tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Håkan Nordqvist

Håkan Nordqvist on kauppatieteen maisteri ja talousviestinnän ammattilainen. Hän on toiminut talous- ja viestintätehtävissä A. Ahlström Osakeyhtiössä, Nokia-yhtymässä ja Valmet-konsernissa. Vuodesta 1988 hän on johtanut omaa talousviestinnän konsulttitoimistoaan. 
Nordqvist on uransa aikana pavellut noin 150 yritystä ja tuottanut asiakkailleen yli 200 vuosikertomusta. Hän on toiminut viestinnällisenä neuvonantajana monissa osakeanneissa ja palvellut sekä suomalaisia että ulkomaisia pörssiyrityksiä. Nordqvist on Suomen IR-yhdistyksen perustajajäseniä ja toimi myös aikoinaan yhdistyksen ensimmäisessä hallituksessa ja useana vuonna myös yhdistyksen vuosikokousten puheenjohtajana. 
Nordqvist on julkaissut kirjoja markkinointiviestinnästä, yhden yrityshistoriikin sekä teoksen "Rotary 75 vuotta Suomessa". Uransa aikana Håkan Nordqvist on myös käynyt opintomatkoilla ja ulkomaankomennuksilla Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Ruotsissa. Nordqvist toimi yhteispohjoismaisen rotarylehden Rotary Nordenin toimittajana ja päätoimittajana yli 20 vuoden ajan vuoteen 2011. Helsingissä vuonna 1983 pidettyjen ensimmäisten yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailujen järjestelytoimikunnassa Håkan Nordqvist vastasi tietotekniikasta.
Hannu Kesola

Hannu Kesola (s. 1984) on suomalainen sarjakuvakäsikirjoittaja, kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Hänen sarjakuviaan on julkaistu englanniksi, ranskaksi, portugaliksi, ruotsiksi, italiaksi, japaniksi ja suomeksi. Kesola on ensimmäinen suomalainen sarjakuvantekijä, jonka sarjakuvia on ilmestynyt arvostetussa "Heavy Metal" -lehdessä. Lisäksi hän on tehnyt sarjakuvia kustantajille kuten Action Labille, Caliber Comicille, Amigo Comicsille ja Alterna Comicsille. Kesolan sarjakuvista on tehty ja on tekeillä useampia elokuvasovituksia Yhdysvalloissa. Kesolan esikoiskirja "Rikki revitty" ilmestyi loppuvuodesta 2020 ja toinen huumemaailmaan sijoittuva rikosromaani "Haluan, että kuolet" loppuvuodesta 2022. Jack Steelin kirjoittama kirja-adaptaatio Kesolan kirjoittamasta "Blood, Skulls and Chrome" -sarjakuvasta ilmestyi toukokuussa 2023. 
Tammikuusta 2023 Kesola juonsi genresarjakuviin keskittyvää "Sarjismiehet"-podcastia yhdessä Vesa Vitikaisen ja Mikael Mäkisen kanssa. 
Kesola on tehnyt myös strippisarjakuvia, joita on julkaistu "Lempäälän-Vesilahden Sanomissa" ja "Ilta-Sanomissa" kuukauden kotimaisena.
Pentti Sarpaneva

Pentti Akseli Sarpaneva (4. kesäkuuta 1925 Tampere – 10. heinäkuuta 1978 Turku) oli suomalainen korusuunnittelija ja muotoilija. Hän erikoistui 1950-luvulta alkaen koruihin, joihin kansalla oli varaa. Sarpaneva suunnitteli myös koriste- ja käyttöesineitä.
Sarpaneva syntyi Tampereella, osallistuttuaan jatkosotaan tuli ylioppilaaksi Helsingin Normaalilyseosta vuonna 1946 ja opiskeli paitsi Suomen Taideakatemian koulussa myös Taideteollisessa oppilaitoksessa metallitaidetta ja graafista suunnittelua.
Sarpenevan korut olivat aluksi kotona käsin tehtyjä emalipintaisia ja kierrätysmateriaaleista valmistettuja. Myöhemmin koruja alettiin valmistaa valamalla teollisesti tuotettuina korusarjoina ja valmistusmateriaaleina käytettiin kultaa, hopeaa ja pronssia.
Sarpaneva aloitti muotoilijanuransa Merkkikeskus Sorsan yhteyteen perustetussa ateljeessa 1960-luvun alkupuolella. 1960-luvun puolivälillä hän aloitti yhteistyön Kalevala Korun kanssa, ja myöhemmin vuonna 1967 hän ryhtyi Turun Hopea Oy:n taiteelliseksi muotoilijaksi, jossa hän työskenteli kuolemaansa saakka taiteellisena johtajana.
Hänestä ei ole juuri tehty lehtiartikkeleita, ja vuonna 1978 kuolemansa jälkeen hän on jäänyt henkilönä ja muotoilijana julkisuudelta sivuun ja kuuluisamman pikkuveljen Timo Sarpanevan varjoon, poikkeuksena vuonna 2013 WSOY:n julkaisema kirja "Koko kansan korut" ja näyttely "Pronssitulet – metalli- ja korutaidetta", jotka esittelivät Sarpanevan tuotantoa.
Sarpaneva oli varsinaiselta ammatiltaan graafikko ja hän toimi jonkin aikaa graafikkona ja mainossomistajana.
Sarpanevan ensimmäinen vaimo oli lavastaja ja pukusuunnittelija Anneli Qveflander-Sarpaneva; hänen toinen puolisonsa oli Pirkko-Liisa Sarpaneva (nyk. Bertin); poika kelloseppä Stepan Sarpaneva syntyi toisesta avioliitosta. Pentti Sarpanevan veli oli taiteilija ja professori Timo Sarpaneva.
Väkivallan vuosi (vuoden 2014 elokuva)

Väkivallan vuosi (engl. "A Most Violent Year") on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut J. C. Chandorin ohjaama ja käsikirjoittama toiminta- ja rikosdraamaelokuva. Sen pääosissa ovat Oscar Isaac, Jessica Chastain, Alessandro Nivola, David Oyelowo, Albert Brooks ja Catalina Sandino Moreno. Elokuva sijoittuu New Yorkiin talvella 1981, joka on yksi rikollisimmista vuosista kaupungin historiassa. 
Aiheesta muualla.
Takamaa (Pirkkala)

Takamaa on Pirkkalan 11. kunnanosa ja kylä. Takamaalla on jäähalli, tankkausasema ja kauppa. Uimaranta on Vähäjärvellä, jonne on noin kilometri. Takamaalta lähtee polkuja luontoon, esimerkiksi kohti järviä. Seutu on rauhallista.
Alueen kautta kulkee Vaitin teollisuusalueelta lähtevä bussiyhteys 1B Tampereelle.
Asutus on omakotitalo- ja rivitalopainotteista, ja eniten on rivitaloja. Pirkkalan kuntakeskukseen Takamaalta on sijainnista ja reitistä riippuen 1-3 kilometriä. Takamaan rakentaminen alkoi 1980-luvulla ja jatkui 1990-luvulle. Kylässä asuu noin 400 asukasta.
Takamaalla on Keisarinviitan läheisyydessä leikkipuisto.
Kauheimmat joululaulut

Kauheimmat joululaulut on KC/MD Mafian kokoelma-albumi vuodelta 2012. Albumilla esiintyvät Eevil Stöö, Koksukoo, Pikku Herkko, DJ Kridlokk, Thono Slowknow, Aztra ja Tuuttimörkö. Albumin julkaisi Monsp Records ja sen on tuottanut alusta loppuun Koksukoo. Se julkaistiin 1000 kappaleen CD-painoksena ja 500 kappaleen LP-painoksena. Levy sisältää yhtyeen aiemman "Mustajoulu" digijulkaisun kokonaisuudessaan. Levystä on julkaistu instrumentaaliversio digitaalijulkaisuna. 
Kappaleet.
Kappaleet 1-3 julkaistiin alun perin "Mustajoulu"-digialbumilla vuonna 2011, kun taas kappale 4 ilmestyi aiemmin Eevil Stöön EP-julkaisuilla Eevil Stöön joulumanteli + rusinat ja Joulustöö.
Jatkosodan vastarinta

Jatkosodan vastarintaa suoritettiin Suomessa jatkosodan aikana vuosina 1941–1944. Toimijat koostuivat lähinnä kommunisteista, mutta myös joistakin sosiaalidemokraateista, jotka vastustivat Suomen natsi-Saksan aseveljenä käymää sotaa. Vastarinta perustui pääasiassa infrastruktuurin sabotoimiseen ja vakoiluun Neuvostoliiton hyväksi.
Vastarinta oli löyhästi organisoitunutta, eikä sillä ollut yhtenäistä keskusjohtoa. 
Toiminta.
Vastarinnan toiminta käsitti aluksi lähinnä erilaisten lentolehtisten painattamista ja jakelua, mutta laajeni myöhemmin erilaisiksi tihutöiksi ja sabotaaseiksi, joilla oli tarkoitus vaikeuttaa Saksan ja Suomen sotaponnisteluja. Iskut kohdistuivat armeijan kohteisiin sekä esimerkiksi sähkönjakeluun ja rautateihin. Osaa voidaan pitää pelkästään symbolisina ja niiden tarkoituksena oli osoittaa, etteivät kaikki hyväksyneet sotaa. Vastarintaliike ei kohdistanut toimiaan ihmisiä vastaan, mutta pidätysten yhteydessä käydyissä tulitaisteluissa sai kuitenkin surmansa vastarintaliikkeen jäsenten lisäksi myös viranomaisia. Aktiivisinta toiminta oli Tampereella, jossa vaikutti noin puolentoista vuoden ajan Pellervo Takatalon kesäkuussa 1941 kokoama nuorista muodostunut vastarintaryhmä. Tampereen vastarintaliikkeen toiminnasta kertoo myös Hannu Salaman tunnettu romaani "Siinä näkijä missä tekijä". Vastarintaliike harjoitti myös vakoilua ja teki yhteistyötä Neuvostoliiton lähettämien desanttien kanssa, joista osa oli alun perin suomalaisia kuten Väinö Niilo-Rämä ja Arvo Lamminen.
Metsäkaartilaiset.
Jatkosodan vastarintaliikkeeseen voidaan katsoa kuuluvaksi myös niin sanotut metsäkaartilaiset, jotka olivat rintamapalveluksesta kieltäytyneitä reserviläisiä. Suurin osa heistä oli vakaumuksellisia kommunisteja. Joukossa oli runsaasti talvisodan veteraaneja, jotka kieltäytyivät lähtemästä uuteen sotaan natsi-Saksan rinnalla ja valitsivat sen sijaan piileskelyn metsiin rakentamissaan piilopaikoissa. Metsäkaartilaisten suurimpia keskittymiä oli muun muassa Satakunnan ja nykyisen Pirkanmaan alueilla kuten Hämeenkyrössä sekä Länsi-Lapin Kolarissa ja Kittilässä. Hämeenkyrössä metsäkaartilaisia oli noin 100, mikä edusti lähes 10% osuutta paikkakunnan reserviläisistä. Rintamalta kieltäytyneitä piileskeli myös joissakin kaupungeissa, kuten Tampereella ja Helsingissä.
John McCarthy (jääkiekkoilija)

John McCarthy (s. 9. elokuuta 1986 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AHL-joukkue Worcester Sharksissa. Hänellä on sopimus St. Louis Bluesin kanssa.
Ura.
McCarthy pelasi Bostonin yliopiston joukkueessa ennen kuin tuli varatuksi San Jose Sharksiin numerolla 202 .
McCarthy sai ensimmäisen pisteensä NHL:ssä 21. lokakuuta 2010, kun syötti Scott Nicholin Colorado Avalanchen verkkoon avauserän lopulla tekemän tasoitusmaalin. Ensimmäisen maalinsa hän teki seuraavassa pelissä 23. lokakuuta Edmonton Oilersia vastaan ohittaessaan maalivahti Nikolai Khabibulinin.
Viidennellä Sharksin organisaatiossa pelaamallaan kaudella 2013–2014 McCarthy pelasi Worcesterin ja San Josen välillä. NHL:ssä hän pelasi 36 ottelua, joissa teki yhden maalin ja yhden maalisyötön.
4. heinäkuuta 2014 McCarthy siirtyi yhden vuoden kaksisuuntaisella sopimuksella St. Louis Bluesiin. 14. tammikuuta 2015 St. Louis lainasi McCarthyn pelaamaan takaisin Worcester Sharksiin. Hänen tilalleen St. Louisin farmijoukkue Chicago Wolvesiin siirtyi pelaamaan Adam Burish.
Merdjayoun taistelu

Merdjayoun taistelu käytiin toisessa maailmansodassa 19.–24. kesäkuuta 1941 osana operaatio Exporteria liittoutuneiden ja Vichyn Ranskan Libanonissa olleiden joukkojen välillä. Taistelussa Libanoniin edenneet australialaisjoukot puolustautuivat vastahyökkäyksen aloittaneita ranskalaisjoukkoja vastaan Merdjayounissa ja sen ympäristössä. Australialaiset olivat ryhmittyneet puolustukseen Brittiläiseen Palestiinaan johtavaan solaan.
Taustaa.
Intian 5. jalkaväkiprikaatin joukot olivat joutuneet saarroksiin Mezzeen lähellä Damaskosta ja saarrettujen avuksi lähetettiin Australian 6. divisioonan 3. pataljoona (). Australialaisjoukot eivät kuitenkaan kerenneet paikalle ennen piiritettyjen puolustuksen romahtamista ammusten loputtua. 
Taistelu.
Prikaatikenraali Berryman jakoi Merdjayounin alueen kolmeen sektoriin. Oikealle sivustalle Hermonin alueelle everstiluutnantti Corbyn 33. pataljoona, keskustaan majuri Onslowin 6. ratsuväkirykmentti ja vasemmalle kohti Merdjayounia everstiluutnantti Wellingtonin alaisuuteen 2. pioneeripataljoona sekä komppania 5. pataljoonasta. Kullekin alueelle ryhmitettiin lisäksi panssarintorjuntatykkejä. 25. pataljoona hyökkäsi vasemmalta koukaten Litanin alueelle tavoitteenaan hautausmaa taloryhmä linnoituksen pohjoispuolella.
Tykistö aloitti tulen Merdjayounin linnoitukseen. Oikea sivusta eteni kaupunkiin työntäen ranskalaisia edellään. Ranskalaisten ryhmittyessä taloihin, jolloin niistä käytiin yksittäisiä taisteluita. Hautausmaan hallinnasta käytiin kova, mutta lyhyt taistelu. Oikealla etenevä komppania eteni ranskalaisten tykistötulen viivästyttämänä taloryhmälle vangiten kolmetoista ranskalaista. Taloryhmän hallinnasta käytiin kuitenkin taisteluita. Alueella havaittiin panssarivaunuja ja panssariautoja. Hyökänneet australialaisjoukot ilman panssarintorjunta-aseistusta joutuivat lopulta antautumaan ylivoiman edessä. Neljä vaunuista lähti kohti hautausmaata, mutta ne saatiin torjuttua.
Kultaseni

Kultaseni ("Darling") on John Schlesingerin ohjaama mustavalkoinen elokuva vuodelta 1965. Se on satiirinen kuvaus mallintöistä show-bisnekseen pyrkivästä nuoresta naisesta, jota esittää Julie Christie. Elokuva herätti julkaisuaikanaan kohua rohkeiden seksikohtaustensa ansiosta myös länsimaissa, mutta erityisesti Moskovan elokuvajuhlilla Neuvostoliitossa.
Palkinnot.
Elokuva sai runsaasti palkintoja molemmin puolin Atlanttia. Se sai neljä Bafta-palkintoa: paras brittiläinen miesnäyttelijä (Dirk Bogarde), paras brittiläinen naisnäyttelijä (Julie Christie), paras mustavalkolavastus (Ray Simm) ja paras brittiläinen käsikirjoitus (Frederic Raphael).
Christie sai parhaan naisnäyttelijän Oscarin ja lisäksi elokuva sai puvustus- ja käsikirjoitus-Oscarin.
Arviot.
Kriitikko Arto Pajukallio on luonnehtinut elokuvaa kyyniseksi aikalaismoraliteetiksi, osin vanhentuneeksi mutta yhä kiinnostavaksi.
Tämä elokuva valittiin 1900-luvun vaikuttavimpien brittiläisten elokuvien joukkoon BFI:n kyselyssä vuonna 1999. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Kultaseni" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Resoluutio (kemia)

Resoluutio tarkoittaa kemiassa erotusmenetelmää, jota käytetään puhtaiden enantiomeerien erottamiseen raseemisesta seoksesta. Resoluutio perustuu joko enantiomeerien erilaisiin kemiallisiin johdannaisiin tai enantiomeereista johdettujen diastereomeerien erilaisiin fysikaalisiin ominaisuuksiin. Resoluutiota käytetään laajasti kemianteollisuudessa esimerkiksi lääketeollisuudessa enantiomeerien seokseen, vaikka kaikkien resoluutiomenetelmien huono puoli verrattuna asymmetriseen synteesiin on korkeintaan 50% saanto.
Resoluutiomenetelmiä.
Kiteyttämällä.
Kiteytykseen perustuvassa menetelmässä raseemisessa seoksessa olevista enantiomeereistä muodostetaan diastereomeerinen suola. Happamien yhdisteiden kuten karboksyylihappojen erotuksessa käytetään enantiomeerisesti puhtaita emäksisiä yhdisteitä, tyypillisimmin optisesti aktiivisia amiineja. Tällaisia ovat muun muassa metyylibentsyyliamiini, brusiini ja kinkonidiini. Karboksyylihapoista voidaan muodostaa myös esteri, kun niiden annetaan reagoida optisesti aktiivisen alkoholin tai alkoksidin kanssa. Emäksisten orgaanisten yhdisteiden resoluutioon käytetään optisesti aktiivisia happoja kuten viinihappoa, mantelihappoa ja kamferisulfonihappoa. Eri enantiomeereista johdetut diastereomeerit eroavat toisistaan. Niillä voi olla esimerkiksi erilainen sulamispiste ja liukoisuus. Kiteytykseen perustuvassa resoluutiossa tyypillisesti halutusta enantiomeerista muodostettu diastereomeeri on niukkaliukoisempi ja kiteytyy ulos liuottimesta. Toisesta enantiomeerista muodostettu diastereomeerinen suola jää liuokseen. Resoluutiota kiteyttämällä käytetään muun muassa naprokseenin tuotannossa.
Kromatografisesti.
Enantiomeerien erottaminen voidaan suorittaa käyttäen hyväksi korkean erotuskyvyn nestekromatografiaa eli HPLC-menetelmää. Tässä menetelmässä sekä paikallaan pysyvä faasi on kiraalinen ja vain tiettyä enantiomeeria. Eri enantiomeerit vuorovaikuttavat eri tavoin stationäärifaasin kanssa ja niiden retentioaika on erilainen. Näin ollen yhdisteen eri enantiomeerit kulkeutuvat kromatografiakolonnin läpi eri nopeuksilla ja erottuvat toisistaan. Resoluutio käyttäen HPLC-menetelmää soveltuu lähinnä laboratoriomittakaavaan.
Kineettinen resoluutio.
Kineettisessä resoluutiossa enantiomeerien erottuminen perustuu niiden erilaisiin reaktionopeuksiin kiraalisen resoluutioreagenssin kanssa. Kineettisissä resoluutioissa tyypillisimmin tarpeeton väärän stereokemian omaava enantiomeeri reagoi nopeammin kuin haluttu tuote, jolloin haluttu tuote jää reagoimattomana liuokseen ja voidaan erottaa. Kineettisissä resoluutioissa voidaan käyttää kiraalisia apuaineita, mutta teollisuudessa käytetyimpiä ovat entsyymit. Erityisesti amideja ja estereitä hajottavat hydrolaasit ovat yleisessä käytössä.
Leikkiviä poikia

Leikkiviä poikia on suomalaisen taiteilijan Verner Thomén öljyvärityö kankaalle vuodelta 1903. Se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin vuonna 1904 ja on kooltaan 111×140,5 cm.
Verner Thomé kuvasi paisteisella rannalla olevia alastomia pikkupoikia useampaankin työhönsä. Tämä "Leikkiviä poikia" on beigen- ja kullansävyissään onnistunut tallentamaan pikkupoikien oleilua rantahietikolla tapaan, joka ilmentää aikuistenkin henkeä noina aikoina. 1900-luvun alkuvuosina oli Suomessakin nousussa terveysajattelu, jolloin niin aikuiset kuin lapsetkin hakivat elämänvoimaa auringosta ja rannoilta. Modernin alastomuuskulttuurin hengessä sivistyneistö läksi mukaan naturalismiin ja auringonpalvontaan: käytännöllistä vitalistista elämäntapaa.
"Leikkiviä poikia" on maalattu Suursaaressa, jossa Thomé maalasi 1900-luvun alun kesinään näitä merenrantakuviaan. Maalaus oli esillä Pariisissa järjestetyssä Suomen taiteen näyttelyssä vuonna 1908. Thomé muutti suuntaansa kohti ranskalaista värimaailmaa noina aikoina. Pointillinen "Kylpeviä poikia" (1910) ja "Poikia rantakivillä" (n. 1910–1911) ovat myös tunnetuimpia Ateneumin taidemuseon hallussa olevia hänen tämän aihepiirin töitään.
The Giver

The Giver on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Phillip Noycen ohjaama tieteiselokuva. Se perustuu Lois Lowryn samannimiseen nuortenromaaniin vuodelta 1993. Pääosissa näyttelevät Meryl Streep, Jeff Bridges ja Brenton Thwaites.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 15. elokuuta 2014. 
Juoni.
Ihmiskunta on päässyt eroon sodista, mutta siltä on kielletty muistaminen ja tunteilu. Maailma on muuttunut turvalliseksi mutta myös kirjaimellisesti mustavalkoiseksi. Täydellinen tulevaisuus vaatii särön aiheuttavan kapinallisen.
Vastaanotto.
"Ilta-Sanomien" TV-lehdessä Timo Kuismin antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä..
The Imitation Game

The Imitation Game on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Morten Tyldumin ohjaama historiallinen sotadraamaelokuva matemaatikko Alan Turingista. Turing tunnetaan natsi-Saksan Enigma-koodin selvittäjänä toisen maailmansodan aikana. Turing tuomittiin myöhemmin homoseksuaalisuudesta. Elokuvassa Turingia näyttelee Benedict Cumberbatch. Elokuva perustuu Andrew Hodgesin elämäkertaan "Alan Turing: The Enigma" ja elokuvan on käsikirjoittanut Graham Moore. 
Elokuva sai ensi-iltansa Telluriden elokuvajuhlilla vuonna 2014. Elokuva esitettiin myös Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2014, jossa se palkittiin elokuvajuhlien pääpalkinnolla. Elokuvateatterihin elokuva saapui Yhdysvalloissa 21. marraskuuta 2014. Suomessa ensi-ilta oli 20. helmikuuta 2015. Elokuva palkittiin parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscarilla.
Vastaanotto.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 27 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 85 prosenttia oli positiivisia. The Independent -lehden Kaleem Aftab antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja kutsui elokuvaa vuoden parhaaksi brittielokuvaksi. Elokuva palkittiin Toronton elokuvajuhlien pääpalkinnolla ja saman palkinnon ovat voittaneet muun muassa elokuvat "Kuninkaan puhe, Slummien miljonääri ja 12 Years a Slave".
Daniel Huttlestone

Daniel Richard Huttlestone (s. 17. syyskuuta 1999 Havering, Essex, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa musikaalielokuvien lapsirooleissa. Hän näyttelee Gavrochea vuoden 2012 elokuvassa "Les Misérables" ja Jaakkoa vuoden 2014 elokuvassa "Into the Woods".
Rebecca Hall

Rebecca Maria Hall (s. 19. toukokuuta 1982 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "The Prestige", "Vicky Cristina Barcelona", "The Town", "Frost/Nixon", "Iron Man 3" ja "Transcendence".
Hallin isä on teatteriohjaaja, ja Hall onkin näytellyt useissa isänsä ohjaamissa produktioissa, kuten "Miten haluatte", "Man and Superman", "Galileon tytär" ja "Don Juan". Lisäksi hän on esiintynyt Hermionen roolissa kiertuenäytelmässä "Talvinen tarina" sekä Varyana näytelmässä "Kirsikkapuisto".
Hall teki debyyttinsä televisiossa vuonna 1992, kun hän esiintyi brittiläisessä minisarjassa "The Camomile Lawn".
Leon Diakonos

Leon Diakonos (, , ”Leon Diakoni”, noin 950–1000) oli bysanttilainen historioitsija.
Elämä.
Leon Diakonos syntyi maaseudulla Kaloessa Vähässä-Aasiassa. Hänen vanhempansa eivät olleet kovin varakkaita, mutta pystyivät kuitenkin lähettämään hänet koulutukseen Konstantinopoliin, jossa hänestä tuli diakoni keisarilliseen palatsiin noin vuosina 975–980. Hän kirjoitti 10 historian kirjaa, jotka käsittelivät Bysantin keisarien Romanos II:n, Nikeforos II Fokasin, Johannes I Tzimiskesin hallituskausia sekä varhaisia aikoja keisari Basileios II:n hallitusajalta. Hänen kirjoituksensa perustuivat useimmiten hänen omiin silminnäkijähavaintoihin eri tapahtumista. Leonin kirjoitustyyli oli hyvin klassinen, koska hän käytti samanlaista kieltä kuin runoilija Homeros sekä muut muinaisen Kreikan historioitsijat kuten Agathias. Leon tunnetaan erityisesti hänen silminnäkijähavainnoistaan Kiovan suuriruhtinas Svjatoslav I:n ajoilta, jolloin rusit hyökkäsivät Bulgariaan vuonna 969 sekä taistelivat Bysantin valtakuntaa vastaan eri puolilla..
Leon seurasi keisari Basileiosta hänen sotaretkilleen, ja vuonna 986 hän oli vähällä kuolla taisteluissa bulgaareja vastaan. Leonin myöhemmistä vaiheista tiedetään vain vähän, ja niistä on kolme eri teoriaa. Ensimmäisen teorian mukaan hän kuoli eikä sen vuoksi ehtinyt kirjoittamaan teostaan "Historia" valmiiksi Basileios II:n valtakaudella. Toisen teorian mukaan keisari ihastui hänen puheeseensa niin paljon, että lähetti hänet suurlähettilääkseen Italiaan 996–998. Sen jälkeen Leonista tuli ilmeisesti piispa Synodiin, mutta tämä versio on hyvin kiistanalainen. Kolmannen teorian mukaan hänestä tuli Kaarian metropoliitta. Tosin tämä on myös kiistanalaiseksi jäänyt asia.
"Historia"-teos.
Leonin "Historia"-teos koostuu 10 kirjasta, jotka kuvaavat tapahtumia vuosilta 959–976, mutta siinä on myös vanhempia kertomuksia sekä silminnäkijähavaintoja vuosilta 989–992. Ilmeisesti teos on tehty juuri noina vuosina. Hän oli hiukan erilainen historioitsija kuin edeltäjänsä ja aikalaisensa. Leon pyrki kirjoittamaan tapahtumille myös taustatietoja sekä määrittelemään niiden syitä ja seurauksia. Hän asettaa kyseenalaiseksi keisarien Nikeforos II Fokasin ja Johannes I Tzimiskesin sotaretket sekä keisari Basileios II:n hallituskauden alkuajalta. Sen vuoksi teosta ei julkaistu Basileioksen hallitusaikanaan, vaan Leon julkaisi sen itse hiukan ennenaikaisesti vuonna 976, jolloin Leon oli olettanut Basileioksen tulevan syrjäytetyksi eri kapinoiden vuoksi. Tosin Basileios pysyi vallassa vielä paljon pidempään.
Harjavallan vanha kaupungintalo

Harjavallan vanha kaupungintalo eli Yhteisötalo on Arkkitehtuuritoimisto Lappi-Seppälä &amp; Martaksen suunnittelema vuonna 1959 valmistunut hallintorakennus Harjavallassa. Alun perin se oli kunnantalo, vuosina 1968–1976 kauppalantalo ja vuosina 1977–2023 kaupungintalo. Nykyään se on kaupungin yhdistys- ja järjestötalo, jossa toimii muun muassa kaupungin arkisto. Myös kaupunginvaltuuston kokoukset pidetään edelleen siellä. Rakennus on suojeltu.
Satakunnantien eli Nakkilaan johtavan Yhdystie 2453:n varrella sijaitseva rakennus korvasi valmistuessaan ahtaaksi käyneen Harjavallankadulla toimineen kunnantalon. Samaan kokonaisuuteen kuuluvat myös vieressä sijaitsevat kunnan virkailijoille rakennetut asuintalot. Rakennukseen ei ole tehty suuria muutostöitä ja se on edelleen alkuperäisessä asussaan. 
Kaupungintalon sisätiloissa on kuvanveistäjä Uno Aron patsaat "Harkinta" ja "Työhönlähtö" sekä pronssireliefi "Onnellinen perhe", jotka ovat kaikki paljastettu vuonna 1959. Rakennuksen edustalla on suihkulähde sitä ympäröivine istutuksineen.
Harjavallan uusi kaupungintalo on vuonna 2009 valmistunut entinen Satakunnan Osuuspankin talo, jonka kaupunki osti vuonna 2022. Se otettiin käyttöön vuonna 2023.
Lahdesjärvi

Lahdesjärvi on yksi Tampereen kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin eteläisessä osassa. Lahdesjärven alueella on muun muassa Ikea sekä ABC-liikennemyymälä. Lahdesjärven naapurikaupunginosia ovat Lakalaiva, Nirva, Peltolammi, Multisilta, Vuores ja Hallila. Lahdesjärvi sijaitsee noin neljä ja puoli kilometriä etelään Tampereen keskustasta.
Tampere–Helsinki-moottoritien ja Tampereen itäisen ohitustien risteyksen kaakkoispuolella sijaitseva Lahdesjärvi on kaupunginosana nuori, sillä sen asemakaava vahvistettiin vuonna 1994. Nimi Lahdesjärvi on alun perin tarkoittanut kapean salmen erottamaa lahtea Särkijärven pohjoispäässä. Vanhaa paikallisnimistöä alueella edustavat kadunnimet Aunankorvenkatu ja Aunankaari (Aunankorpi), Eskonperkiönkatu (Eskonperkiö) ja Leppästensuonkatu (Leppästensuo), muutoin nimistö on alueella toimiviin konepajoihin viittaavia ryhmänimiä. Kadunnimet Postitorvenkatu ja -raitti viittaavat alueella aikoinaan sijainneeseen postivarikkoon.
Oare

Oare (Romanian kielellä "Oikeasti") on romanialaisartisti Innan kappale, joka nauhoitettiin alun perin marraskuussa 2007 sekä uudelleennauhoitettiin elokuussa 2012. Kappaleen on sekä sanoittanut että tuottanut Play &amp; Win ja sen oli tarkoitus alun perin olla "INNdiA"-singlen jälkeinen singlejulkaisu Party Never Ends -albumilta. Mutta koska se ei ajan myötä kiinnostanut enää artistia, se korvattiin singlellä "More than Friends" ja tämän myötä sitä ei koskaan julkaistu albumilla. Kappale ei onnistunut edes kotimaassaan pääsemään listoille.
Kappalelista.
Oare (Viralliset versiot)
Michael Winterbottom

Michael Winterbottom (s. 29. maaliskuuta 1961 Blackburn, Lancashire, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen elokuvaohjaaja.
Winterbottom on syntyisin Lancashiresta. Hän kävi koulunsa Blackburnissa ja jatkoi opintojaan Oxfordin yliopistossa, jossa hänen pääaineensa oli englannin kieli. Elokuvaopintonsa hän suoritti Bristolin yliopistossa.
Winterbottomin ohjaajanura käynnistyi televisiossa vuonna 1989, jolloin hän ohjasi Ingmar Bergman -aiheisen dokumenttielokuvan. Hän ohjasi televisiosarjojen jaksoja sekä televisioelokuvia. Tunnetuimpiin TV-ohjauksiin kuuluu neliosainen sarja "Family" vuodelta 1994; käsikirjoittajana toimi Roddy Doyle.
Teatterielokuvia Winterbottom alkoi ohjata vuonna 1995. Esikoisohjaus "Butterfly Kiss" kertoo biseksuaalisesta sarjamurhaajasta. Myöhemmistä ohjauksista voidaan mainita erityisesti draama "Wonderland" (1999), komedia "24 Hour Party People" (2002), tieteisromanssi "Code 46" (2003), metafiktiivinen komedia "" (2006) ja film noir "Tappaja sisälläni" (2010).
Winterbottomin myöhemmistä TV-ohjauksista tunnetuimpia on kuusiosainen sarja "The Trip – matkamiehet Brydon ja Coogan" (2010), jota on esitetty myös Suomessa. Sarjan pääosissa nähdään Winterbottomin vakiokasvot Steve Coogan ja Rob Brydon. Sarja sai jatkoa vuonna 2013: "The Trip to Italy".
Pasi Kauppinen

Pasi Kalevi Kauppinen on suomalainen basisti ja säveltäjä. 
Kauppinen on soittanut Silent Voicesissa. Vuonna 2013 hän korvasi Sonata Arctica -yhtyeessä Marko Paasikosken ja ryhtyi yhtyeen basistiksi. Hän soittaa bassoa levyillä Pariah's Child, sekä The Ninth Hour. Pasi Kauppinen on kotoisin Kokkolasta. Hän soittaa Warwick Streamer -bassoilla ja MESA/Boogie -vahvistimilla.
Jaime Alguersuari, Sr.

Jaime Alguersuari Tortajada (s. 2. huhtikuuta 1950) on espanjalainen entinen ratamoottoripyöräilijä. 
Alguersuari ajoi vuosina 1973 ja 1975 MotoGP-luokassa kaksi kilpailua Derbillä, joissa molemmissa hän sijoittui seitsemänneksi ja sai neljä pistettä. Alguersuari Sr.:n poika Jaime Alguersuari kilpaili Formula 1-sarjassa vuosina - Toro Rossolla, sijottuen parhaimmillaan seitsemänneksi. Hän on kilpaillut myös pikkuformuloissa. 
Alguersuari omistaa World Series by Renault -sarjan. Hän on Espanjassa kuuluisa multimiljonääri ja liikemies. Alguersuari Sr.:n avulla monet nykyiset F1-kuljettajat ovat saaneet näytönpaikan, mukaan lukien hänen oma poikansa.
Fredrik Donner

Fredrik Donner jr. (2. helmikuuta 1953 – 2016) oli suomalainen ralliautoilija, joka kilpaili Rallin MM-sarjassa kausina 1973 ja 1987 ajaen yhteensä viisi starttia ja saaden kaksi pistettä. Hänen paras sijoituksensa oli Norsunluurannikon MM-rallin 1987 yhdeksäs sija Subarulla. Kyseinen ralli oli Donnerin kauden ainoa kilpailu. Kaudella 1973 hän kilpaili Opelilla neljä kilpailua oltuaan parhaimmillaan Ruotsin MM-rallin kymmenes. Muut kilpailut kaudella hän keskeytti. Hän oli parhaimmillaan (1987) MM-sarjan 58 kahdella MM-pisteellään.
Alkukesällä 2016 Donner kuoli syöpään 63-vuotiaana.
Bubble Pop

Bubble Pop on korealaisartisti Hyunan levyttämä K-pop-kappale hänen ensimmäiseltä, Bubble Pop!-EP:ltä. Sen julkaisi Cube Entertainment digitaalisesti ladattavana singlenä 5. heinäkuuta 2011.
Kappaleeseen liittyvän musiikkivideon teaseri julkaistiin 30. kesäkuuta 2011. Musiikkivideo kuvattiin Okinawassa, Japanissa. Koko video julkaistiin kaikkien katsottavaksi 4. heinäkuuta 2011 ja sillä vierailee lyhyessä cameo-roolissa myös Lee Joon MBLAQ:sta.
Retry

Retry on suomalaisen Rovio Entertainmentin kehittämä mobiilipeli, joka julkaistiin 6. toukokuuta 2014 iOS:lle, alun perin vain Suomessa, Kanadassa ja Puolassa. Peli julkaistiin maailmanlaajuisesti 22. lokakuuta 2014, tällöin myös Androidille.
Pelaaminen.
Pelissä ohjataan lentokonetta, jolla kuuluu lentää maaliin asti useissa eri kentissä, varoen esteitä. Kentät ovat suoraviivaisia ja sivultapäin kuvattuja. Kenttiin tulee niiden vaikeutuessa erilaisia esteitä, kuten tuulenpuuskia. Lentokone osaa tehdä silmukoita. Pelissä voi ostaa välietappeja, joista pääsee jatkamaan kenttää, jos osuu esteeseen. Jos pelaaja osuu esteeseen, kenttä alkaa välittömästi uudelleen. Pelissä on retrohenkiset 8-bittiset grafiikat.
Aimo Heino

Aimo Uuno Heino (30. huhtikuuta 1924 Koivisto – 24. marraskuuta 1985) oli suomalainen näyttelijä. 
Heino näytteli uransa alussa Lahden Teatterissa 1947–1949, Iisalmessa 1950–1953, Tampereen Työväen Teatterissa 1954–1955 ja sitten Kemissä, Jyväskylässä ja Joensuussa. 1970-luvun alkuvuosina Heino näytteli Porissa.
Aimo Heino on näytellyt muutamissa televisio- ja teatterielokuvissa, kuten "Hyvästi Mansikki" (1970), "Amalia" (1973), "Yhden miehen sota" (1974), "Lossi" (1980) ja "Vapaa duunari Ville-Kalle" (1984).
Heinon puoliso oli näyttelijä Hilkka Ollikainen.
Denis Nagulin

Denis Nagulin (ven. Дени́с Нагу́лин, s. 27. marraskuuta 1992 Pietari, Venäjä) on venäläinen moottoriurheilija.
Ura.
Nagulin aloitti uransa vuonna 2008 Venäjän Touring Car Light -sarjassa sijoittuen sarjan 13:nneksi. Vuonna 2009 Nagulin ajoi Legends-luokkaa Suomessa. Hän ei kuitenkaan ilmoittautunut sarjaan, eikä näin ollen kerännyt Legends Trophyn pisteitä. Vuonna 2010 hän jatkoi sarjassa ja sijoittui 18:nneksi. 
Vuonna 2011 Nagulin ajoi Eurocup Formula Renault -sarjassa, jossa hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2012 Nagulin siirtyi European F3 Open -sarjaan sijoittuen sarjan 20:nneksi. Samana vuonna hän ajoi kaksi kilpailua Formula Renault Alps -sarjassa. Vuonna 2013 Nagulin jatkoi F3 Open -sarjassa sijoittuen sarjan 19:nneksi. Samana vuonna hän kilpaili Formula Abarth -sarjassa voittaen yhden kilpailun. Vuonna 2014 Nagulin ajoi kaksi kilpailua GP3-sarjassa Trident-tallin kuljettajana saavuttamatta pisteitä.
Maverick Viñales

Maverick Viñales (s. 12. tammikuuta 1995) on espanjalainen ratamoottoripyöräilijä, joka kaudella 2017 kilpailee MotoGP-luokan Movistar Yamaha -tallissa. Hän voitti Moto3-luokan maailmanmestaruuden kaudella 2013. 
Ura.
Figueresissa syntynyt Viñales aloitti moottoripyöräilyn jo kolmevuotiaana. Vuonna 2011 hän siirtyi Moto3-luokan edeltäjään, 125-kuutioisiin. Hän voitti kauden aikana neljä kilpailua ollen sarjan kolmas. Seuraavana vuonna Viñales jatkoi nyt Moto3:ksi muuttuneessa 125-kuutioisten sarjassa. Hän onnistui voittamaan kaudella viisi osakilpailua ollen jälleen sarjan kolmas. Kaudella 2012 Viñales voitti vain kolme kilpailua, mutta tasaisuutensa ansioista hänet kruunattiin kauden jälkeen Moto3-luokan maailmanmestariksi. Hän oli kauden kymmenessä ensimmäisessä osakilpailussa jokaisessa palkintopallilla ja kauden seitsemästätoista osakilpailusta viidessätoista palkintopallilla seisoi Maverick Viñales. Huonoimmillaan hän oli viides. Kaudeksi 2014 Viñales siirtyi Moto2-luokan Pons Racing-tiimiin. Hän voitti kauden aikana neljä kilpailua ollen sarjan kolmas.
Kaudeksi 2015 Viñales siirtyi MotoGP-sarjan SUZUKI ECSTAR -talliin.
Kausi 2017 alkoi Qatarin Losailin osakilpailun voitolla. Startti tapahtui paalupaikalta.
Muuta.
Viñalesin serkku Isaac Viñales kilpailee tällä hetkellä Supersport600cc Sarjassa Kallio Racing:in riveissä. Maverick Viñales on 170 senttimetriä pitkä ja painaa 65 kiloa.
Johan Reinhold Taube

Johan Reinhold Taube (26. tammikuuta 1823 Tenhola – 11. toukokuuta 1898 Tenhola) oli suomalainen juristi ja moninkertainen valtiopäivämies.
Tauben vanhemmat olivat majuri Johan Reinhold Taube vanhempi ja Ottiliana Lovisa von Kraemer. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1856 oli Alexandra Saltzman (k. 1867) ja toinen vuodesta 1873 Ida Alexandra Amnorin (k. 1909). Taube valmistui hovioikeuden auskultantiksi 1846 ja palveli kopistina senaatissa 1850-1858, kunnes siirtyi viljelemään sukutilaansa Tenholan Prästkullaa. Taube oli Tammikuun valiokunnan jäsen 1862 ja edusti sukuaan aatelissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1897, joilla hän kuului aateliston suomenmieliseen vähemmistöön. Vuoden 1863 valtiopäivillä hän puolsi Erik Klamin suomen kielen oikeuksia koskenutta anomusta, vuonna 1885 hän kannatti mahdollisimman laajaa äänioikeutta. Taube toimi useiden valtionkomiteoiden jäsenenä, 1880 hän sai kamarineuvoksen arvon ja 1885 hovimestarin arvon.
Taubella oli samanniminen poika, Johan Reinhold Taube, joka oli upseeri, tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Amerikan kovimmat keräilijät

Amerikan kovimmat keräilijät ("American Pickers") on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jossa keräilijäkaksikko etsii vanhaa antiikkitavaraa ympäri Yhdysvaltoja. Ohjelman ensiesitys oli Yhdysvaltain History-kanavalla 18. tammikuuta 2010. Suomessa sarjaa esitetään Jim-kanavalla. Ohjelmaa tuottaa Cineflix.
Sarjan ensimmäinen jakso keräsi yhteensä 3,1 miljoonaa katsojaa, joka teki siitä History-kanavan kaikista katsotuimman debytointijakson vuonna 2007 näytetyn "Rekkakuskit jäällä" -sarjan aloitusjakson jälkeen. Sarjan toisen tuotantokauden ensimmäinen jakso näytettiin Yhdysvalloissa 7. kesäkuuta 2010. 8. syyskuuta 2010 näytetty episodi, "Laurel &amp; Hardy" keräsi 25-54-vuotiaiden keskuudessa 5.3 miljoonaa katsojaa. Sarjan kolmannen tuotantokauden ensimmäinen jakso näytettiin Yhdysvalloissa 28. maaliskuuta 2011.
William O’Brien

William O’Brien (2. lokakuuta 1852 Mallow, Corkin kreivikunta, Irlanti – 25. helmikuuta 1928 Lontoo, Iso-Britannia) oli irlantilainen poliitikko. Hän oli yksi johtajista pitkäaikaisessa kamppailussa maareformin ja Irlannin itsehallinnon eli home rulen puolesta.
Ura.
O’Brien toimi vuodesta 1869 lehtimiehenä ja vuonna 1881 hänet nimitettiin Irlannin maaliiton julkaiseman viikkolehden "United Irelandin" päättoimittajaksi. Jo saman vuoden lokakuussa brittiviranomaiset lakkauttivat lehden ja O’Brien vangittiin yhdessä Charles Parnellin ja muiden maaliiton johtajien kanssa. Juuri O’Brien laati vankilassa kuuluisan ”vuokrankeskeytysmanifestin” ("No Rent Manifesto"), jossa kannustettiin maanvuokraajia keskeyttämään vuokranmaksunsa. Julistuksen julkistaminen johti nopeasti koko maaliiton lakkauttamiseen. O’Brien vapautui seuraavana vuonna ja hän palasi uudelleenperustetun "United Irelandin" päätoimittajaksi. Hänet valittiin 1883 parlamentin alahuoneeseen, jossa hän istui yhtäjaksoisesti vuoteen 1895.
O’Brienin kuuluisin poliittinen tempaus oli hänen vuonna 1886 lanseeraamansa niin sanottu "plan of campaign" (”sotasuunnitelma”) -kampanja, jossa maanvuokraajia kannustettiin jättämään vuokransa maksamatta, mikäli isännät eivät suostuisi alentamaan niitä kohtuulliseksi katsotulle tasolle. Sen sijaan heidän tulisi lahjoittaa vuokrarahat yhteiseen kassaan, jolla tuettaisiin mailtaan häädettyjä maanvuokraajia. Parnell ei tukenut tätä kampanjaa, mutta se sai silti paljon tuulta alleen. Britannian parlamentti sääti sen seurauksena vuonna 1887 niin sanotun Coercion Act -lain, jonka nojalla O’Brien passitettiin jälleen vankilaan. Hän oli useasti vangittuna seuraavan neljän vuoden aikana jyrkän agitaationsa vuoksi.
O’Brien oli vuosien ajan Irlannin nationalistien joukossa toiseksi vaikutusvaltaisin henkilö Parnellin jälkeen. Parnellin kukistumiseen vuonna 1890 johtaneen avioeroskandaalin aikana O’Brien yritti aluksi sovitella Parnellin vastustajien ja tukijoiden välejä, mutta asettui lopulta Parnellin syrjäyttämistä kannattaneen Irlantilaisen puolueen enemmistön kannalle. Vuonna 1898 O’Brien perusti United Irish League -nimisen poliittisen järjestön ja palasi kaksi vuotta myöhemmin parlamenttiin. Hän tuki vuosien 1902–1903 maakonferenssia, jossa maanomistajien ja maanvuokraajien edustajat onnistuivat sopimaan yhteisistä tavoitteista. Seurauksena oli vuonna 1903 säädetty niin sanottu Wyndhamin laki, jonka nojalla suuri osa maanvuokraajista sai lunastaa tilansa itselleen. O’Brien etääntyi vähitellen John Redmondin johtamasta Irlantilaisen puolueen johdosta. Kun O’Brienin aiempi puolue United Irish League jäi heidän käsiinsä, hän perusti vuonna 1909 T. M. Healyn kanssa riippumattomien nationalistien parlamenttiryhmän, joka seuraavana vuonna järjestäytyi All-for-Ireland League -nimiseksi puolueeksi. Kun Redmond sai vielä H. H. Asquithin hallituksen tekemään uuden home rule -lakiesityksen, O’Brienin puolue tuki sitä lojaalisti. Muutaman vuoden sisällä pääosa O’Brienin tukijoista kuitenkin siirtyi radikaalimman Sinn Féin -puolueen kannattajiksi. O’Brien itse jäi pois parlamentista vuonna 1918 ja hänen puolueensa lakkasi pian toimimasta.
V (Anna Abreun albumi)

V on suomalaisen poplaulaja Anna Abreun viides studioalbumi. Warner Music Finland julkaisi albumin CD:nä ja digitaalisesti 30. toukokuuta 2014 sekä LP:nä 13. kesäkuuta 2014. Albumin ovat tuottaneet Jonas W. Karlsson, Jarkko Ehnqvist ja Hank Solo. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan neljänneksi. Kaikkiaan listaviikkoja Top50:ssa kertyi 20.
Albumilla vierailevat tanskalainen poplaulaja Christopher sekä suomalainen räppäri Gracias.
"V"-albumin ensimmäinen single, ”Ra-ta ta-ta” julkaistiin 11. huhtikuuta 2014. Kappale nousi Suomen virallinen singlelistan 17:nneksi sekä latauslistan 6:nneksi. Se nousi myös Suomen neljänneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Toinen single ”Right In Front Of You” julkaistiin kesäkuussa 2014.
Roxie Hart

Roxie Hart (myös "Chicago" ja "Chicago Gal") on vuonna 1942 ensi-iltansa saanut William A. Wellmanin ohjaama ja Nunnally Johnsonin tuottama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Ginger Rogers, Adolphe Menjou ja George Montgomery.
Juoni.
"Roxie Hart" sijoittuu 1920-luvun Chicagoon, missä revyytyttö Roxie Hartin (Ginger Rogers) kelvoton aviomies (George Chandler) murhaa miehen ja vaatii Roxieta ottamaan syyt niskoilleen, koska valamiehistöt harvoin lähettävät naisia sähkötuoliin. Roxie suostuu, koska pitää julkisuutta hyödyllisenä hänen uralleen. Roxien tapauksen ottaa käsiteltäväksi asianajaja Billy Flynn (Adolphe Menjou). Oikeudenkäyntiä seuraava toimittaja Homer Howard (George Montgomery) rakastuu Roxieen, jonka hän vie vihille, kun Roxie jättää hänen raukkamaisen aviomiehensä.
Tuotanto.
Nunnally Johnson ja Ben Hecht laativat käsikirjoituksen Maurine Dallas Watkinsin näytelmän "Chicago" (1926) pohjalta. Alkuperäinen Broadway-näytelmä sai ensi-iltansa Music Box Theatressa 30. joulukuuta vuonna 1926. Näytelmää esitettiin 172:n esityksen ajan, ja se suljettiin toukokuussa 1927.
"Roxie Hart" on uudelleenfilmatisointi vuoden 1927 mykkäelokuvasta "Intohimojen syleilyssä", jonka pääosassa on Phyllis Haver. Toinen alkuperäiseen näytelmään perustuva elokuva on vuonna 2002 ilmestynyt "Chicago", jonka pääosissa ovat Renée Zellweger, Catherine Zeta-Jones ja Richard Gere. "Chicago"-näytelmän pohjalta on tehty myös musikaali "Chicago" (1975).
"Roxie Hartin" kuvaukset alkoivat lokakuussa 1941 ja päättyivät 2. tammikuuta 1942. Elokuva kuvattiin Los Angelesin Century Cityssä sijaitsevilla 20th Century Foxin studioilla. Roxie Hartin rooli oli aluksi tarkoitettu Alice Fayelle, joka ei raskautensa takia voinut ottaa roolia vastaan.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Roxie Hart" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 20. helmikuuta vuonna 1942 New Yorkissa. Tuotantoyhtiönä toiminut 20th Century Fox oli myös elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 89 prosenttia on myönteistä perustuen yhdeksään arvosteluun.
20th Century Fox julkaisi "Roxie Hartin" ensimmäisen kerran DVD:lle Yhdysvalloissa 20. huhtikuuta vuonna 2004. Elokuvaohjaaja Stanley Kubrick on kerran kertonut "Roxie Hartin" olleen yksi hänen suosikkielokuvistaan.
History (televisiokanava)

History (alun perin The History Channel vuosina 1995-2008) on yhdysvaltalainen kaapeli ja satelliittitelevisiokanava, jonka omistaa A+E Networks, Hearst Corporation ja Disney–ABC Television Groupin välinen joint venture.
Alun perin kanavalla näytettiin vain dokumentaarisia ohjelmia sekä historiallisia fiktiosarjoja. Vuodesta 2008 lähtien se on kuitenkin lähettänyt valikoiman tositelevisiosarjoja sekä muuta epähistoriallista materiaalia. Elokuussa 2013 yhteensä 98 226 000 yhdysvaltalaista kotitaloutta (86,01% televisiollisista kotitalouksista) pystyy seuraamaan History-kanavaa.
Kansainvälisiä lokalisoituja versioita History-kanavasta on myös saatavilla lukuisissa formaateissa Kanadassa, Euroopassa, Australiassa, Lähi-idässä, Afrikassa ja Latinalaisessa Amerikassa. Ensimmäinen eurooppalainen versio julkaistiin Scandinaviassa Viasatilla, joka pyörittää nykyään omaa kanavaansa, Viasat Historyä. History aloitti lähetykset Suomessa toukokuussa 2017.
Väinö Lehtonen (kansanedustaja)

Väinö Rudolf Lehtonen (7. lokakuuta 1883 Turku – 22. toukokuuta 1943 Kemi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922. Hän teki pitkän työuran edistysmielisen osuustoimintaliikkeen palveluksessa.
Elämä.
Väinö Lehtosen vanhemmat olivat Lemussa syntynyt räätäli Juho Lehtonen (1848-1916) ja Maskusta kotoisin ollut Adolfiina Ylitalo (1858-1907). Käsityöläiskoulun jälkeen hän työskenteli räätälinä vuodesta 1898 lähtien. Lehtonen liittyi Turun työväenyhdistykseen jo vuosisadan vaihteessa. Hän kuului räätälien ammattiosastoon ja oli 1906 perustamassa Turun eteläisen vaalipiirin sosialidemokraattista piirijärjestöä. Lehtonen toimi sen ensimmäisenä piirisihteerinä ja hoiti muita luottamustehtäviä, kunnes siirtyi 1911 Turun Työväen Osuuskaupan kirjanpitäjäksi.
Sisällissodan jälkeen Lehtonen lähti jälleen mukaan puoluetoimintaan. Lehtonen oli elvyttämässä sodan lamauttamaa piirijärjestöä ja joulukuussa 1918 hänet valittiin piiritoimikunnan puheenjohtajaksi. Lehtonen valittiin kansanedustajaksi kevään 1919 vaaleissa. Hän oli myös Turun kaupunginvaltuuston jäsen. Lehtonen jätti eduskunnan yhden vaalikauden jälkeen ja siirtyi 1922 OTK:n toimistonjohtajaksi Helsinkiin. Vuodesta 1925 lähtien hän työskenteli OTK:n säästökassaosaston johtajana ja kassantarkastajana. Lehtonen kuoli 59-vuotiaana toukokuussa 1943. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaahan.
Perhe.
Väinö Lehtosen puoliso oli turkulainen ompelija Laina Koitar Jokinen (1883-1966). Heillä oli viisi lasta. Laina Lehtonen vaikutti muun muassa Sosialidemokraattisessa naisliitossa ja myöhemmin Sosialidemokraattisessa työläisnaisliitossa sekä kuului Elannon edustajistoon.
Väinö Lehtonen (puutarhuri)

Väinö Vilhelm Lehtonen (25. marraskuuta 1888 Eurajoki – 11. lokakuuta 1952) oli suomalainen puutarhuri ja alan opettaja.
Lehtonen oli Elisenvaaran maanviljelyskoulun puutarhaopettajana 1911–1912, Vakka-Suomen maamies- ja kotitalouskoulussa 1912–1916 ja Alhaisten kartanon tilanhoitajana 1916–1921. Alholan puutarhakoulun johtajana Lehtonen työskenteli vuosina 1921–1929 ja Hyvinkään pienviljelysneuvojaopiston puutarhaopettajana 1929–1940. Lepaan puutarhaopiston lehtorina hän toimi vuodesta 1940 alkaen. Hän oli myös Maatalousnormaalikoulun tuntiopettaja vuosina 1930–1947 ja Mustialan maamiesopistossa tuntiopettaja 1931–1948. 
Lehtonen kirjoitti ja toimitti puutarhanhoitoa käsitteleviä kirjoja.
Petr Zámorský

Petr Zámorský (s. 3. elokuuta 1992 Zlín, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Zámorský on HC Zlínin kasvatti. Hän oli kaudella 2007–2008 seuran U18-junioreiden tehokkain puolustaja tehoilla 3+26=29, kuten myös Zlínin U20-junioreissa kaudella 2010–2011. Vuotta aiemmin Zámorský voitti Extraliga juniorůn mestaruuden. Kaudella 2011–2012 hän nousi Zlínin miesten joukkueeseen, jossa Extraligan tulokaskausi toi 37 runkosarja- ja 12 playoff-ottelussa tehot 1+4=5.
Kaudella 2012–2013 Zámorský oli kahdeksalla osumallaan Zlínin eniten maaleja tehnyt puolustaja. Kaudella 2013–2014 hän teki Extraligan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+11=18. Zámorský oli koko kevään 2014 pudotuspelien tehokkain puolustaja tehoilla 4+5=9 ja jakoi myös tehotilaston voiton joukkuetoverinsa Bedřich Köhlerin kanssa lukemalla +8. Hän voitti kauden päätteeksi Tšekin-mestaruuden ja palkittiin Extraligan parhaana puolustajana.
Huhtikuussa 2014 Zámorský teki 1+1-vuotisen sopimuksen SM-liigajoukkue Espoo Bluesin kanssa. Hän teki kesäkuussa kaksivuotisen tulokassopimuksen NHL-joukkue New York Rangersin kanssa. Zámorský aloitti kiekkokauden Bluesin paidassa elokuussa 2014 pelaamalla harjoitusotteluita ennen lähtöä Rangersin harjoitusleirille. Jäätyään ilman NHL-paikkaa hän päätti jatkaa kaudella 2014–2015 uraansa lainalla Bluesin vahvuudessa sen sijaan, että Zámorský olisi siirtynyt farmiin. Tammikuussa 2015 hän siirtyi loppukaudeksi jatkamaan lainasopimustaan Ruotsiin SHL-joukkue Örebro HK:n riveihin.
Lokomotiv Jaroslavl varasi Zámorskýn ensimmäisellä kierroksella 18. pelaajana . Kauden 2015–2016 hän aloitti AHL-joukkue Hartford Wolf Packissa. Zámorský pelasi siellä vain kymmenen ottelua, kunnes Rangers asetti hänet siirtolistalle ja Zámorskýn sopimus purettiin marraskuussa 2015. Muutamaa päivää myöhemmin hän palasi kevääseen 2017 asti ulottuvalla sopimuksella Örebroon. Kaudella 2016–2017 Zámorský oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 6+10=16.
Maajoukkueura.
Zámorsky edusti Tšekkiä MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2016. Jälkimmäisessä turnauksessa hän ei kuitenkaan mahtunut kertaakaan kokoonpanoon. Yhteensä Zámorský on pelannut 43 A-maaottelua tehopistein 1+5=6. 
Zámorský pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2009.
Valko-Venäjän Suuren isänmaallisen sodan historian valtionmuseo

Suuren isänmaallisen sodan valtionmuseo eli täydellisemmin Valko-Venäjän Suuren isänmaallisen sodan historian valtionmuseo (, ) on toisen maailmansodan aikaa esittelevä sotamuseo Minskissä Valko-Venäjällä.
Museon vanha ja uusi rakennus.
Yli 70-vuotiaan sotamuseon entinen päärakennus sijaitsi Minskin kantakaupungissa, Lokakuun aukion laidalla osoitteessa Praspekt Nezaležnasti 25а, Minsk. Vuonna 1964 valmistuneen museorakennuksen suunnittelivat arkkitehdit G. Benediktov ja G. Zaborski (1909–1999). Vuonna 1966 museo muutti näihin tiloihin, ja tuolloin uudistettu näyttely avautui vuonna 1967.
Museolle rakennettiin vuosina 2010-2014 uudisrakennus Minsk on sankarikaupunki -muistomerkin viereen ja ympärille. Uudet museotilat suunniteltiin arkkitehti, professori Viktar Kramarenkan johdolla. Uudisrakennus suunniteltiin avattavaksi Voitonpäivänä vuonna 2014, jolloin Minskissä käynnistyivät jääkiekon vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailut. Avajaispäivää lykättiin parilla kuukaudella. Uuden museorakennuksen avajaiset järjestettiin Valko-Venäjän itsenäisyyspäivän aattona 2. heinäkuuta 2014 presidenttien Lukašenkan ja Putinin läsnä ollessa.
Marija Jaremtšuk

Marija Jaremtšuk (s. 2. maaliskuuta 1993 Tšernivtsi) on ukrainalainen laulaja, joka edusti Ukrainaa vuoden 2014 Euroviisuissa Kööpenhaminassa kappaleella ”Tick-Tock”. Hän sijoittui kilpailun finaalissa kuudenneksi.
Vuonna 2012 Jaremtšuk osallistui Ukrainan "The Voice" -kilpailuun sijoittuen neljänneksi. Samana vuonna hän sijoittui kolmen joukkoon kansainvälisessä New Wave -laulukilpailussa.
Jaremtšuk puhuu ukrainan lisäksi englantia ja italiaa, sekä vähän saksaa ja romaniaa. Omien sanojensa mukaan hän ymmärtää myös puolaa.
Se og Hør

Se og Hør () on tanskalaisen Aller Median julkaisema viihde- ja tv-aikakauslehti, josta tehdään viikoittain kolme eri versiota Tanskan, Norjan ja Ruotsin markkinoille. Norjassa lehti ilmestyy kaksi kertaa viikossa. Suomalainen Seiska on Se og Hørin sisarjulkaisu. Se og Hør ja Seiska ovat kotimaidensa suurimmat viikkolehdet. 
Lehti perustettiin Tanskassa vuonna 1939 nimellä "Det Ny Radioblad" (Uusi radiolehti). Vuonna 1953 se alkoi seurata uutta mediaa, televisiota, ja muutti nimensä nykyiseen muotoon.
Huhtikuussa 2014 Se og Hør joutui mediaskandaaliin, kun julkisuuteen tuli väite että lehti oli ostanut tietoja Tanskan kuninkaallisen perheen ja tanskalaisten näyttelijöiden luottokorttiostoksista ja lentomatkoista. Lukuisat henkilöt, muun muassa Mads Mikkelsen, tekivät asiasta tutkintapyynnön poliisille. Marraskuussa 2016 lehden entinen päätoimittaja Henrik Qvortrup sai 15 kuukauden vankeusrangaistuksen, josta 12 kuukautta muunnettiin 200 tunnin yhdyskuntapalveluksi. Myös kolme muuta toimittajaa sekä luottokorttiyhtiö Netsin työntekijä tuomittiin oikeudessa. Aiemmin elokuussa Aller Medialle määrättiin 10 miljoonan kruunun sakot (noin 1,3 miljoonaa euroa).