tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Barbitetrat

Barbitetrat eli vanhemmalta nimeltään lahnatetrat (Curimatidae) on tetrakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Etelä-Amerikasta. Eräitä heimon lajeja pidetään akvaarioissa.
Lajit ja anatomia.
Barbitetrojen heimoon kuuluu 8 sukua ja lähteestä riippuen 97–103 lajia. Ruumiinmuodoltaan ne ovat soikeita ja litteähköjä kaloja. Heimon pienin laji punabarbitetra ("Curimatopsis evelynae") kasvaa noin 3 cm pitkäksi, kun suurin laji barbitetra ("Curimata mivartii") voi ssaavuttaa 35–45 cm:n pituuden. Muista tetrakaloista barbitetralajit erottaa parhaiten hampaiden täydellisestä puuttumisesta. Heimon kaloilla esiintyy seksuaalidimorfiaa. Koiraat ovat usein hyvinkin värikkäitä ja esitetlevät pyrstöään huokutellakseen naaraita. Barbitetralajeilla on rasvaevä.
Levinneisyys ja elintavat.
Barbitetralajeja tavataan laajalta alueelta Etelä-Amerikasta. Ne elävät makeavetisissä puroissa ja joissa muodostaen tyypillisesti suuria parvia. Niiden ravintoa ovat rihmamaiset levät, kasvinosat ja kuollut orgaaninen aines. Monet heimon lejista ovat Etelä-Amerikassa kaupallisestikin merkittäviä ruokakaloja.
Lehmo Balls -96

Lehmo Balls -96 (myös Lehmo Balls'96, lyhenne LeBa-96) on kontiolahtelainen salibandyjoukkue. Seuran edustusjoukkue on pelannut parhaimmillaan kautena 2009-2010 miesten I-divisioonassa. Nyt edustus pelaa miesten II-divisioonassa kaudella 2024-25 nimellä LeBa96 OldBoys. Naisten joukkue pelaa II-divisioonan SK-Sarjaa. Seuralla on paljon junioritoimintaa eri ikäluokissa. Myös salibandykerhot kuuluvat seuran toimintaan. Jäsenmäärä ylitti 200 jäsenen rajan kaudella 2008-2009 ja tällä hetkellä LeBalaisia on n.300.
Abū Ḥanīfa

Abu Hanifan-Nu'man ibn Thabit ibn Zoot (; 699–767 / Hidžri: 80–148 Bagdad) oli imaami ja uskonoppinut, joka perusti yhden neljästä sunnimuslimeiden lakikoulukunnista, Hanafi-koulukunnan. 
Elämä.
Perimätiedon mukaan Abū Ḥanīfa syntyi Irakin Kufassa vuonna 699. Hän kuului siten Tabi‘un-sukupolveen, eli henkilöihin, jotka olivat profeetta Muhammedin seuralaisten oppilaita. Paitsi pyhän lain huippuasiantuntijana hänet tunnettiin myös hurskaudesta ja asketismista. Hänellä oli useita vaatekauppoja, joita hän kiersi valvomassa. Varallisuuttaan hän käytti avustamalla rahallisesti opiskelijoitaan ja pyhän lain muita tutkijoita. Nämä ymmärsivät Abu Hanifan anteliaisuuden merkityksen itselleen vasta, kun tämä kuoli.
Abu Hanifa ei käyttänyt öitään nukkumiseen. Jotkut antoivat hänelle lempinimen ”Tappi”, koska hän tapitti rukouksessa pitkin yötä usein lausuen läpi koko Koraanin näissä yörukouksissa. Paikassa, jossa hän kuoli, hänen laskettiin resitoineen Koraanin läpi seitsemän tuhatta kertaa. Hän ei koskaan istunut sellaisen talon varjossa, jonka omistajalle hän oli lainannut rahaa, sillä hän sanoi: ”Jokainen laina, josta antajalle jotain hyötyä, on koronkiskontaa”. Abu Hanifa kuoli Bagdadissa 70 vuoden iässä vuonna 767. 
Lainopillinen työ.
Abu Hanifa edisti islamilaisen lain teoreettista systematisointia saaden aikaan huomattavaa kehitystä teknisessä lakiajattelussa. Abu Hanifa muun muassa täsmensi analogisen päättelyn ("qiyas") ehtoja. Imaami Shafi'illa oli tapana sanoa: ”Oikeustieteessä olemme kaikki Abu Hanifan lapsia”.
André Prévost

Jean Marie André Prévost (26. maaliskuuta 1860 Reims, Marne – 15. helmikuuta 1919 Pariisi) oli ranskalainen tennispelaaja. Hän saavutti Pariisin kesäolympialaisissa 1900 pronssia nelinpelissä yhdessä Georges de la Chapellen kanssa.
Ranskan avoimessa mestaruusturnauksessa vuonna 1900 Prévost hävisi kaksinpelin loppuottelussa Paul Aymélle.
Väinö I. Haapalainen

Väinö Ilmari Haapalainen (15. lokakuuta 1916 Viipuri – 20. helmikuuta 1977 Pori) oli suomalainen säveltäjä ja kanttori-urkuri. Hänen isänsä oli tunnettu Viipurissa vaikuttanut säveltäjä Väinö Haapalainen.
Elämä.
Haapalainen aloitti opinnot Viipurin musiikkiopistossa jo kuusivuotiaana ja jatkoi niitä myöhemmin Helsingin konservatoriossa. Valmistuttuaan hän toimi aluksi Viipurissa kanttori-urkurina, mutta muutti talvisodan vuoksi Poriin 1940. Haapalainen toimi kaupungissa muusikkona ja musiikinopettajana, kunnes hänet vuonna 1956 nimitettiin Reposaaren seurakunnan kanttoriksi.
Säveltäjänä Haapalaisen tuotanto käsittää muun muassa kolme sinfoniaa sekä kaksi viulukonserttoa ja sellosonaattia. Lisäksi hän sävelsi erilaisia orkesterisarjoja, kantaatteja sekä kuoroteoksia. Haapalaisen merkittävimpänä hengellisenä sävellyksenä pidetään hänen vuonna 1963 Keski-Porin kirkon 100-vuotisjuhliin säveltämäänsä kantaattia "Temppelin kellot". Haapalaisen tiedetään säveltäneen musiikkia myös ainakin kahteen Kaarina Alavan näytelmään.
Hänen ainoat äänilevylle päässeet sävellyksensä ovat ilmeisesti Helsingin Varuskuntasoittokunnan ja Sotilaskuoron esittämä "Sotapoikia Suomen on" (san. Kalle Väänänen) vuodelta 1953 sekä Porin Mies-Laulun 1985 levyttämä "Hyökyaalto", joka on sävelletty V. A. Koskenniemen runoon. Myös muun muassa Pori Sinfoniettan albumilla "Valse Lente - Suomalaisia valsseja" vuonna 1994 julkaistu "Vanha suomalainen valssi" on joissakin lähteissä merkitty Väinö Ilmari Haapalaisen säveltämäksi, mutta se on alun perin hänen isänsä kappale vuodelta 1929. Lisäksi Radion viihdeorkesteri on nauhoittanut Haapalaisen "Balettikuvia"-orkesterisarjan vuonna 1974.
Mathilda Berwald

Mathilda Charlotta Berwald (o.s. Cohn, 9. maaliskuuta 1798 Helsinki – 3. toukokuuta 1877 Tukholma) oli suomalaissyntyinen Ruotsissa vaikuttanut ooppera- ja konserttilaulaja. 
Berwald esiintyi muun muassa Berliinin oopperassa sekä Kööpenhaminassa Tanskan kuninkaalliselle perheelle. Vuonna 1834 hänet nimitettiin Ruotsin kuninkaallisen hovin 1. hovilaulajaksi. Myöhemmin Berwld kiersi konsertoimassa muun muassa Suomessa, Tanskassa sekä Saksassa.
Berwald avioitui vuonna 1817 ruotsalaisen konserttimuusikon ja kapellimestarin Johan Fredrik Berwaldin kanssa. He saivat kolme tytärtä, joista Julie Mathilda tuli tunnetuksi oopperalaulajana sekä Hedvig Eleonora pianistina.
Sven Tippelt

Sven Tippelt (s. 3. kesäkuuta 1965 Leipzig, Saksan demokraattinen tasavalta) on itäsaksalainen telinevoimistelun olympiamitalisti.
Tippelt saavutti Soulin olympialaisissa 1988 hopeaa joukkuekilpailussa sekä pronssia renkailla ja nojapuilla. Lisäksi hän sijoittui henkilökohtaisessa moniottelussa neljänneksi ja hevosella seitsemänneksi. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän edusti Saksaa ja sijoittui joukkuekilpailussa neljänneksi, mutta parhaaksi henkilökohtaiseksi sijoitukseksi jäi 11. sija renkaitten karsinnassa.
MM-kilpailuissa Tippelt saavutti pronssia nojapuilla Rotterdamissa 1987. Joukkuekilpailussa hän sai MM-hopeaa Stuttgartissa 1989 sekä -pronssia Montrealissa 1985 ja Rotterdamissa 1987.
Karen Gillan

Karen Sheila Gillan (s. 28. marraskuuta 1987 Inverness, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä ja malli. Gillan tunnetaan erityisesti roolistaan Tohtorin matkakumppanina Amy Pondina televisiosarjassa "Doctor Who". Hahmo oli erittäin suosittu ja oli mukana monissa sarjaan liittyvissä oheistuotteissa, kuten kirjoissa ja videopeleissä.
Ura.
Gillan aloitti uransa nuorisoteatterituotannoissa. Hän muutti 16-vuotiaana Invernessistä Edinburghiin näyttelijäopintoja varten. Myöhemmin Gillan opiskeli näyttelemistä lontoolaisessa Italia Conti -koulussa. Hänen ensiesiintymisensä 2000-luvun "Doctor Whossa" tapahtui neljännen kauden jaksossa ”Pompeijin liekit” (). Tuolloin hänellä oli kuitenkin vain pieni sivuosa roomalaisen ennustajan roolissa. Amy Pondia Gillan näytteli ensimmäisen kerran viidennen tuotantokauden ensimmäisessä jaksossa vuonna 2010. Hän jätti sarjan yhdessä Rory Williamsia esittäneen Arthur Darvillin kanssa seitsemännellä kaudella. Tohtorin kumppanina Gillanin korvasi Claraa esittävä Jenna Coleman.
Gillanin jätettyä "Doctor Whon" vuonna 2012 Shonda Rhimes tarjosi hänelle uuden yhdysvaltalaisen televisiosarjan pääosaa. Gillan kuitenkin kieltäytyi tarjouksesta, koska oli jo lupautunut näyttelemään John Mackayn ohjaamassa indie-elokuvassa "Not Another Happy Ending".
Marvel Studiosin avaruuteen sijoittuvassa seikkailuelokuvassa "Guardians of the Galaxy" (2014) Gillan esiintyi Nebulan roolissa. Hän jatkaa roolissaan Nebulana myös elokuvan jatko-osassa "Guardians of the Galaxy Vol. 2" (2017) sekä elokuvissa ' (2018) ja ' (2019).
"FHM" valitsi Gillanin maailman sadan seksikkäimmän naisen luetteloonsa 2011 ja 2012. Noina vuosina lehti asetti hänet sijoille 42 ja 36.
Hanna Ryti

Hanna Ryti (s. 1977) on suomalainen teatteriohjaaja, kirjailija ja näytelmäkirjailija. Hän on toiminut myös radion kulttuuritoimittajana ja juontajana sekä kouluttajana. Häneltä on ilmestynyt Siltalan kustantamana kolme romaania: "Syli" (2017), "Rakkaudettomuus" (2019) ja "Eron kuvia" (2021) ja WSOYn "Kaatuminen" (2025)
Ryti on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri (Taideyliopiston Teatterikorkeakoulu 2015), teatteri-ilmaisun ohjaaja (Helsingin ammattikorkeakoulu Stadia, 2003) ja humanististen tieteiden kandidaatti (Tampereen yliopisto, 2011).
Donna-Marie Hartley

Donna-Marie Louise Hartley-Wass (ent. Murray-Hartley, Murray-Ormondroyd, 1. toukokuuta 1955 Southampton – 7. kesäkuuta 2013 Yorkshire) oli brittiläinen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Hartley kuului Ison-Britannian olympiapronssia Moskovassa 1980 voittaneeseen 4×400 metrin joukkueeseen. Münchenissä 1972 hän ei selviytynyt 200 metrillä loppukilpailuun. Samoin kävi 400 metrillä Montréalissa 1976. Jälkimmäisissä kisoissa hän lisäksi sijoittui pitkässä viestissä Ison-Britannian joukkueessa seitsemänneksi.
Hartley-Wass kuoli Yorkshiressa 58-vuotiaana ollessaan ottamassa aurinkoa kotinsa takapihalla, mistä hänen miehensä löysi hänet kuolleena.
Andreas Wecker

Andreas Wecker (s. 2. tammikuuta 1970 Straßfurt, Saksi-Anhalt, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen, alun perin Itä-Saksaa edustanut telinevoimistelun olympiavoittaja.
Wecker saavutti Soulin olympialaisissa 1988 Itä-Saksan joukkueessa hopeaa joukkuekilpailussa ja sijoittui rekillä kahdeksanneksi. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän edusti Saksaa ja saavutti hopeaa rekillä sekä pronssia renkailla ja hevosella. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi joukkuekilpailussa ja henkilökohtaisessa moniottelussa sekä seitsemänneksi permannolla ja nojapuilla. Atlantan olympialaisissa 1996 Wecker voitti kultaa nojapuilla sekä sijoittui viidenneksi renkailla ja seitsemänneksi joukkuekilpailussa. Neljänsissä olympialaisissaan Sydneyssä 2000 hän sijoittui parhaimmillaan joukkuekilpailun karsinnassa kymmenenneksi sekä hevosen karsinnassa 19:nneksi.
MM-kilpailuissa Wecker saavutti kymmenen mitalia, joista yksi oli kultaa. Vuonna 1989 hän sai hopeaa hevosella, renkailla ja joukkuekilpailussa sekä pronssia rekillä. Vuonna 1991 hän sai hopeaa renkailla ja pronssia joukkuekilpailussa. Vuonna 1993 hän saavutti hopeaa hevosella ja renkailla sekä pronssia moniottelussa. Vuonna 1995 Wecker voitti MM-kultaa rekillä.
Wecker voitti EM-kultaa rekillä Tukholmassa 1989 ja Budapestissa 1992. Lisäksi hän sai vuonna 1989 hopeaa nojapuilla ja hevosella sekä vuonna 1994 hopeaa renkailla ja pronssia joukkuekilpailussa.
Janay DeLoach Soukup

Cynthia ”Janay” DeLoach (s. 12. lokakuuta 1985) on yhdysvaltalainen yleisurheilija. Arvokisatasolla hän on kilpaillut pituushypyssä ja aitajuoksussa.
Ura.
Alkuvuodet.
Deloach valmistui Ben Eielson High Schoolista 19. toukokuuta 2003. Hän pelasi koko lukion ajan koripalloa ja oli jopa cheerleading-joukkueessa lukuvuoden aikana. Hän oli Lady Ravensin eniten pisteitä tehnyt pelaaja.
Ammattilaisura.
Deloach oli maailmanmestaruuskilpailuissa 2011 pituushypyssä kuudes. Sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui pituushypyssä toiseksi tuloksella 698 cm ja Lontoon kesäolympialaisissa kolmanneksi tuloksella 689 cm. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli yhdestoista.
Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän kilpaili 60 metrin aitajuoksussa sijoittuen viidenneksi.
Kansalliset mestaruus- ja karsintakilpailut.
Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa 2012 hän sijoittui pituushypyssä kolmanneksi myötätuulituloksella 708 cm. Kilpailussa hän hyppäsi myös sallituissa olosuhteissa ennätyksensä 703 cm. Lajin Yhdysvaltojen-mestaruuden hän on voittanut ulkoradoilla 2013 ja sisäradoilla 2011, 2012 ja 2013.
Yksityiselämä.
Deloachin vanhemmat ovat Dede ja William Deloach. Janay on naimisissa Patrick Soukupin kanssa. Parin häät pidettiin syyskuussa 2012 salaisessa paikassa.
Sylvio Kroll

Sylvio Kroll (s. 29. huhtikuuta 1965 Lübben, Brandenburg, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen, alun perin Itä-Saksaa edustanut telinevoimistelun olympiamitalisti.
Kroll saavutti Soulin olympialaisissa 1988 itäsaksalaisena hopeaa joukkuekilpailussa ja hypyssä sekä sijoittui nojapuilla seitsemänneksi, hevosella kahdeksanneksi ja moniottelussa kymmenenneksi. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän edusti Saksaa ja sijoittui neljänneksi joukkuekilpailussa, kuudenneksi hypyssä ja 26:nneksi moniottelussa.
MM-kilpailuissa Wecker saavutti yhdeksän mitalia, joista kaksi oli kultaa. Vuonna 1985 hän voitti kultaa nojapuilla sekä saavutti hopeaa rekillä sekä pronssia moniottelussa ja joukkuekilpailussa. Vuonna 1987 hän voitti kultaa hypyssä ja saavutti pronssia joukkuekilpailussa. Vuonna 1989 hän sai hopeaa hypyssä ja joukkuekilpailussa. Mitalikokoelman täydensi vuoden 1991 MM-pronssi joukkuekilpailusta.
Kroll voitti EM-kultaa hypyssä vuonna 1985. Samoissa kisoissa hän sai hopeaa nojapuilla ja hevosella. Vuonna 1987 hän saavutti EM-hopeaa rekillä ja hypyssä.
Ethyl Corporation

Ethyl Corporation, alkuperäiseltä nimeltään "Ethyl Gasoline Corporation", on kolmen johtavan amerikkalaisen yrityksen vuonna 1923 perustama yhtiö, joka valmisti bensiinin lisäaineeksi tetraetyylilyijyä. Aineen keksijä Thomas Midgley pyrki kaikin keinoin salaamaan sen vahingollisuuden työntekijöitä ja ympäristöä kohtaan. Hän tiesi aineen myrkyllisyyden, sillä oli itsekin saanut työpaikalla lyijymyrkytyksen. Yhtiön omistivat General Motors, Du Pont ja Standard Oil.
Tetraetyylilyijyn ympäristövaikutukset tulivat esille tutkija Clair Pattersonin väitöskirjatyön ansiosta. Hän aloitti aiheen tutkimukset vuonna 1948. Hän tutki lyijyn ja uraanin määriä vanhoista kivinäytteistä. Tutkimukset olivat vaikeita, koska ne vaativat suurta tarkkuutta ja näytteet saastuivat nopeasti, jos ne joutuivat kosketuksiin ilman kanssa. Ihmisten lyijypitoisuutta tutkittiin ulosteiden perusteella, mutta ne eivät paljastaneet mitään, koska lyijy ei poistu elimistöstä. Lopulta otettiin käyttöön Grönlannin ikijään kairaukset. Sen avulla Patterson sai selville ilmakehän lyijypitoisuuden muutoksen: se oli 625-kertaistunut sadan vuoden aikana. Patterson piti selvänä, että syy oli bensiinin lisäaineessa.
Patterson alkoi taistella lyijypitoisen bensiinin kieltämiseksi. Ethyl Corporation käytti runsaasti rahaa oman asiansa puolesta, mutta 1970-luvulla ympäristönsuojelu sai voiton. Yhdysvalloissa säädettiin jo vuonna 1963 ilmanpuhtauslaki ("U.S. Clean Air Act"), johon vuonna 1970 tehdyllä “Muskie Act” -muutoksella lyijypitoinen bensiini kiellettiin. Lyijyä sisältävät sisämaalit ja ruokasäilykepurkkien lyijy kiellettiin vieläkin myöhemmin.
Yarisley Silva

Yarisley Silva Rodríguez (s. 1. kesäkuuta 1987 Pinar del Río) on kuubalainen seiväshyppääjä. Hän on maailmanmestari ja olympiahopeamitalisti.
Silvan henkilökohtainen ennätys on ulkoradoilla 491 cm (2015) ja sisäradoilla 482 cm (2013).
Ura.
Uran alkuvuodet.
Silva osallistui ensimmäisiin seiväskilpailuihinsa 12-vuotiaana. Hänen äitinsä oli keihäänheittäjä. Silva ylitti neljä metriä ensimmäisen kerran vuonna 2004 ja 410 cm seuraavana vuonna.
Kansainväliset kilpailut ja olympiamitali.
Silva edusti Kuubaa Pekingin olympialaisissa 2008, mutta karsiutui loppukilpailusta tuloksella 415. Kaudella 2011 hän kilpaili laajasti kansainvälisissä kilpailuissa ja ylsi kolmen parhaan joukkoon eri puolilla Eurooppaa. Silva paransi kauden aikana viisi kertaa henkilökohtaista ennätystään. Hänen kauden paras tuloksensa oli 475 cm.
Silva kilpaili sisäradoilla ensimmäisen kerran vuonna 2012. Helmikuussa hän paransi Kuuban ennätystä 460 cm:ään. Lontoon olympialaisissa 2012 Silva sivusi ennätystään ylitettyään 475 cm ja saavutti olympiahopeaa. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Silva sai pronssia tuloksella 482. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden Sopotissa 2014 tuloksella 470. Pekingin MM-kisoissa 2015 Silva voitti kultaa tuloksella 490 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 pronssia tuloksella 465.
Silvaa valmentaa Alexander Navas ja hänen kuubalainen kollegansa Lázaro Borges.
Ignazio Marino

Ignazio Roberto Maria Marino (s. 10. maaliskuuta 1955 Genova, Italia) on italialainen Demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Rooman 64. pormestarina kesäkuusta 2013 lokakuuhun 2015. Hän erosi virastaan, kun yli puolet Rooman valtuutetuista erosi hänen peruttua aikaisemman eroilmoituksensa. 
Vuodesta 2006 toukokuuhun 2013 Marino oli Italian senaatin jäsen.
Koulutukseltaan Marino on elinsiirtoihin erikoistunut kirurgi.
Dominique Dawes

Dominique Dawes (s. 20. marraskuuta 1976 Silver Spring, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen telinevoimistelun olympiavoittaja.
Dawes saavutti Barcelonan olympialaisissa 1992 pronssia joukkuekilpailussa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja saavutti pronssia permannolla. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi nojapuilla, kuudenneksi hypyssä sekä 17:nneksi moniottelussa. Kolmansissa olympialaisissaan Sydneyssä 2000 hän saavutti pronssia joukkuekilpailussa.
MM-kilpailuissa Dawes saavutti hopeaa puomilla ja nojapuilla vuonna 1993, hopeaa joukkuekilpailussa vuonna 1994 sekä pronssia puomilla vuonna 1996.
Dominique Moceanu

Dominique Moceanu (s. 30. syyskuuta 1981 Hollywood, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen telinevoimistelun olympiavoittaja.
Moceanu voitti Atlantan olympialaisissa 1996 kultaa joukkuekilpailussa sekä sijoittui neljänneksi permannolla, kuudenneksi puomilla ja yhdeksänneksi moniottelussa.
MM-kilpailuissa Moceanu saavutti hopeaa puomilla ja pronssia joukkuekilpailussa vuonna 1995.
Kerri Strug

Kerri Allyson Strug (s. 19. marraskuuta 1977 Tucson, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen telinevoimistelun olympiavoittaja.
Strug saavutti olympialaisten joukkuekilpailussa pronssia Barcelonassa 1992 ja voitti kultaa Atlantassa 1996. Atlantassa hän oli karsintakilpailussa paras permannolla, viides hypyssä ja seitsemäs moniottelussa, mutta ei voinut osallistua näiden finaaleihin joukkuekilpailussa tapahtuneen loukkaantumisen vuoksi. Joukkuekilpailussa Yhdysvaltain joukkueen viimeisenä telineenä oli hyppy ja Strug oli heidän viimeinen hyppääjänsä. Hän loukkasi nilkkansa jo ensimmäisen hyppynsä alastulossa mutta suoritti vielä toisen hyppynsä varmistaakseen Yhdysvalloille kultamitalin.
MM-kilpailuissa Strug saavutti joukkuekilpailussa hopeaa vuosina 1991 ja 1994 sekä pronssia vuonna 1995.
Siviilielämä.
Strug on uskonnoltaan juutalainen ja on ollut aviossa asianajaja Robert Fischerin kanssa huhtikuusta 2010 lähtien. Parin esikoispoika syntyi maaliskuussa 2012 ja tytär kesäkuussa 2014.
Mikronesiankottarainen

Mikronesiankottarainen ("Aplonis opaca") on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mikronesiankottaraista tavataan hajanaisella alueella Mikronesiassa. Sen on raportoitu olevan runsaslukuinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Polynesiankottarainen

Polynesiankottarainen ("Aplonis tabuensis") on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Polynesiankottaraista tavataan hajanaisella alueella Melanesiassa ja Polynesiassa. Vaikka sen levinneisyysalue on pieni, on sen kuvattu olevan yleinen monilla saarilla ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Samoankottarainen

Samoankottarainen ("Aplonis atrifusca") on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Samoankottaraista tavataan Samoassa ja Amerikan Samoassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi, vaikkakin sen levinneisyysalue on pieni.
Monster Tour

Monster Tour oli yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Kiss-yhtyeen maailmankiertue. Kiertue promotoi yhtyeen syksyllä 2012 julkaisemaa, 20. studioalbumia "Monster". 
Kiertue käynnistyi 7. marraskuuta 2012 Etelä-Amerikasta, jossa yhtye konsertoi Buenos Airesin River Plate Stadiumilla. Vuoden 2013 keväällä yhtye aloitti kiertueen Australian-osuuden Perthistä ja toukokuun alussa Euroopan-osion Tukholmasta. Kiss konsertoi kiertueen Euroopan-osiolla myös Suomessa, Helsingin Hartwall Areenalla 3. kesäkuuta. Euroopan-osion käynnistyessä Kiss otti käyttöönsä myös uuden Spider-lavarakennelman ja uudet hydrauliset nostimet, joilla yhtyeen jäsenet voidaan nostaa useiden metrien korkeuteen seisomakatsomon yleisön ylle.
Kiertueen Pohjois-Amerikan-osio käynnistyi vuoden 2013 heinäkuussa Kanadan Victoriasta, minkä jälkeen yhtye jatkoi kiertuetta syksyllä Japaniin. 
Kiertueen settilista.
Etelä-Amerikka.
Encore:
Eurooppa.
Encore:
Australia.
Encore:
Rarotongankottarainen

Rarotongankottarainen ("Aplonis cinerascens") on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Rarotongankottaraista tavataan kotoperäisenä Cookinsaariin kuuluvalla Rarotongan saarella. Sen kannaksi arvioidaan 1 000–2 499 yksilöä. Laji oli 1800-luvulla runsas, mutta nykyisin se luokitellaan silmälläpidettäväksi.
Elintavat.
Rarotongankottarainen elää luonnontilaisissa vuoristometsissä ja liikkuu yksittäin tai pareittain. Se käyttää ravinnokseen mettä, hedelmiä ja hyönteisiä. Laji pesii puunkoloon ja käyttää samaa koloa vuodesta toiseen. Pesintä tapahtuu elokuun ja joulukuun välillä.
Michel Knuysen

Michel Jules Lodewijk Knuysen (25. lokakuuta 1929 Wijnegem – 6. toukokuuta 2013 Antwerpen) oli belgialainen soutaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Knuysen saavutti parinsa Robert Baetensin kanssa perämiehettömässä kaksikossa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Voittaja Yhdysvalloille belgialaiset hävisivät 2,8 sekuntia. Melbournessa 1956 belgialaiset eivät selviytyneet loppukilpailuun. Euroopan-mestaruuskilpailuista Knuysen saavutti yhteensä neljä mitalia, joista yhden kultaisen.
Knuysen kuoli Antwerpenissä 6. toukokuuta 2013, 83-vuotiaana.
Billie Dawe

William "Bill, Billy, Billie" Dawe (8. kesäkuuta 1924 Cochrane – 20. toukokuuta 2013) oli kanadalainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Dawe kuului Kanadan olympiakultaa Oslossa 1952 ja maailmanmestaruuden Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1950 voittaneisiin joukkueisiin. Oslon olympiaturnauksessa hän pelasi kahdeksassa ottelussa tehden kuusi maalia ja antaen kuusi maaliin johtanutta syöttöä.
Dawe kuoli 20. toukokuuta 2013, 88-vuotiaana.
Eskild Ebbesen

Eskild Balschmidt Ebbesen (s. 27. toukokuuta 1972 Silkeborg) on tanskalainen soudun kolminkertainen olympiavoittaja.
Ebbesen on kuulunut olympiakultaa voittaneeseen Tanskan kevyen nelosen venekuntaan Atlantassa 1996, Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008 sekä pronssimiehistöön Sydneyssä 2000 ja Lontoossa 2012. Yksikään tanskalaisurheilija ei ole saavuttanut enempää olympiamitaleja.
MM-kilpailuissa Ebbesen on saavuttanut kevyessä nelosessa kultaa Indianapolisissa 1994, Aiguebelettessa 1997, Kölnissä 1998, St. Catharinesissa 1999, Sevillassa 2002 ja Milanossa 2003 sekä hopeaa Tampereella 1995 ja Luzernissa 2001. Kevyessä kahdeksikossa hän sai MM-hopeaa Roudnicessa 1993.
Ebbesen työskentelee terveydenhuoltoalalla.
Sissinghurstin linna

Sissinghurstin linna ("Sissinghurst Castle") on puutarha ja entinen linna Kaakkois-Englannissa Kentin kreivikunnassa sijaitsevassa Sissinghurstin kylässä.
Historia.
Ensimmäiset tiedot Sissinghurstista ovat vuodelta 1235, jolloin sen omistajana oli De Saxingherstin suku. Suku kuitenkin hiipui. Myöhemmin Sissinghurst tuli Bakerin suvun haltuun, joka tuli hyvin toimeen hovin kanssa. Varsinaisen linnan rakennutti varakas aatelinen Sir John Baker 1540-luvulla. Hänen poikansa Sir Richard Baker laajensi linnaa ja rakennutti sen kaksoistornin vuonna 1573 linnassa vierailleen kuningatar Elisabet I:n kunniaksi. Seuraavien omistajien aikana linna alkoi vähitellen rapistua. 1700-luvun puolivälissä käydyn seitsenvuotisen sodan aikana valtio vuokrasi linnan ranskalaisten merisotilaiden sotavankileiriksi. Sodan jälkeen linna purettiin, ja siitä jäi jäljelle vain kaksoistorni, pala muuria ja kappalaiselle rakennettu talo linnan vierestä. 1800-luvun alussa kaksoistornin yhteyteen rakennettiin nykyinen talo maanviljelystilan päärakennukseksi.
Sissinghurstin puutarha.
1930-luvulla Sissinghurstin tilan ostivat kirjailijapariskunta Vita Sackville-West ja Harold Nicolson. Tila oli tuolloin ränsistynyt. He alkoivat kunnostaa sitä ja rakentaa puutarhaa, josta tuli parinkymmenen vuoden työn ansiosta yksi Englannin kauneimmista. Puutarha on suosittu matkailukohde. Nykyään sen omistaa National Trust, jolle pariskunnan pojat sen lahjoittivat välttyäkseen perintöveroilta.
Wayne Maki

Wayne Maki (myös muodossa Mäki) (20. marraskuuta 1944 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada – 12. toukokuuta 1974 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka edusti NHL:ssä Chicago Black Hawksia, St. Louis Bluesia ja Vancouver Canucksia. Hän oli yksi Canucksin varhaisia tähtipelaajia aina kuolemaansa saakka. Taustaltaan hän oli kanadansuomalainen ja puhui myös suomea jonkin verran.
Maki pelasi urallaan runkosarjassa yhteensä 246 NHL-ottelua, teki niissä 57 maalia, antoi 79 maaliin johtanutta syöttöä ja teki näin yhteensä 136 tehopistettä. Jäähyminuutteja hänelle kertyi 184. Kahdesta pudotuspeliottelusta hänelle tilastoitiin yksi maali ja kaksi rangaistusminuuttia.
Wayne Makin vanhempi veli Chico Maki oli myös NHL-jääkiekkoilija. Hän pelasi 841 NHL-ottelua, kaikki Chicago Blackhawksin joukkueessa.
Ura.
Varaus ja uran alku.
St. Louis Blues varasi Mäen NHL:ään vuonna 1969. Hän oli pelannut ammattilaistasolla CPHL-liigassa St. Louis Braves -seurassa vuodesta 1964 alkaen. Ennen kauden alkua käydyssä ottelussa Boston Bruinsin kanssa Maki ja Bruinsin puolustaja Ted Green ajautuivat veriseen tappeluun, jossa Green sai iskun päähänsä. Seurauksena hänen kallonsa murtui ja hän sai aivovaurion. Maki lähetettiin välittömästi Buffalo Bisons -farmiseuraan AHL-liigaan.
Vancouver Canucksissa.
Canucks varasi Makin vuoden 1970 laajennus-draftissa. Makista tuli yksi seuran ensimmäisistä suurista tähdistä hänen oltuaan joukkueensa parhaiden pisteidentekijöiden joukossa molempina täysinä kausinaan, 1970–1971 ja 1971–1972.
Uran loppu ja kuolema.
Makin upaavasti alkanut ura päättyi, kun kahden ja puolen Canucksissa pelatun kauden jälkeen hänellä diagnosoitiin aivokasvain joulukuussa 1972. Hän kuoli sairauteen 12. toukokuuta 1974 vain 29-vuotiaana. Canucks jäädytti epävirallisesti hänen pelinumeronsa 11. Kukaan ei käyttänyt Canucksissa kyseistä numeroa ennen kuin Mark Messier liittyi joukkueeseen kaudeksi 1997–1998.
House of Gold &amp; Bones Part 2

House of Gold &amp; Bones Part 2 on yhdysvaltalaisen Stone Sourin viides studioalbumi ja se on tupla-konseptialbumin toinen osa Albumi julkaistiin Roadrunner Records levy-yhtiön kautta 3. huhtikuuta 2013 Japanissa, 8. huhtikuuta 2013 Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja 9. huhtikuuta 2013 Yhdysvalloissa. Albumi nauhoitettiin Soundfarm Studiossa samanaikaisesti "House of Gold &amp; Bones Part 1" kanssa, joka julkaistiin lokakuussa 2012. 
Stone Sour alkoi työstää albumia 19. maaliskuuta 2012. Kitaristi Josh Rand huomautti, että albumi sisältää toisintoja ensimmäisestä albumista. Esimerkkinä "The Conflagration" sisältää samoja lyriikoita kuin "The Travelers" (Parts 1 ja 2) ja "The House of Gold and Bones" sisältää saman bridge riffin kuin "Absolute Zero." Rachel Bolan Skid Row -yhtyeestä soittaa bassoa molemmilla House of Gold and Bones -albumeilla.
Christine Day

Christine Day (s. 23. elokuuta 1986) on jamaikalainen pikajuoksija, joka on erikoistunut 400 metrin juoksuihin.
Day karsiutui 400 metrin välierissä Berliinin MM-kilpailuissa 2009. Hän edusti Jamaikaa vuoden 2012 kesäolympialaisissa 400 metrin juoksussa ja 4 × 400 metrin viestissä. Day putosi 400 metrin juoksussa semifinaalissa, mutta voitti joukkuetoveriensa Rosemarie Whyten, Shericka Williamsin ja Novlene Williams-Mills kanssa pronssia viestissä. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän saavutti pronssia 400 metrillä ajalla 51,09 ja kultaa 4 × 400 metrin viestissä. Hän sai IAAF World Relays -kilpailuissa hopeaa 4 × 400 metrin viestissä 2015. Pekingin maailmanmestaruuskilpailuissa 2015 Day oli neljäs 400 metrin juoksussa ennätyksellään 50,14 ja voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä. 
Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Day karsiutui 400 metrin välierissä. Hän juoksi 4 × 400 metrin viestin alkuerissä. Loppukilpailussa Jamaika saavutti toisella kokoonpanolla hopeaa. Hän saavutti IAAF World Relays -kilpailuissa 2017 pronssia juostuaan 4 × 400 metrin alkueräjuoksussa. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä.
Qieyang Shijie

Qieyang Shenjie (, eli Choeyang Kyi , s. 11. marraskuuta 1990 Haibein tiibetiläisten autonominen prefektuuri) on kiinalainen kävelyn olympiavoittaja.
Qieyang sijoittui Daegun MM-kilpailuissa 2011 20 kilometrin kävelyssä alun perin viidenneksi (ajalla 1.31.14), mutta nousi myöhemmin kolmannelle sijalle Olga Kaniskinan ja Anisja Kirdjapkinan dopinghylkäysten takia. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa hän oli samalla matkalla alun perin kolmas Aasian ennätysajalla 1.25.16, mutta nousi Jelena Lašmanovan ja Olga Kaniskinan dopinghylkäysten jälkeen lopulta kultamitalistiksi. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli viidestoista. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui viidenneksi. Jakartan Aasian kisoissa 2018 hän sai hopeaa ajalla 1.29.15. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti 20 kilometrin kävelyssä hopeaa ajalla 1.33.10. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti pronssia 20 kilometrillä ajalla 1.27.56 ja 35 kilometrillä ajalla 2.40.37.
Qieyang käveli 20 kilometrin ennätyksensä 1.24.45 Huangshanissa 20. maaliskuuta 2021.
Derek Drouin

Derek Drouin (s. 6. maaliskuuta 1990 Sarnia, Ontario) on kanadalainen korkeushyppääjä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Ura.
Yliopistourheilussa Drouin on voittanut NCAA:n mestaruuskilpailuissa kultaa korkeushypyssä ulkoradoilla vuosina 2010 ja 2013 sekä sisäradoilla 2010, 2011 ja 2013. Hän on myös kuusinkertainen Kanadan-mestari vuosilta 2010 ja 2012–2016.
Vuonna 2007 Drouin oli Ostravan alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa kymmenes. Hän saavutti ensimmäisen kerran kansainvälistä menestystä voitettuaan kultaa nuorten Pan-Amerikan -kisoissa 2009 tuloksella 227 cm. 
Lontoon olympialaisissa 2012 Drouin oli alun perin kolmas tuloksella 229 cm, mutta nousi myöhemmin Ivan Uhovin dopinghylkäyksen jälkeen hopeamitalistiksi. Hän sai pronssia Moskovan MM-kilpailuissa 2013 tuloksella 238 cm, joka oli samalla myös Kanadan ennätys. Drouin paransi Kanadan ennätystään tulokseen 240 cm Des Moines'ssa huhtikuussa 2014. Hän voitti kultaa Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 tuloksella 231 cm.
Pan-Amerikan kisoissa 2015 Drouin voitti kultaa tuloksella 237 cm. Hän voitti maailmanmestaruuden Pekingissä 2015 uusinnan jälkeen tuloksella 234 cm. Drouin, Bohdan Bondarenko ja Zhang Guowei ylittivät 233, mutta eivät selvittäneet korkeutta 236 cm. Uusinnassa Drouin ylitti 234 cm, jonka muut pudottivat. Rion olympialaisissa 2016 Drouin voitti kultaa tuloksella 238 cm. Drouin selvitti jokaisen korkeuden ensimmäisellä yrittämällään paitsi 240 cm, josta hän pudotti kerran, mutta hänen ei tarvinnut käyttää kahta viimeistä yritystään, koska Bohdan Bondarenko, joka oli jättänyt yhden yrityksen 240 cm, ei onnistunut ainoassa yrityksessään.
Balladi 1

Balladi 1 on Scandinavian Music Groupin 14. kesäkuuta 2013 julkaistu ensimmäinen single yhtyeen tammikuussa 2014 julkaistulta studioalbumilta "Terminal 2". Singlen kanssa samanaikaisesti julkaistiin kappaleen musiikkivideo, jonka ovat ohjanneet, käsikirjoittaneet, kuvanneet ja leikanneet yhtyeen jäsenet Terhi Kokkonen ja Joel Melasniemi.
Kappaleen on säveltänyt Joel Melasniemi ja sanoittanut Terhi Kokkonen.
OGLE-2005-BLG-169Lb

OGLE-2005-BLG-169Lb on eksoplaneetta, joka löydettiin 10. maaliskuuta 2006. Se kiertää tähteä OGLE-2005-BLG-169L noin 8 800 valovuoden päässä Maasta, Jousimiehen tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään 2,8 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 9 vuotta. Planeetan massa vastaa noin 0,04 Jupiterin massaa (12,7 Maan massaa). Planeetta on todennäköisesti kylmä kaasujättiläinen.
HD 224693 b

HD 224693 b on eksoplaneetta, joka löydettiin 17. huhtikuuta 2006. Se kiertää keltaista alijättiläistähteä HD 224693 noin 307 valovuoden päässä Maasta, Valaskalan tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään 0,233 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 27 päivää. Planeetan massa vastaa noin 0,71 Jupiterin massaa. Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
HD 86081 b

HD 86081 b on eksoplaneetta, joka löydettiin 17. huhtikuuta 2006. Se kiertää keltavalkoista F-tyypin kääpiötähteä HD 86081 noin 297 valovuoden päässä Maasta, Sekstantin tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään 0,039 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 2 päivää. Planeetan massa vastaa noin 1,5 Jupiterin massaa. Planeetta on siis niin sanottu kuuma jupiter.
HD 33283 b

HD 33283 b on eksoplaneetta, joka löydettiin 17. huhtikuuta 2006. Se kiertää keltaista pääsarjan tähteä HD 33283 noin 281 valovuoden päässä Maasta, Jäniksen tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään 0,168 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 18 päivää. Kiertoradan eksentrisyys kuitenkin saa planeetan etäisyyden tähteen vaihtelemaan. Planeetan massa vastaa noin 0,33 Jupiterin massaa. Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
OGLE-2003-BLG-235Lb

OGLE-2003-BLG-235Lb (vaihtoehtoinen nimitys MOA-2003-BLG-53Lb) on eksoplaneetta, joka löydettiin 15. huhtikuuta 2004. Se kiertää G-tyypin pääsarjan tähteä OGLE-2003-BLG-235L noin 17 000 valovuoden päässä Maasta, Jousimiehen tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään 5,1 AU:n etäisyydellä. Planeetan massa vastaa noin 2,6 Jupiterin massaa. Planeetta on todennäköisesti kylmä kaasujättiläinen.
Vaatimaton ehdotus, joka estäisi Irlannin lapsia olemasta taakaksi vanhemmilleen tai maalleen

Vaatimaton ehdotus, joka estäisi Irlannin lapsia olemasta taakaksi vanhemmilleen tai maalleen () on irlantilaisen kirjailijan Jonathan Swiftin vuonna 1729 julkaistu satiirinen pamfletti, jossa hän ehdottaa, että Irlantia vaivannut paha köyhyysongelma ratkaistaisiin siten, että yläluokka ostaisi alaluokan lapset ja söisi ne. 
Swiftin mukaan hänen ehdotuksensa toteuttaminen vähentäisi katolilaisten määrää ja saisi miehet kohtelemaan vaimojaan paremmin, koska he tietäisivät kuinka paljon rahaa vauvalla voitaisiin ansaita. Lisäksi ”nuori, hyvin imetetty terve lapsi on vuoden ikäisenä mitä ravitsevinta, herkullisinta ja terveellisintä ruokaa niin muhennettuna, paahdettuna, paistettuna kuin keitettynäkin” ja vauvojen surmatkin vähenisivät.
Pamfletti herätti aikalaisissa pahennusta, ja siitä järkytyttiin vielä Ruotsissa, kun pamfletti julkaistiin ruotsiksi vuonna 1832. Suomeksi se julkaistiin vuonna 1998.
Victor Stabin

Victor Stabin (s. 5. maaliskuuta 1954 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen taiteilija, maalari, kirjailija ja kuvittaja. Stabin on tunnettu työstään koulutuksen parissa, ja hänen teostaan "Daedal Doodle" (2011) on käytetty oppikirjana lukuisissa kouluissa.
Stabinin kuuluisiin töihin lukeutuvat myös eräät yhdysvaltalaiset postimerkit sekä Kiss-yhtyeen "Unmasked"-albumin kansikuva.
Wollmar Boström

Wollmar Filip Boström (15. kesäkuuta 1878 Strängnäs – 7. marraskuuta 1956) oli ruotsalainen tennispelaaja. Hän saavutti Lontoon kesäolympialaisissa 1908 pronssia sisänelinpelissä yhdessä Gunnar Setterwallin kanssa. Hän kilpaili myös Tukholman kesäolympialaisissa 1912 selviytyen puolivälieriin sekä kaksin- että nelinpelissä.
Boström toimi myös diplomaattina Yhdysvalloissa vuosina 1925–1945.
Gerard McMahon

Gerard McMahon (tunnettu myös nimillä Gerard McMann ja G Tom Mac) (s. Gerard Thomas MacMahon, Birmingham, Britannia) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä, multi-instrumentalisti ja tuottaja, joka on erikoistunut tekemään musiikkia elokuviin ja televisioon. Hän on myös G TOM MAC -nimisen yhtyeen perustajajäsen. 
McMahon tunnetaan parhaiten vuoden 1987 hitistä ”Cry Little Sister”, jonka hän levytti The Lost Boys -elokuvan soundtrackille.
Arno Almqvist

Arno Axel Almqvist (23. syyskuuta 1881 Pori – 5. maaliskuuta 1940 Mikkeli) oli suomalainen upseeri ja urheilija, joka osallistui vuoden 1912 kesäolympialaisten viisiotteluun. 
Elämä.
Sotilasura.
Almqvistin vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Aksel Almqvist ja Maria Christina Smedberg. Almqvist aloitti sotilasuransa Haminan kadettikoulussa ja siirtyi sen vuonna 1903 tapahtuneen lakkauttamisen jälkeen opiskelemaan Mihailovin tykistöakatemiaan Pietariin. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli tykistöupseerina Kronstadtin linnakkeella. Lokakuun vallankumouksen yhteydessä hän tuli bolševikkien pidättämäksi ja vietti yhteensä viisi kuukautta Kronstadin vankilassa.
Suomen sisällissodan aikana Almqvist toimi Valkoisten 1. raskastykistöpatteriston päällikkönä. Sodan jälkeen toukokuussa 1918 hänet nimitettiin Suomenlinnan Linnoitustykistön päälliköksi, josta tehtävästä Almqvist siirtyi Suomen rannikkotykistön komentajaksi syyskuussa 1923. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta seuraavan vuoden marraskuussa. Almqvistin ero liittyi aitosuomalaisten aloittamaan ajojahtiin, jossa syrjäytettiin useita Venäjän keisarikunnan armeijassa palvelleita ja koulutuksensa saaneita upseereita eli niin sanottuja ”ryssänupseereita”. Almqvistin tilalle rannikkotykistön komentajaksi nimitettiin kenraali Väinö Valve.
Almqvist työskenteli sotilasuransa jälkeen vankilanjohtajana. Talvisodan aikana hän oli armeijan palveluksessa vapaaehtoisena ja toimi tykistöalan erikoistehtävissä. Almqvist sai surmansa virkamatkalla Mikkelissä kaupunkiin kohdistuneissa pommituksissa 5. maaliskuuta 1940.
Urheilu.
Vuonna 1912 Almqvist osallistui Tukholman olympialaisten nykyaikaiseen viisiotteluun sijoittuen kahdenneksikymmenenneksi. Almqvist edusti Venäjää, koska sääntöjen mukaan osallistujien piti olla upseereita ja he joutuivat edustamaan maata, jonka armeijassa palvelivat. Almqvist ilmoittautui kisoihin myös 200 ja 400 metrin rintauintiin, mutta ei päässyt mukaan. Myöhemmin hän toimi muun muassa Kuopion Uimaseuran puheenjohtajana 1920-luvulla.
Perhe.
Almqvistin puoliso oli Karin Norell. Pariskunnalla oli kolme lasta.
Mirror’s Edge Catalyst

Mirror’s Edge Catalyst on DICE:n kehittämä Electronic Artsin julkaisema toimintaseikkailu- ja tasohyppelypeli. Peli julkaistiin kesäkuussa 2016.
Peli julkistettiin vuoden 2013 E3-pelimessuilla. Peli käyttää pelimoottorina DICE:n kehittämää Frostbite 3 -pelimoottoria. Peli on "reboot" vuoden 2008 pelistä "Mirror’s Edge". 
Elokuussa 2023 Electronic Arts ilmoitti sulkevansa useita pelipalvelimia samana vuonna. "Mirror’s Edge Catalyst" oli yksi peleistä, joiden palvelin suljettiin.
Pelaaminen.
Peli on edeltäjänsä tapaan kuvattu ensimmäisen persoonan kuvakulmasta. Pelaajan tarkoituksena on ohjata ketteräliikkeistä kuriiria, Faithia, jonka liiketekniikat perustuvat parkouriin ja free runningiin.
Frank Gibeau sanoi E3-messuilla, että ”Päähenkilö Faith tekee paluun avoimen maailman toimintaseikkailussa”.
Kehitys.
Helmikuussa 2011 uutisoitiin, että uuden "Mirror’s Edgen" kehitys on keskeytetty, koska Electronic Artsin mielestä peli oli liian suuri taloudellinen riski.
Vuoden 2011 E3-pelimessuilla EA:n toimitusjohtaja Frank Gibeau kertoi, että jatko-osa oli kehityksessä ja se käyttäisi mahdollisesti Frostbite 2 -moottoria. Battlefieldin entinen tuottaja Ben Cousins kertoi, että uusi Mirror's Edge on kehitteillä.
Peli julkistettiin virallisesti trailerin kanssa E3 2013 -lehdistötilaisuudessa.
Vastaanotto.
GameSpot antoi pelille arvosanaksi 7/10 arvostelussaan.
Galaktinen elämän vyöhyke

Galaktinen elämän vyöhyke ("galaktinen elinkelpoinen vyöhyke" , GHZ) on galaksissa sijaitseva alue, joka on suotuisa elämän esiintymiselle. Vyöhykkeen sisäpuolella tähdet ovat liian tiheässä, ja räjähtävät tähdet sekä mustat aukot säteilevät liikaa. Vyöhykkeen ulkopuolella aineen pieni tiheys aiheuttaa hitaan tähtien kehityksen ja sitä kautta siellä on vain vähän raskaita alkuaineita elämälle sopivien planeettojen muodostamiseen.
Galaktinen elämän vyöhyke.
Määritelmien mukaan galaktinen elämänvyöhyke on se alue galaksissa, joka on tarpeeksi kaukana galaksin ytimestä, jotta korkean tähtitiheyden aiheuttamat tähtien keskinäiset ohitukset, galaksiytimen mustan aukon ympäristöstä tuleva säteily tai supernovien purkaukset eivät aiheuta vaaraa elämälle. Galaktisen elokehän ulkorajan määrittelee vastaavasti vaatimus, että alueella pitää olla saatavilla riittävästi raskaita alkuaineita (terrestriaalisten) planeettojen muodostumiseen tähtien ympärille.
Paras ympäristö planeettojen syntymiseen saattaa olla kierteisgalaksi. Pallomaiset tähtijoukot ovat metalliköyhiä ja tähtitiheitä. Tämän takia niissä ei ehkä ole planeettoja, ja jos on, tähtien väliset törmäykset häiritsevät planeettakuntien kehitystä ja vakautta ainakin ulkoplaneettojen osalta. Elliptiset galaksit ja pienet galaksit ovat metalliköyhiä. Magellanin pilvissä metallipitoisuus on 10–40 %.
Galaktisen elokehän määrittelyn tarkat reunaehdot kuten gammapurkausten vaikutukset ekosysteemeihin tunnetaan vielä huonosti, ja vyöhykkeen arvioiminen onkin erittäin vaikeaa. Omassa galaksissamme Linnunradassa elokehän on arvioitu olevan keskimäärin noin 25 000 valovuoden eli kahdeksan kiloparsekin etäisyydellä galaksin keskustasta. Galaktisen elokehän sijaintiin vaikuttaa suuresti galaksin koko, tyyppi ja keskimääräinen kemiallinen koostumus, joten muissa galakseissa elokehän sijainti voi poiketa paljonkin Linnunradan vastaavasta tai se voi jopa puuttua kokonaan.
Gunnar Setterwall

Carl Gunnar Emanuel Setterwall (18. elokuuta 1881 Tukholma – 26. helmikuuta 1928 Tukholma) oli ruotsalainen tennispelaaja. Hän voitti urallaan neljä olympiamitalia.
Setterwall saavutti Lontoon kesäolympialaisissa 1908 pronssia sisänelinpelissä yhdessä Wollmar Boströmin kanssa. Tukholman kesäolympialaisissa 1912 hän saavutti hopeaa sisänelinpelissä Carl Kempen kanssa sekä hopeaa sekanelinpelissä ja pronssia sekasisänelinpelissä Sigrid Fickin kanssa. Tukholman sekanelinpelin loppuottelussa Setterwall ja Fick hävisivät Heinrich Schomburgkille ja Dora Köringille erin 4–6, 0–6. Sisänelinpelin loppuottelussa Setterwall ja Kempe taipuivat André Gobertille ja Maurice Germotille erälukemin 4–6, 14–12, 2–6, 4–6.
Kepa Lehtinen

Kimmo ”Kepa” Lehtinen (s. 25. maaliskuuta 1971) on suomalainen elokuvasäveltäjä. Hän on opiskellut Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolla.
Valikoitu filmografia säveltäjänä.
Televisiosarjat.
Lisäksi Lehtinen on säveltänyt televisio- ja radiomainoksia muun muassa Valiolle, Soneralle, Hartwallille, Pauligille ja Tjäreborgille.
Alueellisia kieliä tai vähemmistökieliä koskeva eurooppalainen peruskirja

Alueellisia kieliä tai vähemmistökieliä koskeva eurooppalainen peruskirja, myös Euroopan neuvoston alueellisia kieliä tai vähemmistökieliä koskeva eurooppalainen peruskirja on hyväksytty Strasbourgissa 5. marraskuuta 1992. Sopimuksen alkuperäiskappale, jonka englannin- ja ranskankieliset tekstit ovat yhtä todistusvoimaisia, talletettiin Euroopan neuvoston arkistoon. Euroopan neuvoston pääsihteeri lähettää peruskirjan jäljennökset jäsenvaltioille – Euroopan neuvoston jokainen jäsenvaltio on kutsuttu liittymään tähän peruskirjaan. Suomi ratifioi sopimuksen 9. marraskuuta 1994 ja sitoutui suojelemaan alueellaan puhuttuja saamelaiskieliä ja ruotsin kieltä. Joulukuussa 2009 tehdyssä asetusmuutoksessa Suomi lisäsi maassa kotoperäisenä puhutun karjalan kielen peruskirjan suojelemiensa kielten joukkoon.
Peruskirjan laajuus.
Peruskirja koskee vain niitä kieliä, joita valtion kansalaiset perinteisesti käyttävät (eli maahanmuuttajien kielet eivät kuulu sopimuksen piiriin), jotka eroavat merkittävästi enemmistön puhumasta kielestä (tämä sulkee pois sen, jos valtio haluaisi pitää vähemmistökieliä pelkkinä valtakielen paikallisina murteina) tai vähemmistökieliä, joita puhutaan jollain tietyllä alueella tai tasaisesti koko valtion alueella (kuten jiddišiä tai romanikieltä, joita käytetään koko valtion alueella).
Ongelmat ja ristiriidat.
Peruskirjan allekirjoittaminen ja ratifiointi ovat johtaneet poliittiseen konfliktiin Ranskassa, jossa perinteisesti yhtä virallista valtion kieltä on pidetty yhdistävä tekijänä (katso Ranskan kielipolitiikka). Pääministeri Lionel Jospinin hallitus allekirjoitti peruskirjan, mutta perustuslakineuvosto katsoi, että se sisältää perustuslakia vastaan olevia kohtia. Sen takia peruskirjaa ei ratifioitu. Vuonna 2011, kun Ranskan perustuslakiin tehtiin useita muutoksia, kuten lisättiin kohta alueellisista kielistä, Ranskan presidentti François Hollande lupasi keskustella peruskirjasta Ranskan parlamentin kanssa. 
Slovakiassa ei päästy aluksi sopimukseen alueista, joilla unkarinkielinen vähemmistö asuu. 
Euroopan neuvosto vaati vuonna 2007 Kreikkaa, Irlantia ja Latviaa allekirjoittamaan sopimuksen sekä Islantia, Maltaa ja Italiaa ratifioimaan peruskirjan.
Andreea Răducan

Andreea Răducan (s. 30. syyskuuta 1983 Bârlad, Vaslui, Romania) on romanialainen telinevoimistelun olympiavoittaja.
Răducan voitti Sydneyn olympialaisissa 2000 kultaa joukkuekilpailussa ja saavutti hopeaa hypyssä. Lisäksi hän sijoittui permannolla kuudenneksi. Alun perin hän voitti myös moniottelun mutta menetti kultamitalin jäätyään kiinni dopingtestissä. Romanian moniottelussa saavuttama kolmoisvoitto kutistui näin kaksoisvoitoksi.
MM-kilpailuissa Răducan saavutti kahdeksan mitalia, joista viisi oli kultaa. Vuonna 1999 hän voitti kultaa permannolla ja joukkuekilpailussa sekä sai hopeaa puomilla. Vuonna 2001 hän voitti kultaa permannolla, puomilla ja joukkuekilpailussa sekä saavutti pronssia moniottelussa ja hypyssä.
Vuoden 2000 EM-kisoissa Răducan saavutti hopeaa permannolla ja pronssia joukkuekilpailussa.
Adidas Brazuca

Adidas Brazuca oli jalkapallon vuoden 2014 MM-kilpailujen virallinen kisapallo. Sana "brazuca" on brasilianportugalin puhekieltä ja viittaa brasilialaiseen elämäntyyliin ja ylpeyteen siitä. Pallo nimettiin Brasiliassa vuonna 2012 järjestetyssä yleisöäänestyksessä, jossa nimiehdotus ”Brazuca” sai yli 70 prosenttia äänistä. Sen vastaehdokkaat olivat nimet ”Bossa Nova” ja ”Carnavalesca”.
Pallon monet värit ja paneelien nauhamainen muoto symbolisoivat Brasilian perinteisiä monivärisiä toivomusrannerenkaita sekä jalkapalloon Brasiliassa liittyvää iloa.
Pallo koostuu kuudesta identtisestä uudenlaisella pintarakenteella toteutetusta paneelista. Paneeleita on vähemmän kuin yhdessäkään aikaisemmassa kisapallossa, mutta paneelien muodosta johtuen pallon saumat ovat yhteismitaltaan noin 327 senttimetriä, mikä on enemmän kuin edellisten kisojen kisapallolla Jabulanilla. Pallon saumat ovat kahteen edelliseen kisapalloon verrattuna syvemmät: 1,56 millimetriä. Saumojen pituudella ja syvyydellä on pyritty tekemään pallon lennosta ennalta-arvattavampi kuin edeltäjällään, joka sai osakseen kovaa arvosteltua.
Brazuca Final Rio.
MM-kisojen loppuottelu 13. heinäkuuta 2014 Saksan ja Argentiinan välillä pelattiin Brazuca Final Rio-pallolla. Sen kuviot olivat samanlaiset kuin alkuperäisessä Brazucassa, mutta väreinä olivat vihreä ja kulta. Tämä oli kolmas kerta, kun finaalissa käytettiin erilaista palloa. Vuonna 2006 finaali pelattiin Teamgeist Berlin-pallolla ja vuonna 2010 Jo'bulani-pallolla.
Marius Urzică

Marius Urzică (s. 30. syyskuuta 1975 Toplița, Harghita, Romania) on romanialainen telinevoimistelun olympiavoittaja.
Urzică saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 hopeaa hevosella ja sijoittui yhdeksänneksi joukkuekilpailussa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän voitti kultaa hevosella ja sijoittui kuudenneksi joukkuekilpailussa sekä kahdeksanneksi nojapuilla. Kolmansissa olympialaisissaan Ateenassa 2004 hän saavutti hopeaa hevosella ja pronssia joukkuekilpailussa.
MM-kilpailuissa Urzică voitti hevosella kultaa vuosina 1994, 2001 ja 2002 sekä saavutti hopeaa vuonna 1999. Lisäksi hän saavutti pronssia joukkuekilpailussa vuonna 1995.
EM-kilpailuissa Urzică voitti hevosella kultaa vuosina 1994, 2000 ja 2002 sekä saavutti hopeaa vuonna 2005.