tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Juha Nuutinen

Juha Nuutinen (s. 1951) on suomalainen soitinrakentaja. Nuutinen aloitti kitaroiden rakentelun harrasteena 1970-luvun alkupuolella. Verstaan hän perusti vuonna 1974, keskittyen akustisiin kitaroihin. Sähkökitaroita Nuutinen alkoi rakentaa vuoden 1977 tienoilla . Hän oli myös mukana perustamassa Kitarapaja Ky:tä vuonna 1979. Omalla nimellään ja logollaan Nuutinen on tehnyt kitaroita vuodesta 1982 . 
1990-luvulla tapahtuneen jalopuuvarastonsa palon jälkeen Nuutinen erikoistui kierrätysmateriaalikokeiluihin . 
Kitarat.
Nuutisen tunnetuimpia soittimia ovat esim. Juice Leskisen käyttämä Suomen kartan muotoinen Fender Telecaster -tyyppinen sähkökitara (joka näkyy mm. Sivilisaatio-levyn kannessa) sekä vanhojen äitiyspakkauksien pesuvadeista rakennetut ammekitarat. Myös 1970–80 -luvun Kitarapaja-kitarat olivat Nuutisen (pitkälti Schecterin osista) kokoamia. Nuutisen soittimia ovat käyttäneet Leskisen ohella muun muassa Raoul Björkenheim, Jukka Tolonen ja Edu Kettunen .
Suomen ainoan kitaramuseon, Lapinjärven Kitarakartanon kokoelmassa on yksi Nuutisen ammekitaroista, rakennusvuosiksi merkattu 1997-2000.
Juice Leskiselle tehty "Suomi-kitara".
Leskinen tilasi Nuutiselta "Suomi-kitaran" vuoden 1977 tienoilla. Osina käytettiin Schecterin ja Fenderin osia sekä Koulukartaston Suomen karttaa. Leskisen mukaan ideana oli se että "olisi hienoa, jos kiertueella voisi nähdä, missä kohtaa Suomea milloinkin ollaan" . Kitara oli olennainen osa Leskisen 1980-luvun live-esiintymisiä ja hän lainasi sitä eturivin muusikoille keikoillaan. Soitin on useamman Leskisen levyn kansikuvassa.
Binomitodennäköisyys

Binomitodennäköisyys eli toistokoe on menetelmä, jota käytetään tilanteissa, jossa jokin koe toistetaan n kertaa toisistaan riippumattomasti, ja halutaan tietää, että mikä on todennäköisyys, että koe onnistuu täsmälleen k kertaa. Kokeelle on rajattu vain kaksi tulosmahdollisuutta, joko se onnistuu, tai epäonnistuu.
Lause.
Jos koe, joka onnistuu todennäköisyydellä formula_1 (ja epäonnistuu todennäköisyydellä formula_2), toistetaan riippumattomasti formula_3 kertaa, ja jos formula_4 on onnistuneiden kokeiden määrä, niin
formula_5
missä
formula_6
jota kutsutaan binomikertoimeksi.
Esimerkkejä.
1. Säkissä on neljä mustaa ja kuusi valkoista palloa. Säkistä otetaan satunnaisesti yksi pallo ja laitetaan se takaisin. Tämä toistetaan viisi kertaa. Millä todennäköisyydellä on nostettu täsmälleen kolme kertaa musta pallo?
Ratkaisu: Säkissä on siis yhteensä kymmenen palloa. Eli todennäköisyydellä formula_7 nostettu pallo on musta. Vastaavasti valkoisen pallon todennäköisyys on formula_8. Eli formula_9 ja formula_10. Nostokertoja on viisi kappaletta, joten formula_11. Haluttiin tietää, että millä todennäköisyydellä on nostettu kolme kertaa musta pallo, eli formula_12. Merkitään vielä formula_13"kolme mustaa ja kaksi valkoista palloa". Haluttu todennäköisyys on siis
formula_14
2. Olkoon koripallossa vapaaheiton onnistumisen todennäköisyys "p" = 80 % = 0,8. Epäonnistumisen todennäköisyys "q" on nyt &lt;br&gt; 1 – "p" = 0,2. Lasketaan todennäköisyys sille, että viidestä (= "n") heitosta ainakin kolme (= "i") onnistuu. Vastaus saadaan yhdistämällä kolme tapausta (onnistuneita heittoja on kolme, neljä tai viisi):
 formula_15.
Erkki K. Laitinen

Erkki Kalervo Laitinen (s. 1951) on Vaasan yliopiston emeritusprofessori. Hän toimi professorina kauppatieteellisessä tiedekunnassa, laskentatoimen ja rahoituksen yksikössä. Hän on kauppatieteiden tohtori. 
Laitinen on tunnettu konkurssien ja maksuhäiriöiden tutkija, joka on luonut useita pankeissa ja muissa organisaatioissa käytössä olevia tilastollisia (lineaarisia ja logistisia) malleja, joiden avulla yritysten rahoituksellisia häiriöitä voidaan ennustaa. Laitinen on kirjoittanut aihepiiristä kymmeniä kansainvälisiä artikkeleita ja useita oppikirjoja. 
Laitinen on alun perin kotoisin Lahdesta. Hän väitteli tohtoriksi Jyväskylän yliopiston taloustieteen laitoksella vuonna 1980. Laitisen aiheena oli tilinpäätösanalyysin teoreettinen perusta ("Financial ratios and the basic economic factors of the firm: A steady state approach"). Laitinen muutti Vaasaan vuonna 1986. Laitinen on lisäksi tunnettu johdon laskentatoimen tutkija, joka on tutkinut erityisesti hinnoittelua ja suorituskyvyn mittaamista. Laitinen toimii arvioitsijana lähes kahdessakymmenessä kansainvälisessä julkaisussa.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1909

Jalkapallon SM-kilpailu 1909 oli toinen jalkapallon Suomen mestaruuskilpailu. Kilpailuun ilmoittautuivat samat joukkueet kuin edellisenä vuotena: Polyteknikot, Unitas, HIFK ja HJK Helsingistä sekä Viipurin Reipas. Näistä Unitas vetäytyi kilpailusta ilman ainoatakaan ottelua. Turusta ei SM-kilpailuun osallistunut joukkuetta, mutta IFK- finaalissa Kaisaniemessä Åbo IFK voitti SM-loppuottelija HIFK:n 3-0 (2-0). Mestaruuden voitti Polyteknikkojen Urheiluseura, joka voitti 17. lokakuuta 1909 pelatussa loppuottelussa HIFK:n 4-0.
Alkuerä.
Polyteknikkojen Urheiluseuran ja Unitaksen piti kohdata kilpailujen ensimmäisessä ottelussa, mutta Unitas luopui kilpailusta Palloliiton erotettua sen joukkueesta muutamia pelaajia.
Suomen mestarit.
Maalivahti: A.O.Holma, Puolustajat: Arvo Eerikäinen, Niilo Puhakka, Arvo Hamara, Georg Andersson, Johannes Ollus, Hyökkääjät: Kaarlo Sahlan, Arvo Carelius, August Sandsund, Kyösti Kehvola, Yrjö Ahnger.
Flavio Cipolla

Flavio Cipolla (s. 20. lokakuuta 1983 Rooma) on italialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 70 huhtikuussa 2012 ja nelinpelissä sijalla 75 heinäkuussa 2008.
Grand Slam -turnauksissa Cipolla on päässyt parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle Yhdysvaltain avoimissa 2008, jonka pääsarjaan hän pääsi mukaan karsintojen kautta. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Jan Hernychin ja toisella kierroksella Lu Yen-hsunn. Kolmannella kierroksella Cipolla hävisi viisieräisen ottelun maailmanlistan kymmenennellä sijalla olleelle Stanislas Wawrinkalle luvuin 7–5, 7–6(4), 4–6, 0–6, 4–6.
Gō Soeda

Gō Soeda (, s. 5. syyskuuta 1984 Kanagawa) on japanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 47 heinäkuussa 2012.
Soeda on päässyt kolme kertaa Grand Slam -turnauksessa ensimmäistä kierrosta pidemmälle, Wimbledonissa 2012,Australian avoimissa 2013 sekä Wimbledonissa 2013. ATP-haastajaturnauksia Soeda on voittanut yhdeksän kappaletta. ATP-turnauksen pääsarjassa Soeda debytoi Hồ Chí Minhissa syyskuussa 2005 häviten ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan sijalla kymmenen olleelle Mariano Puertalle luvuin 4–6, 7–6(5), 4–6.
Soeda on edustanut Davis Cupissa Japania 14 maaottelussa vuodesta 2005 lähtien. Hän on voittanut 19 ottelua ja hävinnyt viisi ottelua. Aasian kisoissa Soeda on voittanut vuonna 2006 pronssia kaksinpelissä ja hopeaa joukkuekilpailussa sekä vuonna 2010 pronssia kaksinpelissä ja joukkuekilpailussa.
Destroy!

Destroy! on suomalaisen metalliyhtye Profane Omenin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 2011 levymerkillä Spinefarm Records.
Leonésin kieli

Leonésin kieli ("llengua llionesa") on indoeurooppalainen kieli, joka kuuluu astur-leonilaisten kielten ryhmään. Kielellä on noin 25 000–50 000 puhujaa pääasiassa Leónin maakunnassa, Espanjassa ja joissakin portugalilaisissa kaupungeissa. Kieli käyttää latinalaista kirjaimistoa. Kieltä puhuttiin suuressa osassa Espanjaa 1200-luvulla, mutta nykyään se on pieni vähemmistökieli maan luoteisosissa. Ensimmäiset leonésinkieliset tekstit ovat 900-luvun loppuvaiheissa kirjoitettuja dokumentteja.
Ontarion veteraanien muistomerkki

Ontarion veteraanien muistomerkki () on sotamuistomerkki Queen's Park -puistossa Toronton kaupungissa Kanadassa. Muistomerkki on 30 metriä leveä graniittinen monumentti, johon on kaiverrettu kuvia Kanadan sotahistoriasta aina vuodesta 1867 alkaen. Muistomerkin suunnitteli Allan Harding MacKay. Muistomerkki valmistui vuonna 2006.
HMS Anemone (M48)

HMS Anemone (viirinumerot K48 ja M48) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 25. heinäkuuta 1939 Blythistä Blyth Shipbuilding and Dry Docks Company Limitediltä, missä köli laskettiin 26. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1940 ja valmistui 12. elokuuta.
Palvelus.
"Anemone" upotti Islannin eteläpuolella () 7. tammikuuta 1941 Regia Marinan sukellusveneen "RN Nanin". Alus pelasti 17. maaliskuuta 94 merimiestä vaurioituneelta brittiläiseltä kauppa-alukselta "Narivalta", jonka Saksan laivaston sukellusvene "U-600" oli torpedoinut. "Anemone" yritti upottaa pahoin vaurioituneen aluksen tykkitulella tuloksetta. Sukellusvene "U-91" upotti lopulta aluksen ().
"Anemone" ja "HMS Pennywort" pelastivat 18. maaliskuuta 54 merimiestä brittiläiseltä kauppalaivalta "Canadian Starilta", jonka sukellusvene "U-221" oli upottanut torpedoimalla ().
Lokakuussa 1945 alus ei ollut alusluettelossa, vaan se myytiin marraskuussa 1949 Pelagosille, joka muutti sen poijuveneeksi Marinens Hovedverftillä Hortenissa Norjassa. Alus palasi telakalta 3. lokakuuta 1950 nimettynä "Pelikaniksi".
Alus muutettiin 1951 valaanpyyntialukseksi Howaldtswerkellä Kielissä Saksassa. Sen viimeinen pyyntikausi oli 1961–1962, minkä jälkeen alus makasi ankkurissa. Alus myytiin joulukuussa 1963 Greåkeriin, Østfold Skipsopphugningille, joka nimesi sen "Østfoldiksi". Se romutettiin 1. marraskuuta 1964.
Aluksen päälliköt.
Aluksen päälliköinä toisessa maailmansodassa olivat:
Tower Heist

Tower Heist on Brett Ratnerin ohjaama yhdysvaltalainen toiminta-komediaelokuva vuodelta 2011. Se kertoo New Yorkissa sijaitsevan rikkaiden asuttaman pilvenpiirtäjän palvelusväestä, joka saa selville rakennuksen omistajan syytäneen heidän rahansa pyramidihuijaukseen. Towerin vastaava johtaja kehittää suunnitelman ja saa mukaan lankonsa, ovimiehen, hissipojan, sisäkön ja häädetyn asukkaan. Taiturivarkaan avulla he päättävät ottaa oikeuden omiin käsiinsä.
Kriitikot suhtautuivat elokuvaan penseästi, mutta näyttelijäsuoritukset saivat kehuja arvosteluissa. Kritiikistä huolimatta elokuva oli kassamenestys.
Elokuvaa kuvattiin marraskuusta 2010 alkaen New York Cityssä läntisen Central Parkin ympäristössä. Tower-rakennusta esitti Donald Trumpin Trump International Hotel and Tower. Trump antoi elokuvan tekijöille luvan käyttää omistamiaan luksuslukaaleja, kuten International Hotelia, ulkokuvissa. "Tower Heistin" ryöstöjaksoa kuvattiin Macy'sin kiitospäivän paraatin aikoihin, ja tuotantoryhmä uusi tapahtuman vielä viikon päästä myöhempiä kohtauksia varten. Elokuvan pienissä cameorooleissa vilahtavat muun muassa näyttelijä Robert Downey Jr. sekä malli Kate Upton.
"Tower Heistin" maailmanensi-ilta oli 24. lokakuuta 2011 Ziegfeld Theatressa New Yorkissa.
AEK Larnaka

Athletiki Enosi Kition () eli AEK Larnaka on larnakalainen jalkapalloseura. Seura perustettiin 1994, kun EPA Larnaka ja Pezoporikos Larnaka yhdistyivät. AEK pelaa Kyproksen korkeimmalla sarjatasolla Kyproksen jalkapalloliigassa. Kyproksen Cupin seura on voittanut vuosina 2004 ja 2018. Kyproksen liigassa joukkue on sijoittunut toiseksi vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2019.
Sanaleikki

Sanaleikki on huumorin muoto, joka perustuu sanojen monimerkityksellisyyteen tai äänteellisiin ominaisuuksiin, kuten alku- ja loppusointuun. Sanaleikkeihin voi sisältyä arvoituksia tai kompia. Sanaleikkejä on vaikeaa, joskus mahdotonta kääntää toisille kielille.
Eräs sanaleikki on sijoittaa tietynkaltaisia sanoja lauseiden sisään esimerkiksi:
Kie"varis"sa m"alli"puuseppä "ruokki" tut"tavi"aan! tai muodostaa lauseita joissa kirjaimet esiintyvät samoina: "Juu, rikas" vitamiineista on tuo "juurikas." "Tukki tukki tukkitien" on myös sanaleikki, sellainen, jossa sama sana esiintyy kahdessa eri merkityksessä.
Muita sanaleikkejä ovat esimerkiksi anagrammit, palindromit ja sananmuunnokset.
Taking Children Seriously

Taking Children Seriously (lyh. TCS; ) on kasvatusliike ja koulutuksellinen filosofia, jonka ydinidea on se, että on sekä mahdollista että suotavaa kasvattaa ja kouluttaa lapsia tekemättä mitään vastoin heidän tahtoaan ja panematta heitä tekemään mitään vastoin tahtoaan.
Liikkeen perustivat vuonna 1994 sähköpostilistauksen seurauksena libertaristi Sarah Fitz-Claridge ja David Deutsch. Deutsch on Oxfordin yliopiston teoreettisen fysiikan professori.
TSC:n mukaan aikuisten ja lasten perinteiset vuorovaikutukset perustuvat pakkovaltaan. TCS ei kuitenkaan ole kasvatusmetodi vaan pikemminkin tyyli, ajattelutapa, filosofia. TSC:n dogmit perustuvat fallibilismiin, siihen että jokainen ihminen on erehtyväinen. TSC:n filosofiaa inspiroi Karl Popperin tietoteoria. Popper oli itsekin kasvattaja ja kouluttaja ennen kuin ryhtyi filosofiksi. Itse asiassa filosofia oli tuolloin hänelle vain toinen vaihtoehto: mahdollisuus emigroitua ja välttyä Anschlussilta.
Moussa Sow

Moussa Sow (s. 19. tammikuuta 1986 Mantes-la-Jolie, Ranska) on ranskalaissenegalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa turkkilaista Fenerbahçea ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Sow aloitti ammattilaisuransa Rennesistä vuonna 2004, jota ennen hän oli pelannut seuran juniorijoukkueissa. Hän pelasi joukkueessa vuoteen 2010 asti, viettäin ainoastaan kauden 2007–2008 lainalla Sedanissa. Kesällä 2010 Sowin sopimus joukkueen kanssa umpeutui ja niin hän siirtyi kolmivuotisella Lilleen.
Sow onnistui maalinteossa heti ensiesiintymisessään uudessa joukkueessa vanhaa seuraansa Rennesiä vastaan. Kaudella 2010–2011 hän voitti sarjan maalikuninkuuden 25 osumallaan ja oli yksi LOSCin mestaruuden avainhahmoista.
Tammikuussa 2012 Sow siirtyi LOSCista Turkin Superliigaan Fenerbahçen joukkueeseen. Sow teki seuran kanssa 4,5-vuotisen sopimuksen ja siirtosumma oli noin 13 miljoonaa euroa. 
Maajoukkueura.
Sow teki ensiesiintymisensä Senegalin maajoukkueessa 5. syyskuuta 2009 ottelussa Angolaa vastaan.
Vehnäjauho

Vehnäjauho on vehnän jyvistä valmistettu jauho. Vehnäjauhoja käytetään varsin yleisesti leipomisessa ja ruuan valmistamisessa. Vehnäjauhosta voi leipoa muun muassa erilaisia kakkuja, leipää, pikkuleipiä ja pizzaa. Ohukaisetkin valmistetaan vehnäjauhoista. Vehnäjauholla voi myös suurustaa kastikkeita.
Vehnäjauhoista valmistettuja tuotteita ovat muun muassa pasta ja vehnähiutaleet. Muita vehnän jyvistä valmistettuja tuotteita ovat mannasuurimot ja vehnäsuurimot. Jyvän ravinteikkaimmat osat, alkiot, voidaan erottaa jauhatuksessa omaksi jauholajikseen vehnänalkioiksi, ja jauhatuksen sivutuotteena saadaan jyvien uloimmasta kuorikerroksesta vehnäleseitä.
Vehnäjauhot voidaan ryhmitellä sen mukaan, mitä jyvän osia ne sisältävät:
Hagenin–Poiseuillen yhtälö

Hagen–Poiseuillen yhtälö tai Poiseuillen yhtälö on virtausdynamiikan yhtälö, jonka avulla voidaan määrittää painehäviö laminaariselle virtaukselle poikkileikkaukseltaan ympyränmuotoisessa putkessa. Sen johtivat toisistaan riippumatta Gotthilf Heinrich Ludwig Hagen vuonna 1839 ja Jean Léonard Marie Poiseuille vuonna 1838. Yhtälön julkaisi ensimmäistä kertaa Poiseuille vuosina 1840 ja 1846.
Hagen–Poiseuillen yhtälö on
formula_1,
missä
 "Δp" on painehäviö (SI: [Δ"p"] = Pa)
 "μ" on nesteen dynaaminen viskositeetti (SI: ["μ"] = Pa s)
 "L" on putken pituus (SI: ["L"] = m)
 "q"v on tilavuusvirta (SI: ["q"v] = m3 s−1)
 "d" on putken halkaisija (SI: ["d"] = m).
Matemaattinen johto.
Lähdetään Navier–Stokesin yhtälöistä. Oletetaan virtaus stationääriseksi ja sylinterisymmetriseksi sekä putken suunnassa homogeeniseksi, jolloin jäljelle jää
formula_2
missä formula_3 on fluidin tiheys, formula_4 sen kinemaattinen viskositeetti, formula_5 säteestä riippuva virtausnopeus ja formula_6 osittaisdifferentiaalioperaattori. Kirjoitetaan tämä vielä skalaarimuotoon sylinterisymmetrisyys ja "x"-suuntainen homogeenisuus huomioon ottaen:
formula_7
Nyt kaksi kertaa integroimalla ja asettamalla rajaehdot formula_8 ja formula_9 saadaan ratkaisu
formula_10
eli putkivirtauksen poikkileikkaus on paraboloidin muotoinen. 
Toisaalta integroimalla edellinen lauseke putken poikkileikkauksen "S" yli saadaan tilavuusvirta eli
formula_11
mistä Hagen–Poiseuillen yhtälö seuraa kirjoittamalla formula_12 ja ratkaisemalla painehäviö formula_13.
Benito Cocchi

Benito Cocchi (5. marraskuuta 1934 Minerbio – 5. toukokuuta 2016) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Bolognan arkkihiippakuntaan 14. maaliskuuta 1959 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Zaraïn titulaaripiispaksi 12. joulukuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Poma, jota avustivat Marco Cé ja Luigi Dardani.
22. toukokuuta 1982 Cocchi sai nimityksen Parman (-Fontevivon) hiippakunnan piispaksi. 12. huhtikuuta 1996 hänet nimitettiin Modena-Nonantolan arkkipiispaksi. Hänet asetettiin tähän virkaan 9. kesäkuuta 1996, ja hän toimi tehtävissään, kunnes jäi eläkkeelle 27. tammikuuta 2010.
Paolo Rabitti

Paolo Rabitti (s. 18. lokakuuta 1936 Castellarano) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Bolognan arkkihiippakuntaan 30. lokakuuta 1960 ja nimitettiin San Marino-Montefeltron hiippakunnan piispaksi 25. toukokuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giacomo Biffi, jota avustivat Francesco Marchisano ja Mariano De Nicolò.
Rabitti sai 2. lokakuuta 2004 nimityksen Ferrara-Comacchion arkkihiippakunnan arkkipiispaksi. Hänet asetettiin tähän virkaan 28. marraskuuta.
HMS Arbutus (M86)

HMS Arbutus (viirinumerot M86 ja K86) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 25. heinäkuuta 1939 Blythistä Blyth Shipbuilding and Dry Docks Company Limitediltä, missä köli laskettiin 30. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 5. kesäkuuta 1940 ja valmistui 12. lokakuuta.
Palvelus.
"Arbutus" ja "HMS Camellia" upottivat 7. maaliskuuta 1941 Islannin kaakkoispuolella () Saksan laivaston sukellusveneen "U-70:n". Alus pelasti merestä 5. huhtikuuta 40 merimiestä brittiläiseltä kauppa-alus "Athenicilta", jonka sukellusvene "U-76" oli upottanut torpedoimalla. Alus pelasti 12. kesäkuuta "HMS Pimpernelin" kanssa 19 miehistänjäsentä sukellusvene "U-552:n" torpedoimalta brittiläiseltä rahtilaivalta "Chinese Princeltä".
Alus upposi 5. helmikuuta 1942 Pohjois-Atlantilla noin 295 merimailia Irlannin rannikon Erris Headista länteen Saksan laivaston sukellusveneen "U-136" torpedoimana.
Aluksen päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
Maltsat

Maltsat ("Atriplex") on kasvisuku revonhäntäkasvien, aiemman luokituksen mukaan savikkakasvien heimossa. Sukuun kuuluu lähes 250 maailmanlaajuisesti tavattavaa lajia. Useimmat maltsat ovat yksivuotisia ruohoja, joiden lehdet ovat vastakkain. Monet maltsalajit ovat ulkomuodoltaan hyvin muuntelevia. Maltsat muistuttavat paljolti savikoita ("Chenopodium"), mutta ovat harvemmin rakkokarvaisia.
Joitain maltsalajeja, esimerkiksi tarhamaltsaa ("Atriplex hortensis"), viljellään lehtivihanneksina.
Velikije Lukin rautatieasema

Velikije Lukin rautatieasema () on Velikije Lukin kaupungissa Venäjän Pihkovan alueen eteläosissa sijaitseva rautatieasema. Asema on Venäjän rautateiden merkittävä kauttakulku- ja risteysasema Moskovan Riian aseman ja Latvian Riian välisellä radalla. 
Velikije Lukiin saapuvat kaukojunat jatkavat neljään suuntaan: Moskovaan, Riikaan tai Pietariin (joko suorempaa reittiä Dnon kautta tai pitempää reittiä Bologojen kautta). Lisäksi asemalta on lähijunaliikennettä. Venäjän rautateiden aluejaossa asema kuuluu läntiseen Lokakuun rautateiden toimialueeseen.
Kastanjaselkätyranni

Kastanjaselkätyranni ("Lessonia rufa") on Etelä-Amerikassa elävä varpuslintu. Se on pieni avointen maiden lintu, jota tavataan mantereen eteläosassa. Naaraat ovat ruskehtavia ja koiraat mustia lukuun ottamatta selän hyvin erottuvaa kastanjanruskeaa laikkua. Ne ovat saaneet Chilessä nimen "Colegial" eli ”koulupoika”, koska koiraiden läikkä muistuttaa koululaisen nahasta tehtyä kirjalaukkua. Kastanjaselkätyranni on joskus luettu samaan lajiin ruskoselkätyrannin kanssa.
Koko ja ulkonäkö.
Kastanjaselkätyranni on pienikokoinen lintu, jonka pituus on 11,5–12,5 senttiä. Lajin lyhyt nokka sekä jalat ovat mustat. Jalan takakynsi on hyvin pitkä. Koiraiden höyhenpuku on musta, lukuun ottamatta selässä olevaa selvästi erottuvaa kastanjanruskeaa laikkua. Naaraat ovat selvästi erivärisiä. Niiden pää ja kaula ovat ruskehtavanharmaat ja selkä haalean punaruskea. Siivet ovat pääosin mustat ja niissä on myös juovia. Vatsapuoli vaaleantuhkanharmaa. Nuoret linnut ovat hyvin samanvärisiä kuin naaraat, mutta niiden selkä on punaruskeampi.
Kastanjaselkätyranni muistuttaa ulkonäöltään ruskoselkätyrannia, mutta kastanjaselkätyrannit ovat pienempiä. Lisäksi niiden naarailla vatsapuoli on haaleampi, niillä on näkyvät siipikuviot ja pyrstön reunat ovat valkoiset. Naaraat voidaan sekoittaa myös pahtamaatyranneihin, joiden selästä puuttuu kuitenkin kastanjaselkätyranninaaraille ominainen punaruskea häivähdys.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kastanjaselkätyrannin pesintäalue ulottuu Keski-Chilestä ja Keski-Argentiinasta Tulimaahan. Talveksi ne muuttavat pohjoiseen Argentiinaan Pohjois-Chileen, Etelä-, ja Itä-Boliviaan, Paraguayhin, Uruguayhin, ja Brasilian kaakkoiskärkeen. Harhailijana lajia on tavattu myös Falklandinsaarilla ja Antarktiksen alueella.
Lajin elinympäristöä ovat avoimet maat, joilla kasvaa lyhyttä ruohoa tai on paljasta maata. Sen elinpaikat ovat lähellä marskimaita, rannikkolaguuneja, soita, rannikkoa tai järvenrantoja. Kastanjaselkätyrannin elinympäristö on yleensä alle 1 000 metrin korkeudessa merenpinnasta, mutta sitä on tavattu jopa 2 000 metrin korkeudessa.
Elintavat.
Kastanjaselkätyranni on hyvin aktiivinen lintu. Se liikkuu lähinnä maassa, mutta sitä näkee usein myös istumassa matalissa pensailla ja aidoilla sekä kivillä ja kummuilla. Pesintäajan ulkopuolella se liikkuu pieninä, löyhinä ryhminä. Ravinto koostuu hyönteisistä, joita se saalistaa maassa juosten ja tekee usein pyrähdyksiä ilmaankin nappaamaan niitä.
Lisääntymisaika ulottuu syyskuulta tammikuuhun. Etelässä pesivät kastanjaselkätyrannit lisääntyvät myöhemmin kuin pohjoisen lajitoverit. Koiraat tekevät soitimella 10–15 metrin pyrähdyksiä ylös ilmaan. Kuppimainen pesä rakennetaan varvuista, pienistä oksista, juurista, ja heinästä. Se sijaitsee usein ulkonevan kasvillisuuden alla, kallionkielekkeellä, marskimaan heinikossa tai matalassa pensaassa. Naaras munii pesään kahdesta neljään munaa. Koiras ei osallistu poikasten hoitoon millään tavalla, joten työ jää kokonaan naaraan vastuulle. Kun poikaset ovat tulleet lentokykyisiksi ja pystyvät lentämään pitkiä matkoja, ne muuttavat emonsa kanssa pohjoiseen.
Kuivaava pyykinpesukone

Kuivaava pyykinpesukone on pyykinpesukoneen ja kuivausrummun yhdistelmä.
Kuivaavat pyykinpesukoneet vievät vain puolet siitä tilasta, mitä erilliset laitteet veisivät. Kuivaavat pyykinpesukoneet eivät myöskään tarvitse hormiliitäntää, vaan tiivistävät kosteuden ja johtavat sen viemäriin.
Karbamoyylifosfaatti

Karbamoyylifosfaatti (CH4NO5P) on karbamaattijohdannainen ja sisältää fosfaattiryhmän. Tämän rakenteen vuoksi yhdisteen karbamoyyliryhmällä on korkea siirtopotentiaali. Karbamoyylifosfaatti on tärkeä välituote ureakierrossa ja pyrimidiiniemästen synteesissä.
Biokemia.
Eliöt syntetisoivat karbamoyylifosfaattia ammoniakista ja vetykarbonaatti-ionista. Reaktiota katalysoi karbamoyylifosfaattisyntetaasi I ja se tapahtuu karboksifosfaatti- ja karbamihappovälivaiheiden kautta mitokondriossa. Mitokondriossa se osallistuu ureakierron seuraavaan vaiheeseen, jossa se reagoi ornitiinin kanssa muodostaen sitrulliinia ja tätä reaktiota katalysoiva entsyymi on ornitiinitranskarbamylaasi.
Karbamoyylifosfaatti osallistuu myös pyrimidiinirenkaan sisältävien yhdisteiden synteesiin, joka tapahtuu sytosolissa. Normaalisti karbamoyylifosfaatti ei kykene läpäisemään mitokondrion ulkokalvoa, mutta yhdisteen konsentraation kasvaessa osa karbamoyylifosfaatista pääsee myös sytosoliin. Suurin osa sytosolin karbamoyylifosfaatista muodostuu kuitenkin karbamoyylifosfaattisyntetaasi II-entsyymin syntetisoimana ja tällöin ammoniakin lähteenä toimii glutamiiniaminohappo. Sytosolissa karbamoyylifosfaatti reagoi aspartaamihapon kanssa muodostaen karbamoyyliaspartaamihappoa aspartaattitranskarbamylaasin katalysoimana. Muodostuneesta yhdisteestä tuotetaan edelleen oroottihappoa ja pyrimidiinirakenteen sisältäviä yhdisteitä.
No wave

No wave oli kokeellisen musiikin genre, sekä taidesuuntaus, joka syntyi 1970-luvun lopulla New Yorkissa Yhdysvalloissa. No wave -termi oli sanaleikki, joka pilkkasi uuden aallon (engl. "new wave") musiikkia. No wave oli vastareaktio kaupalliselle rock-musiikille. No wave oli epäkaupallista kokeellista musiikkia, joka otti vaikutteita muun muassa punkista, konkreettisesta musiikista, dadasta, futurismista ja fluxuksesta. 
1970-luvun lopulla New Yorkin rock-klubit kuten Mudd Club ja Max's Kansas City, Hurrah’s, ja taidegalleriat kuten Artists’ Space ja The Kitchen, sekä pienet levy-yhtiöt kuten Lust/Unlust ja ZE sekä musiikkilehdet kuten "New York Rocker" ja "The East Village Eye" nostivat No Waven julkisuuteen. Vuonna 1978 julkaistua, englantilaisen Brian Enon tuottamaa kokoelmalevyä "No New York" pidetään tyylisuunnan keskeisenä merkkipaaluna. Kokoelma esitteli useita no wave -artisteja, kuten DNA, Lydia Lunch ja James Chance and the Contortions. 
Lydia Lunch on kuvannut No-Wavea "dissonanssiksi, ristiriidaksi ja haluksi hävittää kaikki musiikin perinteet" Useimmat No Wave -yhtyeet hyödynsivät kitaramelua – epätavallisia virityksiä ja alkeellisia soittotekniikoita – luodakseen tekstuuria ja tunnelmaa. Myös sanoitukset olivat usein lyhyitä ja teräviä, ennemmin niukkoja kuin ylenpalttisia. Laulajat päästivät ilmoille rääkäisyjä, huokauksia ja murahduksia – mitä tahansa, mikä rikkoi perinteisen laulun kaavat. 
Musiikkigenren lisäksi no wave -liikkeellä oli merkittävä vaikutus myös amerikkalaiseen indie-elokuvaan (no wave -elokuva), muotiin ja kuvataiteeseen. Tunnettuja no wave -liikkeeseen yhdistettyjä elokuvantekijöitä ovat esimerkiksi Amos Poe, Vincent Gallo, Jim Jarmusch, Vivienne Dick, Nick Zedd ja Richard Kern. No wave -elokuvat tehtiin usein pienellä tiimillä ja tuotantokalustolla. Elokuvien näyttelijöinä esiintyi tyypillisesti ensikertalaisia ja paikallisia muusikoita. No wave oli lyhytikäinen mutta vaikutusvaltainen liike taiteilijoiden keskuudessa.
Palhon kartano

Palhon kartano sijaitsee Vesilahdella Palhon kylässä. Kartanon perusti 1796 everstiluutnantti Anton Wilhelm von Schantz joka toimi 1786–1797 Laukon kartanon vuokraajana. Palhon kartano koostui kolmesta Laukon entisestä lampuotitilasta (Pynnä, Uotila, Tavola) sekä osasta Knaapin rälssitilaa. Kartanolla oli neljä torppaa.
Senaattori, oikeusneuvos ja kansanedustaja Johannes Peltonen omisti kartanon 1916–1941. Nykyisin karjanhoitoon keskittynyt kartano on hänen "Palho"- ja "Soini"-nimisten jälkeläistensä omistuksessa. Suvulle kuuluu myös Raalan kartano Nurmijärvellä.
Palhon kartanon päärakennus on peräisin 1830-luvulta ja muut pihapiirin rakennukset 1860–1870-luvuilta.
Sancho VI (Navarra)

Sancho VI oli Navarran kuningas vuosina 1150–1194 isänsä García IV:n jälkeen.
Kastilian kuninkaan Alfonso VIII:n alaikäisyyden aikana Sancho VI otti haltuunsa Logroñon ja muita Navarran rajamailla sijaitsevia kastilialaisia kaupunkeja. Tämä johti pitkälliseen vihanpitoon, ja almohadien vastaisen taistelun sijaan kristityt kuninkaat liittoutuivat Kastilian Alfonso VIII:tä vastaan. Aragonian Alfonso II ja Navarran Sancho VI tekivät Kastilian vastaisen liittosopimuksen vuonna 1190 ja seuraavana vuonna siihen liittyivät León ja Portugali. Jokainen valtakunta sitoutui Kastilian vastaiseen taisteluun ja lupasi olla solmimatta erillisrauhaa Alfonso VIII:n kanssa.
Sanchon kuoltua kuninkaaksi tuli hänen poikansa Sancho VII (1194–1234).
Sancho VII (Navarra)

Sancho VII oli Navarran kuningas vuosina 1194–1234 isänsä Sancho VI:n jälkeen.
Sancho ja Kastilian kuningas Alfonso VIII tekivät paavin ehdotuksen mukaisen rauhan vuonna 1196. Paavi tunnusti ensi kerran Navarran hallitsijan kuninkaan tittelin sitten vuoden 1134 tapahtuneen Aragonian ja Navarran välisen valtioliiton hajoamisen. Sopimus mahdollisti kuninkaiden voimien yhdistämisen muslimeja vastaan vuonna 1212 Las Navas de Tolosan taistelussa, missä Sancho VII komensi oikeaa siipeä.
Sancho VII oli lapseton ja kruunun peri sisarenpoika Champagnen Thibaut (1234–1253).
Sancho tunnettiin lisänimellä "el Fuerte", "vahva", ja hänet kuvattiin aikalaiskuvauksissa jättiläiskokoiseksi. Lääkäri Luis del Campo mittasi kuninkaan luurangon, ja hänen mitattiin olleen 220 cm pitkä. On mahdollista, että hän on kärsinyt akromegaliasta.
García IV (Navarra)

García IV (V) Ramírez (k. 21. marraskuuta 1150 Lorca, Navarra) oli Navarran kuningas vuosina 1134–1150.
Suku.
Hänen isänsä oli Monzónin herra Ramiro Sánchez ja äitinsä El Cidin tytär Cristina. Hänen isoisänsä oli Sancho IV.
Vuonna 1131 kirjoittamassaan testamentissaan Aragonian ja Navarran kuningas Alfonso I jätti pääosan valtakunnastaan Johanniittain ritarikunnalle, Temppeliherrain ritarikunnalle sekä Pyhän haudan kirkolle, joiden hän uskoi jatkavan vastauskonpuhdistusta eli reconquistaa. Aragonialaiset ja navarralaiset kieltäytyivät kuitenkin hyväksymästä testamenttia, ja aragonialaiset valitsivat kuninkaaksi Alfonson veljen Ramiro II:n (1134–1137), jolloin valtioliitto purkaantui. 
Kuningas.
Navarralaiset valitsivat kuninkaaksi García III:n jälkeläisen García IV:n. Garcían täytyi taistella kuninkuutensa puolesta ja vuoden 1140 rauhassa Ramiro II:n perillinen Ramón Berenguer IV tunnusti Garcían oikeuden kruunuun.
García IV rikkoi Aragonian ja Navarran liiton julistamalla itsensä Kastilian Alfonso VII:n vasalliksi, Espanjan "keisariksi", mutta vuotta myöhemmin hän purki liiton Kastilian kanssa ja liittoutui portugalilaisten kanssa Kastiliaa ja Aragonia vastaan. Ramiron kruunusta luopumisen vuonna 1137 jälkeen Espanjan kuningaskuntien välillä alkoi sodankäynnin ja juonittelun kausi, joka päättyi vuonna 1149. Näistä sodista huolimatta García IV teki yhteistyötä Alfonso VII:n kanssa muslimialmohadeja vastaan ​​ja osallistui Almerían valloittamiseen vuonna 1147.
Perintö.
García IV:n kuoltua häntä seurasi kuninkaana poika Sancho VI.
Avioliitot ja jälkeläiset.
García Ramírez avioitui vuonna 1130 Marguerite de L'Aiglen (k. 1141) kanssa, joka oli Gilbert de L'Aiglen ja Juliana du Perchen, Perchen kreivin Geoffrey II:n tyttärentytär. 
Heille syntyi neljä lasta, joista hän tunnusti vain kolme ensimmäistä:
García Ramírez avioitui 24. kesäkuuta 1144 toisen kerran Kastilian prinsessa Urracan (1133 – n. 1179) kanssa, joka oli Leónin ja Kastilian kuninkaan Alfonso VII:n ja hänen rakastajattarensa Gontrodo Pérezin avioton tytär.
Heille syntyi:
Muirchú

Muirchú oli Irlannin laivaston kalastuksenvalvonta-alus, joka oli aiemmin Britannian kuninkaallisen laivaston jahti "HMY Helga".
Valmistus.
Irlantia varten muodostettu Maatalous- ja teknisenneuvonnan osasto tilasi dublinilaiselta telakalta kalastuksenvalvonta-aluksen, joka nimettiin 16. toukokuuta 1908 vesille laskettaessa edeltäjänsä kunniaksi "HMY Helgaksi".
Palvelus.
"HMY Helga" palveli kalastuksenvalvontatehtävissä, kunnes se 1915 aseistettiin ja siirrettiin laivastoluetteloon. Se tulitti vuoden 1916 kansannousussa tasavaltalaisten asemia Dublinin keskustassa. Alus upotti 1918 Isle of Manin edustalla tykkitulella Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen. Alus luovutettiin Irlannin vapaavaltiolle 7. elokuuta 1923, jolloin se nimettiin "Muirchúksi".
Alus palveli 1923–1924 partioaluksena, kunnes se 1924 luovutettiin maatalous- ja kalastusministeriölle kalastuksenvalvonta-alukseksi. Alus siirrettiin 19. joulukuuta 1939 puolustusministeriölle. Se otettiin laivastopalvelukseen 15. tammikuuta 1940 ensimmäisenä päällikkönään F. A. White.
Alus myytiin tammikuussa 1947 Hammond Lanelle. Se upposi 8. toukokuuta Salteesaarten edustalle, kun sitä siirrettiin romutettavaksi.
Francisco de Paula Van Halen

Francisco de Paula Van-Halen y Maffei (3. maaliskuuta 1814 Vic, Barcelona – 11. helmikuuta 1887 Madrid) oli espanjalainen taidemaalari. Hänen tunnetuin maalauksensa on "Las Navas de Tolosan taistelu".
Elämänvaiheet.
Van Halen aloitti taidemaalarina Barcelonassa ja muutti sieltä opiskelemaan Madridiin San Fernandon kuninkaalliseen taideakatemiaan José Aparicion oppilaaksi. Hänen teoksistaan ensimmäisenä esillä oli vuonna 1838 historiallinen maalaus "Don Alvaro de Lunan kuolema". Siellä hän alkoi tehdä työtä Madridissa siihen aikaan ilmestyneille merkittäville kuvalehdille. Vuonna 1851 hän sai nimityksen hovimaalariksi ja ylimääräiseksi akateemikoksi. Hän päätyi lopulta Madridiin Tieteelliseen museon taiteilijaksi maalamaan hovin muotokuvia saadakseen maksetuksi velkansa.
Teokset.
Van Halenin tunnetuin maalaus "Las Navas de Tolosan taistelu" on esillä Palacio del Senadossa. Pradon museossa on hänen maalauksistaan muun muassa "Las Navas de Tolosan taistelu" (vuodesta 1864 esillä senaatissa), "Estacadas cartaginense", "Degollador galo", "Honderos primitivos" ja "Infantería Cartaginesa", kaikki piirrokset. Brysselissä kuninkaanlinnan valtaistuinsalissa on "Kaarle V:n kruunusta luopuminen". Museo Carlista de Estelassa on teos "Batalla en la primera guerra Carlista".
Lu’an

Lu’an (, pinyin: Lù'ān Shì) on prefektuuritason kaupunki Anhuin maakunnassa Kiinassa. Kaupungin väkiluku on 5,61 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 15 451 neliökilometriä (vuonna 2016).
Kaupunki on Varkauden ystävyyskaupunki vuodesta 2004 lähtien.
Kaupungin tuotteisiin kuuluu esimerkiksi Lu’an guapian -tee, jota luetaan Kiinan kymmenen parhaimman teen joukkoon.
Ilmasto.
Lu’anissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesäisin on kuumaa ja sateista, talvella on kuivaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 16 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 130 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 28 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 3 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 190 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 29 millimetriä.
Hallinnollinen jako.
Lu’an on prefektuuritason kaupunki eli tietynasteisen itsehallinnon omaava kunta. Vuoden 2015 lopussa Lu’an jakautuu kolmeen kaupunkipiiriin ja neljään piirikuntaan, joista Jin’an ja Yu’an muostostavat Lu’anin kantakaupungin. Kaupunkipiirit ja piirikunnat ovat:
&lt;br clear=left&gt;
Elektrometallurgiska Aktiebolaget

Elektrometallurgiska Aktiebolaget oli vuosina 1915–1935 toiminut suomalainen metallin valmistaja. Yhtiön perustivat 1915 diplomi-insinööri Berndt Grönblom ja vapaaherra Gustaf Aminoff. Heidän omistuksensa säilyi yhtiössä sen olemassa olon ajan.
Rautaromusta harkkorautaa.
Yhtiön valmistusohjelmaan kuului alkuvaiheessa rautaromusta tuotetun harkkoraudan, piiraudan ja karbidin valmistus. Piiraudalla oli yhtiön perustamisvaiheessa suuri kysyntä Venäjällä. Yhtiöllä oli sulatot vuodesta 1916 Ruokolahden Vuoksenniskan kylässä ja 1916–1920 Nokialla. Vuoksenniskan sulaton oli tarkoitus saada käyttämänsä sähkö Tornatorin Tainionkosken voimalasta, mutta ensimmäinen maailmansota viivytti voimalan valmistumista ja esti myös tuotannossa tarvittavien komponenttien muun muassa sulatusuunien hiilielekrodien saannin. Sodan jälkeen vuonna 1926 Elektrometallurgiska Aktiebolaget alkoi valmistaa rautalejeerinkejä ja 1931 volframirautaa (FeW).
Rinnalle toinen yritys - Vuoksenniska Oy.
Vuonna 1926 yhtiön omistajat perustivat rinnalle Oy Vuoksenniska Ab:n, joka rakennutti Vuoksenniskan sulaton yhteyteen puuhiomon. Elektrometallurgiska Ab yhdistettiin 1933 tähän yhtiöön, ja puuhiomon sekä sulaton toiminta jatkui nyt nimellä Oy Vuoksenniska Ab. 
Uusi yhtiö rakensi 1935–1938 Imatralle uuden rautatehtaan, joka hyödynsi vuonna 1935 valmistuneen Outokumpu Oy:n Imatran kuparitehtaan tuotannossa sivutuotteena syntyvää kiisutuhkaa. Uudella tehtaalla oli 12 000 kW:n sähkömasuuni ja kaksi 25 tonnin valokaariuunia. Imatralla valmistettiin kobolttia, kromi- ja molybdeenirautaa, harkkorautaa ja kranaattiterästä sekä valssattuja terästuotteita kuten rautatiekiskoja. Puuhiokkeen valmistus sen sijaan päättyi 1939.
Vuoksenniska (yritys)

Oy Vuoksenniska Ab oli vuosina 1926–1968 toiminut suomalainen metallin valmistaja. Yhtiön metalliteollisuustoiminnan pääpaikkanaan Imatran Vuoksenniska perusti vuonna 1935 diplomi-insinööri Berndt Grönblom. Yritys ajautui 1960-luvun lopulla taloudellisiin vaikeuksiin, joka johti yrityksen fuusioon Fiskarsin terästuotannon kanssa.
Edeltäjäyhtiö Elektrometallurgiska Ab.
Vuoksenniskan omistajat, Berndt Grönblom ja hänen lankonsa vapaaherra Gustaf Aminoff, olivat perustaneet jo vuonna 1915 Ruokolahden Vuoksenniskan kylään rautatehtaan nimellä Elektrometallurgiska Aktiebolaget, jonka tarkoitus oli aluksi romuraudasta ja myöhemmin rautalejeerinkejä ja 1931 volframirautaa (FeW).
Vuoksenniska Oy Rautatehdas syntyy.
Vuonna 1926 yhtiön omistajat perustivat rinnalle Oy Vuoksenniska Ab:n, joka rakennutti Vuoksenniskan sulaton yhteyteen puuhiomon. Elektrometallurgiska Ab yhdistettiin 1933 tähän yhtiöön, ja puuhiomon sekä sulaton toiminta jatkui nyt nimellä Oy Vuoksenniska Ab. 
Uusi yhtiö rakensi 1935–1938 Imatralle uuden rautatehtaan, joka hyödynsi vuonna 1935 valmistuneen Outokumpu Oy:n Imatran kuparitehtaan tuotannossa sivutuotteena syntyvää kiisutuhkaa. Uudella tehtaalla oli 12 000 kW:n sähkömasuuni ja kaksi 25 tonnin valokaariuunia. Imatralla valmistettiin kobolttia, kromi- ja molybdeenirautaa, harkkorautaa ja kranaattiterästä sekä valssattuja terästuotteita kuten rautatiekiskoja. Puuhiokkeen valmistus sen sijaan päättyi 1939.
Yrityksellä tehtaita ja kaivoksia.
Imatran tehdasta laajennettiin sodan jälkeen, kun sotakorvausteollisuus tarvitsi runsaasti harkkorautaa. Tehdas alkoi samalla myös erikoistua korkealaatuisten erikoisteräslajien muun muassa ruostumattoman teräksen valmistukseen. Vuoksenniska Oy:llä oli rautatehdas Imatran lisäksi myös Turussa 1943–1978 sekä molybdeenikaivos Mätäsvaarassa 1940–1947 ja 1961–1967 rautakaivos Jussarössa.
Vuoksenniska vaikeuksiin ja omistus pankille.
Grönblomin suvun omistama Oy Vuoksenniska Ab joutui vaikeuksiin vuosien 1957–1958 taantumassa. Tilanne ei parantunut, ja yhtiötä alettiin saneerata 1960-luvun puolivälin jälkeen. Vuoksenniskaa rahoittanut Yhdyspankki vaati Grönblomin sukua sijoittamaan yhtiöön lisää varoja ja jäädyttämään suvun saamiset yhtiöltä. Tähän suku ei suostunut. Yhdyspankki osti lopulta kaikki osakkeet omistajasuvulta vuonna 1967 turvatakseen saatavansa. 
Vuoksenniska osaksi Ovakoa.
Nimi "Ovako" tuli käyttöön 1969, kun imatralainen Vuoksenniska ja Fiskars yhdistivät terästuotantoaan. Myöhemmin 1970- ja 1980-luvuilla Ovakon nimissä tapahtui useita yritysjärjestelyitä, joihin osallistui Suomesta Wärtsilä ja Rautaruukki ja Ruotsista SKF Steel.
Vuoksenniskan ytimenä ollut 1930-luvulla rakennettu rautatehdas on jatkanut uudistuen toimintaansa Imatralla omistuksen siirtyessä viimeksi vuonna 2018 japanilaisen suuren japanilaisen teräsyrityksen Nippon Steel &amp; Sumitomo Metal haltuun.
Hesselman-moottori

Hesselman-moottori oli bensiini- ja dieselmoottorin välimuoto, jonka kehitti 1925 ruotsalainen insinööri Jonas Hesselman. Moottoria käytettiin 1920- ja 1930-luvuilla kuorma- ja linja-autoissa. Hesselman-moottorissa oli yhdistetty polttoaineen ruiskutus palotilaan magneetto- tai virranjakajatyyppiseen sytytysjärjestelmään sytytystulppineen. 
Toimintatapa.
Hesselman-moottori voi käyttää polttoaineena dieselöljyä tai petrolia. Polttoaine ruiskutetaan sylinteriin ruiskutuspumpun avulla. Sytytykseen käytetään sytytystulppia, koska moottorin puristussuhde on liian alhainen, jotta polttoaineseos voisi syttyä puristuksen seurauksena kuten dieselmoottorissa. Hesselman-moottorien käynnistyksessä käytettiin usein bensiiniä, ja ne siirtyivät käyttämään dieselöljyä tai petrolia vasta saavutettuaan oikean käyntilämpötilan. Bensiiniä käytettiin myös juuri ennen moottorin sammuttamista, jotta moottorista puhdistuisivat raskaamman polttoaineen jäämät.
Edut ja haitat.
Hesselman-moottori saattoi käyttää halvempia ja huonompilaatuisia polttoaineita. Sen polttoaineenkulutus oli myös jonkin verran alhaisempi kuin vastaavantehoisella bensiinimoottorilla. Vielä 1930-luvulla dieselmoottorit olivat raskaita ja suurikokoisia, joten kevyemmällä ja pienemmällä Hesselman-moottorilla oli suuri etu niihin verrattuna.
Hesselman-moottorin haittapuolina olivat epätäydellisen palamisen aiheuttama sytytystulppien nopea likaantuminen sekä savuttavat pakokaasut.
Käyttö.
Hesselman-moottoreita käytettiin ruotsalaisten Scania-Vabisin, Volvon ja Tidaholms Brukin valmistamissa raskaissa ajoneuvoissa. Myös Volvon valmistamissa T40-sarjan traktoreissa käytettiin 1940-luvulla Hesselman-moottoria. Scania-Vabis korvasi Hesselman-moottorit dieselmoottoreilla vuodesta 1936 alkaen ja Volvo vuodesta 1947 alkaen.
Risto (elokuva)

Risto on Tuomas Summasen ohjaama suomalainen elokuva, joka tuli elokuvateattereihin 25. marraskuuta 2011. Elokuvassa näyttelee useita "Putouksen" näyttelijöitä.
Pääosaan koekuvattiin muun muassa Vesa Vierikkoa ja Pertti Sveholmia, mutta Risto Kaskilahti sai kuitenkin roolin.
Elokuvasta julkaistiin DVD 15. maaliskuuta 2012.
Yle TV1 esitti elokuvan kolmiosaisena sarjana 24. syyskuuta – 8. lokakuuta 2012.
Fort Rannoch

Fort Rannoch oli Irlannin laivaston vartiolaiva.
Valmistus.
Se oli valmistunut 1936 John Lewis and Sonsin telakalta Aberdeenista telakan omistajan Sir Andrew Lewis'n tilaamana troolari "SS Fort Rannochina".
Palvelus.
Irlannin maatalous- ja kalastusministeriö vuokrasi 1938 aluksen John Lewis Limitediltä kalastuksenvalvontaan. Alus siirrettiin 10. marraskuuta 1939 puolustusministeriön hallintaan, jolloin se samalla lunastettiin. Alus sijoitettiin Dubliniin. "Fort Rannoch" otettiin rannikko- ja meriosaston () palvelukseen 15. tammikuuta 1940 partioaluksena ensimmäisenä päällikkönään luutnantti A. Thompson.
Alus myytiin 8. heinäkuuta 1947 Dublin Trawling, Ice and Cold Storage Companylle, joka myi sen edelleen 1952 Grantoniin Thomas L. Devlin and Sonsille. Alus makasi satamassa elokuussa 1960 ja se myytiin katselmoinnin jälkeen syyskuussa 1963 romutettavaksi Motherwell Machinery and Scrap Companylle Grangemouthiin.
Mies joka kutistui

Mies joka kutistui eli Kutistuva mies () on vuonna 1957 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on ohjannut Jack Arnold. Elokuvan pääosia esittävät Grant Williams, Randy Stuart, April Kent, Paul Langton ja Billy Curtis. Elokuva voitti Hufo-palkinnon vuonna 1958, ja se oli ehdolla AFI:n palkinnon saajaksi kolmessa kategoriassa.
Elokuvan päähenkilö altistuu radioaktiiviselle säteilylle ja hyönteismyrkylle ja alkaa kutistua yhä pienemmäksi.
Krzeszowice

Krzeszowice on kaupunki Etelä-Puolassa, Vähä-Puolan voivodikunnassa, 16 kilometriä Krakovasta länteen. 
Kaupungissa on vajaat 10 000 asukasta.
Paikallisjunalla matkaKrakovaan kestää parikymmentä minuuttia.
Romsey

Romsey on noin asukkaan markkinakaupunki ja kunta ("civil parish") Hampshiren kreivikunnassa Englannissa. Se kuuluu Testvalleyn kaupunkipiiriin ja sijaitsee 13 kilometriä Southamptonista luoteeseen ja 18 kilometriä Winchesteristä lounaaseen North Baddesley -nimisen kylän rajanaapurina.
Romsey sijaitsee Testjoen varrella, jossa harjoitetaan lähinnä taimenen perhokalastusta. Kaupungin keskustaa hallitsee suuri Romseyn luostari.
Romseyssa ovat asuneet esimerkiksi merkittävä 1900-luvun sotilas ja valtiomies Louis Mountbatten, 1800-luvun brittiläinen pääministeri Henry Palmerston sekä 1600-luvun filosofi ja taloustieteilijä William Petty.
Romseyn ystävyyskaupunkeja ovat Paimpol Ranskan Bretagnessa, Treviglio Italiassa ja Battenberg Saksassa.
Firestone

Firestone Tire and Rubber Company on yhdysvaltalainen rengasvalmistaja. Yritys valmistaa renkaita farmariautoihin, mönkijöihin, buggy-jeeppeihin ja monille muille automerkeille, kuten Fordille. Yrityksen perusti vuonna 1900 Harvey Firestone, joka pian ystävystyi Henry Fordin kanssa ja alkoi toimittaa renkaita Ford-malleihin. Yrityksen päämaja sijaitsee Nashvillessa, Tennesseessä. Vuonna 1988 yritys myytiin japanilaiselle rengasvalmistaja Bridgestonelle. Nykyään yritys toimittaa renkaat IndyCar-sarjoihin ja on Indy Lights -sarjan pääsponsori. 
Aiheesta muualla.
https://www.firestone.fi/
Zayed Khan

Zayed Khan (s. 5. heinäkuuta 1980 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä. Hän teki näyttelijändebyyttinsä elokuvassa "Chura Liyaa Hai Tumne" (2003). Hänen seuraava elokuvansa oli "Main Hoon Na" (2004), josta hän sai parhaan miessivuosan Filmfare Awards -ehdokkuuden.
Yksityiselämä.
Khanin vanhemmat ovat entinen näyttelijä Sanjay Khan ja Zarine Khan. Hänen isänsä suku on Afganistanista. Hänellä on kolme vanhempaa sisarta, ja näyttelijä Hrithik Roshan oli hänen lankonsa. Khan on näyttelijä Feroz Khanin veljenpoika ja Fardeen Khanin serkku.
Khan meni naimisiin Malaika Parekhin kanssa 20. marraskuuta 2005. Heidän ensimmäinen poikansa syntyi tammikuussa 2008. Heidän toinen poikansa syntyi syyskuussa 2011.
Maalaispojan laulut

Maalaispojan laulut on tribuuttialbumi, joka sisältää eri laulaja tulkintoja Mikko Alatalon kappaleista. Se julkaistiin 21. syyskuuta 2011. Albumi on äänitetty ”livenä” ja koottu keväällä 2011 nauhoitetusta Alatalon 60-vuotisjuhlakonsertista. Levyn tuotto kohdistettiin ADHD-järjestötyöhön.
Jääpallon SM-sarjakausi 1986–1987

Jääpallon Suomenmestaruus 1987 ratkaistiin kaksinkertaisen sarjan päätteeksi pelatuilla play off -otteluilla. Helsingin IFK voitti mestaruuden.
Mestaruussarja.
Sarjataulukko.
KemPa putosi sarjasta suoraan. RoPS karsintaan.
Karsintasarja.
OPS ja JPS nousivat SM-sarjaan, josta RoPS putosi.
Välierät.
Välierät pelattiin kaksiosaisina ja ne aloitettiin runkosarjassa huonommin sijoittuneen kotikentällä. 
Suomen mestarit.
HIFK: Risto Ruokolainen, Ben Söderling, Johan Stierncreutz, Markku Björn, Henri Airava, Kari Kiviharju, Jarmo Haavisto, Kari Peuhkuri, Heikki Raitavuo, Yrjö Skaffari, Juha Lamppu, Petri Partanen, Veikko Niemikorpi, Sami Lehto, Tuomo Säävälä, Tapio Eräheimo, Kauko Rautiainen, Mika Sirkkiö ja Niclas Sacklén. Valmentaja: Kari Kiviharju.
Castletownbere

Castletownbere () on pieni kaupunki Irlannissa Corkin kreivikunnassa. Kaupunki sijaitsee Irlannin lounaisrannikkolla West Corkin alueella, Berehavenin satamassa Bantry Bayn tuntumassa. Siitä käytetään myös nimitystä Castletown Berehaven. Kaupungin väkiluku on 868 (vuonna 2006)
Kaupungin nimi juontuu siellä aikoinaan olleesta MacCartyn linnasta eikä Dunboyn linnasta, joka kuului O'Sullivanin klaanille. Lähellä sijainneen Puxleyn kartanon poltti IRA vuonna 1920.
Hyvä voittaa

Hyvä voittaa on Juha Tapion seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 21. syyskuuta 2011. Albumi ylitti platinalevyyn oikeuttavat 20 000 kappaleen myynnin kahdessa päivässä nousten suoraan Suomen virallisen albumilistan kärkeen.
Hyvä voittaa valittiin vuoden 2012 Iskelmä-gaalassa vuoden 2011 parhaaksi albumiksi. Albumi ylitti kaksinkertaisen platinamyyntirajan 11. kesäkuuta 2012.
Albumilta on julkaistu kolme singleä; "En mitään, en ketään", "Sitkeä sydän" ja "Rakastan niin kauan kuin mä voin". Lisäksi kappaleista "Sitkeä sydän" ja "Rakastan niin kauan kuin mä voin" on kuvattu musiikkivideot. Lisäksi Juha osallistui "Sitkeä sydän"-kappaleella "Syksyn sävelen".
Kappalelista.
Kaikki sävellykset ja sanoitukset ovat Juha Tapion käsialaa
Ariel Zeevi

Ariel Zeevi (, s. 16. tammikuuta 1977 Bnei Brak) on israelilainen judoka. Hän on olympia- ja MM-mitalisti sekä nelinkertainen Euroopan-mestari.
Zeevi sai pronssia vuoden 2004 Ateenan olympialaisten 100 kg:n painoluokassa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli samassa sarjassa viides. Münchenin MM-kilpailuissa 2001 hän sai avoimessa luokassa hopeaa. 100 kg:n sarjassa hän on ollut MM-kilpailuissa viides Birminghamissa 1999 ja seitsemäs Pariisissa 1997.
Zeevi on voittanut 100 kg:n painoluokan Euroopan-mestaruuden Pariisissa 2001, Düsseldorfissa 2003, Bukarestissa 2004 ja Tšeljabinskissa 2012. EM-hopeaa hän on saanut samassa sarjassa Rotterdamissa 2005 sekä pronssia Bratislavassa 1999, Belgradissa 2007, Lissabonissa 2008 ja Wienissä 2010. Lisäksi hän on ollut EM-kilpailuissa viides Mariborissa 2002, Tampereella 2006 ja Tbilisissä 2009 sekä seitsemäs Istanbulissa 2011.
Zeevi saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 86 kg:n painoluokassa pronssia Lissabonissa 1994 ja kultaa Valladolidissa 1995. Hän on saavuttanut maailmancup- ja Continental Open -kilpailuissa yhdeksän turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja yhdeksän kolmossijaa sekä Masters-, Grand Prix - ja Grand Slam -kilpailuissa yhden voiton, yhden kakkossijan ja kaksi kolmossijaa. Hän on voittanut kaksitoista Israelin-mestaruutta.