Vuoristo-Karabah

Vuoristo-Karabah (, , myös Լեռնային Ղարաբաղ, "Leṙnayin Ġarabaġ", ) on maantieteellinen alue Etelä-Kaukasiassa.
Neuvostojohtaja Stalin liitti alueen Azerbaidžaniin. Alueella oli 1980-luvulla kansallisuuskiistoja. Niiden takia armenialaiset kansallismieliset irrottivat alueen Armenian tuella Azerbaidžanista vuonna 1991. Aluetta hallitsi vuoteen 2023 pääosin itsenäinen Artsakhin tasavalta.
Alue on pinta-alaltaan noin 4 400 neliökilometriä. Vuonna 2013 Vuoristo-Karabahin tasavalta ilmoitti väkiluvukseen 148 100 asukasta. 
Vuoristo-Karabahin asukkaista pääosa oli etnisesti armenialaisia. Karabah ("Karabagh") on peräisin turkin ja persian kielistä ja se tarkoittaa "mustaa puutarhaa". Paikalliset asukkaat käyttävät nykyisin mieluiten muinaista nimeä "Artsakh".
Historia.
Vuoristo-Karabahia asuttivat vuosisatojen ajan kristityt armenialaiset ja islaminuskoiset azerit. 1700-luvun lopussa alue oli itsenäinen Karabahin kaanikunta.
Alue liitettiin Venäjän keisarikuntaan 1800-luvulla.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliitto perusti Vuoristo-Karabahin autonomisen alueen Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan sisälle.
Kun Neuvostoliiton valta alueella hiipui 1980-luvulla, armenialaisten ja azerien väliset yhteenotot lisääntyivät. Paikallishallinto halusi liittyä Armeniaan ja julisti maan irti Azerbaidžanista 1988. Armenialaiset ja azerit karkottivat toisiaan. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen vuonna 1991 Vuoristo-Karabah julistautui itsenäiseksi tasavallaksi. Neuvostojoukkojen lähtö kiihdytti 1980-luvulla alkaneen konfliktin täydeksi sodaksi vuonna 1992. Sodassa arviolta 20 000–30 000 ihmistä menetti henkensä. Armenialaiset joukot onnistuivat saamaan alueen hallintaansa. Armenialaiset myös miehittävät Azerbaidžanin alueita Vuoristo-Karabahin ulkopuolelta ja loivat näin maayhteyden Karabahin ja Armenian välille. Vuonna 1994 osapuolet suostuivat aselepoon.. Rauha jäi solmimatta ja ajoittainen rajakahakointi jatkui. Azerbaidžan on ajoittain uhannut liittää alueen takaisin itseensä. 
Vuoristo-Karabahin kiista pysyi vuosikymmenien ajan jäätyneenä konfliktina, kunnes vuonna 2020 Azerbaidžan aloitti sodan, jossa se valtasi suuren osan Vuoristo-Karabahia itselleen. Euroopan unioni ilmaisi lokakuussa 2020 olevansa ”erittäin huolissaan” tilanteen kärjistymisestä, ja EU:n ulkosuhteista vastannut Josep Borrell vetosi osapuoliin, jotta nämä sitoutuisivat Ranskan, Venäjän ja Yhdysvaltain muodostaman niin kutsutun Minskin ryhmän tukemiin rauhanneuvotteluihin. Venäjä oli Vuoristo-Karabahin kriisin suhteen vaikeassa välikädessä, sillä se oli Armenian liittolainen, mutta pyrki pitämään hyviä suhteita myös Azerbaidžaniin ja sen liittolaiseen Turkkiin. 
Azerit aloittivat vuonna 2023 sotilasoperaation. Se johti separatistien antautumiseen ja alueen liittämiseen Azerbaidžaniin. YK:n mukaan yli 100 000 armenialaista oli paennut Vuoristo-Karabahista Armeniaan syyskuun 2023 loppuun mennessä. Armenian pääministeri Nikol Pašinjan luonnehti armenialaisten joukkopakoa etniseksi puhdistukseksi. Azerbaidžan kiisti jyrkästi Armenian syytökset ja vakuutti kaikkien pakolaisten lähteneen Vuoristo-Karabahista omasta tahdostaan. Azerbaidžanin on epäilty käyttäneen hyväkseen Armeniaa tukeneen Venäjän keskittymistä hyökkäyssotaansa Ukrainassa. Toisaalta on uskottu Venäjän antaneen hiljaisen hyväksyntänsä Azerbaidžanin operaatiolle. Yksikään YK:n jäsenvaltio ei koskaan tunnustanut etnisesti armenialaisen Vuoristo-Karabahin itsenäisyyttä Azerbaidžanista.