Narcissen käärmeenpesät

Narcissen käärmeenpesät () on Manitoban provinssissa, Kanadassa sijaitseva sukkanauhakäärmeiden kokoontumis- ja talvehtimispaikka. Tunnetuimpia ovat Narcissen kylän pohjoispuolella sijaitsevat, yleisölle avoinna olevat neljä käärmeenpesää, jotka ovat lukumäärällisesti maailman suurimmat käärmeiden keskittymät. Alueella tavataan vuosittain noin 50 000 sukkanauhakäärmettä.
Sukkanauhakäärmeiden käyttäytyminen.
Ennen siirtymistään maan alle käärmeet parveilevat runsaslukuisina alueella, varsinkin neljässä käärmeenpesässä, joissa heikentynyt kalkkikivikallion katto on romahtanut ja täten tarjoaa helpon reitin maanalaisiin onkaloihin. Keväisin käärmeet palaavat maanpinnalle lämmittelemään kevätauringossa ja parittelemaan ennen kuin levittäytyvät lähiympäristöön. Useimmiten syntyneet poikaset viettävät ensimmäisen talven syntymäalueellaan sijaitsevissa onkaloissa ja muurahaispesissä. Ne hakeutuvat käärmeenpesiin vasta toisena elinvuotenaan, seuraten muiden käärmeiden jättämiä hajujälkiä. Useimmiten käärmeet hakeutuvat samoihin pesiin vuosi vuoden jälkeen, mutta tutkimusten mukaan joissakin tapauksissa muuttavan toiseen pesään.
Paras käärmeiden tarkkailuaika on useimpina vuosina huhtikuun loppu ja toukokuun ensimmäiset viikot, jolloin suurin osa käärmeistä tulee maanpinnalle lämmittelemään auringossa ja parittelemaan. Syksyisin ne palaavat pesiin syyskuun alkupuolella.
Sijainti ja maantiede.
Narcisse sijaitsee Highway 17 -tien varrella, noin 130 kilometriä pohjoiseen provinssin pääkaupungista, Winnipegistä. Alueen maaperä on lähinnä kalkkikiveä, johon on muodostunut lukuisia halkeamia, joita veden virtaus on edelleen laajentanut käytäviksi ja onkaloiksi, joista on muodostunut maanalainen tunneliverkosto. Sukkanauhakäärmeet saapuvat joka syksy talvehtimaan syvälle maanalaisiin onkaloihin, routarajan alapuolelle. Maksuton, esteetön ja kaikille avoin noin kolme kilometriä pitkä luontoreitti kulkee neljän pesän kautta, ja niistä jokaisessa on aidattu tasanne pesien tarkkailua varten.
Historia.
Alueen kalkkikivimaaperä on muodostunut viimeisen jääkauden loppuvaiheessa. Noin 10 000 vuotta sitten jäämassojen sulaessa muodostui suuri Agassiz-jääjärvi, joka peitti alleen suuren osan Pohjois-Amerikkaa. Laajimmillaan se peitti suuria osia Manitobasta, Länsi-Ontariosta, Saskatchewanista, Pohjois-Dakotasta ja Pohjois-Minnesotasta. Agassiz oli suurin makeanvetinen järvi maailmassa. Järvessä asuneiden eliöiden kotilot kasautuivat järven pohjaan, aikojen kuluessa tiivistyivät ja muodostivat nykyiset kalkkikivikalliot. Veden virtaus on suurentanut kalliossa olleita halkeamia joista lopulta muodostui nykyinen tunneliverkosto.
Parhaimmillaan alueella talvehti noin 70 000 yksilöä. Vuoden 1999 syksyllä lämpötila putosi nopeasti nollan alapuolelle ennen kuin käärmeet ehtivät onkaloihin, ja noin 20 000 sukkanauhakäärmeen uskotaan menehtyneen. Vuosittain käärmeitä kuoli tuhansittain myös läheisellä Highway 17 -tiellä. Vuonna 2000 lukuisten vapaaehtoisten ja useiden yritysten tukemana tien varrelle rakennettiin matala käärmeaita, jolla ohjattiin käärmeet kulkemaan tien alitse asennettuja putkia pitkin. Aidan rakentaminen vähensi liikenteen aiheuttamia kuolemia noin 75 %.