuolella. Laji on esiintymispaikallaan tavallisesti suhteellisen harvalukuinen, mutta yksilömäärät vaihtelevat vuosittain paljon. Perhonen lepää päivisin hyvin piiloutuneena, eikä sitä tavata luonnossa lepopaikastaan käytännössä koskaan. Molemmat sukupuolet aloittavat lentonsa hämärän laskeuduttua ja jatkavat keskiyöhön, joskus lento alkaa kuitenkin jo ennen auringonlaskua. Koiraat tulevat valolle tyypillisesti hieman ennen keskiyötä ja huomattavasti naaraita runsaammin.
Naaras tuottaa luultavasti vain noin 50 munaa, jotka se asettelee yksitellen lehtien alapinnoille, lähelle lehtiruotia. Toukat kasvavat hitaasti loppukesän aikana ja talvehtivat kuolleisiin lehtiin naamioituneina karikkeen joukossa. Keväällä toukat aktivoituvat ja viettävät huomaamatonta elämää piilotellen lehtien alla. Toukat ovat täysikasvuisia kesäkuun alussa ja koteloituvat oksalle rusehtavan, veneenmuotoisen kotelokopan sisään.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat sinivatukka ("Rubus caesius") sekä karhunvatukat ("Rubus"), joskus myös muut ruusukasvit.
Sukakarstaohdake

Sukakarstaohdake ("Dipsacus strigosus") on karstaohdakkeiden sukuun kuuluva kaksivuotinen purtojuurikasvi. Alkuperäisenä laji kasvaa Kaakkois-Euroopassa ja Etu-Aasiassa. Pohjoismaiden eteläosissa sukakarstaohdake on melko harvinainen, Suomen etelärannikolla hyvin harvinainen tulokaskasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Sukakarstaohdake kasvaa 50–200 senttimetriä korkeaksi. Se on ulkonäöltään kuten karvakarstaohdake ("Dipsacus pilosus"), mutta mykerö on suurempi, 2,5–4 cm leveä. Mykerön tukilehdet ovat 1,5–2 cm pitkät. Sukakarstaohdakkeen kukkien teriö on keltainen.
Tammivenhokas

Tammivenhokas ("Meganola strigula") on pieni ja harmaa yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Pieni ja harmaankirjava perhoslaji. Etusiivet ovat lyhyet ja leveät. Niiden pohjaväri on vaaleanharmaa ja siipi on keskiosastaan laajalti tasaisen vaalea. Tyvi- ja kärkiosa ovat tummemmat ja eroavat keskiosasta selvien mustanharmaiden poikkiviivojen perusteella. Siiven etureunassa on rivi tummia täpliä ja siiven päällä on kolme kellertävää suomutäplää. Takasiivet ovat ruskeanharmaat ja niissä erottuu himmeä, tumma keskitäplä. Siipiväli on 20–22 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Tammivenhokkaan elinalue ulottuu Iberian niemimaalta Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja Uralille. Suomessa lajin levinneisyys painottuu selvästi Ahvenanmaalle, Turun saaristoon ja Varsinais-Suomeen, mutta sitä tavataan nykyisin itäänpäin koko etelärannikon pituudelta. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena heinäkuun alusta elokuulle. Lento on paikoittain lyhytaikainen. Joskus lajilla on syyskuussa havaittu toisen sukupolven yksilöitä.
Elinympäristö ja elintavat.
Lämpimien ja kuivien lehtimetsien ja pensaikkojen piilotteleva perhonen, jota ei tavata tyypillisen elinympäristönsä ulkopuolella. Lento alkaa hämärän laskeutumisesta ja jatkuu keskiyöhön. Molemmat sukupuolet tulevat valolle, mutta koiraat selvästi naaraita helpommin. Jonkin verran perhosia tulee myös makealla nesteellä kostutetulle syötille. Päivisin perhoset lepäilevät, luultavasti puiden latvustojen suojissa.
Naaras munii luultavasti enintään viitisenkymmentä munaa. Toukka syö lehtiä sisältä ulospäin ja jättää jäljelle vain lehtiruodit. Toukat ovat aktiivisia myös päivisin, mutta elävät suurelta osin latvustoissa, joten niitä ei tapaa helposti. Toukka on täysikasvuinen kesäkuun puolivälissä ja koteloituu kovan, ruskean ja veneenmuotoisen kotelokopan sisään oksalle.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasvi on tammi ("Quercus robur"), etelämpänä ilmeisesti myös muutamat muut lehtipuut.
Valkonarsissi

Valkonarsissi ("Narcissus poëticus") on laajasti koristekasvina viljelty keväisin kukkiva narsissilaji. Sitä tavataan alkuperäisenä Keski- ja Etelä-Euroopassa.
Ulkonäkö ja koko.
Valkonarsissi on monivuotinen sipulikasvi, joka kasvaa 20–45 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat 3–13 millimetriä leveät, muodoltaan tasasoukat ja väriltään tummanvihreän sinivihreät. Valkonarsissin tuoksuva, kirjavanvärinen kukka on 3,5–7 senttimetriä leveä. Kukan valkeat kehälehdet ovat 1,5–2,5 cm pitkiä. Keskellä oleva poimuilevareunainen lisäkehä on väriltään keltainen punainen tai oranssi. Valkonarsissin hedelmä on pallomainen kota. Se kukkii keväällä. Laji on ulkonäöltään muunteleva. 
Valkonarsissi risteytyy keltanarsissin ("Narcissus pseudonarcissus") kanssa. Risteymää eli tähtinarsissia ("Narcissus" × "incomparabilis") viljellään myös koristekasvina.
José Luis Moreno

José Luis Moreno Barroso eli Joselu (s. 3. maaliskuuta 1991 Cartaya, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kotimaassaan Real Oviedoa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Neuchâtelinjärvi

Neuchâtelinjärvi (, ) on Sveitsissä Juravuoriston juurella sijaitseva järvi. Järvi laskee Canal del la Thiellen (saks. "Zihlkanal") kautta Bieljärveen ja edelleen Aareen. Se tunnetaan muun muassa eräänä La Tènen kulttuurin tärkeimmistä löytöpaikoista.
Neuchâtelinjärvi on noin 38 kilometriä pitkä ja 6–8 kilometriä leveä. Järven suurin syvyys on 153 metriä. 
Suurimmat kaupungit järven rannalla ovat Neuchâtel ja Yverdon-les-Bains.
Kuopion Reipas

Kuopion Reipas on vuonna 2011 perustettu kuopiolainen yleisurheiluseura. Reipas perustettiin siirtämällä Kuopion NMKY:n yleisurheilujaosto ja Kuopion Sisu-Veikkojen toiminta kokonaisuudessaan uuden seuran alaisuuteen.
Seurassa on 350 jäsentä (15.12.2011). Seuran tunnetuimpia urheilijoita ovat muun muassa pikajuoksija Maria Räsänen ja moniottelija Thomas Barrineau.
"Kuopion Reipas" -niminen urheilun yleisseura perustettiin alun perin vuonna 1906. Seura jakaantui sittemmin osiin, ja nykyisin sen perinnettä pitää yllä Kuopion Reippaan Voimistelijat.
Monacon vaakuna

Monacon vaakuna on Monacon tunnus.
Vaakunan ruutukuvio on Monacoa hallitsevan Grimaldi-suvun tunnus. Kilvenkannattajina on kaksi munkkia, jotka viittaavat François Grimaldiin, joka munkiksi naamioituneena valtasi Monacon kallion piilottamalla miekkansa kaapunsa alle. Kilven ympärillä on Pyhän Kaarlen ritarikunnan risti ketjuineen. Alla on latinankielinen motto "Deo Juvante", "Jumalan avulla".
B.A.P

B.A.P (koreaksi: 비에이피; lyhenne nimestä Best Absolute Perfect) oli eteläkorealainen kuusihenkinen hip hop -poikabändi. TS Entertainment perusti yhtyeen vuonna 2012. 
B.A.P debytoi kappaleella "Warrior" ja ensimmäinen albumi kantoi samaa nimeä sisältäen Warriorin lisäksi kaksi biisiä ja yhden intron.
Vuonna 2016 B.A.P teki comebackin julkaisten "Feel So Good" nimisen kappaleen.
Julkaisun myötä lähti käyntiin "B.A.P live on earth 2016 world tour" -kiertue. Kiertue kattoi 15 maata ja 30 konserttia, muun muassa Suomen. Suomen konsertti pidettiin Helsingin The Cirkuksessa 11.5.2016.
Barbie Tähkäpää

Barbie Tähkäpää on animaatioelokuva vuodelta 2002. Elokuva pohjautuu Grimmin satuun ”Tähkäpää”. Elokuvassa on enemmän hahmoja kuin alkuperäisessä sadussa.
John Neumeier

John Neumeier (24. helmikuuta 1939 Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tanssija, koreografi ja baletinjohtaja. Neumeier muutti 1960-luvulla Saksaan ja on toiminut Hampurin valtionoopperan baletin taiteellisena johtajana ja koreografina vuodesta 1973 ja koko baletin yleisjohtajana vuodesta 1996.
Neumeier opiskeli balettia Kööpenhaminassa ja Lontoon kuninkaallisessa baletissa. Hänellä on kandidaattitutkinto ("Bachelor of Arts") englantilaisessa kirjallisuudessa ja teatteritieteessä Marquetten yliopistosta, missä hän myös tuotti ensimmäiset koreografiset työnsä. Marcia Haydée ja Ray Barra havaitsivat Neumeierin lahjakkuuden Lontoossa 1963 ja John Cranko palkkasi tämän heidän suosituksestaan Stuttgartin balettiin, missä hän pian eteni soolotanssijaksi.
Ulrich Erfurth palkkasi Neumeierin Frankfurtin baletin johtajaksi 1969, missä hän pian nousi sensaatiomaiseen maineeseen. Tämä johtui erityisesti hänen uusista tulkinnoistaan vanhoista balettiklassikoista, kuten Pähkinänsärkijä, Romeo ja Julia, sekä Dafnis ja Khloe. August Everding toi Neumeierin Hampuriin vuonna 1973, missä tämä on työskennellyt pääosan urastaan. Neumeierin johdolla Hampurin baletista on tullut eräs johtavia Saksan tanssitaiteen keskuksia ja saanut myös kansainvälistä tunnustusta.
Liz Williams

Elizabeth (Liz) Williams (s. 1965) on brittiläinen kirjailija. Häneltä on suomennettu kolme romaania Rikoskomisario Chen -sarjasta. Williams on koulutukseltaan tieteenfilosofian tohtori ja opettanut työkseen englantia Aasiassa. Williams oli kunniavieraana vuoden 2012 Finnconissa.
Gabriel Dupont

Gabriel Dupont (1. maaliskuuta 1878 – 1. elokuuta 1914) oli ranskalainen säveltäjä.
Dupontin parhaana teoksena pidetään oopperaa "Antar" vuodelta 1914. Se esitettiin kuitenkin vasta hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1921. "Antar" on aiheeltaan ja melodiikaltaan itämainen. Hän sävelsi myös soitinmusiikkia kuten sinfonisia runoja sekä lauluja.
Vuonna 1901 Dupont voitti Prix de Romen.