tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 1978

Jääkiekon alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 1978 pelattiin Suomessa ja Euroopan-mestaruuden voitti isäntämaa Suomi, hopeaa voitti Neuvostoliitto ja pronssia Ruotsi. Monien mielestä Suomen voitto Neuvostoliitosta oli Suomen ensimmäinen merkittävä askel kasvun tiellä jääkiekon suurmaaksi.
Turnauksen loppuottelu pelattiin maanantai-iltapäivänä. Ottelu Helsingin jäähallissa oli myyty loppuun, eli paikalla oli 7 304 maksanutta katsojaa. Sen lisäksi paikalla oli arviolta tuhannesta kahteen tuhatta henkeä ilmaislipuilla, turnauksen muut joukkueet ja lehdistö. Neuvostoliitto teki ottelun avausmaalin ja eteni sen jälkeen jo 3–1-johtoon. Kolmannessa erässä Suomi pelasi kuitenkin erinomaisesti ja tasoitti ottelun kahdesti, ensin Juha Huikarin maalilla, sitten Mika Laineen. Kuitenkin vain 1 min 43 s ennen varsinaisen peliajan loppumista Neuvostoliitto teki 5–4-maalin, mikä johti siihen, että osa yleisöstä alkoi poistua jäähallista. Huikari kuitenkin tasoitti ottelun varsinaisen peliajan lopussa, ja ottelu siirtyi jatkoajalle. Sitä ei pelattu äkkikuolema-menetelmällä. Neuvostoliitto siirtyi johtoon, mutta 11 sekuntia ennen peliajan loppumista Huikari tasoitti jälleen ottelun. Sitten ottelu siirtyi jatkoajalle, jossa sovellettiin äkkikuolema-menetelmää. Toisella jatkoajalla puolustaja Timo Blomqvist laukoi lyöntilaukausella kiekon hyökkäyssiniviivalta päin maalivahti Dmitri Saprykia ja Jari Kurri siirsi ikään kuin heittäytyen paluukiekon maaliin ajassa 81.42, kun toista jatkoaikaa oli pelattu 1 min 42 s. Maalivahti Dmitri Saprykin sai vielä mailansa kiekon eteen, mutta kiekko kiertyi siitä maaliin.
Kurri keräsi Jarmo Mäkitalon kanssa suuret peliminuutit pitkässä ottelussa. Mäkitalo oli turnauksessa Suomen paras pistemies tehopistein 4+7=11 ja Kurri paras maalintekijä. Hän teki neljässä ottelussa kuusi maalia.
In The Mood

In The Mood on vuonna 2005 keikkailunsa aloittanut suomalainen yhtye, joka on alun perin lähtöisin Urjalasta. Yhtye esiintyy noin 100 keikan vuositahtia tanssilavoilla, ravintoloissa, pubeissa, risteilylaivoilla, yksityistilaisuuksissa ja konserteissa. 
Yhtye valittiin vuoden 2008 Tanssiorkestereiden Suomen Mestariksi SMORK-tapahtumassa. Vuonna 2010 In The Mood julkaisi debyyttialbuminsa Ajatuksenlukijan, joka valittiin radiotoimittajien kuukauden levyksi elokuussa 2010. Elokuussa 2017 In The Mood siirtyi MagnumLiven yksinmyyntiin. Kesäkuussa 2017 yhtyeeltä ilmestyi viiden kappaleen EP-levy. Levyllä vierailee myös Jani &amp; Jetsetters -yhtyeestä tuttu Jani Forsman.
Musiikki ja tyyli.
Yhtyeen musiikillista linjaa on hankala kuvailla lyhyesti, mutta ohjelmistossa on vahvasti edustettuna kitaravetoinen rytmimusiikki, jossa on vaikutteita erityisesti 1950- ja 1960-luvuilta. In The Mood on tunnettu tyylillisestä tinkimättömyydestään, energisestä lavaesiintymisestään sekä siitä, että esitettävä ohjelmisto poikkeaa olennaisesti muista tanssilavoja ja -ravintoloita kiertävistä yhtyeistä. Lisäksi esiintymiset noudattavat harvoin tiukkaa kaavaa: spontaaniudelle ja yllätyksellisyydelle on jätetty tarkoituksella tilaa.
In The Mood sovittaa kappaleet itse: sovituksissa on yhtyeen jäsenten kirjavan musiikillisen taustan ansiosta elementtejä niin rautalankamusiikista, jazzista, bluesista, countrysta, rockista, punkista, soulista kuin funkistakin. Yhtyeellä on ohjelmistossaan myös enenevässä määrin omaa tuotantoa, jossa on vaikutteita useista edellä mainituista tyyleistä. Tärkeänä perusperiaatteenaan In The Mood pitää sitä, että vaikka sen esittämä musiikki on tanssittavaa, siinä on sisältöä erityisesti musiikin kuuntelijalle.
Kokoonpano.
Yhtyeen alkuperäisjäseniä ovat kitaristi Ilari Haavisto sekä basisti Paavo Rahkila. In The Moodin nykyinen solisti (vuodesta 2013) on Suvi Karjula, joka tuli suuremman yleisön tietoisuuteen jo ennen yhtyeeseen liittymistään menestyttyään Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Yhtyeen aiemmat solistit olivat Maija Tenkanen sekä Mariina Niittymäki. Kesäkuussa 2015 toiseksi kitaristiksi liittyi Turo Rytkyn tilalle Jukka-Pekka Berg, joka vaikutti yhtyeessä kesäkuuhun 2018 asti. Helmikuussa 2016 yhtyeen rumpaliksi Pasi Järvisen tilalle kiinnitettiin Dmitri Dmitrenko.
Näsumin kirkko

Näsumin kirkko () on kirkkorakennus Ruotsissa Bromöllan kunnassa. Se on rakennettu vuonna 1871, mutta samalla paikalla on ollut kirkko jo 1200-luvulla. Kirkkoon mahtuu noin 500 ihmistä. 
Kirkkorakennuksen vieressä on vanha hautausmaa. Sen viereen rakennettiin uusi hautausmaa 1940-luvulla tilanpuutteen vuoksi. Kolmas, vuonna 1897 perustettu hautausmaa sijaitsee vähän kauempana kirkosta.
Esa Lehtinen (yrittäjä)

Esa Lehtinen, taiteilijanimeltään Jämsän Paroni, on suomalainen Jämsästä kotoisin olevan rengas- ja viihdealan yrittäjä joka on esiintynyt myös itse iskelmälaulajana.
Lehtinen siirtyi rengasalalle ostettuaan 1973 "Jämsän Kumikorjaamon" jossa hän aloitti autonrenkaiden pinnoituksen. Rengaspinnoittamoa varten valmistui uusi halli 1976 Jämsään. Lehtinen myi myös soraa ja hänellä oli "Paroni-Center"-niminen kauppakeskus Jämsässä. Lehtinen omisti 1980-luvun alkupuolella jo useita rengasalan liikkeitä Tampereen ja Jämsän seudulla. Hän myi kuitenkin yrityksensä Isko Oy:lle ja muutti asumaan Kanariansaarille.
Lehtinen palasi Suomeen 2001 ja rakensi Nurmijärvelle Ruusulinnan tanssipaviljongin joka avattiin toukokuussa 2001. Lehtisellä oli lisäksi aiemmin "Satulinna"-niminen tanssipaikka Parolassa. Vuonna 2006 hän palasi myös rengasalalle perustettuaan raskaan kaluston renkaisiin erikoistuneen "RuusuRengas"-nimisen yrityksen Nurmijärvelle.
Lehtinen esiintyi myös iskelmälaulajana ja hän kiersi vuosina 1964–1993 esiintymässä oman yhtyeensä kanssa. Hän on toiminut lisäksi tanssien järjestäjänä sekä Suomessa että Kanariansaarilla. Lehtinen on tehnyt myös joitain levytyksiä muun muassa kokooma-cd:n "Paronin parhaat".
Äsphultin kirkko

Äsphultin kirkko () on Ruotsissa Kristianstadin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Hiekkakiviperustusten avulla sen on ajoitettu olevan peräisin 1100-luvun jälkipuoliskolta. 
Hiekkakivestä tehty kastemalja on kirkon vanhin esine ja luultavasti yhtä vanha kuin kirkkokin on. Alttarirakennelman on tehnyt Matthias Stenberg 1700-luvun alussa barokkityyliin. Saarnastuolissa on osia eri aikakausilta 1600-, 1700- ja 1800-luvuilta.
Karl Rautio

Karl (Kalle) Rautio (20. marraskuuta 1889 Ylistaro – 15. joulukuuta 1963 Petroskoi) oli suomalaissyntyinen Neuvosto-Karjalassa vaikuttanut säveltäjä, musiikinopettaja ja kapellimestari.
Etelä-Pohjanmaalta kotoisin olleen Raution perhe muutti 1903 siirtolaisiksi Yhdysvaltoihin. Karl Rautio työskenteli kaivosmiehenä ja harrasti myös musiikkia toimien kaivosmiesten puhallinorkesterin johtajana. Vuonna 1916 hän meni opiskelemaan musiikkia Kalifornian Berkeleyn yliopistoon ja valmistui sieltä 1920. Rautio muutti 1922 Neuvostoliittoon ja asettui asumaan Neuvosto-Karjalaan. Rautio toimi Petroskoin pedagogisen teknikumin musiikin opettajana ja perusti Karjalan ensimmäisen sekakuoron ja kaksi orkesteria.
Rautio oli mukana perustamassa vuonna 1931 Karjalan autonomisen neuvostotasavallan radion sinfoniaorkesteria ja toimi sen ensimmäisenä kapellimestarina vuoteen 1935 saakka. Vuonna 1945 Raution säveltämä ja Armas Äikiän sanoittama Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan hymni valittiin 1940 perustetun tasavallan kansallislauluksi. Laulusta luovuttiin 1956, kun Karjalais-suomalainen SNT sulautettiin Venäjän SNT:hen ja siitä tuli itsehallinnollinen Venäjän alue.
Petroskoissa toimiva musiikkioppilaitos on nimetty Raution mukaan. Myös Raution pojat Roine, Heino ja Erik Rautio olivat muusikkoja.
Bob Houbregs

Robert J. "Bob" Houbregs (12. maaliskuuta 1932 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia – 28. toukokuuta 2014) oli kanadalainen koripalloilija.
Milwaukee Hawks varasi Houbregsin NBA:han toisella vuorolla . Hän pelasi Hawksin jälkeen Baltimore Bulletsissa, Boston Celticsissä ja Fort Wayne/Detroit Pistonsissa. Vuonna 1987 Houbregs nimettiin pelaajana Basketball Hall of Fameen.
Houbregs toimi Seattle SuperSonicsin toimitusjohtajana joukkueen ensimmäisten NBA-vuosien ajan. Hän kuoli 28. toukokuuta 2014, 82-vuotiaana. Hänen kuolinsyytään ei kerrottu julkisuuteen.
Killan koulu

Killan koulu on Keravalla sijaitseva peruskoulu, jossa annetaan opetusta 1–6. luokille. Koulu on rakennettu vuonna 1983 ja sijaitsee osoitteessa Sarvimäentie 35. Alakoulua käy noin 290 oppilasta.
Koulu äänestyspaikkana.
Killan koulu toimii varsinaisina vaalipäivinä Keravan kaupungin Killan äänestysalueen (alue 4) äänestyspaikkana.
Hell Raiser

”Hell Raiser” on brittiläisen Sweet-yhtyeen esittämä kappale, jonka ovat kirjoittaneet Nicky Chinn ja Mike Chapman. Kappale julkaistiin singlenä huhtikuussa 1973, jolloin se nousi yhtyeen kotimaassa listan toiselle sijalle.
Kappale jatkoi Sweetin siirtymistä musiikillisesti raskaampaan ilmaisuun. Heavyrock-tyylisenä raitana se oli yhtyeeltä ennenkuulumaton esitys räjähdysefekteineen. Samaa raskasta tyyliä edustaa myös B-puolen ”Burning”, joka on yhtyeen itse tekemä kappale. Sweet oli saanut enemmän ohjia omiin käsiinsä, jolloin se pyrki systemaattisesti lisäämään uskottavuuttaan raskaan rockin yhtyeenä.
Julkaisu ja vastaanotto.
Yhtyeen kotimaassa Britanniassa kappale Hell Raiser oli 11 listaviikon aikana parhaimmillaan toisella sijalla. Kappale nousi listykköseksi Länsi-Saksassa (2 viikkoa) ja Tanskassa (3 viikkoa).
Porilaisten muistomerkki

Porilaisten muistomerkki (myös Rumpalipoika tai Rumpalipatsas) on Porin Itäpuistossa sijaitseva kuvanveistäjä Kauko Räikkeen veistos. Se on ottanut aiheensa Albert Edelfeltin vuonna 1892 tekemästä maalauksesta "Porilaisten marssi", joka kuvaa marssivaa Porin rykmentin rumpalipoikaa. Pronssinen veistos on Satakunnan Säästöpankin lahjoittama ja se paljastettiin ensimmäistä kertaa vietetyn Porin Päivän yhteydessä 24. syyskuuta 1961.
Patsaasta on vuosikymmenten saatossa muodostunut yksi Porin symboleista. Vuonna 1981 sen pohjalta luotiin paikallisen käsityöläisten valmistama matkamuistoksi tarkoitettu nukke. Vuodesta 2005 lähtien on Pori tutuksi ry jakanut Rumpalipoika-tunnustuspalkintoa ansioituneelle porilaiselle henkilölle tai yhteisölle.
Miiko Albornoz

Miiko Martin Albornoz Inola (s. 30. marraskuuta 1990 Tukholma, Ruotsi) on ruotsinsuomalaissyntyinen chileläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hänen äitinsä on ruotsinsuomalainen ja isä chileläinen. Hän edustaa Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa pelaavaa Malmö FF:ää.
Synnyinmaataan Ruotsia ikäkausimaajoukkueissa edustanut Albornoz pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Chilen paidassa tammikuussa 2014. Hänet valittiin Chilen alustavaan 30 pelaajan joukkueeseen vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuihin.
Albornozin isä on chileläinen ja äiti suomalainen. Hän olisi voinut edustaa Ruotsia tai Suomea, mutta valitsi isänsä kotimaan Chilen.
Savion koulu

Savion koulu on Keravan Saviolla sijaitseva peruskoulu, jossa annetaan opetusta esiasteelta 9. luokalle saakka. Koulun osoite on Juurakkokatu 33. Koulun vanhin osa valmistui vuonna 1930. Sittemmin koulua on laajennettu ja uusittu vuosina 1953, 1958 ja 1994. Koulua käy noin 450 oppilasta. Rehtorina toimii Kasperi Viitanen.
Mall

Mall on yhdysvaltalainen elokuva, joka perustuu Eric Bogosianin kirjoittamaan samannimiseen, vuonna 2001 julkaistuun romaaniin. Elokuvan on ohjannut Linkin Park -yhtyeen DJ, Joe Hahn ja vastaavana tuottajana toimii Vincent D’Onofrio. Se on ensimmäinen Hahnin ohjaama elokuva. 
Elokuvan kuvaukset alkoivat huhtikuussa 2012 Los Angelesissa, Yhdysvalloissa. Elokuvan pääosissa esiintyvät Vincent D’Onofrio, Gina Gershon, Peter Stormage, James Frecheville ja Cameron Monaghan. Elokuvassa esiintyy Linkin Parkin musiikkia.
Keravanjoen koulu

Keravanjoen koulu on Keravalla sijaitseva peruskoulu. Lukuvuonna 2020-2021 käytössä on "​Jaakkolan toimipiste", jossa toimivat vain luokat 1-3 ja 7-9. 
Vuonna 2019 käynnistyi Keravajoen yhtenäiskoulun uuden rakennuksen rakentaminen. Uuteen kouluun suunniteltiin muutettavan elokuussa 2021.
Vuonna 2019 Keravajoen koulussa opiskeli 459 oppilasta (vuonna 2016 yhteensä 726 oppilasta). Vuonna 2019 osa vuosiluokista oli jo siirtynyt tilapäisesti toisiin kouluihin (aiemmin vuonna 2016 toimi vielä luokka-asteiden 1-6 alakoulu eli Laipilan toimipiste ja luokka-asteiden 7-9 yläkoulu eli Jaakkolan toimipiste).
Lea Pyykkö

Lea Kaarina Pyykkö o.s. Huuhtanen (18. kesäkuuta 1917 Ollila, Kivennapa – 24. toukokuuta 2009 Turku) oli venäläisen kirjallisuuden suomentaja. Hän oli aktiivinen Turun Kirjallisen Seuran jäsen, sihteeri ja myöhemmin puheenjohtaja. Martti Anhava epäili häntä haastattelussa nimimerkiksi, mutta Pyykön lapset kertoivat, että kyse on oikeasta nimestä.
Pyykkö opiskeli venäjää aikuisiällä. Tosin kotona hän kuuli sitä jonkin verran, ja kotipaikan murteessa oli paljon venäläisyyttä. Hän suomensi Fjodor Dostojevskin, Leo Tolstoin ja muiden venäläisten klassikoiden teoksia.
Daryl Janmaat

Daryl Janmaat (s. 22. heinäkuuta 1989 Leidschendam) on alankomaalainen jalkapalloilija. Hän pelasi kotimaansa lisäksi kuusi kautta Englannissa. Pelipaikaltaan Janmaat oli oikea laitapuolustaja.
Vuosina 2012–2014 kasvattajaseuransa Feyenoordin edustusjoukkueen riveissä Eredivisiessä pelannut Janmaat on ammattilaisurallaan edustanut myös samassa sarjassa pelaavia ADO Den Haagia ja Heerenveeniä. Kesän 2014 MM-kisojen jälkeen hän siirtyi Englantiin Newcastle Unitediin ja elokuussa 2016 Watfordiin. Pelaajauransa päätteeksi hän palasi ADO Den Haagiin.
Janmaat saavutti pronssia Alankomaiden joukkueessa vuoden 2014 MM-kilpailuissa. Hän pelasi MM-turnauksessa Alankomaiden seitsemästä ottelusta viisi, joista kaikki kolme alkulohko-ottelua alusta loppuun. Hän pelasi 34 maaottelua, joista ensimmäisen syyskuussa 2012 ja viimeisen syyskuussa 2018.
Anneli Tempakka

Anneli Tempakka on suomalainen Yleisradion toimittaja.
Tempakka toimi 1970- ja 1980-luvulla Yleisradion nuorten ohjelmien toimittajana. Hän teki 1970-luvun lopulla radioon ohjelmasarjan "Olen erilainen nuori", jossa haastateltiin nuoria joilla oli jokin vaikea sairaus tai jotka muuten poikkesivat valtaväestöstä.
Syksyllä 1981 Tempakka ja toinen Yleisradion toimittaja Maija Dahlgren arvostelivat ohjelmissaan edellisenä vuonna käynnistyneessä Rockradiossa esitettyjen suomalaisten rock-kappaleiden sanoituksia ja Rockradion toimittajien kielenkäyttöä.
Myöhemmin Tempakka toimi Yleisradion kulttuuritoimittajana ja teki muun muassa 1997 radio-ohjelman taiteilija Alpo Jaakolasta ("Alpo Jaakolan mystinen maailma").
Reino Koski

Reino Kullervo Koski (30. elokuuta 1932 Vaasa – 31. toukokuuta 2018) oli suomalainen vaatesuunnittelija, joka työskenteli muun muassa Reimalle, Suomen Trikoolle ja Finn-Flare Oy:lle. Koski suunnitteli yhteistyössä Finn-Flare Oy:n kanssa vaatteita muun muassa Adidakselle sekä Koholle. Hän oli mukana kehittämässä Reimalle suosittua likaa hylkivää enstex-ulkoiluvaatekangasta.
Koski opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa, valmistui muotitaiteilijaksi 1956 ja työskenteli sitten neljä vuotta Tiklaksessa ja läpi 1960-luvun Reimassa. Vuonna 1970 hän perusti oman suunnittelutoimiston Reino Design Ky:n. Hänen palvelujaan käyttäneitä yrityksiä ovat myös Piironen Oy, Tampuku Oy, Hagströmin Nahkatehdas, Porin Paitatehdas Oy, Tuomisen Puku Oy, Matti-Trikoo Oy, Rissanen Oy, Master-Coat Oy ja Luhta Oy.
Vuonna 1976 Koskelle myönnettiin taideteollisuuden valtionpalkinto ja vuonna 1999 valtion taiteilijaeläke. Hän oli MTO:n perustajajäsen sekä Ornamon kunniajäsen ja toimi myös Ornamon varapuheenjohtajana.
Helsingin Tammisalossa asunut Koski tunnetaan myös taidemaalarina.
Shining (pelisarja)

Shining on Segan julkaisema fantasia-aiheinen roolipelisarja. Sarjan ensimmäinen osa "Shining in the Darkness" julkaistiin Sega Mega Drivelle vuonna 1991. Sarjaa on julkaistu useille alustoille 
Sarjan osien pelimaailmat vaihtelevat suuresti toisistaan. Esimerkiksi sarjan ensimmäinen peli "Shining in the Darkness" on luolastoroolipeli ja toinen peli "Shining Force" on taktinen roolipeli. "Shining Soul" on toimintaroolipeli.
Tiklas

Tiklas on entinen suomalainen vaatevalmistaja ja nykyisin M.A.S.I Companyn aputoiminimi ja miesten paitojen tuotemerkki. Tiklaksen tehtaat työllistivät suurimmillaan noin 2 000 henkeä.
Historia.
Tiklas perustettiin Lassila &amp; Tikanojan vaatetehtaana tukkukaupan rinnalle vuonna 1923, mutta yhtiöitiin Tiklas Oy:ksi vasta 1945. Tehdas perustettiin tuottamaan valmisvaatteita, joiden suosio oli kasvamassa räätälinvaatteiden ja itse ommeltujen sijasta. Ensimmäisiä tuotteita olivat miesten puvut, paidat ja alusvaatteet. Vuodesta 1938 vuoteen 1960 Tiklas valmisti sosiaaliministeriölle äitiyspakkausten tekstiilituotteet, mistä muodostui parhaimmillaan 20 prosenttia yrityksen myynnistä. Vuonna 1964 aloitettiin naistenvaatteiden valmistus ja myöhemmin otettiin ohjelmaan myös lasten ulkoiluvaatteet.
Tiklas oli 1980-luvulle saakka Suomen suurimpia vaateyrityksiä, jolla oli tuotantoa lähes 20 paikkakunnalla Suomessa, erityisesti Etelä-Pohjanmaan kunnissa. Vuonna 1971 Tiklas työllisti 1 446 suomalaista. Hallinto oli vuodesta 1965 alkaen Helsingissä. Tiklas aloitti vientimarkkinoinnin 1960-luvun alussa ja oli pitkään Suomen suurin vaateviejä. 1960-luvulta alkaen yli puolet Tiklaksen tuotannosta meni vientiin, ja vuonna 1980 viennin osuus oli 65 prosenttia liikevaihdosta. Lassila &amp; Tikanojalle myönnettiin tasavallan presidentin vientipalkinto 1969. 1980-luvun alkuvuosina suurimman asiakkaan, brittiläisen Marks &amp; Spencerin tilaukset työllistivät kaksi Tiklaksen tehdasta, kunnes tilaukset siirrettiin Kaukoitään 1985. Tiklaksen osuus koko Lassila &amp; Tikanoja -yhtymän liikevaihdosta vuonna 1983 oli 36 prosenttia.
Tiklaksen käyttämiä vaatesuunnittelijoita olivat muiden muassa Ritva Falla, Mariaana von Knorring, Reino Koski, Matti Seppänen ja Sirkka Vesa-Kantele.
Vuonna 1991 Lassila &amp; Tikanoja myi tappioiden takia Tiklaksen osake-enemmistön Teks-Investille. Tästä muodostui 680 työntekijän Avardo Oy, josta Lassila &amp; Tikanoja omisti kolmanneksen ja johon kuului myös muun muassa kuopiolainen Piretta-P.T.A. Tiklas-ryhmään kuuluneet yhtiöt Tiklas, Puku-Tiklas ja Ulkoilu-Tiklas haettiin konkurssiin vuonna 1995. Viimeisinä olivat silloin toiminnassa Vaasan ja Kauhajoen tehtaat. Yrityksillä oli silloin 330 työntekijää, joista 75 oli ollut pitkään lomautettuna.
Klinikan synty

Klinikan synty () on Michel Foucault’n kirja vuodelta 1963. Teoksen on suomentanut Simo Määttä. Suomennoksen julkaisi Niin &amp; näin vuonna 2013.
Ventspils Olimpiskais Stadions

Ventspils Olimpiskais Stadions on Latviassa Ventspilsin kaupungissa sijaitseva jalkapallo- ja yleisurheilustadion. Se on osa ﻿Olimpiskais centrs Ventspils -nimistä urheilukeskusta, jossa on useiden jalkapallokenttien lisäksi muun muassa jäähalli, sekä koripalloa ja yleisurheilua varten tarkoitetut sisähallit.
Olimpiskais Stadions toimii maan pääsarjassa pelaavan FK Ventspilsin kotikenttänä, lisäksi stadionilla on pelattu maaotteluita. Se oli muun muassa vuoden 2014 Baltic Cupin näyttämönä.
Kristina Jakobsson-Kärki

Kristina Jakobsson-Kärki on suomalainen vaatesuunnittelija, joka tunnetaan erityisesti Reimalle ja Finn-Lassielle suunnittelemistaan lastenvaatteista.
Jakobsson-Kärki opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa ja aloitti valmistuttuaan 1960-luvun puolivälissä pitkän uransa Reimassa. Hän asui pitkään Kankaanpäässä, kunnes muutti 1980-luvun alussa takaisin synnyinkaupunkiinsa Helsinkiin.
Hän sai lastenkulttuurin valtionpalkinnon vuonna 1987.
Sanat ja asiat

Sanat ja asiat. Ihmistieteiden arkeologia () on Michel Foucault’n kirja vuodelta 1966. Teoksen on suomentanut Mika Määttänen ja julkaissut suomeksi Gaudeamus vuonna 2010. Jälkisanat on kirjoittanut Markku Koivusalo.
Teoksen ensimmäisessä luvussa Foucault käsittelee Diego Velázquezin maalausta "Hovinaiset" vuodelta 1656.
Huittisten Säästöpankki

Huittisten Säästöpankki on vuonna 1877 perustettu säästöpankki, joka toimii Satakunnan ja Lounais-Pirkanmaan alueilla. Pankin pääkonttori on Huittisissa ja sivukonttoreita sillä on lisäksi Eurassa, Porissa, Sastamalassa sekä Säkylässä.
Huittisten Säästöpankki kuuluu Säästöpankkiryhmään. Asiakkaita sillä on noin 27 000.
Huittisten Säästöpankin isännät päättivät kokouksessaan 5.3.2020 sulautumisesta Pirkanmaalla toimivan Aito Säästöpankin kanssa. Pankit liittyivät yhteen 1.6.2020. Huittisten Säästöpankin nimi muuttui Aito Säästöpankiksi ja pankin kotipaikka on Huittinen.
Mikael Rohkean sotilasritarikunta

Mikael Rohkean sotilasritarikunta () on Romanian ylin sotilaille tarkoitettu kunniamerkki, jonka perusti Romanian kuningas Ferdinand I ensimmäisen maailmansodan aikana 26. syyskuuta 1916. Se on nimetty 1500-luvulla eläneen Valakian, Transylvanian ja Moldavian prinssin Mikael Rohkean ("Mihai Viteazul", myös "Mihai Bravu") mukaan. Ritarikunnan kunniamerkki voidaan myöntää taistelussa kunnostautuneelle yksilölle tai yhteisesti koko yksikölle.
Ensimmäinen maailmansota.
1. luokka: 16&lt;br&gt;
2. luokka: 12&lt;br&gt;
3. luokka: 336 (joista 43 sotilasyksiköille)
Romania osallistui ensimmäiseen maailmansotaan elokuusta 1916 alkaen. Sodan aikana palkittuihin kuuluivat mm. sotamarsalkka Alexandru Averescu ja tuleva poliitikko sekä diplomaatti Grigore Gafencu.
Maailmansotien välinen aika.
Mitalilla palkittiin myös Unkarin-Romanian sodassa 1918–1920 palvelleita. Myöhemmin Romanian diktaattoriksi noussut Ion Antonescu sai omansa Romanian kuninkaalta Tisza-joella 1919.
Toinen maailmansota.
1. luokka: 15&lt;br&gt;
2. luokka: 76 (joista 13 sotilasyksiköille)&lt;br&gt;
3. luokka: 1628 (joista 118 sotilasyksiköille)
Toisen maailmansodan aikana kunniamerkin saivat mm. kenraali Vasile Atanasiu, kenraaliluutnantti Radu Băldescu sekä Nicolae Dabija, josta tuli kommunisminvastainen vastarintajohtaja toisen maailmansodan jälkeen ja joka sai omansa Kaukasuksen taistelujen aikana Tamanin sillanpäässä 1943. Myös tuleva kuningas Mikael I sai kunniamerkin armeijan komentajana itärintamalla 1941.
Romania osallistui toiseen maailmansotaan aluksi akselivaltojen liittolaisena. Kunniamerkkiä jaettiin tällöin myös useille natsi-Saksan komentajille kuten Hermann Göringille ja Erwin Rommelille, mutta myös muille Saksan liittolaisille. Esimerkiksi Carl Gustaf Emil Mannerheim palkittiin kunniamerkin kaikilla kolmella luokalla 1. marraskuuta 1941.
Elokuussa 1944 Romania julisti sodan Saksalle ja liittyi liittoutuneiden puolelle. Tämän jälkeen kunniamerkkejä myönnettiin myös liittoutuneiden upseereille. Sodan jälkeen palkittuihin kuuluu mm. Jugoslavian johtaja Josip Broz Tito, jolle myönnettiin kaikki kolme luokkaa 1947.
Nykyaika.
Ritarikunta lakkautettiin 1947, mutta otettiin uudelleen käyttöön vuonna 2000.
Ritarikunnassa on kolme luokkaa:
Länsi-Suomen Osuuspankki

Länsi-Suomen Osuuspankki eli OP Länsi-Suomi on vuonna 2006 perustettu osuuspankki, joka on osa valtakunnallista OP Ryhmää. Se muodostui Porin Seudun Osuuspankin, Rauman Seudun Osuuspankin, Eurajoen Osuuspankin ja Kankaanpään Osuuspankin yhdistyessä. 
Länsi-Suomen Osuuspankilla on omistaja-asiakkaita yli 83 000 (03/2025). Pankin pääkonttori sijaitsee Porissa Asiantuntijakeskus BePOPin rakennuksessa. Pankilla on yhteensä kuusi konttoria ja yksi kohtaamispaikka. 
OP Länsi-Suomen palveluun kuuluvat myös Pohjola Vakuutuksen, OP Kodin kiinteistönvälityksen ja vuokravälityksen toiminnot yksityis- ja yritysasiakkaille.
Sorokyne

Sorokyne (, virallinen nimi, de jure) tai Krasnodon (de facto), on kaupunki Luhanskin alueen eteläosissa Itä-Ukrainassa, noin 45 kilometriä Luhanskista kaakkoon ja vain 7 kilometriä Venäjän Rostovin alueen rajan länsipuolella. Kaupungin kautta kulkee Luhanskista saapuva ja Venäjän Rostovin alueen rajalle johtava M04-valtatie. 
Seudun asutus on saanut alkunsa 1700-luvulla. Maat kuuluivat läheiselle kasakkakylälle (Гундорівська). 1910-luvulla seudulta löydettiin rikas hiiliesiintymä, jota ryhdyttiin hyödyntämään. Kaivosesiintymiä avattiin, väkeä muutti paikkakunnalle. 
Kaupungin perustamisajankohtana pidetään vuotta 1914. Vuonna 1916 kaupungissa asui 3 105 ihmistä, joista neljännes oli kaivostyöntekijöitä. Vuoteen 1938 saakka paikkakunta tunnettiin nimellä "Sorokyne". Tämän jälkeen kaupungin virallisena nimenä oli pitkään Krasnodon (). Vuonna 2016 Ukrainan parlamentti sääti Sorokynen kaupungin nimeksi osana pyrkimystään luopua neuvostoaikaan viittaavista nimityksistä. Kaupunki on kuitenkin kuulunut vuodesta 2014 Venäjän sotilaallisesti tukemiin kapinallisalueisiin, eikä uutta nimeä ole kapinallisalueella otettu käyttöön paikan päällä.
Vuonna 2021 kaupungissa asui virallisen arvion mukaan 42 582 asukasta. Kaupunkipiirin (103 931 as., 2013) alueeseen kuului kaupungin lisäksi kaksi runsaan 20 000 asukkaan kaupunkia (Молодогвардійськ, Суходільськ), kahdeksan kaupunkityyppistä taajamaa ja maaseutukylien asukkaita. Lisäksi vuoteen 2020 saakka voimassa olleeseen Sorokynen piirin (5/2016 saakka Krasnodonin piiri) hallintokeskus sijaitsi Sorokynen (aiemmin Krasnodonin) kaupungissa, vaikka kaupunki muodosti ympäröivästä piiristä erillisen hallintopiirin (29 691 as.) Kun Ukrainan parlamentti vuoden 2020 aluehallinnon uudistuksessa vähensi piiritason yksiköiden lukumäärän alle kolmennekseen, Sorokynen kaupunkipiiri siihen kuuluvine kaupunkeineen, ja suuri osa ympäröivää Sorokynen piiriä liitettiin osaksi laajennettua Dovžanskin piiriä.
Ainakin toukokuussa 2014 seudulla oli Ukrainan hallitusvaltaa vastustavia separatisteja.
Ristikankaan kappeli

Ristikankaan kappeli on Lappeenrannan seurakuntayhtymän siunauskappeli Ristikankaan hautausmaalla Kesämäen kaupunginosassa Lappeenrannassa. Hautausmaa valmistui kesällä 1932 ja kappeli vuonna 1957. 
Ristikankaan kappelin on suunnitellut arkkitehti Erik Bryggman. Bryggman sai suunnitelmat valmiiksi, mutta sairastui ja kuoli joulun 1955 alla. Bryggmanin toimistossa työskennellyt turkulaisarkkitehti Olli Kestilä jatkoi suunnittelutyön loppuun.
Harjakattoinen siunauskappeli sijaitsee mäntyrinteessä. Ympäröivä luonto on läsnä sisätiloissa samalla tavoin kuin Bryggmanin muissa kappeleissa. Ristikankaan kappelia käytetään myös hartaustilaisuuksiin ja jumalanpalveluksiin.
Kappelin sisäänkäyntijulkisivun etuseinään on sijoitettu kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen reliefi "Seppelöidyt äidit", teos paljastettiin 1960.
Luulajansaamelaiset

Luulajanjansaamelaiset ovat saamelaisten etninen ryhmä, joka elää pääasiassa Pohjois-Ruotsissa Luulajanjoen alueella pohjoissaamelaisten ja piitimensaamelaisten välissä. Vuonna 1995 luulajansaamelaisia oli noin 6000 henkeä Ruotsin Jokimukassa ja Jällivaaran eteläosissa sekä Norjan lähialueilla, erityisesti Tysfjordissa.
Luulajansaamen kieltä puhuu noin 1000–2000 henkeä.
Amateur World Series 1976

Amateur World Series 1976 oli kaiken kaikkiaan 24. Baseballin maailmanmestaruusturnaus ja ensimmäinen, jonka järjesti uusi kattojärjestö, loppuvuodesta 1975 perustettu "International Baseball Association" (AINBA "esp. Asociacion Internacional de Beisbol Amateur - vuodesta 2000 alkaen International Baseball Federation, IBAF)". Järjestö syntyi kahden kilpailevan järjestön - Federación Internacional de Béisbol Amateur (FIBA) ja Federación Mundial de Béisbol Amateur (FEMBA) - yhdistäessä voimansa. Turnaus pelattiin Kolumbiassa joulukuussa 1976.
Kuuba ja Puerto Rico päätyivät tasatilanteeseen sarjan kärjessä, ja näiden oli tarkoitus kohdata paras kolmesta pelattavassa loppuottelusarjassa mestaruuden ratkaisemiseksi. Puertoricolaiset eivät kuitenkaan olleet varautuneet lisäpäiviin kisapaikalla, vaan näiden oli luovutettava mestaruus Kuuballe.
Sidoste

Sidoste Oy on suomalainen perheyhtiö ja yksi Pohjoismaiden suurimmista sukkien valmistajista.
Yrityksen perustivat vuonna 1945 Saima ja Lauri Mölsä, joka oli sodissa haavoittunut neljästi ja etsi rauhan tultua itselleen elinkeinoa. Tampereen Veisussa sijaitseva, moneen kertaan laajennettu Sidosteen tehdas työllistää noin 70 henkilöä ja tuottaa noin kolme miljoonaa sukkaparia vuodessa. Suurimmillaan 1980-luvulla työntekijöitä oli pari sataa ja viennin osuus liikevaihdosta oli lähes puolet. Nykyisin Sidoste myy tuotteitaan lähinnä Suomeen.
Miesten, naisten ja lasten perussukkien lisäksi yritys valmistaa urheilusukkia sekä erikoissukkia muun muassa staattisen sähkön estämiseksi ja tekokuituallergiasta kärsiville.
Yrityksen toimitusjohtajaksi nousi vuonna 2018 Janne Tamminen. Hän korvasi vuodesta 1977 johtajana olleen perustajien pojan, tekstiili-insinööri ja yrittäjäneuvos Eero Mölsän.
Yrityksen tavaramerkkinä ja mainoshahmoina on vuosikymmeniä käytetty kahta terrieriä, jotka taistelevat yhdestä sukasta, tunnuslauseena ”Sidoste-sukka kestää”. Tunnuksen suunnittelivat Lauri Mölsä ja Tapio Alikylä 1950-luvun puolivälissä. Vuodesta 1963 terrierit ovat murisseet myös yrityksen televisiomainoksissa.
Garage (lonkero)

Garage on Sinebrychoffin valmistama lonkero. Tuoteperheen ensimmäinen tuote, kirpeän sitruunan makuinen "Hard Lemonade", ilmestyi markkinoille keväällä 2012 ja se on saanut alkunsa Yhdysvalloista. Toinen tuote, jääteetyyppinen "Hard Ice Tea", lanseerattiin keväällä 2014. Vuonna 2016 tuli myyntiin kaksi uutta tuotetta: viinirypäleen ja inkiväärin makuinen "Hard Punch" ja greipin makuinen "Hard Grapefruit". Juomat olivat käymisteitse valmistettuja ja niiden alkoholipitoisuus oli 4,6 prosenttia, tosin juomat on nyttemmin lopetettu. Garagea on myyty Suomen lisäksi ainakin Tanskassa, Virossa, Latviassa, Unkarissa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Vuonna 2020 lanseerattiin "Garage Vodka Lemonade", joka aiemmista Garagen tuotteista poiketen on vodkapohjainen ja sisältää siis tislattua alkoholia. Sinebrychoff painottaa kehittäneensä tuotteen vastaamaan paremmin ihmisten uusia mieltymyksiä ja sopivan lonkeroiden aiemmille ystäville. Tuotteen alkoholipitoisuus on 4,1 tilavuusprosenttia, ja kyseessä on varsin samankaltainen juoma kuin Smirnoff Ice. Myöhemmin juomasta on lanseerattu myös appelsiinin ja passionhedelmän makuiset versiot.
Jean-Luc Lagarce

Jean-Luc Lagarce (14. helmikuuta 1957 Héricourt, Haute-Saône – 30. syyskuuta 1995 Pariisi) oli ranskalainen näytelmäkirjailija, näyttelijä ja ohjaaja. Hän on tällä hetkellä Ranskan esitetyin näytelmäkirjailija. Hänen näytelmiään on käännetty useille kielille. Suomeksi on ilmestynyt vain Reita Lounatvuoren käännös "Ihan vain maailmanloppu" alkuperäisteoksesta "Juste la fin du monde". Tämä näytelmä on eräs Lagarcen esitetyimmistä teksteistä yhdessä näytelmän "Le pays lointain" (kaukainen maa) kanssa. "Le pays lointain" on laajennettu versio samasta aiheesta kuin "Juste la fin du monde". Siinä mies saapuu lapsuudenkotiinsa pitkän ajan jälkeen kertomaan, että on vakavasti sairas ja tulee kuolemaan pian eikä kuitenkaan saa tätä sanottua. Lagarcen kirjoitustapa on omintakeinen, runollinen ja samaan aikaan humoristinen. Hänen henkilönsä yrittävät ikään kuin tarkentaa koko ajan sanottavaansa ja eksyvät samalla syvemmälle ja syvemmälle sanottavansa suohon.
Jean Luc Lagarce syntyi tavalliseen työläisperheeseen 14. helmikuuta 1957 Hericourtissa. Hän opiskeli filosofiaa Besançonissa ja perusti oman teatteriryhmänsä samaan kaupunkiin. Hän ohjasi aluksi muiden kirjailijoiden teoksia ja siirtyi sitten omiin teksteihinsä. Hänen näytelmänsä eivät saavuttaneet menestystä hänen elinaikanaan, ja ne tavallaan löydettiin uudelleen hänen kuolemansa jälkeen paljolti hänen työtoverinsa Francois Berreurin ansiosta, joka on julkaissut koko Lagarcen tuotannon Les solitaires intempestifs -kustantamossa, jonka hän perusti yhdessä Lagarcen kanssa vuonna 1992. Jean Luc Lagarce kuoli Pariisissa aidsiin vuonna 1995.
Korismaattimutaasi

Korismaattimutaasi on entsyymi, joka katalysoi korismiinihapon isomeroitumista prefeenihapoksi. Entsyymiä esiintyy kasveissa ja bakteereissa, mutta ei eläimissä. Korismaatimutaasilla on tärkeä rooli aromaattisten aminohappojen biosynteesissä. Entsyymin EC-numero on 5.4.99.5 ja CAS-numero 9068-30-8..
Rakenne ja toimintamekanismi.
Korismaattimutaasi on kasveissa ja bakteereissa rakenteeltaan homodimeeri tai -trimeeri eli koostuu kahdesta tai kolmesta keskenään samanlaisesta alayksiköstä. Alayksiköt koostuvat kolmesta α-kierteestä, jotka ovat kiinnittyneet toisiinsa lyhyillä silmukoilla. Jokaisessa alayksikössä on katalyyttisesti aktiivinen keskus ja katalyyttisesti aktiivisia aminohappoja ovat arginiini, asparagiini, kaksi asparagiinihappoa ja tyrosiini. Lisäksi substraatin sitoutumista ja siirtymätilan stabilointia varten korismaattimutaasin aktiivisessa keskuksessa on myös valiini- ja isoleusiiniaminohappoja. Alayksiköt järjestäytyvät siten, että kaikkien alayksiköiden aktiiviset keskukset ovat lähekkäin.
Korismaattimutaasin katalysoima reaktio on perisyklinen ja tarkemmin sigmatrooppinen Claisen-toisiintuminen. Reaktiossa korismiinihapon 5-asemassa olevan hiilen ja happiatomin välinen sidos katkeaa samalla, kun kaksoissidos hiilten C1 ja c6-väliltä siirtyy hiilten C6 ja C5 välille. 1-asemassa oleva hiili muodostuu uuden sidoksen korismiinihapon metyleeniryhmän kanssa. Mekanismi on pystytty varmentamaan syntetisoimalla reaktion siirtymätila-analogi, joka toimi korismiinihapon inhibiittorina. Eräiden bakteerien kuten "Escherichia coli" -bakteerien korismaattimutaasit kykenevät katalysoimaan myös prefeenihapon hapetusta 4-hydroksifenyylipalorypälehapoksi. Osalla bakteereista kuten "Bacillus subtilis" -bakteereilla tätä varten tarvitaan toinen entsyymi prefenaattidehydrogenaasi.
Korismaattimutaasin toimintaa inhiboivat entsyymin tuote prefeenihappo sekä aromaattiset aminohapot fenyylialaniini, tryptofaani ja tyrosiini sekä eräät metallit kuten kupari ja koboltti.
Fantomas uhkaa maailmaa

Fantomas uhkaa maailmaa eli Fantomas ja Scotland Yard ("Fantômas contre Scotland Yard") on André Hunebellen ohjaama ranskalais-italialainen elokuva vuodelta 1967 ja kolmiosaisen Fantomas-elokuvasarjan viimeinen osa. Kaksi aiempaa ovat "Fantômas – sadan naamion mies" ja "Fantomas nauraa kuolemalle". Elokuvat perustuvat Marcel Allainin ja Pierre Souvestren vuonna 1911 alkaneeseen jatkokertomukseen Fantômasista.
Lordi Edward Mac Rashleyn skotlantilaista linnaa esittää Roquetailladen linna, joka sijaitsee Girondessa. Linnan sisätilat rakennettiin Boulogne-Billancourt'n studiolle. 
Juoni.
Fantômas määrää rikkaille veron ja uhkaa surmata ne, jotka eivät sitä maksa. Lordi McRashley kutsuu toimittaja Fandorin ja komisario Juven Skotlantiin. Lord McRashley, joka on yksi Fantômasin mahdollisista uhreista, tekee linnastaan päämajan, josta tulee Fantômasille ansa.
Arviot.
Elokuvaa on mainittu eräässä arviossa sarjan värikkäitä edeltäjiään vaisummaksi. Sen studiokuvauksessa ei ole samaa vetovoimaa, ja tehosteet ovat vaatimattomia.
Trinet

Trinet Oy oli suomalainen vaatevalmistaja, joka toimi vuodesta 1964 Turun Itäharjulla ja 1970-luvun alusta vuoteen 1983 Littoisten vanhassa verkatehtaassa Liedossa. 1970-luvun loppupuolella tuotantoa oli jonkin aikaa myös Paraisilla ja Kiuruvedellä.
Trinetin perustajaosakkaita olivat kuopiolaisen Turon turkulainen tytäryhtiö Teiniasu sekä Hyvonilla aiemmin työskennelleet Matti Tarkiainen, Harri Fagerström ja Juhani Valkonen. Ensimmäiset vuodet yritys haki suuntaansa, kunnes 1968 se palkkasi ruotsalaisen Hans Metzénin suunnittelemaan hameita ja puseroita. Niitä myytiin hyvin ympäri Eurooppaa, mutta toisaalta Metzén heikensi Trinetin taloutta muun muassa ostamalla paljon kankaita varastoon.
Trinet vei tuotannostaan jopa 60 prosenttia Keski-Euroopan maihin. Huippuvuosinaan sillä oli Pohjoismaissa ja Saksassa kymmenisen omaa myymälää. Yrityksen suunnittelijanimiä olivat Metzénin lisäksi Arto Elovirta, Sirpa Tenho ja Kirsti Raekallio. Suunnittelijat arvostivat yrityksen suhteellisen vapaata työkulttuuria, ja Trinet oli harvoja suomalaisia vaateyrityksiä jotka tuolloin toivat suunnittelijoiden nimet näkyvästi esiin markkinoinnissaan.
Trinetin tuotteisiin kuului 1980-luvun alussa nuorten vaatemerkki Topper, jonka tuotteet valmistettiin kustannussyistä Suomen ulkopuolella.
Vuonna 1983 Turo osti Trinetin koko osakekannan ja siirsi toiminnot Kuopioon.
Strigă!

Strigă! (suomeksi: "Huuda!") on romanialaisräppäri Puyan kappale, jolla esiintyy myös romanialaisartisti Inna. Sen julkaisi Global Records digitaalisesti ladattavana singlenä 6. toukokuuta 2014.Kappaleen on tuottanut David Deejay ja se nauhoitettiin Dav7Musicin studiolla. Star Gossip Magazinen tekemässä haastattelussa Puya sanoi, että "Strigă!" on hänen ensimmäinen kansainvälisesti julkaisemansa kappale, jolla esiintyvä artisti on romanialainen. Kappale kertoo nykypäivänä ihmisiin heijastuvista sosiaalisista tosiasioista. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 14. toukokuuta 2014. "Strigă!"-kappaleen toistaiseksi ainoa listasijoitus on Romanian airplaylistan 9. sija.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Calais’n piiritys

Calais’n piiritys oli toisessa maailmansodassa 22.–26. toukokuuta 1940 käyty taistelu, jossa Saksan 10. panssaridivisioonan joukot piirittivät Calais’n kaupunkia. Kaupungissa sijaitsi merkittävä brittien linnoitus, jota puolusti noin 4 000 sotilasta. Britit puolustivat kaupunkia, kunnes 26. toukokuuta saksalaiset mursivat puolustuksen ja piirittivät linnoituksen pakottaen brittijoukkojen komentajan Claude Nicholsonin antautumaan. Yli 3 500 sotilasta vangittiin. Calais’n menetys sai britit aloittamaan seuraavana päivänä Dunkerquen evakuoinnin.
Mirandola

Mirandola on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Modenan maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Kunnan nähtävyyksiä on Mirandolan linna ("Castello dei Pico"), joka on saanut nimensä kaupunkia hallinneesta Picon suvusta. Linna koostuu useasta eri aikakautena valmistuneesta rakennuksesta. Kaupunki kunnosti linnan, ja siellä on ollut vuodesta 2008 museo, "Museo Civico mirandolese", jossa esitellään alueen historiaa. 
Mirandolan seudulla oli 5,8 magnitudin maanjäristys 29. toukokuuta 2012. Järistyksessä kuoli 16 henkilöä, satoja loukkaantui ja kodittomaksi jäi 14 000 ihmistä. Lisäksi useita historiallisesti arvokkaita rakennuksia tuhoutui tai kärsi vaurioita ympäri Emilia-Romagnan aluetta.
Roquetailladen linna

Roquetailladen linna ("Château de Roquetaillade") () on linna Ranskan Gironden departementissa Mazères'ssa lähellä Bordeaux'ta.
Ensimmäisen linnoituksen sinne rakensi Kaarle Suuri ollessaan menossa Rolandin kanssa Pyreneille. Vanhasta linnasta on jäljellä enää mahtavat rauniot.
Englannin kuninkaan Edward I:n luvalla, paavi Klemens V:n veljenpoika kardinaali de la Mothe rakensi 1306 toisen linnoituksen ("le Château Neuf"), jonka neliömäisessä pohjakaavassa on kuusi tornia ja keskeistorni. Rakennuksen entisti Viollet-le-Duc oppilaansa Duthoit'n kanssa 1850–1870. Upean sisustuksen kalusteineen ja maalauksineen on tehnyt Viollet-le-Duc, ja ne kuuluvat Ranskan kansallisperintöön.
Linnan puistossa on jäänteitä keskiaikaisesta suojamuurista kurtiinista ja sen portista, Pesqueyjoki rantoineen, pikkulinna 1800-luvulta ja kyyhkyslakka.
Linnassa on kuvattu useita elokuvia, esimerkiksi "Fantomas uhkaa maailmaa" ja "Susien klaani". Se on vuodesta 1840 kuulunut Ranskan kulttuuriministeriön ylläpitämään "monument historique" -luetteloon.
Linnassa on asunut sama suku yli 700 vuotta. Se on ollut vuodesta 1956 avoinna yleisölle, ja on Bordeaux'n alueen suosituimpia matkailunähtävyyksiä. Linna on avoinna ympäri vuoden, ja esittely on tarvittaessa myös englanniksi.
Linna tuottaa viiniä nimeltä Chateaufort de Roquetaillade ja kasvattaa Bazadais-karjaa.
Haemimont Games

Haemimont Games on bulgarialainen pelinkehittäjä, joka on perustettu syyskuussa ja jonka toimipiste sijaitsee Sofiassa. Yhtiö on keskittynyt pääasiassa tuottamaan Keskiaikaan ja muinaishistoriaan perustuvia strategiapelejä ja sillä on noin 50 työntekijää. Haemimont on Bulgarian suurin pelialan yritys henkilöstöllä mitattuna.
Helmikuussa 2025 kerrottiin, että Paradox Interactive ostaa Haemimont Gamesin.
Baseballin maailmanmestaruuskilpailut 1974

Baseballin maailmanmestaruuskilpailut 1974 olivat kaiken kaikkiaan 23. maailmanmestaruuskilpailut ja toiset, jotka järjesti vuonna 1973 FIBA:n kilpailijaksi perustettu "Federación Mundial de Béisbol Amateur (FEMBA)". Turnaus pelattiin 13.- 23. marraskuuta 1974 Yhdysvalloissa. Kyseessä oli ensimmäinen amatöörien maailmanmestaruusturnaus, jossa kaikki tuomarit olivat ammattilaisia. Turnaus jäi FEMBA:n järjestämistä viimeiseksi, sen liityttyä FIBA:n kanssa uuteen kattojärjestään loppuvuodesta 1975.
Yhdysvallat ja Nicaragua päätyivät tasatilanteeseen sarjan kärjessä, ja niiden keskinäinenkin ottelu jouduttiin lopettamaan tasatilanteeseen pimeyden takia. Turnauksen päätteeksi nämä joukkueet kohtasivat paras kolmesta -systeemillä pelatussa loppuottelusarjassa. Nicaragua voitti ensimmäisen ottelun 3-1, mutta Yhdysvallat vei kaksi seuraavaa ja mestaruuden juoksuin 4-3 ja 9-2.
Baseballin maailmanmestaruuskilpailut 1973

Baseballin maailmanmestaruuskilpailut 1973 olivat kaiken kaikkiaan 22. maailmanmestaruuskilpailut ja ensimmäiset, jotka järjesti syksyllä 1973 FIBA:n kilpailijaksi perustettu "Federación Mundial de Béisbol Amateur (FEMBA)". Turnaus pelattiin 22. marraskuuta - 5. joulukuuta 1973 Nicaraguassa, jonka lisäksi Costa Rica ja Honduras pelasivat omat ottelunsa kotimaissaan, pois lukien keskinäinen ottelu, joka pelattiin kisojen avausotteluna Granadassa. Turnauksen kanssa lähestulkoon samanaikaisesti pelattiin FIBA:n 21. Amateur World Series.
Yhdysvallat voitti maailmanmestaruuden voitettuaan kaikki ottelunsa.
Paulus Lempelius

Paulus Andreae Lempelius eli "Lempelensis" (1592 – 28. syyskuuta 1665) oli suomalainen Virossa vaikuttanut pappi. Hän on tullut tunnetuksi kirjailija Aino Kallaksen romaanin "Reigin pappi" päähenkilönä.
Lempeliuksen isä Andreas Petri (k. 1609) toimi Lempäälän kirkkoherrana vuodesta 1584 alkaen, nimi Lempelius on luultavasti latinankielinen johdos Lempäälän nimestä. Kirkkoherra Andreas Petri saattoi olla sama henkilö kuin Naantalin luostarin viimeisenä pappismunkkina vuoteen 1569 toiminut Andreas Petri joka oli myös kirjailija Kyösti Wilkunan historiallisen romaanin "Viimeiset luostariasukkaat" (1912) päähenkilönä.
Paulus Lempelius opiskeli Turussa ja Tallinnassa. Lempelius toimi Tallinnan katedraalikoulun kollegana vuodesta 1622 ja koulun rehtorina 1624–1625. Jouduttuaan erotetuksi rehtorin virasta Lempelius valittiin 1625 Hiidenmaalla sijainneen Reigin seurakunnan kirkkoherraksi ja hän astui virkaansa 1627.
Lempeliuksen puoliso karkasi yhdessä Reigin apulaispapin Jonas Kempen kanssa Suomeen 1647. He joutuivat kiinni ja heidät mestattiin aviorikoksen vuoksi Tallinnassa 1649. Kirjailija Aino Kallas kirjoitti tästä tapauksesta asiakirjalähteisiin perustuneen romaaninsa "Reigin pappi". Romaanin mukaan Lempeliuksen vaimo olisi ollut Turun kaupunginvouti Erik Wyckenin tytär Catharina Wycken ja heillä olisi ollut ainoastaan pienenä kuolleet lapset Hebla ja Anders. Toisten lähteiden mukaan Paulus Lempeliuksen puolison nimi oli Catharina Wijck jonka isä oli haapsalulainen kauppias Hans Wijck ja Lempeliuksella oli kolme täysi-ikäisiksi elänyttä poikaa Johannes, Paulus ja Jürgen. Pojista Johannes ja Paulus pääsivät ylioppilaaksi Turussa 1642 ja Jürgen oli Inkerinmaalla sijainnen Orlinan hovin vuokrannut tilanvuokraaja joka lienee kuollut 1691.
Fantomas – sadan naamion mies

Fantomas – sadan naamion mies ("Fantômas") on André Hunebellen ohjaama ranskalais-italialainen elokuva vuodelta 1964 ja kolmiosaisen Fantomas-elokuvasarjan ensimmäinen osa. Kaksi muuta ovat "Fantomas nauraa kuolemalle" ja "Fantomas uhkaa maailmaa". Elokuvat perustuvat Marcel Allainin ja Pierre Souvestren vuonna 1911 alkaneeseen jatkokertomukseen Fantomasista. Elokuva on alkuperäisiä tarinoita kepeämpi, ja komisario Juve on esikuvaansa koomisempi.
Juoni.
Fantomas (jota esittää Jean Marais) on monen hahmon mies. Hänen aseensa on "maquillage". Naamioidensa avulla hän voi esiintyä kenenä tahansa ja ulkonäköään muuttamalla aiheuttaa loputtomasti sekaannuksia. Tässä ensimmäisessä Fantomas-elokuvassa hän on tyytymätön Fandoriin (jota myös esittää Jean Marais), joka on kirjoittanut hänestä kuvitellun haastattelun. Hän kostaa sieppaamalla Fandorin ja uhkaamalla tappaa tämän. Naamioitumalla Fandoriksi hän tekee näyttävän rikoksen. Kun komisario Juve liittyy takaa-ajoon, kameleonttimainen Fantomas tekee heti rikoksen naamioituneena Juveksi. Lopulta Fandor, Juve ja Fandorin tyttöystävä Hélène ajavat yhdessä takaa suurrikollista, mutta turhaan, sillä sadan naamion miehen onnistuu paeta.
Arviot.
Amerikkalaisarvioissa Hunebellen ohjausta pidetään velttona, mutta Jean Marais pelastaa paljon. Michel Magnen musiikki saa erikoismaininnan.
Emma Coburn

Emma Coburn (s. 19. lokakuuta 1990) on yhdysvaltalainen 3 000 metrin estejuoksija. 
Lontoon olympialaisissa 2012 Coburn sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa yhdeksänneksi. Rion olympialaisissa 2016 hän juoksi pronssille Pohjois-Amerikan ennätysajalla 9.07,63. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hänet hylättiin loppukilpailussa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui samalla matkalla kahdenneksitoista ja Pekingin MM-kilpailuissa 2015 viidenneksi. Hän voitti maailmanmestaruuden Lontoossa 2017 Pohjois-Amerikan ennätysajalla 9.02,58. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa ennätyksellään 9.02,35. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän oli kahdeksas. Hän voitti estejuoksun maanosien cupissa 2014.
Glasgow’n Timanttiliigan osakilpailussa heinäkuussa 2014 hän juoksi ajan 9.11,42, joka alitti Jennifer Simpsonin nimissä olleen virallisen Yhdysvaltain ennätyksen, mutta Yhdysvaltain yleisurheiluliitto ei ratifioinut Coburnin aikaa maan ennätykseksi tekemättä jääneiden dopingtestien vuoksi. Coburnin ennätys 1 500 metrillä on 4.03,82.
John Mecklin

John Martin Mecklin (1918–1971) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja diplomaatti. Hän kirjoitti artikkeleita "The New York Times-, Time-" ja "Fortune"-lehtiin. Hän toimi myös Yhdysvaltojen tiedotustoimiston neuvonantajana OECD-lähetystössä Pariisissa vuosina 1961–1962. Hän oli vuosina 1962–1964 Yhdysvaltojen Saigonin-lähetystön tiedottaja.
Mecklin ja Jim Lucas olivat yhdessä valokuvaaja Robert Capan kanssa Time-Life-yhtiön toimittajina Indokiinan sodan aikana Etelä-Vietnamissa ja lähtivät ranskalaisen rykmentin kanssa kulkemaan vaarallisen alueen halki. Capa astui miinaan. Hän oli vielä elossa, kun Mecklin ja Lucas löysivät hänet, mutta hän kuoli matkalla sairaalaan.
Rubižne

Rubižne () on kaupunki Luhanskin alueen keskiosissa Itä-Ukrainassa, linnuntietä noin 85 kilometriä Luhanskista luoteeseen. Kaupungin kautta kulkee rautatie ja kaupungin lounaispuolitse virtaa Donetsjoki.
Vuonna 2013 siellä asui mukaan runsas 60 300 asukasta.
Ainakin toukokuun 2014 lopulla seudulla oli Ukrainan hallitusvaltaa vastustavia separatisteja.
Eemeli Kouki

Eemeli Kouki (s. 26. lokakuuta 1991) on suomalainen entinen lentopalloilija nykyinen frisbeegolfin ammattilainen. Kouki pelasi uransa ensimmäisen pääsarjaottelun Suomen Mestaruusliigassa lokakuussa 2008. Tämän jälkeen hän esiintyi lentopalloliigassa Raision Loimun, Perungan Poikien, Hurrikaani-Loimaan ja TUTO Volleyn riveissä ennen paluutaan Loimuun. Kouki on voittanut urallaan kahdesti SM-hopeaa (2015, 2017), kolmesti SM-pronssia (2010, 2012, 2016) ja kahdesti Suomen Cupin hopeaa (2011 ja 2015). Kouki toimi kaudella 2015–2016 Hurrikaani Loimaan kapteenina. Kaudella 2017-18 Koukin työnantaja on Romanian pääsarjassa pelaava monilajiseura Steaua Bucuresti. Sopimus on vuoden mittainen. 
Kouki nousi miesten maajoukkueryhmään toukokuussa 2014. Hän pelasi uransa ensimmäisen A-maaottelun kesäkuun 1. päivä 2014 Kanadaa vastaan. Kouki on pelannut sekä yleispelaajan että liberon roolia niin maajoukkueessa kuin seurajoukkueissa. Maaotteluita hän on pelannut 36 kappaletta . Hän oli viimeinen pelaaja, joka pudotettiin ulos lopullisesta kisakokoonpanosta MM-kisoista 2014 ja EM-kisoista 2015.
Kouki on opiskellut Lapin yliopistossa luokanopettajakoulutuksessa. 
Kouki palasi lokakuussa 2024 liigaan Raision Loimuun paikkaamaan loukkantumisesta kärsivää veljeään Aapeli Koukia.
Conwyn linna

Conwyn linna, Conwy Castle () on keskiaikainen linnoitus Conwyssa Walesin pohjoisrannikolla. Conwyn linnan rakennutti Walesin valloituksen jälkeen vuosina 1283–1289 kuningas Edvard I lujittaakseen valtaansa Walesissa. Linna rakennettiin suuremman projektin yhteydessä osaksi Conwyn kaupunginmuureja. Seuraavina vuosisatoina linnalla oli suuri merkitys monissa sodissa. Se kesti Madog ap Llywelynin piirityksen talvella 1294–95, ja se oli Rikhard II:n turvapaikka 1399, ja vuonna 1401 sitä pitivät vallassaan Owain Glyndŵrille uskolliset joukot. 
Edward keksi nimittää Conwyssä syntynyttä poikaansa Walesin prinssiksi, joka on nykypäivään asti säilynyt kruununperijän arvonimi.
Linnasta vastaa Cadw. Vuonna 2010 linnassa kävi matkailijoita 186 897.