tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tammisaaren metsäkoulu

Tammisaaren metsäkoulu on aiemmin Suomessa toiminut metsäkoulu eli oppilaitos, joka antoi opetusta metsätalouden alalla.
Toiminta 1930-luvun Suomessa.
Tammisaaren metsäkoulun tarkoituksena oli antaa metsätalousopetusta metsänomistajille ja sellaisille itsenäisesti työskenteleville nuorille miehille, jotka halusivat antautua metsäalalle. 
Koulu oli metsähallituksen ohjauksen ja valvonnan alainen, ja se oli sijoitettu valtion omistamaan taloon Tammisaaren kaupungissa. Se toimi vuosittain syyskuun 1. päivästä toukokuun 1. päivään. Koulun johtaja oli samalla Tammisaaren hoitoalueen metsänhoitaja.
Oppilasvalinta.
Oppilaita, joiden tuli olla 18–30 vuoden ikäisiä, otettiin otettiin vuosittain vähintään 12 ja enintään 20. Omakätiset hakemukset oli jätettävä koulun johtajalle viimeistään kuukautta ennen syyslukukauden alkamista, ja niihin oli liitettävä seuraavat asiakirjat:
 mainetodistus; 
 lääkärintodistus, josta selviää, että hakijalla on terve ruumiinrakenne, hyvä näkö ja kuulo sekä että hän on vapaa tarttuvista taudeista;
 todistus siitä, että hakija kouluun päästessään on vapaa toisen palveluksesta, sekä jos hän on alaikäinen, vanhempien tai holhoojan antama lupa koulun käyntiin;
 päästötodistus yläkansakoulusta tai todistus siitä, että hakijalla on vastaava tietomäärä;
 todistus hakijan toiminnasta kahtena edellisenä vuonna;
 todistus vuoden (tai poikkeustapauksessa metsähallituksen suostumuksella kuuden kuukauden) metsänhoitoharjoittelusta metsähallituksen hyväksymällä harjoittelutilalla.
As-Suwayda

As-Suwayda tai Suwayda () on kaupunki Syyrian eteläosassa. Kaupunki on as-Suwaydan maakunnan ja sen as-Suwaydan piirikunnan keskus. Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 73 641 asukasta ja koko piirikunnan väkiluku 180 907 asukasta.
Maantiede.
As-Suwayda sijaitsee 1 800 metrin korkeuteen kohoavan Jabal al-Duruzin vuoren juurella. Syyrian pääkaupunki Damaskos on linnuntietä noin 93 kilometriä pohjoiseen ja Jordanian raja lähimmillään noin 37 kilometrin päässä lounaassa.
Historia.
As-Suwayda on perustettu 1. vuosisadalla eaa. Se joutui Rooman valtakunnan osaksi 1. vuosisadalla jaa. Paikkakunta sai piispanistuimen 5. vuosisataan mennessä. Kaupungista on löydetty roomalaisen temppelin (3. vuosisata) ja bysanttilaisen kirkon (5. vuosisata) rauniot.
Nykyään kaupunki on alueen maataloustuotannon keskus. Noin 15 kilometriä kaupungin länsipuolella sijaitsee at-Thaalan sotilaslentoasema.
Islamistiryhmittyvät yrittivät vallata kaupungin länsipuolella sijaitsevaa at-Thaalan sotilaslentoasemaa Syyrian hallituksen joukoilta 9–18 kesäkuuta 2015. Druusijohtajat ottivat aluksi melko neutraalin kannan islamistien ja Syyrian armeijan välisiin taisteluihin, jotka eivät kohdistuneet varsinaisesti druusiasutuksiin. Mutta kun islamistiryhmä Al-Nusran rintama oli surmannut 20 druusikyläläistä pohjoisessa Idlibin maakunnassa, as-Suwaydanin druusijohtajat taivuttivat sotilaallisen druusiryhmittymän (Jaysh al-Muwahhideen) liittymään maan hallituksen puoleiseen rintamaan. Islamistiryhmät joutuivat vetäytymään pois osin jo valtaamastaan lentotukikohdasta. 
Syyskuussa 2015 kaupungissa järjestettiin laajaksi kuvailtuja opposition rauhanomaisia mielenosoituksia, joissa esimerkiksi vaadittiin polttoaineiden ja sähkön saatavuuden parantamista sekä kuvernöörin eroa. Valtion virallinen media pysyi hiljaa mielenilmauksesta. Muutaman päivän kuluttua uutisoitiin pommi-iskuista, joiden osana esimerkiksi paikallisväestön enemmistöä edustavien druusien johtajiin kuuluva sheikki tapettiin autopommilla. Tämä muutti mielenilmauksia väkivaltaisemmaksi yhteenotoksi. Aiemman presidentin Hafez al-Assadin patsas kumottiin samassa yhteydessä. Elokuussa 2023 puhkesi jälleen mielenosoituksia kaupungin keskusaukiolla, jotka jatkuivat al-Assadin hallinnon kukistumiseen saakka joulukuussa 2024.
Väestö.
As-Suwaydan maakunta on väestöltään Syyrian vähemmistöä edustavien druusien keskeistä asuinaluetta. Syyrian sisällissodan druusit ovat vastustaneet sekä Syyrian yksinvaltaisen presidentinhallinnon että äärimuslimien linjaa. Suwaydan kaupungin on siksi voitu katsoa olleen Syyrian hallitusta vastustavien oppositiovoimien käsissä. Pitkään varsin rauhallisena pysyneellä seudulla raportoitiin elokuussa 2014 väkivaltaisista yhteenotoista paikallisväestön ja Syyrian hallituksen tukijoihin kuuluvan NDF-ryhmittymän sekä sunnien aseistamien, jihadistijärjestö Jabhat al-Nusran (Al-Nusran rintama) tukemien beduiinijoukkojen välillä.
Aja!

Aja! on Maija Vilkkumaan 18. syyskuuta 2015 julkaistu seitsemäs studioalbumi. Albumi oli Vilkkumaan ensimmäinen sooloalbumi sitten vuonna 2010 julkaistun "Kunnes joet muuttaa suuntaa" -albumin. Albumin on tuottanut Hank Solo. Ensimmäisellä listaviikollaan "Aja!" nousi Suomen virallisen albumilistan seitsemänneksi, joka on myös sen paras sijoitus.
Albumin ensimmäinen single ”Lissu ja mä” julkaistiin 22. toukokuuta 2015. Kappale nousi yhdeksi viikoksi latauslistan kuudenneksi. Toinen single ”Kissavideoita” julkaistiin 11. syyskuuta 2015.
Erik Johan Wennerqvist

Erik Johan Wennerqvist (14. joulukuuta 1800 Turku – 28. syyskuuta 1872 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut muurari- ja rakennusmestari, joka suunnitteli myös rakennuksia itse. Tampereen kaupungin historiankirjoittaja Väinö Voionmaa ja rakennusmestari Heikki Tiitola luonnehtivat myöhemmin Wennerqvistiä ”Tampereen rakennusmestarien ja rakennusurakoitsijain suojeluspyhimykseksi”. 
Wennerqvist suoritti mestarinäytteensä Turussa vuonna 1828. Hän toimi turkulaisen muurarimestari Stephan Träskelinin apulaisena, ja hän saapui Tampereelle sen jälkeen kun Träskelin oli saanut Finlaysonin uuden kuusikerroksisen tehdasrakennuksen ”Kuusvooninkisen” muurausurakan. Kuusvooninkinen rakennettiin vuosina 1836–1837 Wennerqvistin toimiessa töiden johtajana. Rakennuksen muuraukseen käytettiin noin 400 000–500 000 tiiltä, ja myös rakennuksessa käytettyjen Fiskarsin valamien 90 valurautapylvään ja tehtaan voimanlähteenä toimineen valurautaisen vesirattaan osien paikallesaanti vaati suuren työn.
Töiden valmistuttua Wennerqvist jäi asumaan Tampereelle, ja hän sai kaupungin maistraatilta vuonna 1838 oikeuden rakennustoiminnan harjoittamiseen. Wennerqvist suunnitteli ja rakensi vuosina 1838–1870 Finlaysonille toistakymmentä rakennusta. Hän suunnitteli myös vuonna 1867 Puuvillatehtaankatu 3:een valmistuneen Tampereen ensimmäisen posti- ja lennätintalon. Finlaysonin ohella Wennerqvist suunnitteli ja urakoi rakennuksia yksityisille talonomistajille. Vuonna 1848 hän perusti fajanssitehtaan, jossa valmistettiin uunikaakeleita. Tämä tehdas ei kuitenkaan toiminut pitkään. Wennerqvist johti myös Frenckellin paperitehtaan rakennustöitä 1840-luvulla. Hän oli pitkään ainoa rakennuspiirustuksia laatinut henkilö Tampereella.
Heinz Ramm-Schmidt

Heinz Harald Ramm-Schmidt (1. marraskuuta 1920 Viipuri – 17. syyskuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja kilpapurjehtija, koulutukseltaan diplomiekonomi. Hän toimi muun muassa Soliferin yhtenä avainhenkilönä 1950–1970 ja Hackmanin toimitusjohtajana 1971–1988. Swan 37 -veneellään "Tarantella II" Ramm-Schmidt voitti Gotlannin ympäri -avomeripurjehduksen (Gotland runt) -kuusi kertaa vuosina 1971–2003.
Norjan kansalainen Ramm-Schmidt taisteli talvisodassa ruotsalaisten vapaaehtoisten riveissä. Välirauhan aikana hän sai Suomen kansalaisuuden, mutta talvisodassa saamansa selkävamman takia ei päässyt mukaan jatkosotaan. Hän opiskeli Svenska handelshögskolanissa ja toimi jo opiskeluajoista lähtien Matti Saurion yrityksen konttoripäällikkönä ja myöhemmin jonkin aikaa toimitusjohtajana. Hän johti yrityksen Solifer-merkkisten tuotteiden kuten polkupyörän dynamon ja mopomalli Solifer Exportin suunnittelua ja tuotantoa. Kun yritys myytiin Oy Bensow Ab:lle vuonna 1956, Ramm-Schmidt jatkoi yrityksen palveluksessa vuoteen 1971 saakka, jolloin hän siirtyi Hackmanin toimitusjohtajaksi.
Heinz Ramm-Schmidt julkaisi purjehdusaiheisen muistelmakirjan "Historien om Swanen Tarantella" (1999) ja Solifer-yhtiön alkuvaiheista kertovan teoksen "När Finland reste sig ur krigens aska" (2002).
Ramm-Schmidtin vanhemmat olivat johtaja, varakonsuli Ejnar Georg Johan Ramm-Schmidt ja Karin Albertine Lorentz ja puoliso vuodesta 1945 toimittaja Ebba Margit Englund. Metsänhoitaja, metsäneuvoksen arvonimen saanut Kaj Ramm-Schmidt oli hänen veljensä.
Bankekindin kihlakunta

Bankekindin kihlakunta () oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 508,12 neliökilometriä ja asukasluku 11 834 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Vårdsberg, Askeby, Örtomta, Bankekind, Grebo, Värna, Björsäter ja Åtvid.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Askeby, Bankekind, Vårdsberg ja Örtomta kuuluvat nykyään Linköpingin kuntaan ja muut Åtvidabergin kuntaan.
Hanekindin kihlakunta

Hanekindin kihlakunta () oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 257,46 neliökilometriä ja asukasluku 7 394 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Vist, Landeryd, Skeda, Slaka, Kärna ja Kaga.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Linköpingin kuntaan.
Gullbergin kihlakunta

Gullbergin kihlakunta () oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 278,97 neliökilometriä ja asukasluku 6 429 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Vreta kloster, Stjärnorp, Ljung, Flistad ja Björkeberg.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Linköpingin kuntaan.
Bobergin kihlakunta

Bobergin kihlakunta () oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 342,47 neliökilometriä ja asukasluku 7 750 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Klockrike, Brunneby, Kristberg, Ekebyborna, Lönsås, Älvestad, Skeppsås, Vallerstad ja Fornåsa.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Skeppsås ja Vallerstad kuuluvat nykyään Mjölbyn kuntaan ja muut Motalan kuntaan.
Dalin kihlakunta

Dalin kihlakunta () oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 118,28 neliökilometriä ja asukasluku 3 603 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Strå, Sankt Per, Nässja, Örberga, Herrestad, Källstad, Rogslösa ja Väversunda.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Vadstenan kuntaan.
Lysingin kihlakunta

Lysingin kihlakunta () oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 438,04 neliökilometriä ja asukasluku 8 469 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Västra Tollstad, Ödeshög, Stora Åby, Trehörna, Rök, Heda, Svanshals ja Kumla.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Kumla kuuluu nykyään Mjölbyn kuntaan ja muut Ödeshögin kuntaan.
Göstringin kihlakunta

Göstringin kihlakunta () oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 727,06 neliökilometriä ja asukasluku 12 646 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Appuna, Hov, Bjälbo, Allhelgona, Järstad, Högby, Hogstad, Väderstad, Rinna, Ekeby, Åsbo, Blåvik ja Malexander.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Rinna, Ekeby, Åsbo, Blåvik ja Malexander kuuluvat nykyään Boxholmin kuntaan, Hov kuuluu Vadstenan kuntaan ja muut Mjölbyn kuntaan.
Vifolkan kihlakunta

Vifolkan kihlakunta () oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 289,21 neliökilometriä ja asukasluku 6 273 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Västra Harg, Östra Tollstad, Sya, Veta, Viby, Herrberga, Normlösa ja Västerlösa.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Västerlösa kuuluu nykyään Linköpingin kuntaan ja muut Mjölbyn kuntaan.
Valkebon kihlakunta

Valkebon kihlakunta () oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 395,92 neliökilometriä ja asukasluku 6 409 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Ledberg, Rappestad, Sjögestad, Vikingstad, Gammalkil, Nykil ja Ulrika.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Linköpingin kuntaan ja sijaitsevat sen eteläosassa.
Kindan kihlakunta

Kindan kihlakunta () oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 1 221,27 neliökilometriä ja asukasluku 16 064 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Vårdnäs, Tjärstad, Kättilstad, Hägerstad, Oppeby, Hycklinge, Horn, Västra Eneby, Kisa ja Tidersrum.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Vårdnäs kuuluu nykyään Linköpingin kuntaan ja muut muodostavat Kindan kunnan.
Ydren kihlakunta

Ydren kihlakunta () oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 673,96 neliökilometriä ja asukasluku 6 640 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Norra Vi, Sund, Asby, Torpa, Västra Ryd ja Svinhult.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat muodostavat nykyään Ydren kunnan, joka on saanut nimensä kihlakunnan mukaan.
Finspångin läänin kihlakunta

Finspångan läänin kihlakunta () oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 1 591,21 neliökilometriä ja asukasluku 26 207 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Godegård, Tjällmo, Hällestad, Vånga, Finspångin kauppala, Regna ja Skedevi.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Godegård ja Tjällmo kuuluvat nykyään Motalan kuntaan, Vånga Norrköpingin kuntaan ja muut muodostavat Finspångin kunnan.
Valajärvi (Tammela)

Valajärvi on Paimionjoen vesistöön kuuluva järvi Tammelan Letkun kylässä. Järvi kuuluu Paimionjoen sivujoen Pajulanjoen valuma-alueeseen. Sen pinta-ala on 51,8 hehtaaria, rantaviivan pituus 4,1 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 107,4 metriä.
Järvi laskee lounaassa olevaa puroa myöten Pajulanjoen latvahaaraan Suojokeen. Purossa on Valakoski-niminen koski.
Järveen laskee koillisesta Vatalammi, jonka korkeus merenpinnasta on 107,5 metriä ja pinta-ala 2,45 hehtaaria. Vatalampeen laskee idästä Kaitalammi ja kaakosta Kaakkolammi, jonka korkeus merenpinnasta on 115,7 metriä ja pinta-ala 1,34 hehtaaria.
HMS Betony (K274)

HMS Betony (viirinumero K274) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut parannellun Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 8. joulukuuta 1941 Aberdeenista Alexander Hall and Companyltä, missä köli laskettiin 26. syyskuuta 1942 telakkanumerolla 687. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1943 ja valmistui 31. elokuuta.
Palvelus.
Alus lainattiin 28. elokuuta 1945 Intialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "RIN Sind". Alus palautettiin 17. toukokuuta 1946 Britannian kuninkaalliselle laivastolle ja myytiin vuonna 1947 Thaimaalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Prasae". Alus haaksirikkoutui 7. tammikuuta 1961 myrskyssä Korean rannikolla ja romutettiin 13. tammikuuta 1951.
Promessi

Promessi (, lupaus) tarkoittaa sellaista sitoumusta, jossa henkilö, jolla on joissakin arpajaisissa ostettu arpaseteli, kirjallisesti sitoutuu toiselle henkilölle joko kokonaan taikka osaksi antamaan sen voiton, joka tämän arvan osalle mahdollisesti sattuu.
Tällainen sopimus ei välttämättä ole oikeudellisesti velvoittava vaan riippuu sen maan lainsäädännöstä, jota asiassa noudatetaan.
HMNZS Arabis

HMNZS Arabis (viirinumero K385) oli Uuden-Seelannin laivaston vuonna 1944 valmistunut parannellun Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Britannian kuninkaallinen laivasto tilasi aluksen 22. heinäkuuta 1942 Greenockista George Hall and Companyltä, missä köli laskettiin 26. helmikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 28. lokakuuta ja valmistui 16. maaliskuuta 1944.
Palvelus.
Alus luovutettiin valmistuessa Uudelle-Seelannille, joka liitti sen laivastoonsa 22. helmikuuta 1944 nimellä "HMNZS Arabis" ensimmäisenä päällikkönään kapteeniluutnantti J. H. Seelye. Alus lähti Atlantin saattueen mukana Azoreille, josta se jatkoi matkaansa Bermudalle ja läpäisi Panaman kanavan sekä vieraili San Diegossa, Pearl Harborissa ja Suvassa ennen saapumistaan Aucklandiin 15. elokuuta.
Alus lähti miinanraivauskaluston asentamisen jälkeen Salomonin saarille ja se saapui 14. joulukuuta Renardinsalmeen, jossa sen päällikkö otti 25. miinanraivaajalaivueen johtoonsa "HMNZS Matailta". Alus palasi Aucklandiin 20. kesäkuuta 1945. Se teki kaksi matkaa Noumeaulle heinäkuussa saattaakseen "HMNZS Tuin" ja kaksitoista moottoritorpedovenettä takaisin kotimaahan.
Alus palautettiin 1948 Britannian kuninkaalliselle laivastolle, joka romutti aluksen elokuussa 1951.
Mon kihlakunta

Mon kihlakunta () oli kihlakunta Jönköpingin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 931,10 neliökilometriä ja asukasluku 5 849 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Bottnaryd, Mulseryd, Angerdshestra, Bondstorp, Stengårdshult, Norra Unnaryd, Öreryd, Norra Hestra, Valdshult, Åsenhöga ja Källeryd.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Bondstorp kuuluu nykyään Vaggerydin kuntaan, Källeryd ja Åsenhöga kuuluvat Gnosjön kuntaan, Stengårdshult, Öreryd, Norra Hestra ja Valdshult kuuluvat Gislavedin kuntaan ja muut ovat osa Jönköpingin kuntaa.
Södra Vedbon kihlakunta

Södra Vedbon kihlakunta () oli kihlakunta Jönköpingin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 924,56 neliökilometriä ja asukasluku 13 592 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Mariannelundin kauppala, Hässleby, Ingatorp, Bellö, Edshult, Hult, Mellby, Höreda, Eksjön maalaiskunta, Norra Solberga ja Flisby.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Norra Solberga ja Flisby kuuluvat nykyään Nässjön kuntaan ja muut Eksjön kuntaan.
Good Weather Forecast

Good Weather Forecast on saksalainen yhtye. Yhtyeen musiikissa on vaikutteita dance- , pop-, elektro- ja rock-musiikista. Yhtye itse kutsuu musiikkigenreänsä "power popiksi".
Tourunjärvi

Tourunjärvi on Paimionjoen vesistöön kuuluva järvi Tammelan Patamon kylässä. Järvi kuuluu Paimionjoen sivujoen Pajulanjoen valuma-alueeseen. Sen pinta-ala on 14,54 hehtaaria, rantaviivan pituus 1,71 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 103,5 metriä.
Järvi laskee pitkin Korsunojaa lännessä Pajulanjoen latvahaaraan Myllyjokeen.
Järveen laskee pohjoisesta Mustalammi, johon edelleen laskee luoteesta Haiponjärvi.
Springtoys

Springtoys oli suomalainen mobiilipelejä kehittänyt yritys, jonka Housemarque perusti vuonna 2000 eriyttämällä yhtiön sisällä toimineen mobiilipeliyksikön omaksi pelitaloksi. Vuosi perustamisensa jälkeen Springtoys oli saanut jo yli 10 miljoonaa euroa rahoitusta. Sen omistajiksi olivat tulleet muun muassa Wllington Partners, Eqvitec Partners ja Sonera. 
Wap-hypen tuomalla sijoitusrahalla Springtoys lähti nopeaan kasvuun ja työllisti parhaimmillaan yli 80 henkeä. Hieman yli vuodessa yritys oli ehtinyt kehittää melkein 30 mobiilipeliä – ongelmaksi muodostui kuitenkin jakelukanavien kehittymättömyys. Puhelinmalleja oli satoja ja pelit piti kääntää jokaiselle erikseen. Wap-yhteydet olivat myös hitaita ja kalliita. Lisäksi kauppapaikkoja hallinnoineet teleoperaattorit ottivat suuren osan tuotoista – sopimuksia tehtiin myös sillä periaatteella, että Springtoys saisi osuutensa kun peli alkaisi levitä. Niin ei kuitenkaan käynyt. Housemarquen toimitusjohtajan Ilari Kuittisen mukaan Springtoys oli liian aikaisin liikkeellä mobiilipelien saralla.
Yrityksen edustajat matkustivat paljon maailmalla etsimässä yhteistyökumppaneita. Springtoys perusti nopeassa ajassa konttorit Tampereelle, Rovaniemeen ja Singaporeen. Pääkonttori sijaitsi Helsingin Erottajalla. Yrityksen alkuvaiheen toimitusjohtaja Jarmo Kuusivuori perusteli kulurakennetta sijoittajien odotuksilla, sillä yritys piti saada nopeasti kasvuun. Eqviteq alkoi kiinnittää huomiota rahankäyttöön siinä vaiheessa, kun internet-yhtiöiden markkinat romahtivat Yhdysvalloissa. Wap-hypen puhjetessa Springtoys myytiin suomalaiselle Codeonlinelle vuonna 2002 sijoittajien vaatimuksesta. Pelitalot yhdistyivät Codetoys-nimiseksi yritykseksi, joka sai samalla kaksi miljoonaa euroa lisärahoitusta. Yhdistymishetkellä yrityksessä oli noin sata työntekijää.
Elina Lappalaisen mukaan suomalaismedian uutisointi Springtoysista ja Codetoysista kertoo, ”miten vaikea aikalaisten oli kritisoida uutta liiketoimintaa wap-kuplan sisältä”. Esimerkiksi vuonna 2002 "Talouselämä" uutisoi kuinka Codetoysin uusi peli ”valtaa Japania”" ja kuinka sijoittajat ”luottavat Codetoysiin”. Pari kuukautta myöhemmin yritys aloitti yt-neuvottelut, joiden seurauksena henkilöstö väheni 23:een.
Albanian cup

Albanian cup () on Albanian jalkapallon kansallinen cup-turnaus. Sitä on pelattu vuodesta 1939 lähtien. Menestynein joukkue on SK Tirana, jolla on kuusitoista mestaruutta.
Haiponjärvi

Haiponjärvi on Paimionjoen vesistöön kuuluva järvi Tammelan Torron ja Kallion kylien rajalla Torronsuon eteläpuolella. Järvi kuuluu Paimionjoen sivujoen Pajulanjoen valuma-alueeseen. Sen pinta-ala on 11,86 hehtaaria, rantaviivan pituus 2,5 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 122,0 metriä.
Järven luusua on kaakossa ja se laskee siellä olevan Mulkkusuon halki kulkevaa ojaa pitkin Mustalammiin, joka edelleen laskee Tourunjärveen.
Yhtä lähellä Torronsuota Haiponjärvestä itään sijaitsevat Karkonlammi, Kailaanlammi ja Hakolammi sekä Kolmikkaanjärvi näistä itään laskevat Torronsuohon ja kuuluvat Kokemäenjoen vesistöön.
Mustalammi (Tammelan Patamo)

Mustalammi on Paimionjoen vesistöön kuuluva järvi Tammelan Patamon kylässä. Järvi kuuluu Paimionjoen sivujoen Pajulanjoen valuma-alueeseen. Sen pinta-ala on 4,24 hehtaaria, rantaviivan pituus 0,96 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 107,4 metriä.
Mustalammiin laskee luoteesta Haiponjärvi ja se laskee etelään Tourunjärveen. Järvi on suorantainen. Sitä ympäröivä suo on nimeltään Mustakorpi.
Moukarinheitto olympialaisissa

Moukarinheitto on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan miesten kilpailuissa vuodesta 1900 lähtien. Naisten moukari tuli olympialaisten ohjelmaan vuonna 2000. Parhaiten olympialaisten moukarissa ovat menestyneet Yhdysvallat ja Neuvostoliitto. Lajin menestyneimmät olympiaurheilijat ovat miehissä yhdysvaltalainen John Flanagan ja naisissa puolalainen Anita Włodarczyk, joilla molemmilla on kolme olympiavoittoa.
Norra Vedbon kihlakunta

Norra Vedbon kihlakunta () oli kihlakunta Jönköpingin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 905,86 neliökilometriä ja asukasluku 13 321 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Askeryd, Bredestad, Bälaryd, Lommaryd, Haurida, Vireda, Marbäck, Frinnaryd, Linderås, Säby ja Adelöv.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Linderås, Säby ja Adelöv kuuluvat nykyään Tranåsin kuntaan ja muut muodostavat Anebyn kunnan.
Vistan kihlakunta

Vistan kihlakunta () oli kihlakunta Jönköpingin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 284,95 neliökilometriä ja asukasluku 6 357 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Grännan maalaiskunta, Visingsö, Ölmstad ja Skärstad.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Jönköpingin kuntaan.
Tvetan kihlakunta

Tvetan kihlakunta () oli kihlakunta Jönköpingin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 854,30 neliökilometriä ja asukasluku 23 348 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Svarttorp, Lekeryd, Järsnäs, Barkeryd, Nässjön maalaiskunta, Forserum, Öggestorp, Hakarp, Rogberga, Barnarp, Månsarp, Norrahammarin kauppala, Järstorp ja Bankeryd.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Barkeryd, Nässjön maalaiskunta ja Forserum kuuluvat nykyään Nässjön kuntaan ja muut Jönköpingin kuntaan.
Västbon kihlakunta

Västbon kihlakunta () oli kihlakunta Jönköpingin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 1 944,81 neliökilometriä ja asukasluku 33 679 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Anderstorp, Båraryd, Våthult, Bosebo, Villstad, Burseryd, Sandvik, Gryteryd, Södra Hestra, Långaryd, Färgaryd, Femsjö, Södra Unnaryd, Jälluntofta, Kållerstad, Ås, Bolmsö, Tannåker, Dannäs, Torskinge, Forsheda, Bredaryd, Reftele, Kulltorp ja Gnosjö.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Forsheda, Bredaryd, Torskinge ja Dannäs kuuluvat Värnamon kuntaan. Ljunbyn kuntaan Kronobergin läänissä kuuluu Tannåker ja Bolmsön pääosa, osia Bolmsöstä kuuluu myös Värnamon ja Gislavedin kuntiin. Gnosjön kuntaan kuuluvat Gnosjö ja pääosa Kulltorpista, pieni osa Kulltorpista kuuluu Värnamon kuntaan. Hylten kuntaan Hallandin läänissä kuuluvat Långaryd, Färgaryd, Femsjö, Södra Unnaryd ja Jälluntofta. Muut kunnat kuuluvat nykyään Gislavedin kuntaan.
Östbon kihlakunta

Östbon kihlakunta () oli kihlakunta Jönköpingin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 1 538,28 neliökilometriä ja asukasluku 20 795 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Kärda, Hånger, Värnamon maalaiskunta, Tånnö, Voxtorp, Rydaholm, Gällaryd, Fryele, Hagshult, Kävsjö, Åker, Tofteryd ja Byarum.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Byarum, Tofteryd, Hagshult ja Åker kuuluvat nykyään Vaggerydin kuntaan, Kävsjö kuuluu Gnosjön kuntaan ja muut Värnamon kuntaan.
Västran kihlakunta

Västran kihlakunta () oli kihlakunta Jönköpingin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 1 815,44 neliökilometriä ja asukasluku 25 428 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Ödestugu, Malmbäck, Almesåkra, Bringetofta, Hylletofta, Svenarum, Vrigstad, Nydala, Hjälmseryd, Stockaryd, Hultsjö, Skepperstad, Hjärtlanda, Norra Ljunga, Vallsjö, Norra Sandsjö, Bodaforsin kauppala, Fröderyd, Bäckaby, Ramkvilla ja Södra Solberga.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Nydala kuuluu nykyään Värnamon kuntaan, Svenarum kuuluu Vaggerydin kuntaan, Ödestugu kuuluu Jönköpingin kuntaan, Bringetofta, Malmbäck, Almesåkra ja Norra Sandsjö kuuluvat Nässjön kuntaan, Fröderyd, Bäckaby, Ramkvilla ja Södra Solberga kuuluvat Vetlandan kuntaan ja muut entiset kunnat kuuluvat Sävsjön kuntaan.
Östran kihlakunta (Småland)

Östran kihlakunta () oli kihlakunta Jönköpingin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 1 298,46 neliökilometriä ja asukasluku 18 473 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Korsberga, Lemnhult, Näshult, Stenberga, Skirö, Nye, Bäckseda, Näsby, Myresjö, Lannaskede, Nävelsjö, Björkö, Vetlandan maalaiskunta, Skede, Alseda, Ökna, Karlstorp ja Kråkshult.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Kråkshult kuuluu nykyään Eksjön kuntaan ja muut Vetlandan kuntaan.
Resogun

Resogun on suomalaisen Housemarquen kehittämä vokselipohjainen sivultapäin kuvattu shoot ’em up -videopeli. Sony Computer Entertainment julkaisi sen PlayStation 4:lle, PlayStation 3:lle ja PlayStation Vitalle. PS4-versio julkaistiin Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa marraskuussa 2013. Vita- ja PS3-versiot julkaistiin joulukuussa 2014.
Pelissä on vaikutteita Eugene Jarvisin "Defenderistä".
Pelaaminen.
Pelissä on tarkoitus, joka kentässä tuhota viholliset ja pelastaa ihmiset, jotka ovat häkeissä. Ihmisten pelastamisesta saa lisäetuja, kuten lisäelämiä. Valittavana aluksina pelaajalla on kolme kappaletta Nemesis, Ferox, Phobos.
Vastaanotto.
"Resogun" sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. Metacriticin laskema painotettu keskiarvo valikoiduista arvosteluista on 84/100.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10.
Peli on saanut Eurogamerin arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Palkinnot.
Peli on palkittu Finnish Game Awards -tapahtumassa vuoden kotimaisena pelinä.
Australian luterilainen kirkko

Australian luterilainen kirkko ("Lutheran Church of Australia") on luterilainen kirkko, joka toimii Australiassa. Kirkon jäsenmäärä on 30 026.
Historia.
Ensimmäiset luterilaiset saapuivat Australiaan Saksasta 1838. Näiden keskuudessa tapahtui hajaannus 1846, minkä jälkeen seurakuntiin tuli pastoreita useista lähteistä, kuten saksalaisista lähetysjärjestöistä ja lukuisista yhdysvaltalaisista luterilaisista synodeista. Vuonna 1966 yhdistyivät Evangelical Lutheran Church in Australia sekä United Evangelical Lutheran Church of Australia nykyiseksi Australian luterilaiseksi kirkoksi.
Nykytilanne.
Kirkolla on 466 seurakuntaa, joissa on 30 026 jäsentä. Kirkko kuuluu liitännäisjäsenenä Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon, mutta on myös Luterilaisen maailmanliiton liitännäisjäsen. Uuden-Seelannin luterilainen kirkko kuuluu Australian luterilaisen kirkon alaisuuteen.
Ruijanpolku

Ruijanpolku oli Suomen Lapin ja Norjan Ruijan yhdistänyt historiallinen kulkureitti. Sen alkupiste oli Sodankylän Sompion lapinkylässä sijainnyt Rieston kylä, joka 1960-luvun lopulla jäi Lokan tekojärven alle. Riestoon puolestaan oli yhteys aina Perämereltä saakka, ensin Kemijokea ja sitten sen sivujokea Luiroa pitkin. Koko Perä- ja Jäämeren väliseltä matkaltaan siitä on käytetty myös nimitystä Ruijanreitti.
Ruijanpolun käyttäminen loppui 1900-luvun alkupuolella, mutta nykyään vanhasta reitistä on maastoon merkitty 35 kilometrin pituinen Sompion luonnonpuistossa ja Urho Kekkosen kansallispuistossa kulkeva osuus Sodankylän Sompiojärven ja Inarin Kiilopään välillä. Ruijanpolku kuuluu myös Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Historia.
Ruijanpolkua on kuljettu ainakin 1400–1500-luvuilta lähtien ja kirjallisissa lähteissä se mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 1598. Ruijanpolku oli Lapin merkittävimpiä väyliä, jota Ruijaan suunnanneiden kulkijoiden lisäksi käyttivät myös etelään päin matkanneet Inarin ja Utsjoen asukkaat. Sitä pitkin kulkivat muun muassa Jäämeren rikkaille vesille suunnanneet kalastajat, erilaiset kauppiaat sekä myös veronkantajat ja papit. 1600-luvulta alkaen polku palveli myös Suomesta Ruijaan suuntautunutta nälänhätien ja sotien aiheuttamaa muuttoliikettä. Sodankylästä Ivalon kautta Petsamoon johtanut maantie eli Jäämerentie valmistui 1910-luvulla osittain vanhojen Ruijanpolkujen sekä Prospektor-kaivosyhtiön rakentaman ns. kultatien päälle. Ruijanpolun reittejä on maastosta hävittänyt myös esimerkiksi Saariselän matkailukeskuksen rakentaminen.
Reitti.
Reiston kylän pohjoispuolella Ruijanpolku haarautui kahdeksi eri reitiksi, jotka myöhemmin kohtasivat Inarissa. Itäinen reitti oli käytössä lähinnä talvisin. Se kulki Riestosta Luirojärven kautta Saariselän itäpuolitse ja edelleen Pajujärven, Kermikkajärven ja Akujärven kautta Inariin.
Kesäisin käytetty läntinen reitti kulki Rieston kylästä aluksi Riesto- ja Muteniajokia pitkin Sompiojärvelle, sieltä Nattastuntureiden kautta Kopsusjärven länsipuolitse Inarin Laanilan kylään. Laanilasta polku jatkui Saariselän halki Törmäsen kylään ja sieltä edelleen Kyrön kylään eli nykyiseen Ivaloon ja saapui lopulta Inarijärven rantoja pitkin Inariin. Sieltä Ruijanpolku jatkui vielä Pielpajärven, Utsjoen ja Tenojoen kautta Jäämeren rannalle sekä toista reittiä myöten Tshuolisjärven ja Näätämön kautta Barentsinmerelle.
Nykyinen retkeilyreitti.
Nykyisin retkeilijöiden käytössä oleva Ruijanpolku on noin 35 kilometrin pituinen ja kulkee läntistä reittiä pitkin Sompiojärveltä Nattasten kautta Laanilaan. Viimeiset seitsemän kilometriä polusta on luonnon- ja kansallispuistojen ulkopuolella. Reitin varrella on muun muassa tulentekopaikka sekä laavuja. Sompiojärven rannalla on myös leirintäalue, reitin puolivälissä Kaptukaislammella puolestaan sijaitsevat yöpymiseen tarkoitetut alueet.
Uppvidingen kihlakunta

Uppvidingen kihlakunta () oli kihlakunta Kronobergin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 2 107,25 neliökilometriä ja asukasluku 23 960 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Åseda, Åsedan kauppala, Nottebäck med Granhult, Sjösås, Hornaryd, Drev, Dädesjö, Herråkra, Lenhovda, Älghult, Hälleberga, Ekeberga ja Algutsboda.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Hälleberga kuuluu nykyään Nybron kuntaan Kalmarin läänissä ja Algutsboda kuuluu Emmabodan kuntaan myös Kalmarin läänissä. Ekeberga kuuluu Lessebon kuntaan, Sjösås, Hornaryd, Drev ja Dädesjö puolestaan Växjön kuntaan. Muut kunnat muodostavat nykyisen Uppvidingen kunnan.
Idlib

Idlib (; myös "Edlib" tai "Idleb") on kaupunki Syyrian luoteisosassa.
 Kaupunki on Idlibin maakunnan keskus. Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 98 791 asukasta.
Syyrian pääkaupunki Damaskos on linnuntietä noin 270 kilometriä etelään, Aleppo noin 55 kilometriä koilliseen ja Turkin raja lähimmillään noin 25 kilometrin päässä lännessä.
Kaupunki sijaitsee Aleppon ja Latakian välissä. Se on tärkeä tekstiilituotannon keskus ja yksi Syyrian maataloustuotannon kärkialueita. Päätuotteisiin kuuluvat puuvilla, vilja, oliivit, viikunat, viinirypäleet, tomaatit, seesami ja mantelit. Lisäksi kehruuteollisuutta ja oliiviöljyn puristamoja.
Maaliskuussa 2015 uutisoitiin islamistiryhmien muodostaman Jaish al-Fatahin vallanneen yhteistoimin strategisesti tärkeänä pidetyn Idlibin kaupungin. Sittemmin kaupungin hallinta on keskittynyt erityisesti Syyrian opposition sotilaalliselle järjestölle, Vapaan Syyrian armeijalle, joka onnistui häätämään Isisin joukot kaupungista. Järjestö oli vastaavasti ajanut Isisin helmikuussa 2015 pois Alepposta. Aikaisemmin al-Qaidaan liitetty Hayat Tahrir al-Šam eli entinen al-Nusran rintama valtasi Idlibin Ahrar al-Sham -ryhmän taistelijoiden vetäydyttyä kaupungista heinäkuussa 2017.
Heinonen HK-2 Valkuainen

Heinonen HK-2 Valkuainen on Juhani Heinosen kehittelemä kaksipaikkanen yleisilmailukone, joka pohjautui hänen aiempaan HK-1 Keltiäiseensä. Koneen suunnittelua tehtiin Heinosen oman työn lisäksi Teknillisen korkeakoulun teekkarien harjoitustöinä lujuuslaskujen ja aerodynaamisen suunnittelun osalta. HK-2 Valkuainen peri suurilta osin HK-1 Keltiäisen siiven joillakin pienillä profiilimuutoksilla, mutta koneen runko suunniteltiin lähes alusta alkaen uudelleen, koska siitä haluttiin HK-1:n yksipaikkaisen sijasta kaksipaikkainen ja rinnakkainistuttava. Konetyypin ensimmäisen edustajan, joka myöhemmin sai rekisteritunnuksen OH-HKX rakentaminen aloitettiin Jämillä vuonna 1961 koneen puurakenteisiin liittyvillä töillä. Puolivalmis kone siirrettiin kevättalvella 1962 voimalaitteen, kuomun ja laskutelineiden asentamista varten Malmille, ja se valmistui lentokuntoon maaliskuussa 1963. Ensilento tehtiin 29. maaliskuuta 1963, ja koneen todettiin koelennoillaan vastaavan odotuksia niin suoritusarvojen kuin lento-ominaisuuksiensa osalta. OH-HKX oli Suomen ilma-alusrekisterissä edelleen vuonna 2015.
Rakenne.
HK-2 Valkuaisen runko ja siivet ovat rakenteeltaan kokopuiset. Rungon pinnoituksena on vaneri ja siivissä kangas. Laskuteline on tyypiltään kannuspyöräteline ohjattavalla kannuksella, ja koneen päätelineet kiinnittyvät siiven rakenteisiin. 110 litran polttoainesäiliö on rungossa.
Kongan kihlakunta

Kongan kihlakunta () oli kihlakunta Kronobergin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 1 487,31 neliökilometriä ja asukasluku 24 552 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Långsjö, Ljuder, Älmeboda, Linneryd, Hovmantorp, Lessebon kauppala, Furuby, Hemmesjö, Tegnaby, Östra Torsås, Uråsa, Nöbbele, Väckelsång, Tingsås, Tingsrydin kauppala ja Södra Sandsjö.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Långsjö ja Vissefjärda kuuluvat nykyään Emmabodan kuntaan Kalmarin läänissä. Hovmantorp ja Ljuder kuuluvat Lessebon kuntaan, Tingsås, Älmeboda, Linneryd, Södra Sandsjö ja Väckelsång Tingsrydin kuntaan ja muut kunnat Växjön kuntaan.
Paraguayn evankelis-luterilainen kirkko

Paraguayn evankelis-luterilainen kirkko ("Iglesia Evangélica Luterana del Paraguay") on luterilainen kirkko, joka toimii Paraguayssa. Kirkon jäsenmäärä on noin 4 000.
Historia.
Paraguayssa on toiminut luterilainen kirkko vuodesta 1938 lähtien. Se on koostunut lähinnä luterilaisista siirtolaisista. Virallisen aseman uskonnollisena yhdyskuntana se on saanut 1983.
Nykytilanne.
Kirkolla on 62 seurakuntaa, joissa on noin 4 000 jäsentä. Kirkko kuuluu Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon.
Kinnevaldin kihlakunta

Kinnevaldin kihlakunta () oli kihlakunta Kronobergin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 733,89 neliökilometriä ja asukasluku 14 429 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Almundsryd, Urshult, Jät, Kalvsvik, Tävelsås, Dänningelanda, Vederslöv, Skatelöv (osittain), Öja, Bergunda ja Öjaby.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Skatelöv sijaitsi osittain myös Allbon kihlakunnassa ja se kuuluu nykyään Alvestan kuntaan. Entisistä kunnista Almundsryd ja Urshult kuuluvat nykyään Tingsrydin kuntaan ja muut Växjön kuntaan.
Norrvidingen kihlakunta

Norrvidingen kihlakunta () oli kihlakunta Kronobergin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 524,54 neliökilometriä ja asukasluku 7 540 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Gårdsby, Söraby, Tjureda, Tolg, Asa, Aneboda, Berg ja Ormesberga.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Växjön kuntaan.
Allbon kihlakunta

Allbon kihlakunta () oli kihlakunta Kronobergin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 1 448,90 neliökilometriä ja asukasluku 28 512 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Ör, Härlöv, Moheda, Slätthög, Mistelås, Kvenneberga, Hjortsberga, Lekaryd, Alvestan kauppala, Blädinge, Vislanda, Skatelöv (osittain), Västra Torsås, Härlunda, Virestad, Stenbrohult ja Älmhultin kauppala.
Skatelöv kuului Allbon kihlakunnan lisäksi osittain myös Kinnevaldin kihlakuntaan. Kihlakunnan tuolloisista kunnista Ör kuuluu nykyiseen Växjön kuntaan, Virestad, Stenbrohult, Härlunda ja Älmhultin kauppala kuuluvat Älmhultin kuntaan ja muut kunnat Alvestan kuntaan.
Sunnerbon kihlakunta

Sunnerbon kihlakunta () oli kihlakunta Kronobergin läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 2 483,09 neliökilometriä ja asukasluku 31 180 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Göteryd, Pjätteryd, Agunnaryd, Södra Ljunga, Hamneda, Kånna, Tutaryd, Ryssby, Berga, Dörarp, Vittaryd, Angelstad, Odensjö, Lidhult, Vrå, Torpa, Annerstad, Nöttja, Hinneryd, Traryd, Hallaryd, Markaryd ja Markarydin kauppala.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Markaryd, Markarydin kauppala, Hinneryd ja Traryd kuuluvat nykyiseen Markarydin kuntaan, Göteryd, Hallaryd ja Pjätteryd Älmhultin kuntaan ja muut kuuluvat Ljungbyn kuntaan.
Kinnari (täsmennyssivu)

Kinnari tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Sukunimi.
Kinnari on suomalainen sukunimi, joka perustuu talonnimenä ja lisänimenä esiintyneeseen ruotsin sanaan "skinnare", jonka merkitys on "karvari".
Sompiojärvi

Sompiojärvi on Sodankylän Sompiossa sijaitseva järvi. Nykyään se muodostaa Lokan tekojärven pohjoisimman lahden, jonne järven yhdistää Mutenianjoen vanha uoma. Nattastuntureiden juurella sijaitseva Sompiojärvi on pinta-alaltaan noin yhdeksän neliökilometriä ja se oli suurin Lokan tekoaltaan alle jääneistä järvistä. Ennen tekojärven rakentamista Sompiojärvi laski Mutenianjokea pitkin Kemijoen sivuhaaraan Luiroon. Järven luusuaa kutstuttiin nimellä Juitsa. Sompiojärveen puolestaan laskevat Nattastuntureilta lähtevät pienet purot Hietaoja ja Kotaoja.
Asutusta Sompiojärven ja Muteniajoen ympäristössä on ollut jo ainakin 2 500 vuoden ajan. Järvessä on myös lappalaisten muinainen seita eli laakea Akankivi, joka on edelleen nähtävissä matalan veden aikaan. Sompiojärvi on muodoltaan lähes pyöreä ja se on saanut nimensä suksen sommasta.
Kalastus.
Sompiojärvi tunnettiin aikoinaan Lapin tarunhohtoisena kala-aittana, josta muun muassa Samuli Paulaharju kirjoitti vuonna 1939 ilmestyneessä teoksessaan "Sompio". Perinteinen vuosittainen tapahtuma oli syyskuun 15. päivän jälkeisenä ensimmäisenä arkipäivänä alkanut yhteiskalastus eli ns. "kiiskismarkkinat", johon osallistui miehiä Lokan, Mutenian, Korvasen ja Rieston kylistä. Kolmen päivän kalastuksen jälkeen saalis jaettiin kaikkien pyytäjien kesken. Viimeisen kerran kiiskismarkkinoita vietettiin vuonna 1965 ja kahden vuoden kuluttua alkoi Lokan tekoaltaan täyttäminen. Ylikalastuksen johdosta suurin osa Sompiojärven kalakannasta on pitkään ollut pienikokoista särkeä, mutta vuodesta 2008 lähtien sitä on vähennetty rysä- ja verkkokalastuksella vaellussiian elinolosuhteiden parantamiseksi.
Ruijanpolku.
Lapin ja Norjan Ruijan yhdistänyt ikivanha kulkuväylä Ruijanpolku kulki aikoinaan Sompiojärven kautta. Nykyään järven pohjoisrannalta lähtee vaeltajille tarkoitettu 35 kilometrin pituinen Ruijanpolun kunnostettu osuus. Pohjoisrannalla ovat myös Sompion luonnonpuiston leirintäalue, lintutorni sekä venesatama.
El Faro

El Faro on yhdysvaltalainen rahtilaiva. Se katosi Karibianmerellä 1. lokakuuta 2015. Laivan on rakentanut vuonna 1975 Sun Shipbuilding &amp; Drydock Co. ja se sai nimen "Puerto Rico". Vuonna 1991 se sai uuden nimen "Northern Lights", ja vuonna 2006 se nimettiin "El Faroksi".
"El Faro" katosi hurrikaani Joaquinin puhjettua. Laiva oli 29. syyskuuta 2015 matkalla Jacksonvillesta Floridasta Puerto Ricoon ja hurrikaani oli muutaman sadan mailin päässä siitä itään. Kun hurrikaanin voima oli noussut kahden päivän kuluttua luokkaan 4, laiva menetti yhteydet rannikolle, ja se julistettiin kadonneeksi 2. lokakuuta.
Yhdysvaltain laivasto on lokakuun lopussa 2015 paikantanut aluksen meren pohjasta 4,5 kilometrin syvyydestä Bahaman saarten itäpuolelta. Sen pelastusrengas ja runnoutunut pelastusvene löytyi jo pian hätäviestin tulon jälkeen.
Johnstoningenetti

Johnstoningenetti ("Genetta johnstoni") on afrikkalainen sivettieläin. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut johnstoningenetin uudeksi nimeksi liberiangenetti. Johnstoningenetti on uhanalainen, sillä sen elinympäristöä, sademetsää, on raivattu maatalouden, metsätalouden ja kaivostoiminnan vuoksi.
Ulkonäkö ja koko.
Johnstoningenetti painaa noin kolme kilogrammaa. Sen ruumiin pituus on 40–52 senttimetriä ja hännän pituus 40–54 senttiä. Väri on kullertava mustilla pisteillä. Hännässä on mustia renkaita.
Levinneisyys.
Johnstoningenetti esiintyy sademetsissä. Tavallisesti sitä tavataan Guineassa, mutta myös Liberiassa, Norsunluurannikolla ja Ghanassa.
Nortia

Nortia on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Nortialla voidaan tarkoittaa myös:
Hanka-antiloopit

Hanka-antiloopit (Antilocapridae) on sorkkaeläinten lahkoon kuuluva heimo, jonka ainoa nykyisin elossa oleva laji on hanka-antilooppi ("Antilocapra americana"). Fossiililöytöjen perusteella hanka-antilooppilajeja on elänyt mioseenikaudella, ja lajien runsaus oli suuri erityisesti plioseeni- ja pleistoseenikausilla.
Bupivakaiini

Bupivakaiini (C18H28N2O) on aminoamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään yleisesti lääketieteessä voimakkaana ja pitkävaikutteisena paikallispuudutteena, vaikka ropivakaiini on osittain korvannut sen johtuen bupivakaiinin haittavaikutuksista. Bupivakaiini kuuluu WHO:n laatimalle tärkeimpien lääkeaineiden listalle.
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa bupivakaiini on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin etanoliin. Se liukenee myös hieman dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Yhdiste on heikko emäs.
Bupivakaiinin vaikutusmekanismi perustuu muun muassa hermoimpulssien kulun estämiseen. Yhdiste on suhteellinen rasvaliukoista, minkä vuoksi sillä on vesiliukoisia sukulaispuudutteita voimakkaampi ja pitempikestoisempi teho. Vaikutus alkaa noin 20–30 minuutin kuluttua lääkkeen antamisesta ja kestää 6–9 tuntia. Bupivakaiinia käytetään erityisesti spinaalipuudutteena. Bupivakaiinin etuna on, että hyvä teho saadaan aikaan myös hyvin laimeilla liuoksilla. Bupivakaiinia käytetään usein hydrokloridisuolana.
Haittavaikutukset.
Verrattuna muihin paikallispuudutteisiin bupivakaiini on huomattavan myrkyllinen sydämelle ja lamaa sydämen toimintaa. Suurien puudutusannosten käyttäminen on aiheuttanut kuolemantapauksia ja sydäntoksisuuden on sittemmin osoitettu aiheutuneen bupivakaiinin R(+)-enantiomeerista ja tämän havainnon jälkeen markkinoille on tullut turvallisempi S(-)-enantiomeeri eli levobupikaiini. Muita bupivakaiinin mahdollisia haittavaikutuksia ovat lihastoksisuus yhdessä adrenaliinin kanssa käytettynä, vaikutukset keskushermostoon ja asidoosi.
Valmistus.
Bupivakaiinin syntetisointiin on käytössä kaksi menetelmää. pipekoliinihapon happokloridi muodostaa amidin reagoidessaan 2,6-dimetyylianiliinin kanssa ja muodostuva amidi alkyloidaan 1-bromibutaanin avulla. Toinen tapa on pikoliinihapon happokloridin reaktio 2,6-dimetyylianiliinin kanssa ja muodostuvan amidin pyridiinirengas alkyloidaan 1-bromibutaanilla, jolloin siitä muodostuu pyridiniumsuola. Tämä pyridiniumsuola pelkistetään vedyttämällä bupivakaiiniksi ja katalyyttinä käytetään platinadioksidia.
Salambò

Salambò on vuonna 1914 valmistunut italialais-yhdysvaltalainen mykkäelokuva. Ranskalaisen Gustave Flaubertin romaaniin "Salambo" ("Salammbô", 1862) perustuvan historiallisen elokuvan on ohjannut Domenico Gaido. Sen pääosia esittävät Suzanne De Labroy ja Mario Guaita-Ausonia.
Juoni.
Roomalaisten piirittämää Karthagoa uhkaa Mathon ja Narr Havasin johtama orjakapina. Kultaa ja naisia lupaamalla orjat saadaan pysymään uskollisina kaupungille. Roomalaiset kukistetaan ja voitonjuhla muuttuu orgiaksi, jonka aikana Havas yrittää raiskata Tanitin temppelin ylipapittaren Salambòn. Matho pelastaa Salambòn ja pari rakastuu toisiinsa. Orjat nousevat kapinaan ja Matho joutuu karthagolaisten vangiksi. Ystävänsä Spendiuksen avulla Matho onnistuu pakenemaan ja kukistaa lopulta Havasin.
Tuotanto.
Yhdysvaltalaisen George Kleinen rahoittama "Salambò" tehtiin Pasqualin hyvin menestyneen "Spartacuksen" (1913) vanavedessä. Komeasti lavastetun elokuvan kerrontatapa on hidas ja kompelö, ja jo valmistuessaan sitä pidettiin tyyliltään vanhanaikaisena. Myöhemmin Flaubertin romaanista on laadittu vielä kaksi elokuvaversiota, Pierre Marodonin ranskalais-itävaltalainen "Salammbô" (1925) ja Sergio Griecon samanniminen ranskalais-italialainen yhteistuotanto (1961).
DVD-julkaisu.
Elokuva on saatavilla heikkotasoisena, ilmeisesti 16 millimetrin kopiosta tehtynä DVD:nä.
Tu Youyou

Tu Youyou (, s. 30. joulukuuta 1930) on kiinalainen kemisti. Hän sai malarian uudenlaisen hoitomuodon kehittämisestä jaetun Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon vuonna 2015. William C. Campbell ja Satoshi Ōmura saivat palkinnon sukkulamatoloistartuntojen uudenlaisesta hoitomuodosta.
Tu valmistui Pekingin lääketieteellisestä oppilaitoksesta (nyk. Pekingin yliopiston terveystieteiden keskus) vuonna 1955. Hän toimi Kiinan perinteisen kiinalaisen lääketieteen akatemiassa apulaisprofessorina 1965–1978, varaprofessorina 1979–1984 ja vuodesta 1985 alkaen professorina. Tu nimitettiin johtavaksi professoriksi vuonna 2000.
Tun työ malarian hoidon kehittämiseksi on Nobelin lisäksi palkittu muun muassa Albert Lasker -palkinnolla kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä 2011.
Satoshi Ōmura

Satoshi Ōmura (, s. 12. heinäkuuta 1935 Yamanashin prefektuuri) on japanilainen biokemisti. Hän sai vuoden 2015 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon irlantilaisen William C. Campbellin kanssa kehittämästään sukkulamato-loistartuntojen uudenlaisesta hoitomuodosta.
Ōmura on toiminut emeritusprofessorina Kitasaton yliopistossa vuodesta 2007.
Lielahden rautatieasema

Lielahden rautatieasema (, ratakm 193+393) on rautatieliikennepaikka Tampereen Lielahdessa. Se sijaitsee sekä Tampere–Seinäjoki-radalla että Tampere-Pori-radalla. Porin radan aikainen Lielahden ylikäytävä korvattiin vuonna 1927 Thure Hellströmin suunnittelemalla punatiilisella asemarakennuksella. Asema palveli pitkään kaupunginosan teollisuusyrityksiä. Nykyisen aseman kohdalta rakennettiin jo vuonna 1915 teollisuusraide Lielahden sellutehtaalle.
Nykyisen muotonsa Lielahden ratapiha sai 1970-luvun alussa, jolloin valmistuivat kaksoisraide Tampereen asemalta Lielahteen, uusi Pohjanmaan rata ja Nokian moottoritien ylikulkusilta ratapihan itäpäässä. Pohjanmaan suunnan henkilöjunat eivät koskaan käyttäneet Lielahden asemaa, sen sijaan se säilyi Porin radan henkilöliikennepaikkana vuoteen 1983 saakka. Lielahden asema muutettiin miehittämättömäksi liikennepaikaksi vuonna 1978 ja asemarakennus siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007. Lielahden sellutehdas lopetti toimintansa vuonna 1985, mutta seuraavana vuonna käyttöön otettu kemihierretehdas käytti sivuraidetta omiin kuljetuksiinsa.
Kulttuuriympäristö.
Museovirasto on luokitellut Lielahden aseman valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Paikalla aiemmin sijainneen vahtituvan kohdalle rakennettu asemarakennus edustaa 1920-luvun tiilirakenteista asemarakentamista.