Cointelpro

Cointelpro (sanoista ”counter intelligence program”, suom. ”vastavakoiluohjelma”) oli sarja salaisia ja usein laittomia Yhdysvaltain keskusrikospoliisi FBI:n ohjelmia, joiden tarkoituksena oli kotimaisten poliittisten järjestöjen tutkiminen, niihin soluttautuminen, niiden häpäiseminen ja niiden häiritseminen.
FBI on alusta alkaen käyttänyt salaisia operaatioita kotimaisia poliittisia ryhmiä vastaan. Cointelpro-operaatiot tehtiin vuosina 1956–1971, mutta samoja taktiikoita käytetään yhä. Niiden on väitetty käsittävän kohteiden häpäisyä psykologisella sodankäynnillä, yksityishenkilöiden ja ryhmien maineen tahraamista väärennettyillä asiakirjoilla ja kylvämällä valheellisia kertomuksia mediaan, häirintää, epäoikeudenmukaisia vankeusrangaistuksia ja lainvastaista väkivaltaa, jopa salamurhaamista. FBI:n ilmoittama motivaatio oli ”kansallisen turvallisuuden varjeleminen, väkivallan estäminen sekä olemassaolevan sosiaalisen ja poliittisen järjestyksen ylläpitäminen 'häiritsemällä' ja 'neutralisoimalla' uhkana pidettyjä ryhmiä ja henkilöitä”.
Kohderyhmät.
FBI:n asiakirjat ovat näyttäneet, että 85 prosenttia Cointelpron resursseista kohdistettiin ryhmiin ja yksityishenkilöihin, joita FBI piti ”kumouksellisina”. Näihin kuului Jeffrey-Jonesin kirjan "The FBI: A History" mukaan: 
Loput 15 prosenttia Cointelpron resursseista käytettiin Ku Klux Klanin ja National States’ Rights Party -ryhmän kaltaisten valkoista ylivaltaa ajavien viharyhmien syrjäyttämiseen ja heikentämiseen.
FBI:n johtaja J. Edgar Hoover antoi direktiivejä Cointelpron ohjaamiseksi käskien FBI:n agentteja ”paljastamaan, häiritsemään, johtamaan harhaan, häpäisemään, neutraloimaan tai muutoin eliminoimaan” näiden liikkeiden tekemisiä ja tekemään samoin niiden johtajille.
Agentti William C. Sullivan oli vastuussa Cointelprosta Hooverin alaisuudessa. Silloinen Yhdysvaltain oikeusministeri Robert F. Kennedy valtuutti joitakin näistä ohjelmista henkilökohtaisesti.
Churchin komitean löytöjä.
"Tässä jaksossa keskitytään Churchin komitean kirjoihin II ja III ja Cointelprohon. Näiden kirjojen sivuviitteet ovat suoraan tekstissä."
Vuosien 1972–74 Watergate-skandaali järkytti amerikkalaisia ja innosti monia kansanedustajia vaatimaan selvitystä tiedustelujärjestöistä. Tämä johti kahden komitean perustamiseen vuonna 1975: Otis Pike johti edustajainhuoneen komiteaa ja Frank Church senaatin komiteaa. Jälkimmäinen julkaisi vuosina 1975–76 14 raporttia: Books I–VI, Hearings 1–7 sekä Covert Action in Chile, 1963–1973. 
Tiedustelujärjestöillä oli useita salaisia ohjelmia: NSA:n Projekti Minaret seurasi Vietnamin sotaa vastustavien yhteyksiä. Näihin kuului senaattoreita (Frank Church, Howard Baker ym.), ihmisoikeusaktivisteja (Martin Luther King, Jr. ym.), toimittajia ja urheilijoita. Shamrock-ohjelmassa siepattiin miljoonia sähkeitä.II:168–169 CIA:n Projekti MK-Ultra keskittyi huumeisiin ja aivopesuun ja Operaatio Chaos Vietnamin sodan vastustajiin. 
Cointelpron perustaminen.
Kylmän sodan aikana Yhdysvaltain kommunistinen puolue nähtiin vakavana uhkana.III:15 Elokuussa 1956 FBI päätti virallistaa vuosia jatkuneen kommunistijahtinsa. Päätökseen vaikutti osaltaan se, että sarja Smith Act -oikeudenkäyntejä oli paljastanut yli 100 FBI:n ilmiantajaa.III:16–17
Vuonna 1957 Yhdysvaltain korkein oikeus teki täyskäännöksen ja kumosi Smith Act -lain tuomiot. FBI:n yksi päällikkö totesi: "Korkeimman oikeuden päätökset olivat tehneet Smith Actista teknisesti käyttökelvottoman… [Se] teki kommunistisen puolueen jäsenten syytteeseenpanon mahdottomaksi tuolloin." III:10
Välinpitämättömyys laista.
Vuonna 1940 Yhdysvaltain oikeuskansleri Robert H. Jackson oli varoittanut ylilyönnin mahdollisuudesta, koska kumouksellisuuden määrittelemiseen ei ole selvää standardia. Rikkaat voivat pitää köyhiä mahdollisina kumouksellisina. "Ikuinen valppaus on aina vapauden hinta." Tämä ohje unohdettiin FBI:ssa.II:4 Tiedustelupalvelu hylkäsi myös oikeusministeri Harlan F. Stonen asettaman standardin, jonka mukaan hallituksen huolenaiheena eivät olleet poliittiset mielipiteet vaan "sellainen toiminta, joka on kielletty Yhdysvaltain laeissa".II:165
Oikeusministeriö oli ilmoittanut FBI:lle vuonna 1956, että syytteeseenpano edellytti "todellista suunnitelmaa väkivaltaisesta vallankumouksesta". Vuonna 1960 ministeriö muistutti, että Yhdysvaltain perustuslain ensimmäinen lisäys vaati "enemmän kuin profetioita ja ennustuksia ja edellytti hallituksen vastaisia uhkia, joista voidaan osoittaa, että kansakuntaa ja sen kansalaisia uhkaa selvä ja välitön vaara."  III:449
FBI:n henkilöt myönsivät toisinaan, että tietyt toimet olivat laittomia, mutta ilmaisivat huolensa vain takaiskuista. Vielä vakavampaa oli se, että usein todettiin, että lakia ei yksinkertaisesti noudatettu.II:13–14 Kuulustellut FBI:n henkilöt kertoivat, että kunnollisten sääntöjen puute, innoton poliisi ja rajoittavat oikeuspäätökset tekivät mahdottomiksi perinteisten menetelmien käyttämisen. Lisäksi FBI:n toiminnassa saattoi olla imperiumin rakentamista, nimittäin William C. Sullivanin johtamana kotimaan tiedustelu laajensi huomattavasti reviiriään.III:5 Vaikka FBI oli ohjeistanut agentteja kertomaan ilmiantajille, että he eivät voi osallistua väkivaltaan, ymmärrettiin, että Ku Klux Klanissa ei voinut olla enkeli ja ilmiantaja.II:13
Kohteiden kirjo.
Cointelpron sisällä FBI:lla oli 5 perusohjelmaa: Communist Party, USA (1956–71), Socialist Workers Party (1961–69), White Hate Group (1964–71), Black Nationalist Hate Group (1967–71) ja New Left (1968–71).III:4 CP USA:n osuus oli yli puolet hyväksytyistä ehdotuksista.III:15
Rajanveto ei kuitenkaan ollut kovin tarkkaa, sillä kohteiden kirjo oli huikea. Neutralisoitavien ja häirittävien henkilöiden ja järjestöjen valinta vaihteli Mustien panttereiden puolueesta Martin Luther King Jr:ään, joka FBI:n mukaan oli väkivallattomuuden kannattaja, kommunisteista Ku Klux Klaniin ja väkivaltaisen vallankumouksen liikkeistä (Weathermen ym.) rauhallisen muutoksen kannattajiin (Southern Christian Leadership Conference ja Inter-University Committee for Debate on Foreign Policy ym.). Näin FBI omaksui roolin, jossa rikollisuuden ja laillisuuden välinen raja hämärtyi.III:27
Vanhan kaartin vasemmiston kannatuksen hiipuessa New Left (uusvasemmisto) -ohjelmaa vahvistettiin 1960-luvun lopulla,III:15 kuitenkaan kukaan FBI:ssa ei osannut määritellä, mitä New Left tarkoittaa.III:4 Musta nationalismi -ryhmään sisältyi ohjelman valvojan mukaan melkoinen määrä sellaisia järjestöjä, joita ei ehkä pidettäisi nykyään nationalisteina".III:4 NAACP:n kommunistiyhteyksien tutkinnan ensimmäisenä vuonna selvisi, että se pyrki välttämään kommunismia. FBI:n johto ei ollut vakuuttunut, joten tutkimuksia jatkettiin vielä 24 vuotta, samoin tuloksin.II:8
Menetelmät.
Vuosina 1940–1973 CIA ja FBI avasivat yli 200 000 kirjettä laittomasti. Myös poliitikkojen (presidenttiehdokas Richard Nixon ja senaattorit Frank Church ja Edward M. Kennedy) kirjeitä tutkittiin.II:168 1960-luvulla FBI ponnisteli "New Left" -opiskelijamielenosoittajien mustamaalaamiseksi julkaisemalla mahdollisimman inhottavia valokuvia, levittämällä valeita, että tapahtumat oli peruttu ja kirjoittamalla "paljastavia" kirjeitä opiskelijoiden vanhemmille.II:9
Vietnamin sota.
Vietnamin sodan vastustaminen pyrittiin nujertamaan usealla taholla: 1960-luvulla presidentti Lyndon B. Johnson pyysi FBI:tä vertaamaan senaattoreiden Vietnam-lausuntoja kommunistisen puolueen linjaan ja paljastamaan johtavien sodanvastaisten senaattorien nimet.II:8 FBI lähetti päättäjille vääristeltyjä Vietnam-raportteja. Niissä korostettiin kommunistien vaikutusta sodanvastaisessa liikkeessä ja vähäteltiin sitä seikkaa, että suurin osa mielenosoittajista ei kannattanut kommunisteja.II:17 
FBI valisti jopa yliopistojen professoreita Vietnamin sodasta. 50 kopiota artikkelista "Rabbi Vietnamissa sanoo, että vetäytyminen ei ole vastaus" postitettiin professoreille ja sodanvastaisen Vietnam Day Committee -jäsenille. Tarkoitus "oli vakuuttaa Yhdysvaltain ulkopolitiikan oikeellisuudesta Vietnamissa".III:34–35
Martin Luther King, Jr..
Nobelin rauhanpalkinnon saaja Martin Luther King Jr. oli FBI:n kohteena vuoden 1963 lopusta kuolemaansa vuonna 1968 asti. Sodassa Kingiä vastaan olivat FBI:n mukaan kaikki keinot sallittuja. Mustamaalauskampanjan luonne ilmenee erityisesti kahdesta dokumentista:
Elokuussa 1963 tohtori King kertoi Washigtoniin marssineelle kansanjoukolle unelmastaan: "Kaikki Jumalan lapset, mustat ja valkoiset, juutalaiset ja pakanat, protestantit ja katoliset, voivat yhdistää kätensä ja laulaa vanhan neekerispirituaalin, 'Negro spiritual', sanoin: 'Vihdoinkin vapaa, vihdoinkin vapaa, kiitos Kaikkivaltiaan, vihdoinkin olen vapaa.'" FBI:ssa todettiin, että tällainen kansankiihotus teki Kingistä "maan vaarallisimman ja vaikutusvaltaisimman neekerijohtajan, 'Negro leader'". Pian tämän jälkeen ja muutama päivä sen jälkeen, kun Time-lehti oli valinnut Kingin "vuoden mieheksi", FBI päätti "ottaa hänet alas jalustaltaan", nollata hänen vaikutuksensa ja edistää oman ehdokkaansa pääsemistä "neekerikansan, 'Negro people', johtajan rooliin".II:11
Vuoden 1968 alussa FBI:n johto ilmoitti alaisille, että tohtori King oli tuhottava, koska häntä pidetään mahdollisena "messiaana", joka voisi vahvistaa Mustaa nationalismia ja joka voisi luopua väkivallattomuuden opistaan.II:11–12 Ennakoidessaan vuoden 1968 köyhien marssia Washington DC:hen FBI:n päämaja antoi ohjeet toimittaa "yhteistoiminnalliselle medialle" artikkelin, jonka tarkoitus oli "vähentää Martin Luther Kingin varainhankinnan menestystä". Toinen muistio selvitti, miten valokuvien avulla voitaisiin leimata kansalaisoikeusliikkeet aggressiivisiksi. FBI antoi tietojaan ystävällisille toimittajille sillä ehdolla, että lähdettä ei saanut paljastaa.II:16