tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Friedrich Siemens

Friedrich August Siemens (8. joulukuuta 1826 – 24. toukokuuta 1904) oli saksalainen keksijä ja yrittäjä, joka tunnetaan parhaiten teräksen valmistukseen liittyvästä Siemens-Martin-prosessissa tarvittavan uunin kehittämisestä. Hän on myös Werner von Siemensin ja William Siemensin veli.
Uunien kehitystyö.
Friedrich Siemmens päätti 15-vuotiaana palkkautua laivapojaksi. Myöhemmin hän oli veljensä yrityksen palveluksessa Isossa-Britanniassa. Hän kehitti vuonna 1856 regeneratiivisen sulatusuunin, joka toimi kaasulla. Tätä uunia käytetään Siemens-Martin-prosessissa. Hän sai keksinnölleen brittiläisen patentin No. 2861 otsikolla "Uunin toiminnan tehostusjärjestely, jota voidaan käyttää kaikissa korkeata lämpötilaa vaativissa tapauksissa".
Vuonna 1856 hän perusti Dresdeniin uunin rakennusyrityksen, josta tuli myöhemmin Friedrich Siemens Industrieofenbau (FSI). Vuonna 1862 hänen veljensä Hans Siemens perusti Dresdeniin lasitehtaan keksinnön kaupalliseen soveltamiseen.
Vuonna 1867 Friedrich Siemens otti lasitehtaan vastuulleen veljensä Hans Siemensin kuoleman jälkeen. Vuonna 1868 otettiin lasin massatuotantoon jatkuvatoiminen regeneratiivisellä liekityksellä varustettu säiliöuuni. Tämän avulla tuotantomäärät nousivat 66-kertaisiksi kahteen miljoonaan pulloon kuukaudessa.
Vuonna 1900 Friedrich Siemens otti vastaan kunniatohtorin arvon Dresdenin teknillisessä korkeakoulussa.
Guildfordin katedraali

Guildfordin katedraali (), virallisesti The Cathedral Church of the Holy Spirit, Guildford on katedraali Guildfordin kaupungissa Surreyn kreivikunnassa Englannin alueella Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Katedraalin suunnitteli englantilainen arkkitehti Sir Edward Brantwood Maufe. Katedraalin rakentaminen alkoi vuonna 1936 ja päättyi 1961. Katedraalin rakennustyöt keskeytyivät vuosiksi 1939–1945 toisen maailmansodan takia. 
Katedraalin torni nousee 48,8 metriin asti, ja sen päällä on 4,6-metrinen kultainen enkeli. Katedraali edustaa art deco- ja goottilaista tyyliä.
Jääpallon SM-sarja 1956

Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1955-1956 ratkaistiin yksinkertaisessa sarjassa. Suomen Palloliitto ja Työväen Urheiluliitto yhdistivät jääpallosarjansa, jolloin kahta erillistä mestaruussarjaa ei enää pelattu ja mestaruussarjasta tuli todellinen Suomen mestaruussarja. Jalkapallossa SPL:n ja TUL:n sarjojen yhdistyminen oli tapahtunut kaudeksi 1948. TUL:n joukkueista mukana oli edeliskauden TUL:n mestari Oulun Työväen Palloilijat, joka jäi sarjassa kymmenenneksi ja putosi suomensarjaan.
Suomen mestaruuden voitti Oulun Palloseura, joka voitti kaikki ottelunsa. OPS:n takana KUV ja Veiterä saavuttivat saman pistemäärän, KUV sai hopeamitalit paremman maalieron ansiosta. Veiterä saavutti pronssia. KUV:lle hopea oli sen jääpallohistorian ensimmäisen mitalisijoitus. Samalla KUV otti WP-35:n paikan suomen kolmen parhaimman jääpalloseuran joukossa useaksi kaudeksi.
Mestaruussarja.
Ottelut.
Suomensarjasta nousivat pudonneiden JMP:n, OTP:n ja Akilleksen tilalle Vaasan Palloseura ja Lappeenrannan Pallo-Toverit.
Suomen mestarit.
OPS:n joukkue: Kullervo Muurinen, Erkki Hedman, Veijo Saariaho, Matti Kovalainen, Pauli Heiskanen, Veijo Sohlo, Juhani Turpeenniemi, Tauno Kaurala, Seppo Alatalo, Veikko Allinen, Alpo Aho, Pentti Veromaa, Jorma Hakalahti. Valmentaja: Kaarlo Sohlo
Jääpallon SM-sarja 1957

Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1956-1957 ratkaistiin yksinkertaisessa sarjassa. Lappeenrannan Veiterä voitti mestaruuden, pisteen erolla ennen Oulun Palloseuraa.
Mestaruussarja.
Ottelut.
Suomensarjasta nousivat pudonneiden HJK:n ja Lappeenrannan Pallo-Toverien tilalle Oulun Tarmo ja Mikkelin Palloilijat.
Suomen-mestarit.
Veiterä: Antti Paloheimo, Jonni Pajukari, Erkki Partanen, Jouko Taskinen, Veikko Partanen, Risto Ovaska, Aarne Airaksinen, Arvo Raitavuo, Pentti Immonen, Matti Serenius,Hannu Airaksinen ja Pentti Sipponen.
Jääpallon SM-sarja 1959

Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1958-1959 ratkaistiin yksinkertaisessa sarjassa. Käpylän Urheilu-Veikot uusi mestaruutensa.
Mestaruussarja.
Ottelut.
Uusintaottelussa putoamisesta Helsingin IFK voitti Mikkelin Palloilijat 2-1. Suomensarjasta nousivat pudonneiden MP:n ja Vaasan IFK:n tilalle Vaasan Palloseura ja Viipurin Reipas Lahdesta.
Yleisömäärät.
Yleisömäärät kerätty Helsingin Sanomien otteluraporteista
Mestarijoukkue.
KUV:n joukkue: Ohto Uotinen, Olavi Varma, Kai Ström, Nils Månsson, Matti Niemi, Lauri Martti, Kauko Korpela, Tauno Timoska, Reijo Rihtamo, Pentti Jokinen, Tapio Hovi, Veikko Laurikainen, Sakari Pihlamo, Heikki Laukkanen ja Antti Einiö valmentaja: Kaarlo Einiö.
Tarina meistä kahdesta

Tarina meistä kahdesta ("The Story of Us") on Rob Reinerin ohjaama draamakomediaelokuva vuodelta 1999. Sen pääosia esittävät Bruce Willis, Michelle Pfeiffer, Colleen Rennison, Jake Sandvig, Tim Matheson, Rob Reiner, Julie Hagerty ja Rita Wilson.
Elokuva kertoo pariskunnasta (Willis ja Pfeiffer), joka on ollut viisitoista vuotta naimisissa. Suhteesta on kadonnut kipinä, mutta he yrittävät pelastaa sen. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikkojen yhteinnen mielipide on, että tarina on tylsä ja ennalta arvattavissa, ja Willisin ja Pfeifferin välinen huono henkilökemia tekee sen vielä huonommaksi.
Elokuva ei menestynyt taloudellisesti.
Homeperseensuo

Homeperseensuo on suo Haminassa n. 19 kilometrin päässä keskustasta. Suolla on turvetuotantoalue.
Nimen historiaa on käsitelty kirjassa "Homeperseensuo ja muita matkailukohteita" . Homeperseensuo on osa Haminan Reserviupseerikoulun harjoitusalueita.
Nikolaj Coster-Waldau

Nikolaj Coster-Waldau (s. 27. heinäkuuta 1970 Rudkøbing, Tanska) on tanskalainen näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja. Läpimurtonsa Coster-Waldau teki tanskalaisessa elokuvassa "Yövahti" vuonna 1994. Yhdysvalloissa hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "New Amsterdam" ja "Game of Thrones" (2011–2019), jossa hän näyttelee Jaime Lannisteria. Vuonna 2017 Coster-Waldau ansaitsi sarjasta 1,1 miljoonaa dollaria jaksolta ja hänestä tuli yksi television parhaiten palkatuista näyttelijöistä.
Coster-Waldau sai parhaan miessivuosan Primetime Emmy -ehdokkuuden draamasarjasta "Game of Thrones" vuosina 2018 ja 2019.
Harry Lloyd

Harry Lloyd (s. 17. marraskuuta 1983 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Lloyd näytteli Will Scarletia vuoden 2006 televisiosarjassa "Robin Hood". Vuonna 2011 hän näytteli Viserys Targaryenia yhdysvaltalaisen "Game of Thrones" -televisiosarjan ensimmäisellä tuotantokaudella.
Lloyd on Charles Dickensin pojan-pojan-pojan-tyttärenpoika.
Iain Glen

Iain Alan Sutherland Glen (s. 24. kesäkuuta 1961) on skotlantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt vuodesta 1986 lähtien yli 60 televisiosarjassa ja elokuvassa. Hän on tehnyt uraa myös teatterissa. Hänen tunnetuimpia roolejaan on Jorah Mormont televisiosarjassa "Game of Thrones" (2011–2019). Hän on näytellyt myös nimiroolissa irlantilaisessa rikossarjassa "Jack Taylor" (2010–). Vuodesta 2019 lähtien hän on esittänyt Bruce Waynea televisiosarjassa "Titans". 
Edinburghissa syntynyt Glen opiskeli Edinburgh Academyssa, Aberdeenin yliopistossa ja Royal Academy of Dramatic Artissa. Aloitettuaan uransa teatterin parissa hän esiintyi ensimmäistä kertaa televisiossa 1985 ja elokuvissa 1987. Hän sai Berliinin elokuvajuhlien parhaan näyttelijän palkinnon roolistaan vuoden 1990 elokuvassa "Silent Scream". 1990-luvulla Glen esiintyi pääasiassa brittiläisissä televisiosarjoissa.
2000-luvulla Glen on näytellyt muun muassa elokuvissa "Tomb Raider", "Darkness – pimeys", "Man to Man", "" ja "Rautarouva". Hänen tuoreempia televisiotöitään ovat roolit "Game of Thronesin" lisäksi sarjoissa "Downton Abbey", "Doctor Who", "Ontto kruunu," "Prisoners’ Wives" ja "Jack Taylor".
Kit Harington

Christopher ”Kit” Harington (s. 26. joulukuuta 1986 Lontoo, Englanti) on englantilainen elokuva-, televisio- ja teatterinäyttelijä. Hänet tunnetaan Jon Nietoksen roolistaan yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Game of Thrones" (2011–2019). Harington sai sarjasta parhaan miessivuosan Primetime Emmy -ehdokkuuden vuonna 2016. Harington näytteli myös Albertia Lontoon West Endin alkuperäisessä näytelmässä "War Horse".
Nuoruus.
Harington syntyi Lontoossa vuonna 1986 Deborah Janelle (o.s. Catesby), joka on entinen näytelmäkirjailija ja David Richard Haringtonille, joka omistaa kirjakaupan. Haringtonin isoisä oli Sir Richard Harington, 12. Haringtonin suvun baronetti.
Harington kävi Southfield Primary School -koulua vuosina 1992–1998, minkä jälkeen hän opiskeli Martleyssa sijaitsevassa Chantry High Schoolissa vuosina 1998–2003. Vuosina 2003–2005 Harington kävi Worcester Sixth Form Collegea, jossa hän opiskeli draamaa ja teatteria.
Vuonna 2008 Harington valmistui Central School of Speech and Drama -opistosta, joka on osa Lontoon yliopistoa. Teatterikoulussa hän esiintyi yhteensä kuudessa eri näytelmässä.
Ura.
Valmistuttuaan yliopistosta Harington esiintyi National Theatren näytelmässä "War Horse" vuosina 2008 ja 2009. 
Haringtonin ensimmäinen televisiorooli oli vuonna 2011 alkaneessa yhdysvaltalaisessa HBO:n fantasiasarjassa "Game of Thrones", jossa hän näyttelee Jon Nietosta. Hän sai roolin vain kolmella koe-esiintymisellä, mikä oli vähäinen määrä ottaen huomioon hahmon merkittävyyden ja Haringtonin kokemattomuuden. "Access Hollywood" nimesi hänet ”nousevaksi tähdeksi”.
Harington näytteli Vincentiä vuoden 2012 kauhuelokuvassa "". Elokuvan kuvaukset alkoivat 7. maaliskuuta ja päättyivät 14. toukokuuta 2011. Marraskuussa 2011 ilmoitettiin, että Harington oli saanut roolin kuningas Arthurina uudessa elokuvassa "Arthur and Lancelot", jonka kuvausten oli määrä alkaa vuoden 2012 alussa. Warner Bros. otti kuitenkin elokuvan pois julkaisulistaltaan eikä sen julkaisu ole varma.
Vuonna 2014 Harington esiintyi pääosassa Paul W. S. Andersonin historiallisessa katastrofielokuvassa "Pompeji".
Vuonna 2017 Harington tienasi "Game of Thrones" -sarjasta 1,1 miljoonaa dollaria per jakso ja hänestä tuli yksi television parhaiten palkatuista näyttelijöistä.
Yksityiselämä.
Harington alkoi seurustella "Game of Thronesissa" näyttelevän Rose Leslien kanssa vuonna 2012. Pari ilmoitti kihlautumisestaan syyskuussa 2017 "The Times" -aikakauslehden kautta. He menivät naimisiin 23. kesäkuuta 2018.
Harington ja Rose Leslie ostivat 1,75 miljoonan punnan huvilan vuonna 2017 Itä-Englannin Suffolkin kreivikunnasta.
Richard Madden

Richard Madden (s. 18. kesäkuuta 1986 Elderslie, Renfrewshire, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Robb Starkin roolistaan yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Game of Thrones". Hän näytteli prinssi Kitiä vuoden 2015 elokuvassa "Cinderella – Tuhkimon tarina". Vuonna 2019 ensi-iltansa saaneessa Elton Johnin elämään perustuvassa "Rocketman"-elokuvassa hän näytteli John Reidia. Ja hän näytteli Ikarista Marvel-elokuvassa "Eternals" (2021).
Vuonna 2018 Madden näytteli BBC:n televisiosarjassa "Bodyguard – Henkivartija", josta hänet palkittiin parhaan draamasarjan miespääosan Golden Globella.
Sophie Turner

Sophie Belinda Turner (s. 21. helmikuuta 1996 Northampton, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Sansa Starkin roolistaan HBO:n televisiosarjassa "Game of Thrones" (2011–2019). Hän näytteli Jean Greyn roolia supersankarielokuvissa ' (2016) ja ' (2019).
Nuoruus.
Turner syntyi Northamptonissa, mutta perhe muutti Warwickiin hänen ollessaan kaksivuotias. Warwickissa hän liittyi paikalliseen nuorisoteatteriin, Playbox Theatreen, johon hän kuuluu edelleen. Hän kävi koulua Warwick Prep Schoolissa 11-vuotiaaksi asti, kunnes siirtyi tytöille tarkoitettuun King’s High Schooliin. Vuonna 2012 hän suoritti toisen asteen GCSE-kokeet yhdeksässä aineessa saaden viidestä aineesta korkeimman arvosanan ja neljästä toiseksi korkeimman. Hän opiskelee päättökokeisiin kolmea ainetta: psykologiaa, historiaa sekä englannin kieltä ja kirjallisuutta.
Näyttelijänura.
Turner sai ensimmäisen televisioroolinsa vuonna 2009, kun hänet valittiin yhdysvaltalaisen HBO:n tuottamaan televisiosarjaan "Game of Thrones". Hän esittää Eddard Starkin vanhinta tytärtä Sansaa. Turnerin koulun draamaopettaja rohkaisi häntä koe-esiintymään rooliin. Hän värjäsi vaaleat hiuksensa punaruskeiksi roolia varten. Sarjaa alettiin esittää keväällä 2011. Turner on saanut roolistaan Young Artist -palkintoehdokkuuden.
Vuonna 2012 Turner valittiin Isabel Coixetin ohjaaman jännityselokuvan "Another Me" pääosaan. Elokuva sai ensi-iltansa marraskuussa 2013 Rooman elokuvajuhlilla. Vuonna 2013 Turner esiintyi myös Adeline Marchin roolissa BBC:n televisioelokuvassa "Kolmastoista kertomus". Turner näyttelee Heatheria vuoden 2015 toimintakomediassa "Barely Lethal".
Tammikuussa 2015 ilmoitettiin Turnerin valitsemisesta nuoren Jean Greyn rooliin Bryan Singerin ohjaamassa supersankarielokuvassa "". Se sai ensi-iltansa toukokuussa 2016.
Maaliskuussa ja huhtikuussa 2018 hän oli kuvaamassa indie-elokuvaa, "Heavyä", Torontossa. Turner uusi roolinsa Jean Greynä vuonna 2019 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa, "".
Yksityiselämä.
Turner meni naimisiin muusikko Joe Jonasin kanssa toukokuussa 2019 seurusteltuaan vuodesta 2016 lähtien. Heidät vihittiin ensimmäisen kerran Las Vegasissa toukokuussa 2019 ja Etelä-Ranskassa kuukautta myöhemmin. Heillä on kaksi tytärtä (s. 2020 ja 2022). Jonas haki avioeroa Turnerista syyskuussa 2023, ja se astui voimaan vuotta myöhemmin.
Maisie Williams

Margaret Constance ”Maisie” Williams (s. 15. huhtikuuta 1997 Bristol, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti Arya Starkin roolista yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Game of Thrones" (2011–2019). Williams sai sarjasta parhaan naissivuosan Primetime Emmy -ehdokkuuden vuonna 2016.
"Game of Thronesin" lisäksi Williams on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa "The Secret of Crickley Hall" (2012), televisioelokuvassa "Cyberbully" (2015) ja elokuvassa "The Falling" (2014). Viimeksi mainitusta roolistaan hän sai Shooting Stars -tunnustuksen Berliinin elokuvajuhlilla. Vuonna 2015 Williams näytteli Ashildrin hahmoa brittiläisen "Doctor Who" -sarjan yhdeksännellä tuotantokaudella.
Toukokuussa 2017 Williams valittiin näyttelemään Rahne Sinclairia elokuvasarjaan "X-Men" kuuluvassa "The New Mutantsissa", joka sai ensi-iltansa vuonna 2020.
Alfie Allen

Alfie Evan Allen (s. 12. syyskuuta 1986 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hän näytteli Theon Greyjoyta televisiosarjassa "Game of Thrones" (2011–2019).
Lisäksi Allen on esiintynyt muun muassa elokuvissa "John Wick" (2014) ja Shane Blackin ohjaamassa elokuvassa "The Predator" (2018).
Allen on näyttelijä Keith Allenin poika ja pop-laulaja Lily Allenin veli.
Rory McCann

Rory McCann (s. 24. huhtikuuta 1969 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa HBO:n sarjassa "Game of Thronesin" (2011–2019) Sandor "Hurtta" Cleganen roolissa, Michael "Lurch" Armstrongin roolissa Edgar Wrightin rikoskomediassa "Hot Fuzz", Jürgen Julman roolissa seikkailukomediassa ' ja Megatronin äänenä animaatiosarjassa '.
Isaac Hempstead-Wright

Isaac Hempstead-Wright (s. 9. huhtikuuta 1999) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Bran Starkina yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Game of Thrones".
Hempstead-Wright innostui näyttelemisestä liityttyään koulunsa teatterikerhoon välttääkseen talviset jalkapalloharjoitukset. Sen jälkeen hän kirjautui Kent Youth Theatren riveihin. Syksyllä 2009 Hempstead-Wright sai roolin "Game of Thronesin" pilottijaksosta. Fantasiasarja osoittautui menestykseksi, ja Hempstead-Wright jatkoi roolissaan sarjan loppuun asti. Hän ei tosin esiintynyt viidennellä tuotantokaudella, mutta palasi sarjaan kuudennella kaudella keväällä 2016. Vuonna 2013 hän sai roolisuorituksestaan Young Artist -palkintoehdokkuuden.
Hempstead-Wrightin ensimmäinen valkokangasrooli oli sivuosa kauhuelokuvassa "The Awakening" (2011). Vuonna 2013 hän näytteli elokuvassa "Closed Circuit", ja syksyllä 2014 ensi-iltansa saaneessa animaatioelokuvassa "Boksitrollit" hänellä on pääosa Eggsin ääninäyttelijänä.
Guided by Voices

Guided by Voices (usein lyhennettynä GBV) on yhdysvaltalainen indierockyhtye, joka perustettiin vuonna 1983. Yhtye on kotoisin Daytonin kaupungista Ohiosta. Yhtyeen jäsenet vaihtuivat tiheästi lauluntekijä Robert Pollardin kuitenkin pysyessä yhtyeessä. Vuonna 2004 yhtye lopetti, kunnes 2010 alkuperäinen kokoonpano kokoontui ja esiintyi Matador Recordsin vuosijuhlissa jonka jälkeen yhtye myös teki kiertueen ympäri maata. 
Alkuperäinen kokoonpano vaihtui Robert Pollardin itse äänittämään levyyn "Please Be Honest" (2016). Sen jälkeen kokoonpanoksi vakiintui "August By Cake" -levyn (2017) myötä Doug Gillard (kitara), Bobby Bare Jr (kitara), Mark Shue (basso) ja Kevin March (rummut). Yhtye on levyttänyt tällä kokoonpanolla useita studiolevyjä vuodessa sekä livelevyn "Ogre’s Trumpet" (2018).
2023 on yhtyeen 40-vuotisjuhlavuosi. Guided By Voices esiintyi kotikaupunkinsa Daytonin Masonic Centerissa juhlakeikoilla kahtena peräkkäisenä päivänä. Yhtyeen fanit ovat järjestäneet vuosittaista Heedfest-fanitapahtumaa vuodesta 2007 Daytonissa. 
Robert Pollard on poikkeuksellisen tuottelias säveltäjä ja sanoittaja. Hänen nimissään on lähes 3000 kappaletta, joista monet on julkaistu sivuprojektien kautta. Pollardin 22 soololevyn ohella kappaleita on julkaistu yhtyeillä Boston Spaceships, Ricked Wicky, Lexo and the Leapers, Nightcrawler, Acid Ranch, Psycho and the Birds, Circus Devils, Mars Classroom, Cosmos, Keene Brothers, Teenage Guitar, Airport 5, Cash Rivers, ESP Ohio, Cub Scout Bowling Pins, Go Back Snowball, Hazzard Hotrods, Lifeguards, The Moping Swans ja The Takeovers.
Kirjoapollo

Kirjoapollo ("Zerynthia polyxena"), vanhemmissa lähteissä kirjoritari, on Etelä- ja Keski-Euroopassa jokseenkin yleinen kevään päiväperhoslaji. Suomessa tai muualla Pohjois-Euroopassa sitä ei tavata. Eteläeurooppalaista "Zerynthia cassandra"a pidetään joissakin lähteissä kirjoapollon alalajina.
Koko ja ulkonäkö.
Kirjoapollo on monien lähimpien sukulaistensa tapaan keskikokoinen, pyöreäsiipinen, väritykseltään selvästi vaaleankeltaisen ja mustan kirjava perhonen. Etusiiven etureunassa on rivi laajoja, lähes nelikulmaisia mustia laikkuja ja siiven kärkiosassa saattaa näkyä muutama pieni punainen täplä. Takasiiven ulkoreunaa kiertävässä tummassa vyössä on punaisia laikkuja, joiden ulkopuolella on lisäksi pieni sininen täplä. Siipisuonet erottuvat siipien vaaleaa pohjaväriä vasten selvästi mustina viiruina. Sekä etu- että takasiivissä siipeä reunustaa leveä musta juova, jonka jyrkän sahamaisesti mutkittelevan ulkoreunan kellertävä viiru jakaa selkeästi leveämpään vyöhön ja sen mutkittelua seuraavaan viirumaiseen osaan. Siipien alapinnalla perhosen väritys on yläpintaa selkeämmin puna-musta ja vähemmän vaaleankeltainen. Perhosen vartalo on mustan ja punaisen kirjava. Siipiväli 60–80 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Kirjoapollo on eteläeurooppalainen perhoslaji, jota tavataan Lounais-Ranskasta Välimeren pohjoispuolta pitkin Italiaan ja edelleen Balkanin niemimaalle sekä Kreikkaan ja Uralille. Aasiassa sen levinneisyys jatkuu Turkin kautta Kaukasukselle ja Keski-Aasiaan. Pohjoisimmaksi levinneisyys nousee Itä-Euroopassa. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena huhtikuusta kesäkuulle.
Elinympäristö ja elintavat.
Kirjoapolloa tavataan kuivilla ja kuumilla paikoilla, mutta korkeammalla tai pohjoisempana tyypillinen ympäristö muuttuu kosteammaksi. Perhoset lentävät matalalla kasvillisuuden yläpuolella ja pysähtyvät usein juomaan kukkien mettä. Kirjoapollo on yleinen, mutta tavallisesti harvalukuinen laji, joskin paikasta riippuen perhosten yksilömäärät voivat olla huomattavan suuria. Lentotapa on jokseenkin suoraviivainen, mutta hento. Kotelo talvehtii.
Perhonen on saalistajilleen myrkyllinen toukan ravintokasvistaan talteen ottamien yhdisteiden vuoksi.
Ravintokasvi.
Toukka syö erilaisia piippuruohoja ("Aristolochia").
Nikolai Kljujev

Nikolai Aleksejevitš Kljujev (, 22. lokakuuta 1884 Aunuksen läänin Vytegran kihlakunnan Koštugin volosti – 23.–25. lokakuuta 1937 Tomsk) oli venäläinen runoilija.
Suku ja koulutus.
Nikolai Kljujev syntyi maalaispoliisin ja viinakaupan myyjän perheeseen. Hänen äitinsä oli harras vanhauskoinen. Kljujev opiskeli kirkkokoulussa ja Vytegran kaupunginopistossa ja pääsi vuonna 1898 Petroskoin välskärikouluun, jonka hän jätti kesken. Sen jälkeen hän vietti aikaa Solovetskin luostarissa ja kierteli Venäjän lahkolaisten parissa. Hän osallistui vuoden 1905 vallankumoustapahtumiin Talonpoikaisliiton agitaattorina ja oli siksi puolen vuoden ajan vangittuna.
Kirjallinen ura.
Kljujevin ensimmäiset runot ilmestyivät vuonna 1904. Hän tutustui Aleksandr Blokiin ja muihin symbolisteihin sekä myöhemmin akmeisteihin ja Sergei Jeseniniin. Ensimmäinen runokirja "Sosen perezvon" (”Mäntyjen sointi”) ilmestyi vuonna 1911. Kokoelma "Lesnyje byli" (”Metsän satuja”, 1913) teki Kljujevista yhden Venäjän tunnetuimmista talonpoikaisrunoilijoista. Hänen tuotannolleen on ominaista mystissävyinen uskonnollisuus, kiinnostus pakanallista muinaisuutta kohtaan sekä herkkä luonnon kuvaus.
Runoilija suhtautui aluksi innostuneesti helmikuun ja lokakuun vallankumoukseen. Hän kuului Skyytit-kirjailijaryhmään, jonka jäsenet kannattivat kristillishenkistä talonpoikaista sosialismia. Myöhempää tuotantoa hallitsevat traagiset sävyt ja talonpoikaisen elämäntavan puolustus. Kljujev joutui ankaran kritiikin kohteeksi, ja hänen viimeinen kokoelmansa ilmestyi vuonna 1928. Osa myöhemmistä teoksista on säilynyt käsikirjoituksina.
Kljujev pidätettiin neuvostovastaisesta propagandasta syytettynä vuonna 1934. Hänet karkotettiin Länsi-Siperian Kolpaševoon, josta hänet myöhemmin siirrettiin Tomskiin. Runoilija pidätettiin uudelleen heinäkuussa 1937. Hänet ammuttiin tekaistun monarkistijärjestön jäsenyydestä syytettynä saman vuoden lokakuussa.
Perintö.
Kljujevin kootut teokset julkaistiin New Yorkissa vuonna 1954 ja Münchenissä vuonna 1969. Neuvostoliitossa ensimmäinen runoilijan kuoleman jälkeinen valikoima ilmestyi vuonna 1977. Vytegrassa, jossa Kljujev asui 1910- ja 1920-lukujen vaihteessa, on hänelle omistettu museo. Vuodesta 1985 lähtien kaupungissa järjestetään vuosittainen Kljujevin kirjallisuustapahtuma.
Suomennettu tuotanto.
Kljujevin runoja on julkaistu suomeksi aikakauskirjassa "Carelia":
Ust-Kubinskojen piiri

Ust-Kubinskojen piiri () on kunnallishallintoalue Vologdan alueella Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 400 neliökilometriä. Asukkaita on 8 800 henkeä (vuonna 2010).
Ust-Kubinskojen piiri rajoittuu pohjoisessa Vožegan, koillisessa Harovskin, kaakossa Sokolin, etelässä Vologdan ja lännessä Kirillovin piireihin. Seudulla sijaitsee Kubenskojejärvi, johon virtaavia jokia ovat Kubena ja Uftjuga.
Piirin kuuluu kuusi maalaiskuntaa: Bogorodskoje, Nikolskoje, Troitskoje (keskuspaikka Berežnoje), Ustje, Vysokoje ja Zadneje. Sen hallinnollinen keskus on Ustjen kylä, josta on maanteitse 70 kilometriä Vologdaan.
Seudun elinkeinoja ovat puunhankinta sekä maidon ja lihan tuotantoon erikoistunut maatalous. Nähtävyyksiä ovat Kamennyi-saarella sijainneen Kristuksen kirkastumisen luostarin rauniot ja Nikolskojen kartanon puistoalue.
Ustje

Ustje () on kylä ja maalaiskunta Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kubenajoen suussa 70 kilometriä Vologdasta pohjoiseen. Kylä on Ust-Kubinskojen piirin keskus. Asukkaita on 4 100 henkeä (vuonna 2002).
Ustjen kauppapaikka mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1570. Nykyinen kylä koostuu varsinaisesta Ustjesta, Lahmokurjen kylästä ja Petrovkan kauppalasta. Neuvostoaikana sillä oli kaupunkimaisen taajaman status.
Nykyään Ustjessa toimi rakennustarviketeollisuutta, metsäteollisuusyritys, meijeri ja Snežinka-pitsikutomon osasto. Kylässä on keskikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kirjasto, kansanperinnekeskus, museo ja piirisairaala.
Suda (joki)

Suda () on Volgan vesistöön kuuluva joki Vologdan alueella Venäjällä. Sen pituus on 184 kilometriä, valuma-alueen laajuus 13 500 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 134 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Vepsän ylängöltä Nožema- ja Kološmajokien yhtymäkohdasta, virtaa Mologan ja Šeksnan alangolla ja laskee Volgan muodostamaan Rybinskin tekojärveen. Suurimmat sivujoet ovat Labokša, Kolp, Šogda ja Andoga.
Suda on liikennöintikelpoinen Kolpjoen suuhun asti. Sen varrella sijaitsee Borisovo-Sudskojen kuntakeskus ja Sudan taajama.
Sokol

Sokol () on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä 35 kilometriä Vologdasta pohjoiseen. Se sijaitsee Suhonajoen ja Vologdasta Arkangeliin johtavan rautatien varrella. Kaupunki on Sokolin piirin keskus. Asukkaita on 40 400 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1800-luvun lopussa perustetusta paperitehtaasta. Vuonna 1900 sen lähelle rakennettiin kaksi sahaa ja vuonna 1915 ammus- ja selluloosatehtaat. Tehtaiden työläisasutukset yhdistettiin Sokolin kaupungiksi vuonna 1932.
Nykyään Sokolissa toimii selluloosa- ja paperitehdas, muita puunjalostuslaitoksia, meijeri, lihajalostamo ja leipomo sekä rakennustarviketeollisuutta. Kaupungissa on metsäteollisuusteknikumi, opettajaopisto, teatteri ja kotiseutumuseo.
Sokolin suomalainen ystävyyskaupunki oli Valkeakoski.
Krasavino

Krasavino () on kaupunki Vologdan alueen Veliki Ustjugin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vienanjoen rannalla 25 kilometriä Veliki Ustjugista pohjoiseen. Kaupungin ohi kulkee Konošan ja Mikunin väliseltä rautatieltä Jadrihasta Veliki Ustjugiin haarautuva sivurata (Krasavinon asema). Asukkaita on 5 460 henkeä (vuonna 2023). Vuonna 2010 asukkaita oli 7 700.
Krasavinon kylä tunnetaan 1500–1600-luvuilta lähtien. Vuonna 1851 siellä alkoi toimia yksi Venäjän suurimmista pellavatehtaista. Krasavinon taajamasta tuli kaupunki vuonna 1947.
Pellavakutomon lisäksi Krasavinossa toimii nykyään tiilitehdas. Kaupungissa on kaksi koulua, ammattikoulu, musiikkikoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, poliklinikka ja sairaala. Sen lähistöltä on löydetty permikaudelta peräisin olevia jättiläiskokoisten matelijoiden ja sammakkoeläinten jäännöksiä.
Anouk Faivre Picon

Anouk Faivre Picon (s. 18. helmikuuta 1986 Pontarlier) on ranskalainen maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Faivre Picon kilpaili ensimmäisen kerran Liberecissä helmikuussa 2008. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Falunin maailmancupfinaalissa maaliskuussa 2010, jonka kokonaiskilpailussa hän sijoittui 26:nneksi. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kahdeksas sija, jonka hän saavutti Davosin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 10. joulukuuta 2011.
Faivre Picon sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 18:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli viestissä neljäs ja 30 kilometrin vapaan kilpailussa 17:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa viidenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli yhdistelmäkilpailussa kolmastoista.
Kirillov

Kirillov () on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä 129 kilometriä Vologdasta luoteeseen. Se sijaitsee Siverskoje, Dolgoje ja Lunskoje -järvien rannoilla seitsemän kilometrin päässä Volgan–Itämeren vesitien Goritsyn satamalaiturista. Kaupunki on Kirillovin piirin keskus. Asukkaita on 7 069 henkeä (vuonna 2023). Vuonna 2010 asukkaita oli 7 900.
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1397 perustetun Kirill Valkeajärveläisen luostarin yhteyteen. Vuonna 1776 luostarin esikaupungista tuli Novgorodin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. Se oli aikanaan huomattava kaupan ja käsityöläisammattien keskus.
Nykyään Kirillovissa toimii meijeri, leipätehdas ja metsäteollisuusyritys. Siellä on kaksi koulua, kulttuuriopisto, ammattikoulu, lasten taidekoulu, vapaa-ajankeskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja piirisairaala. Huomattavin nähtävyys on Venäjän kulttuuriperinnekohteisiin kuuluva luostarialue. Vuosittain kaupungissa käy yli sata tuhatta matkailijaa. Matkailupalveluihin kuuluu hotelli ja lomakylä.
Koboža

Koboža () on Volgan vesistöön kuuluvan Mologan sivujoki Novgorodin ja Vologdan alueilla Venäjällä. Sen pituus on 184 kilometriä, valuma-alueen laajuus 2 660 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus joen suussa 19,5 kuutiometriä sekunnissa.
Koboža saa alkunsa Mošenskojen piirissä sijaitsevasta Velikojejärvestä, virtaa ensin kohti pohjoista, kääntyy myöhemmin itään ja laskee Mologaan Ustjužnan kaupungin luona. Sen sivujokia ovat Belaja, Tšornaja, Veutš ja Mezga. Joen varrella sijaitsee Kabožan kuntakeskus.
Tšagodoštša

Tšagodoštša (, myös "Tšagoda", Ча́года) on Volgan vesistöön kuuluvan Mologan sivujoki Leningradin ja Vologdan alueilla Venäjällä. Sen pituus on 242 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 9 680 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus alajuoksulla on 55,4 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Tihvinän selänteeltä virtaavasta Tšagodajoesta. Sen sivujokia ovat Pes, Gorjun, Lid ja Vnina. Tšagodoštša on liikennöintikelpoinen Gorjunjoen suuhun asti. Joen rannalla sijaitsee Tšagodan piirikeskus. Tšagodajoen varrella on Tihvinän karjalaisalue.
Aikaisemmin Tšagodoštša oli osa Tihvinän vesitietä. Pienten alusten käyttämä reitti kulki Säsjoen, Tihvinänjoen, Tihvinän kanavan, Sominkajoen ja Gorjunin kautta Tšagodoštšalle ja sieltä edelleen Mologan kautta Volgalle.
A Benefit for Victims of Violent Crime

A Benefit for Victims of Violent Crime on yhdysvaltalaisen punk rock -yhtye Anti-Flagin vuonna 2007 julkaisema EP, jonka tuotto lahjoitettiin väkivallan vastaiseen työhön. EP sisältää seitsemän studiokappaletta, jotka jäivät yli yhtyeen edelliseltä studioalbumilta "For Blood and Empire", sekä viisi live-kappaletta.
Anti-Flag päätti julkaista hyväntekeväisyyslevyn, kun yhtyeen basistin Chris #2:n sisko ja tämän poikaystävä murhattiin helmikuussa 2007. Levyn tuotot jaettiin puoliksi pittsburghilaisen avustusjärjestön "The Center for Victims of Violence" ja väkivallan vastaisen koulutuksen tueksi.
Harri-Pekka Virkki

Harri-Pekka "H-P" Virkki on suomalainen sijaisnäyttelijä. Hän on tehnyt stuntteja yli viidessäkymmenessä elokuvassa, minkä lisäksi hän on tehnyt elokuvissa myös pieniä sivurooleja. Sijaisnäyttelijänä hän on ollut mukana muun muassa elokuvissa "Musta jää", "Kielletty hedelmä" ja "Äideistä parhain".
Virkki harrastaa muun muassa aikidoa, jossa hänellä on 6. dan. Hän myös harjoittelee ammattinsa puolesta ratsastusta, trampoliinia, käy kuntosalilla ja moottoripyöräilee.
Leimuapollo

Leimuapollo ("Parnassius autocrator") on Keski-Aasiassa esiintyvä, apolloperhosiin kuuluva harvinainen päiväperhoslaji. Vuonna 2009 se listattiin ainoana hyönteisenä Afganistanin historian ensimmäiselle rauhoitettujen lajien listalle. Kansainvälisesti laji on luokiteltu vaarantuneeksi..
Laji kuvattiin tieteelle kuningasapollon ("Parnassius charltonius") alalajina.
Koko ja ulkonäkö.
Leimuapollo on valkoinen perhonen, jonka hieman läpikuultavia siipiä himmentää musta kehnä. Etusiiven etureunassa on rivi nelikulmaisia tummia laikkuja ja kärjessä on läpinäkyvä alue. Useista muista apollolajeista poiketen siivissä ei ole lainkaan punaista väriä, vaan takasiipien takareunassa on koiraalla rivi keltaisia täpliä, jotka muodostavat naaraan siivissä laajat keltaiset laikut. Takasiipiä reunustavissa mustissa täplissä on siniset keskustat.
Levinneisyys ja lentoaika.
Leimuapollo elää Hindukuš- ja Pamirvuoristojen alueella Afganistanissa ja Tadžikistanissa. Perhonen lentää heinäkuun lopulta elokuulle.
Elinympäristö ja elintavat.
Perhonen elää korkealla vuoristossa ja tyypillisenä elinympäristönä ovat kalliot ja kivikkoiset rinteet. Afganistanissa sen on tiedetty elävän jyrkkärinteisissä, kapeissa laaksoissa 2 800–4 000 metrin korkeudella merenpinnasta. Elinpaikkojen talvet ovat kylmiä ja lumisia samalla kun kesät ovat kuumia ja kuivia. Niiden kasvillisuus on karua, piikikästä tai mehikasveja. Runsain laji on 3 200–3 400 metrin korkeudella. Koiraat lentävät reilun metrin korkeudella etenkin kello 9 ja 15 välisenä aikana. Naaraat lentävät kivikossa ravintokasvien ympärillä ja vierailevat ohdakkeiden kukilla. Ne myös laskeutuvat kiville, mutta nousevat lentoon pienestäkin häiriöstä. Naaras munii kivikkoon, josta toukat hankkiutuvat ravintokasvien luokse.
Karussa maastossa vuohien ja lampaiden kasvatus saattaa vaarantaa toukan ravintokasvien säilymisen.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat "Corydalis fimbrillifera" sekä "Corydalis onobrychis."
Bangkok Dangerous

Bangkok Dangerous on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Pangin veljesten ohjaama yhdysvaltalainen rikoselokuva, joka on uudelleenfilmatisointi vuoden 1999 samannimisestä thaimaalaisesta elokuvasta. Elokuvan pääosia esittävät Nicolas Cage, Shahkrit Yamnarm, Charlie Yeung, James With, Nirattisai Kaljaruek ja Panward Hemmanee. Elokuva sai kielteisiä arvosteluja ja sitä pidettiin alkuperäisversiota huonompana.
Riitta Hämäläinen (näyttelijä)

Riitta Hämäläinen (15. lokakuuta 1945 Kuopio – 25. kesäkuuta 1979 Alkmaar, Alankomaat) oli suomalainen lapsinäyttelijä. 
Hämäläinen näytteli kahdessa elokuvassa, molemmissa päärooleja. Hän näytteli Ilona Tarvaista Jorma Nortimon ohjaamassa elokuvassa "Pikku Ilona ja hänen karitsansa" (1957) sekä Liisa Kaarina Salmista Toivo Särkän ohjaamassa elokuvassa "Pieni luutatyttö" (1958). Savon satutytöksi kutsutulta Hämäläiseltä julkaistiin vuonna 1957 satukirja "Riitan satuja", jonka hän sekä kirjoitti että kuvitti.
Hämäläinen oli vuodesta 1966 naimisissa liikemies Jerry Lebbingin kanssa.
Ajan rannalla

Ajan rannalla on ruotsalaisen kirjailijan Henning Mankellin vuonna 1998 julkaisema kirja. Kuten monet muutkin Mankellin kirjat, se kertoo Afrikasta.
Kirja koostuu erillisistä, välillä toisiinsa limittyvistä tarinoista, ihmiskohtaloista, joita vanha afrikkalainen mies kertoo nuotion ääressä eurooppalaiselle kuulijalleen. Jotkin tarinoista ovat surrealistisia, esimerkiksi kuolleet ihmiset puhuvat eläville ja tulevat välillä takaisin maan päälle.
Mankell alkoi kirjoittaa romaaniaan jo 1970-luvulla vierailtuaan ensimmäistä kertaa siirtomaansodan kynsissä kamppailevassa Mosambikissa, mutta kirja vaati 25 vuotta kypsyttelyä ennen kuin se oli valmis.
"Ajan rannalla" ilmestyi suomeksi vuonna 2008 ja sai suomalaisilta arvostelijoilta ristiriitaisen vastaanoton. Helsingin Sanomien kriitikko Pertti Arvola totesi: "Ajan rannalla on kiehtova, jännittävästi polveileva romaani, josta paistaa Mankellin kiintymys afrikkalaisiin ja Afrikkaan. Paikoittain tämä kiintymys uhkaa tosin lipsahtaa hieman kritiikittömän ihannoinnin puolelle." Keskisuomalaisen Marko Ikävalko ei pitänyt kirjaa varsinaisesti huonona, mutta hänestä "kirjailijan ote ei ole luonteva, vaikka Mankell on varmaan yksi parhaista Afrikan tuntijoista".
A. O. Väisänen

Armas Otto Abraham (Aapo) Väisänen (9. huhtikuuta 1890 Savonranta – 8. heinäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen etnomusikologi ja musiikkitieteen professori, joka tutki erityisesti suomalais-ugrilaista kansanmusiikkia.
Nuoruus ja opinnot.
A. O. Väisänen syntyi Savonrannan pitäjässä. Hänen musikaalisuutensa huomattiin jo varhain, kun kanttori otti hänet kirkkoon polkemaan urkuja ja johtamaan veisuuta. Kansakoulussa häntä pidettiin lahjakkaana, ja opettajan toivomuksesta hänet lähetettiin Savonlinnan lyseoon. Hän opetteli soittamaan viulua Elsa Collianderin johdolla piispa Otto Immanuel Collianderin pappilassa. Hän alkoi lähetellä pieniä sävelmäkeräelmiä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraan. Ylioppilastutkinnon jälkeen Väisänen kirjoittautui Helsingin yliopistoon ja opiskeli viulunsoittoa Helsingin Filharmonisen Seuran orkesterikoulussa ja soitti alttoviulua sen orkesterissa, nykyisessä Helsingin kaupunginorkesterissa, vuosina 1912–1914; musiikinteoriaa hänelle opettivat Ilmari Krohn ja Armas Launis. Väisänen kiinnostui kuitenkin jo nuorena kansanmusiikin tutkimisesta ja teki lukuisia keräysmatkoja suomalais-ugrilaisten kansojen keskuuteen vuosina 1912–1946, muun muassa Aunukseen, Viroon, Vepsään, Inkerinmaalle, Mordvaan, Petsamoon ja Ruotsin Lappiin. Yliopistossa hän opiskeli musiikkitiedettä ja venäjän kieltä, julkaisi useita tutkimuksia ja sävelmäkokoelmia ja väitteli tohtoriksi vuonna 1939 aiheenaan obinugrilaiset kansansävelmät. 
Väisänen oli Viron ystävä. Esimerkiksi Viron vapaussodan syttyessä hän matkusti Viroon mukanaan Lauri Kettusen ja Toivo Kaukorannan laatima viesti, ”Tervehdys Viron kansalle”, ja lupaus, että Suomi auttaa Viroa taistelussa Neuvosto-Venäjää vastaan.
Väisänen äänitti ja valokuvasi matkoillaan. Hänen ottamia kuviaan on Museoviraston kokoelmissa.
Ura.
Väisänen hoiti Helsingin yliopistossa musiikkitieteen dosentuuria vuosina 1940–1956 ja professuuria vuosina 1956–1959. Hän hoiti luottamustehtäviä muun muassa Kalevalaseurassa (puheenjohtaja vuosina 1942–1962) ja Suomen musiikkitieteellisessä seurassa (puheenjohtaja vuosina 1951–1965).
Väisänen loi Yleisradion väliaikamerkin.
J’son Stamper

J’son Stamper (s. 26. maaliskuuta 1985) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Stamper on Minnesotan yliopiston kasvatti. Hän edustaa ruotsalaista Jämtland Basketia, joka pelaa maan pääsarjassa. Ennen Ruotsin-siirtoaan Stamper pelasi muutaman vuoden Suomessa, osan ajasta Korisliigassa Lappeenrannan NMKY:n joukkueessa. Kaudella 2010–2011 Stamper voitti Loimaan Korikonkarien joukkueessa I-divisioonan mestaruuden.
Urheilu-ura.
Tammikuussa 2008 Stamper siirtyi Yhdysvalloista Suomeen, jossa pelasi aluksi kolmanneksi ja toiseksi korkeimmilla sarjatasoilla. Kaudella 2009–2010 Stamper teki ensiesiintymisensä Korisliigassa lappeenrantalaisen LrMNKY:n joukkueessa. LrNMKY:ssä Stamper pelasi 20 ottelussa 17,5 pisteen ja 10,6 levypallon ottelukohtaisella keskiarvolla.
Stamper pelasi I-divisioonakaudella 2010–2011 Loimaan Korikonkarien joukkueessa 21,5 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. LoKoKo voitti sarjan ja nousi Korisliigaan. Seuraavaksi kaudeksi Stamper siirtyi Tampereen Pyrinnön reservijoukkueeseen. Joulukuussa hän siirtyi Ruotsin pääsarjassa pelaavaan Jämtland Basketiin korvaamaan loukkaantunutta Boakai Lalugbaa.
Mladen Markač

Mladen Markač (s. 8. toukokuuta 1955) on entinen Kroatian armeijan kenraalieversti. Hän toimi Kroatian poliisin erikoisjoukkojen komentajana Operaatio Myrskyn aikana. Myöhemmin Jugoslavia-tuomioistuin etsintäkuulutti hänet epäiltynä Operaatio Myrskyn aikana Kroatian serbiväestöön kohdistuneista sotarikoksista. Huhtikuussa 2011 Jugoslavia-tuomioistuin katsoi Markačin syylliseksi ja tuomitsi hänet 18 vuodeksi vankeuteen. Tuomioistuimen vetoomusaste kuitenkin vapautti Markačin marraskuussa 2012. 
Ura.
Mladen Markač syntyi vuonna 1955 Đurđevacissa Kroatian sosialistisessa tasavallassa. Vuonna 1981 hän valmistui Zagrebin yliopistosta ja vuonna 1982 hän suoritti asevelvollisuutensa. Tämän jälkeen hän liittyi Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan sisäministeriön poliisijoukkoihin.
Vuonna 1990 Markač ja muut perustivat erikoisoperaatioiden poliisiyksikön sisäministeriön alaisuuteen. Yksikön nimeksi tuli "Terrorisminvastainen yksikkö Lučko"("Antiteroristička jedinica Lučko, ATJ Lučko") ja Markačista sen apulaiskomentaja vuoden 1990 lopulla. Vuonna 1991 Mladen Markač nimettiin tämän yksikön johtoon. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin kenraalieverstiksi.
Kroatian itsenäisyyssota.
Mladen Markač nimitettiin sisäministeriön erikoisjoukkojen ("Kroatian tasavallan sisäasiainministeriön erikoispoliisi", "Specijalna policija") komentajaksi 18. helmikuuta 1994. Samalla hänet nimitettiin myös poliisin erikoisjoukoista vastaavaksi apulaissisäministeriksi.
Poliisin erikoisjoukkojen komentajana Markač oli vastuussa kaikista Operaatio Myrskyyn ja sen oheisoperaatioihin osallistuvista alaisistaan. Poliisin erikoisjoukoista operaatioon osallistui yksittäisten erikoisyksikköjen, kuten ATJ Lučko, lisäksi poliisin erikoisjoukkojen huolto-osasto ja sisäministeriön viestintäkomppanian sekä yksittäisiä erikoisjoukkojen jäseniä Kroatian eri poliisipiireistä.
Jugoslavia-tuomioistuimen mukaan Markačilla oli selvä komentosuhde alaisiinsa sekä myös materiaalinen kyky estää alaisiaan toteuttamasta rikoksia sekä rangaista rikoksiin syyllistyneitä. Lisäksi hänellä oli oikeus suositella tai ehdottaa kurinpitotoimenpiteitä alaisikseen komennettuja Kroatian armeijan sotilaita kohtaan.
Sotarikossyytteet.
Haagissa istuvan Jugoslavia-tuomioistuimen syytekirjelmässä Markačia syytettiin yhteisestä rikollisesta hankkeesta Krajinan serbiväestön häätämiseksi väkivalloin lopullisesti asuinsijoiltaan sekä rikoksista ihmisyyttä vastaan. Mladen Markač antautui vapaaehtoisesti 11. maaliskuuta 2004 ja hänet kuljetettiin Haagiin.
Mladen Markač todettiin syylliseksi 15. huhtikuuta 2011 ja tuomittiin 18 vuodeksi vankeuteen sotarikoksista, joiden joukossa tuli tuomio murhasta, vainosta ja ryöstöhävittämisestä. Markač ja Ante Gotovina vapautettiin marraskuussa 2012, kun tuomioistuimen vetoomusaste oli todennut, ettei tuomiolle ollut perusteita.
Amal McCaskill

Amal Omari McCaskill (s. 28. lokakuuta 1973 Maywood, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija. McCaskill on Marquetten yliopiston kasvatti. NBA:ssa McCaskill pelasi neljä kautta.
Urheilu-ura.
Marquetten yliopistossa neljä kautta pelannut McCaskill varattiin NBA:han . Varaajana oli 49. vuorolla Orlando Magic. NBA:ssa McCaskill pelasi neljänä kautena Orlandon, San Antonio Spursin, Atlanta Hawksin ja Philadelphia 76ers:in joukkueissa. Hän on pelannut myös useissa muissa maissa, muun muassa useasti Espanjassa. Joulukuussa 2011 McCaskill siirtyi Suomeen, KTP-Basketin joukkueeseen. Hän pelasi viidessä sarjaottelussa ennen paluutaan Etelä-Koreaan.
Transfăgărășan

Transfăgărășan (trans (yli, kautta) + Făgăraș) eli DN7C on toiseksi korkeimmalle ulottuva asfalttitie Romaniassa. Tie rakennettiin sotatieksi, ja se ylittää Karpaattien vuoriston pohjois–etelä-suunnassa. Tie yhdistää Transilvanian ja Valakian historialliset alueet. Tien avulla saatiin yhteys myös Sibiun ja Piteștin kaupunkien välille.
Historia.
Tie rakennettiin Nicolae Ceaușescun valtakaudella vuosina 1970–1974. Se oli Ceaușescun vastaus Tšekkoslovakian miehitykselle 1968. Hän halusi varmistaa armeijan huoltoreitin vuoriston ylitse, jos Neuvostoliitto yrittäisi vastaavanlaista offensiivia Romaniassa. Tie rakennettiin armeijavoimin. Rakennuskustannukset nousivat huimiksi, niin rahallisesti kuin ihmisuhrein mitattuna. Rakentamisen aikana käytettiin 6 000 000 kg dynamiittia, ja työmaalla kuoli erilaisiin onnettomuuksiin lähes 40 sotilasta.
Tie.
Tie nousee 2 034 metrin korkeuteen. Kunnosta ja mutkaisuudesta johtuen keskinopeus tiellä on noin 50 km/h. Alueelta löytyy myös paljon vaelluspolkuja. Tie on tavallisesti suljettu talvisaikaan lumen vuoksi. Sääoloista riippuen se saattaa pysyä auki aina marraskuuhun saakka. Tien kunnosta kerrotaan kyltein tien molemmissa päissä olevissa kaupungeissa. Tien varrella on Romanian pisin tunneli (884 m) ja neljä muuta tunnelia.
Pohjoispuolella olevalta Bâlean vesiputoukselta on näköala tielle köysiradalta, joka vie matkustajat huipulla olevan Bâleanjärvelle saakka.
Eteläpuolella lähellä Arefun kylää sijaitsee Poenarin rauniolinna, jossa 1400-luvulla asui Vlad Țepeș, jonka liikanimen Dracula mukaan on saanut nimensä tunnettu hirviö. Tien varrella on matkailijoille useita majataloja ja ruokapaikkoja.
Populaarikulttuuri.
Brittiläisen tv-yhtiön BBC:n suosittu ohjelma Top Gear kuvasi Romaniassa syyskuussa 2009. Juontajat ajoivat Romanian halki kolmella eri ajoneuvolla: Aston Martin DBS V12, Ferrari California ja Lamborghini Gallardo LP560-4 Spyder. Jakson lopuksi juontajat saapuvat DN7C tielle. Sarjan juontaja Jeremy Clarkson totesi lopuksi: "this is the best road... in the world" ("Tämä on paras tie maailmassa").
Vestibulaarineuroniitti

Vestibulaarineuroniitti on sairaus, jonka oireena on kova toispuolinen huimaus ja usein huimauksesta johtuva pahoinvointi. Vestibulaarineuroniitti alkaa lievällä huimauksen tunteella, joka kuitenkin pahenee alle vuorokaudessa jopa sietämättömäksi. Oireet ovat usein niin vakavia, että suuri osa sairastuneista saapuu hoitoon ambulanssilla. Työkyky menetetään yleensä muutamasta viikosta muutamaan kuukauteen pituiseksi ajaksi. Oireet paranevat osalta sairastuneista muutaman kuukauden sisällä mutta jopa 60%:lle sairastuneista tauti jättää tasapaino-oireita loppuelämäksi. Huimausoireet ovat yleensä toispuolisia. Useimmiten vestibulaarineuroniitin sairastajat ovat kärsineet jostain tulehdustaudista ennen sairastumistaan. Oireet ovat ajoittaiset ja voivat uusiutua vuosien saatossa. Jälkihoitona tautiin usein käytetään kortisonihoitoa ja motoriikkaa kehittäviä harjoituksia.
Oireiden hoito.
Vestibulaarineuroniitin pahoinvointioireita voidaan lievittää pahoinvointilääkkeillä.
Eerik-Niiles Kross

Eerik-Niiles Kross (s. 8. syyskuuta 1967 Tallinna, Viron SNT) on virolainen diplomaatti, turvallisuusalan asiantuntija ja yrittäjä. 
Kross valmistui 1991 Tarton yliopistosta, opiskeli sen jälkeen Hampurin yliopistossa ja sai 1993 Lontoon yliopistosta (School of Slavonic and East European Studies) maisterin arvon. 
Kross on työskennellyt Viron tiedustelupalvelussa, ja hänet tunnetaan jo vanhastaan Venäjä-kriitikkona. Hän oli jo 1980-luvulla neuvostovastaisen opiskelijaliikkeen johtohahmoja. Hänellä on turvallisuusalan yritys Trustcorp, joka neuvoo Euroopan ulkopuolisia maita turvallisuuskysymyksissä. Se on ollut muun muassa Georgian turvallisuusneuvoja Venäjän ja Georgian välisen sodan aikana. Kross on toiminut asiantuntijana Irakin puolustusministeriötä ja tiedustelupalvelua luotaessa 2003–2004.
2000-luvun alussa Kross joutui eroamaan Viron tiedustelupalvelusta autettuaan maahan italialaisen liikemiehen, jolla on rikollinen menneisyys. Myös virkaan liittyvän luottokortin käytössä oli epäselvyyksiä. 
Venäjä on joulukuussa 2011 nostanut Krossia vastaan syytteen, joka liittyy Arctic Sea -rahtialuksen kaappaukseen. Hänet on kutsuttu asiassa kuulusteltavaksi. Kaappauksessa syytettynä ollut latvialainen on nimennyt hänet kaappauksen tilaajaksi.
Krossin tavoitteena oli syksyn 2013 vaaleissa päästä Tallinnan kaupunginjohtajaksi, mutta vaalien tuloksena Edgar Savisaar jatkaa tehtävässä.
Krossin vanhemmat ovat kirjailijat Jaan Kross ja Ellen Niit.
Palkansaaja

Palkansaaja on ihminen, joka työskentelee rahallista korvausta vastaan työnantajalle. Työnantaja on yritys, julkisen sektorin yksikkö tai yhteisö, esimerkiksi järjestö. Palkansaajaa kutsutaan myös palkannauttijaksi. 
Rahallisen korvauksen lisäksi palkansaaja voi saada erilaisia lakisääteisiä etuja, kuten vuosiloman ja työeläkkeen. Rahallisen korvauksen lisäksi palkannauttijalla voi olla luontoisetuja, jotka muutetaan tuloverotuksessa rahalliseksi korvaukseksi. 
Palkansaajan velvollisuus on noudattaa sovittua työaikaa ja suorittaa työtehtävät työnantajan valvonnan alaisuudessa. Työtehtävät on kirjattu työsopimukseen.
Työntekijä on palkansaajan synonyymi, mutta sitä käytetään myös suppeammassa merkityksessä: ruumiillista työtä tekevä palkansaaja. Muita palkansaajia kutsutaan toimihenkilöiksi.
Kuka ei ole palkansaaja?
Jos yrittäjä, esimerkiksi urakoitsija, freelancer tai konsultti, myy omaa työtään toiselle yritykselle, hän ei ole palkansaaja (työntekijä) koska hän ei saa palkkaa vaan työkorvauksen. Tällöin kyseessä on toimeksianto eikä työsuhde. 
Urakoitsija, freelancer ja konsultti voivat toimia myös palkansaajina. Kevytyrittäjä rinnastuu joissain tilanteissa palkansaajiin.
Myöskään toimitusjohtajaa tai pääjohtajaa ei yleensä lasketa palkansaajaksi eikä työntekijäksi, koska hänellä ei ole työsopimusta vaan johtajasopimus. Yritysten muut johtajat ovat palkansaajia, kuten rahoitusjohtaja ja COO, ja heillä on työsopimus.
Työehdot ja etuudet.
Palkansaajan sosiaaliturvan ja työeläkkeen kustantavat yhdessä työantaja, valtio ja palkansaaja. Palkansaaja toimittaa työnantajalle verokorttinsa, jonka mukaan työnantaja pidättää Suomessa palkansaajalle maksettavasta rahallisesta korvauksesta ennakonpidätyksen, palkansaajan työeläkemaksun, sosiaaliturvamaksun, työttömyysvakuutusmaksun sekä usein myös ammattiyhdistyliikkeen jäsenmaksun ja tilittää ne edelleen verottajalle ja muille asianomaisille tahoille. 
Palkansaajan työaika perustuu Suomessa työsopimukseen mutta myös työaikalakiin ja usein liittojen tekemissä työehtosopimuksissa sovittuihin kyseistä alaa koskeviin ehtoihin. 
Ammattiliitot.
Palkansaaja voi halutessaan liittyä oman alansa ammattiliittoon. Ammattiliitot usein valvovat työelämään liittyvän lainsäädännön noudattamista ja pyrkivät neuvottelemaan alalle korkeampia palkkoja ja muita työehtoja.
Rakennustyöntekijä

Rakennusalan työntekijä, rakennusmies, rakennustyöläinen tai talonrakentaja on rakennusalan ammattilainen, joka tekee erilaisia rakennusalaan liittyviä töitä. Rakennustyöntekijä tekee muun muassa muuraus-, betonointi- ja maanrakennustöitä. Suomessa voi suorittaa rakennusalan perustutkinnon toisen asteen ammatillisissa oppilaitoksissa.
Tapaturmatilastojen perusteella rakennustyöntekijä oli vuonna 2016 Suomen vaarallisin ammatti: rakennustyöntekijöille tapahtui yhteensä 11 982 tapaturmaa. Myös kuolemaan johtaneita tapaturmia sattui eniten rakennusalalla.