tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Specialisterne

Specialisterne on vuonna 2004 perustettu tanskalainen insinöörialan henkilöstöyritys, joka on erikoistunut työntekijöihin, joilla on Aspergerin oireyhtymä tai lievä Kannerin autismi. 
Specialisterne tarjoaa asiakasfirmoilleen osa-aikaista henkilökuntaa muun muassa ohjelmistotestaukseen. Etenkin firman ohjelmistotestaajat ovat hyvässä maineessa, koska he ovat tuottavampia ja tekevät 90 prosenttia vähemmän virheitä kuin muut vastaavassa tehtävässä työskentelevät. Suurin osa yrityksen henkilökunnasta kykenee työskentelemään vain 20-25 tuntia viikossa, mutta kunnat maksavat Tanskassa osa- ja kokopäivätyön välisen palkkaeron henkilöille, jotka eivät kykene työskentelemään kokopäiväisesti. Osa henkilökunnasta on varhaiseläkkeellä. Heille ei makseta palkkatukea, mutta he saavat pitää eläkkeen palkkansa lisäksi. 
Yritykseen hakeutuvilta ei edellytetä insinöörialan koulutusta, vaan he pääsevät yrityksen järjestämään viiden kuukauden pituiseen valmennukseen, jonka aikana puolet hakijoista karsitaan pois. Specialisterne työllistää etenkin matemaattisesti suuntautuneita henkilöitä.
Suurin osa Specialisternen työntekijöistä työskentelee asiakasyrityksissä. Työskentelyn edellytyksenä on tällöin se, että asiakasyritys kykenee tarjoamaan heille rauhallisen työskentely-ympäristön.
Firman pitkän aikavälin tavoitteena on työllistää miljoona autismin kirjolaista Tanskassa ja muissa maissa. Asiakkaina ovat muun muassa Nordea, Microsoft ja Tanskan suurin puhelinoperaattori TDC Software.
Milan Obrenović II

Milan Obrenović II (21. lokakuuta 1819 – 8. heinäkuuta 1839) oli Serbian ruhtinas neljän viikon ajan kesällä 1839. Hän oli ruhtinas Miloš Obrenovićin vanhin poika ja sairasteli jatkuvasti lapsuudestaan alkaen.
Milan tuli hallitsijaksi 13. kesäkuuta 1839, kun hänen isänsä joutui painostuksen alla luopumaan kruunusta. Hän oli koko lyhyen hallitsijakautensa ajan niin sairas, ettei koskaan edes saanut tietää kohonneensa maan hallitsijaksi. Milan kuoli 8. heinäkuuta samana vuonna vain 19-vuotiaana, jolloin ruhtinaaksi tuli hänen 15-vuotias nuorempi veljensä Mihailo.
Ira Sullivan

Ira Sullivan (1. toukokuuta 1931 Washington DC – 21. syyskuuta 2020) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän oppi isältään trumpetin- ja äidiltään saksofoninsoittoa. Sullivan oli merkittävä jazzvaikuttaja Chicagossa 1950-luvulla, ja hän muun muassa teki yhteistyötä Art Blakeyn kanssa. 1960-luvun alussa hän siirtyi Floridaan. Näistä ajoista lähtien hänen huomattavin yhteistyökumppaninsa on ollut Red Rodney, jonka kvintettiin kuului myös pianisti Garry Dial. Sullivan on Scott Yanowin luonnehdinnan mukaan kokeilunhaluinen muusikko, jonka käytännössä jokainen levytys tarjoaa jotain yllätyksellistä.
Elliot Lawrence

Elliot Lawrence (14. helmikuuta 1925 Philadelphia, Pennsylvania – 2. heinäkuuta 2021) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän johti vahvaa tanssiyhtyettä ollessaan vasta 20-vuotias, mutta siihen aikaan swingin aikakausi oli jo tulossa päätökseensä. Lawrence levytti leaderina vuosina 1946–60 useille eri levymerkeille käyttäen joskus Gerry Mulliganin sovituksia. Vuoden 1960 jälkeen Lawrence siirtyi toisenlaisten hankkeiden pariin. Hän sävelsi, sovitti ja johti televisiossa, elokuvissa ja teatterissa. Hänen levytyksensä ovat tätä nykyä vaikeasti saatavilla.
Lawrence sävelsi "Kasvot kuvaruudussa" -elokuvan (, 1976) musiikin.
Tex Beneke

Gordon "Tex" Beneke (12. helmikuuta 1914 Fort Worth, Texas – 30. toukokuuta 2000 Costa Mesa, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti ja -laulaja. Hän vaikutti Glenn Millerin orkesterissa ja lauloi muun muassa sen hitin "Chattanooga Choo Choo". Muita hänen laulamiaan kappaleita olivat "I've Got a Gal in Kalamazoo", "Ida! Sweet as Apple Cider" and "Don't Sit Under the Apple Tree (With Anyone Else but Me)". Beneke myös johti kokoonpanoa Millerin lentokoneen kadottua toisessa maailmansodassa.
Beneke aloitti saksofoninsoiton 9-vuotiaana. 1940-luvun lopussa hän lakkautti Glenn Millerin alun perin perustaman kokoonpanon. 50 vuoden ajan hän johti itsensä mukaan nimettyä orkesteria, joka levytti muun muassa MCA:lle. Millerin kappaleiden lisäksi orkesteri esitti myös Count Basien, Duke Ellingtonin, Tommy Dorseyn ja muiden musiikkia. Beneke kuoli 86-vuotiaana kalifornialaisessa hoitokodissa hengityksen vajaatoiminnasta kärsittyään. Hänen orkesterinsa perintöä jatkoi Jim Snodgrass. Benekeä jäi kaipaamaan hänen puolisonsa Sandra Kalifornian Santa Anasta.
Steve Podborski

Stephen Gregory "Steve" Podborski (s. 25. heinäkuuta 1957 Don Mills, Ontario) on kanadalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän on syöksylaskun maailmancupin kokonaisvoittaja ja olympiamitalisti.
Podborski liittyi Kanadan alppihiihtomaajoukkueeseen vuonna 1973 ja osallistui ensimmäiseen maailmancup-kilpailuunsa 1974. Hän kuului uhkarohkeasta laskutyylistään tunnettuihin "Crazy Canuckseihin", joista ainoana sai olympiamitalin, pronssia Lake Placidin 1980 syöksylaskussa. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui samassa lajissa seitsemänneksi, Schladmingin MM-kilpailuissa 1982 yhdeksänneksi ja Sarajevon olympialaisissa 1984 kahdeksanneksi. Hän voitti syöksylaskun maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1981–1982, sijoittui toiseksi 1980–1981 ja viidenneksi 1983–1984. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas kaudella 1981–1982 ja yhdeksäs 1980–1981. Hän voitti kaikkiaan kahdeksan maailmancupin syöksylaskukilpailua, sijoittui viisi kertaa toiseksi ja seitsemän kertaa kolmanneksi.
Urheilu-uransa jälkeen Podborski on työskennellyt urheilumarkkinoinnin johtotehtävissä ja urheilukommentaattorina. Hän kuului lisäksi Vancouverin olympialaisten 2010 järjestelytoimikuntaan.
Maailmancupin osakilpailuvoitot.
Lähde: FIS
Ken Read

Kenneth John ”Ken” Read (s. 6. marraskuuta 1955 Ann Arbor, Michigan, Yhdysvallat) on kanadalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Read sijoittui syöksylaskussa viidenneksi Innsbruckin olympialaisissa 1976 ja 14:nneksi Schladmingin MM-kilpailuissa 1982. Hän oli syöksylaskun maailmancupin kokonaispisteissä toinen kaudella 1979–1980 sekä neljäs kausilla 1977–1978 ja 1978–1979. Hän voitti kaikkiaan viisi maailmancupin syöksylaskukilpailua, sijoittui kolme kertaa toiseksi ja kuusi kertaa kolmanneksi.
Maailmancupin osakilpailuvoitot.
Lähde: FIS
Arkkitehtuurin valtionpalkinto

Arkkitehtuurin valtionpalkinto (aiemmin Rakennustaiteen ja yhdyskuntasuunnittelun valtionpalkinto ja Rakennustaiteen valtionpalkinto) on Suomen valtion Taiteen edistämiskeskuksen (aiemmin Taiteen keskustoimikunnan) arkkitehtuuri- ja muotoilutoimikunnan vuosittain myöntämä palkinto. Se voidaan myöntää taiteenharjoittajalle tai useamman taiteenharjoittajan muodostamalle työryhmälle tunnustuksena kolmen edeltävän vuoden aikana valmistuneesta, kyseisen taiteenalan piiriin kuuluvasta ansiokkaasta työstä tai suorituksesta. Palkinto voidaan myöntää myös pitkäaikaisesta ja ansiokkaasta toiminnasta asianomaisen taiteen alan hyväksi. Palkinto voidaan myöntää myös taiteenalalla toimivalle yhdistykselle tai muulle yhteisölle.
Vuonna 2018 palkinnon arvo oli 14 000 euroa.
 "Luettelo on vaillinainen"
Vasili Petrenko

Vasili Eduardovitš Petrenko (, s. 7. heinäkuuta 1976 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen kapellimestari. Hän opiskeli Pietarin konservatoriossa ja osallistui Ilja Musinin, Mariss Jansonsin, Juri Temirkanovin ja Esa-Pekka Salosen mestarikursseille. Petrenko on menestynyt lukuisissa kansainvälisissä kilpailuissa, kuten neljännessä Prokofjev-orkesterinjohtokilpailussa (2003), Šostakovitš-kuoronjohtokilpailussa (1997) ja kuudennessa kansainvälisessä Cadaques-orkesterinjohtokilpailussa.
Vuosina 2004–2007 Petrenko toimi Pietarin akateemisen valtionsinfoniaorkesterin pääkapellimestarina. Syyskuusta 2006 lähtien Petrenko on toiminut Liverpoolin kuninkaallisen filharmonisen orkesterin pääkapellimestarina. Vuonna 2009 hän sai lisäksi nimityksen Ison-Britannian kansallisen nuoriso-orkesterin pääkapellimestariksi. Helmikuussa 2011 ilmoitettiin, että Petrenko ottaa vastaan Oslon filharmonisen orkesterin pääkapellimestarin tehtävät kaudesta 2013/4 alkaen.
Heinäkuussa 2012 Petrenko nimitettiin Mihailovski-teatterin vierailevaksi pääkapellimestariksi. Hän on myös vieraillut suurten orkesterien johtajana eri puolilla maailmaa. Hän on kiertänyt Euroopan unionin nuoriso-orkesterin kanssa, ja hän debytoi BBC Promsissa vuonna 2008. Hänen oopperaohjelmistoonsa lukeutuvat "Macbeth", "Le Villi", "I due Foscari", "Boris Godunov", "Patarouva", "Jevgeni Onegin" ja "Parsifal". Hänen levytyksiinsä kuuluvat tulkinnat Pjotr Tšaikovskin "Manfred-sinfoniasta", John Tavenerin requiemista, Sergei Rahmaninovin sinfonisista tansseista, pianokonsertoista sekä kolmannesta sinfoniasta ja Šostakovitšin 10. sinfoniasta. Viimeksi mainittu levytys voitti vuonna 2011 Gramophone-palkinnon vuoden orkesterilevytyksenä. Rahmaninovin kolmannen sinfonian levytys toi Petrenkolle Echo Klassik -palkinnon. Hän on saanut myös muita palkintoja sekä kunniatohtorin arvoja Liverpoolin yliopistoista.
Alkusyksystä 2013 Petrenko herätti suuttumusta sanomalla, että mies sopii kapellimestariksi paremmin, koska ”söpö tyttö” kapellimestarin korokkeella veisi soittajien huomion pois musiikista.
Fritz Stiedry

Fritz Stiedry (11. lokakuuta 1883 Wien, Itävalta – 8. elokuuta 1968 Zürich, Sveitsi) oli kapellimestari. Hän opiskeli konservatoriossa ja luki samalla oikeustiedettä, josta hän sai tohtorin arvon Wienin yliopistossa. Hänen musiikilliset kykynsä herättivät Gustav Mahlerin huomion, ja hän alkoi saada nimityksiä tämän suosituksista. Vuosina 1914–23 Stiedry oli ensimmäinen kapellimestari oopperassa Berliinissä. Hän ohjasi oopperaa myös Wienissä. Hän johti Kurt Weillin "Die Bürgschaft" -oopperan kantaesityksen vuonna 1932. Natsien noustua valtaan Stiedry lähti Neuvostoliittoon, jossa hän toimi Leningradin filharmonisen orkesterin musiikillisena johtajana neljän vuoden ajan. Hän työskenteli myös Moskovassa. Vuonna 1937 Stiedry poistui Neuvostoliitosta ja asettui pysyvästi Yhdysvaltoihin.
Vuonna 1938 Stiedrysta tuli New Friends of Music Orchestran kapellimestari New Yorkissa. Hän debytoi Metropolitan-oopperassa 15. marraskuuta 1946 johtaen "Siegfriedin" esityksen. Hän työskenteli Metropolitan-oopperassa yli kymmenen vuoden ajan. Lisäksi hän oli kapellimestarina Chicagon oopperassa ja Glyndebournen festivaalilla. Oopperan ohella Stiedry johti muun muassa J. S. Bachin musiikkia, Haydnin sinfonioita, W. A. Mozartin konserttoja ja sinfonioita sekä Arnold Schönbergin toisen kamarisinfonian kantaesityksen.
Autobahn A6 (Sveitsi)

Autobahn A6 on moottoritie Keski-Sveitsissä, Bernin kantonissa. 
Reitti.
A6 alkaa Biel/Biennestä liittyen Autobahn A1:een Schönbühlissä, Bernin pohjoispuolella. Ittigenissä A6 jälleen erkaantuu A1:stä ja kulkee Thunin kautta Spieziin päättyen Wimmisiin. A6:n pohjoinen osa on Bernin kantonin sisäinen moottoritieosuus. Keskiosa, Bernistä Thunin Gwattiin, on kansallista valtatietä N6 (). Eteläisin osa on jälleen alueellista moottoritietä.
Schönbühlin ja Wankdorfin liittymien välillä A6 kulkee samaa reittiä moottoritien A1 kanssa. Moottoritie A8 erkaantuu A6:sta Spiezissä. 
A6 on pääosin 4-kaistainen.
Rakennushankkeet.
Bielissä on menossa Autobahn A5:n ohitustiehanke. Tien valmistuttua suunnitelmien mukaan vuonna 2028, A6 liittyy A5:een Bielin lounaispuolella.
Autobahn A6 suunniteltiin 1960-luvulla jatkettavan Wimmisistä Simmentalin kautta Alppien ali rakennettavan Rawiltunnelin kautta Rhônen laaksoon Sierreen. Suunnitelmasta luovuttiin 1980-luvulla. Päätökseen vaikutti Simmentalin asukkaiden vastustus, geologiset riskit ja päätös rakentaa Lötschbergin pohjatunneli.
Houstonin sinfoniaorkesteri

Houstonin sinfoniaorkesteri () on Houstonissa, Yhdysvalloissa toimiva sinfoniaorkesteri. Sitä ovat johtaneet muiden muassa Ernst Hoffmann, Efrem Kurtz, Ferenc Fricsay, Leopold Stokowski, John Barbirolli, André Previn, Lawrence Foster, Sergiu Comissiona ja Christoph Eschenbach. Syyskuussa 2001 orkesterin viidenneksitoista musiikilliseksi johtajaksi tuli Hans Graf. Orkesterin kotipaikkana on vuodesta 1966 ollut Jones Hall. Orkesteri pitää vuosittain noin 170 konserttia yli 350 000 houstonilaiselle.
Houstonin sinfoniaorkesterin yhteydessä toimii kuoro, jonka perusti vuonna 1946 sellisti Alfred Urbach ja joka debytoi Houstonin sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1949 laulamalla Ludwig van Beethovenin 9. sinfonian esityksessä.
Matti Paalosmaa

Matti Paalosmaa (s. 5. lokakuuta 1946) on entinen radiotoimittaja, joka tuli tunnetuksi Yleisradion "Lista"-ohjelman juontajana 1960- ja 1970-luvun vaihteessa. Hän on valmistunut Helsingin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta.
Hän juonsi viihdeohjelmia myös televisiossa, alkaen vuoden 1967 ohjelmasta "Nuorten show" (nimellä Veli-Matti Paalosmaa). 1970-luvulla hän juonsi ja selosti muun muassa Eurovision laulukilpailun vuonna 1974 ja toimi myös Euroviisujen Suomen-karsinnan tuomaristossa ainakin vuonna 1969. Hän oli myös suosittu ääni television dokumenttiohjelmien, yritysvideoiden ja muiden av-tuotantojen selostajana. Paikallisradiotoiminnan alkuvaiheessa 1985–1986 Paalosmaa juonsi helsinkiläisessä Radio Ykkösessä ohjelmia "Pääkaupungin lista" ja "Listan tuntumassa". Vuonna 2001 häntä kuultiin Sävelradion aamujuontajana. 1990-luvun alussa Paalosmaa toimi Taucher, Young &amp; Rubicam -mainostoimiston luovana johtajana.
Vuonna 1969 Paalosmaa levytti Katri Helenan kanssa kappaleen ”Kurkkija oot”. He myös seurustelivat 1970-luvun alkuvuosina.
Psilomelaani

Psilomelaani on bariumia sisältävistä mangaanimalmimineraaleista koostuva ryhmä. Nämä mineraalit koostuvat yleensä pääosin romanechiitista. Multamaisia psilomelaanin ja muiden mineraalien yhdisteitä kutsutaan mangaanisuonimalmeiksi. Kuivilla alueilla tavattavat psilomelaanit ovat pinnaltaan mustia.
Psilomelaanin väri vaihtelee teräksen harmaan ja mustan välillä. Viiru on mustanruskea. Sen pinta on himmeä. Kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 5–5,5.
Esiintyminen.
Psilomelaania esiintyy rapautuneissa malmeissa, kalkkikivissä ja dolomiiteissa. Sitä on löydetty Britanniasta, Yhdysvalloista, Australiasta ja Meksikosta.
Viljo Hirvonen

Viljo Johannes Hirvonen (18. helmikuuta 1916 – 24. maaliskuuta 1975) oli suomalainen metalliseppämestari-sähköteknikko, joka tunnetaan erityisesti Alvar Aallon suunnittelemien valaisinten rakentajana vuosilta 1953–1975.
Hirvosen vuonna 1952 Helsingissä perustama Valaistustyö Ky oli alusta asti Alvar Aallon suunnittelemien valaisinten pääasiallinen valmistaja. Valaisimet kehittyivät usein monien kokeiluvaiheiden kautta yhteistyössä arkkitehdin kanssa. Valaisimia tehtiin sekä räätälintyönä Aallon suunnittelemiin rakennuksiin että sarjatuotantona myytäväksi muun muassa Artekin kautta. Tunnetuimmat Aallon ja Hirvosen yhteistyönä syntyneet valaisimet saivat lempinimiä kuten "Kultakello, Juolukka, Lentävä lautanen" ja "Mehiläispesä".
Hirvonen valmisti yrityksessään myös muita pienesineitä Artekin myyntivalikoimaan, pääosin kuparista ja messingistä: koruja, kahvipannuja, sokerikkoja ja kermakkoja, kynttilänjalkoja, tarjottimia ja kastelukannuja. Näitä suunnittelivat Aallon ja Hirvosen itsensä lisäksi muiden muassa Maija Heikinheimo ja Hellevi Ojanen.
Valaistustyön toiminta hiipui pian Hirvosen kuoleman jälkeen. Tehtaan jäämistö pakattiin laatikoihin ja varastoitiin - ja unohdettiin. Varasto tuli ajankohtaiseksi vasta vuonna 2008, Viljo Hirvosen lesken Toini Hirvosen (1916–2007) kuoleman jälkeen. Perheen tytär Helena Ruokojärvi päätti tuolloin siirtää Valaistustyön jäämistön Alvar Aalto -museoon Jyväskylään. Tehtaan jäämistöstä muodostettiin vuonna 2009 Valaistustyö Viljo Hirvosen kokoelma.
Vuosina 2010–2011 Viljo Hirvosen töitä oli esillä "Valovoimaa" näyttelyssä Jyväskylän Alvar Aalto -museossa. Hirvosen perhe lahjoitti Alvar Aalto -säätiölle Valaistustyö Ky:n esineistöä kaikkiaan noin 400 prototyyppiä, työkalua ja muottia. Kokoelman toisen osan muodostaa tehtaan hyvin säilynyt asiakirja-aineisto. Valaistustyön prototyyppivalaisimet, jotka olivat jääneet verstaan hyllyille yli 30 vuodeksi, myytiin Helsingissä huutokaupoissa.
Viljo Hirvonen sai Taideteollisuuden valtionpalkinnon vuonna 1969.
Romanechiitti

Romanechiitti on mineraali, joka on tavallisesti pääosa psilomelaaniyhdisteissä. Romanechiitti löydettiin ensimmäisen kerran Romanéchessa, Ranskassa, mistä se on saanut nimensä. Sen kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 5–5,5. Kidejärjestelmä on monokliininen. Kemiallinen kaava on (BaH2O)2Mn5O10.
Esiintyminen.
Romanechiittia esiintyy Ranskasta, Saksasta ja Brasiliasta.
Daren Richardson

Daren Richardson (s. 8. lokakuuta 1982 Saint Paul, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääpalloilija, joka on edustanut Yhdysvalloissa Minneapolis Bandoliers -seuraa ja sen jälkeen vuodesta 2007 alkaen ruotsalaisia seuroja. Kaudesta 2011 alkaen hän on pelannut Ruotsin eliittiliigaa Vetlanda BK:n hyökkääjänä. 
Sitä ennen hänellä oli pitkä jääkiekkoura – viime vaiheessa college-jääkiekkoilijana. Amerikan–Ruotsin jääpalloyhteyksien kantavan voiman Magnus Skliöldin avustuksella Richardson siirtyi Ruotsiin. Yhden 1-divisioonakauden jälkeen Åtvidabergissä Richardson siirtyi Jönköpingiin ja pelasi kolme kautta Ruotsin jääpallon Allsvenskania. Kaudella 2011–2012 hän teki sopimuksen eliittiliigassa pelaavan Vetlandan kanssa. Hän pelasi Vetlandassa kaikkiaan kolme kautta ja 80 Elitserienin ottelua. Syksyksi 2014 Richardson palasi takaisin Allsvenskanin Jönköping Bandyyn, jonka kanssa hän teki jatkosopimuksen kaudelle 2015–2016.
Richardson aloitti uransa Yhdysvaltain jääpallomaajoukkueessa vuoden 2007 kisoissa ja on edustanut sen jälkeen Yhdysvaltoja kaikkiaan yhdeksän kertaa MM-kisoissa vuoteen 2015 mennessä – niistä kisoissa viidesti eli vuosina 2010, 2011, 2012, 2014 ja 2015. Yhdysvallat pelasi A-sarjassa. Richardson on maajoukkueuransa aikana ollut Yhdysvaltain maajoukkueen kantavia voimia ja parhaita maalintekijöitä. Vuoden 2013 MM-kisoissa Ruotsissa Richardson valittiin B-sarjan parhaaksi pelaajaksi. Lisäksi hän oli B-sarjan paras maalintekijä 12 maalilla. Vuosien 2014 ja 2015 MM-kisoissa hän on ollut kymmenen parhaan maalintekijän joukossa tehden molemmilla kerroilla seitsemän maalia.
Saamelaiskulttuurin ensyklopedia

Saamelaiskulttuurin ensyklopedia (SENC) on Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen laitoksen toteuttama ja ylläpitämä verkkotietokanta saamelaisten kulttuuriin liittyvistä aiheista. Hankkeen pohjalta julkaistiin 2005 englanninkielinen tietoteos "" (498 sivua, SKS 2005, ), jonka toimittajat Ulla-Maija Forsberg, Irja Seurujärvi-Kari ja Risto Pulkkinen palkittiin valtion tiedonjulkistamispalkinnolla.
Nelikielistä ensyklopediaa (pohjoissaame, suomi, englanti ja ruotsi) alettiin suunnitella vuonna 1998, ja se sai kaksivuotisen EU-rahoituksen vuonna 2001. Sen toteutuksessa toimitaan yhteistyössä Tromssan yliopiston humanistisen tiedekunnan saamen osaston, Uumajan yliopiston arkeologian ja saamen laitoksen, Kotimaisten kielten keskuksen saamelaiskielten etymologisen Algu-tietokannan ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kanssa.
Yhä keskeneräisen, valtaosin tyhjistä sivuista koostuvan ensyklopedian on tarkoitus koostua noin 2 000 eripituisesta hakusana-artikkelista. Niissä esiteltäisiin saamen kieltä, historiaa, mytologiaa, folklorea, kirjallisuutta, musiikkia, taloutta, luontoa ja elinkeinoja, medioita, oikeuksia, koulutusta, taidetta ja yhteiskunnallisia oloja. Ensyklopedia sisältää myös kuvia ja karttoja sekä ääninäytteitä. Lokakuussa 2019 tietosanakirjan sisältöä oli julkaistu kattavammin vasta suomeksi ja englanniksi. Pohjoissaameksi ja ruotsiksi sisältöä oli puutteellisemmin, sillä esimerkiksi sisällysluetteloa aineistosta ei vielä ollut julkaistu näillä kielillä lainkaan.
Ensyklopedian toimituskuntaan kuuluivat vuonna 2003 Ulla-Maija Forsbergin, Risto Pulkkisen ja Irja Seurujärvi-Karin lisäksi Lars-Dan Beck ja Christian Carpelan Helsingin yliopistosta, Jelena Porsanger Tromssan yliopistosta sekä Olavi Korhonen ja Mikael Svonni Uumajan yliopistosta. Vuoteen 2019 mennessä toimituskunnan kokoonpano oli muuttunut, ja tällöin mukana olivat Irja Seurujärvi-Kari, Pirjo Virtanen, Risto Pulkkinen ja Hanna Guttorm.
Neon Lights

Neon Lights on yhdysvaltalaisen poplaulaja Demi Lovaton kolmas single hänen neljänneltä studioalbumiltaan, "Demi". Kappaleen kirjoittamisesta ja tuottamisesta vastaa muun muassa OneRepublic-yhtyeen Ryan Tedder.
Musiikkivideo kappaleeseen julkaistaan 21. marraskuuta 2013.
Charlotte Cleverley-Bisman

Charlotte Lucy Cleverley-Bisman (s. 24. marraskuuta 2003 Waiheke) on uusiseelantilainen tyttö, jonka uskotaan olevan nuorin vakavasta meningokokkibakteerin aiheuttamasta infektiosta ja neloisamputaatiosta selvinnyt ihminen. Hänestä tuli tunnettu uusiseelantilaisessa meningokokkirokotusta edistävässä kampanjassa.
Pepi Reinikainen

Pepi Reinikainen (s. 1949) on suomalainen toimittaja, kirjailija ja psykoterapeutti.
Reinikaisen teos "Hullu, ihana lintu – metsäkyyhky " oli vuonna 1988 Finlandia-palkintoehdokkaana.
Reinikaisen kaunokirjallisista teoksista useat ovat kasvukertomuksia. Sittemmin hän on kehittänyt elämänkaarikirjoituksen, jonka parissa hän alkoi ohjata kursseja ensin lapsille ja vuodesta 1999 aikuisille. Toimittajana ja kirjailijana työskennellyt Reinikainen kouluttautui myös psykoterapeutiksi, ja tästä koulutuksesta hän sanoo olleen paljon hyötyä elämänkaarikirjoitustyössä, jossa hän nykyään toimii ohjaajien kouluttajana. Hän on kirjoittanut aiheesta teoksen "Elämänkaarikirjoitus ja ihmisen vuodenajat" (2007).
Adrian Miilakangas

Adrian Miilakangas (ent. Michalewicz, 5. helmikuuta 1915 – 2. lokakuuta 1973) oli suomalainen jalkapalloilija, joka päätti pelaajauransa kauden 1943–1944 jälkeen. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti.
Michalewicz pelasi HIFK:n ykkösmaalivahtina kaudet 1937–1938. Hän voitti Suomen mestaruuden HIFK:n riveissä kaudella 1937.
Pihtipyrstökehrääjä

Pihtipyrstökehrääjä ("Hydropsalis climacocerca") on kehrääjiin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Amazonasin alueelta Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Pihtipyrstökehrääjä koiras voi kasvaa 26–28 cm pitkäksi ja naaras on pienikokoisempi saavuttaen 20–23 cm:n pituuden. Koiras on yleisväritykseltään harmaanruskea ja värityksen tummuus vaihtelee alalajeittain. Niskassa on kanelinruskea juova, vatsa ja rinta ovat valkoiset. Pihtipyrstökehrääjän pyrstö on pitkä ja pyrstön reunan höyhenet ovat pidentyneet. Pyrstön reunojen höyhenet ja alaosa ovat valkoiset ja keskiosa ruskea tummin poikkijuovin. Naaras muistuttaa koirasta ulkonäöltään, mutta on yleisväritykseltään punaruskeampi. Pihtipyrstökehrääjänaaraan pyrstö ei ole aivan yhtä pitkä kuin koiraalla ja väriltään täysin ruskea. Naaraalla on siivissä heikko punaruskea juova.
Levinneisyys ja elintavat.
Pihtipyrstökehrääjällä on 5 alalajia. Nimialalajia "H. c. climacocerca" tavataan Kolumbian, Perun ja Ecuadorin itäosista, Venezuelan eteläosaan ja Brasilian länsiosiin. Alalajeja "H. c. canescens", "H. c. intercedens" ja "H. c. pallidior" tavataan ainoastaan Brasiliasta. "H. c. schomburgki" -alalaji elää Guyanassa, Surinamessa ja Ranskan Guianassa. Linnun elinympäristöä ovat alankomaiden metsät erityisesti jokien varsilla. Laji on yöaktiivinen ja saalistaa ravinnokseen lentäviä hyönteisiä. Laji pesii maassa ja jokien törmillä. Naars munii 1 tai 2 oliivinvihreää tummapilkullista munaa.
Autobahn A8 (Sveitsi)

Autobahn A8 on moottoritie Keski-Sveitsissä. 
Reitti.
A8 on osa kansallista valtatietä N8 (), joka alkaa Thuninjärven länsirannalta, kulkee Brienzjärven ja Brünigpassin kautta Vierwaldstätterseen rannalle, Luzernin eteläpuolelle. A8 saa erkaantuu Spiezissä moottoritiestä A6 ja liittyy Hergiswilissä moottoritiehen A2.
A8:n reitti on vain pieneltä osin moottoritietä. Valtaosa reitistä on 2-kaistaista moottoriliikennetietä ja iso osa 2-kaistaista maantietä. Tie kulkee Bernin, Obwaldenin ja Nidwaldenin kantonien alueella. 
Rakennushankkeet.
N8-tiellä on menossa useita rakennushankkeita, erityisesti Obwaldenin alueella.
Johann Kaspar Mertz

Johann Kaspar Mertz (17. elokuuta 1806 Pozsony – 14. lokakuuta 1856 Wien) oli unkarilainen säveltäjä ja kitaristi. Hän kiersi säännöllisesti Euroopassa ja saavutti esiintyjänä arvostusta. Hänen kitarateoksensa ovat pääasiassa transkriptioita ja sovituksia tunnetuista klassisista kappaleista, kuten kuudesta Franz Schubertin laulusta (1845). Hänen säveltämistään alkuperäisistä teoksista tunnetuin on "Bardenklänge", vuonna 1847 julkaistu kokoelma, jossa on kuultavissa Robert Schumannin musiikin vaikutus.
Mertz osoitti lapsuudessaan lahjakkuutta sekä kitaran- että huilunsoitossa. Perheen köyhyys kuitenkin hidasti hänen kehittymistään. Hän toi jo 12-vuotiaana perheelleen tuloja toimimalla musiikinopettajana. Mertz suuntasi lopulta suurimman osan energiastaan kitaransoittoon, mutta vasta 34-vuotiaana hän siirtyi Wieniin luomaan uraa konserttikitaristina. Hän pääsi siellä hovin suojelukseen ja lähti pian ensimmäiselle Euroopan-kiertueelleen, johon sisältyivät käynnit Puolassa ja Venäjällä. Mertz käytti konserteissa yleensä 10-kielistä kitaraa. Eräällä kiertueistaan hän tapasi tulevan vaimonsa, pianisti Josephine Plantinin. Pari avioitui Prahassa vuonna 1842.
Vuosina 1846–1848 Mertzin esiintymisen esti neuralgian hoitoon otetun strykniinin yliannostuksesta johtunut sairastuminen. Toipuessaan hän sävelsi "Bardenklängen". Myöhemmin Mertz esiintyi usein puolisonsa kanssa duona. Vuonna 1856 Mertz osallistui sävellyskilpailuun, jonka järjesti Brysselissä venäläinen aatelinen Nikolai Petrovitš Makarov. Mertz voitti ensimmäisen palkinnon, mutta tieto tästä julkistettiin vasta hänen kuoltuaan.
Luettelo Happy Tree Friends -televisiosarjan DVD-julkaisuista

Tämä on luettelo "Happy Tree Friends" -animaation DVD-julkaisuista.
Volume 1: First Blood.
Ensimmäinen "Happy Tree Friends" -DVD. (11.2.2003)
Jaksot:
Volume 2: Second Serving.
Toinen "Happy Tree Friends" -DVD.(14.9.2003)
Jaksot:
Volume 3: Third Strike.
Kolmas "Happy Tree Friends" -DVD. (3.8.2004)
Jaksot:
Happy Tree Friends: Overkill Box set.
Ensimmäinen "Happy Tree Friends" -DVD-paketti, joka sisältää kaikki ensimmäiset HTF-DVD-levyt. (4.9.2005)
Tämä DVD on julkaistu myös Suomessa. Ikäraja K18 Sisältää:
Winter Break.
DVD-paketti, joka sisältää talvisia jaksoja. (4.9.2005)
TV-jaksot "Volume 1".
Ensimmäinen "Happy Tree Friends -"DVD, joka sisältää televisiossa esitettyjä jaksoja. (5.12.2006) 
Jaksot:
TV-jaksot "Volume 2".
Toinen "Happy Tree Friends" -DVD televisiojaksoista. (7.4.2007)
Jaksot:
TV-jaksot "Volume 3".
Kolmas "Happy Tree Friends" -DVD televisiojaksoista. (7.8.2007)
Jaksot:
TV-jaksot "Volume 4".
Viimeinen "Happy Tree Friends" -DVD televisiojaksoista.(20.11.2007)
Jaksot:
TV-jaksot Box set.
Sisältää kaikki TV-jaksot.(8.1.2008)
Happy Tree Friends: Complete Disaster.
"Happy Tree Friends" -sarjan uusin DVD. (5.11.2013)
Sisältö:
Bertold Hummel

Bertold Hummel (27. marraskuuta 1925 Hüfingen, Saksa – 9. elokuuta 2002 Würzburg, Saksa) oli saksalainen säveltäjä. Hän opiskeli vuosina 1947–1954 sävellystä Harald Genzmerin ja sellonsoittoa Atis Teichmaniksen johdolla Freiburgissa. Hän toimi kanttorina St. Konrad -kirkossa Freiburgissa 1956–1963. Vuonna 1963 hänet nimitettiin musiikki-instituutin sävellysopettajaksi Würzburgiin, jossa hän johti uuden musiikin studiota vuoteen 1988 saakka. Hummel oli Würzburgin musiikki-instituutin puheenjohtaja vuosina 1979–1987.
Hummelin tärkeimpiin teoksiin kuuluvat kolmas sinfonia ("Jeremia", op. 100), "Visionen" orkesterille sekä lyömäsoitinkonsertto. Hänen tuotantoonsa kuuluu yli kaksisataa eri musiikinlajin teosta. Hän sai useita palkintoja, kuten Stuttgartin sävellyspalkinnon (1960), Düsseldorfin Robert Schumann -palkinnon (1961) ja Würzburgin Kulturpreisin (1988). Vuonna 1985 piispa Paul-Werner Scheele myönsi Hummelille Bruno-mitalin ansioista kirkkomusiikissa. Vuonna 1995 Hummel sai Allgemeine Cäcilien-Verbandin Orlando di Lasso -mitalin ja vuonna 1998 Saksan katolilaisten Kulturpreisin.
Hummel oli vuodesta 1982 Baijerin taideakatemian jäsen.
Dunstaffnagen linna

Dunstaffnagen linna, jonka rakennutti MacDougallin klaani 1200-luvun puolivälissä, on yksi Skotlannin vanhimmista linnoista. Robert Bruce onnistui valtaamaan linnan Branderin solan taistelun jälkeen.
Linnan omistus siirtyi Argyllin jaarlille vuonna 1469.
Molodjožnyi

Molodjožnyi () on pienialainen suljettu kaupunkimainen taajama (ZATO) Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä M3 valtatietä, linnuntietä noin 71 kilometriä Moskovan keskustasta lounaaseen. Vuonna 2024 taajamassa asui 2 869 henkeä.
Var (joki)

Var on Välimereen laskeva joki Etelä-Ranskassa. Se on 120 kilometriä pitkä.
 Se alkaa Alpeilta Alpes-de-Haute-Provencen departe­mentista ja laskee Väli­mereen Nizzan länsi­puolella. Joki on keväisin lumien sulaessa Alpeilta varsin runsas­vetinen, mutta kesäisin sen virta on huomattavasti pienempi. Jokeen on rakennettu pienehköjä vesi­voimaloita.
Varin suulla sijaitsevat joen länsi­rannalla Saint-Laurent du Varin kaupunki, itä­puolella Nizzan alueella meren­rannalla Côte d'Azurin kansainvälinen lentoasema.
Var oli vielä 1800-luvun alku­puolella Ranskan ja Sardinian kuningas­­kunnan raja­jokena.
Sen mukaan sai nimensä myös Ranskan Varin departementti, joka alkujaan rajoittui idässä Var-jokeen. Vuonna 1860 kuitenkin Sardinialle kuulunut Nizzan kreivikunta liitettiin Ranskaan. Tällöin siitä muodostettiin Alpes-Maritimesin departe­mentti, johon liitettiin myös Varin departementin itäisin osa, Grassen arrondissementti, minkä vuoksi Var on nykyisin ainoa Ranskan departementti, joka ei lainkaan ulotu siihen jokeen, josta se on saanut nimensä.
Etelänpuhvelikutoja

Etelänpuhvelikutoja ("Bubalornis niger") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Etelänpuhvelikutojaa tavataan laajalla alueella Afrikan etelä- ja itäosissa. Sitä on kuvattu yleiseksi ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Puhvelikutoja

Puhvelikutoja ("Bubalornis albirostris") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Puhvelikutojaa tavataan Afrikassa Senegalista Etiopiaan ulottuvalla alueella. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jussi Jaatinen (muusikko)

Jussi Jaatinen (s. 1967) on suomalainen muusikko ja tutkija (filosofian tohtori).
Hän on toiminut 1989-1992 Tapiola Sinfoniettassa oboen varaäänenjohtajana ja vuodesta 1992 Helsingin kaupunginorkesterissa oboen soittajana sekä oboen vuorottelevana äänenjohtajana. Vuodesta 1989 hän on ollut Avanti! -kamariorkesterin oboen äänenjohtaja. 
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta 1986. Musiikin maisteriksi hän valmistui Sibelius-Akatemiasta vuonna 2008. Pääasiallisina oboeopettajina ovat olleet Aale Lindgrén ja Jorma Valjakka. Liiketalouden perustutkinnon hän suoritti vuonna 2010. Marraskuussa 2023 hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopiston humanistisessa tiedekunnassa. Väitöskirja on nimeltään "Stretched tuning: Psychoacoustic, musical, and neurophysiological analyses of the octave enlargement phenomenon."
Jaatinen on esiintynyt orkesteri- ja kamarimuusikkona yli kolmessakymmenessä maassa. 
1980-luvulla hän teki Ylelle radio-ohjelmaa "Jussi Klassinen ystävineen" usean vuoden ajan yhdessä nuotinkirjoittaja-fagotisti Kari Vehmasen ja fagotisti Erkki Suomalaisen kanssa. Ohjelma oli ensimmäisiä nuorten tekemiä nuorille tarkoitettuja klassisen musiikin puheohjelmia ja studiovieraina oli mm. Kari Suomalainen ja Jorma Panula.
Jaatinen on myös toiminut freelance musiikkituottajana, äänittäjänä ja editoijana vuodesta 1991.
Dave Plaunt

Dave Plaunt s. 28. syyskuuta 1984 Duluth, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääpalloilija, joka on edustanut Yhdysvalloissa kotiseutunsa Dynamo Duluth-seuraa. Hän pelasi yhden kauden Ruotsin Allsvenskania Jönköping Bandyn riveissä.
Jääpalloa Dave Plaunt alkoi pelata 21-vuotiaana. Jääpallouransa Amerikassa hän aloitti kaudella 2006-07 Dynamo Duluthin joukkueessa. Plaunt pelasi kaudella 2012-13 Amerikan jääpallomestaruuden voittaneessa Duluthin joukkueessa.
Plaunt aloitti uransa Yhdysvaltain jääpallomaajoukkueessa vuoden 2007 kisoissa ja on edustanut sen jälkeen Yhdysvaltoja kaikkiaan seitsemissä MM-kisoissa vuoteen 2014 mennessä - niistä kisoissa kolmesti eli vuosina 2010, 2011, 2012 Yhdysvallat pelasi A-sarjassa.
Novartis

Novartis AG on sveitsiläinen maailmanlaajuisesti toimiva lääkealan yritys. Vuonna 2010 Novartis oli maailman toiseksi suurin alansa yritys. Sen palveluksessa on tytäryhtiöt mukaan lukien noin 119 418 henkilöä (2010). Yritys perustettiin Sveitsin Baselissa 1996, kun kaksi sitä edeltänyttä yritystä, Ciba-Geigy ja Sandoz, yhdistyivät. Vuonna 2005 Novartis osti saksalaisen Hexalin, joka oli tuolloin Saksan 2. suurin rinnakkaisvalmisteyhtiö.
Novartis valmistaa ja myy geneerisiä lääkkeitä nimillä Sandoz ja Hexal.
Novartis valmistaa muun muassa klotsapiinia, diklofenaakkia, karbamatsepiinia, letrotsolia, metyylifenidaattia ja terbinafiinia. 
Sen paikallinen tytäryhtiö Novartis Finland Oy työllistää 170 työntekijää, pääosa Espoossa Pohjois-Tapiolan Spektrissä sijaitsevissa toimitiloissa. Novartis Finland markkinoi ja myy lääkkeitä sekä tekee kliinisiä lääketutkimuksia Suomessa.
Martin Enckell

Martin Olof Toussaint Enckell (8. tammikuuta 1954 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija, kääntäjä, runoilija ja kuvataiteilija.
Martin Enckellin teos "Gud All-En" oli Finlandia-palkintoehdokkaana 1989.
Alma Jalava

Alma Jalava (o.s. Floman, 1. marraskuuta 1855 Viipuri – 8. elokuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen yhteiskunnallinen ja järjestövaikuttaja.
Jalavan vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Henrik Fabian Floman ja Sofia Schildt. Kun Jalava avioitui 1875 lehtori, kirjailija Antti Jalavan kanssa, heidän kodistaan muodostui kansallisen sivistystyön toimintaympäristö. Jalava toimi vuodesta 1884 lähtien perustajajäsenenä näkyvästi Suomen Naisyhdistyksessä, erityisesti kasvitarhojen hoitamiseen liittyvässä opetustyössä, mutta hoitaen lisäksi yhdistyksen perustamaa nuorisokirjastoa. Hän työskenteli myös vähävaraisten ja sairaiden lasten huollon hyväksi. 
Jalavien tytär Ilona Jalava tuli tunnetuksi suomalaisen kirjontaompelun kehittäjänä ja julkaisi useiden käsityökirjojen ohella elämäkerran isästään Antti Jalavasta.
Julius Viktor Johnsson

Julius Viktor Johnsson (12. huhtikuuta 1852 Pielisjärvi – 13. kesäkuuta 1935 Kuopio) oli suomalainen lääkäri, joka sai lääkintöneuvoksen arvon.
Johssonin isä oli Porvoon piispa Johan Viktor Johnsson ja äiti Anna Charlotta Stenius. Hänen veljiään olivat kouluhallituksen ylijohtajana toiminut Mikael Soininen ja valtioneuvos, Suomen suuriruhtinaskunnan keisarillisen senaatin prokuraattori Eliel Soisalon-Soininen. Johnsson valmistui filosofian kandidaatiksi 1880 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1887. Kuopion kaupunginlääkärinä hän toimi 1888-1900, rautatielääkärinä 1901-1935 ja vankilalääkärinä Kuopiossa 1903-1935, samoin kuin Kuopion piirilääkärinä 1920-1928. Lisäksi Johnsson toimi perustamansa synnytyslaitoksen lääkärinä 1893-1901. Erityisesti epilepsiapotilaiden hyväksi hän työskenteli Vaajasalon-Kortejoen hoitoloiden lääkärinä 1904-1935. Johnsson teki aloitteen Tarinaharjun keuhkotautiparantolan ja Kuopion tuberkuloosihuoltotoimiston perustamiseksi. Hän otti osaa Kuopion kunnalliselämään ja oli muun muassa Kuopion luonnonystävien yhdistyksen puheenjohtaja 1915-1935. Lääkintöneuvoksen arvo hänelle myönnettiin 1933.
Johnssonin puoliso vuodesta 1894 oli Alfhild Adelaide Emile Frey (k. 1911). Lääkäri, lääketieteen historioitsija Gunnar Soininen oli heidän poikansa.
Kauniaisten hautausmaa

Kauniaisten hautausmaa on hautausmaa Kauniaisissa Kasavuoren alueella. Sen pinta-ala on noin 3,1 hehtaaria. Hautausmaa on perustettu vuonna 1927. 
Hautausmaa on poikkeuksellisesti kaupungin eikä seurakuntayhtymän omistama, mutta se on kuitenkin vihitty luterilaiseksi hautausmaaksi. Turun kunnallisen hautausmaan ohella se on Suomen ainoa kunnan omistama hautausmaa. Vuonna 1942 pystytetty sankaripatsas on Yrjö Liipolan veistämä.
Rolffa

Rolffa on saamelainen popyhtye Norjan Kaarasjoelta. Se voitti Sámi Grand Prix-kilpailun vuonna 2011.
Yhtyeen albumi "Partyjoik" ilmestyi vuonna 2008.
Vuonna 2013 yhtye sai palkinnon, kun sen kahta single-levytystä oli ladattu Spotifystä Norjan kultalevyyn oikeuttava määrä.
Christoffer H. Ericsson

Christoffer Henry Ericsson (5. maaliskuuta 1920 Helsinki – 6. elokuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen meri- ja taidehistorioitsija, professori ja kapteeniluutnantti.
Ericssonin vanhemmat olivat taiteilijat Henry Ericsson ja Mariquita Björnberg. Hän jäi orvoksi 13-vuotiaana vanhempen kuoltua auto-onnettomuudessa vuonna 1933 ja kasvoi sitten sukulaisten luona Suomessa ja Italiassa. Hän aloitti jo tällöin antiikkiesineiden keräilyn päästyään tutustumaan kreikkalais-roomalaiseen antiikin maailmaan. Ericsson valmistui ylioppilaaksi vuonna 1940. Hän suoritti asepalveluksen vuosina 1939–1944 ja haavoittui kaksi kertaa sotien aikana.
Sotavuosien jälkeen Ericsson toimi veneenveistäjänä, venetelakan johtajana ja muissa merenkulkualan tehtävissä vuosina 1948–1963. Hän oli perustamansa Anchor Shipping Co Ab:n varustamon toimitusjohtajana 1951–1960. Ericsson oli valtion arkeologisen toimikunnan, myöhemmin Museoviraston, merihistorian toimiston päällikkönä 1968–1979 ja oli tällöin perustamassa Suomen merimuseota Helsingin Hylkysaareen. Ericsson valmistui filosofian kandidaatiksi 1967, maisteriksi 1968 ja lisensiaatksi 1977. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1980 ja hänen väitöskirjansa käsitteli Rooman renessanssin arkkitehtuuriluonnoksia. 
Ericsson oli Jyväskylän yliopiston taiteentutkimuksen apulaisprofessorina 1979–1984 ja tämän jälkeen hän toimi vielä klassillisen arkeologian dosenttina Helsingin yliopistossa 1985–1987 ja Åbo Akademissa 1982–1988. Hän oli myös Suomen Ateenan instituutin säätiön hallituksen jäsen ja instituutin ystäväyhdistyksen lehden "Helikonin" päätoimittaja.
Christoffer Ericssonn Helsingin yliopiston taidehistorian laitokselle lahjoittama antiikkesinekokoelma on Helsingin yliopistomuseossa. Hän lahjoitti grafiikkakokoelmansa ja antiikin aikaisten rahojen kokoelmansa Jyväskylän yliopistolle.
Ericsson kirjoitti myös meriaiheisia romaaneja ja esseekokoelmia. 
Christoffer H. Ericsson oli naimisissa Harriet Clayhillsin kanssa 1942-1949, Rita Molanderin kanssa 1951-1963 ja Kristin Olsonin kanssa 1968-1972. Hänellä oli avioliitoista kolme lasta.
Jasper Felder

Jasper Felder (s. 21. syyskuuta 1970) on yhdysvaltalais-ruotsalainen jääpalloilija ja alamäkiluistelija. Jääpallossa hän on edustanut Yhdysvaltain maajoukkuetta, mutta pelannut suurimman osan jääpallourastaan Ruotsissa. Alamäkiluistelussa hän on edustanut Ruotsia. Tämä on mahdollista, koska hänen äitinsä on ruotsalainen ja isänsä amerikkalainen.
Jääpalloa Jasper Felder on pelannut nuoruudestaan asti. Kaudella 1993–1994 Felder muutti Yhdysvaltoihin Minneapolisiin. Tällöin hän järjesti itselleen isänsä kansalaisuuden perusteella Yhdysvaltain passin ja sai oikeuden edustaa Yhdysvaltoja. Felder palasi parin Yhdysvalloissa viettämänsä vuoden jälkeen Ruotsiin ja on pelannut pääosan Tukholman alueen 1-divisioonan jääpalloseuroissa IF Sköndals, Helenelunds IK, GT/76, AIK, Norrtelje BF ja kaudella 2013–2014 tukholmalaista Djurgårderns IF Bandyä. 
Felder aloitti uransa Yhdysvaltain jääpallomaajoukkueessa vuoden 1993 kisoissa ja on edustanut sen jälkeen Yhdysvaltoja kaikkiaan 12 MM-kisoissa vuoteen 2014 asti. Vuonna 2004 Felder valittiin Unkarissa pelatun B-ryhmän parhaaksi hyökkääjäksi.
Alamäkiluistelussa Felder on lajin tunnetuimpia urheilijoita. Hän on voittanut seitsemän kertaa Red Bull Crashed Ice -kilpailun vuosina 2001–2009. Nykyään hän toimii Ruotsin maajoukkueen valmentajana.
Purpuriitti

Purpuriitti on harvinainen mineraali, joka on keräilijöiden suosima. Se on saanut nimensä siitä, että sen väri on yleensä purppura. Väri voi kuitenkin olla myös purppuran ja ruskean sävyjen sekoitus tai ruusunpunainen. Viiru on vaalea purppura tai vaaleanpunainen. Kovuus on Mohsin asteikolla 4–4,5. Kidejärjestelmältään purpuriitti on ortorombinen. Sitä muodostuu muun muassa mangaani-rautafosfaattien hapettumisen tuloksena. Purpuriitin kemiallinen kaava on (MnFe)PO4.
Esiintyminen.
Purpuriittia esiintyy pegmatiiteissa. Sitä on löydetty Yhdysvalloista, Ruotsista, Portugalista, Ranskasta ja Malesiasta.
Viveca Hollmerus

Viveca Hollmerus (myöh. Cable; 29. maaliskuuta 1920 Helsinki – 5. marraskuuta 2004 Cambridge, Englanti) oli suomenruotsalainen kirjailija ja kuvittaja.
Henkilöhistoria.
Hollmeruksen vanhemmat olivat rehtori, yliopettaja Ragnar Hollmérus ja kirjailija Margit von Willebrand-Hollmérus. Hollmeruksen puoliso 1938–1954 oli kauppaneuvos Eric Bargum. Kirjailija Johan Bargum ja kauppaneuvos Magnus Bargum ovat heidän poikiaan. Toisen kerran Hollmerus oli naimisissa 1954–2001 englantilaisen diplomaatin Sir James Cablen (1920–2001) kanssa, joka toimi Suomen suurlähettiläänä 1975–1980. Hollmerus tuli ylioppilaaksi Brobergska Samskolan koulusta Helsingissä. Hollmerus on haudattu Cambridgeen.
Tuotanto.
Kuvituksia.
Lähde
Palkinnot.
Hollmerus sai Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinnon 1951.
Eino-myrsky

Eino-myrsky oli voimakas matalapaine, joka saapui Suomen länsirannikolle Vaasan ja Kokkolan välille 17. marraskuuta 2013 aamuyöllä. Ilmatieteen laitoksen mukaan Eino-myrsky oli vielä tuolloin Suomen 2000-luvun kolmanneksi voimakkain myrsky. Matalapainemyrskyistä vain Tapani- ja Janika-myrskyt olivat olleet 2000-luvulla Eino-myrskyä voimakkaampia ennen kuin Seija-myrsky iski Suomeen joulukuussa 2013.
Eino kehittyi Norjanmerellä, ja se riehui jopa hirmumyrskyn voimalla Norjassa ennen Suomeen saapumista. Norjassa ja Ruotsissa myrskyn nimenä oli Hilde.
Seuraukset.
Aamuyöllä 17. marraskuuta 2013 läntisillä merialueilla saavutettiin myrskylukemia, kun 10 minuutin keskituuli oli enimmillään 25 m/s ja puuskissa jopa 31 m/s. Sisämaan puolella puuskien nopeudet ylsivät paikoitellen noin 25 m/s, mutta ne jäivät yleisesti 20 m/s. Myös Keski- ja Itä-Suomen järvialueiden sääasemilla mitattiin jopa 29 m/s puuskahuippuja. Myrsky vei sähköt yli 230 000 taloudelta, ja eniten vikoja esiintyi Elenian sähkönjakelualueella. Myrsky aiheutti paikoin ongelmia junaliikenteelle raiteille kaatuvien puiden takia. Ylivieskan ja Kokkolan välillä liikenne pysähtyi kokonaan.
Sähköongelmien lisäksi viranomaisille tuli runsaasti hätäilmoituksia teille kaatuneista puista ja irronneista katoista. Voimakkaan länsituulen takia Länsi-Suomen rannikolla, varsinkin Oulun alueella, vesi nousi jopa laitureiden päälle. Keskimääräinen aallonkorkeus oli Perämerellä ja Pohjanlahdella jopa 4,4 metriä, mutta yksittäinen aalto saattoi olla huomattavasti korkeampikin. Sähköyhtiö Elenia vertasi Eino-myrskyä jopa Tapani-myrskyn aiheuttamaan kaaokseen vuonna 2011.
Myrsky kaatoi metsää maa- ja metsätalousministeriön arvion mukaan 80 miljoonan euron arvosta.
Voimakkaimmat tuulet.
Eino-myrskyn voimakkain kymmenen minuutin keskituuli mitattiin Raahessa 27 m/s ja voimakkain puuska Kaskisilla 32,9 m/s. Ruotsissa ja Norjassa 16. marraskuuta Hilde-myrskyn tuulenpuuskat yltyivät ennen Suomeen saapumistaan jopa 56 m/s.
Sun Araw

Cameron Stallones (taiteilijanimi Sun Araw) on yhdysvaltalainen kokeellisen musiikin ja psykedeelisen rockin artisti. Ennen soolouraansa Sun Araw on soittanut Magic Lantern -yhtyeessä sekä tehnyt yhteisalbumia roots reggae-lauluyhtye The Congosin ja M. Geddes Gengrasin kanssa.
Aiheesta muualla.
Sun Araw’n viralliset kotisivut &lt;br&gt;
Sun Araw disgocs.com-sivustolla
Aron Gunnarsson

Aron Einar Malmquist Gunnarsson (s. 22. huhtikuuta 1989 Akureyri) on islantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Cardiff Cityä. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja, mutta pelaa joskus myös oikeana puolustajana.
Seurajoukkueura.
Aron pelasi kotimaansa toisella sarjatasolla Þor Akureyrissa 11 ottelua vuosina 2005–2006. Hän siirtyi alankomaalaisen AZ Alkmaarin alle 19-vuotiaiden joukkueeseen kesällä 2006. Vuotta myöhemmin hän siirtyi alle 21-vuotiaiden joukkueeseen. Jälkimmäisellä kaudella hän pelasi myös yhden ottelun Eredivisiessä.
Aron siirtyi englantilaiseen Coventry Cityyn kesällä 2008. Hän pelasi seurassa kolmen kauden aikana 122 toiseksi korkeimman sarjatason, mestaruussarjan, ottelua, joissa teki kuusi maalia. Kesällä 2011 hän siirtyi samassa sarjassa pelanneeseen Cardiff Cityyn. 
Aron kuului Cardiffin joukkueeseen, joka hävisi liigacupin lopputtelun Liverpoolille rangaistuspotkukilpailun jälkeen helmikuussa 2012. Keväällä 2013 seura voitti mestaruussarjan nousten Englannin Valioliigaan, josta kuitenkin putosi heti seuraavalla kaudella. Valioliigassa Aron pelasi 23 ottelua ja teki yhden maalin.
Maajoukkue.
Aron Gunnarsson pelasi Islannin alle 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi kaksi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Valko-Venäjää vastaan helmikuussa 2008. Ensimmäisen arvokisojen karsintaottelunsa hän pelasi 2–2-tasapeliin päättyneessä Norjaa vastaan syyskuussa 2008. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki EM-karsintaottelussa Latviaa vastaan lokakuussa 2014.
Aron on pelannut 9. kesäkuuta 2016 mennessä kaikkiaan 59 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia. Hän on pelannut 18 MM- ja 14 EM-karsintaottelua. Hän pelasi yhdeksän EM-karsintaottelua, joissa teki kaksi maalia, Islannin selviytyessä EM-kilpailuihin 2016. Hän on toiminut Islannin vakituisena kapteenina elokuusta 2012 lähtien.
Joseph Rosenblatt

Joseph "Joe" Rosenblatt (26. joulukuuta 1933 Toronto – 11. maaliskuuta 2019) oli kanadalainen runoilija ja piirtäjä. Hän varttui Torontossa, jossa hän kävi teknillistä keskuskoulua. Hän kuitenkin jätti koulunsa kesken 10. luokalla. Hänen ensimmäiset teoksensa olivat "Voyage of the Mood" (1963) ja "The LSD Leacock" (1966). Rosenblattin runoissa on esiintynyt toistuvana aiheena ihmisen kosketus luontoon ja eläinmaailmaan.
Rosenblatt sai vuonna 1976 Governor General's Awardin kokoelmastaan "Top Soil" (1976). Lukuisien runoteostensa ohella Rosenblatt on julkaissut muistelmateoksen (1985) sekä romaanin "The Kissing Goldfish of Siam" (1989). Häneltä on lisäksi ilmestynyt useita piirroskokoelmia, kuten "Doctor Anaconda's Solar Fun Club" (1978). Hän toimitti vuosina 1972–1983 kirjallisuuslehteä "Jewish Dialog". Rosenblattin runot ja piirrokset ovat hyvin edustettuina kahdessa kokoomateoksessa: "The Joe Rosenblatt Reader" (1995) ja "The Voluptuous Gardener: The Collected Art and Writing of Joe Rosenblatt, 1973-1996" (1996).
Vain elämää (2. tuotantokausi)

"Vain elämää" -sarjan toinen tuotantokausi kuvattiin 28. toukokuuta – 4. kesäkuuta 2013 ja sen esittäminen alkoi Nelosella 4. lokakuuta 2013. Kauden viimeinen jakso esitettiin 22. marraskuuta 2013.
Ensimmäisen tuotantokauden tapaan kausi kuvattiin Hirvensalmella sijaitsevassa Satulinnassa. Kauden artistit, Anna Abreu, Laura Närhi, Maarit Hurmerinta, Ilkka Alanko, Jukka Poika, Pauli Hanhiniemi ja Juha Tapio, julkistettiin 28. toukokuuta 2013.
Myös toisen tuotantokauden artistit nähtiin livekonsertissa. Konsertti järjestettiin Hartwall Areenalla 28. joulukuuta 2013. Osa ohjelmassa esitetyistä kappaleista julkaistiin kokoelmalevyllä 15. marraskuuta 2013. Kauden toinen kokoelma julkaistiin 29. marraskuuta 2013.
2. tuotantokausi keräsi keskimäärin 756 000 katsojaa.