Salo

Salo on kaupunki Lounais-Suomessa ja se kuuluu Varsinais-Suomen maakuntaan. Salon kaupungissa asuu noin henkilöä ja laajemmin koko seudulla asuu noin henkilöä. Asukasluvultaan Salo on Suomen :nneksi suurin kaupunki.
Kaupunki sijaitsee lähellä meren rantaa, kapean Halikonlahden pohjukassa. Yhteys Saaristomerelle on Kemiön saaren itä- ja länsipuolitse. Salon naapurikunnat ovat Koski Tl, Lohja, Kemiönsaari, Marttila, Paimio, Raasepori, Sauvo ja Somero. Salosta on matkaa Turkuun 52 kilometriä ja Helsinkiin 114 kilometriä. 
Salon keskustan halki virtaa Uskelanjoki. Kaupungin kohdalla virran nimi muuttuu Salonjoeksi. Halikon keskustan halki virtaa Halikonjoki. Molemmat joet laskevat Halikonlahteen Salon edustalla. Kolmas merkittävä vesistö Salon alueella vuoden 2009 jälkeen on Kiskonjoen–Perniönjoen vesistö.
Salo tunnetaan elektroniikkatuotannostaan. Kaupungissa on tuotettu 1920-luvulta lähtien erilaista elektroniikkaa, aluksi radioita, mutta myöhemmin myös televisioita, stereoita, radiopuhelimia, tietokoneiden näyttöjä ja matkapuhelimia. Nokia on ollut kaupungin suurimpia työllistäjiä. Kun se lopetti Salon-tehtaansa vuonna 2012, kaupungista poistui 850 työpaikkaa. Vuonna 2015 ilmoitettiin sen sijaan Microsoftin Salon tuotekehitysyksikön sulkemisesta, jonka jäljiltä kaupungista kadonnee noin 1 000 työpaikkaa.
Salon kauppalan ja kaupungin keskiaikainen edeltäjä oli arviolta 1440-luvulla perustettu, Uskelan emäpitäjään kuulunut, Salon kylän ympärille muodostunut Salon kappeliseurakunta. Kun aiempi Uskelan emäseurakunta Uskelan Isokylän emäkirkon tuhouduttua maanvyörymässä 1820-luvulla yhdistettiin Salon kappeliseurakuntaan, muutettiin Salon kappeliseurakunta samalla uudeksi Uskelan emäseurakunnaksi, jonka alueesta sittemmin muodostuivat Uskelan ja Muurlan kunnat ja Salon kauppala.
Salo perustettiin kauppalaksi vuonna 1887 erottamalla se Uskelasta. Vuonna 1960 Salosta tuli yksi Suomen kuudesta ensimmäisestä uudesta kaupungista. Vuonna 1967 siihen liitettiin entinen emäpitäjä Uskela. 31. joulukuuta 2008 silloinen Salon kaupunki lakkautettiin, ja se sulautui yhdeksän muun kunnan kanssa uudeksi kaupungiksi 1. tammikuuta 2009 alkaen. Silloinen Salon kaupunki, Halikon kunta, Kuusjoen kunta, Perttelin kunta, Muurlan kunta, Perniön kunta, Särkisalon kunta, Kiskon kunta, Kiikalan kunta ja Suomusjärven kunta lakkautettiin ja tilalle perustettiin niiden silloiset alueet käsittävä uusi kunta, joka otti käyttöönsä Salo-nimen ja kaupunki-nimityksen ja vaakunakseen Halikon vaakunan. Saloon kuuluu myös Halikkoon vuonna 1967 liitetyn Angelniemen kunnan alue.
Historia.
Ensimmäiset asukkaat tulivat Salon alueelle jo noin 7 000 vuotta sitten. Silloin vain muutamat korkeimmat mäet olivat veden pinnan yläpuolella. Salo voi nimenä periytyä silloisen tuntemattoman kielen saari sanasta. Pronssi- ja rautakauden asutuksista kertovat lukuisat hautaröykkiöt. Uskelan-, Halikon- ja Perniönjokien laaksot ovat olleet seudun ensimmäisiä asuinpaikkoja. Vanhimmat kalmistot on löydetty Lupajasta ja Isokylästä. Esihistoriallisen ajan lopulla Salon seudulla on ollut kohtalaisen tiivistä asutusta, mistä kertovat lukuisat kalmistot ja linnavuoret. Alueellinen keskus on ollut Rikalan muinaiskaupunki.
Salon seutu korostuu rikkaana muinaisesineiden löytöalueena aina merovingiajalle asti. Merkittäviä muinaismuistoja ovat muun muassa Pöylän, Rikalan, Veitakkalan ja Pöytiön mäkilinnat ja Yliskylän, Paarskylän ja Asteljoen laakson kalmistot.
Kappeliseurakunnasta kauppalaksi ja kaupungiksi.
Salon nimi esiintyy ensimmäisen kerran Turun tuomiokirkon Mustassa kirjassa vuonna 1325. Salo oli tällöin Uskelan pitäjän kappeli. Keskeisen kauppareittien varrella olevan sijaintinsa vuoksi Salo kasvoi kauppapaikkana. Halikonlahti oli yleinen purjehdusväylä, ja Salonjokea pitkin pääsi purjehtimaan Saloon saakka. Lisäksi Kuninkaantien ja Hiidentien risteyskohta oli pitäjässä. 1300-luvulla Saloon rakennettiin tori, silta ja krouvi. Krouvin ympärille kehittyi asutusta, ja 1680-luvulla asunut seppä Laurin katsotaan olevan Salon kylän ensimmäinen asukas. Salon kehittymistä edisti Halikonjoen mataloituminen, minkä seurauksena perinteinen markkinapaikka siirtyi Salonjoen varrelle. Tämän jälkeen halikkolaisten tuella on Salossa ollut pitkä markkinaperinne salolaisten ajoittaisesta vastustuksesta huolimatta.
Salosta tuli kauppala vuonna 1887. Samana vuonna sitä kohtasi suuri palo, joka hävitti suuren osan kauppalan keskustaa. Lisäksi Salonjoki alkoi madaltua kelvottomaksi laivaliikenteelle. Kauppala kuitenkin toipui nopeasti palosta, ja rautatien valmistuminen kiihdytti kasvua ja korvasi laivaliikenteen tavarankuljetuksessa.
Aluksi Salon kauppala oli Ikaalisten tavoin epäitsenäinen kauppala, mutta vuonna 1891 siitä tuli itsenäinen kunta. Vähitellen sen alue, joka alkujaan oli vain noin 74 hehtaarin laajuinen, alkoi käydä ahtaaksi, ja sen rajoille Uskelan ja Halikon puolelle muodostui laajoja ”esikauppala”-alueita. Vuonna 1932 nämä ympäröivät taajaan asutut alueet liitettiin Saloon. Liitoksessa kauppalan pinta-ala kasvoi 1 803 hehtaariin ja väkiluku nousi 1 800 hengestä yli 6 000:een. Vuonna 1933 Salosta tuli yksikielinen suomenkielinen kunta. Kaupunki Salosta tuli vuonna 1960, ja loputkin Uskelasta liitettiin siihen vuonna 1967. Salon ja Uskelan luterilaiset seurakunnat olivat yhdistyneet Salo-Uskelan seurakunnaksi jo 1948.
Vuonna 1928 Salossa aloitti Nordell &amp; Koskinen avoin yhtiö, joka aloitti saman vuoden syksyllä radiovastaanottimien valmistuksen. Yhtiö muutti nimensä vuonna 1945 Salora Oy:ksi laajentaen myöhemmin tuotantoaan mustavalko- ja väritelevisioihin sekä stereoihin. Saloran valtavan kasvun myötä Salorassa aloitettiin radiopuhelimien valmistus 1960-luvun alussa, joka johti myöhemmin Nokian ja Saloran yhdessä perustamaan Mobira Oy:öön, jonka perua Salon matkapuhelintuotanto on. Vuonna 1973 yhtiö perusti komponenttien valmistukseen erikoistuneen Salcomp Oy:n, joka nykyään suunnittelee ja valmistaa matkapuhelimien latureita. Saloran toiminnan perintönä Salossa on valmistettu myös tietokonemonitoreita, mutta niiden valmistus lopetettiin vuonna 2000.
Kuntaliitoksen jälkeinen Salo.
Nykyinen Salon kaupunki syntyi Suomen suurimmassa kuntaliitoksessa, jonka seurauksena kaupungin väkiluvuksi tuli 55 000 henkeä ja pinta-alaksi noin 2 000 neliökilometriä. Salon kaupunginvaltuusto sekä Halikon, Kiikalan, Kiskon, Kuusjoen, Muurlan, Perniön, Perttelin, Suomusjärven ja Särkisalon kunnanvaltuustot päättivät kuntaliitoksesta kuntajakoselvittäjän selvitystyön perusteella. Uusi Salo otti käyttöön entisen Halikon kunnan vaakunan. Siinä esiintyvät Salon seudulla luontaisena kasvava tammi ja alueella vaikuttaneen Horn-suvun tunnus, sarvi.
Nykyisen Salon alueen vanhimpia, jo keskiajalla perustettuja kirkkopitäjiä ovat olleet Uskela, Halikko ja Perniö. Näistä Uskela käsitti alkujaan myös myöhemmät Salon, Muurlan, Perttelin ja Kiikalan sekä osia nykyisestä Somerosta. Halikkoon kuului alkujaan myös siihen sittemmin uudelleen liitetty Angelniemi. Perniöön liitettiin vuonna 1464 sitä ennen Kemiöön kuulunut Särkisalo, joka sittemmin oli itsenäinen seurakunta ja kunta vuoteen 2009. Alueen muista aiemmista kunnista ja seurakunnista Kisko, johon alun perin kuului myös sittemmin itsenäistynyt Suomusjärvi, oli 1500-luvulle asti osa uusmaalaista Pohjan pitäjää.
Uskelaan kuuluneista myöhemmistä kunnista ja seurakunnista ja aiemmista kappeliseurakunnista ja saarnahuonekunnista Perttelin kappeliseurakunta käsitti 1400-luvulla myöhemmät Perttelin, Kuusjoen ja Kiikalan sekä eteläisimmät kylät nykyisestä Somerosta, ja Salon kappeliseurakunta myös myöhemmän Muurlan. Etelä-Someron kylät siirrettiin Someroon 1400-luvun lopulla ja Kiikala itsenäistyi kirkollisesti 1600-luvulla. Perttelistä tuli Uskelaan nähden itsenäinen seurakunta ja kunta 1860-luvulla. Jo sitä ennen varsinainen Uskelan emäseurakunta, jonka huonokuntoinen puukirkko oli tuhoutunut maanvyörymässä vuonna 1824, oli lakkautettu, ja aiemmasta Salon kappeliseurakunnasta oli tullut uusi Uskelan emäseurakunta. Tämän jälkeen vielä kummankin puolen 1800- ja 1900-luvun taitetta Kuusjoki itsenäistyi Perttelistä, Muurla ja Salon kauppala itsenäistyivät Uskelasta, Särkisalo itsenäistyi Perniöstä ja Angelniemi Halikosta. 1960-luvulla Angelniemi liitettiin jälleen Halikkoon ja vanhan emäseurakunnan jatkajana ollut Uskelan kunta muutamaa vuotta aiemmin kaupungiksi tulleeseen Saloon.
Maantiede.
Ilmasto.
Salo sijaitsee lauhkealla ilmastovyöhykkeellä. Vuotuinen keskilämpötila on noin 5 °C ja sademäärä 660 millimetriä. Kesät ovat tyypillisesti lämpimiä keskilämpötilan ollessa +17 °C. Talvet ovat melko leutoja, mutta alle −20 °C:n lämpötilatkaan eivät ole harvinaisia. Merenläheisen sijainnin takia pakkanen tuntuu usein purevammalta ilmankosteuden ja tuulisuuden vuoksi. Terminen talvi alkaa keskimäärin 30. marraskuuta ja pysyvä lumipeite tulee usein vasta vuodenvaihteessa.
Lämpöennätys Salossa on 35 °C ja pakkasennätys −34 °C.
Maantieteen pääpiirteet.
Salo sijaitsee Halikonlahden rannalla, josta se levittäytyy pitkälle sisämaahan. Kaupungin keskustaajama sijaitsee Salonjoen varrella mäkien eri puolilta ympäröimänä ns. ”kattilan pohjalla”. Salo jakautuu maantieteellisesti kolmeen osaan. Rannikko on rikkonaista kalliomäkistä maastoa, jossa merestä nousee useita kallioisia saaria. Länsi- ja pohjoisosat ovat tyypillistä varsinaissuomalaista maisemaa laajoine savipeltoineen, joiden keskellä on metsäisiä kalliosaarekkeita ja syväuomaisia jokia. Itä-Salo on selännevyöhykettä, jolle ovat tyypillisiä kapeat laaksot, lukuisat järvet, metsäselänteet ja harjut.
Rannikkoalue.
Salossa on lukuisia saaria, ja etenkin Särkisalossa rannikko on pirstaleinen, ja siellä on useilla erikokoisilla saarilla vakituista asutusta. Halikonlahdella on pieniä saaria, jotka ovat pääasiassa loma-asutuskäytössä. Viurilanlahdessa on pengertiellä mantereeseen yhdistetty Vuohensaari, joka on kaupungin leirintä- ja virkistysalue. Saloon kuuluu myös Kemiön saaren pohjoiskärki, josta on lossiyhteys mantereelle. Joissa ja järvissä on myös useita pieniä asumattomia saaria.
Vesistöt.
Salossa on miltei 200 km² vesialaa, josta suurin osa on merta. Siihen kuuluvat Halikonlahti sekä Särkisaloa ympäröivät merialueet. Tärkeimpiä sisämaan vesistöjä ovat Halikonlahteen Salon edustalla laskevat Uskelanjoen vesistö ja Halikonjoen vesistö sekä Perniössä mereen laskeva Kiskonjoen–Perniönjoen vesistö, joiden vesistöalueisiin pääosa nykyisestä Salon alueesta kuuluu. Pieni rannikkovesistö muodostuu lisäksi Halikossa sijaitsevan Purilanjoen vesistöstä. Salon länsiosassa pääasiassa Halikon ja Kuusjoen alueilta vetensä saavan Halikonjoen vesistön suurin joki on Halikonjoki, jonka sivujokia ovat Kuusjoelta alkunsa saava Kuusjoki ja vähäisempi Vaskionjoki. Järviä vesistöstä on vähän, suurin on pieni, laskujoeton Kuusjoen Nummijärvi. Salon keskiosassa pääasiassa Uskelan, Perttelin ja Kiikalan alueilta vesiä tuovan Uskelanjoen vesistön suurin joki on Uskelanjoki eli Salonjoki. Sen latvahaaroja ovat Kiikalan Rekijoen kylän luona yhtyvät Rekijoki, Terttilänjoki ja Hitolanjoki. Pienempiä sivujokia ovat Kurajoki Perttelissä ja Vähäjoki Salon keskustan tuntumassa. Järviä on vesistöalueen Salon puolelle jäävässä osassa vähän. Kiskonjoen–Perniönjoen vesistö sen sijaan on runsasjärvisempi. Sen vesistöalue Salon itäosassa kattaa pääosin Perniön, Kiskon, Muurlan ja Suomusjärven sekä eteläosia Kiikalasta ja Perttelistä. Vesistön suurimpia jokia ovat vähän ennen jokisuuta Perniössä yhtyvät Kiskonjoki ja Perniönjoki. Vesistöalueen järvistä suurimpia ovat Iso-Kisko, Hirsijärvi, Kirkkojärvi, Määrjärvi ja Enäjärvi.
Taajamat.
Merkittävin asutuskeskittymä on Salon keskustaajama, joka on kasvanut yhteen Halikon kirkonkylän kanssa.
Vuoden 2022 lopussa Salossa oli 50 933 asukasta, joista 38 105 asui taajamissa, 12 326 haja-asutusalueilla ja 502:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Salon taajama-aste on 75,6 %. Salon taajamaväestö jakautuu 15 eri taajaman kesken, kyseessä on suurin määrä taajamia yhdessä Suomen kunnassa:
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Kylät.
Salon seudun pitäjissä, kuten muuallakin eteläisessä Suomessa, toteutettiin 1700-luvun lopulla isojako, jossa yhdestä tai useammasta kylästä muodostuvien jakokuntien maat jaettiin kylien ja kunkin kylän talojen kesken ja samalla nykyaikaan asti säilyneet maarekisterikylät saivat rajansa. Tämän vuoksi varsinkin vanhimman asutuksen alueella, kuten Halikossa tai Uskelassa, missä jakokunnat usein koostuivat monista kylistä, saman kylän maat saattavat olla rikkonaisia, pieniä ja erillään toisistaan. Myöhemmin asutetuilla jokien latvoilla jakokunnissa sen sijaan on vähemmän kyliä ja kylien alueet ovat tavallisesti yhtenäisempiä.
Isojaon seurauksena tilalliset siirsivät usein talonsa yhteiseltä kylätontilta omien maidensa keskelle, mikä rikkoi perinteisiä kyläkokonaisuuksia. Kylät ovat sittemmin kasvaneet ja kehittyneet, ja monet nykyiset kyläkeskukset ja taajamat koostuvat useista historiallisista kylistä. Salon seudun kuntaliitoksessa Salon kaupungin kyläluku kasvoi 396:een. Kuntaliitosten yhteydessä muutaman kylän nimeä muutettiin muun muassa nimipäällekkäisyyksien takia.
Kunnalliset asiat.
Päätöksenteko.
Kaupunginvaltuusto.
Salon kaupunginvaltuuston valtuustoryhmät vuoden 2025 vaalien jälkeen (suluissa paikkamäärä vuoden 2021 vaalien jälkeen):
Yhteensä 51 valtuutettua.
Kaupunginjohtajat.
Ennen vuotta 1931 Salon kauppalaa johti raastuvankokous, jonka ylin viranomainen oli järjestysmies. Herman Tuomaala toimi järjestysmiehenä 1912–1931.
Salon kauppalan- ja kaupunginjohtajat vuodesta 1931 lähtien:
Terveydenhuolto.
Salon terveyskeskuksella on kaupunkialueella sijaitsevien Pääterveysaseman ja Läntisen terveysaseman lisäksi terveysasemia: Halikossa, Kiikalassa, Kiskossa, Kuusjoella, Perniössä ja Suomusjärvellä. Salon kaupungissa sijaitsee lisäksi Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiriin kuuluva Tyks Salon sairaala. Terveyskeskuksen pääterveysasema ja terveyskeskussairaala toimivat samassa rakennuksessa Tyks Salon sairaalan kanssa osoitteessa Sairaalatie 9.
Koulutus.
Peruskoulun luokat 1–6:
Peruskoulun luokat 7–9:
Keski- ja ylemmän asteen oppilaitokset:
Talous.
Ennen Nokian toimintojen lakkauttamista vuonna 2008 Salon työpaikkaomavaraisuusaste oli 105,6, eli kaupungissa oli enemmän työtä kuin työvoimaa. Salo oli tuolloin Suomen suurin maatalouspitäjä, sillä kaupungin reuna-alueilla oli noin 1 300 maatilaa, jotka viljelivät lähes 56 000 hehtaarin kokoista peltoalaa. 
Vuonna 2022 Salon liikevaihdoltaan suurimmat yritykset olivat Suur-Seudun Osuuskauppa SSO ja Salcomp.
Entisen Särkisalon kunnan alueella Salossa on toiminut kalkkia tuottanut Förbyn kaivos.
Suurimmat työnantajat.
Suurimmat työnantajat Salossa vuonna 2021:
Salossa suljettiin vuonna 2007 Sucros Oy:n omistama sokeritehdas siksi, että Euroopan unionin komissio oli pyrkinyt supistamaan sokerintuotantoa Euroopan unionissa, minkä vuoksi maakohtaisia sokerijuurikastuotantokiintiöitä supistettiin.
Nokia oli myynyt matkapuhelintoimintansa Microsoftille, ja Microsoft sulki kesällä 2015 Salon yksikön tuotekehitystoiminnan.
Liikenne.
Salosta on hyvät kulkuyhteydet itään ja länteen. Valtatie 1 (eurooppatie E18) kulkee moottoritienä kaupungin halki. Etelä-pohjoissuunnassa taas kulkee kantatie 52. Kaupungin läpi kulkee myös seututie 110, joka on vanha valtatie 1. Salon keskustan eteläpuolelta alkaa seututie 186 Inkooseen ja Halikon asemanseudulta seututie 224 Auraan. Helsingin ja Turun välinen rantarata kulkee Salon keskustan läpi. Salon rautatieasemalla pysähtyvät lähes kaikki Helsingin ja Turun väliä liikennöivät kaukojunat, mutta paikallisjunaliikennettä ei nykyisin Saloon ole. Lähin lentoasema on Turussa. Salossa on lähinnä harrasteilmailun käytössä oleva Kiikalan lentokenttä.
Heinäkuussa 2016 Salon kaupunki teki aiesopimuksen losangelesilaisen Hyperloop One -yhtiön kanssa 50 kilometrin pituisen liikennöintiputken rakentamisesta Salon ja Turun välille.
Ystävyyskaupungit.
Salolla on kymmenen ystävyyskaupunkia:
Väestö.
Salossa asui 54 737 ihmistä 2009. Heistä lähes 40 000 oli taajamissa. Ulkomaalaisia Salossa asui parisen tuhatta. Ruotsinkielisiä kaupungissa vajaat 600. Suomen kunnista Salossa on neljänneksi eniten kesämökkejä. Vuoden 2009 alussa luvuksi oli ilmoitettu 7 000.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
Seurakunnat.
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Salossa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Alueseurakunnat: Halikko, Kiikala, Kisko, Kuusjoki, Muurla, Perniö, Pertteli, Salo-Uskela, Suomusjärvi ja Särkisalo
Entiset seurakunnat.
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Salon kaupungin nykyisellä alueella.
Herätysliikkeet sekä muut kirkkokunnat ja uskonnot.
Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii evankelisuus, herännäisyys sekä vanhoillislestadiolaisuus, jolla on paikkakunnalla Salon Seudun Rauhanyhdistys.
Muita kirkkokuntia edustavat helluntaiherätykseen lukeutuva Salon helluntaiseurakunta, jolla oli vuonna 2011 noin 400 jäsentä, Suomen vapaakirkkoon kuuluva Salon Vapaaseurakunta, Suomen Adventtikirkon Salon Adventtiseurakunta, Salon Henótês-seurakunta sekä Salon Raamattu Puhuu -seurakunta. Turun ortodoksisella seurakunnalla on rukoushuone Salossa.
Muita uskontoja edustaa islamilainen Salon Islamilainen Yhdyskunta, jolla vuonna 2009 oli 50 jäsentä. Jehovan todistajilla on Salossa kolme seurakuntaa, joissa on yhteensä yli 300 jäsentä.
Kulttuuri.
Murre.
Salon alueella puhutun kielen perustana on itäinen Lounais-Suomen murre. Salon alueen murteet jakautuvat kunnan pohjois- ja eteläosaan. Halikon, Uskelan, Kuusjoen, Perttelin, Kiikalan ja Suomusjärven murteet kuuluvat Halikon alaryhmään. Kiskon, Muurlan, Perniön, Särkisalon ja Angelniemen murteet muodostavat rantaryhmän.
Ruokakulttuuri.
Salo kuuluu ruokakulttuuriltaan varsinaissuomalaiseen alueeseen. Varsinais-Suomen ruokakulttuurin pohjana on maanviljelys ja kalastus. Kartanot ja pappilat ovat pitkään jalostaneet puutarha- ja viljelykasveja sekä ruoanvalmistustaitoa. Varsinais-Suomen ruokakulttuurin kuuluvat vuohenjuustot sekä monipuoliset makkarat. Varsinais-Suomelle tyyppillistä on kasvihuonekurkkujen, tomaattien, sokerijuurikkaiden ja rypsin viljely.
Mielikuva.
Maaliskuussa 2007 julkaistun Taloustutkimuksen kuntakyselyn vastaajien mielikuva Salosta oli kokoluokkansa (20 000–50 000) kunnista toiseksi paras koko maassa. Kärkipaikkaa piti Siilinjärvi ja kolmanneksi sijoittui Raisio.
Nähtävyydet.
Vuoden 1887 palo tuhosi Salon vanhan puukeskustan lähes täydellisesti, mistä johtuen keskustasta puuttuu lähes kokonaan monille Suomen pikkukaupungeille, kuten Raumalle ja Porille tyypillinen vanha puukaupunginosa. 1900-luvulla useat vanhat rakennukset ovat myös saaneet väistyä siihen aikaan modernimpien liikerakennusten tieltä. Salon maaseudulta löytyy useita vanhoja ja hyvin säilyneitä suurtiloja ja kartanoita, kuten Joensuu, Wiurila, Vuorentaka ja Teijo.
Salolaisia museoita ovat esimerkiksi Veturitallin taidemuseo, Salon elektroniikkamuseo ja Meritalon museo. Salon historiallinen museo sisältää entisissä ympäryskunnissa olevia paikallismuseoita sekä Salon kaupungin elektroniikkakokoelmat. Vanhin julkinen muistomerkki on vuonna 1937 paljastettu Salon palon muistolaatta, joka sijaitsee torin reunalla. Muita tunnettuja muistomerkkejä ovat seppä Laurin patsas Vilhonkadun päässä jokirannassa, Hirviveistos Sibeliuspuistossa ja Saloran perustajan Fjalar Nordellin muistomerkki.
Muinaisjäännösalueita Salossa ovat Viitan kruunut, Hakastaron linnavuori ja Isokylän rautakautinen alue.
Salon tapahtumat.
Pitkäikäisiä tapahtumia Salossa on mm. Lasten laulukaupunki ja Salon syysmarkkinat lokakuun alussa. Muitakin tapahtumia on esimerkiksi: SaloJazz, Taiteiden Yä, Salo Soi, Joulukadun avaus ja Bruks-Festivaali. Lisäksi on Kesäsunnuntai-esitykset sekä harrasteautonäyttely Salon torilla. Salon torilla (kesällä maanantai-lauantai) on esiintyjiä Iltatori-torstaisin koko kesän ajan.
Salon kansalaisopiston Näkkäri, teatterikoulu on monitoiminen kulttuuritila. Paikkaa käytetään muun muassa tanssin, musiikin, teatterin ja sirkustaiteen opetukseen sekä esityksiin.
Kirkkoja.
Kaupungin alueella on useita vanhoja kirkkoja. Salon seurakunnan pääkirkko Uskelan kirkko on vuodelta 1832 ja se on tunnetun arkkitehdin Carl Ludvig Engelin suunnittelema. Vanhimmat kirkot ovat 1400-luvulla rakennetut harmaakiviset Perniön, Halikon ja Perttelin kirkot. Angelniemen, Kuusjoen, Särkisalon, Kiskon, Suomusjärven, Kiikalan, Salon ja Muurlan kirkot ovat 1700- ja 1800-lukujen puisia kirkkorakennuksia.
Salossa on lisäksi useita pienempiä kirkkorakennuksia muun muassa Teijolla, Koskella, Vaskiolla ja Yliskylässä. Uskelan kirkon lähellä on entisen Salon kappelikirkon kellotapulista tehty muistomerkki. Isokylässä on maanvyöryssä tuhoutuneen Uskelan emäkirkon kellotapuli.
Virkistys.
Retkeily.
Salon alueella sijaitsee useita retkeily- ja virkistyskohteita. Merkittävin kohde on Perniön alueella sijaitseva Teijon kansallispuisto. Muita Salon alueella sijaitsevia kohteita ovat muun muassa Kultalähde ja Hyyppärän luonnonsuojelualue Kiikalassa sekä Vaisakon lehdon luonnonsuojelualue ja Pirunvuoren hiidenkirnu Halikosssa.
Salon alueen luontoreittejä ovat muun muassa Viitankruunun muinaispolku, Vuohensaaren luontopolku, Halikonlahden lintupolku, Nakonlinnan luontopolku sekä Märynummen retkeilyreitti. Halikon alueen luontoreittejä ovat Lautatarhan luontopolku, Pirunvuoren ulkoilureitti, Vaisakon lehdon luontopolku, Rikalanmäen–Linnamäen muinaispolku sekä Häntälänkosken rantapolku.
Suomusjärven alueella sijaitsevia reittejä ovat Bergvikin luontopolut sekä Aneriojärven kulttuuri- ja luontopolku. Muurlan alueella kulkee Koivumäen muinaispolku. Perniössä sijaitsevat Latokartanonkosken luontopolku, Jeturkastin muinaispolku ja Matildanjärven kierros Matildanjärven, Puolakkajärven ja Sahajärven yhdysreitti, Punassuo–Lankkerinnummi, Totin luontopolku, Onnelannummen reitti, Salo–Lemiranta–Kirjakkala -retkeilyreitti sekä Eeron polku ja Varikattilankierros.
Urheilu.
Urheilun saralla Salo on tunnettu erityisesti lentopallosta, koripallosta ja jalkapallosta. Salon Piivolley voitti miesten SM-liigassa peräti kolme peräkkäistä hopeamitalia 2004, 2005 ja 2006. Lisäksi miesten joukkue voitti Suomen Cupin kultaa 2003 sekä hopeaa 2004 ja 2006. Seura meni konkurssiin 2011. Salon Viesti oli naisten puolella SM-liigassa menestynyt salolaisjoukkue. Se voitti Mestaruusliigassa 10 kultaa ja Suomen Cupin 7 mestaruutta. Lentopallopuoli erkani 2008 omaksi yhdistyksekseen, LP Viesti Salo, joka jatkoi SM-liigassa pelaamista.
Salon Palloilijoiden miesten jalkapallon edustusjoukkue pelaa kaudella 2024 Ykkösliigassa, eli Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Salon Vilppaan miesten koripallojoukkue pelaa Korisliigassa. Vilpas voitti seurahistoriansa ensimmäisen mestaruutensa vuonna 2021.
Salossa on kaksi jääkiekkojoukkuetta, Salo HT ja Salon Kiekkohait. Kiekkohait pelaa III-divisioonassa ja HT:n naiset pelasivat kaudella 2019–2020 Naisten Suomi-Sarjassa. Harvinaisempien lajien joukosta Salo Scorpions edustaa kaupunkia amerikkalaisen jalkapallon II-divisioonassa ja Salo Juggernauts australialaisessa jalkapallossa. Salon Toverit ovat kunnostautuneet mm. harppuunakalastuksessa. Salossa on kaksi keilahallia; Salon- ja Hanhivaaran keilahallit. Salo on usean keilaseuran kotikaupunki, menestynein seura on KK-Turistit, joka pelaa I-divisioonassa.
Golfkenttiä Salon alueella on kolme: Meri-Teijon Golf, Wiurilan Golf ja Salon Golf. Suomen kattavimpiin kuuluva Salon urheilupuisto löytyy aivan keskustasta, tarjonta on hyvin monipuolista. Kesällä järjestetään naisten Salon Seiska ja Salo Volley -tapahtuma urheilukentällä.