tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Will Grayson, Will Grayson

Will Grayson, Will Grayson on yhdysvaltalaiskirjailijoiden John Greenin ja David Levithanin yhdessä kirjoittama romaani. Se on kirjoitettu kahden eri Will Grayson -nimisen henkilön näkökulmasta niin, että Green on kirjoittanut toisen luvut ja Levithan toisen. Englanninkielinen alkuperäisteos julkaistiin vuonna 2010 ja Helene Bützowin suomenkielinen käännös elokuussa 2017. Idea kahdesta samannimisestä pojasta kirjoittamiseen on lähtöisin David Levithanin kokemuksesta opiskeluajoilta. Hänet sotkettiin yliopistolla toistuvasti mieheen, jolla oli lähes sama nimi kuin hänellä.
"Will Grayson, Will Grayson" nousi julkaisunsa jälkeen "The New York Timesin" myydyimpien lastenkirjojen listalla kolmanneksi ja pysyi listalla kolme viikkoa. Se on ensimmäinen listalle päässyt seksuaalivähemmistöaiheinen kirja.
Ana de Armas

Ana Celia de Armas Caso (s. 30. huhtikuuta 1988 Havanna) on kuubalais-espanjalainen näyttelijä.
De Armas syntyi Havannassa ja varttui pienessä kaupungissa Santa Cruz del Nortessa. Hän opiskeli Kuuban kansallisteatterissa ja muutti 18-vuotiaana Espanjaan ja näytteli siellä muutamissa televisiosarjoissa. Vuonna 2014 hän muutti Los Angelesiin Yhdysvaltoihin. Vuonna 2015 hän näytteli Keanu Reevesin kanssa eroottisessa kauhuelokuvassa "Knock Knock" ja vuonna 2016 jännityselokuvassa "Exposed". Samana vuonna hän näytteli myös nyrkkeilyelokuvassa "Hands of Stone" ja mustassa komediaelokuvassa "War Dogs".
Vuonna 2017 de Armas esiintyi huomattavassa roolissa tieteiselokuvassa "Blade Runner 2049" esittäen tekoäly Joita, jota on kutsuttu hänen läpimurtoroolikseen. Vuonna 2019 hän esitti Marta Cabreraa mysteerielokuvassa "Veitset esiin – kaikki ovat epäiltyjä", josta hän sai Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta naispääosasta. Hän myös esitti Bond-tyttö Palomaa vuoden 2021 James Bond -elokuvassa "007 No Time to Die". Vuonna 2022 de Armas esitti Marilyn Monroeta draamaelokuvassa "Blondi", josta hän sai Oscar-ehdokkuuden.
Yksityiselämä.
Vuoden 2010 puolessa välissä de Armas alkoi seurustella espanjalaisen näyttelijä Marc Clotetin kanssa. He menivät naimisiin heinäkuussa 2011 ja erosivat vuoden 2013 alussa. Hän oli myös lyhyen aikaa kihloissa yhdysvaltalaisen Franklin Latt'n kanssa, jonka kanssa hän seurusteli vuosina 2015–2016. Vuoden 2020 alussa de Armas alkoi seurustella näyttelijä Ben Affleckin kanssa, jonka hän tapasi "Syvissä vesissä" -elokuvan tuotannon aikana vuoden 2019 loppupuolella. He erosivat tammikuussa 2021. De Armas oli vuonna 2023 parisuhteessa teknologiajohtaja Paul Boukadakiksen kanssa.
Nicolas Luomi

Nicolas Luomi (s. 1. kesäkuuta 1995 Helsinki) on suomalais-ranskalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Ranskan Ligue Magnusin Chamonix HC:ssä.
Ura.
Luomi on Helsingin IFK:n kasvatti. Hän voitti seurassa kauden 2008–2009 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia ja kauden 2009–2010 päätteeksi SM-hopeaa. Luomi ei saanut kuitenkaan kumpanakaan kautena peliaikaa joukkueessaan. Kaudella 2011–2012 hän pelasi HIFK:n B-nuorten lisäksi myös lainalla Helsingin Jääkiekkoklubin A-, B- ja B2-nuorissa. Kaudella 2012–2013 Luomi toimi HIFK:n B-nuorten selkeänä kakkosmaalivahtina Patrik Virtaselle.
Kaudeksi 2013–2014 Luomi siirtyi Mikkelin Jukureiden A-nuorten Mestisjoukkueeseen. Hän puki kauden aikana myös kahteen Mestis-otteluun sekä Hydraulic Oilersin paidan lainalle kolmeen Suomi-sarjan otteluun. Kaudeksi 2014–2015 Luomi nimettiin niin ikään Jukureiden Mestis-rinkiin kolmosmaalivahdiksi Ronan Quemenerille ja Tadeas Galanskylle. Hän ei kuitenkaan saanut peliaikaa. Kaudeksi 2015–2016 Luomi siirtyi A-nuorten SM-liigan nousijajoukkue Kiekko-Vantaaseen. Luomi toimi lähinnä joukkueen kakkosmaalivahtina Markus Leinoselle. Kaudella 2016–2017 hän ei pelannut missään. Luomi suoritti kauden aikana myös varusmiespalvelustaan.
Kaudeksi 2017–2018 Luomi siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Chamonix HC:hen. Hän aloitti joukkueen kolmantena maalivahtina Richard Sabolin ja Jimmy Darier'n kanssa. Luomi teki miesten pääsarjadebyyttinsä 22. syyskuuta 2017 vieraissa Brûleurs de Loups de Grenoblea vastaan. Hän torjui Chamonix'n 4-0-tappioon päättyneessä ottelussa 48 kertaa.
Maria Luisa (Espanjan kuningatar, 1688–1714)

Maria Luisa (; 17. syyskuuta 1688 Torino, Savoiji – 14. helmikuuta 1714 Madrid, Espanja) oli Espanjan kuningatar. Hän oli kuningas Filip V:n ensimmäinen puoliso sekä Ludvig I:n ja Ferdinand VI:n äiti. Taustaltaan Maria Luisa oli Savoijin prinsessa.
Suku.
Maria Luisan vanhemmat olivat Savoijin herttua ja Sardinian kuningas Viktor Amadeus II sekä Orléansin herttuatar Anne Marie, joka oli Orléansin herttua Filip I:n ja Henrietta Englantilaisen tytär. Maria Luisan sisaruksia olivat Sardinian kuningas Kaarle Emanuel III sekä Burgundin herttuatar Maria Adelaide, Ranskan kruununprinssin Ludvigin puoliso. Ranskan kuningas Ludvig XV oli Maria Luisan siskonpoika.
Espanjan kuningattarena.
Maria Luisa naitettiin marraskuussa 1701 vain 13-vuotiaana valtapoliittisista syistä Espanjan kuninkaaksi vastikään tulleelle prinssi Filip V:lle, joka oli Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n pojanpoika. Varmistaakseen Ranskan vaikutusvallan Espanjan hovissa Ludvig XIV kielsi Maria Luisaa tuomasta Madridiin omia italialaisia hovineitojaan ja valitsi sen sijaan hänen pääkamarirouvakseen ranskalaissyntyisen Marie Anne de la Trémoillen, ”Ursinsin prinsessan”. Maria Luisa sai nopeasti suuren vaikutusvallan pehmeäluontoiseen Filip V:een, mutta prinsessa Ursinsilla oli vähintään yhtä suuri vaikutusvalta kuningattareen ja siten epäsuorasti myös kuninkaaseen. Maria Luisan kautta kuningattarena leimasi vuosia riehunut Espanjan perimyssota. Hän toimi vuonna 1706 sijaishallitsijana Filip V:n ollessa sotaretkellä.
Maria Luisalle ja Filipille syntyi neljä poikaa, joista kaksi eli aikuisiksi. Heistä tuli molemmista aikanaan Espanjan kuninkaita, Ludvig I ja Ferdinand VI. Lisäksi vuonna 1709 syntynyt poika Filip kuoli muutaman päivän ikäisenä synnyttyään ennenaikaisesti, ja Filip Peter Gabriel kuoli 7-vuotiaana vuonna 1719.
Maria Luisan terveys huononi neljännen lapsen syntymän jälkeen. Hän sairastui vuonna 1711 risatautiin ja kuoli helmikuussa 1714 tuberkuloosiin vain 25-vuotiaana. Filip V nai vielä saman vuoden joulukuussa Parman prinsessa Elisabet Farnesen, josta tuli edeltäjäänsäkin vaikutusvaltaisempi.
War Dogs (vuoden 2016 elokuva)

War Dogs on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elämäkerrallinen musta komediaelokuva, jonka on ohjannut Todd Phillips. Elokuva perustuu tositarinaan kahdesta nuoresta asekauppiaasta, jotka saavat Yhdysvaltain armeijalta toimeksiannon toimittaa Afganistanin armeijalle ampumatarvikkeita 300 miljoonan dollarin edestä. Elokuva on laajalti dramatisoitu ja osa sen tapahtumista perustuu muihin tarinoihin tai keksittiin elokuvaa varten. Elokuvan pääosia esittävät Jonah Hill, Miles Teller, Ana de Armas ja Bradley Cooper, joka toimi myös tuottajana.
"War Dogs" sai ensi-iltansa New Yorkissa 3. elokuuta 2016, jonka jälkeen sitä alettiin esittää Warner Bros. Picturesin levittämänä teattereissa 19. elokuuta 2016 lähtien. Se sai jakaantuneen vastaanoton kriitikoilta ja se tuotti 86 miljoonaa dollaria lipputuloja. Hill sai suorituksestaan Golden Globe -ehdokkuuden.
Šeherazade

Šeherazade tai Shahrazad (, johdettu keskipersiasta "Čehrāzād") on hahmo ja kertoja "Tuhannessa ja yhdessä yössä".
Nimi.
Šeherazaden nimi tulee keskipersian nimestä "Čehrāzād", joka on yhdistelmä sanoista "čehr" (sukujuuret) ja "āzād" (jalo, ylevä).
Kertomus.
Tarinan mukaan kuningas Šahryār sai eräänä päivänä tietää ensimmäisen vaimonsa olleen hänelle uskoton. Täten hän päätti naida uuden neitsyen joka päivä ja mestata edellisen päivän vaimon, jottei kukaan enää kykenisi pettämään häntä. Hän oli mestauttanut jo tuhat naista, kunnes tutustui Šeherazadeen, visiirin tyttäreen.
Vastoin isänsä tahtoa Šeherazade ilmoittautui vapaaehtoiseksi viettämään yhden yön kuninkaan kanssa. Kuninkaan kamarissa Šeherazade kysyi, saisiko hän vielä hyvästellä siskonsa Dunyazaden, joka oli salassa valmistautunut pyytämään Šeherazadea kertomaan hänelle tarinan. Kuningas makasi hereillä ja kuunteli kiinnostuneena Šeherazaden kertomaa tarinaa. Yö päättyi, ja Šeherazade keskeytti tarinansa. Kuningas pyysi häntä kertomaan sen loppuun, mutta Šeherazaden mukaan aikaa ei enää ollut, sillä aamu sarasti. Kuningas päätti siksi säästää Šeherazaden hengen vielä yhdeksi päiväksi, jotta hän voisi päättää tarinansa seuraavana yönä. Yöllä Šeherazade kertoi ensimmäisen tarinansa loppuun ja aloitti toisen, edellistäkin jännittävämmän tarinan, jonka jätti taas kesken aamun koittaessa. Kuningas säästi Šeherazaden hengen jälleen vielä yhdeksi päiväksi, jotta tämä voisi kertoa toisen tarinansa loppuun.
Siten kuningas säästi Šeherazaden hengen päivästä toiseen, odottaen innokkaasti loppuratkaisua edellisen yön tarinaan. Tuhannen ja yhden yön ja tuhannen tarinan jälkeen Šeherazade kertoi kuninkaalle, ettei hänellä ollut enää tarinoita kerrottavanaan. Näiden tuhannen ja yhden yön aikana kuningas oli kuitenkin rakastunut Šeherazadeen, joten hän jätti tämän henkiin ja teki tästä kuningattarensa.
Suomen Sotatieteellinen Seura

Suomen Sotatieteellinen Seura on suomalainen tiedeseura, joka on sotatieteellisen tutkinnon suorittaneiden ja sotatieteitä harrastavien upseerien ja muiden sotatieteitä tutkivien tieteellinen yhdistys.
Seura julkaisee vuosikirjaa "Tiede ja Ase", sarjaa Suomen Sotatieteellisen Seuran julkaisuja sekä yhdessä Maanpuolustuskorkeakoulun kanssa julkaisua "Journal of Military Studies".
Seuran perustivat Sotakorkeakoulun kolmen ensimmäisen kurssin oppilaat 7. helmikuuta 1927 nimellä Sotakorkeakoulun upseerikerho. Nimi muutettiin kuitenkin jo parin vuoden kuluttua nykyiseksi. Ensimmäinen vuosikokous järjestettiin vuonna 1930. Ensimmäinen vuosijulkaisu, sotamarsalkka Mannerheimille omistettu "Tiede ja Ase nro 1", ilmestyi kuudentena toimintavuonna 1933. Alusta alkaen toimintamuotona ovat olleet esitelmät. Mannerheim perusti vuonna 1947 seuran tueksi sotatieteellisen rahaston. Hänet kutsuttiin vuonna 1949 seuran ensimmäiseksi kunniajäseneksi.
Puheenjohtajat.
Seuran puheenjohtajat vuodesta 1927, jolloin seura perustettiin nimellä Sotakorkeakoulun upseerikerho.
Vesihilvet

Vesihilvet ("Catabrosa") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi vain kaksi lajia, joiden lisäksi kahden muun sukuun kuvatun lajin taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä. Aikojen kuluessa sukuun on kuvattu monia muitakin lajeja, mutta ne on sittemmin tulkittu samaksi lajiksi jonkin jo aiemmin kuvatun lajin kanssa. Tämän myötä vesihilvellä ("Catabrosa aquatica") onkin runsaasti erilaisia tieteellisiä synonyyminimiä.
Vesihilvet ovat monivuotisia, rönsyjä muodostavia heiniä, joilla on hennot varret. Vesihilpien lehdet ovat leveitä, sileitä ja pehmeitä sekä keulakärkisiä. Lehtien kielekkeet ovat isoja, noin 5 mm pitkiä ja tylppäpäisiä. Vesihilpien kukinto on röyhy, joka on veltto ja tuuhea. Tähkylät ovat 3–4 mm pitkiä, kaksikukkaisia, vihneettömiä ja yleensä punavioletteja. Tähkylöiden kaleet ovat hyvin eripituiset. Sisäkale on tähkylää lyhyempi sekä kolmisuoninen ja ulkokaleen suonitus on epämääräinen. Ulkohelve on pyöreäpäinen, kalvokärkinen ja kolmisuoninen.
Suvun lajeista Suomessa ja Ruotsissa esiintyy ainoastaan vesihilpi ("Catabrosa aquatica"). Sitä tavataan Suomessa lähinnä Perämeren pohjukan ympäristössä.
Hydroksipivaldehydi

Hydroksipivaldehydi (C5H10O2) on alifaattinen aldoleihin eli hydroksialdehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muun muassa polymeerejä ja lääkeaineita.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa hydroksipivaldehydi on värittömiä kiteistä. Nestemäisenä yhdiste dimeroituu helposti 1,3-dioksaanijohdannaiseksi. 
Hydroksipivaldehydiä valmistetaan formaldehydin ja isobutyraldehydin välisellä aldoliadditiolla. Katalyyttinä reaktiossa voidaan käyttää alkali- tai maa-alkalimetallien hydroksideja tai karbonaatteja, tertiäärisiä amiineja tai emäksisiä ioninvaihtohartseja. Hydroksipivaldehydi erotetaan uuttamalla dibutyylieetterin avulla. Suuri osa muodostetusta hydroksipivaldehydistä pelkistetään polymeerien valmistuksessa käytettäväksi neopentyyliglykoliksi. Pelkistys voidaan suorittaa käyttämällä formaldehydiä, jolloin kyseessä on Cannizzaro-reaktio tai vedyttämällä käyttäen katalyyttinä koboltti-, kupari- tai nikkelisuoloja tai kromiitteja. Hydroksipivaldehydistä voidaan valmistaa lisäksi Tishchenko-reaktiolla niin ikään polymeerien valmistukseen käytettävää hydroksipivalyylihydroksipivalaattia ja lääkeaineiden valmistukseen käytettävää pantolaktonia.
Korg (sarjakuvahahmo)

Korg on fiktiivinen hahmon Marvel-kustantamon sarjakuvissa, joka esiintyi ensi kerran "The Incredible Hulk" -lehden toisen sarjan numerossa #93, joka oli osa "Planet Hulk" -tarinaa. Hahmon loivat Greg Pak ja Carlo Pagulayan.
Fiktiivinen historia.
Korgin edustama kronanien rotu nähtiin ensimmäisen kerran "Journey into Mystery" -lehden numerossa. Thorin kukistettua kronanit näiden hyökättyä Maahan
Korg joutui Punaisen Kuninkaan gladiaattoriorjaksi Sakaar-planeetalle. Hulk karkotettiin Sakaariin, Korgista tuli Hulkin liittolainen viiden muun orjan kanssa. Mutta heidän pahaksi onnekseen, Hulkin ja Korgin joukkue joutui vastentahtoisesti tappamaan Korgin veljen Margusin. Kun Hopeasurffari tuhosi heidän tottelevaisuuslevynsä, Korg oli välittömästi mukana kapinassa Punaista Kuningasta vastaan. He vapauttivat Hopeasurffarin orjuudesta ja kukistivat Punaisen Kuninkaan.
Korg pysyi Hulkin liittolaisena senkin jälkeen, kun alus, jolla Hulk saapui Sakaariin, räjähti ja tappoi Hulkin vaimon Caieran. Hiroim halusi jäädä Sakaariin kuolemaan menetettyään toivonsa, mutta Korg suostutteli hänet tulemaan mukaan Maahan. Yhdessä Hulkin ryhmä voitti Ihmemiehen, mutta saatuaan selville Miekin olevan vastuussa Sakaarilla tapahtuneesta räjähdyksestä, Korg ja muut eloonjääneet antautuvat YPKVV:n pidätettäviksi vain paetakseen kun Hulkin aiheuttamat tuhot alkaessa johtaa koko Manhattanin tuhoutumiseen. Korg, Hiroim ja Möykky etsivät saaren tuhon ja sen jälkeen vetäytyivät viemäreihin.
Vampyyritanssijatar

Vampyyritanssijatar () on vuonna 1912 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. August Blomin ohjaaman melodraaman pääosia esittävät Clara Wieth, Henry Seemann, ja Robert Dinesen.
Juoni.
Suositun vampyyritanssin esittäjän Silvia Lafontin uudeksi pariksi kiinnitetään nuori tanssija Oscar Borch. Kokematon Oscar rakastuu intohimoisesti Silviaan, mutta tulee useaan kertaan torjutuksi. Ennen illan esitystä Oscar juo myrkkyä ja makaa tanssin päätyttyä näyttämöllä kuolleena.
Tuotanto ja vastaanotto.
Nordisk Films Kompagnin tuottama "Vampyyritanssijatar" on mainittu yhtenä ensimmäisistä vampyyrielokuvista, mutta todellisuudessa se on valkoinen orjakauppa -elokuvien ja Asta Nielsenin "Kuilun" vanavedessä tehty eroottinen melodraama. Elokuvan ”vampyyri” on klassisen tanssijakoulutuksen saaneen Clara Wiethin esittämä femme fatale, jonka naisellinen viehätysvoima ajaa rakastuneen miehen tuhoon. Nimitys vamppi vakiintui myöhemmin Yhdysvalloissa Helen Gardnerin ja Theda Baran tähdittämien elokuvien myötä. August Blomin ohjaustyön ansioita ovat juonta kuljettava määrätietoinen leikkaus, tuolloin vielä harvinaiset lähikuvat sekä teatteriyleisön reaktoiden kuvaaminen loppuhuipennuksen luoman vaikutelman lisäämiseksi.
Aikansa rohkeimpiin elokuviin kuulunut "Vampyyritanssija" oli suuri yleisömenestys ja teki Wiethistä kansainvälisen tähden. Helsingissä, jossa elokuvaa esitettiin heti Tanskan ensi-illan jälkeen, sitä mainostettiin ”näytäntökauden parhaana kuvana”. Tamperelaisen elokuvateatterin mukaan ”kaikkialla missä tätä kuvasarjaa on viime viikkoina näytelty ovat teatterissa kävijät suorastaan tapelleet lipuista!”
Elokuvan heikkotasoinen kopio on nähtävissä European Film Gateway -sivustolla.
Seija Kurunmäki

Seija Kurunmäki (s. 1956) on maatalous- ja metsätieteiden maisteri, HHJ ja ruoka-alan palkittu vaikuttaja.
Kurunmäki on toiminut noin 40 vuoden uransa aikana markkinoinnin ja viestinnän päällikkö- ja johtotehtävissä, viestinnän ammattilaisena ja yrittäjänä. Vuosina 2013-2018 Kurunmäki toimi Suomalaisen ruokakulttuurin edistämissäätiön eli ELO-säätiön toimitusjohtajana. Hänen aikanaan säätiön tunnettuus ja vaikuttavuus saatiin merkittävään kasvuun. 
Vuonna 2018 Kurunmäki palasi yrittäjäksi omaan viestintäalan yritykseensä Kuule Oy:hyn, jossa toimii ruokavaikuttajana, puhujana ja fasilitaattorina, erikoisalana kestävä kehitys, ruokajärjestelmän kokonaisuus ja ilmastoviestintä. Hän luotaa alan ilmiöitä twitterissä ja onkotolkkua-blogissaan. Lasten ilmastoahdistuksesta huolestuneena hän keräsi 2019 kokoon aktiivisia eri alojen ammattilaisia Aktivistimummot-liikkeen perustajiksi. Tavoite on monipuolistaa keskustelua ja lisätä päättäjien ja aikuisten todellisia tekoja.
Suomi100-juhlavuonna Kurunmäki veti laajaa yhteistyöhanketta Syödään yhdessä. Työstään ruoka-alalla ja Syödään yhdessä -hankkeessa Kurunmäki valittiin vuonna 2017 Agronomiliiton Vuoden Vaikuttajaksi ja hän sai myös Ruokatoimittajat ry:n Ideasipulipalkinnon 2018 . Samana vuonna ansiokas työ ruokakulttuurin edistämiseksi huomioitiin Jaakko Kolmonen -rahaston palkinnolla . Vuonna 2014 Kurunmäki palkittiin Tiedonjyvä- palkinnolla.
Vuonna 2005 perustamansa viestintää ja tutkimuksia tekevän Kuule Oy:n puitteissa hän on johtanut monien ruokakulttuuria ja ruokavientiä edistävien hankkeiden viestintää mm. Sitran ja maa- ja metsätalousministeriön toimeksiannosta. Niiden tuloksena syntyi Tulevaisuusuutiset 2030 ja 2040 sekä kirja Järkipuheita ruoasta.
Eetu Turakainen

Eetu Viljami Turakainen (s. 28. lokakuuta 1998 Kaarina) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan toimii Jari Holttinen.
Turakainen karsiutui loppukilpailusta alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019.
Hänen ennätyksensä ulkoradoilla on 537 cm (2021) ja sisäradoilla 525 cm (2019).
Waltteri Urpolahti

Waltteri Urpolahti (s. 5. huhtikuuta 1998 Pori) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa Mestis-joukkue TuToa.
Ura.
Urpolahti on Laitilan Jyskeen kasvatti. Hän siirtyi sittemmin Lukon junioreihin ja kaudeksi 2016–2017 Ilveksen A-nuoriin. Hän pelasi kauden 2017–2018 aikana yhden Suomen Cup-ottelun LeKissä. Hän toimi Ilveksen kakkosmaalivahtina kausien 2016–2017 ja 2017–2018 aikana yhteensä kahdeksassa SM-liigaottelussa. Kaudeksi 2018–2019 Urpolahti siirtyi TuTo Hockeyn A-nuoriin. Urpolahti teki huhtikuussa 2019 TuTon kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. Urpolahti teki kesällä 2020 TuTon kanssa kauden 2020–2021 kattavan jatkosopimuksen.
Muuta.
Urpolahden isoveli Roope pelaa maalivahtina ja heidän pikkuveljensä Frans hyökkääjänä II-divisioonajoukkue LaJyssä.
Urho Talke

Urho August Talke (synt. Tallgren, 9. lokakuuta 1894 Helsinki – 31. joulukuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen kestävyysuoksija. Helsingin Kisa-Veikkoja edustanut Talke osallistui maratonille vuoden 1920 Antwerpenin olympialaisissa ja sijoittui yhdeksänneksi.
Walter de la Mare

Walter John de la Mare [ˈdɛləˌmɛər] (25. huhtikuuta 1873 Charlton, Kent – 22. kesäkuuta 1956 Lontoo) oli englantilainen runoilija ja kirjailija, jonka runojen, novellien ja romaanien teemoja ovat lapsuus, viattomuus ja yliluonnolliset ilmiöt. Niistä hän kirjoitti usein lyyrisellä ja unenomaisella kielellä. Hänen tuotantoonsa kuuluu puolensataa teosta. Hänelle myönnettiin lastenkirjallisuuden Carnegie-mitali vuonna 1947 teoksesta "Collected Stories for Children".
De la Maren kauhukertomuksia on julkaistu suomeksi Markku Sadelehdon toimittamissa antologioissa "Englantilaiset aaveet" (WSOY 1994) ja "Wendigo ja muita yliluonnollisia kauhukertomuksia" (Jalava 2015 ).
Proteus Airlinesin lento 706

Proteus Airlinesin lento 706 oli ranskalaisen Proteus Airlinesin sisäinen reittilento Ranskassa Saint-Exupéryn kansainväliseltä lentoasemalta Lorient-Lann Bihouén lentoasemalle 30. heinäkuuta 1998. Lähestyessään määränpäätään lentoa operoinut Beechcraft 1900D poikkesi kurssistaan kohti SS France -alusta, jonka ympärillä oli paljon pienkoneita. Kello 15:58 siihen törmäsi Cessna -mallinen kone, ja molemmat putosivat mereen. Kaikki 14 Beechcraft -koneessa ollutta matkustajaa ja miehistön jäsentä, sekä yksi Cessnassa ollut lentäjä saivat surmansa.
Lento.
Proteus Airlines 706 oli lähestymässä heidän määränpäähänsä, kun koneen tuntematon matkustaja tuli ohjaamoon ja pyysi lentäjiä lentämään koneen SS Francen ympäri. Koneen pitäisi silloin laskeutua tutkakatveen alapuolelle. Miehistö pyysi kello 15:54 siirtyä visuaaliseen lentotilaan, johon lennonjohto antoi luvan. Koneen saavutettua SS France se alkoi kiertää sitä 17 astetta vasemmalle kallistuneena.
Toisessa onnettomuuskoneessa oli pilottina 69-vuotias entinen Air Inter -lentoyhtiön pilotti, jolla oli yli 20 000 lentotuntia. Hän oli myös tullut katsomaan Ranskan suurinta alusta. Hetkiä ennen onnettomuutta Beechcraft-kone näkyi Cessnalle kuolleessa kulmassa, joten pilotti ei voinut nähdä sitä. Proteus Airlines 706:n perämies ei nähnyt Cessnaa, koska hän teki laskeutumisvalmisteluja. Kapteenikaan ei nähnyt sitä, koska perämies oli oikeanpuoleisen ikkunan edessä.
Sekunteja ennen törmäystä Proteus Airlines 706 tuli lopulta näkyviin, mutta mitään ei ollut enää tehtävissä. Noin 600 metrin korkeudessa Cessna osui Beechcraft -koneen peräosaan oikealta puolelta, halkaisten koneen kahtia. Molemmat koneen putosivat 1,5 kilometrin päähän SS Francesta ja upposivat 9-15 metrin syvyyteen.
Nikopoliin arkeologinen museo

Nikopoliin arkeologinen museo (myös "Nikópolin arkeologinen museo"; ) on arkeologinen museo Prévezan kunnassa Kreikassa. Se esittelee Nikopoliin kaupungin arkeologiselta alueelta sekä muualta Prévezan seudulta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museon rakentaminen alkoi vuonna 1999 ja se otettiin käyttöön vuonna 2009. Museorakennus sijaitsee Prévezan kaupungista Nikópolin kylään ja Nikopoliin arkeologiselle alueelle johtavan tien varressa suunnilleen paikkakuntien puolessa välissä. Sen koko on noin neliömetriä. Museo korvasi vanhan, vuonna 1965 valmistuneen arkeologisen alueen yhteydessä toimineen museorakennuksen.
Kokoelmat.
Museo esittelee Nikopoliin kaupungin perustamista Aktionin taistelun seurauksena, kaupungin historiaa roomalaiselta bysanttilaiselle kaudelle kattaen noin ajan 31 eaa.–900 jaa., sekä alueen arkeologisia kaivauksia. Museoesineisiin kuuluu muun muassa rakennusten koristeosia, pyhäkköjen alttareita, veistoksia, keramiikkaa, sarkofageja, hautauurnia ja -lahjoja, rahoja, koruja ja erilaisia arkipäiväisiä esineitä.
Merkittävimpiin löytöihin kuuluvat muun muassa teatterin alueelta löydetty leijonapatsas; odeionista löydetty Athenen patsas; amatsonomakhiaa esittävällä reliefillä koristeltu pyöreä jalusta, jota käytettiin uudelleen Alkisonin basilikassa; sekä veistetty keisari Augustuksen pää ajanlaskun alun tienoilta.
P. H. Newby

Percy Howard Newby (25. kesäkuuta 1918 Crowborough, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 6. syyskuuta 1997 Garsington, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen kirjailija ja BBC:n radio-ohjelmien johtohenkilö. Hän kirjoitti urallaan 20 romaania sekä muita kaunokirjallisia teoksia sekä kolme kirjaa Lähi-idän historiasta. "Something To Answer For" -romaanista Newby palkittiin vuonna 1969 ensimmäistä kertaa jaetulla Booker-palkinnolla.
Ura.
Newby kävi koulua Hanley Castle Grammar Schoolissa ja olisi sen jälkeen halunnut jatkaa opiskeluja yliopistossa. Hänellä ei kuitenkaan ollut varaa yliopisto-opintoihin, joten hän päätyi Cheltenhamin St Paul’s Collegeen.
Newby kutsuttiin toisen maailmansodan aikana palvelukseen Britannian armeijan lääkintäjoukkoihin. Hän palveli 1939–1940 Ranskassa siirtoarmeijassa. Sen jälkeen hänet läehtetettiin Egyptiin, missä hän toimi 8. armeijan paarinkantajana.
Newby määrättiin 1942 opettamaan englanninkielistä kirjallisuutta Kairon Fuad I:n yliopistoon. Egyptin-aika teki Newbyn suuren vaikutuksen, ja hän käytti sitä kokemusta hyväkseen monien vuosien ajan. Egyptissä Newby kirjoitti myös ensimmäisen romaaninsa "Journey to the Interior" (1945). Hänen seuraavakin romaaninsa "Agents and Witnesses" (1947) sai inspiraationsa Lähi-idästä.
Newby palasi Englantiin vuonna 1946, ja vuonna 1949 hänet palkattiin BBC:n työntkeijäksi. Hän aloitti siellä puheohjelmien tuottajana, mutta sai paljon lisää vastuuta pitkän uransa aikana. Vuosina 1958–1969 Newby toimi Third Programmen ja 1969–1971 Radio 3:n valvojana, 1971–1975 radion ohjelmajohtajana ja 1975–1978 BBC Radion toimitusjohtajana.
Työskennellessään BBC:llä Newby jatkoi myös uraansa kirjailijana ja julkaisi radiouransa aikana 13 romaania. "Something To Answer For" sai vuonna 1969 ensimmäistä kertaa jaetun Booker-palkinnon. Se toi hänelle huomiota, vaikka palkinto ei ollutkaan vielä tuolloin kovinkaan tunnettu.
Newby jätti BBC:n vuonna 1978 ja toimi 1978–1984 English Stage Companyn puheenjohtajana. Kirjailija Anthony Thwaiten mukaan hänen viimeisistä romaaneista parhaimmat olivat vuonna 1981 ilmestynyt "Feelings Have Changed" ja vuonna 1995 ilmestynyt "Something About Women", joka jäi Newbyn viimeiseksi romaaniksi.
Romaanien lisäksi Newby kirjoitti uransa aikana novellikokoelman, kaksi lyhyttä lastentarinaa, esseitä ja kolme kirjaa Lähi-idän historiasta.
Indelibly Stamped

Indelibly Stamped on englantilaisen rock-yhtye Supertrampin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1971. Albumi merkitsi dramaattista suunnanmuutosta suoraviivaisempaan rockmusiikkiin, ja hyväksymällä bändin omanlaiset nuotit, "Travelled" on ainoa kappale, joka muistuttaa heidän debyyttialbumiaan. Kuten yhtyeen debyyttialbumikin, tämä albumi oli kaupallinen epäonnistuminen julkaisun jälkeen, mutta myöhempinä vuosikymmeninä levy myi kultaa Ranskassa ja Kanadassa. Alkuperäisissä versioissa on värillinen kansikuva ja eri teksti yhtyeen nimeä ja albumin otsikkoa varten. Kansikuvassa on yläosattoman naisen tatuoitu vartalo ja käsivarret. Tämä on ensimmäinen Yhdysvalloissa julkaistu Supertramp-albumi. Kansi oli värillinen (vuonna 1971), mutta A&amp;M liitti kaksi kultaista tähteä nännien päälle.
Kansikuva.
Kannessa on yläosattoman naisen tatuoitu vartalo ja käsivarret. Tattoo News-lehden kirjoittaman Paul Saycen mukaan kuvan nainen oli Marion Hollier, jota tatuoitiin laajasti Les Skuse-tatuointistudiossa 1960-luvulla. The People-julkaisussa pian albumin julkaisun jälkeen julkaistussa artikkelissa myös Hollier yksilöidään malliksi ja toteaa, että hänelle maksettiin 45 puntaa työstä (vastaa 600 puntaa vuonna 2018).
Tausta.
Roger Hodgson sanoi myöhemmin haastattelussa, että "Indelibly Stamped" oli "selviytymisalbumi laittaaksemme itsensä managerin hyviin kirjoihin. Albumille ei oltu kehitelty teemaa ja meitä odotti "kaatuminen"." Yhtyeen uudet jäsenet lyömäsoittaja Kevin Currie, basisti Frank Farrell sekä puhallinsoittaja Dave Winthrop palkattiin kaikki juuri ennen äänitysistuntoja.
Kappale "Times Have Changed" kehittyi kappaleesta "Times of Rain", joka kirjoitettiin Richard Palmer-Jamesin kanssa hänen ollessaan edelleen yhtyeessä. Rick Davies ja Roger Hodgson kirjoittivat kappaleeseen uudet sanat, nimeämällä sen nimellä "Times Have Changed". 
Supertrampin ensimmäiset julkiset esiintymiset tapahtuivat P.N-klubille Münchenissä. Rick Davies kuvaili tuolloin esiintymistään "Rock 'n roll-esityksissä meillä oli tapana nostaa ihmisiä lavalle ja se oli vain kaaosta ylimääräisillä esiintymisnumeroilla, mutta sen takana olivat liha ja perunat. Enemmän tai vähemmän ihmisiä ei tule seuraavalle keikalle." Tämä oli viimeinen albumi, jossa Roger Hodgson soitti bassoa yhtyeessä hänen Supertramp-uralla. 
Vastaanotto.
Lyhyessä katsauksessa AllMusic kertoi, että "albumi oli parannus heidän debyyttialbumiinsa nähden, mutta he nauttivat silti liian paljon pitkistä instrumenttaalisista osista."
Horehronie

Horehronie on Kristinan esittämä kappale, jolla se edusti Slovakiaa vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Norjan Oslossa. 
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kuudenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Bror Hjelt

Bror Sixten Hjelt (17. marraskuuta 1897 Helsinki – 14. lokakuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen jääkäriupseeri, yrittäjä ja sukeltaja.
Elämänvaiheet.
Ura sotilaana.
Hjelt otti nuorena vapaaehtoisena osaa Jääkäripataljoona 27:n toimintaan; hän kuului Pellingin osastoon ja haavoittui erään operaation aikana vakavasti jääden yksin hankeen; hänet pelasti helsinkiläinen liikkeenharjoittaja Aleko Lilius löytäessään haavoittuneen meren jäältä tajuttomana. Hjelt toipui vammoistaan ja rauhan tultua otti osaa Suomen uuden sotalaitoksen toimintaan.
Hjelt otti osaa myös Viron vapaussotaan vuosina 1918–1919 ja haavoittui myös siellä; Kadettikoulun hän kävi sen jälkeen ja palveli eri upseerinarvoissa Jääkäritykistörykmentissä Hämeenlinnassa, viimeksi adjutanttina vuoteen 1925 jolloin erosi palveluksesta kapteenin arvoisena.
Liike-elämään.
Vuonna 1925 Hjelt kiinnitettiin Ekströmin Koneliike Oy:n palvelukseen jossa hän olikin pitkään eli vuoteen 1940. Sinä vuonna hän perusti ensimmäisen itsenäisen liikkeensä, Oy Kone-Edustus AB:n.
Toinen maailmansota.
Talvisodan syttyessä edelleen reserviin kuulunut kapteeni Hjelt palveli tykistössä ja haavoittui Hangon rintamalla vuonna 1941. Hänet ylennettiin majuriksi vuonna 1943.
Sukelluksesta elämäntyö.
Sotatoimien päätyttyä ja Valvontakomission poistuttua Hjelt palasi liike-elämään perustaen eri alojen liikkeitä vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 1953 urheilusukelluksen uranuurtajat Ora Patoharju ja Ralf Tötterström etsivät rahoittajaa alansa ensimmäiselle erikoisliikkeelle.
Hjelt – jonka kutsumanimeksi vakiintui tuolloin ”majuri” – oli myös innokas alan harrastaja ja koska hänellä oli varoja niin hänestä tulikin ensimmäinen toimitusjohtaja uuteen liikkeeseen; liike sai nimen OPTOMEC, koska majuri oli suunnitellut optis-mekaanisten laitteiden maahantuontia mutta ei saanutkaan jo luvattuja lisenssejä jostain syystä; nimi kuitenkin oli jo rekisteröity joten se sai kelvata. OPTOMEC olikin alan uranuurtaja ja huomattava osa myöhempien liikkeiden perustajista sai koulutuksensa siellä.
Hjelt myi liikkeen 1970-luvulla viimeisille oppipojilleen kun tunsi voimiensa hiipuvan. Liikkeen toiminta lopetettiin ilmeisesti sattumalta pari viikkoa sen jälkeen, kun Hjelt oli kuollut lokakuussa 1984 .
Liikkeen kaikki kolme toimipistettä - vanha ja uusi myymälä Huopalahdentiellä ja sukelluspukutehdas Kalevankadulla - ovat edelleen olemassa, tosin muussa käytössä.
Liikkeen viimeinen toiminut osa, sukelluspullojen täyttöön käytetty kiinteä korkeapainekompressori, oli lakkauttamisen jälkeen muutaman vuoden ajan eräässä urheiluliikkeessä Kuortaneenkadulla Vallilassa kunnes kyseinen liike myös lopetti toimintansa jolloin loppuun palvellut laitteistokin romutettiin samalla kun liikerakennus purettiin.
Sihltal Zürich Uetliberg Bahn

Sihltal Zürich Uetliberg Bahn (SZU) on sveitsiläinen liikenneyhtiö, joka harjoittaa rautatie-, linja-auto- ja köysirataliikennettä Zürichin länsipuolella, Zimmerbergin alueella.
Historia.
"Sihltal Zürich Uetliberg Bahn SZU AG" (SZU) aloitti toimintansa 1.1.1973, kun "Bahngesellschaft Zürich–Uetliberg" (BZUe) ja "Sihltalbahn" (SiTB) yhdistyivät.
Yhtiön historia alkaa 1870-luvulta, kun "Uetlibergbahn"-niminen yhtiö (UeB) rakensi Uetlibergille rautatien Zürichin Selnausta. Rautatie otettiin käyttöön vuonna 1875. Toiminta siirtyi "Bahngesellschaft Zürich-Uetliberg" -yhtiölle vuonna 1922. Rata sähköistettiin vuonna 1923 (1 200 Vdc).
SiTB:n Sihltalbahnin rata Zürichin Giesshübelistä Horgenin Sihlwaldiin avattiin vuonna 1892. Rataa jatkettiin Sihlbruggiin vuonna 1897. Koko rata sähköistettiin vuonna 1924 (15 kV, 16,7 Hz).
SZU:n rautatie Selnausta jatkettiin Zürichin päärautatieasemalle vuonna 1990. SZU:n laituri (raiteet 21–22) sijaitsee aseman alemmalla, maanalaisella tasolla. 
Adliswilissä sijaitseva köysirata, Luftseilbahn Adliswil–Felsenegg (LAF), siirtyi SiTB:n hoidettavaksi vuonna 1954. SZU aloitti linja-autoliikenteen Zimmerbergin alueella vuonna 2001.
Omistajat.
SZU:n pääomistajia ovat kunnat, kantoni ja liittovaltio:
Liikenne.
Vuonna 2016 SZU kuljetti 15 milj. junamatkustajaa Zürichin lähiliikenteen reiteillä S4 ja S10. Lisäksi yhtiön vastuulla on Zürichin yhteistariffialueen (ZVV) 27 linja-autoreitin liikenne. SZU:lla ei kuitenkaan ole omia busseja, vaan se ostaa reittien liikennöinnin neljältä eri yhtiöltä. Linja-autoissa kulki vuonna 2016 yhteensä 10 miljoonaa matkustajaa.
Rataverkko.
SZU:n rataverkko koostuu kahdesta rataosuudesta, jotka alkavat Zürichin päärautatieasemalta. Radat päättyvät Uetlibergvuorelle ja Sihlbruggin asemalle Horgenissa. SZU:n radat ovat normaalilevyisiä (1 435 mm). Zürich HB – Giesshübel -osuuden erikoisuutena on, että radalla on kaksi käyttöjännitettä, 1 200 V ja 15 kV.
Taulukko rataosuuksista:
Köysirata.
"Luftseilbahn Adliswil-Felsenegg LAF AG" -yhtiö omistaa köysiradan Adliswilin kaupungin ja Felseneggvuoren (810 m mpy.) välillä. Radan korkeusero on 307 metriä ja pituus 1 048 metriä. Köysirata on otettu käyttöön vuonna 1954. Köysiradan liikenne on ympärivuotista. 
SZU hoitaa liikennöinnin radalla. Radalla on noin 250 000 matkustajaa vuodessa (vuonna 2016).
Xiaomi Redmi 2 Prime

Xiaomi Redmi 2 Prime on Xiaomin 10. elokuuta 2015 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 4.4.4 "KitKat" -käyttöjärjestelmä Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Xiaomi Redmi 2 Prime -älypuhelimessa on 4,7-tuumainen näyttö HD-resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy Qualcomm Snapdragon 410 8916-prosessori. Laitteessa on 2 Gigatavua RAM-muistia ja 16 Gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 32 Gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on 8 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 2 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 4.4.4 "KitKat" Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Höyhenpeite

Höyhenpeite (tai höyhenistö, höyhenpuku, höyhenys) on lintujen ihoa peittävä kerros, joka koostuu höyhenistä. Höyhenpeitteen tehtävänä on suojata lintua, mahdollistaa lentäminen, toimia lämmöneristeenä sekä auttaa suojautumisessa ja viestinnässä.
Kehitys.
Höyhenpeite oli jo niillä dinosauruksilla, joiden lähimpiä sukulaisia ensimmäiset linnut olivat. Höyhenpeite kehittyi erään teorian mukaan matelijoiden suomuista edesauttamaan lentopyrähdyksiä. Se kehittyi kevyeksi rakenteeksi, joka eristi hyvin lämpöä ja samalla haihdutti ylimääräistä lämpöä tehokkaasti.
Anatomia.
Höyhenpeitteeseen kuuluu useita höyhentyyppejä. Kiinteähöydyllisiä höyheniä ovat ruumiinhöyhenet, pyrstösulat, siipisulat ja niiden peitinhöyhenet. Untuvia ja sukasia ovat höyhenet, joiden höytyrakenne on löyhä tai kehittymätön.
Lintujen peitinhöyhenet ovat pingviinejä lukuun ottamatta kiinni ainoastaan tietyissä, enimmäkseen ruumiin pituussuuntaisissa höyhenaloissa, joita höyhenettömät alat erottavat toisistaan. Myös esimerkiksi aikuisilla strutseilla, kasuaareilla ja kiiveillä höyheniä on tasaisesti ympäri ruumista mutta nuorina vain tietyissä kohdissa. Haudonnan aikana naaraan hormonitoiminta saa sen vatsaan muodostumaan paljaan hautomalaikun. Sen ansiosta linnun lämpöenergia johtuu ihon ja pintaverisuonten kautta tehokkaasti muniin.
Tehtävät.
Höyhenpeite suojaa linnun ihoa ja sisäelimiä. Ruumiin höyhenpeite säilyttää ja säätelee ruumiinlämpöä sekä antaa linnulle joustavan aerodynaamisen muodon. Siipien ja pyrstön sulat mahdollistavat lentämisen. Höyhenpeitteen väritys muodostaa linnulle usein suojavärin saalistajia vastaan. Joskus väritys palvelee myös lintujen parittelussa tai muussa visuaalisessa viestinnässä.
Hoito ja uusiutuminen.
Linnun höyhenpeite uusiutuu säännöllisesti sulkasadoissa, jolloin kaikki vanhat höyhenet putoavat vaiheittain ja uudet kasvavat tilalle. Sulkasato on yleensä syksyllä, mutta se voi tapahtua kolmekin kertaa vuodessa. Koiraille voi soidinajaksi kasvaa erityisen komeat höyhenkoristeet.
Linnut hoitavat höyhenpeitettään yleisimmin sukimalla, eli ne puhdistavat, järjestelevät ja rasvaavat höyheniään nokkansa avulla. Linnut voivat myös ottaa vesi-, tomu- tai hiekkakylpyjä höyheniään puhdistaakseen. Varpuslinnut joskus muurahoivat eli puhdistavat höyhenpeitettään muurahaishapon avulla.
George Devine

George Devine CBE (20. marraskuuta 1910 Hendon, Lontoo – 20. tammikuuta 1966 Lontoo) oli englantilainen näyttelijä ja teatterinjohtaja, joka perusti Lontoon Royal Court Theatren vuonna 1956 ja toimi sen taiteellisena johtajana vuoteen 1965 asti. Hän toimi Lontoon teatterimaailmassa 1930-luvulta alkaen ja työskenteli myös televisiossa ja elokuvissa. 
Devine aloitti uransa näyttelijänä, kunnes vuonna 1938 hänestä tuli London Theatre Studion johtaja ja ohjaaja. Sodan jälkeen hän toimi Young Vic -teatteriseurueen ohjaajana.
Devine näytteli sivuosia muutamissa elokuvissa, kuten Peter Brookin "Kerjäläisooppera" (1953) sekä Tony Richardsonin "Nuori viha" (1959) ja "Tom Jones – hulivilihurmuri" (1963).
Xiaomi Redmi Note 2

Xiaomi Redmi Note 2 on Xiaomin 14. elokuuta 2015 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 5.0 "Lollipop" -käyttöjärjestelmä Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Xiaomi Redmi Note 2 -älypuhelimessa on 5,5-tuumainen näyttö Full HD-resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy MediaTek Helio X10 MT6795-prosessori. Laitteessa on 2 gigatavua RAM-muistia ja 16 gigatavua sisäistä muistia.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on 13 megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 5 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 5.0 "Lollipop" Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Lähteet.
https://www.phonearena.com/phones/Xiaomi-Redmi-Note-2_id9032
Gérard de Nerval

Gérard de Nerval (oik. Gérard Labrunie; 22. toukokuuta 1808 Pariisi, Ranska – 26. tammikuuta 1855 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja toimittaja. Nerval kuului Théophile Gautier’n ystäviin, ja hän liikkui 1830-luvulta alkaen romantikkojen piirissä. Nerval esitteli saksankielistä kirjallisuutta Ranskassa, muun muassa esikuvaansa E. T. A. Hoffmannia sekä J. W. von Goetheä.
Nervalin varhaistuotanto käsittää romanttista runoutta, romaaneja ja matkakirjoja. Hän alkoi kärsiä mielentervysongelmista jo 1840-luvun alkupuolella. Hän matkusteli Orientissa, mutta matkakirja "Voyage en Orient" (1843–1851) kuvaa myös sisäistä matkaa, jossa unen logiikka ja okkultismi näyttäytyvät runouden edellytyksiksi. Seuraavalla vuosikymmenellä Nerval joutui yhä useammin sairaalahoitoon, ja hoitojaksojen aikana hän kirjoitti tunnetuimmat teoksensa, joihin kuuluvat novellikokoelma "Les filles de feu" (1854) ja runoteos "Les chimères" (1854). Viimeisenä elinvuonnaan hän julkaisi omaelämäkerrallisen teoksen "Aurélia ou le Rêve et la Vie". Hän teki itsemurhan.
Jälkipolville Nerval on ollut tärkeä innoittaja. Häntä pidetään Charles Baudelairen ja Stéphane Mallarmén edelläkävijänä. Novelli ”Sylvie” vuodelta 1854 merkitsi paljon Marcel Proustille. André Breton piti Nervalia surrealismin edelläkävijänä.
Suomennetut teokset.
Suomennettuja runoja.
Runoja teoksessa: "Motmot: elävien runoilijoiden klubin vuosikirja 2003", toim. Antti Nylén ja Saila Susiluoto, Helsinki: WSOY 2004 , Nervalin runot suomentanut Antti Nylén.
Runoja teoksessa: "Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa", toim. Aale Tynni, WSOY 1957, 1974 , 2004 Nervalin runot suomentanut Aale Tynni.
Runoja julkaisussa: "Tuli &amp; Savu: runouslehti" 2017; nro 88 Nervalin runot suomentanut Tommi Nuopponen.
Altnabreacin rautatieasema

Altnabreacin rautatieasema () on rautatieasema pienessä Altnabreacin taajamassa Ylämaan hallintoalueella, Skotlannissa. Se sijaitsee Far North Linen varrella.
Asema avattiin 24. heinäkuuta 1874. Se on yksi Britannian syrjäisimmistä rautatieasemista: lähimmälle tielle on matkaa 16 kilometriä ja lähimpään kylään 29 kilometriä. Sillä ei ole lainkaan katuosoitetta. Sitä käytti vain 658 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Jenni Kivelä

Jenni Kivelä (s. 1974) on suomalainen koreografi ja tanssitaiteilija.
Kivelä valmistui ylioppilaaksi Kallion lukiosta 1993. Hän opiskeli kulttuurituottajan opintoja 1994–1996 ja valmistui tanssitaiteen kandidaatiksi 1999 ja maisteriksi 2001 Teatterikorkeakoulusta. Kivelä on työskennellyt Zodiak – Uuden tanssin keskuksen housekoreografina 2004–2005 ja TADaC Theatre Academy Dance Companyn taiteellisena johtajana vuosina 2007–2008. Hän on tehnyt teoksia eri tanssiryhmille Suomessa ja ulkomailla kuten Helsinki Dance Company, Mobita Dansco, Pori Dance Company, Norrdans, Transitions Dance Company Laban. Hän on työskennellyt valtion kolmevuotisen taiteilija-apurahan turvin 2007–2009 ja 2014–2016. Hänen koreografiansa Juhlapäiviä voitti Saitaman kansainvälisen koreografikilpailun Japanissa vuonna 2005. Hänen teoksiaan on esitetty Suomessa ja ulkomailla lukuisissa eri paikoissa.
Elektro 57

Elektro 57 on Suburban Triben neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Janne Joutsenniemi, ellei toisin mainittu.
Tuomas Lehtonen

Tuomas Lehtonen (s. 4. elokuuta 1998) on suomalainen aitajuoksija. Lehtosen seura on Liedon Parma, ja häntä valmentaa Mikko Mattila.
Lehtonen karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun alkuerissä Münchenin EM-kilpailuissa 2022 ja Rooman EM-kilpailuissa 2024.
Lehtonen edusti Suomea aikuisten maajoukkuekilpailuissa ensimmäisen kerran Tukholman Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2017. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun Pohjoismaiden mestaruuden Kööpenhaminassa 2023. 
Lehtonen saavutti Kalevan kisoissa 400 metrin aitajuoksussa kultaa vuonna 2020 ajalla 50,53, 2021 ajalla 50,62 ja 2022 ajalla 51,43, hopeaa vuosina 2023 ajalla 50,20 ja 2024 ajalla 50,83 sekä pronssia vuonna 2019 ajalla 52,28. Hän voitti sisäratojen SM-kilpailuissa 300 metrin aidoissa kultaa Tampereella 2020 ajalla 36,08 ja Kuopiossa 2022 ajalla 36,37, sai hopeaa Tampereella 2016 ajalla 38,42 ja Kuopiossa 2019 ajalla 37,92 sekä pronssia Tampereella 2024 ajalla 36,07 sekä hopeaa 400 metrillä vuonna 2021 ajalla 48,87 ja 2023 ajalla 48,85 ja pronssia vuonna 2018 ajalla 49,33. Viestissä hän sai SM-pronssia 2017 ja 2025. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 4 × 400 metrin viestissä pronssia 2023. Lisäksi Lehtonen on saavuttanut 21 mitalia nuorten SM-kilpailuista.
Maastohiihdon maailmancup 2017–2018

Maastohiihdon maailmancup 2017–2018 oli historian 37. virallinen maailmancup-kausi. Se alkoi 24. marraskuuta 2017 Suomen Kuusamossa ja päättyi 18. maaliskuuta 2018 Ruotsin Falunissa.
"Lähde: FIS"
Lähde: FIS
Panorama (Suburban Triben albumi)

Panorama on Suburban Triben kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997 levymerkillä Zen Garden Records.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 23, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa. Albumilta julkaistiin myös yksi single ”First Spring Day”, joka nousi Rumba-lehden "50 hittiä" -listan sijalle 37.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Janne Joutsenniemi, ellei toisin mainittu.
Yhdistetyn maailmancup 2017–2018

Yhdistetyn maailmancup 2017–2018 alkoi 24. marraskuuta 2017 Kuusamon Rukalla ja päättyi 25. maaliskuuta 2018 Saksan Schonachissa. Kauden aikana järjestettiin 22 henkilökohtaista kilpailua sekä neljä joukkuekilpailua, joista kaksi oli parikilpailuja.
"Lähde: FIS"
"Lähde: FIS"
Roviolla

Roviolla on Gimmelin kappale ja single, joka julkaistiin tammikuussa 2003 esikoisalbumilla. Kappale julkaistiin aiemmin vuonna 2002 yhtyeen esikoisalbumilla "Lentoon". ”Roviolla” nousi Suomen virallisen singlelistan kolmannelle sijalle, ja pysyi listalla seitsemän viikkoa.
Kappaleen musiikkivideolla vierailevat rockmuusikot Janne Joutsenniemi, Jussi 69 sekä Pekka Tapani Laine.
Roger Allam

Roger William Allam (s. 26. lokakuuta 1953 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten mittavasta teatteriurastaan, mutta hän on esiintynyt myös monissa elokuvissa, televisiosarjoissa ja radiokuunnelmissa.
Allam on näytellyt komisario Javertia Royal Shakespeare Companyn legendaarisessa musikaalissa "Les Misérables", Douglas Richardsonia palkitussa radion komediasarjassa "Cabin Pressure" (2004–2008) sekä rikoskomisario Fred Thursdaytä rikossarjassa "Nuori Morse" (2012–). 
Hän on näytellyt myös Illyrio Mopatisia HBO:n sarjassa "Game of Thrones" (2011), Royaltonia "Speed Racer" -elokuvassa (2008) sekä Lewis Protheroa "V niin kuin verikosto" -elokuvassa (2005). Vuonna 2016 Allam näytteli Adrian Stonea BBC:n televisiosarjassa "Kadonnut". 
Hän on voittanut kaksi kertaa parhaan miesnäyttelijän Olivier-palkinnon. Hän ehdolla yhteensä neljä kertaa. Hän on voittanut myös kerran parhaan sivuosan esittäjän Olivier-palkinnon. 
Allam on lukenut urallaan lukuisia äänikirjoja ja toiminut dokumenttien kertojaäänenä. 
Hän on naimisissa näyttelijä-käsikirjoittaja Rebecca Sairen kanssa. Heillä on kaksi poikaa.
Digital Design from Zero to One

Digital Design from Zero to One on Jerry D. Danielsin kirja digitaalitekniikasta. Kirjaa on käytetty oppikirjana.
Kirja sisältää muun muassa , , totuustaulut, Boolen algebran ja Karnaugh’n kartat.
Kirja käsittelee myös muistien, digitaalisen kommunikoinnin ja aritmetiikkalaitteiden toteutusta.
Artemis (kirja)

Artemis on Andy Weirin tieteisromaani. Kirja on julkaistu 14. marraskuuta 2017.
Kirja sijoittuu lähitulevaisuuteen Kuuhun. Kirja sijoittuu Artemis-tukikohtaan, jossa tuotetaan alumiinia ja happea anortiitista.
Weir kertoo tehneensä paljon tutkimusta, mutta tarkoituksella välttäneensä muiden ideoita kuutukikohdan rakentamiseen tehdäkseen siitä omanlaisensa. Kirjassa käytetty teknologia on jo nykyisin olemassa olevaa.
Kirjan päähenkilö on Jasmine "Jazz" Bashara, joka sekaantuu laittomaan toimintaan.
Ebba zu Solms-Braunfels

Ebba Charlotta Louisa zu Solms-Braunfels (o.s. Lavonius, 19. helmikuuta 1850 Helsinki – 31. heinäkuuta 1927 Frascati, Latium, Italia) oli Oulun läänin kuvernöörinä toimineen Alexander Lavoniuksen ja tämän puolison Rosina Lavoniuksen tytär. Vuonna 1889 hän avioitui saksalaisen prinssin Albrecht zu Solms-Braunfelsin kanssa. 
Päivi Honkakoski on julkaissut Ebban elämään perustuvan satukirjan "Prinsessa Ebba".
Hurrikaani Ophelia

Hurrikaani Ophelia oli vuoden 2017 kymmenes hurrikaani ja 15. nimetty trooppinen myrsky Atlantin hurrikaanikaudella. Viisiportaisella Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin tasolle kaksi.
Ophelia oli poikkeuksellinen hurrikaani, koska se kulki Atlantin sellaisissa osissa, joissa merivesi on yleensä liian viileää hurrikaanien kehittymiselle.
Ophelia alkoi muodostua 6. lokakuuta rintamavyöhykkeen aallosta noin 1 300 km Azorien länsipuolella. Seuraavana päivänä se alkoi saada subtrooppisen matalapaineen piirteitä. Siitä kehittyi trooppinen myrsky, ja keskiviikkona 11. lokakuuta se saavutti hurrikaanin voiman. 
Ophelia voimistui kolmanteen luokkaan eli voimakkaaksi hurrikaaniksi 14. lokakuuta paikallista aikaa.
Ophelia kulki Atlantin itäosassa Kanariansaarten länsipuolelta ja Azorien yli.
Se liikkui Atlantilla pohjoiseen, ja sen ennustettiin tuovan sateita ja myrskytuulia Britteinsaarille. 
Irlannissa kaikki oppilaitokset suljettiin ja monia lentoja ja lauttoja peruttiin myrskyn takia.
Pilkkuhuonevehka

Pilkkuhuonevehka ("Zantedeschia albomaculata") on vehkakasvien heimoon kuuluva ruohovartinen monivuotinen kasvi. Se elää luonnonvaraisena Afrikan eteläosissa. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat soistuvat jokivarret, mutta sitä tavataan myös metsänreunassa ja kukkulanrinteiden kosteissa painaumissa.
Kasvilla on nuolen muotoiset lehdet, joissa on usein valkoisia pilkkuja. Kukan suojuslehti on valkoinen tai kermanvärinen. Suojuslehden tyvi on joskus violetin sävyinen, ja puikelo on keltainen. Kukinto eroaa valkohuonevehkan kukinnosta suojuslehden lämpimämmän, enemmän kermanvalkoiseen vivahtavan sävynsä takia.
Pilkkuhuonevehkaa kasvatetaan koristekasvina. On tärkeää huolehtia että sen kasvualusta on hyvin vettä läpäisevää: kasvin juuristo mätänee jos se seisoo vedessä.
Limicoli

Limicoli on rantalintujen lahkoon kuuluva alalahko.
Heimot.
Alalahko jaetaan viiteen heimoon: