tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lavotškin La-9

Lavotškin La-9 (, Nato-koodi Fritz) on neuvostoliittolainen trapetsi-siipinen ja mäntämoottorikäyttöinen potkurihävittäjälentokone. La-9:ssä oli sama moottori sekä siiven muotoilu, kuin sen seuraajassa La-11:ssa. Aseistus käsitti 4 × 23 mm Nudelmann-Suranov NS-23 tykkiä.
Tuotantovuodet olivat 1946–1948. Valmistusmäärä ylitti 1 500 lentokonetta. La-9:ää käyttivät Neuvostoliiton ohella Romania, Kiina ja Pohjois-Korea. Kaksipaikkainen koulutusversio kuului näihin.
La-9:n saavuttama lakikorkeus oli 10 800 metriä sekä huippunopeus 690 km/h.
Shinji Hosokawa

Shinji Hosokawa (; s. 2. tammikuuta 1960) on japanilainen entinen judoka, joka kilpaili alle 60 kg:n painoluokassa. Hän voitti vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa kultaa ja sai lisäksi hopeamitalin vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa.
Hosokawa on myös voittanut kultaa (1985) ja hopeaa (1987) judon maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän voitti kuusi Japanin-mestaruutta sekä opiskelijoiden maailmanmestaruuden 1978 ja 1980.
Randy Moss

Randy Gene Moss (s. 13. helmikuuta 1977 Rand, Länsi-Virginia) on yhdysvaltalainen vuosina 1998–2012 ammattilaisena pelannut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Moss tunnettiin nopeudestaan ja räjähtävyydestään.
Urallaan Moss valittiin neljästi NFL-liigan tähdistökentälliseen ja kuudesti liigan tähdistöotteluun Pro Bowliin. Vuonna 2018 hänet valittiin Pro Football Hall of Fameen.
NFL-ura.
Minnesota Vikings varasi Marshallin yliopistossa pelanneen Mossin vuoden 1998 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisen kierroksen 21. pelaajana. Moss pelasi Minnesotassa seitsemän kauden ajan, kunnes hänet myytiin kauden 2004 jälkeen Oakland Raidersiin. Moss viihtyi Oaklandissa kuitenkin vain kahden kauden ajan, ja tuli kaupatuksi jälleen, tällä kertaa New England Patriotsin riveihin.
Moss teki heti ensimmäisellä Patriots-kaudellaan uuden NFL:n ennätyksen vastaanotettujen maalien määrässä, 23 touchdownilla, päihittäen Jerry Ricen vanhan ennätyksen yhdellä. Kolmen Patriotsissa vietetyn kauden jälkeen Mossilla kuitenkin oli edessä paluu Minnesotaan, Vikingsin hankkiessa hänet kolmannen kierroksen varausvuoroa vastaan. Moss ajautui Minnesotassa välittömästi kahnauksiin joukkuetovereidensa ja erityisesti päävalmentajan Brad Childressin kanssa, ja hänet vapautettiinkin sopimuksestaan vain neljän viikon jälkeen.
Ainoastaan Tennessee Titans oli kiinnostunut ottamaan ongelmapelaajana tunnetun Mossin. Hänen roolinsa loppukauden kahdeksassa ottelussa jäi kuitenkin hyvin pieneksi, ja turhautunut Moss ilmoitti kauden päätteeksi lopettavansa peliuransa. Oltuaan yhden kauden sivussa pelikentiltä Moss ilmaisi halunsa palata NFL:ään, ja hän teki maaliskuussa 2012 yhden vuoden sopimuksen San Francisco 49ersin kanssa.
Moss olisi halunnut jatkaa pelaamista kauden 2012 jälkeenkin, muttei saanut enää pelaajasopimusta, joten hän siirtyi urheiluohjelmien kommentaattoriksi.
Frithiof Nevanlinna

Frithiof Edvard Henrik Nevanlinna (vuoteen 1906 Neovius; 16. elokuuta 1894 Joensuu – 20. maaliskuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko, toimitusjohtaja ja professori.
Henkilöhistoria.
Nevanlinna syntyi pappis- ja sotilassukuna tunnettuun Neoviusten sukuun. Hänen isänsä oli matematiikan opettaja Otto Nevanlinna ja äitinsä Margarete Henriette Louise Romberg. Matemaatikko Rolf Nevanlinna oli Frithiofin nuorempi veli. Perhe suomalaisti nimensä Nevanlinnaksi vuonna 1906. Nevanlinnan puoliso oli Greti Soisalon-Soininen. 
Ammattiura.
Oman kertomansa mukaan Nevanlinna piti itseään läpi elämänsä ennen kaikkea matemaatikkona. Hänen tieteellinen uransa alkoi lupaavasti. Nevanlinna valmistui maisteriksi vuonna 1915 ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa Ernst Lindelöfin johdolla kompleksianalyysistä 1918, vuotta ennen Rolf-veljeä, ja hänet nimitettiin Helsingin yliopiston matematiikan dosentiksi vuonna 1923. Akateemisten virkojen niukkuuden vuoksi Nevanlinnan oli kuitenkin siirryttävä vakuutusyhtiön palvelukseen. Nevanlinna oli henkivakuutusyhtiö Salaman päämatemaatikko vuosina 1918–1930 ja vuodesta 1936 sen johtokunnan puheenjohtaja, Palovakuutusosakeyhtiö Pohjolan varatoimitusjohtaja 1930–1932 ja Pohjolan sekä Tapaturmavakuutusosakeyhtiö Kullervon ja Jälleenvakuutusyhtiö Osmon toimitusjohtaja 1932–1949, jonka jälkeen hän oli vielä yhtiöiden johtokunnan puheenjohtajana vuoteen 1961. Tilaisuuden tarjouduttua hän palasi Helsingin yliopistoon matematiikan professoriksi (1950–1962), veljensä Rolf Nevanlinnan seuraajaksi. Nevanlinna valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1927, ja hän sai professorin arvonimen vuonna 1944.
Nevanlinnan väitöskirja "Zur Theorie der Asymptotischen Potenzreihe" käsitteli kysymystä, missä määrin jonkin ympyrän ulkopuolella olevassa sektorissa annettu potenssisarja määrittää yksikäsitteisen analyyttisen funktion. Nevanlinnan merkittävimmät matemaattiset saavutukset liittyvät kuitenkin hänen yhteistyöhönsä Rolf Nevanlinnan kanssa. Jälkimmäisen nimissä Nevanlinnan teoriana kulkevan meromorfifunktioiden arvojenjakautumisteorian alkuvaiheet olivat veljesten yhteistyötä, joka dokumentoitui vuonna 1922 ilmestyneessä yhteisjulkaisussa "Über die Eigenschaften analytischer Funktionen in der Umgebung einer singulären Stelle oder Linie". Vielä vuonna 1927 Nevanlinna julkaisi uuden omaperäisen todistuksen Nevanlinnan teorian toiselle päälauseelle julkaisussaan "Über die Anwendung einer Klasse uniformisierenden Transzendenten zur Untersuchung der Wertverteilung analytischer Funktionen".
Yliopisto-opettajana Nevanlinna keskittyi pitkälti algebran opetukseen. Hän kirjoitti aiheesta oppikirjan, joka on ilmestynyt myös saksankielisenä laitoksena. Professorina ollessaan Nevanlinna palasi yhteistyöhön veljensä kanssa, joka oli nyttemmin kiinnostunut funktionaalianalyysista; veljesten ohjelmana oli siirtää "normaali" n-ulotteisen euklidisen avaruuden analyysi koordinaatittomaan muotoon. Ohjelman, jossa Frithiofin osuus oli merkittävä, lopputulos oli monografia "Absolute Analysis".
Electronic Entertainment Expo 2010

 
Electronic Entertainment Expo 2010 (lyhyesti E3 2010) eli kuudestoista Electronic Entertainment Expo järjestettiin Los Angelesissa 14.–17. kesäkuuta 2010. Tapahtuman tilat sijaitsivat Los Angeles Convention Centerin South Hallissa ja West Hallissa.
Näytetyt pelit.
E3 2010 -messuilla yhteensä 27 videopeliyhtiötä esitteli joko täysin itse tai yhteistyössä kehittämiään pelejä ja pelikonsoleita. Esimerkiksi 2K Games esitteli "Mafia II"- ja "XCOM"-pelit, ja Atari esitteli uusia pelejä toisin kuin tätä tapahtumaa edeltäneessä E3-tapahtumassa, josta se oli jäänyt viime minuuteilla pois. Merkittävimpiin Disney Interactive Studiosin esittelemiin peleihin kuului "Epic Mickey", joka voitti palkinnon ”Paras Wii-peli” -luokassa.
Nintendo puolestaan esitteli muun muassa Nintendo 3DS -käsikonsolin ja sille julkaistuista peleistä muun muassa "Mario Kart 7":n. Wiille esiteltyihin peleihin kuuluivat esimerkiksi "Mario Sports Mix" ja "Wii Party". Segan esittelemiin peleihin lukeutuivat esimerkiksi ' ja "Sonic Colors". THQ:n esittelemiin peleihin kuului muun muassa "de Blob 2" ja Ubisoftin esittelemien pelien joukossa olivat muun muassa ' ja "Rayman Origins".
Näytteilleasettajat.
Tässä listassa on lueteltuna koko tapahtuman ajalta kaikki videopeliyhtiöt, jotka olivat esittelemässä tuotteitaan.
Tim Lincecum

Timothy Leroy "Tim" Lincecum (s. 15. kesäkuuta 1984 Bellevue, Washington) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelasi kaudet 2007–2015 MLB-liigan San Francisco Giantsissa ja uransa viimeisen kauden 2016 Los Angeles Angelsissa. Hänen pelipaikkansa oli syöttäjä. 
Lincecum on kolminkertainen World Series -mestari.
MLB-ura.
Ennen ammattilaisuraansa Washingtonin yliopistossa pelannut Lincecum on varattu kolmesti MLB:n varaustilaisuudessa. Chicago Cubs varasi hänet 58. kierroksella vuonna 2003, ja Cleveland Indians kaksi vuotta myöhemmin 42. kierroksella, mutta molemmilla kerroilla Lincecum valitsi yliopiston ammattilaiskenttien sijaan. Kolmannella kerralla vuonna 2006 San Francisco Giants varasi hänet ykköskierroksella, koko tilaisuuden kymmenentenä pelaajana.
Lincecum voitti National Leaguen parhaalle syöttäjälle jaettavan Cy Young -palkinnon kahdesti peräkkäin, 2008 ja 2009. Lisäksi hänet valittiin tähdistöotteluun neljästi viiden ensimmäisen MLB-vuotensa aikana. Giantsissa Lincecum voitti kolmasti World Seriesin ja oli aina yksi avainpelaajista matkalla mestaruuteen.
Giants ja Lincecum tekivät lokakuussa 2013 kahden vuoden mittaisen jatkosopimuksen, arvoltaan 35 miljoonaa dollaria.
Lincecum tunnettiin omintakeisesta heittotekniikastaan sekä kevyestä ruumiinrakenteestaan. Hänen lempinimensä on "The Freak".
Vadym Slobodenjuk

Vadym Rostyslavovytš Slobodenjuk (, s. 17. maaliskuuta 1981 Rivne) on ukrainalainen yleisurheilija, joka kilpailee este-, maasto- ja kestävyysjuoksussa.
Slobodenjuk voitti vuonna 2002 ensimmäisen maansa mestaruuden 3 000 metrin esteissä ja sijoittui matkalla kuudenneksi saman vuoden EM-kisoissa. Hän sai seuraavana vuonna Ukrainan-mestaruuskisoista kultaa paitsi 3 000 metrin estejuoksussa, myös maastojuoksun lyhyellä matkalla, mutta putosi päämatkallaan 3 000 metrin esteissä alkuerissä Pariisin MM-kisoissa. Slobodenjuk ei päässyt estejuoksussa ensimmäistä kierrosta pitemmälle myöskään vuoden 2004 olympialaisissa, mutta voitti lajissa kolmannen peräkkäisen maansa mestaruuden.
Slobodenjuk voitti vuonna 2005 jälleen ulkoratojen Ukrainan-mestaruuden 3 000 metrin esteissä, jonka lisäksi hän sai sisäratojen maan mestaruuskisoissa kultaa sekä 3 000 metrin tasaiselta matkalta ja esteistä. Hän putosi estejuoksussa alkuerissä sekä Helsingin MM-kisoissa 2005 että vuoden 2006 EM-kilpailuissa. Slobodenjuk voitti viidettä kertaa ulkokenttien Ukrainan-mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 2009.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Dorota Kuczkowska

Dorota Kuczkowska (s. 21. heinäkuuta 1979 Varsova) on puolalainen meloja. Hän kilpaili vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä ja sijoittui siellä 500 metrin kajakkinelosessa neljänneksi.
Kuczkowska on saanut ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa kerran hopeaa ja kahdesti pronssia.
Kevin Hart

Kevin Hart (s. 6. heinäkuuta 1979 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen stand up -koomikko ja näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa "Scary Movie" -elokuvissa ja julkaissut viisi live-DVD:tä: "I'm A Grown Little Man" (2009), "Seriously Funny" (2010), "Laugh At My Pain" (2011), "Let Me Explain" (2013) ja "What Now" (2016).
Hart valittiin vuoden 2012 NBA:n tähdistöottelun yhteydessä pelatun julkkisottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän pelasi Dwight Howardin valmentamassa voittajajoukkueessa.
Yksityiselämä.
Hart avioitui vuoden 2016 elokuussa malli Eniko Parrishin kanssa. Heille syntyi poika marraskuussa 2017. Hartilla on edellisestä avioliitostaan kaksi lasta.
Hart joutui syyskuussa 2019 Los Angelesissa auto-onnettomuuten, jossa hän loukkasi selkänsä niin pahoin että joutui leikkaukseen.
M. S. Subbulakshmi

Madhurai Shanmukhavadivu Subbulakshmi (; 16. syyskuuta 1916 Madurai, Intia – 11. joulukuuta 2004 Chennai, Intia) oli intialaisen karnaattisen klassisen musiikin laulaja. 
Subbulakshmin ensimmäinen levy ilmestyi hänen ollessaan vasta 10-vuotias.
Hän sai kotimaassaan jopa Mohandas Gandhin taholta erittäin suurta suosiota, ja oli myös muun muassa UNESCOn Kansainvälisen musiikkineuvoston kunniajäsen. 
Subbulakshmi on näytellyt muutamissa tamilielokuvissa nuoruudessaan. Hänen ensimmäinen elokuvansa "Sevasadanam" ilmestyi vuonna 1938 Subbulakshmin ollessa 21-vuotias. Elokuvassa hän esitti Sumathia.
Eugène Tremblay

Eugène Tremblay (s. 20. helmikuuta 1936) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Québecin arkkihiippakuntaan 24. kesäkuuta 1962 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Succuban titulaaripiispaksi 3. marraskuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1995. Pääkonsekraattorina toimi Maurice Couture, jota avustivat Jean-Paul Labrie ja Marc Leclerc. 
Tremblay sai 3. toukokuuta 2004 nimityksen Amosin piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 22. helmikuuta 2011.
Benjamin Pirkkiö

Benjamin Pirkkiö (s. 1979 Rovaniemi) on suomalainen painonnostaja ja varsinkin nuorten sarjoissa yksi menestyksekkäimpiä nostajia Suomessa. Hän edusti Rovaniemen Reipasta.
Benjaminin suurimpia saavutuksia urallaan oli vuoden 1999 Savannahin nuorten MM-kilpailut. 94 kilogramman sarjassa nostettu 360 kg:n yhteistulos oikeutti Pirkkiön pronssimitalille. Yhteistulos koostui 160 kg:n tempauksesta ja 200 kg:n työnnöstä. Työntö ja yhteistulos olivat uusia Suomen ennätyksiä. Lisäksi Pirkkiö voitti kultaa 16-vuotiaiden EM-kisoissa 300 kg:n yhteistuloksella vuonna 1996, sekä hopeaa nuorten EM-kilpailuissa 1999. 
Pirkkiö voitti Suomen mestaruuden kahdeksan kertaa peräkkäin vuosina 1996–2004. Hänen kisaennätyksensä ovat 162,5 kg tempauksessa, 202,5 kg työnnössä ja 362,5 kg yhteistuloksessa. Hänellä on myös hallussaan 10 Suomen ennätystä.
Pirkkiölle aiottiin tehdä doping-testi vuonna 2000, mutta Pirkkiö ei ollut saavutettavissa doping-testiin seurauksella, että hänelle määrättiin kahden vuoden kilpailu- ja toimitsijakielto. Pirkkiö valitti päätöksestä ja testausepäselvyyksien takia kilpailukielto kumottiin. Pirkkiö tuomittiin vuoden 2004 painonnoston EM-kisoissa kiellettyjen dopingaineiden käytöstä kilpailukieltoon. Pirkkiö kärähti uudelleen norandrosteronin käytöstä vuoden 2007 SM-kisoissa ja hänet tuomittiin elinikäiseen toimintakieltoon. Vuonna 2015 Suomen Painonnostoliitto lyhensi Pirkkiön kansallisen toimintakiellon kahdeksan vuoden pituiseksi ja hän vapautui toimintakiellosta 15. toukokuuta 2015.
Benjamin Pirkkiön veljet Jaarli Pirkkiö ja Samuli Pirkkiö ovat myös menestyneitä SM-tason painonnostajia ja arvokisaedustajia.
Vladimir Iliev

Vladimir Iliev (; s. 17. maaliskuuta 1987 Trojan) on bulgarialainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla Ajaks Trojania.
Iliev oli mukana MM-kisoissa ensimmäistä kertaa vuonna 2007, jolloin hän oli muun muassa normaalimatkan 63:s. Hän teki debyyttinsä maailmancupiin niin ikään kaudella 2006–2007. Pyeongchangin MM-kisoissa 2009 Iliev sai siihen asti parhaan henkilökohtaisen sijoituksensa oltuaan 32:s normaalimatkalla. Hän kilpaili vuoden 2010 olympialaisissa, joissa hän oli sprintissä 83:s ja normaalimatkalla 79:s, minkä lisäksi hän hiihti maansa kuudenneksitoista sijoittuneessa viestijoukkueessa. Iliev sijoittui MM-kilpailuissa 2012 normaalimatkan 16:nneksi. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän saavutti siihen mennessä parhaat arvokisasijansa oltuaan kahdeksas sprintissä ja kuudes takaa-ajossa. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän oli sprintissä kymmenes. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui sprintissä 13:nneksi.
Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa normaalimatkalla. Se oli samalla hänen ensimmäinen maailmancupin palkintosijansa. Aiemmin hän oli ollut parhaimmillaan viides Nové Měston sprinttikilpailussa kaudella 2016–2017. Östersundin yhteislähdössä hän sijoittui 29:nneksi, takaa-ajossa 37:nneksi ja pikakilpailussa 38:nneksi. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän oli normaalimatkalla kahdestoista. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui pikakilpailussa 20:nneksi ja takaa-ajossa 16:nneksi.
Iliev on saavuttanut EM-kilpailuissa kultaa sprintissä 2017 sekä pronssia normaalimatkalla 2015 ja yhteislähtökilpailussa 2016. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän on saanut kultaa sprintissä ja hopeaa sekaviestissä 2015 sekä pronssia sprintissä 2007 ja 2011.
Maurice Couture

Maurice Couture (3. marraskuuta 1926 – 19. tammikuuta 2018) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Religieux de Saint Vincent de Paulin papiksi 17. kesäkuuta 1951 ja nimitettiin Québecin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Talaptulan titulaaripiispaksi 17. heinäkuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Louis-Albert Vachon, jota avustivat Lionel Audet ja Jean-Paul Labrie.
Couture sai 1. joulukuuta 1988 nimityksen Baie-Comeaun piispaksi, joksi hänet asetettiin 13. tammikuuta 1989. Hänet nimitettiin 17. maaliskuuta 1990 ja asetettiin 1. toukokuuta Québecin arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 15. marraskuuta 2002.
Couturesta tehtiin Ordre national du Québecin "grand officier" vuonna 2003.
Lisa Magdalena Agerer

Lisa Magdalena Agerer (s. 1. marraskuuta 1991) on italialainen alppihiihtäjä.
Agerer voitti hopeaa nuorten MM-kilpailujen suurpujottelussa Crans Montanassa 2011. Kaudella 2010–2011 hän voitti Eurooppa-cupin suurpujottelucupin ja kaudella 2011–2012 kokonaiscupin, syöksylaskucupin sekä suurpujottelucupin.
Agerer kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Söldenissä lokakuussa 2009. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Aspenin suurpujottelussa marraskuussa 2011 oltuaan 17:s. Parhaimmillaan Agerer on sijoittunut maailmancupissa seitsemänneksi Åren suurpujottelussa maaliskuussa 2012.
Raymond Dumais

Raymond Dumais (4. kesäkuuta 1950 – 19. lokakuuta 2012) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 26. kesäkuuta 1976 ja nimitettiin Gaspén hiippakunnan piispaksi 27. joulukuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. toukokuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi Bertrand Blanchet, jota avustivat Joseph Paul Pierre Morissette ja Joseph Gilles Napoléon Ouellet.
Dumais erosi tehtävistään piispana 21. heinäkuuta 2001. Hän pyysi itse vapauttamistaan pappeudesta naimisiinmenoaikeidensa vuoksi.
Bertrand Blanchet

Bertrand Blanchet (19. syyskuuta 1932 – 23. lokakuuta 2025 La Pocatière) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Chicoutimin hiippakuntaan 20. toukokuuta 1956 ja nimitettiin Gaspén hiippakunnan piispaksi 21. lokakuuta 1973. Blanchet'n konsekroi piispaksi Maurice Roy 8. joulukuuta 1973 Louis Joseph Jean Marie Fortierin ja Joseph Gilles Napoléon Ouellet'n avustamana.
Blanchet sai 16. lokakuuta 1992 nimityksen Rimouskin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 3. heinäkuuta 2008.
Newfoundlandin matalikko

Newfoundlandin matalikko () on n. 500 kilometrin pituinen merialue Atlantilla Kanadan itärannikolla, Newfoundlandin saaren kaakkoispuolella. Matalikon keskisyvyys on 50-100 metrin välillä. Se sijaitsee Labradorin- ja Golfvirran kohtaamispaikassa ja se on syntynyt Golfvirran sulattaessa Labradorinvirran mukana pohjoisesta kulkeutuneita jäävuoria, jolloin vuorten mukana kulkeutunut sora on painunut pohjaan. Alueella on useita erillisiä matalikkoja, joista suurimpien nimet ovat "Grand", "Green" ja "St. Pierre". Matalikkoalueiden, joiden syvyys on alle 200 metriä, yhteenlaskettu pinta-ala on noin 282 500 km².
Alue tunnetaan sumuisena, mikä johtuu lämpimän Golfvirran ilmamassojen kohtaamisesta Labradorinvirran tuomien kylmien ilmamassojen kanssa, jolloin ilman ja meren väliset lämpötilaerot ovat suuria. Alueella on myös runsaasti jäävuoria, etenkin keväisin.
Newfoundlandin matalikko on ollut kansainvälisesti tunnettu kalastusalue, josta on kalastettu erityisesti turskaa. Myös kolja, meriahven, kampela, makrilli ja silli kuuluvat alueen kalalajeihin. Eurooppalaiset kalastajat havaitsivat alueen kalaresurssit 1400-luvun lopussa, ja alue alkoi pian houkutella runsaasti vanhan mantereen kalastajia. Alueen kalaisuuden ansiosta syntyivät myös ensimmäiset Newfoundlandin eurooppalaisasutukset, jotka perustettiin kalan kuivaus- ja suolaustukikohdiksi ennen kalojen kuljetusta Eurooppaan. 1900-luvulla eurooppalaiset, yhdysvaltalaiset ja kanadalaiset kalastajat ovat jatkaneet suurimittaista kalastustoimintaa. 1950-luvulta lähtien alueella toimi myös paljon venäläisiä ja japanilaisia kalastusaluksia. Kanadan hallitus laajensi merialuettaan vuonna 1977, jolloin suurin osa alueesta tuli sen hallintaan ja ulkomaalaisten kalastajien määrää vähennettiin. Alueen turskakanta romahti vuonna 1992, jolloin sen kalastaminen loppui lähes kokonaan. Kalastus aloitettiin uudelleen rajoitetussa määrin 1998, mutta turskakannat ovat edelleen hyvin alhaiset, eikä kalastustoiminta ole palannut entiselleen.
Öljynporaus alueella alkoi 1970-luvun lopulla ja se nousi yleiseen tietoisuuteen etenkin Ocean Ranger -porauslautan onnettomuuden johdosta, missä sen 84 hengen miehistö menehtyi 15. helmikuuta 1982. Uusimpia öljykenttiä ovat Hibernia, jossa öljyntuotanto alkoi 1997 sekä Terra Nova, jossa tuotanto aloitettiin tammikuussa 2002.
Santtu Karvonen

Santtu Sami Antero Karvonen (s. 11. marraskuuta 1979 Lohja) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa, televisiossa ja teatterissa. Tunnetuimmat roolit elokuvissa on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut "Eläville ja kuolleille" sekä vuonna 2009 ensi-iltansa saanut "Rööperi". Televisiossa hän on esiintynyt mm. "Ministerin tytär" -komediasarjassa.
Karvonen on palkittu miessivuosan Jussilla elokuvasta "Juoppohullun päiväkirja" 2013.
Karvonen asuu avoliitossa näyttelijä Pihla Penttisen kanssa. Heillä on kesällä 2021 lahjoitetun alkion avulla syntynyt lapsi. Pari tapasi jo 2000-luvun alussa opiskeluaikoinaan Teatterikorkeakoulussa samalla vuosikurssilla.
Ana Menéndez

Ana Amelia Menéndez Bernardo (s. 17. maaliskuuta 1972 Trevías) on entinen espanjalainen yleisurheilija, joka kilpaili keskimatkojen juoksussa.
Menéndez osallistui 800 metrin matkalle Atlantan olympialaisissa 1996, mutta joutui keskeyttämään alkueräjuoksunsa. Hän pääsi matkalla välieriin saakka sisäratojen MM-kisoissa seuraavana vuonna ja sijoittui 1 500 metrillä kahdeksanneksi vuoden 1999 MM-kilpailuissa.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Maltoli

Maltoli (C6H6O3) on heterosyklinen yhdiste, joka sisältää ketonin ja alkoholin rakenteet. Maltolia esiintyy luonnollisesti monissa kasveissa ja sitä käytetään arominvahventeena.
Ominaisuudet.
Maltoli on kiinteänä punaisia tai ruskeita kiteitä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja kloroformiin, mutta huonommin eetteriin ja bentseeniin. Maltolia esiintyy runsaasti luonnossa muun muassa männyn neulasissa sekä nuorien lehtikuusien kaarnasta, josta se eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1861. Sitä on myös paahdetuissa maltaissa, oluessa, suklaassa ja soijakastikkeessa. Maltolia muodostuu myös leivonnaisiin paistamisen yhteydessä sokereista, jolloin syntyy myös muita aromiaineita, kuten isomaltolia. Maltoli ja sen johdannainen etyylimaltoli vahventavat sekä makeiden että happamien makujen aistimista.
Maltoli muodostaa komplekseja useiden metallien kanssa. Tällaisia ovat muun muassa kolmenarvoinen rauta, alumiini, sinkki, kalsium, mangaani sekä vanadyyli-ioni VO2+, jonka maltolikompleksilla on insuliinia matkivia vaikutuksia.
Valmistus ja käyttö.
Maltolia muodostuu selluloosasta, tärkkelyksestä ja muista hiilihydraateista kuivatislauksen seurauksena. Nykyäänkin maltolia valmistetaan pääasiassa erottamalla pyökkitervasta. Sitä voidaan valmistaa synteettisesti myös hapettamalla kojihappoa ja antamalla hapetustuotteen reagoida formaldehydin kanssa.
Koska maltoli parantaa makean aistimista sitä lisätään arominvahventimeksi erilaisiin makeisiin tuotteisiin. Tällöin sokerin määrää tuotteissa voidaan vähentää. Jo muutaman miljoonasosan pitoisuudet maltolia tai etyylimaltolia lisäävät makean tai happaman aromin aistimista selkeästi. Maltolilla itsellään on myös karamellimainen maku.
Aavahelukan lentokenttä

Aavahelukan lentokenttä sijaitsee Kolarin ja Muonion rajalla Ylläksen matkailukeskuksen läheisyydessä Kuerjoen varrella. Lähimpään kylään Äkäslompoloon on matkaa noin kymmenen kilometriä. Kentällä harrastaa pääasiassa moottorilentoa Aavahelukan Ilmailukerho ry. Se on huolehtinut aikaisemmin myös alueen palovalvontalennoista kesäisin. 
Aavahelukan lentopaikalla on yksi kiitotie (14/32), jonka pituus 864 metriä. Sen leveys on 20 metriä, josta 11 metriä on asfaltoitu. Kiitotien vieressä on myös lennonvalmistelurakennus, jossa on mahdollista yöpyä. 
Lentopaikan päällikkönä toimii Kolarin kunnan entinen elinkeinoasiamies Tapio Niittyranta.
4Matic

4Matic on Daimler-Benzin ja Steyr-Daimler-Puchin kehittämä, Daimler-Benzin valmistamissa Mercedes-Benz-autoissa käyttämä älykäs nelivetotekniikka. Se on suunniteltu parantamaan pitoa ja ajoturvallisuutta liukkaissa olosuhteissa ajettaessa. 4Matic esiteltiin vuonna 1986. W124-sarja oli ensimmäinen mallisarja, jossa 4Matic oli saatavilla.
Historia.
4Matic-järjestelmä suunniteltiin yhteistyössä itävaltalaisen Styer-Daimler-Puch-yhtymän kanssa. Styer-Daimler-Puch oli jo kymmenen vuotta valmistanut Daimler-Benzille myös Puch G:nä tunnettua Mercedes-Benz G-sarjaa. Yleensä nelivedon yhteydessä on automaattivaihteisto, vain harvoja malleja valmistettiin manuaalivaihteistolla.
Saatavuus.
4Matic on saatavilla seuraaviin Mercedes-Benz malleihin:
HMS Angler (1897)

HMS Angler oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Angler-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 23. tammikuuta 1895 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä osana vuosien 1895-1896 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 21. joulukuuta 1896 telakkanumerolla 313. Alus laskettiin vesille 2. helmikuuta 1897 ja se valmistui heinäkuussa 1898.
Palvelus.
"HMS Angler" palveli 1903-1913 Välimerellä, jonka jälkeen se palveli Britteinsaarilla. Alus myytiin 20. toukokuuta 1920 romutettavaksi Wardille Milford Haveniin.
Technologic

Technologic on ranskalaisen Daft Punkin kappale, joka on julkaistu yhtyeen vuoden 2005 albumilla Human After All. Videosta on tehty myös musiikkivideo, jossa pieni robotti laulaa.
Eigil Ramsfjell

Eigil Ramsfjell (s. 17. maaliskuuta 1955 Oslo) on norjalainen entinen curlingpelaaja ja olympiamitalisti.
Ramsfjell osallistui arvokisoihin ensimmäistä kertaa 1976, ja voitti MM-kisoissa yhteensä yhdeksän mitalia, joista kolme kultaisia. Hän sai myös EM-kilpailuissa yhdeksän mitalia, yhden kultaisen, neljä hopeista ja neljä pronssista. Ramsfjell voitti vuonna 1988 olympialaisissa kultaa, kun curling oli näytöslajina, ja sai pronssia Naganon kisoissa 1998, 42-vuotiaana. Uransa jälkeen hän toimi myös valmentajana, ja luotsasi Norjan kahdeksanneksi sijoittunutta naisten joukkuetta vuoden 2001 MM-kilpailuissa.
Myös Eigilin pikkuveli Bent Ånund on curlingin olympiamitalisti.
HMS Ariel (1897)

HMS Ariel oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1898 valmistunut Angler-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 23. tammikuuta 1895 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä osana vuosien 1895-1896 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 23. huhtikuuta 1896 telakkanumerolla 314. Alus laskettiin vesille 5. maaliskuuta 1897 ja se valmistui lokakuussa 1898.
Palvelus.
"HMS Ariel" siirrettiin 1901 Välimerelle. Alus tuhoutui 19. huhtikuuta 1907 testattaessa Maltan puolustuslaitteita. Pimeänä yönä alus ajoi Ricasolin aarronmurtajan kiviin. "HMS Bruizer" pelasti tuhoon tuomitun aluksen miehistön.
Marc Gassot

Marc-Fredrik Marie Philippe Gassot (s. 28. joulukuuta 1971 Kuopio) on suomalais-ranskalainen näyttelijä. Hän on näytellyt useissa elokuvissa, televisiosarjoissa ja teatterituotannoissa.
Elämä ja ura.
Gassot’n äiti on suomalainen ja isä ranskalainen journalisti Philippe Gassot. Hän vietti varhaislapsuutensa Pariisissa ja oppi ensimmäisenä kielenään ranskan. Vanhempien erottua 1970-luvun lopulla Gassot muutti 6-vuotiaana äitinsä kanssa Siilinjärvelle. Hän opiskeli tiedotusoppia Pohjois-Savon opistossa 1992–1993 ja näyttelijäntyötä Lahden kansanopistossa 1995–1996. Gassot valmistui Teatterikorkeakoulusta 2002 ja Jacques Lecoqin teatterikoulusta 2006. Hän on opiskellut kursseja myös École Philippe Gaulierissa . Hänen erityistaitoihinsa kuuluvat miimi ja klovneria. Gassot on näytellyt Turun kaupunginteatterissa, Espoon kaupunginteatterissa, Teatteri Takomossa, KOM-teatterissa, Tampereen Teatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa.
Gassot voitti miimiesityksellään "Dark Side of the Mime" vuoden 2015 Teatteriteko-palkinnon. Hänet valittiin myös 2014 Vuoden teatterinäyttelijäksi. Gassot on työskennellyt tanskalaisessa Out Balanz -ryhmän esityksessä Next Door vuodesta 2013. Esitys Next Door voitti Brightonin BE Festivalin juryn pääpalkinnon sekä yleisöpalkinnon vuonna 2013. Next Door on vieraillut muun muassa Edinburgh Fringe-, CPH Stage-, Skena Up-, sekä Chicago Physical Theatre Festival -festivaaleilla. Suomessa Gassot on näytellyt TV-sarjoissa "Pysäyttäkää Nyqvist", "Suden hetki", "Melkein totta", "Aktivistit" ja "Keisari Aarnio".
Valtion esittävien taiteiden toimikunta myönsi Gassot'lle vuoden 2024 teatteritaiteen valtionpalkinnon.
Apollinari Vasnetsov

Apollinari Mihailovitš Vasnetsov (; 6. elokuuta 1856 Rjabovo, Vjatkan kuvernementti – 23. tammikuuta 1933 Moskova) oli venäläinen taidemaalari ja graafikko, jonka veli on tunnetumpi Viktor Vasnetsov. Hän oli erikoistunut näkymiin Moskovan keskiaikaisesta historiasta.
Vasnetsov oli taidemaalari ja graafikko. Hän ei koskaan saanut akateemista taidekoulutusta. Hän opiskeli vanhemman veljensä Viktor Vasnetsovin johdolla, joka oli kuuluisa venäläinen taidemaalari. Vuodesta 1882 Apollinari Vasnetsov ja veljensä Viktor Vasnetsov asuivat ja työskentelivät Abramtsevossa, jossa hän sai vaikutteita Vasili Polenovilta. Vuosina 1898–1899 hän matkusteli ympäri Eurooppaa. Venäjän luonnon eeppisten maisemien lisäksi hän loi oman tyylinsä historiallisen maisemamaalaustyylinsä historiallisen ja arkeologisen tiedon perusteella. Hänen maalauksensa esittävät visuaalisen kuvan keskiaikaisesta Moskovasta. Hän oli Vaeltajien jäsen vuodesta 1900 alkaen ja Keisarillisen taideakatemian akateemikko vuodesta 1900. Hän oli yksi Mir iskusstvan perustajista ja ohjaajista.
Pikkuplaneetta 3586 Vasnetsov, jonka löysi neuvostoliittolainen astronomi Ljudmila Žuravljova vuonna 1978, on nimetty Viktor ja Apollinari Vasnetsovin mukaan.
Tarhaneilikka

Tarhaneilikka ("Dianthus caryophyllus") on leikkokukaksi viljeltävä kohokkikasvien laji.
Se on luultavasti alkujaan Välimeren seudulta kotoisin, mutta sitä on viljelty yli kahdentuhannen vuoden ajan, ja siitä on jalostettu lukuisia näyttäviä lajikkeita.
Tarhaneilikka on ruohovartinen, monivuotinen kasvi. Sen varsi kasvaa noin 80 cm pitkäksi. Lehdet ovat kapeat, harmahtavat ja vahapintaiset. Kukat kasvavat yksittäin tai 3–5 kukan kukintoina. Tarhaneilikka on myrkyllinen, mutta pieninä määrän syöminen ei yleensä aiheuta oireita.
Vuonna 1995 noin 15% koko maailman leikkokukkakaupasta koostui neilikoista.
Bent Ånund Ramsfjell

Bent Ånund Ramsfjell (s. 30. marraskuuta 1967 Oslo) on norjalainen entinen curlingpelaaja ja olympiavoittaja.
Ramsfjell pelasi vuonna 1989 nuorten MM-kilpailuissa, joissa Norja oli viides, ja sai samana vuonna aikuisten EM-kisoista hopeaa. Hän oli vuoden 1999 jälkeen vuosittain maajoukkueen kokoonpanossa arvokisoissa, ja voitti ensimmäisen MM-kisojen mitalinsa Lausannessa 2001. Ramsfjell oli voittamassa vuonna 2002 kultaa Salt Lake Cityn olympialaisissa, jonka lisäksi hän sai hopeaa saman vuoden MM-kisoista. Hän sai pronssia MM-kilpailuista 2003 ja EM-kisoista 2004, jonka lisäksi hän voitti EM-kultaa 2005. Ramsfjell päätti kansainvälisen uransa vuoden 2006 olympialaisiin, joissa Norja sijoittui viidenneksi.
Myös Bentin isoveli Eigil on curlingin olympiamitalisti.
Ilka Štuhec

Ilka Štuhec (s. 26. lokakuuta 1990) on slovenialainen alppihiihtäjä. Hän on syöksylaskun kaksinkertainen maailmanmestari ja syöksylaskun maailmancupin voittaja.
Arvokilpailut.
Štuhec voitti nuorten MM-kilpailuissa kultaa vuonna 2007 pujottelussa ja vuonna 2008 syöksylaskussa. Hän sijoittui Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 supersuurpujottelussa kuudenneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli syöksylaskussa kymmenes ja supersuurpujottelussa kolmastoista. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui alppiyhdistetyssä seitsemänneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli supersuurpujottelussa yhdestoista ja voitti maailmanmestaruuden syöksylaskussa. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän voitti toistamiseen syöksylaskun kultaa. Supersuurpujottelussa hän sijoittui kahdeksanneksi ja alppiyhdistetyssä kymmenenneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli syöksylaskussa neljästoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui syöksylaskussa 22:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli supersuurpujottelussa kahdestoista ja syöksylaskussa kuudes. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui syöksylaskussa 11:nneksi.
Maailmancup.
Štuhec kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Lenzerheidessa maaliskuussa 2007. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Crans-Montanan syöksylaskussa maaliskuussa 2008 oltuaan 22:s. Kymmenen parhaan joukkoon Štuhec sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2011. Ensimmäisen voittonsa ja palkintosijansa hän saavutti Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2016. Hän voitti samalla paikkakunnalla syöksylaskun myös seuraavana päivänä. Kaksi viikkoa myöhemmin hän voitti Val d’Isèren alppiyhdistetyn ja syöksylaskun. Tammikuussa 2017 hän sijoittui Cortina d'Ampezzossa kolmanneksi syöksylaskussa ja voitti supersuurpujottelun. Helmikuussa hän voitti Crans-Montanassa supersuurpujottelun sekä oli alppiyhdistetyissä toinen ja kolmas. Maaliskuussa hän oli Jeongseonissa kolmas syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa. Aspenissa hän voitti syöksylaskun ja oli toinen supersuurpujottelussa. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi, voitti syöksylaskun ja alppiyhdistetyn maailmancupit sekä sijoittui supersuurpujottelucupissa toiseksi.
Štuhecin polven eturistiside repesi harjoituksissa lokakuussa 2017 ja koko kausi jäi häneltä väliin. Kaudella 2018–2019 hän voitti Val Gardenassa syöksylaskun ja supersuurpujottelun. Cortina d'Ampezzon syöksylaskuissa hän sijoittui toiseksi ja kolmanneksi. Hän sijoittui syöksylaskucupissa neljänneksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenenneksi. Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Sankt Moritzin jälkimmäisessä syöksylaskussa toiseksi. Cortina d'Ampezzon ensimmäisessä syöksylaskussa hän sijoittui toiseksi ja voitti jälkimmäisen. Hän voitti Soldeun syöksylaskun. Hän sijoittui syöksylaskucupissa toiseksi. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui toiseksi Saalbach-Hinterglemmin ja Saalbachin syöksylaskuissa.
Mariella Voglreiter

Mariella Voglreiter (s. 11. joulukuuta 1989) on itävaltalainen alppihiihtäjä.
Voglreiter voitti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2009 supersuurpujottelussa. Hän voitti Eurooppa-cupin supersuurpujottelucupin kaudella 2009–2010 ja syöksylaskucupin kaudella 2010–2011.
Voglreiter kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Sankt Moritzissa tammikuussa 2010. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Lake Louisen supersuurpujottelussa joulukuussa 2010 oltuaan 25:s. Parhaimmillaan Voglreiter on sijoittunut maailmancupissa viidenneksi Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2011.
Jarkko Lahti

Jarkko Santeri Lahti (s. 1978 Kokkola) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt mm. Hymyilevässä miehessä, Metsurin tarinassa ja . Lahti voitti vuonna 2016 Parhaan miespääosan Jussi-palkinnon elokuvasta "Hymyilevä mies". Hän on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri.
Lahti on Ruska Ensemblen toinen taiteellinen johtaja.
Lahti on toiminut näyttelijäntaiteen professorina Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa vuodesta 2023.
Lahti on valittu tarkka-ampuja Simo Häyhästä kertovan elokuvan päärooliin. Elokuvan on tarkoitus tulla levitykseen vuonna 2027.
Tessa Benoit

Tessa Benoit (s. 17. maaliskuuta 1977 Hanover) on entinen yhdysvaltalainen hiihtäjä.
Benoit kilpaili vuosina 1996–2001 Continental Cupissa, jossa hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon yhteensä kymmenen kertaa sekä voitti yhden osakilpailun. Hän osallistui maailmancupissa yhteen kilpailuun, Soldier Hollowin sprinttiosakilpailuun 2001, jossa hän oli sijalla 20. Benoit oli vuoden 1999 MM-kisoissa 5 kilometrin matkalla 73. ja sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2001 sprintissä 42:seksi sekä 10 kilometrillä 54:nneksi. Hän oli Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 sprintissä 38. ja 10 kilometrillä 52.
Dark Shadows

Dark Shadows on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Tim Burtonin ohjaama yhdysvaltalainen fantasiaelokuva. Elokuvan päähenkilö on vampyyri. Elokuva perustuu vuosien 1966–1971 televisiosarjaan "Yön vampyyrit". Johnny Depp ja Tim Burton ovat kyseisen sarjan faneja. Elokuvan pääroolissa nähdään Johnny Depp, joka esittää Barnabas Collinsia. Muissa rooleissa ovat mm. Eva Green, Michelle Pfeiffer, Chloë Moretz, Helena Bonham Carter, Bella Heathcote, Jackie Earle Haley sekä Christopher Lee. "Dark Shadows" on Tim Burtonin ja Johnny Deppin kahdeksas yhteinen elokuva.
Elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 11. toukokuuta 2012.
Juoni.
Barnabas Collins on vuonna 1772 menestynyt liike- ja naistenmies, kunnes tekee elämänsä virheen särkiessään väärän naisen sydämen. Angelique Bouchard (Eva Green) on nimittäin noita, joka kostoksi huonosta kohtelusta muuttaa Barnabaksen vampyyriksi ja hautaa tämän elävältä. Melkein 200 vuotta myöhemmin Barnabas vapautuu haudastaan ja löytää itsensä hyvin muuttuneesta maailmasta vuodesta 1972. Hän etsii käsiinsä sukunsa jälkeläiset, jotka tuntuvat olevan melko erikoista sakkia.
Vasili Surikov

Vasili Ivanovitš Surikov (; 24. tammikuuta 1848 Krasnojarsk – 19. maaliskuuta 1916 Moskova) oli venäläinen taidemaalari. Hän on parhaiten tunnettu suurikokoisista historiamaalauksistaan.
Surikov syntyi kasakkaperheeseen Krasnojarskissa, Siperiassa. Vuosina 1867–1871 hän opiskeli Keisarillisessa taideakatemiassa Pavel Tšistjakovin alaisuudessa.
Vuonna 1877 Surikov asettui Moskovaan, jossa hän maalasi joitakin freskoja Kristus Vapahtajan katedraaliin. Vuonna 1878 hän nai Elizabeth Charais’n, dekabristi Svistunovin lapsenlapsen. Vuonna 1881 hän liittyi Vaeltajat-liikkeeseen. Vuodesta 1893 hänestä tuli Pietarin taideakatemian täysjäsen. Surikov haudattiin Moskovan Vagankovon hautausmaalle.
Surikov maalasi kuvia Venäjän historiasta, jotka keskittyivät tavallisten ihmisten elämään. Hänen työnsä ovat merkittäviä sen omaperäisen tavan vuoksi, jolla ne kuvaavat tilaa ja ihmisten liikkeitä. Joissakin tapauksissa hän vaikuttaa maalanneen saman kuvan useammin kuin kerran, ehkä prototyyppinä isommalle kuvalle, joka hänellä oli mielessään tai hän piti enemmän pienemmästä versiosta ja päätti sen näyttävän paremmalta suurennettuna.
Volvo 9900

Volvo 9900 on Volvon valmistama kaukoliikennebussi, jota on valmistettu vuodesta 2006 lähtien. Mallia valmistetaan Volvon tehtaalla Puolan Wrocławissa. Mallista on saatavilla ainoastaan teliversio, jonka pituusvaihtoehdot ovat 12,3, 13 ja 13,8 metriä. 
Maahantuonti Suomeen aloitettiin vuoden 2016 alussa. Sitä ennen mallia on jo tuotu käytettynä ulkomailta jonkin verran.
Hilda Kibet

Hilda Jepchumba Kibet (s. 17. maaliskuuta 1981 Kapchorwa, Kenia) on alankomaalainen yleisurheilija, joka kilpailee kestävyys- ja maastojuoksussa. Sukujuuriltaan kenialainen Kibet edustaa seuratasolla Atletiekvereniging Castricumia.
Kibet sai Alankomaiden kansalaisuuden vuonna 2007 ja voitti samana vuonna New Yorkin puolimaratonin. Hän sijoittui Pekingin olympialaisissa 2008 10 000 metrin matkalla viidenneksitoista ja voitti samana vuonna maastojuoksun EM-kisojen kultaa. Kibet sijoittui maastojuoksun MM-kisoissa 2008 viidenneksi, oli kuudes vuonna 2009 ja kymmenes vuonna 2010. Hän sijoittui Amsterdamin maratonilla kolmanneksi vuonna 2009 silloisella ennätyksellään 2.30.33, ja koska Kibet tuli maaliin parhaana alankomaalaisena ja kisoilla oli myös maan mestaruuskilpailujen arvo, hänestä tuli maan mestari. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Kibet sijoittui 10 000 metrin juoksussa alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin kolmannelle sijalle kun toiseksi sijoittunut Inga Abitova hylättiin dopingrikkomuksen takia. Lontoon olympialaisissa 2012 Kibet sijoittui maratonilla 24:nneksi.
Kibetin pitkäaikainen kumppani on alankomaalainen maratonjuoksija Hugo van den Broek, jonka hän tapasi Keniassa vuonna 2000. He asuvat välillä Keniassa Itenissä ja välillä Alankomaissa Castricumissa. Kibet tulee juoksijasuvusta: hänen siskonsa Sylvia Kibet, itseään vain kuusi vuotta vanhempi isotätinsä Lornah Kiplagat, serkkunsa Susan Sirma ja toinen serkkunsa Sally Barsosio ovat kaikki juoksijoita.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Superman vs. The Elite

Superman vs. The Elite on vuonna 2012 suoraan DVD:lle julkaistu animaatioelokuva. Se perustuu Joe Kellyn käsikirjoittamaan sarjakuvatarinaan "What’s So Funny About Truth, Justice and the American Way", joka julkaistiin Action Comics sarjakuvan numerossa 775 vuonna 2001. Kelly myös käsikirjoitti elokuvan tarinan, jonka ohjasi Michael Chang. Elokuvan pääosissa ovat George Newbern, Pauley Perrette ja Robin Atkin Downes.
Superman vs. The Elite on neljästoista perättäinen elokuva Warner Premieren ja Warner Bros. Animationin tuottamista DC universumin alkuperäisistä animaatioelokuvista, jonka aloitti vuonna 2007.
Tuotanto.
Elokuva julkistettiin 22. heinäkuuta Comic-Con 2011 tapahtumassa, jossa Bruce Timm kertoi vuoden 2012 toisen elokuvan olevan "Superman vs. The Elite". Myöhemmin helmikuussa 2012 elokuvan pääosissa kerrottiin olevan aikaisemmin Teräsmiehen roolissa ollut George Newbern ja Pauley Perrette. Myös elokuvan tarina vahvistettiin perustuvan Joe Kellyn käsikirjoittamaan tarinaan "What’s So Funny About Truth, Justice and the American Way", jossa Teräsmies taistelee armotonta ja supervoimia omaavaa ryhmää vastaan nimeltä The Elite.
Laura Wilkinson

Laura Ann Wilkinson (-Hulseman; s. 17. marraskuuta 1977 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen uimahyppääjä. Hän voitti vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä kultaa kymmenen metrin kerroshypyissä. Lisäksi hän sijoittui kerroshyppyjen parikilpailussa viidenneksi Jenny Keimin kanssa.
Wilkinson sijoittui kerroshypyissä viidenneksi vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa ja yhdeksänneksi vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä.
15-vuotiaana uimahypyt aloittanut Wilkinson on lisäksi voittanut muun muassa kultaa kerroshypyissä uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa 2005. Hän on naimisissa Eriek Hulsemanin kanssa, ja parin ensimmäinen lapsi syntyi toukokuussa 2011.
Élie Blanchard

Joseph Élie Blanchard (3. elokuuta 1881 Montreal – 12. joulukuuta 1941 Montreal) oli kanadalainen haavipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa ja kuului siellä kultaa voittaneeseen Winnipeg Shamrocks -joukkueeseen.
Jake Livermore

Jake Cyril Livermore (s. 14. marraskuuta 1989 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Watfordia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Livermore teki debyyttinsä Tottenham Hotspurin edustusjoukkueessa kesällä 2007 harjoitusottelussa Stevenagea vastaan. Hän oli Tottenhamista lainalla alemmissa sarjoissa kuudessa eri seurassa ja pelasi Tottenhamin joukkueessa 36 valioliigaottelua.
Livermore siirtyi kesällä 2014 Valioliigassa pelaavaan Hull Cityyn oltuaan siellä jo edellisen kauden lainassa. Hän pelasi kahden kauden aikana Hullissa 71 valioliigaottelua ja teki niissä neljä maalia. Hull pelasi välillä yhden kauden mestaruussarjassa mutta palasi kaudeksi 2016–2017 Valioliigaan, jossa Livermore pelasi tällä kertaa 21 ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Livermore siirtyi tammikuussa 2017 Valioliigassa pelaavaa West Bromwich Albioniin. Hän pelasi seurassa 6,5 vuoden aikana Valioliigassa 68 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja mestaruussarjassa 138 ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Kesällä 2023 Livermore siirtyi Watfordiin.
Maajoukkueura.
Livermore on pelannut Englannin A-maajoukkueessa seitsemän maaottelua. Hän tuli vaihdosta kentälle ystävyysottelussa Italiaa vastaan elokuussa 2012. Hän palasi maajoukkueeseen vasta vuonna 2017, jolloin hän pelasi kolme MM-karsintaottelua ja kolme ystävyysottelua. Hän oli avauskokoonpanossa viisi kertaa.
Mario Aurelio Poli

Mario Aurelio Poli (s. 29. marraskuuta 1947 Buenos Aires) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan 25. marraskuuta 1978 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Abiddan titulaaripiispaksi 8. helmikuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Mario Bergoglio, jota avustivat Juan Carlos Aramburu, Mario José Serra, Joaquín Mariano Sucunza ja Guillermo Rodríguez Melgarejo.
Poli sai 24. kesäkuuta 2008 nimityksen Santa Rosan piispaksi.
José Luis Mollaghan

José Luis Mollaghan (2. toukokuuta 1946 Buenos Aires – 7. kesäkuuta 2025) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan 19. maaliskuuta 1971 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Theuzin titulaaripiispaksi 22. heinäkuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Quarracino, jota avustivat Ubaldo Calabresi ja Eduardo Vicente Mirás.
Mollaghan sai 17. toukokuuta 2000 nimityksen San Miguelin piispaksi ja 22. joulukuuta 2005 Rosarion arkkipiispaksi.
Antreas ja syntinen Jolanda

Antreas ja syntinen Jolanda on Valentin Vaalan ohjaama elokuva vuodelta 1941. Sen perustana on Antti Kokkolan eli Tatu Pekkarisen aihe, josta myöhemmin syntyi – myös salanimellä – romaani "Maailman kasvot".
Elokuvan tekovaihe oli Vaalan parhaan luomisvireen aikaa. Tarinassa päähenkilönä on hyväntahtoinen sokea Antreas (Olavi Reimas), jota syntinen Jolanda (Kirsti Hurme) höynäyttää.
Vastaanotto.
Aikalaisarvioissa elokuva sai järjestään kiittäviä arvioita nimeään lukuun ottamatta, jota esimerkiksi Olavi Vesterdahl ("Aamulehti") piti banaalina. Paula Talaskiven mukaan onnistuminen oli sekä Turo Karton että ohjaajan Valentin Vaalan suuri ansio. Vaala onnistui ”säilyttämään alkuperäisen tarinan suurimman avun, kertomuksen viehättävän sydämellisyyden, lämpimän inhimillisyyden”. Poikkeus myönteisistä arvioijista oli Eino Palola ("Helsingin Sanomat"), jonka mielestä elokuva vaikutti ”hiukan avuttomalta”.
Myöhemmin elokuva on saanut osakseen enemmänkin kielteistä kommentointia. Pertti Lumirae ("Suomen Sosialidemokraatti", 1981) katsoo että vakavasta aiheesta on tullut ”puhdasta viikkolehtiviihdettä”, ja Markku Tuuli ("Katso", 1981) näkee sen ajan kuluttamana.
Vuonna 2012 Arto Pajukallio toteaa, että elokuva kuuluu erikoiseen sokeutta ja näön palautumista käsitelleiden suomalaisten melodraamojen joukkoon ja on niistä hämmentävin. Elokuvassa on jopa kauhuelokuvan piirteitä.
Gylfi Sigurðsson

Gylfi Þór Sigurðsson (s. 8. syyskuuta 1989 Reykjavík, Islanti) on islantilainen jalkapalloilija.
Seurajoukkueura.
Kotimaassaan FH Hafnarfjörðurin ja Breiðablik Kópavogurin organisaatioihin kuulunut Gylfi siirtyi kesällä 2005 englantilaisen Readingin alle 18-vuotiaiden joukkueeseen. Hän pelasi kaudella 2008–2009 lainalla Kakkosliigan Shrewsburyssa ja Ykkösliigan Crewessa sekä ensimmäisen ottelunsa Readingin edustusjoukkueessa FA Cupissa. Seuraavalla kaudella hän nousi Readingin vakiokokoonpanoon ja teki Mestaruussarjassa 38 ottelussa 16 maalia. Elokuun 2010 lopussa hän siirtyi Bundesliigan Hoffenheimiin 5,2 miljoonan euron siirtosummalla.
Gylfi teki tulokaskaudellaan Hoffenheimissa yhdeksän bundesliigamaalia pelaamissaan 29 ottelussa. Syyskaudella 2011–2012 hän pääsi pelaamaan vain seitsemän sarjaottelua ilman maaleja. Kevään 2012 hän oli lainalla Valioliigan Swanseassa tehden seitsemän maalia 18 valioliigaottelussa.
Gylfi siirtyi Valioliigan Tottenhamiin kymmenen miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2012. Hän pelasi seurassa kahden kauden aikana 58 valioliigaottelua, joissa teki kahdeksan maalia sekä 19 Eurooppa-liigan ottelua, joissa viimeisteli kolme maalia. Kesällä 2014 hän siirtyi Swanseaan, jossa teki kolmen kauden aikana 27 maalia pelaamissaan 106 valioliigaottelussa. Kesällä 2017 hän siirtyi Evertoniin.
Maajoukkueura.
Gylfi pelasi Islannin alle 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Islannin kaikki kolme ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Ensimmäisen maaottelunsa Islannin maajoukkueessa hän pelasi Andorraa vastaan toukokuussa 2010. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Norjaa vastaan saman vuoden syyskuussa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki EM-karsintaottelussa Portugalia vastaan lokakuussa 2011. 
Gylfi pelasi kaikki kymmenen ottelua Islannin selviytyessä EM-kilpailuihin 2016. Lopputurnauksessa hän pelasi puolivälieriin selviytyneen Islannin kaikki viisi ottelua. Hän teki maalin alkulohkon ottelussa Unkaria vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi täyden ajan Islannin kaikissa kolmessa ottelussa ja teki viimeisessä ottelussa Kroatiaa vastaan joukkueensa ainoan maalin.