tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dorothy Greenhough-Smith

Dorothy Vernon Greenhough-Smith ("Muddock-"; 27. syyskuuta 1882 Yarm, Stockton-on-Tees – 9. toukokuuta 1965 Royal Tunbridge Wells, Kent) oli brittiläinen taitoluistelija ja olympiamitalisti. Hän oli kirjailija J. E. Preston Muddockin tytär ja meni 17-vuotiaana naimisiin toimittaja Herbert Greenhough Smithin kanssa.
Greenhough-Smith sai vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa naisten yksinluistelussa pronssia.
Greenhough-Smith voitti taitoluistelun Ison-Britannian-mestaruuden 1908 ja 1911. Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa hän pääsi hopeasijalle 1912. Hän oli myös tennispelaaja ja kilpaili Wimbledon-turnauksessa.
Helmut Cämmerer

Helmut Cämmerer (5. toukokuuta 1911 Hampuri – 4. lokakuuta 1997 Buchholz in der Nordheide) oli saksalainen meloja ja olympiamitalisti. Hän sai 1 000 metrin kajakkiyksikössä hopeaa sekä vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä että vuoden 1938 ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa.
Gunnar Åkerlund

Ernst Gunnar Åkerlund (20. marraskuuta 1923 Nyköping – 4. lokakuuta 2006 Nyköping) oli ruotsalainen meloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa Åkerlund ja hänen parinsa Hans Wetterström voittivat 10 000 metrin kajakkikaksikossa kultaa, ja vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä he saivat siinä hopeaa.
Åkerlund voitti maailmanmestaruuskilpailuissa kaksi kultaista ja yhden hopeisen mitalin.
Octavio Antonio Beras Rojas

Octavio Antonio Beras Rojas (16. marraskuuta 1906 – 30. marraskuuta 1990) oli dominikaanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hän oli maansa ensimmäinen kardinaali.
Beras Rojas syntyi Octavio Beras Zorrillan ja Teresa Rojas Santanan kolmesta lapsesta vanhimpana. Hän opiskeli Santo Domingossa ja vuonna 1926 Roomassa, josta joutui terveyssyistä palaamaan kotimaahan. Hän sai pappisvihkimyksen Santo Domingon arkkihiippakunnassa 13. elokuuta 1933, ja hänet nimitettiin saman arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi sekä Euchaitaen titulaariarkkipiispaksi 2. toukokuuta 1945. Piispaksi konsekroinnin suoritti 12. elokuuta Manuel Arteaga y Betancourt, jota avustivat Enrique Pérez Serantes ja Aloysius Joseph Willinger.
Beras Rojasista tuli Santo Domingon arkkipiispa 10. joulukuuta 1961. Hän sai 8. joulukuuta 1962 lisäksi nimityksen maan sotilasarkkipiispaksi. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 24. toukokuuta 1976, jolloin hän sai nimityksen San Siston kardinaalipapiksi. Hän jäi eläkkeelle Santo Domingon arkkipiispan tehtävistä 15. marraskuuta 1981 ja sotilasarkkipiispan tehtävistä 4. huhtikuuta 1982.
Beras Rojas osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja vuonna 1978 kahteen konklaaviin.
Ricardo Pittini Piussi

Ricardo Pittini Piussi (30. huhtikuuta 1876 Tricesimo – 10. joulukuuta 1961) oli syntyjään italialainen, Dominikaanisessa tasavallassa toiminut roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 22. tammikuuta 1899 ja nimitettiin Santo Domingon arkkihiippakunnan johtoon 11. lokakuuta 1935. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph-Marie Le Gouaze, jota avustivat Luis Antonio de Mena Steinkoft ja Edwin Vincent Byrne.
Vuonna 1958 Pittini Piussi sai lisäksi nimityksen Dominikaanisen tasavallan sotilaspiispaksi. Hän toimi sekä sotilaspiispana että Santo Domingon arkkipiispana kuolemaansa saakka.
Blase Joseph Cupich

Blase Joseph Cupich (s. 19. maaliskuuta 1949 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Omahan arkkihiippakuntaan Daniel Eugene Sheehan 16. elokuuta 1975. Hänet nimitettiin Rapid Cityn hiippakunnan johtoon Etelä-Dakotaan 7. heinäkuuta 1998, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 21. syyskuuta Harry Joseph Flynn, jota avustivat Elden Francis Curtiss ja Charles Joseph Chaput.
30. kesäkuuta 2010 Cupich sai nimityksen Spokanen piispaksi Washingtoniin, ja hänet asetettiin tähän virkaan 3. syyskuuta. Vuonna 2016 hänet ylennettiin kardinaaliksi.
Francis Eugene George

Francis Eugene George OMI (16. tammikuuta 1937 Chicago, Illinois – 17. huhtikuuta 2015) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihki papiksi Raymond Peter Hillinger 21. joulukuuta 1963. Hän sai 10. heinäkuuta 1990 nimityksen Yakiman hiippakunnan johtoon, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 21. syyskuuta Agostino Cacciavillan, jota avustivat Roger Lawrence Schwietz ja William Stephen Skylstad.
30. huhtikuuta 1996 George sai nimityksen Portland in Oregonin arkkipiispaksi (virkaan asettaminen: 27. toukokuuta) ja 7. huhtikuuta 1997 Chicagon arkkipiispaksi (virkaan asettaminen: 7. toukokuuta). George ylennettiin kardinaaliksi 21. helmikuuta 1998, jolloin hänet nimitettiin San Bartolomeo all’Isolan kardinaalipapiksi. George osallistui kahteen konklaaviin (2005 ja 2013).
Voimaosakeyhtiö SF

Voimaosakeyhtiö SF on suomalainen yritys ja ydinvoimayhtiö Fennovoiman pääomistaja. Vuonna 2006 perustettu yhtiö omistaa 97 % Fennovoimasta. Sen omistavat yritykset toimivat energia-alalla, teollisuudessa ja elintarvikealalla. Voimaosakeyhtiö SF:n katsotaan olevan mankala-periaatteen mukainen yhtiö, missä osingonjaon asemesta omistajat hyötyvät yhtiöstä halvoin ostohinnoin.
Historia.
Uuden ydinvoimalan rakentamiseksi vuonna 2006 perustetun Fennovoiman omistivat aluksi saksalainen energiakonserni E.ON (34 %) ja Voimaosakeyhtiö SF (66 %). Eduskunta vahvisti periaatepäätöksen ydinvoimalan rakentamisesta kesällä 2010. Vuoden 2010 lopussa Voimaosakeyhtiö SF:n alle oli ryhmittynyt yhteensä 69 yritystä. Mukana oli tässä vaiheessa sekä kunnallisia sähköyhtiötä että monia teollisuuden ja kaupan alan yrityksiä. Fennovoima valitsi vuonna 2011 laitoksen sijoituspaikaksi Pyhäjoen. 
Vuonna 2012 Voimaosakeyhtiö SF:stä irtautui useita yrityksiä, muun muassa S-ryhmä ja Atria.
 Toinen pääomistaja E.ON päätti luopua osuudestaan Fennovoimasta lokakuussa 2012. Vuoden 2013 alussa Voimaosakeyhtiö SF päätti ostaa E.ONin 34 prosentin osuuden Fennovoimasta, jolloin siitä tuli Fennovoiman ainoa omistaja. Vuonna 2013 Voimaosakeyhtiöstä SF:stä irtautui edelleen 15 yritystä, muun muassa Oy AGA Ab, Boliden, Componenta Oyj sekä Finnfoam Oy. 
Laitoksen toimittajaksi valittiin joulukuussa 2013 Venäjän valtion alainen korporaatio Rosatom. Rosatom paikkasi samalla Fennovoimasta irtautuneiden suomalaisyritysten ja E.ONin jättämää aukkoa voimalan rahoituksessa ostamalla 34 prosentin osuuden Fennovoimasta Voimaosakeyhtiö SF:ltä. Vuoden 2014 alussa Talvivaaran Kaivososakeyhtiö Oyj luopui hankkeesta. Kesko Oyj:n omistama Kestra päätti vetäytyä hankkeesta vuonna 2014, jolloin Fennovoiman suomalaisomistus putosi alle 50 prosenttiin. Voimaosakeyhtiö SF vei rahoituskiistan välimiesmenettelyyn, sillä se halusi selvittää, onko Keskolla oikeus vetäytyä Fennovoiman ydinvoimalan rahoittamisesta.. Välimiesoikeus päätti kiistan Kestra Kiinteistöpalvelut Oy:n hyväksi vuonna 2017.
Vuonna 2015 Voimaosakeyhtiön osakkaiksi liittyivät Fortum Oyj:n omistama Fortum Power and Heat Holding Oy ja SRV Yhtiöt Oyj:n omistama SRV Voima Oy ja Outokumpu Oyj nosti omistusosuuttaan. 
Koska Rosatomin ydinreaktori ei ollut mukana vuoden 2010 periaatepäätöksessä, jätti Fennovoima hakemuksen periaatepäätöksen täydentämisestä maaliskuussa 2014. Kesäkuussa 2014 Rosatomin tytäryhtiö Rusatom Overseasin talousjohtaja Vjatseslav Ivanov arvioi ydinvoimahankkeen kustannusten nousevan aiemmin arvioidusta 4-6 miljardista eurosta 6-7 miljardiin euroon.
Organisaatio.
Johto.
Voimaosakeyhtiö SF:n toimitusjohtaja on Matti Suurnäkki ja sen hallituksen puheenjohtaja on Timo Honkanen, varapuheenjohtaja on Henri Hätönen ja hallituksen varsinaiset jäsenet ovat Marko Haapala, Risto Kantola, Jarmo Kurikka, Mikael Lemström, Tony Lindström, Andreas Rasmus ja Jukka Toivonen.
Omistajat.
Vuonna 2022 yhtiössä on kahdeksantoista osakasta:
Yrityksen johto.
Toimitusjohtajat:
Hallituksen puheenjohtajat:
The Crow, the Owl and the Dove

The Crow, the Owl and the Dove on suomalaisen metalliyhtyeen Nightwishin toinen single heidän seitsemänneltä
studioalbumiltaan "Imaginaerum". Single julkaistiin 2. maaliskuuta 2012.
Singlellä on mukana versio Michael Nymanin säveltämästä "The Heart Asks Pleasure First", joka on tunnettu myös "Piano"-elokuvan tunnusmusiikkina.
Maximilian Raub

Maximilian (”Max”) Raub (13. huhtikuuta 1926 – 2019) oli itävaltalainen meloja, maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän sai miesten 1 000 metrin kajakkikaksikossa pronssia sekä vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä että kesäolympialaisissa 1956 Melbournessa. Helsingissä hän lisäksi sijoittui 10 000 metrin kajakkikaksikossa neljänneksi.
Raub voitti ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa kerran kultaa (1954) ja kolmesti pronssia (1950, 1950, 1954).
Renée Garilhe

Renée Garilhe (15. kesäkuuta 1923 Pariisi – 6. heinäkuuta 1991 Pariisi) oli ranskalainen miekkailija ja olympiamitalisti. Hän sai naisten floretin yksilökilpailussa pronssimitalin vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa. Lisäksi hän eteni siinä toiselle kierrokselle vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja sijoittui siinä kuudenneksi vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä.
Garilhe sijoittui floretin joukkuekilpailussa viidenneksi vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa.
Clarence McKerrow

Clarence Douglas ”Clary” McKerrow (18. tammikuuta 1877 Montreal, Quebec – 20. lokakuuta 1959 Montreal, Quebec) oli kanadalainen haavipalloilija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa kultaa voittaneeseen Kanadan joukkueeseen. McKerrow oli joukkueensa kapteeni.
McKerrow pelasi myös jääkiekkoa Montreal Hockey Clubille ja oli mukana voittamassa Stanley Cupia 1894 ja 1902. Jälkimmäisellä kerralla hän toimi myös joukkueen valmentajana.
Porsassimput

Porsassimput (Congiopodidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan eteläisen pallonpuoliskon lämpimistä valtameristä.
Lajit ja anatomia.
Porsassimppujen heimoon kuuluu 4 sukua ja 9 lajia. Ne ovat pitkänomaisia kaloja, jotka kasvavat tyypillisesti 45–80 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat pitkähkö kuono, jonka molemmilla sivuilla on sierain, pitkä selkäevä, joka alkaa silmien yläpuolelta (kaksiosainen "Zanclorhynchus"-suvun lajeilla), tasapäinen tai pyörehkö pyrstöevä ja suomuton ruumis. 
Levinneisyys ja elintavat.
Porsassimppulajeja tavataan lämpimistä vesistä Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät lämpimissä vesissä noin 10–500 metrin syvyydestä kivikkoisilla riutoilla tai lähellä sorapohjaa. Heimon lajien ravintoa ovat äyriäiset, nilviäiset, merisiilit, käärmetähdet ja madot.
Ranskan avoin tennisturnaus 2013

Vuoden 2013 Ranskan avoin tennisturnaus pelattiin 26. toukokuuta – 9. kesäkuuta 2013 Pariisissa. Se oli kaikkiaan 112. Ranskan avoin tennisturnaus ja vuoden toinen Grand Slam -turnaus. Naisten kaksinpelin puolustava mestari oli Marija Šarapova ja miesten Rafael Nadal.
Turnauksen ottelukaavio julkaistiin 24. toukokuuta 2013.
Naisten kaksinpeliturnauksen voitti Serena Williams, jolle mestaruus Ranskassa oli toinen. Ensimmäisen mestaruutensa hän voitti vuonna 2002. Miesten kaksinpeliturnauksen voitti jo kahdeksannen kerran urallaan Rafael Nadal.
Poisjäännit.
Turnauksesta jäivät pois miesten puolella maailmanlistan kakkonen, Andy Murray, joka kärsii alaselkävammasta. Maailmanlista sijalla seitsemän ollut Juan Martín del Potro jätti turnauksen väliin virustaudin vuoksi. Myös yhdysvaltalaiset Mardy Fish sekä Brian Baker jättivät turnauksen väliin.
Pyhän Marian kirkko (Kokemäki)

Pyhän Marian kirkko Kokemäellä oli Kokemäenjoen pohjoispuolella Kokemäen vanhan hautausmaan paikalla sijainnut puukirkko, joka purettiin 1850. Kirkosta on säilynyt harmaakivinen Pyhän Marian sakasti.
Kokemäen kirkko oli nimitetty Neitsyt Marian pitäjänkirkoksi, ja se oli mainittu asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1374. Kirkko oli peräisin tätä varhaisemmalta ajalta. Alun perin mäki, jossa vanha kirkko sijaitsi, oli Kokemäenjoen saari.
Kokemäen seurakunta on Manner-Suomen vanhimpia ja siellä on ollut useitakin kirkkoja kristillisenä varhaisaikana. Pyhän Marian kirkosta on säilynyt vain harmaakivestä rakennettu sakaristo. Vanhan kirkon esineitä on säilynyt uuteen Kokemäen kirkkoon siirrettynä useitakin, kuten keskiaikainen ehtoolliskalkki, messinkinen kynttiläkruunu, votiivitaulu ja kirkonkello. Muuta irtaimistoa, kuten vanhan kirkon saarnastuoli päätettiin myydä eniten tarjoavalle. Kirkko kuitenkin vielä jätettiin pystyyn. Myöhemmin Kokemäen seurakunta myi vanhan kirkon vuonna 1845 Carl von Knorringille.
Aluksi suunnitteilla oli rakentaa kivinen kirkko, mutta kuitenkin sen sijaan sakariston viereen rakennettiin puukirkko. Vuonna 1640 puinen kirkko paloi, jonka vuoksi sen viereen rakennettiin uusi. Suunniteltu kivinen runkohuone ei toteutunut luultavasti Kokemäen hallinnollisessa ympäristössä ja verotuksessa tapahtuneista muutoksista johtuen.
Kirkon pihaa ympäröi hirsiaita, jonka ainoa portti oli pohjoissivulla. Pihassa ei kasvanut vielä tuolloin puita. Uuden Kokemäen kirkon valmistuttua kuitenkin päätettiin jatkaa vainajien hautaamista vanhaan kirkkoon. 1840-luvulle tultaessa vanha kirkko oli päässyt pahoin ränsistymään: ikkunoita oli rikki ja ovet olivat lukottomia. Maaherra määräsi kirkon purettavaksi vuonna 1850.
Kivisakariston ympärille on voitu haudata vainajia jo ennen kristillistä aikaa ajanlaskumme ensimmäisellä vuosituhannella. 1600-luvulla alkoi yleistyä vainajien hautaaminen kirkon lattian alle, mutta siitä tuli vähitellen terveydellisesti haitallista ja siksi kuningas kielsi hautaamisen uuteen Kokemäen kirkkoon. Vanhan kirkon kerrotaan olleen niin täynnä haudattuja vainajia, ettei mittauksia voitu tehdä rakennuksen sisäpuolelta.
Kun vanhasta kirkosta alkoi tulla ahdas, alettiin suunnitella uuden kirkon rakentamista. Silloin kirkko ei ollut ainoastaan jumalanpalveluspaikka vaan sinne kokoonnuttiin myös tapaamaan sukulaisia ja tuttavia. Vanhalla hautausmaalla on myös kokemäkeläissukujen sukuhautoja sekä Kokemäellä toimineiden pappien hautoja.
AC4

AC4 on hardcore punk -yhtye Uumajasta, Ruotsista. 
Historia.
AC4:n perustivat muun muassa Refusedissa ja The (International) Noise Conspiracyssä vaikuttanut laulaja Dennis Lyxzén (laulu), Karl Backman (kitara), Jens Nordén (rummut) ja David Sandström (basso) vuonna 2008. Yhtyeen ensimmäinen keikka järjestettiin 5. toukokuuta 2008. 
AC4 julkaisi debyyttialbuminsa vuonna 2009. Ensimmäisen levynsä jälkeen se kiersi laajasti Euroopassa.
Vuoteen 2011 saakka basisti Sandström oli yhtyeessä mukana. Huhtikuussa 2011 käynnistyi yhtyeen Australian kiertue. Melbournen keikat olivat myös viimeiset Sandströmin osalta. Hänet korvattiin 2012 Jonsson Röstlundilla.
Yhtyeen toinen pitkäsoitto "Burn the World" julkaistiin 22. maaliskuuta 2012. Levyä seurasi kiertue, jonka aikana AC4 soitti Suomessakin.
Alkuperäisjäsen Nordén lähti yhtyeestä huhtikuussa 2013 ja korvaajaksi löydettiin nopeasti Fredrik Lyxzén. Ensimmäisellä kiertueellaan uudella kokoonpanolla, "Burn the World" -kiertueella, AC4 tähditti Monster Bash ja Groezrock-festivaaleja.
Uspenskoje

Uspenskoje () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Tšudovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Pietarin ja Moskovan välisen M10-valtatien varrella Tšudovon kaupungin länsipuolella. Kylässä on 600 ja kunnassa 2 600 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede ja asutus.
Uspenskojen kunnan pinta-ala on 768,6 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Leningradin alueeseen sekä idässä Tšudovon piirin Gruzinon ja etelässä Tregubovon kuntiin. Alueen keskellä sijaitsee Tšudovon kaupunkikunta. Pinta-alasta 77,3 % on metsää ja 15,8 % maatalousmaata.
Seutu kuuluu Ilmajärven alankoon. Kunnan itärajalla virtaa Olhavanjoki. Muita jokia ovat Tigoda, Kerest, Menevša, Dobroha, Menekša, Kolomovka ja Polist.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 20 kylää (Dedeljovo, Dmitrovka, Ivankovo, Karlovka, Korpovo, Kotškovo, Kurnikov Ostrov, Lezno, Luka-2, Marjino, Netšanje, Pertetšno, Pridorožnaja, Sjabrenitsy, Sloboda, Torfjanoje, Tušino, Vodosje, Zelentsy ja Zujevo) sekä kuusi asemataajamaa (Torfjanoje, Tšudovo-3, Vodos, Volhov Most, Volhovo ja Zelentsy). Suurin asutuskeskus on 700 asukkaan Pridorožnaja.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan kautta kulkee Pietarin ja Moskovan välinen päärata sekä Novgorodin, Tšudovon ja Olhavan välinen rautatie. M10-valtatieltä haarautuu maantie Kirišiin ja Uuteen-Laatokkaan. Kylistä on linja-autoyhteydet Tšudovoon. Kunnan alueella kulkevat myös Tšudovon, Novgorodin, Staraja Russan, Valdain, Demjanskin, Borovitšin, Kirišin, Olhavan, Petroskoin ja Pietarin väliset linja-autoreitit. M10-valtatiellä on useita huoltoasemia.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat maa- ja metsätalous (53 %) sekä erilaiset julkiset palvelut. Kunnassa toimii maidon tuotantoon erikoistunut maatalousyritys Kommunar.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha ja lääkintäasema. Sjabrenitsyssa on keskikoulu ja Karlovkassa kulttuuritalo.
Nähtävyydet.
Kunnan alueella sijaitsevista rakennusmuistomerkeistä huomattavin on Sosnitskaja pristanin kartanoalue. Kirjailija Gleb Uspenskin kotitalo Sjabrenitsyssa on valtakunnallinen suojelukohde.
Sianniska

Sianniska eli etuselkä, tutummin kassler, on paloitteluosa sianruhossa. Vain Suomessa käytetään kassler-nimeä tällaiselle raa'alle, esikäsittelemättömälle sianniskalle; kaikissa muissa maissa se tarkoittaa lihaa, joka on sekä vähän savustettu että natriumnitraatilla ja/tai muilla säilöntäaineilla käsitelty. Esimerkiksi Maire Varhelan "Lihakirjassa" vuodelta 1977 tai Veijo Vanamon ja Jaakko Kolmosen Kokkikoulussa vuodelta 1981 kassler-termiä ei vielä käytetä. Sianniska tarkoittaa pään ja kyljysselän välillä olevaa selän etuosaa. Kaupassa sianniska myydään palana tai viipaleina. Sianniskan rasva on lihan sisällä ja rasvapitoisuus on 10–15 prosenttia. Se on usein luuton.
Kongonkirjorastas

Kongonkirjorastas ("Geokichla oberlaenderi") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kongonkirjorastasta tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Ugandassa. Lajilta tunnetaan vain viisi esiintymää ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sitä tavataan vain pienellä alueella ja sitä uhkaa metsien häviäminen.
Kupenkirjorastas

Kupenkirjorastas ("Geokichla crossleyi") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kupenkirjorastasta tavataan Kamerunissa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Nigeriassa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu harvinaiseksi tai paikallisesti melko yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi ja sitä uhkaa metsien häviäminen.
Aivoliitto

Aivoliitto on vuonna 1977 perustettu suomalainen järjestö, joka toimii valtakunnallisesti kaikkien Suomessa asuvien aivojen hyvinvoinnin edistäjänä. Aluksi kohteena olivat aivoverenkiertohäiriön sairastaneet (afasia), sitten myös kehityksellinen kielihäiriö (dysfasia) ja sittemmin aivoterveys yleisesti ADHD mukaan lukien. Kentän laajentuminen näkyy usein tapahtuneissa nimen muutoksissa. Järjestö on toiminut nimillä Afasialiitto ry (1977–1983), Afasia- ja aivohalvausyhdistysten liitto ry (1983–1993), Aivohalvaus- ja afasialiitto ry, (1993–1999), Aivohalvaus- ja dysfasialiitto ry. (1999–2010 ja Aivoliitto (2011–).
Aivoliiton päämääriin kuuluu ennaltaehkäisevä työ, tietoisuuden lisääminen sekä tutkimuksien tukeminen. Liiton perustehtäviin kuuluvat muun muassa oikeuksien valvonta, kansanterveystyö sekä kohderyhmän arjessa tukeminen ja auttaminen. Aivoliitto omistaa "Aivoliiton palvelut oy:n", joka tarjoaa koulutuksia, terapiaa, neuropsykiatrista valmennusta, tulkkipalveluja sekä nuorten itsenäistymistä tukevia asumispalveluja.
Aivoliitto on sosiaali- ja terveysalan järjestöjen kattojärjestön SOSTEn jäsen. Aivoliiton keskustoimisto sijaitsee Turussa.
Talous ja valtionavustusten käyttö.
Veikkauksen tuotoista saatuja avustusvaroja jakava Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus (STEA) havaitsi Aivoliiton avustuskäytännöissä vakavia puutteita joulukuussa 2024 tehdyssä tarkastuksessa. Tarkastuksessa kävi ilmi, että Aivoliitto oli käyttänyt valtionavustuksia vastoin niiden käyttötarkoitusta. Esimerkiksi järjestön tappiollista tytäryhtiötä, Aivoliiton palvelut oy:tä, oli rahoitettu yhteensä noin 650 000 eurolla vuodesta 2018 alkaen. Keväällä 2025 tehdyllä selvityskäynnillä havaittiin, että järjestö oli raskaasti ylivelkaantunut, sillä sen likvidit varat olivat vain noin 3 800 euroa, kun taas velat nousivat yli 434 000 euroon. STEA keskeytti uusien avustusten maksamisen Aivoliitolle maaliskuussa 2025. Järjestö on saanut vuodesta 2017 lähtien STEAn avustuksia yhteensä yli 20 miljoonaa euroa.
Aivoliiton toiminnanjohtaja Mika Pyykön mukaan valtionavustuksia oli käytetty tytäryhtiön tukemiseen tilapäisesti, osittain myös laskentavirheen seurauksena. Hänen mukaansa tytäryhtiön talousvaikeudet johtuivat muun muassa koronapandemiasta, ja tarkoituksena oli, että yhtiö maksaa rahat takaisin myöhemmin.
Toukokuun lopulla 2025 Aivoliiton hallitus haki liittoa konkurssiin sen jälkeen, kun
Oikeuspalveluvirasto kertoi perivänsä liitolta takaisin 85 000 euroa valtionavustusta. Syynä takaisinperinnälle ovat sen taloudelliset ongelmat, jotka liittyvät liiton avustusten käyttöön. Varsinais-Suomen käräjäoikeus asetti Aivoliiton konkurssiin 11. kesäkuuta 2025.
Julkaisut.
Aivoliitto julkaisee ja omistaa kaksi erikoislehteä.
"Aivoterveys" on aivoverenkiertohäiriöistä kertova lehti, jossa on tietoa aivoverenkiertohäiriöiden hoidosta ja kuntoutuksesta. "Verraton" käsittelee ADHD:ta, kehityksellistä kielihäiriötä sekä niihin liittyviä tutkimuksia ja haastatteluja. Molemmat lehdet ilmestyvät neljä kertaa vuodessa.
Liuskekirjorastas

Liuskekirjorastas ("Geokichla schistacea") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Liuskekirjorastasta tavataan Indonesiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sitä tavataan vain pienellä alueella ja sitä uhkaa metsien häviäminen.
Elinympäristö.
Liuskerastas elää alankometsissä. Se suosii tiheää kasvillisuutta ja veden läheisyyttä.
Lombokinkirjorastas

Lombokinkirjorastas ("Geokichla dohertyi") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Lombokinkirjorastasta tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Lajin populaatioksi arvioidaan 24 600–47 300 yksilöä. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen esiintymät ovat pirstaloituneet ja sen kanta on vähenemässä.
Elinympäristö.
Lombokinkirjorastas elää metsissä 400–1 700 metrin korkeudella.
Melanesiankirjorastas

Melanesiankirjorastas ("Zoothera talaseae") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Melanesiankirjorastasta tavataan Papua-Uusi-Guineassa Uuden-Britannian ja Umboin saarilla. BirdLife International luokitteli 2016 sen Bougainvillessä elävän "atrigena"-alalajin omaksi lajikseen "Zoothera atrigena". Melanesiankirjorastas on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen kanta on vakaa eikä sillä ole tunnustettavia uhkia.
Molukkienrastas

Molukkienrastas ("Geokichla dumasi") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Molukkienrastasta tavataan kotoperäisenä Indonesiassa Burun saarella. Lajin populaatioksi arvioidaan 20 000–50 000 yksilöä.
Elinympäristö.
Molukkienrastas elää tiheissä metsissä 725–1 500 metrin korkeudessa.
Nokkarastas

Nokkarastas ("Zoothera marginata") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Nokkarastasta tavataan Himalajan alueella ja Kaakkois-Aasian pohjoisosissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu harvinaiseksi.
Karahvi

Karahvi on pullomainen lasi- tai kristalli­astia, joka suippenee kaulaa kohti. Karahvissa säilytetään ja siitä tarjoillaan erilaisia juomia, esimerkiksi vettä tai viiniä. Karahviviiniksi sanotaan ravintoloissa karahvista tai kannusta tarjottavaa, yleensä halpaa, viiniä.
Karahvi on joskus tapana laittaa tarjolle koristeelliseen niini- tai kaislakoriin.
Oranssirastas

Oranssirastas ("Geokichla citrina") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu. Siitä tunnetaan 11 alalajia.
Levinneisyys.
Oranssirastasta tavataan Intian niemimaalla, Himalajan alueella, Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Erkki Ailio

Erkki Olavi Johannes Ailio (21. heinäkuuta 1922 Helsinki – 29. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli korkeimman oikeuden jäsen vuodesta 1969. Hän toimi "Suomen Laki" -julkaisun toimittajana 1954–1985 ja Suomen Lakimiesliiton puheenjohtajana vuodesta 1980.
Ailio valmistui ylioppilaaksi vuonna 1941, minkä jälkeen hän osallistui jatkosotaan. Vuonna 1947 hän suoritti ylemmän oikeustutkinnon ja lainopin kandidaatin tutkinnon vuonna 1951. Hän väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1964 aiheella "Esinekonfiskaatio Suomen rikosoikeudessa".
Korkeimmassa oikeudessa Ailio työskenteli vuosina 1957–1992 eläkkeelle jäämiseen saakka. Lakimiesliitossa hän vaikutti 1950-luvulta alkaen.
Tšin

Tšin () on venäläinen virka-arvo tai arvoluokka. Näitä virka-arvoja on ollut Pietari Suuren ajoista lähtien aina vallankumoukseen 1917 asti. Virka-arvojärjestys sisälsi 14 luokkaa Venäjän siviilivirkamiehille ja upseereille. Ensimmäinen luokka oli arvoasteikon korkein ja neljästoista matalin.
Luokista kahdeksan ensimmäistä oli perinnölliseen aateluuteen oikeuttavia, muut toivat henkilökohtaisen aatelisarvon. Sanasta johtuu myös sana "tšinovnik", joka tarkoittaa ylempiensä edessä matelevaa virkaintoista byrokraattia joka mitätöi alempia.
Chinit

Chin (myös: "kuki-chin" tai "tšin") on kansa Myanmarin vuoristoseudulla Mandalesta länteen ja luoteeseen. Pääelinkeino on ollut maatalous. Kulttuurissa on useita erikoisia piirteitä.
Chinit ovat peräisin Mongoliasta. He tulivat Burmaan (Myanmariin) ennen burmalaisia ja shaneja, mutta shanien paineessa he siirtyivät 1100–1600-luvulla vaikeakulkuiseen vuoristoon. Chineillä on säilynyt perinteinen kulttuuri ja monijumalainen uskonto. He kuuluvat niin sanottuihin kukkulakansoihin. Heidän kielensä on chin, joka kuuluu tiibetiläisiin kieliin.
Conrad Magnusson

Conrad Emanuel Magnusson (18. elokuuta 1874 Oslo, Norja – 14. syyskuuta 1924 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) oli Yhdysvaltoja edustanut köydenvetäjä ja olympiavoittaja. Hän kuului vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa Milwaukee Athletic Club&lt;br&gt;-joukkueeseen, joka voitti lajissa kultaa.
Isogonaalinen jana

Isogonaalinen jana on geometriassa kolmion kulmanjakajaan liittyvä termi. Yhdyssana muodostuu sanoista "iso" (sama) ja "gon" (kulma), joka on sanan perustana monissa kielissä. Kulmanpuolittaja p alkaa kolmion kärjestä ja päättyy kolmion vastaiselle sivulle tai sen jatkeelle. Samasta kärjestä piirretään vastaavalla tavalla jokin muu kulmanjakaja a ja sille "isogonaalinen jana" a'. Kulmanjakajan a ja kulmanpuolittajan välisen kulman suuruus on silloin sama kuin "isogonaalisen janalla" a' ja kulmanpuolittajalla. Joskus sanotaan myös, että janat ovat toistensa isogonaalisia konjugaatteja.
Isogonaalinen- ja isotominen janojen ja -pisteiden kuvantaminen kuuluvat vapaasti käännettynä "käänteisiin konjugointeihin" eli .
Esimerkki.
Symmediaani on mediaanin isogonaalinen jana.
Viitekehys.
Kolme kulmanjakajaa voivat leikata toisensa yhteisessä pisteessä. Tällainen ceviaanipiste P ( ), saattaa olla kolmion merkillinen piste. Kun jokainen kulmanjakaja korvataan sen isogonaalisella janalla, syntyy aina uusi leikkauspiste P', jota kutsutaan pisteen P isogonaaliseksi konjugaatiksi. Konjugaatti saatetaan merkitä myös P-1 tai P*.
Charles Haberkorn

Charles Haberkorn (16. marraskuuta 1880 Baden-Württemberg, Saksa – marraskuu 1966 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen köydenvetäjä ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen Southwest Turnverein 2 -joukkueeseen.
Samoissa olympialaisissa Haberkorn osallistui myös vapaapainiin.
Thomas Coe

Thomas ”Tom” Coe (3. marraskuuta 1873 Manchester – 26. lokakuuta 1942 Manchester) oli brittiläinen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän kuului vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa lajissa kultaa voittaneeseen Manchesterin Osborne Swimming Club -joukkueeseen.
Jääpallon Venäjän mestaruussarja 1992–1993

Venäjän jääpallon mestaruussarja pelattiin ensimmäistä kertaa kaudella 1992–1993, jolloin se korvasi Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarjan. Edellinen kausi , joka oli ensimmäinen Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen, pelattiin IVY:n mestaruussarjan nimellä.
Edellisen kauden IVY:n mestaruussarjaan nähden muutoksia oli joukkuemäärän nostaminen 16:sta kahteenkymmeneen, sekä aiemmin Neuvostoliiton ja IVY:n aikana aina yksilohkoisena sarjana pelatun sarjan jako maantieteellisesti itä- ja länsilohkoon. Runkosarjan jälkeen lohkojen neljä parasta etenivät kahdeksan joukkueen loppusarjaan, jonka voittaja voitti Venäjän mestaruuden. Lohkojen neljä seuraavaa pelasivat omassa sarjassaan sijoista 9.–16. ja lohkojen kaksi viimeistä pelasivat sijoista 17.–20. Loppusarjoissa joukkueet eivät enää pelanneet oman alkulohkonsa joukkueita vastaan.
Ensimmäisen mestaruuden voitti Krasnogorskin Zorki.
Otto Wahle

Otto Wahle (5. marraskuuta 1879 Wien, Itävalta – 11. elokuuta 1963 Forest Hills, New York, Yhdysvallat) oli uimari. Hän sai vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa hopeamitalit 1 000 metrin vapaauinnissa ja 200 metrin esteuinnissa. Vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa hän sai pronssimitalin 440 jaardin vapaauinnissa. 
Wahle sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1906. Hän valmensi Yhdysvaltain uintijoukkuetta vuoden 1912 kesäolympialaisissa sekä vesipallojoukkueita kesäolympialaisissa 1920 ja 1924.
Ture Ödlund

Ture Michael Ödlund (15. toukokuuta 1894 Njurunda – 14. joulukuuta 1942 Tukholma) oli ruotsalainen curlingpelaaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1924 talviolympialaisissa Chamonix’ssa ja kuului siellä lajissa hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
László Huzsvár

László Huzsvár (21. helmikuuta 1931 Horgoš – 10. joulukuuta 2016) oli serbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1958 ja nimitettiin Zrenjaninin hiippakunnan johtoon 7. tammikuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gabriel Montalvo Higuera, jota avustivat Franc Perko ja Tamás Jung.
Huzsvár jäi eläkkeelle 30. kesäkuuta 2007.
Stanislav Hočevar

Stanislav Hočevar (s. 12. marraskuuta 1945) on serbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 29. kesäkuuta 1973 ja nimitettiin Belgradin koadjuuttoriarkkipiispaksi 25. maaliskuuta 2000. Piispaksi konsekroinnin suoritti 24. toukokuuta Edmond Y. Farhat, jota avustivat Franc Rodé ja Franc Perko.
Hočevarista tuli 31. maaliskuuta 2001 Belgradin arkkipiispa.
Sulo Kivinen

Sulo Kivinen (29. syyskuuta 1916 Loppi – 27. marraskuuta 2010 Espoo) oli suomalainen päätoimittaja ja pakinoitsija.
Sodan jälkeen Kivinen työskenteli aluksi Lahdessa ilmestyneen kansandemokraattisen -lehden päätoimittajana vuosina 1947–1949, minkä jälkeen hän siirtyi Helsinkiin Vapaan Sanan palvelukseen. Hän toimi lehdessä muun muassa poliittisena pakinoitsijana nimimerkillä ”Suti”.
Vuonna 1956 Kivinen erosi SKP:sta ja liittyi hieman myöhemmin sosiaalidemokraateista erkaantuneeseen Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattiseen Liittoon. Hän toimi TPSL:n äänenkannattajan Päivän Sanomien poliittisena pakinoitsijana nimimerkillä ”Eskonen”. TPSL:n lakkauttamisen jälkeen Kivinen oli mukana puolueen vasemmistosiiven perustaman Sosialistisen Työväenpuolueen toiminnassa aina 1980-luvun puoliväliin saakka. Hän työskenteli myös STP:n äänenkannattajana jatkaneen Päivän Uutisten vt. päätoimittajana lehden lakkauttamiseen vuoteen 1976 asti.
Sulo Kivinen oli yhteiskuntatieteilijä Markku Kivisen ja näyttelijä Mikko Kivisen isä. Sulo Kivisen vaimo oli Lahja Kivinen. Pariskunnalla oli yhteensä kolme poikaa.
Mario Busquets Jordá

Mario Busquets Jordá (s. 3. maaliskuuta 1935) on espanjalainen, Perussa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Geronan/Gironan hiippakunnassa Espanjassa 19. maaliskuuta 1958. Hän sai nimityksen Chuquibamban prelaatiksi Peruun 25. tammikuuta 2001, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 24. maaliskuuta Luis Sánchez-Moreno Lira, jota avustivat Rino Passigato ja Juan Antonio Ugarte Pérez.
Busquets Jordán edeltäjä Chuquibamban prelaattina oli vuonna 1999 kuollut Felipe María Zalba Elizalde.
Harry Grey

Herschel Goldberg, kirjailijanimi Harry Grey (2. marraskuuta 1901, Odessa, Venäjä (nykyinen Ukraina) – lokakuu 1980), oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen ensiteoksensa, osin todellisuuspohjaiset muistelmat "The Hoods" (1952), kuuluu harvoihin todellisten rikollisten kirjoittamiin omaelämäkertoihin.
"The Hoodsin" jälkeen Grey kirjoitti vielä kaksi kirjaa, "Call Me Duke" (1955) ja "Portrait of a Mobster" (1958), jotka nekin perustuvat hänen rikollisen elämänsä kokemuksiin, mutta niiden menestys oli vähäisempi. 
"The Hoods" on Sergio Leonen ohjaaman elokuvan "Suuri gangsterisota" käsikirjoituksen pohjana. Elokuvan pääroolissa on Robert De Niro.
Elämänvaiheet.
Greyn oikea nimi on Herschel Goldberg. Hänen vanhempansa olivat Israel ja Celia Goldberg, joiden mukana hän muutti Yhdysvaltoihin 1905. Häneltä jäi koulunkäynti seitsemään luokkaan. Hänen veljensä oli "New York Postin" kolumnisti ja ruokakirjoittaja Hyman Goldberg, joka kirjoitti useita kirjoja, muun muassa "Our Man in the Kitchen", johon on koottu hänen kolumnistaan ”Prudence Penny”.
Goldbergin isä sairastui 1912 vakavasti ja joutui sairaalaan leikkaukseen. Isän ollessa sairaalassa Celia alkoi valmistaa ruokaa lähiseudun miehille, jotka kokosivat rahaa saadakseen perheensä Euroopasta Amerikkaan. Kun Israel pääsi sairaalasta, Celian yritystoiminta oli jo menestyvää, ja niin Israel perusti ravintolan. Apuna siellä olivat kaikki perheen lapset, myös Harry ja Hyman.
Goldberg avioitui vuonna 1932 Mildred Beckeromin kanssa, ja he saivat kolme lasta. Jouduttuaan sairaalaan onnettomuuden vuoksi ollessaan viisissäkymmenissä Harry päätti kirjoittaa 1920- ja 1930-luvun elämästä ja New Yorkin liike-elämää hallinneista rikollisjärjestöistä. Varjellakseen itseään ja perhettään hän käytti nimeä Harry Grey.
Goldberg kuoli lokakuussa 1980 vähän ennen kuin elokuvan "Suuri gangsterisota" kuvaukset käynnistyivät.
Harryn poika Simeon rahoitti isälleen joulukuussa 1999 ”Golden Palm Starin” Palm Springsin kävelykadulle Palm Springs Walk of Starsille. Tähti on omistettu Harry ”Noodles” Greylle.
Zirkoniumkarbidi

Zirkoniumkarbidi (ZrC) on epäorgaaninen yhdiste ja zirkoniumin karbidi. Yhdiste on erittäin kovaa ja kuumuudenkestävää ainetta, minkä vuoksi sitä käytetään näitä ominaisuuksia vaativissa sovelluksissa.
Rakenne ja ominaisuudet.
Zirkoniumkarbidi kuuluu niin kutsuttuihin välisijayhdisteisiin: hiiliatomit sijaitsevat zirkoniumin metallihilan oktaedrisissä välisijoissa. Zirkoniumkarbidi ei ole stoikiometrinen yhdiste, vaan sen koostumus vaihtelee tyypillisesti välillä ZrC0,6–ZrC0,98, ja sitä voidaankin pitää kiinteänä liuoksena. Aine on hyvin kovaa ja haurasta, ja sen sulamispiste on 3 540 °C. Se ei liukene veteen eikä vesi hydrolysoi sitä. Zirkoniumkarbidi sen sijaan liukenee väkevään rikkihappoon ja väkevään vetyfluoridiin, jos läsnä on hapettavia ioneja, kuten nitraatteja tai peroksideja. Zirkoniumkarbidi on inertti tavallisissa lämpötiloissa ja reagoi vain halogenidien kanssa yli 250 °C:n lämpötilassa ja hapettimien läsnä ollessa se reagoi zirkoniumdioksidiksi yli 700 °C:n lämpötilassa. Monien muiden välisijayhdisteiden tavoin zirkoniumkarbidi johtaa sähköä.
Valmistus ja käyttö.
Tyypillisesti zirkoniumkarbidia tuotetaan zirkoniumdioksidista tai zirkoniumsilikaatista kuumentamalla niitä hiilimustan eli hienojakoisen hiilen kanssa inertissä ilmakehässä tai alipaineessa noin 1 500 °C:n lämpötilassa. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on zirkonium(IV)kloridin ja metaanin välisellä reaktiolla vetyilmakehässä 900–1 400 °C:n lämpötilassa.
ZrO2 + 2 C → ZrC + CO2
Zirkoniumkarbidia käytetään hionta-aineena, valmistettaessa hehkulamppujen hehkulankoja ja työkalujen pinnoitteena. Sitä on tutkittu myös ydinreaktorien rakennemateriaalina. Zirkoniumkarbidia voidaan käyttää myös komposiittina muiden metallikarbidien kanssa.
Moika (Batetskin piiri)

Moika () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Batetskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen varrella 25 kilometriä Batetskista itään. Kylässä on 352 ja kunnassa 1 600 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede ja asutus.
Moikan kunnan pinta-ala on 646,06 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Leningradin alueeseen, idässä Novgorodin alueen Novgorodin ja etelässä Šimskin piireihin sekä lännessä Batetskin piirin Peredolskajan ja Batetskin kuntiin. Pinta-alasta 77,8 % on metsää ja 16,9 % maatalousmaata.
Seutu kuuluu Ilmajärven alankoon. Kunnan alueella virtaa Laukaanjoki.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 39 kylää: Bor, Borok, Dorogobuž, Dubrovka, Gastuhovo, Golešino, Grigorjevo, Hotobuži, Hrepljo, Jakovleva Gorka, Košelkovo, Krjutškovo, Kromy, Ljuboljady, Ljubunitsy, Lugsko, Marino, Mokritsy, Myselka, Nehino, Ogurkovo, Ostrov, Otšno, Podborovje, Pogost-Sabljo, Sabljo, Seredogoštš, Skatšeli, Terebenik, Tortšinovo, Tšornoje, Velegoštši, Vittsy, Volnaja Gorka, Volnoje Zagorje, Volnyje Kusoni, Voronino, Zaosje ja Žestjanaja Gorka. Asutuskeskuksista suurin on 365 asukkaan Volnaja Gorka. Samanniminen maalaiskunta liitettiin Moikaan vuonna 2010.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan läpi kulkee Novgorodin ja Lugan välinen maantie ja rautatie. Kylistä on linja-autoyhteydet Novgorodiin.
Paikallisista elinkeinoista tärkein on maa- ja metsätalous (55 %). Kunnassa toimii maatalousyritys, elintarviketeollisuutta, hiekkalouhoksia sekä puunhankintaa ja -jalostusta harjoittavia pienyrityksiä. 47 % työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti. Eräitä julkisia palveluja on myös Volnaja Gorkassa ja muissa kylissä. Vähittäiskaupasta vastaa piirin kulutusosuuskunta ja joukko yksityisyrittäjiä.
Nähtävyydet.
Seudulla sijaitsee useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Laukaajoen rannalla Borissa on muinaislinna. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1800-luvun alussa pystytetyt Pogost-Sabljon ja Tšornojen kirkot.
Alaruokasen talo

Alaruokasen talo on Rovaniemellä keskustassa Kemijoen rantatörmällä sijaitseva peräpohjalaistalo. 1860-luvulla pystytetty talo on yksi vanhimmista rakennuksista Rovaniemellä. Alaruokasen talo on entisöity ja sitä käytetään erilaisten kokous- ja juhlatilaisuuksien pitopaikkana.
Alaruokasen talon historia.
Alaruokasen talo on 1860-luvulla Aapo Frans Ruokasen harkkokiviperustalle rakentama yksikerroksinen asuintalo. Arkkitehtonisesti se edustaa peräpohjalaista talonpoikaisrakennusta. Talo säästyi tuholta vuonna 1944, kun saksalaisjoukot polttivat ja räjäyttivät yli 90 prosenttia Rovaniemen kauppalan rakennuksista. Metsäneuvos Jarl Sundqvistin silminnäkijän havainnon mukaan Alaruokasen talo säilyi, kun suomalaisjoukot saapuivat Ranuantietä Rovaniemen Ounaskosken itärannalle ja pyrkivät suojaamaan polttamattomia rakennuksia ampumalla. Hän seurasi kauppalan polttoa Pöyliövaaran rinteellä olleesta piilopirtistä. Alaruokasen talo on ollut asuttuna aina siihen saakka kunnes se siirtyi Rovaniemen kaupungille oston kautta vuonna 1991.
Tila.
Ruokasen tila on yksi kolmesta kantatilasta, joiden maille Rovaniemen keskusta on rakennettu. Alaruokasen talo on suojattu asemakaavalla. Rakennuksella on rakennus- ja kulttuurihistoriallista arvoa, sekä kaupunkikuvallista arvoa.
Rauta(II)sulfidi

Rauta(II)sulfidi", "ferrosulfidi eli rikkirauta (FeS) on raudan ja rikin muodostama kemiallinen yhdiste. Se on tumman­harmaa tai musta metallikiiltoinen, kiinteä ja kiteinen aine, jonka tiheys on 4,7 g/cm3 ja sulamispiste noin 1 188°C.
Rauta(II)sulfidi ei liukene veteen, mutta se liukenee happoihin ja reagoi niiden kanssa hieman rikkivetyä vapauttaen, esimerkiksi:
 FeS(s) + H2SO4 (aq) → H2S (g) + FeSO4 (aq)
Rauta(II)sulfidia esiintyy luonnossa troiliittina pääasiassa meteoriiteissa. Myös magneettikiisu muistuttaa sitä koostumukseltaan, mutta sen kiderakenteesta puuttuu rauta-atomeja. Keinotekoisesti sitä valmistetaan kuumentamalla rauta- ja rikkijauheiden seosta, joka sisältää 4 paino-osaa rikkiä ja 7 paino-osaa rautaa. Kuumen­netta­essa nämä jauheet reagoivat keskenään runsaasti lämpöä vapauttaen muodostaen rauta(II)sulfidia:
 Fe (s) + S (s) → FeS (s)
Kauppa­tavarana rauta(II)sulfidi esiintyy yleensä valettuna tangoiksi tai mustina ohuina levyinä. Sitä käytetään keramiikassa. Kemiallisessa työskentelyssä sitä käytetään rikki­vedyn valmistukseen.
Andy Powell

Andy Powell (s. 19. helmikuuta 1950 Stepney Lontoo) on brittiläinen kitaristi ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten yhtyeestään Wishbone Ash. Sekä Powell että hänen yhtyetoverinsa, Ted Turner, ovat molemmat valittu vuoden 1989 Traffic magazinessa kymmenen tärkeimmän rock-kitaristin joukkoon, ().
Andy haastaa Richien.
1970 Wishbone Ash toimi Deep Purplen lämmittelijänä. Powell oli juoninut ajatuksen päästä soittamaan Ritchie Blackmoren kanssa. Hän oli valmistellut omat vahvistimensa ja soittovälineensä, ja kun Blackmore aloitti oman soundcheckinsä Powell hiipi lavalle kytki kitaransa ja alkoi vastata Blackmoren soittoon. Soundcheck kehittyi jammailuksi jossa Powell palautti Blackmoren riffejä ja ideoita. Soundcheckin päätteeksi Blackmore tuli kommentoimaan Powelille:"I thought you sounded pretty good". Blackmore tutustutti yhtyeen Derek Lawrenceen, josta tuli Wishbone Ashin tuottaja. Blackmore myös vakuutti MCA-levyhtiön, joka tekikin hänen suosittelunsa johdosta levytyssopimuksen Wishbone Ashin kanssa
Papuankirjorastas

Papuankirjorastas ("Zoothera heinei") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Papuankirjorastasta tavataan Papua-Uusi-Guineassa ja Australiassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Saarnensurma

Saarnensurma ("Hymenoscyphus fraxineus", aiemmin kuvattu myös nimellä "Chalara fraxinea") on sieni, joka aiheuttaa etenkin nuorissa saarnissa tuhoa. Osa puista vaikuttaa jossain määrin vastustuskykyisiltä, mutta sen pelätään tekevän pahaa vahinkoa etenkin Britanniassa, jossa saarnimetsiköt ovat yleisiä. Tuholaissienen lähisukulainen "Hymenoscyphus albidus" on tavattu aiemmin saarnen lehtien harmittomana lahottajana. Tauti havaittiin ensimmäiseksi Puolassa vuonna 1992 eikä sienen kehittymistavasta ole varmuutta. Suomessakin tautia on tavattu 2007 alkaen, mutta saarnimetsiköt maassa rajoittuvat Ahvenanmaalle.
"Chalara fraxinea" on osoitettu sittemmin sienen anamorfiksi hedelmättömäksi muodoksi.
Saarnensurma voi näkyä esimerkiksi lehtien ruskettumisena ja kuoren halkeilemisena sekä ylimpien oksien kuolemana sekä myöhemmässä vaiheessa niin sanottuina rungosta lähtevinä vesioksina. Se voi tappaa kokonaisia metsiköitä. Mikään ulkoinen tunnusmerkki ei ole erityisen spesifinen taudille.
Peelinrastas

Peelinrastas ("Zoothera terrestris") on sukupuuttoon kuollut rastaiden heimoon kuulunut varpuslintu.
Laji tunnetaan neljästä Ogasawarasaarilta vuonna 1828 kerätystä näytteestä. Kun paikalla kävi ornitologeja seuraavan kerran vuonna 1889, lajia ei enää löydetty. Valaanpyytäjät alkoivat käyttää saarta 1830-luvulla, ja peelinrastas mahdollisesti hävisi laivojen mukana saarelle päässeiden kissojen ja rottien takia.
Pensaskirjorastas

Pensaskirjorastas ("Zoothera mollissima") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pensaskirjorastasta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa, Pakistanissa, Nepalissa ja Vietnamissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi tai epätavalliseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aimo Turunen

Aimo Armas Turunen (25. helmikuuta 1912 Ilomantsi – 21. syyskuuta 2000) oli suomalainen kielitieteilijä ja itämerensuomalaisten kielten professori. 
Turunen valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1934. Pian valmistumisensa jälkeen hänet valittiin Königsbergin yliopiston suomen kielen lehtoriksi. Suomeen palattuaan hän toimi suomen kielen lehtorina Riihimäen lyseossa. Turunen osallistui niin talvisotaan kuin jatkosotaan. Jatkosodassa hänen yksikkönsä oli Kevyt osasto 15, jonka joukoissa hän oli mukana edettäessä Itä-Karjalaan aina Syvärille asti. Rintamien vakiinnuttua hän siirtyi Pekka Tiilikaisen johtamaan Aunuksen Radioon. Hän työskenteli jatkosodan loppuvaiheessa Äänislinnassa eli Petroskoissa ja oli viimeisiä suomalaisia, joka poistuivat kaupungista kesäkuussa 1944. Sodasta palattuaan hän jatkoi opetustyötään Riihimäen lyuseossa. 
Turunen oli Tyttönormaalilyseon suomen kielen yliopettaja vuosina 1952–1959, Helsingin yliopiston dosentti 1950–1959, suomalaisen filologian apulaisprofessori 1959–1971 ja itämerensuomalaisten kielten professori 1971–1976. Hänen väitöskirjansa oli "Lyydiläismurteiden äännehistoria I-II" (1946 ja 1950). Aiheeseen hän oli tutustunut toimittuaan jatkosodan aikana Aunuksen Radion karjalan-, vepsän- ja lyydinkielisten lähetysten toimittajana. Turusen kansanrunousaiheinen tutkimus kiteytyy teoksessa "Kalevalan sanakirja" (1949). Sen laajennettu painos sisältää kaikki 7 380 "Kalevalan" sanaa. Turunen oli laatimassa useita äidinkielen oppikirjoja. 
Turusen luottamustehtävistä huomattavimmat olivat puheenjohtajuudet Kotikielen seurassa vuosina 1959–1967 ja Kalevalaseurassa 1975–1981. Vuonna 1990 Turunen julkaisi muistelmateoksen "Nuoruus rauhan ja sodan Karjalassa", jolle myönnettiin samana vuonna P. E. Svinhufvudin muistosäätiön kirjallisuuspalkinto.
Ruotsin alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Ruotsin alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue ("Småkronorna") edustaa Ruotsia jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailman­mestaruus­kilpailuissa, sitä ennen Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Ensimmäisen maailman­mestaruutensa Ruotsi voitti kotikisoissaan vuonna 2019. Ruotsi voitti kultaa kolme vuotta myöhemmin myös Saksassa 2022. Joukkue onkin vuodesta 2016 alkaen pelannut joka maailmanmestaruuskisoissa mitalipeleissä.
Joe Sacco (jääkiekkoilija)

Joseph William ”Joe” Sacco (s. 4. helmikuuta 1969) on uransa lopettanut yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi viimeiseksi Philadelphia Flyersin riveissä. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut jääkiekkovalmentajana. Hän valmensi vuosina 2009–2013 NHL-seura Colorado Avalanchea, kaudella 2024–2025 Boston Bruinsia.
Flute

Flute on tanskalaisen Barcode Brothers-yhtyeen single. Sen julkaisi Universal Music Group vuonna 2000 yhtyeen ensimmäiselle, Swipe Me-albumille. Kappale ei noussut Pohjoismaissa lainkaan listoille, mutta Keski-Euroopan maista Itävallassa ja Saksassa se pääsi soittolistoille.
Kappalelista.
CD-Maxi
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2014

Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2014 pelattiin huhtikuussa 2014 Suomessa. Turnaus oli 16. alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruusturnaus. A-lohko pelasi ottelunsa Imatralla ja B-lohko ottelunsa Lappeenrannassa, jossa pelattiin lisäksi mitalipelit. Mestaruuden voitti Yhdysvallat voittaen Tšekin loppuottelussa. Pronssia saavutti Kanada. 
Alkusarja.
Lohko A.
 
Erotuomarit.
Kisoihin valittiin 12 päätuomaria ja 10 linjatuomaria:
Päätuomarit:
Linjatuomarit:
Lopputulokset.
Pääsarjan kisat 
1. divisioona A-Lohko 
 B-lohko 
2. divisioona A-lohko 
 B-lohko 
3. divisioona A-lohko
 B-lohko
The Go-Betweens

The Go-Betweens oli australialainen indie rock-yhtye, joka perustettiin Brisbanessa vuonna 1977. Perustajajäsenet olivat laulaja-lauluntekijät ja kitaristit Robert Forster ja Grant McLennan. Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät Lindy Morrison (rummut), Robert Vickers (basso) ja Amanda Brown (viulu, oboe, kitara ja taustalaulu). Yhtye hajosi loppuvuodesta 1989, ja Forster ja McLennan tekivät comebackin vuonna 2000 uudella kokoonpanolla. McLennan kuoli 6. toukokuuta 2006 sydänkohtaukseen, ja yhtye hajosi toistamiseen.
Downing Streetin muistio

Downing Streetin muistio (, myös "Downing Street Minutes" tai "smoking gun memo") oli 1. toukokuuta 2005 julkisuuteen vuotanut salainen asiakirja, joka käsitteli Britannian työväenpuolueen salaista kokousta 23. heinäkuuta 2002. Asiakirjassa käsiteltiin Britannian ulkomaantiedustelupalvelu MI6:n johtajan tapaamisesta Yhdysvaltain poliittisen johdon kanssa. Asiakirjan mukaan "[George W.] Bush wanted to remove Saddam Hussein, through military action, justified by the conjunction of terrorism and WMD. But the intelligence and facts were being fixed around the policy." (vapaamuotoinen suomennos: "[George W.] Bush halusi poistaa Saddam Husseinin vallasta sotilaallisella voimankäytöllä, joka oikeutettiin terrorismin ja joukkotuhoaseiden avulla. Mutta tiedustelutietoja ja faktoja muutettiin politiikan mukaiseksi.").
Downing Streetin muistiosta nousi poliittinen skandaali, koska sen katsottiin todistavan, että Yhdysvaltain ja Britannian hallitukset valehtelivat tietoisesti kansalaisilleen perustellakseen Irakin sodan aloittamisen. Britannian ja Yhdysvaltain hallitukset eivät ole kiistäneet asiakirjan aitoutta, mutta kummankin maan mukaan sen sisältöä on tulkittu väärin.