tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Connor Randall

Connor Randall (s. 21. lokakuuta 1995 Liverpool) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Bulgarian A PFG:ssa pelaavaa Arda Kărdžalia. Oikeajalkainen Randall on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Randall on Liverpoolin kasvatti. Tammikuussa 2015 hän siirtyi lainalle Englannin kakkosliigan Shrewsbury Towniin. Hän pelasi kuukauden lainajaksolla seurassa yhden ottelun. Liverpoolin edustusjoukkueessa Randall debytoi lokakuussa 2015 Englannin liigacupin ottelussa Bournemouthia vastaan. Valioliigadebyyttinsä hän teki huhtikuussa 2016 niin ikään Bournemouthia vastaan. Hän pelasi Liverpoolissa kaikkiaan kolme valioliigaottelua.
Randall pelasi kaudella 2017–2018 lainasopimuksella Skotlannin Valioliigan Heartsissa kaikkiaan 22 liigaottelua. Syyskauden 2018 hän oli lainalla Rochdalessa, jossa pelasi vain yhden Englannin Ykkösliigan ottelun. Hän siirtyi Bulgarian pääsarjassa pelaavaan Arda Kărdžaliin syyskuussa 2019.
Randall pelasi vuonna 2011 Englannin alle 17-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa neljä ottelua tehden yhden maalin.
Pirttiluoto

Pirttiluoto on entinen saari, nykyään osa mannerta Naantalin kaupungissa. Se on kasvanut yhteen viereisen Karjaluodon kanssa, joka on nykyään yhteydessä mantereeseen. Alue on kaavoitettu pientaloalueeksi vuonna 2014.
Saaren ensimmäinen asukas oli kalastaja-torppari Arttur Aaltonen, joka sai 1800-luvun alussa saaren eteläpuoliskon Karvetin tilalta. Myöhemmin saareen rakennettiin muun muassa huvila. Pirttiluodon ja Karjaluodon välissä kulki tuolloin suojainen veneväylä jota Maskulaiset käyttivät. Veneväylä säilyi soutukelpoisena vielä 1960-luvulle, mutta ruovikoitua myöhemmin umpeen. Väylän ruoppaamista on ehdotettu useasti. Vuonna 1955 Pirttiluodossa oli metsän lisäksi kymmenisen asuinrakennusta, useita laitureita, pieni pelto ja niittyä. Vuonna 1965 pelto ja niityt olivat hävinneet. Tuolloin saari kuului Karvetin ja Taimo-Nuhjalan kyliin. Saari kuului Naantalin maalaiskuntaan vuoteen 1964 asti jolloin maalaiskunta yhdistettiin kaupunkiin. Asuinkarennusten määrä oli sama vielä vuonna 1981.
1940-50-lukujen taitteessa perustettiin Taimo–Pirttiluodon yksityistie, joka kulki pitkän matkaa myös mantereella ja perustajaosakkaita oli yli kuusikymmentäkin. Kupittaan Saven johtaja Koponen osti tontin Pirttiluodosta ja maksoi ensimmäisen sillan kustannukset vuonna 1951. Vuosien 1957, 1968 ja 1981 peruskartoissa Pirttiluotoon johtava tie oli kärrytie ja siitä ristesi useita kärrypolkuja. Karjaluodossa ja Pirttiluodossa tien linjaus on pysynyt samana vuoteen 2014 saakka, jolloin kaupunki aloitti tien leventämisen ja kunnallistekniikan rakentamisen. Tie siirtyi kaupungin vastuulle, jolloin yksityistie päätettiin lakkauttaa vuonna 2016.
Pirttiluodon-Karjaluodon kaavoitusta ehdotettiin 1990-luvulla, mutta poliittisten kiistelyjen takia se pääsi käyntiin vasta vuonna 2006 ja valmistui 2013.
Alexander Fällström

Alexander Fällström (s. 15. syyskuuta 1990 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Djurgårdens IF:ssä. Suhteellisen isokokoinen Fällström on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Fällström on Brinkens IF:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Djurgårdens IF:ään, jossa Fällström toimi kolme kautta joukkueensa kapteenina. Hän voitti kaudella 2006–2007 seuran J18-junioreiden sisäisen piste- ja maalipörssin J18 Allsvenskanissa tehoilla 13+7=20. Kaksi seuraavaa kautta Fällström pelasi Yhdysvalloissa Shattuck St. Mary'sin high school -joukkueessa. USHL-joukkue Des Moines Buccaneers varasi hänet 135. pelaajana vuonna 2008. Fällström jatkoi varauksen jälkeen kuitenkin vielä yhden kauden Shattuck St. Mary'sissa.
Minnesota Wild varasi Fällströmin neljännellä kierroksella 116. pelaajana . Jo saman vuoden lokakuussa seura kuitenkin kauppasi hänen pelaajaoikeutensa, Craig Wellerin ja kesän toisen kierroksen varausvuoron Boston Bruinsiin vaihdossa Chuck Kobasewiin. Fällström kävi vuodet 2009–2013 Harvardin yliopistoa. Kaudella 2011–2012 hän oli 13 osumallaan joukkueensa toiseksi paras maalintekijä Marshall Eversonin kanssa. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2012–2013 Fällström nousi Harvardin varakapteeniksi ja tehot 9+12=21 riittivät joukkueen sisäisen pistepörssin voittoon. Kauden jälkeen, maaliskuussa 2013 hän teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Boston Bruinsin kanssa. Fällström siirtyi samalla loppukevääksi AHL-joukkue Providence Bruinsin vahvuuteen. Hän pelasi siellä kymmenen runkosarjaottelua tehopistein 4+1=5.
Kauden 2013–2014 Fällström pelasi kokonaan Providence Bruinsin AHL-joukkueessa. Hänen kauteensa mahtui myös kahden kuukauden mittainen poissaolo olkapäävamman vuoksi ja Fallström pelasi runkosarjassa vain 28 ottelua tehopistein 3+5=8. Kevään 2014 pudotuspeleissä hän teki 12 ottelussa kolme syöttöpistettä. Kaudella 2014–2015 Fällström ehti pelata Providencessa vain neljä ottelua, kunnes Boston Bruins asetti hänet siirtolistalle. Fällströmiä ei napannut kuitenkaan mikään toinen NHL-seura, joten Bruins osti hänen sopimuksensa ulos. Fällström palasi lokakuussa 2014 takaisin kotimaahansa ja siirtyi kevääseen 2016 asti ulottuneella sopimuksella Djurgårdens IF:n SHL-joukkueeseen. Hänen tulokaskautensa liigassa toi 22 runkosarjaottelussa tehot 6+3=9. Fallströmin kausi jäi kuitenkin rikkonaiseksi loukkaantumisten vuoksi.
Kaudella 2015–2016 Fällström nousi Djurgårdenin varakapteeniksi. Hänen pelasi loukkaantumisten vuoksi kuitenkin vain neljä runkosarja- ja viisi Mestarien liigan ottelua. Fällströmin kausi päättyi jo marraskuussa 2015 aivotärähdykseen ottelussa Rögle BK:ta vastaan. Huhtikuussa 2016 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Djurgårdenin kanssa.
Maajoukkueura.
Fällström on pelannut 14 poikien maaottelua.
Muuta.
Fällströmin pikkuveli William edustaa Minnesotan yliopistojoukkuetta.
Ricky Whittle

Ricky Whittle on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Calvin Valentine saippuaoopperassa "Hollyoaks". Vuonna 2014 Whittle julkaisi esiintyvänsä roolissa Daniel Zamora, sarjassa "Mistresses". Hän ilmestyi myös The CW:n "Eloonjääneet" sarjassa Lincolnina, "maaihmisenä".
Išbi-Erra

Išbi-Erra (1953 eaa. - 1921 eaa., lyhyt kronologia, 2017 - 1985 keskipitkä kronologia, hallitsi 33 vuotta) oli Isinin 1. dynastian perustaja.
Sumerin aikana.
Isbi-erra oli alkujaan Uus-Sumerin viimeisen kuninkaan Ibbi-Sinin kenraali tai virkamies. Isbi-erra oli kotoisin Marista tai sinne määrätty. Tuohon aikaan Sumerissa oli kapinoita ja amorilaiset tunkeutuivat maahan. Urin kuningas Ibbi-Sin määräsi Isbi-erran ostamaan nälänhädästä kärsivälle Urin kaupungille viljaa. Mutta Isbi-Erra kirjoitti saavuttuaan Isiniin, ettei voi palata amorilaisten uhan takia, kysyi kuninkaalta 600 laivaa lisää ja Isinin ja Nippurin kuvernöörin virkaa. Išbi-erra kaappasi vallan Isinissä ja julistautui kuninkaaksi. Hän alkoi laajentaa valtaansa. Urin kuningas ei voinut tätä estää, koska Isbi-Erra oli vienyt mukanaan suurimman osan maan armeijasta.
Dynastian perustaja.
Elamilaiset hyökkäsivät Uriin, ryöstivät ja hävittivät sen väkivaltaisesti ja veivät Ibbi-Sinin vangiksi Anshaniin.
Kun elamilaiset olivat hävittäneet Urin, isbi-Erra kykeni voittamaan amorilaiset ja elamilaiset. 
Isbi-erra pyrki säilyttämään sumerilaista perinnettä. Isbi-Erra ei kyennut luomaan suurta valtakuntaa, koska Eshnunna ja Assur olivat nousseet suurvalloiksi. Isbi-Erra valvoi ainakin iisniä, Nippuria, Uria ja Urukia.
Isbi-erran jälkeen valtaan tuli hänen poikansa Šu-ilišu.
Matt Barnes

Matt Kelly Barnes (s. 9. maaliskuuta 1980 Santa Clara, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelasi NBA:ssa vuosina 2004-2017.
Memphis Grizzlies varasi pienenä laitahyökkääjänä pelaavan Barnesin NBA:han 46. vuorolla . Barnes debytoi NBA:ssa vuonna 2004 ja on siitä lähtien pelannut sarjassa edustaen useita eri seuroja, muun muassa Los Angeles Clippersiä ja Golden State Warriorsia jossa voitti NBA:n mestaruuden vuonna 2017.
Matti Heikki Haapalainen

Matti Heikki Haapalainen (k. 1912) oli suomalainen Kajaanissa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa elänyt räätäli, laivuri ja liikemies, joka käynnisti matkustaja- ja rahtilaivaliikenteen Oulujärvellä 1800-luvun lopulla.
Haapalaisella oli 1880-luvulla räätälinliike Kajaanissa. Hän tilasi vuonna 1888 sisävesilaivan Wahlin konepajalta Varkaudesta liikennöidäkseen sillä Oulujärvellä. Laiva tuotiin talvella osina Varkaudesta Kajaaniin ja se koottiin Kajaanissa Lamminsalmen rannalla. Laivan voimanlähteenä oli vanha meijerin höyrykone. Laiva valmistui keväällä 1891 (toisen lähteen mukaan jo 1888) ja sen nimeksi tuli "S/S Koitto". Laiva liikennöi Kajaanin Salorannasta aina Vaalaan saakka poiketen välissä rantakylien laitureissa eli rykyissä. S/S Koitto liikennöi aina vuoteen 1910 saakka.
Seuraavaksi Haapalainen rakensi "Salo"-laivan, joka tuli liikenteeseen 1899. Laivan liikennöinnin alkuvaiheita hankaloitti se, että laivan runko pääsi vääntymään kieroksi rakennusvaiheessa ja myös potkuri ja peräsin jäivät vedenpinnan yläpuolelle, ellei laivassa ollut tarpeeksi painolastia. Haapalainen kunnosti kuitenkin laivan vuonna 1900 ja sen jälkeen näistä ongelmista päästiin. 100 matkustajaa kuljettanut Salo-laiva oli 24 metriä pitkä ja siinä oli 36 hevosvoiman höyrykone. Hyttipaikkoja laivassa oli 20. 1900-luvun alussa laivan matkustajina oli runsaasti englantilaisia kalastusturisteja ns. "lohilordeja", jotka kävivät pyytämässä lohia Kajaaninjoesta ja palasivat sitten laivalla Oulujärven yli Vaalaan ja edelleen Ouluun. Salo-laiva oli matkustaja- ja rahtiliikenteessä yli 30 vuoden ajan.
Vuonna 1911 Haapalainen rakennutti vielä edeltäjäänsä suuremman "Salo II"-laivan, johon mahtui 150 matkustajaa ja laivassa oli muun muassa salonki. Haapalainen perusti "Oulujärven Laiva oy":n, jonka johtajana hän myös toimi. Haapalaisen kuoltua yhtiötä johtamaan tuli Kajaanin kappalainen Johannes Väyrynen ja Oulujärven laivaliikenne jatkui aina vuoteen 1938 saakka, jolloin linja-autoliikenne ja Oulun ja Kajaanin välille valmistunut rautatieyhteys tekivät Oulujärven laivaliikenteen kannattamattomaksi. "Salo"-laiva myytiin romuksi ja "Salo II" myytiin Kajaanin Puutavara Osakeyhtiölle hinaajaksi, jolloin se sai uuden nimen "Kajaani I".
Haapalainen perusti vuonna 1899 Kajaanin Tihisenniemeen myös seudun ensimmäisen höyrykoneen voimalla toimineen sahan. Hän toimi myös kauppiaana ja oli Kajaanin kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Haapalaisen laivoista S/S Koitto toimi vuodesta 1930 alkaen nimellä "S/S Toukka" puutavaralauttojen hinaajana Oulujärvellä ja sen jälkeen se oli Lieksassa Enso-Gutzeitin hinaajana ja myöhemmin yksityisomistuksessa 1963—1975. "M/S Koitto" -nimen saanut laiva oli vuodesta 1975 Esa Pakarinen Juniorin omistuksessa Varkaudessa ja vuodesta 2010 laivan kotipaikkana on ollut Leppävirta.
Wonderful Crazy Night

Wonderful Crazy Night on Elton Johnin 32. studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2016. Se on ensimmäinen albumi vuodesta 2006 sisältävä Elton John Band.
Albumi sai pääosin hyvän vastaanoton. Albumi nousi Isossa-Britanniassa maan virallisen albumilistan kuudennelle sijalle. Yhdysvalloissa se ylsi Billboard 200 -listan sijalle kahdeksan. Musiikkilehti Rolling Stone valitsi albumin vuoden 2016 viidenkymmenen parhaan joukkoon, jolloin se ylsi sijalle 39.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Elton John ja sanoittanut Bernie Taupin.
Bagatin pankkiryöstö

Bagatin pankkiryöstö suoritettiin Uzbekistanin Bagatissa huhtikuussa 2016. Pankkiryöstäjäkopla rikkoi paikallisen pankin ikkunat, joista tunkeutui sisään ja murtautui pankkiholviin. He ryöväsivät 45 säkkiä seteleitä, ja heidän saalikseen päätyi jopa yli 16 miljoonaa Uzbekistanin somia. Ryöstäjiin on kuulunut myös pankin vartija. Ryöstäjät on tavoitettu, ja heidän on mahdollista saada yli kymmenen vuoden vankilatuomio.
Suomalaisen Yleisradion mukaan Uzbekistanin palkkojen reaaliarvo laskee työntekijöiden mukaan, vaikka maassa on yli seitsemän prosentin kasvu bruttokansantuotteessa. Palkkoja ja eläkkeitä ei saada silloin kun pitäisi, eikä edes ulkomailta lähettävien siirtotyöläisten rahoja saa nostetuksi pankeista. 
Maassa lienee voimakas inflaation tapainen tilanne, koska somin sadaosa tiyin on noteerattu jopa maailman pienimmäksi rahayksiköksi, arviolta niitä on saanut 850 yhdellä Yhdysvaltojen sentillä vuonna 2013.
Nelvana

Nelvana Limited on kanadalainen televisioyhtiö, joka perustettiin vuonna 1971. Nelvanan tekemiin piirrossarjoihin lukeutuvat muun muassa "Halinallet", "Lempi Monsteri", "Pikkukarhun tarinoita", "Babar", "Tintin seikkailut" ja "Franklin". Nelvanan ohjaajina toimivat Michael Hirsh, Patrick Loubert ja Clive A. Smith. Sen animaattorina toimii Raymond Jacelife.
Varlam Liparteliani

Varlam Liparteliani (, s. 27. helmikuuta 1989 Mtskheta on georgialainen judoka. Hän on olympiamitalisti sekä moninkertainen MM- ja EM-mitalisti. Hän on kilpaillut alle 100 kg:n painoluokassa vuodesta 2017 kilpailtuaan alle 90 kg:n painoluokassa vuosina 2007–2016. Hän on pituudeltaan 187 cm.
Liparteliani saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hopeaa 90 kg:n sarjassa hävittyään loppuottelussa japanilaiselle Mashu Bakerille. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui yhdeksänneksi. Vuonna 2021 käydyissä Tokion olympialaisissa hän oli alle 100 kg:n sarjassa viides. Hän on saavuttanut MM-kilpailuissa 90 kg:n sarjassa hopeaa Rio de Janeirossa 2013, pronssia Tšeljabinskissa 2014 ja Astanassa 2015 sekä sijoittunut viidenneksi Tokiossa 2010. 100 kg:n painoluokassa hän on saanut MM-hopeaa Budapestissa 2017 ja Bakussa 2018, MM-pronssia Budapestissa 2021 sekä sijoittunut seitsemänneksi Tokiossa 2019. MM-joukkuekilpailussa hän on saavuttanut kultaa Tokiossa 2008 ja Rio de Janeirossa 2013 sekä pronssia Tšeljabinskissa 2014 ja Astanassa 2015. 
Liparteliani on voittanut 90 kg:n painoluokan Euroopan-mestaruuden Tšeljabinskissa 2012, Montpellier’ssa 2014 ja Kazanissa 2016. EM-hopeaa hän on saavuttanut Tbilisissä 2009, Wienissä 2010, Budapestissa 2013 ja Bakussa 2015 (Euroopan kisat) sekä pronssia Istanbulissa 2011. Alle 100 kg:n sarjassa hän sai hopeaa Minskin Euroopan kisoissa 2019 ja Lissabonin EM-kilpailuissa 2021. EM-kilpailuissa hän on ollut lisäksi viides Prahassa 2020 sekä seitsemäs Varsovassa 2017 ja Sofiassa 2022. Joukkuekilpailun Euroopan-mestaruuden hän on voittanut 2010, 2012, 2013, 2014 ja 2016, saanut hopeaa 2015 ja pronssia 2011.
Liparteliani voitti 90 kg:n sarjassa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2008 sekä Euroopan-mestaruuden 2007 ja 2008. Kadettien (alle 17-v.) EM-kilpailuissa hän sai pronssia 81-kiloisissa 2006.
Liparteliani on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kolmetoista turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja kymmenen kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kuusi turnausvoittoa, yksi kakkossija ja yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Georgian-mestaruutta.
Rosemanin katettu silta

Rosemanin katettu silta ("Roseman Covered Bridge") on puinen katettu silta Madisonin piirikunnassa, Iowassa Yhdysvalloissa Silta on rakennettu vuonna 1883 ylittämään Middle river -niminen Mississippijoen sivujoen sivujoki. 
Sillan rakenne ja vaiheet.
Rosemanin katetun sillan pituus on 32,60 metriä, jänneväli 29,3 metriä ja leveys 4,3 metriä. Sen kokonaispituus puisine liittymärakenteineen on noin 70,1 metriä. Sillan kantavana rakenteena ovat puiset niin sanottua Town-tyyppiä olevat ristikot.. Sillalle johtavat puiset liittymäjänteet ovat tulvien takia verrattain pitkät.
Rosemanin silta oli liikennekäytössä vuoteen 1981 asti, jolloin korvaava yhteys rakennettiin. Silta korjattiin perusteellisesti vuonna 1992. Sillan päiden puiset tukipilarit on aiemmin korvattu teräsrakenteilla.
Rosemanin katettu silta otettiin National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 1976.
Piirikunnan katetut sillat.
Madisonin piirikunnassa puiset sillat määrättiin katettaviksi. Siltojen paksujen ja leveiden kansilankkujen uusiminen olisi hyvin kallista verrattuna siihen, että arvokas lankutus suojataan rakentamalla sillalle katto ja laudoittamalla sivuseinät umpeen hennommalla ja halvemmalla puutavaralla. Katettuja siltoja piirikunnassa on ollut yhteensä 19 ja niistä säilyi 2000-luvulle kuusi. Viisi katettua siltaa eli Imes bridge ja Cutler-Donahoe bridge vuodelta 1897, Holliwell bridge vuodelta 1880, Roseman bridge vuodelta 1883 ja Hogback bridge vuodelta 1884 otettiin National Register of Historic Places -rekisteriin. Kuudes silta oli Cedar bridge, joka oli rakennettu vuonna 1883, siirretty toisaalle 1921 ja kunnostettu vuonna 1998. Se paloi tuhopoltossa vuonna 2002 ja täten poistui historiallisten paikkojen rekisteristä. Silta korvattiin alkuperäisten suunnitelmien mukaisella ja mahdollisimman paljon alkuperäistä rakennetta muistuttavin tavoin rakennetulla sillalla, joka valmistui 2004.
Kesämäen lukio

Kesämäen lukio oli Lappeenrannassa Kesämäen kaupunginosassa toiminut lukio.
Historia.
Koulu perustettiin jatkosodan aikana vuonna 1943 Karjalankannaksen Valkjärvellä nimellä Vuoksen keskikoulu, missä se ehti toimia vuoden ajan suojeluskuntatalon tiloissa. Lokakuussa 1944 annetulla asetuksella koulu siirrettiin Lappeenrantaan, jossa siitä tuli Lappeenrannan keskikoulu. Lappeenrannassa koulu oli aluksi kolmeluokkainen, ja sen ensimmäiset oppilaat tulivat Lappeenrannan tyttölyseon 1.–3. luokkien rinnakkaisluokilta. Myöhemmin se laajeni kuusiluokkaiseksi. Koululla ei aluksi ollut omaa rakennusta, vaan opetus järjestettiin ensin Lappeenrannan lyseon tiloissa ja vuodesta 1951 alkaen tyttölyseon uudessa rakennuksessa Taikinamäellä Peltolan kansakoulun naapurissa.
Vuonna 1958 koululle valmistui oma, V. J. Myyrinmaan suunnittelema koulurakennus Kesämäkeen. Samalla koulua laajennettiin lukiolla ja nimeksi muutettiin Saimaan yhteislyseo, lempinimeltään Syltty. Lukuvuonna 1965–1966 se oli 891 oppilaallaan suurin Lappeenrannan neljästä oppikoulusta. Koulun rehtori jo Valkjärven ajoista asti oli Elija Liljeblad, joka jäi eläkkeelle vuonna 1974.
Lappeenrannan siirtyessä peruskoulujärjestelmään vuonna 1975 Saimaan yhteislyseo jakautui Kesämäen lukioksi ja Kesämäen yläasteeksi. Lukio lakkautettiin vuonna 1996, mutta lukio-opetus Kesämäessä jatkui vielä kahden vuoden ajan Lappeenrannan Lyseon lukion toimipisteenä. Kesämäen lukion viimeisenä rehtorina toimi Pentti Hentunen. Yläaste on tunnettu vuodesta 1999 alkaen nimellä Kesämäenrinteen koulu.
Armilan lukio

Armilan lukio oli Lappeenrannassa Tykin–Kiviharjun kaupunginosassa toiminut lukio.
Historia.
Koulu aloitti toimintansa valtioneuvoston hyväksynnällä syksyllä 1961 nimellä Lappeenrannan keskikoulu. Se oli Lappeenrannan neljäs oppikoulu Lappeenrannan lyseon, Lappeenrannan tyttölyseon ja Saimaan yhteislyseon ohella. Koululla ei ollut aluksi omaa rakennusta, vaan opetus järjestettiin Saimaan kansalaisopiston, Lappeenrannan nuorisotalon ja lyseon tiloissa.
Vuosien 1964–1965 aikana koulu siirtyi Tykin pientaloalueen naapuriin Armilan koulukeskuksen uuteen niin sanottuun U-kouluun. Lukuvuonna 1965–1966 Lappeenrannan keskikoulussa oli 311 oppilasta. Vuonna 1966 koulua laajennettiin lukiolla ja nimeksi muutettiin Lappeenrannan yhteiskoulu.
Lappeenrannan siirtyessä peruskoulujärjestelmään vuonna 1975 yhteiskoulusta tuli Armilan lukio ja viereisissä rakennuksissa toimineista Tykin kansakoulusta ja kansalaiskoulusta Armilan yläaste. Armilan lukio lakkautettiin vuonna 1995 ja toiminta päättyi kokonaan 1997.
Nikolai August Zilliacus

Nikolai (Niklas) August Zilliacus (29. syyskuuta 1828 Käkisalmi – 23. helmikuuta 1893 Viipuri) oli viipurilainen opettaja, sanomalehtimies ja kirjanpainaja.
N. A. Zilliacus syntyi henkikirjuri ja kuvernementinsihteeri Petter Vilhelm Zilliacuksen perheeseen. Hän kävi koulua Käkisalmessa ja Viipurissa ja kirjoitti ylioppilaaksi Helsingissä vuonna 1845. Zilliacus opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1853. Sen jälkeen hän työskenteli opettajana useissa viipurilaiskouluissa, kunnes vuonna 1874 keskittyi tehtäviinsä kirjapainonomistajana ja sanomalehdenkustantajana, ja samalla myös kunnallisten asioiden hoitoon. Zilliacus oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1876 ja 1879–1893 ja vuosina 1876–1878 hän toimi kaupungin kassanhoitajana.
Zilliacus osti vuonna 1859 Johannes Alfthanin ja vuonna 1861 Cedervallerin kirjapainot, jotka hän siirsi Vartiotorninkadun varrella omistamaansa taloon. Vuonna 1870 kirjapainoon hankittiin uusi pikapainokone. Vuonna 1871 Zilliacus hankki myös pienen kivipainon, jonka hän vuonna 1878 siirsi Pietariin ja vuonna 1882 myi Georg Hildille. Painon faktorina työskenteli vuodesta 1874 lähtien Robert Ahlstedt ja vuodesta 1882 Johan Malmqvist.
Kirjapainon päätuotteita olivat sanomalehdet. Se painoi Viipurin suomalaisen kirjallisuusseuran julkaisemaa "Otavaa" (1860–1863), Zilliacuksen kustantamia ja aluksi toimittamiakin "Wiborgs Tidningiä" (1864–1881) ja "Ilmarista" (1866–1872 ja 1874–1888), Rietrikki Polénin "Suomenlehteä" (1872–1874) sekä "Wiborgsbladetia" (vuodesta 1882). Vuonna 1881 painettiin J. H. Erkon kirjallista kuukausilehteä "Ilmiötä". Lisäksi tuotettiin melkoinen määrä kirjoja.
Zilliacuksen kuoltua yritystä johti hänen leskensä Sofie o.s. Söderhjelm, jonka aikana kirjapainon toimintaa jouduttiin supistamaan. Sofie Zilliacus kuoli vuonna 1917, ja seuraavana vuonna paino myytiin Julie Svendbladille. Hänen aikanaan sen liikenimenä oli edelleen "N. A. Zilliacuksen kirjapaino, N. A. Zilliacus tryckeri".
Puistola (Oulu)

Puistola on liike- ja asuinkerrostalo Oulun Pokkisen kaupunginosassa. Jugendtyylisen rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Harald Andersin vuonna 1910.
Asunto-osakeyhtiö Puistola osti tontin Isokadun ja Pakkahuoneenkadun kulmasta kirjailija J. F. Hellmanilta vuonna 1910. Hellman piti tontilla sijaitsevassa yksikerroksisessa puutalossa kirjakauppaa. Kauppakirja allekirjoitettiin tammikuussa 1911. Maaliskuussa purettiin tontilla sijainneet puutalot ja aloitettiin rakennustyöt. Rakennus valmistui lokakuussa 1912.
Talvisodan pommituksissa 1. tammikuuta 1940 Puistolan A-rapun ylimmät kerrokset tuhoutuivat ja yksi ihminen kuoli. Seuraavana vuonna tehdyissä korjaustöissä Pakkahuoneenkadun julkisivu toteutettiin alkuperäistä yksinkertaisempana. 1960-luvulla rakennuksen pieniruutuiset ikkunat korvattiin nykyaikaisilla yksiruutuisilla ikkunoilla, mutta alkuperäisen malliset ikkunat palautettiin 1989 muutostyössä.
Pakkahuoneenkadun puolella sijaitsi vuoteen 1927 asti Oulun ensimmäinen elokuvateatteri Urania. Nykyisin elokuvateatterin tiloissa toimii Ravintola Puistola. Talossa ovat asuneet kirjailijat Tatu Vaaskivi ja Atte Kalajoki, joiden muistolaatat on kiinnitettynä Puistolan Pakkahuoneenkadun puoleiselle seinälle.
Serebrosidit

Serebrosidit ovat sfingolipideihin kuuluvia glykolipidejä. Serebrosideja esiintyy useissa eliöissä, muun muassa eläimissä ja kasveissa. Niillä on tärkeä tehtävä muun muassa hermokudoksessa.
Rakenne ja ominaisuudet.
Serebrosidit ovat yksinkertaisimpia sfingolipidejä. Niiden rakenne koostuu sfingosiinista, rasvahappo-osasta ja glukoosista tai galaktoosista. Eliöt syntetisoivat serebrosideja seramideista ja UDP-glukoosista tai UDP-galaktoosista. Eläimissä suurin osa serebrosideista sisältää sokeriosana galaktoosin ja pienempi osa glukoosin. Kasvit tuottavat pääosin glukoosia sisältäviä serebrosideja. Eläimissä rasvahappo-osa on tyypillisesti rasvahappo, joka koostuu 24 hiiliatomista. Rasvahappo voi olla tyydyttynyt tai tyydyttymätön. Tyypillisiä eläinten serebrosidien sisältämiä rasvahappoja ovat lignoseriinihappo (serasiinissa), serebroniinihappo (serebronissa), nervonihappo (nervonissa) ja oksinervonihappo (oksinervonissa).
Galaktoosia sisältäviä serebrosideja esiintyy erityisesti myeliinissä. Glukoosia sisältävien serebrosidien tehtävä on toimia gangliosidien synteesin esiasteina. Sulfotransferaasit sulfonoivat serebrosideja ja tuotteina muodostuvat lipidit ovat sulfatideja.
Serebrosidit ovat kiteisiä värittömiä aineita, joiden sulamispiste on rasvahappo-osasta riippuen 126–157 °C. Tyydyttymättömiä rasvahappoja sisältävien serebrosidien sulamispisteet ovat tyydyttyneita rasvahappoja sisältäviä lipidejä matalampia. Serebrosidit liukenevat veteen ja poolisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, pyridiiniin ja kloroformiin.
Morsian (kappale)

Morsian on suomalaisen muusikko ja lauluntekijä Lauri Tähkän ensimmäinen single syksyllä 2016 ilmestyneeltä "Vien sut täältä kotiin" -studioalbumilta. Kappale julkaistiin Spotifyssa 22. huhtikuuta 2016. Morsian-singlen ensiesitys oli Voice of Finlandin finaalilähetyksessä julkaisupäivänä. Heti ilmestymisen jälkeen kappale löytyi sekä iTunes:n 100 suosituimman kappaleen kärkipaikalta että radiosoittolistan kärjestä. Kappaleesta on tehty Morsian- musiikkivideo, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 2016. 
Singlen ovat sanoittaneet Lauri Tähkä ja Saara Törmä. Sävellyksestä vastaavat Lauri Tähkä, Matti Mikkola, Aku Rannila ja Milla Viljamaa. Kappaleen on tuottanut Jukka Immonen.
Jänisjärvi (Parkano, pohjoinen)

Jänisjärvi (pohjoinen), eli kartoissa myös toinen Jänisjärvistä, on Pirkanmaalla Parkanossa Aurejärvellä sijaitsevista järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Jänisjärvi on osa Jänisojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 450 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 4,0 hehtaaria. Se sijaitsee Aurejärven länsirannalla noin 200 metriä koilliseen eteläisestä Jänisjärvestä Jäniskankaan itäpuolella. Järvien ympäristössä on soita, joiden suo-ojat laskevat niihin. Pohjoiseen Jänisjärveen laske kolme suo-ojaa ja siitä lähtee lounaaseen laskuoja, joka laskee eteläiseen Jänisjärveen. Rantaviiva on kilometrin pituinen ja yli puolet siitä on suota. Järvi on autio eikä sen rantaan johda tietä. Lähin tie on metsäautotie, joka tulee sen itäpuolelle.
Joel Eriksson

Joel Eriksson (s. 28. kesäkuuta 1998 Tomelilla) on ruotsalainen moottoriurheilija. Hänen vanhempi veljensä Jimmy Eriksson on myös moottoriurheilija.
Ura.
Eriksson aloitti Karting-sarjoissa vuonna 2007 kilpaillen eri luokissa vuoteen 2013 asti. Hän aloitti kilpauransa vuonna 2014 ADAC Formel Masters -sarjassa, josta hän saavutti yhden voiton ja kuusi palkintosijaa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2015 Eriksson kilpaili uudessa ADAC Formula 4 -sarjassa saavuttaen seitsemän voittoa, kolme paalupaikkaa ja kymmenen palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Samana vuonna hän ajoi SMP Formula 4 -sarjassa ajaen kolme kilpailua Suomessa Ahveniston moottoriradalla. Vuonna 2015 Eriksson kilpaili Euroopan Formula 3 -sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittumalla sarjan viidenneksi. Eriksson jatkoi F3-sarjassa vuonna 2017 voittaen kauden aikana seitsemän kilpailua sijoittuen sarjapisteissä toiseksi.
Vuonna 2018 Eriksson siirtyi DTM-sarjaan BMW:lle. Hän voitti yhden kilpailun ja sijottui sarjassa 14:nneksi. Vuonna 2019 Eriksson jatkoi DTM:ssä saavuttaen kaudella kaksi palkintosijoitusta sijoittuen sarjan 11:nneksi. Tämän jälkeen Eriksson on ajanut GT-sarjoissa kuten ADAC GT Masters- ja British GT Championship -sarjoissa.
Eriksson on toiminut Formula E -sarjassa Dragon Racing ja Jaguar Racing -tallien testikuljettajana ja päässyt ajamaan kilpailuissa tuuraamalla tallien kuljettajia.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1978

Pesäpallon naisten Mestaruussarjassa kaudella 1978 pelattiin 12 joukkueen voimin kahdessa lohkossa. Vetelin Urheilijoiden luovuttua sen paikalla pelasi Kauhajoen Karhu. Lohkojen kaksi parasta jatkoi mitalisarjaan ja muut joukkueet jatkoivat lohkoissaan kamppailua sarjapaikan säilyttämiseksi. Mestaruuden voitti Lapuan Virkiä.
Naisten Mestaruussarja.
Mitalisarja.
Lapuan virkiä: Marjatta Rintanen, Anneli Turja, Anita Lakaniemi, Ulla-Maija Saikkonen, Leena Kuusisto, Liisa Isoluoma, Seija Katajamäki, Paula Turja, Johanna Turja, Pirjo Katajamäki, Saara Rantavaara.
Putoamissarja.
Pohjoislohko.
Kauhajoki luopui hävittyään ensimmäisen ottelunsa. Putoamissarja keskeytyi. Sarjassa jatkettiin runkosarjan pisteistä.
Etelälohko.
Puna-Mustat putosi sarjasta.
Sara Mohammad

Sara Mohammad (s. 1967 Sulaimaniyya, Irakin Kurdistan) on ruotsalainen ihmisoikeusaktivisti. Vuonna 2001 hän perusti kunniaväkivallan vastaisen GAPF-järjestön (lyhenne sanoista "Glöm aldrig Pela och Fadime", suomeksi "Ei koskaan unohdeta Pelaa ja Fadimea"). Järjestö tekee työtä kunniaan liittyvän väkivallan, pakkoavioliittojen ja naisten sukupuolielinten silpomisen ehkäisemiseksi Ruotsissa. Järjestö on nimetty Pela Atroshin ja Fadime Şahindalin mukaan, jotka ovat tunnetuimpia kunniamurhattuja Ruotsissa.
Mohammad pakeni Irakista Ruotsiin vuonna 1993 veljensä järjestämän pakkoavioliiton ja uhkailun vuoksi. Hän on osallistunut keskusteluun islamista ja vastustanut uskonnollisin ja kulttuurillisin perustein annettuja erivapauksia, kuten uimahallivuoroja. Vuonna 2013 Mohammadille myönnettiin Ingemar Hedenius -palkinto. Palkinto myönnetään humanistisen elämänkatsomuksen edistämisestä.
James Tomkins (jalkapalloilija)

James Oliver Charles Tomkins (s. 29. maaliskuuta 1989 Basildon) on englantilainen jalkapalloilija, joka edusti pitkään Englannin Valioliigassa West Ham Unitedia ja sen jälkeen Crystal Palacea. Oikeajalkainen Tomkins on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
Tomkins on West Ham Unitedin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Englannin valioliigassa maaliskuussa 2008 Evertonia vastaan. Saman vuoden joulukuussa hän oli lainalla Englannin mestaruussarjan Derby Countyssa pelaten seitsemässä ottelussa. Avausmaalinsa Valioliigassa Tomkins teki huhtikuussa 2009 Sunderlandin verkkoon. Kaudella 2010–2011 West Ham putosi mestaruussarjaan mutta kaudella 2011–2012 joukkue nousi pudotuspelien voittajana takaisin Valioliigaan ja Tomkins valittiin mestaruussarjan tähdistöjoukkueeseen. Hän teki tuolla kaudella neljä maalia 47 pelaamassaan mestaruussarjan ottelussa. Valioliigassa Tomkins pelasi West Hamin riveissä kaikkiaan 164 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Heinäkuussa 2016 Tomkins siirtyi Crystal Palacen riveihin. Kauden 2023–2024 loppuun mennessä hän on pelannut Crystal Palacessa 125 Valioliigan ottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia.
Maajoukkueura.
Tomkins on edustanut Englantia kaikissa nuorten maajoukkueissa. Hän kuului alle 21-vuotiaiden joukkueeseen vuoden 2009 ikäluokan EM-kilpailuissa. Hän pelasi turnauksessa kahdessa ottelussa. Vuonna 2012 hän kuului Ison-Britannian maajoukkueeseen kesäolympialaisissa Lontoossa. Hän pelasi turnauksessa yhdessä ottelussa.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Henkilökohtainen
Oikumene

Oikumene ( tai "oikoumenē") tarkoitti antiikin aikana asuttua eli tunnettua maailmaa, maapallon asutettuja alueita. Sen vastakohta oli "anoikumene". Sanasta on sittemmin johdettu kristillisten kirkkojen käsite ekumeeninen ("oikumenikos"), yleinen tai yleiskirkollinen, koko kristikuntaa koskeva.
James Tomkins (soutaja)

James Bruce Tomkins (s. 19. elokuuta 1965 Sydney) on uransa päättänyt australialainen soudun olympiavoittaja ja maailmanmestari. 200 senttimetriä pitkä ja 95 kilogrammaa painava Tomkins edusti Mercantile Rowing Clubia. 
Vuonna 1980 soudun aloittanut Tomkins osallistui urallaan kuusiin kesäolympialaisiin, vuosina 1988, 1992, 1996, 2000, 2004 ja 2008. Hän saavutti kolme olympiakultaa, vuonna 1992 Barcelonasta perämiehettömästä nelikosta, vuonna 1996 Atlantasta samasta luokasta ja vuonna 2004 Ateenasta perämiehettömästä kaksikosta. Vuonna 2000 hän voitti kotimaassaan Sydneyssä olympiapronssia perämiehettömästä kaksikosta. Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä Tomkins toimi Australian lipunkantajana avajaisissa. MM-kilpailuista Tomkins saavutti seitsemän kultaa, joista ensimmäisen jo vuonna 1986 ja viimeisen vuonna 2003. Hän on ainoa soutaja, joka on voittanut MM-kultaa perämiehettömässä nelikossa, pariairokaksikossa, pariaironelikossa, perämiehettömässä kaksikossa ja kahdeksikossa, eli kaikissa niin kutsutuissa "sweep oar" -kilpailumuodoissa. Vuoden 1986 Kansainyhteisön kisoista Tomkins saavutti yhden kullan ja yhden pronssin.
Tomkins päätti uransa vuonna 2010. Vuonna 2012 hänet valittiin sekä Australian urheilun kunniagalleriaan että Kansainvälisen olympiakomitean urheilijoiden komission jäseneksi.
Lähteet.
Joan G. Robinson

Joan Mary Gale Robinson (o.s. Thomas; 10. helmikuuta 1910 Gerrards Cross, Buckinghamshire, Englanti – 20. elokuuta 1988 King’s Lynn, Norfolk) oli englantilainen lasten- ja nuortenkirjailija ja kuvittaja. Hän opiskeli taidetta Chelsea Illustrators Studiossa ja kuvitti aluksi muiden kirjailijoiden teoksia. Hän alkoi kirjoittaa ja kuvittaa omia kertomuksiaan 1930-luvulla. Hän julkaisi lastenkirjasarjoja ja nuorisoromaaneja sekä tyttönimellään että avionimellään ja työskenteli myös yhdessä aviomiehensä Richard Gavin Robinsonin kanssa heidän avioiduttuaan vuonna 1941. He asuivat King’s Lynnissä Norfolkissa.
Studio Ghiblin elokuva "Marnie – tyttö ikkunassa" perustuu hänen romaaniinsa "When Marnie Was There" (1967), joka on suomennettu vuonna 1970 nimellä "Tyttö ikkunassa".
Afrikan maantiede

Afrikka on maapallon toiseksi suurin manner. Sen pohjoisosaa hallitsee Saharan autiomaa, ja keskiosissa on trooppisia sademetsiä.
Sijainti ja koko.
Afrikka rajautuu pohjoisessa Välimereen, koillisessa Suezin kanavaan ja Punaiseenmereen, idässä Intian valtamereen ja lännessä Atlanttiin.
Afrikan pinta-ala on 30,3 miljoonaa neliökilometriä. Afrikan pohjoisimmasta kohdasta, Ras ben Sakkasta Tunisiassa (37°21' N), eteläisimpään, Cape Agulhasiin Etelä-Afrikassa on matkaa suunnilleen 8 000 kilometriä. Mantereen läntisimmästä kohdasta, Kap Verden niemimaasta Senegalissa(17°33'22" W), itäisipään kohtaan Sar Hafuniin Somaliassa (51°27'52" E), on noin 7 400 kilometriä.
Afrikan rantaviivan pituus on noin 26 000 kilometriä. Muihin maanosiin verrattuna Afrikan rannikot ovat melko suoria, ilman laajoja niemimaita tai lahtia.
Pinnanmuodot.
Afrikka koostuu useista ylätasangoista, jotka Itä-Afrikan hautavajoama halkaisee mantereen itäosissa. Vulkaanisessa hautavajoamassa on useita järviä ja laaksoja. Afrikan luoteisosissa ovat Atlasvuoret, jotka ovat geologisesti mantereen nuorinta osaa.
Afrikan korkein vuori on Kilimanjaro, jonka huippu on 5 895 metriä merenpinnasta.
Vesistöt.
Afrikan suurin joki on Välimereen laskeva Niili, jota pidetään noin 6 690 kilometrin pituudellaan maailman pisimpänä jokena. Muita Afrikan suurimpia jokia ovat Kongo (4 630 km), Sambesi (2 735 km) ja Niger (4 100 km).
Useimmat Afrikan suurista järvistä sijaitsevat Ison hautavajoaman alueella. Suurimpia järviä ovat esimerkiksi Victorianjärvi, Tanganjikajärvi, Njassajärvi, Albertinjärvi ja Tšadjärvi.
Saaret.
Afrikan kaakkoisrannikolla on Madagaskar, joka on maailman neljänneksi suurin saari. Mannerta ympäröiviä muita saaria ovat esimerkiksi Komorien saaristo (Komorit ja Mayotte), Réunion, Mauritius, Seychellit, Sokotra, Tristan da Cunha, Madeira, Kanariansaaret sekä São Tomé ja Príncipe.
Luonto.
Kasvillisuusvyöhykkeet.
Pohjois-Afrikassa on suuri Saharan kuumuusaavikko. Sen pohjoispuolella on kapea Välimeren rannikkovyöhyke. Saharan eteläpuolella on Sahel, joka on kuiva, puoliaavikosta savanniksi asteittain muuttuva alue. Keski- ja Länsi-Afrikka on tiheiden ja kosteiden trooppisten sademetsien peitossa. Eteläisessä Afrikassa on puoliaavikoita ja Kalaharin autiomaa.
Eläimistö.
Afrikassa on hyvin monimuotoinen ja runsas eläimistö. Siellä on maailman muihin alueisiin verrattuna huomattavan paljon suurikokoisia eläimiä, varsinkin nisäkkäitä. Sellaisia ovat petoeläimistä leijona, leopardi ja hyeena, kasvis­syöjistä esimerkiksi afrikannorsu, kirahvi, virtahepo ja sarvikuono. Afrikassa on myös suuri joukko antilooppilajeja sekä kädellisiä kuten paviaanit sekä ihmis­apinoihin kuuluvat simpanssit ja gorillat. Linnuista suurin on strutsi ja matelijoista krokotiili.
Folktribunen

Folktribunen oli Helsingissä vuosina 1907–1910 ilmestynyt ruotsinkielinen sosiaalidemokraattinen aikakauslehti.
Alaotsikolla "socialdemokratisk månadsskrift" ilmestynyt "Folktribunen" perustettiin "Sosialistisen Aikakauslehden" ruotsinkieliseksi vastineeksi. Sen julkaisija ja vastaava toimittaja oli Ivar Hörhammer. Toimituskuntaan kuuluivat Ture Janson, Georg W. Johansson ja Yrjö Sirola sekä myöhemmin K. H. Wiik ja Edvard Gylling. "Folktribuneniin" kirjoittivat myös Runar C. Öhman, Arvid Mörne, Gunnar Castrén ja Ola Castrén. Lehden tarkoituksena oli käsitellä ajankohtaisia taloudellisia ja sosiaalisia kysymyksiä sekä toimia suomen- ja ruotsinkielisen työväenliikkeen yhdyssiteenä. "Sosialistiseen Aikakauslehteen" verrattuna "Folktribunenissa" oli melko vähän teoreettisia artikkeleita, mutta sen sivuilla näkyivät ruotsinkielisen työväenliikkeen revisionistiset piirteet. Lehti julkaisi myös kaunokirjallisuutta sekä kirjallisuusarvosteluja ja kirjaesittelyjä. Levikki jäi alle tuhannen tilaajan ja ilmestyminen muuttui epäsäännölliseksi, kunnes lehti lakkasi vuoden 1910 syksyllä.
Aikapallo

Aikapallo on alun perin 1800-luvulla käytetty aikamerkkilaite. Se rakennettiin kiinnittämällä kirkkaalla värillä maalattu pallo pylvään ympärille. Pylvään huippuun nostettu pallo pudotettiin tiettyyn kellonaikaan merkiksi, jonka perusteella voitiin tarkastaa kellojen olevan oikeassa ajassa. Aikapalloja käytettiin etupäässä satamissa, jotta lähistölle ankkuroiduissa laivoissa voitiin palloa esimerkiksi kaukoputkella tarkkailemalla tarkastaa kellot viemättä niitä pois laivalta. Joitakin aikapalloja on yhä käytössä historiallisina turistinähtävyyksinä.
Ensimmäinen aikapallo rakennettiin Englannin Portsmouthiin vuonna 1829. Vuonna 1833 Greenwichin kuninkaallisen observatorion katolle asennettiin aikapallo, joka pudotetaan yhä nykyäänkin joka päivä kello 13:00. Ensimmäinen aikapallo Yhdysvalloissa rakennettiin vuonna 1845 Washingtoniin. Suomessa Turkuun rakennettiin 1860-luvulla aikapallo, joka pudotettiin maanantaisin kello 12 vuoteen 1939 asti.
Vuonna 1907, varsinaisten aikapallojen jäätyä jo pitkälti tarpeettomiksi, New Yorkin Times Squaren laidalla olevan New York Times -sanomalehden silloin omistaman One Times Square -rakennuksen katolle asennettiin samalla periaatteella toimiva Times Squaren pallo, joka on siitä lähtien pudotettu kerran vuodessa vuoden vaihtumisen merkiksi. Pallon pudotus on osa aukiolla järjestettävää uudenvuodenjuhlaa.
Federico Valverde

Santiago Federico Valverde Dipetta (s. 22. heinäkuuta 1998 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa La Ligassa pelaavaa Real Madridia. Valverde on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Valverde siirtyi Peñarolista Real Madridiin toukokuussa 2015 viiden miljoonan euron siirtosummalla. Hänet lainattiin välittömästi takaisin yhden vuoden ajaksi. Hän pelasi kauden 2017–2018 lainalla Deportivo La Coruñassa mutta on sittemmin vakiinnuttanut paikkansa Real Madridin joukkueessa. Hän pelasi 11 ottelua kaudella 2021–2022 Real Madridin voittamassa Mestarien liigassa ja syötti loppuottelun ainoan maalin. Hän on voittanut Espanjan liigamestaruuden vuosina 2020, 2022 ja 2024 sekä Mestarien liigan vuosina 2022 ja 2024.
Maajoukkueura.
Valverde pelasi vuonna 2017 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa, joissa Uruguay sijoittui neljänneksi. Hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki seitsemän ottelua. Hän teki puolivälierässä Portugalia vastaan 2–2-tasoitusmaalin ja otteun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa maalin joukkueensa ensimmäisenä laukojana.
Valverde pelasi Uruguayn A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Paraguayta vastaan. Hän pelasi vuosien 2019 ja 2021 Copa Américassa. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2022 täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. Vuoden 2024 Copa Américassa Valverde pelasi pronssia saavuttaneen Uruguayn avauskokoonpanossa kaikki kuusi ottelua ja teki maalin toisessa alkulohko-ottelussa Boliviaa vastaan. Hän on pelannut kesäkuun 5. päivään 2025 mennessä 69 A-maaottelua, joissa hän on ollut 60 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt näissä maaotteluissaan kahdeksan maalia.
"Uruguayn maalit mainittu ensin."
Saavutukset.
"Päivitetty 5. kesäkuuta 2025."
Peñarol
Real Madrid
Panthera gombaszoegensis

Euroopanjaguaari ("Panthera gombaszoegensis") on sukupuuttoon kuollut kissaeläinlaji. Se kehittyi luultavasti Afrikassa plioseenikaudella ja levisi sitten koko Eurooppaan Lähi-idän kautta. Se kuvataan usein nykyisen jaguaarin tapaan metsissä tai viidakoissa elävänä metsästäjänä, mutta se on saattanut elää muuallakin kuin metsissä.
Giuseppe Cipriani

Giuseppe Cipriani (s. 9. kesäkuuta 1965 Venetsia) on italialainen autourheilija ja liikemies. Hän kilpailee kaudella 2016 Formula 3.5 V8 -sarjassa Durango-tallin autolla.
Vuosina 2010–2015 Cipriani kilpaili pääasiassa Auto GP -sarjassa. Hän perusti vuonna 2013 oman kilpatallin, Ibiza Racing Teamin.
Cipriani on maailmanlaajuisesti luksusravintolatoimintaa pyörittävän Cipriani S.A. -yhtiön talousjohtaja. Hänen isoisänsä perusti Harry's Barin Venetsiaan vuonna 1931, ja maailmanlaajuiseksi toiminta laajeni vuonna 1985. Yhtiön pääomistaja on Ciprianin isä Arrigo Cipriani.
Karoliina Kujala

 
Karoliina Kujala (s. 1. helmikuuta 1987) on salibandypelaaja. Hän edusti liigassa nurmijärveläistä SB-Prota vuosina 2004–2007 ja 2011–2022. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 2014, 2018 ja 2019 sekä saavutti viisi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Hän pelasi liigassa 304 runkosarjaottelua, joissa hän teki 293 maalia ja antoi 220 maalisyöttöä, sekä 103 pudotuspeliä, joissa hän on teki 90 maalia ja sai 54 syöttöpistettä. Välillä hän pelasi sveitsiläisessä Piranha Churissa.
Kujala oli Suomen maajoukkueen pelaajana mukana vuosien 2009, 2011, 2013, 2015 ja 2017 MM-kilpailuissa ja saavutti niissä neljä hopeaa ja yhden pronssin. Kaikkiaan hän pelasi 122 maaottelua ja teki niissä 48 maalia sekä antoi 38 maalisyöttöä.
Kujalan kaksoissisko Elina Kujala on myös pelannut salibandymaajoukkueessa.
Merisali

Merisali on Waldemar Aspelinin suunnittelema vuonna 1899 valmistunut rakennus Naantalissa, joka toimii nykyään ravintolana. Rakennus sijaitsee Naantalin vanhankaupungin rannassa Naantalin kirkon alapuolella. Merisalissa on suuri ravintolasali sekä katettu terassi. Asiakaspaikkoja on sisällä 130 ja ulkona 160. Ravintola on talvisin suljettu. Rakennus on kulttuurihistoriallisesti arvokas sekä kaupunkikuvallisesti erittäin merkittävä myös kaupunkia meren suunnasta lähestyttäessä. Rakennus on suojeltu asemakaavassa, ja maakuntakaavassa se on sisällytetty suojeltavista rakennetun ympäristön kokonaisuuksista tehtyyn erillisluetteloon. Merisali on inventoitu valtakunnallisesti arvokkaaksi rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja ympäristöllisesti.
Vuonna 1899 valmistuneen Merisalin paikalla sijaitsi ennen kokoussali, joka rakennettiin 1860-luvulla uudelle Naantalin kylpylälaitokselle. Kylpylävieraat kävivät Merisalissa seurustelemassa, lukemassa lehtiä ja kuuntelemassa musiikkia. Ravintoloina toimivat Merisali ja Naantalin kaivohuone ovat ainoat vuonna 1963 toimintansa lopettaneen kylpylälaitoksen säilyneet rakennukset. Merisali toimi aiemmin kahvilana, mutta sen siirryttyä 1980-luvun lopulla Heikki Routamaalle muutettiin tilat myös ravintolaksi. Rakennuksen ulko- ja sisätilat ovat säilyneet lähes alkuperäisinä. Vuonna 2016 rakennusta laajennettiin wc- ja keittiötiloilla.
Vuonna 2023 alkanut Merisalin peruskorjaus valmistui vuoden 2024 kesällä. Peruskorjauksen aikana rakennus muun muassa paalutettiin uudelleen ja sen perustukset uusittiin. Lisäksi rakennuksen pinnat restauroitiin sisältä.
Ziyang

Ziyang (, pinyin: Zīyáng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Sichuanin maakunnan keski-itäosassa. Kaupungin pinta-ala on 7 962 neliökilometriä ja väkiluku noin 3,67 miljoonaa (vuonna 2010, sisältäen Jianyangin kaupunkia). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 75 kilometriä maakunnan pääkaupunki Chengdusta kaakkoon.
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Deyangin ja Suiningin, etelässä Neijiangin, lännessä Meishanin, sekä luoteessa Chengdun prefektuuritason kaupunkeihin. Kaakossa naapurina on maakuntatasolla oleva Chongqingin itsehallinnollinen kunta.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jaetaan yhteen kaupunkipiiriin ja kahteen piirikuntaan. Aiemmin Ziyangin alaisuudessa oleva Jianyangin piirikuntatason kaupunki siirtyi Chengdun alaisuuteen toukokuussa 2016.
Luettelo televisiosarjan Disneyn ihmeellinen maailma jaksoista

Disneyn ihmeellinen maailma (engl. "The Wonderful World of Disney") on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu televisiosarja, jossa esitetään useita eri Disneyn alkuperäisiä ja aikaisemmin esittämättäimiä lyhytanimaatioita ja elokuvia. Sarjaa esitettiin ensi kerran 27. lokakuuta 1954 Yhdysvalloissa nimellä. Disneyland, jonka jälkeen sarjan nimi on vaihdellut useaan kertaan. Sarjan alkuvaiheessa ohjelman isäntänä toimivat Walt Disney vuosien 1954-1966 aikana ja hänen jälkeensä. Michael Eisner 1986-2005 aikana, jolloin hän toimi myös The Walt Disney Companyn toimitusjohtajana.
Disneyn ihmeellisestä maailmasta on esitetty vuodesta 1954 lähtien yli 770 jaksoa, jonka myöstä, siitä on tullut toiseksi pisimpänään esitetty päivä-ohjelma Hallmark Hall of Famen jälkeen, jota on esitetty 280 jaksoa.
Suomessa sarjaa esitettiin Kolmoskanavalla ja myöhemmin MTV3:lla 1990-luvulla.
Campo Ligure

Campo Ligure on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Genovan metropolikaupungissa Ligurian alueella. Se sijaitsee Sturajoen varrella kahden luonnonpuiston, Parco naturale regionale del Beiguan ja Parco naturale delle Capanne di Marcarolon välissä. Campo Ligure on listattu yhdeksi Italian kauneimmista kylistä, "I borghi più belli d'Italia".
Historia.
Campo Liguren nimi juontaa paikalla 200-luvulla sijainneeseen roomalaisten linnoitukseen. 600-luvulla bysanttilaiset vahvistivat linnoitusta. 900-luvulla alueelle perustettiin ensimmäinen seurakunta. 1100- ja 1200-luvuilla aluetta hallitsivat useat suvut. Vuonna 1329 siitä tuli osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa, joka oli Genovan tasavallan ympäröimä enklaavi. 1700-luvulla alueen talous kehittyi ja sinne syntyi raudan tuotantoa ja jalostusta, silkkikehräämöitä, paperitehtaita sekä metsä- ja maataloutta. Vuonna 1797 kaupunki liittyi Ligurian tasavaltaan. Vuonna 1805, jolloin kaupunki tunnettiin vielä nimellä Campo Freddo, siitä tuli Napoleon I:n valloitettua alueen osa Ranskan ensimmäistä keisarikuntaa. Wienin kongressissa vuonna 1815 alue määrättiin osaksi Sardinian kuningaskuntaa. Vuonna 1884 kunnan nimi muutettiin Campo Ligureksi.
Nähtävyyksiä.
Yksi kunnan maamerkeistä on sen linna Castello di Campo Ligure. Linnan vanhimmat osat ovat roomalaisten rakentamia. Nykyiset ulkoseinät on rakennettu keskiajalla 1100- ja 1200-luvuilla. Linnan torni on yli 28 metriä korkea ja halkaisijaltaan se on lähes 6 metriä. 1300-luvulla linnasta tuli Spinolan suvun omaisuutta. Linna pysyi Campo Ligurea hallinneella Spinolan suvulla 1700-luvulle saakka. Vuonna 1986 se kunta osti linnan ja 1990-luvulla siellä aloitettiin kunnostustyöt.
Campo Liguren keskiaikainen silta ("Ponte medievale di San Michele") on rakennettu alkujaan 800-luvulla. 1700-luvulla oli useita pahoja tulvia jotka romahduttivat osia sillasta. Nykyinen silta on valmistunut vuonna 1841.
Campo Liguressa on useita näyttäviä kirkkoja, kuten Chiesa della Natività di Maria Vergine, Oratorio dei Santi Sebastiano e Rocco ja Oratorio di Nostra Signora Assunta.