tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sasha Pavlović

Aleksandar "Sasha" Pavlović (; s. 15. marraskuuta 1983 Bar) on montenegrolainen koripalloilija, joka on pelannut KK Partizanissa vuodesta 2014 lähtien.
Ura.
Seurajoukkueet.
Pavlović aloitti koripallon Primorka Barin juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi myöhemmin KK Budućnost Podgoricaan kaudeksi 2000–2001. Hän edusti seuraa kolme kautta ja voitti cup-mestaruuden vuonna 2001.
Kesällä Pavlović osallistui , jossa Utah Jazz varasi hänen pelaajaoikeutensa tilaisuuden 19:ntenä pelaajana. Tulokaskaudellaan hän teki keskimäärin 4,8 pistettä ja otti 2,0 levypalloa ottelua kohden. Vuoden 2004 NBA:n laajennusvarauksessa uudeksi NBA-seuraksi tullut Charlotte Bobcats varasi hänet Utahilta, mutta kauppasi hänet heti Cleveland Cavaliersille, jossa hän vietti valtaosan NBA-urastaan.
Pisteiden valossa Pavlovićin paras NBA-kausi oli 2006–2007, jolloin hän teki keskimäärin 9,0 pistettä ottelua kohden ja heitti kolmen pisteen heittonsa 40,5 % tarkkuudella. Hän edusti seuraa kesään 2009 asti, jolloin Cavaliers kauppasi hänet, Ben Wallacen sekä varausvuoron Phoenix Sunsille. Samalla Cavaliers sai joukkueeseensa Shaquille O'Nealin. Pavlović ei kuitenkaan edustanut Sunsia yhdessäkään ottelussa, sillä syyskuussa 2009 seura vapautti hänet sopimuksestaan. Pian tämän jälkeen hän solmi Minnesota Timberwolvesin kanssa pelaajasopimuksen.
Kauden 2010–2011 alussa Pavlović pelannut missään seurassa, vaan siirtyi vasta tammikuussa 2011 Dallas Mavericksiin. Kymmenen ottelun jälkeen, helmikuussa 2011, hän jatkoi uraansa New Orleans Hornetsissa. Pavlović edusti seuraa vain neljässä ottelussa ja siirtyi maaliskuussa 2011 loppukaudeksi Boston Celticsiin. Kauden 2011–2012 hän pelasi kokonaisuudessaan Celticsin joukkueessa. Kesällä 2012 hän siirtyi kolmen seuran suuressa pelaajakaupassa Portland Trail Blazersille.
Kausi 2012–2013 jäi hänen toistaiseksi viimeisekseen NBA:ssa ja hän teki kauden aikana keskimäärin 2,6 pistettä ottelua kohden. Helmikuussa 2014 hän siirtyi takaisin Eurooppaan yli vuosikymmenen NBA-koripallon jälkeen ja teki serbialaisen KK Partizanin kanssa pelaajasopimuksen.
Maajoukkue.
Pavlović pelasi Serbia ja Montenegron alle 20-vuotiaiden juniorimaajoukkueessa. Hän pelasi myös Serbia ja Montenegron koripallomaajoukkueessa, jonka kanssa hän oli mukana vuoden 2004 olympiaturnauksessa.
Williamsonin eetterisynteesi

Williamsonin eetterisynteesi on alkyyli- tai aryylihalogenidin ja alkoksidin tai fenoksidin välinen reaktio, jossa reaktion tuotteena muodostuu eetteri. Reaktio on nimetty kehittäjänsä Alexander William Williamsonin mukaan, joka löysi reaktion vuonna 1850. Williamsonin eetterisynteesi on yksi käytetyimpiä tapoja valmistaa eettereitä synteettisesti teollisuudessa.
Reagenssit ja mekanismi.
Williamsonin eetterisynteesi on monipuolinen tapa valmistaa eettereitä, koska sopivan alkyylihalogenidin ja alkoksidin tai fenoksidin valinnalla voidaan tuottaa joko symmetrisiä tai asymmetrisiä eettereitä. Alkoksidin muodostamiseen vaaditaan erittäin vahva emäs esimerkiksi natriumhydridi ja fenoksidien muodostamiseen riittää heikompikin emäs kuten natriumhydroksidi tai hopeaoksidi. Alkyyli- tai aryylihalogenidin tulee olla primäärinen tai sekundäärinen. Käsiteltäessä tertiäärisiä halogeeniyhdisteitä näissä olosuhteissa tapahtuu pääasiassa eliminaatioreaktioita, joiden tuotteina muodostuu alkeeni. Aromaattiset halodit reagoivat vain vähäisessä määrin fenoksidi-ionien kanssa ellei halogenidissa ole myös jotain elektroneja puoleensävetävää ryhmää, kuten nitroryhmää. Aromaattisilla yhdisteillä voi tapahtua sivureaktioina alkyloitumisreaktioita aromaattiseen renkaaseen. 
Williamsonin eetterisynteesi on nukleofiilinen substituutioreaktio ja tapahtuu S2N-reaktiomekanismilla. Mekanismissa nukleofiilinen alkoksidi- tai fenoksidi-ioni reagoi elektrofiilisen alkyylihalogenidin hiiliatomin kanssa. Reaktiossa muodostuu viisiatominen siirtymätila ja parempi lähtevä ryhmä halogenidi irtoaa, jolloin tuotteena muodostuu eetteri ja halogenidi-ioni.
Aleksandar Pavlović

Aleksandar Pavlović -nimisiä henkilöitä ovat:
Hilton Molino Stucky Venice

Molino Stucky on Venetsiassa Giudeccan saarella sijaitseva entinen mylly ja pastatehdas. Nykyään rakennuskompleksissa on Hilton-ketjun hotelli.
Tehtaan perusti Giovanni Stucky 1800-luvun lopulla. Tehdas oli aikanaan alansa suurimpia Euroopassa. Tehdas koostui 13 rakennuksesta joista korkein oli 9-kerroksinen. Tyyliltään rakennukset ovat uusgoottilaisia ja ne on tehty tiilestä. Molino Stuckyn pasta oli yksi tunnetuimmista pastamerkeistä maailmanlaajuisesti, ja tehdas menestyi hyvin. Giovanni Stucky murhattiin vuonna 1910. Murhan teki yksi tehtaan entinen työntekijä joka kärsi mielenterveysongelmista. Tämän jälkeen tehtaan johdon otti käsiinsä Giovannin poika Giancarlo. Aika oli kuitenkin jo ajamassa tehtaan ohi. Rautateiden kehitys vei kuljetusedun Molino Stuckylta, ja lopulta tehdas jouduttiin lopettamaan vuonna 1955. Tehdas oli rappiolla, kunnes lopulta vuonna 1998 aloitettiin rakennuksen kunnostaminen. Rakennustyömaalla oli kuitenkin vuonna 2003 suuri tulipalo, joka viivästytti valmistumista. hotelli Hilton Molino Stucky Venice avattiin vuonna 2007.
Maithilin kieli

Maithili on indoarjalainen kieli, jota puhutaan Koillis-Intiassa Biharin osavaltiossa ja Nepalissa. Sillä on vuodesta 1992 lähtien ollut virallisen kielen asema Biharissa. Maithililla on noin 30 miljoonaa puhujaa Intiassa ja noin neljä miljoonaa Nepalissa.
Maithili kuuluu indoarjalaisten kielen itäiseen haaraan ja se luetaan yhdessä muun muassa bhodžpurin ja magahin kanssa bihar-kielten ryhmään. Maithilia kirjoitetaan devanagari-kirjaimistolla.
Only Love Can Hurt Like This

Only Love Can Hurt Like This on englantilaisen laulaja-lauluntekijä Paloma Faithin kappale, jonka on sanoittanut Diane Warren. Se julkaistiin artistin kolmannen, A Perfect Contradiction-studioalbumin toisena singlenä 11. toukokuuta 2014. Kappaleesta tuli artistin kolmas Britannian singlelistan kymmenen parhaan joukkoon päässyt kappale, kun se 11. huhtikuuta nousi 20. sijalta 7. sijalle ja siitä tuli hänen parhaiten kyseisellä listalla menestynyt kappaleensa vuonna 2012 julkaistun "Picking Up the Pieces"-kappaleen rinnalla.
Pentti Sydänmaanlakka

Pentti Kalervo Sydänmaanlakka on henkilöstöjohtamisen konsultti ja tietokirjailija. Sydänmaanlakka on valmistunut filosofian tohtoriksi Aalto-yliopiston tuotantotalouden laitokselta 2002. Sydänmaanlakalla on myös tekniikan lisensiaatin tutkinto (2001) samalta laitokselta ja filosofian maisterin tutkinto (1980) Helsingin yliopistosta.
Työura.
Sydänmaanlakka on työskennellyt pitkään henkilöstöjohdon tehtävissä muun muassa Nixdorfin, Siemensin, Koneen ja Nokian palveluksessa. Vuodesta 2002 lähtien hän on toiminut perustamansa yrityksen, Pertec Consulting Oy:n kautta, jonka omistus myytiin Hyvinvointivalmennus Hälsa Oy:lle elokuussa 2019. 
Pentti Sydänmaanlakka on kirjoittanut kahdeksan teosta johtamisesta. Hän on toiminut Henry ry:n (Henkilöstöjohdon Ryhmä) puheenjohtajana 1998–1999 ja on myös Henryn kunniapuheenjohtaja. Helsingin Kauppakorkeakoulun Executive Education on myöntänyt hänelle Tiedon jano -tunnustuspalkinnon 2003.
Tutkimustoiminta.
Sydänmaanlakka on rakentanut älykkään johtamisen viitekehystä väitöskirjassaan ja useissa kirjoissaan.
Balls of Steel (televisiosarja)

Balls of Steel on brittiläinen piilokamerasarja, jota esitettiin kolmen tuotantokauden ajan vuosina 2005-2008. Ohjelmassa eri näyttelijät tekevät erilaisia jekkuja satunnaisille ihmisille. Ohjelman juonsi Mark Dolan.
Ohjelman formaatista on tullut ulkomaisia versioita, kuten suomalaisversio "Teräspallit" ja australialaisversio "Balls of Steel Australia".
Helga Sjöstedt

Helga Hulda Viola Sjöstedt (8. helmikuuta 1908 Tampere – 29. lokakuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kuvittaja. 
Sjöstedtin vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Oskar Edvin Sjöstedt ja Hulda Sofia Thurén. Helsingissä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa opiskellut Sjöstedt tunnetaan kymmenistä kuvittamistaan satu- ja lastenkirjoista sekä 1930–1970-luvuilla piirtämistään postikorteista. Sjöstedtin kuvittamista teoksista tunnetuin on vuonna 1947 ilmestynyt Laura Latvalan "Pikku-Marjan eläinkirja". Se on Suomen kaikkien aikojen myydyin lastenkirja, jota on painettu yli 300 000 kappaletta. Hän julkaisi myös itse neljä lasten kuvakirjaa vuosina 1948–1959. 
Rudolf Koivu-palkinnon Sjöstedt sai 1951 teoksesta "Pikkusiskojen satuja", 1957 teoksesta "Kansojen satuja" ja 1961 kaksiosaisesta teoksesta "Hölmölän kylästä". Uransa Sjöstedt aloitti "Aamulehden" kuvittajana ja Otavassa 1936, myöhemmin hän työskenteli myös Karistolle, Gummerukselle ja WSOY:lle. Sjöstedtin tyyli oli naivistinen ja enimmäkseen mustavalkoinen, hän piti erityisesti eläinten kuvaamisesta. Maalatessaan Sjöstedt käytti ns. peiteväritekniikkaa. Hän piti 1970 Strindbergin taidesalongissa näyttelyn kollaaseistaan. Sjöstedt oli perheetön, syrjään vetäytyvä ja tunsi itsensä vanhemmiten kaltoin kohdelluksi ammattilaisena.
The Lure of Ambition

The Lure of Ambition on vuonna 1919 ensi-iltansa saanut Edmund Lawrencen ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraama, jonka pääosassa on Theda Bara. "The Lure of Ambition" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 16. marraskuuta vuonna 1919. Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä oli Fox Film Corporation. "The Lure of Ambition" oli Baran viimeinen elokuva Foxille. Elokuva on nykyisin listattu kadonneeksi elokuvaksi.
Juoni.
Köyhä Olga Dolan (Theda Bara) työskentelee yleisenä pikakirjoittajana tyylikkäässä newyorkilaisessa hotellissa. Kun Olga hurmaa kunniakkaan Cyril Ralstonin (William B. Davidson), ja esittelee hänelle hänen sivistymättömän Sylvester-isänsä (Dan Mason) sekä rähjäisen kotinsa, Ralston suostuttelee Olgan hyväksymään sviitin hotellista. Ralston lupaa Olgalle avioituvansa hänen kanssaan jonain päivänä. Kun Ralston palaa Englantiin, Olga vannoo kostoa. Kosto alkaa soluttautumalla Englannin hienostopiireihin.
Euron tulevaisuus – Suomen vaihtoehdot

Euron tulevaisuus – Suomen vaihtoehdot on kahdentoista pääsääntöisesti tohtoritasoisen kansantalouden asiantuntijan kirjoittama teos Euroopan rahajärjestelmän tulevaisuuden kehityksestä. Vesa Kanniaisen vetämä työryhmä EuroThinkTank arvioi euron 18 jäsenmaalla, kuten Suomella olevan kolme mahdollista tulevaisuutta:
Vastaanotto.
Ajatuspaja Libera julkisti suomalaisen asiantuntijaryhmän professori Vesa Kanniaisen johdolla kirjoittaman teoksen 7. toukokuuta 2014. Julkaisutilaisuus järjestettiin Helsingin yliopiston Economicum-salissa. Kirjaa kommentoivat paneelikeskustelussa professori Vesa Kanniainen, hallituksen puheenjohtaja Björn Wahlroos, ulkoministeri Erkki Tuomioja, valtiovarainvaliokunnan puheenjohtaja Kimmo Sasi sekä tutkimusjohtaja Elina Lepomäki. Tilaisuuden juonsi Helsingin yliopiston Eurooppa-tutkimuksen johtaja Juhana Aunesluoma.
Eureka (Kalifornia)

Eureka on kaupunki Pohjois-Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Se on Humboldtin piirikunnan hallintokeskus. Eureka sijaitsee Route 101 -valtatien varrella 430 kilometriä pohjoiseen San Franciscosta ja 160 kilometriä etelään Oregonin osavaltion rajalta. Vuoden 2010 väestönlaskennassa Eurekan kaupungin asukasluku oli 27 191 ja laajemman suur-Eurekan alueen 45 034.
Eureka on Yhdysvaltain länsirannikon suurin kaupunki San Franciscon ja Portlandin välillä ja läntisin yli 25 000 asukkaan kaupunki 48 osavaltion manner-Yhdysvalloissa. Eurekassa on suurin syväsatama San Franciscon ja Coos Bayn välillä. 
Historiaa.
Eureka sijaitsee Humboldtinlahdella. Alueen alkuperäisasukkaat olivat wiyot-kieltä puhuneita intiaaneja, jotka asuttivat aluetta tuhansia vuosia ennen eurooppalaisten tuloa. Kieltä ei enää puhu kukaan, mutta toista alkuperäiskieltä yurokia yritetään Eurekan alueella estää katoamasta.
Punapuualueen rannikolla sijaitseva Eureka kehittyi puutavarakaupan vapaavarastona ja auttoi näin alueen satoja sahalaitoksia saamaan tuotteensa maailmanmarkkinoille. Kaupungissa on monia viktoriaanisen tyylin puutaloja, erityisesti hyvin säilyneessä 1800-luvun vanhassa keskustassa. Toinen viktoriaanisen tyylin mukaisena säilynyt kaupunki on lähellä sijaitseva Ferndale. 
Kalifornian länsirannikkoa purjehtineilta eurooppalaisilta löytöretkeilijöiltä kesti satoja vuosia löytää Humboldtinlahden kapea suuaukko. Sen ja nykyisen Eurekan seudun löysi maata pitkin edennyt tutkimusretkikunta vasta vuonna 1849. Eurekan siirtokunta perustettiin 13. toukokuuta 1850.
Kalifornian kultaryntäyksen aikoihin kullanetsijöitä tuli meritse vasta löydetylle Humboldtinlahdelle. Kaupunki onkin saanut nimensä kreikan kielen sanasta "heureka" ’minä löysin sen’. ”Eureka!” on myös Kalifornian osavaltion virallinen tunnuslause.
Vuonna 1860 eurooppalaiset uudisasukkaat taltuttivat aluetta puolustaneet intiaanit suuressa Wiyotien verilöylyssä. Kullanetsinnän osoittauduttua huonosti kannattavaksi monet kullan perässä alueelle tulleista siirtyivät puutavarakauppaan, josta tulikin Eurekan alueen pääelinkeino. Jo vuonna 1854, vain neljä vuotta siirtokunnan perustamisen jälkeen, alueella tiedetään toimineen jo vajaa kymmenen sahalaitosta, ja vuotta myöhemmin laskettiin 140 puutavarakuunarin purjehtineen edestakaisin Humboldtinlahdella kuljettaen sahatavaraa muihin nouseviin länsirannikon kaupunkeihin.
Kaadetut valtavat punapuurungot kuljetettiin kapeita, siirrettäviä rautateitä pitkin sahoille tai suoraan Eurekan satamaan. Vuonna 1914 valmistunut Northwestern Pacific -rautatie laajensi Eurekan alueen puutavaran markkinoita San Franciscoon ja sisämaan kaupunkeihin. Rautatie myös toi yhä enemmän työvoimaa ja asukkaita kasvavaan Eurekaan muualta Kaliforniasta.
Puutavaran ohella lohesta tuli toinen Eurekan alueen pääelinkeinoista. Kalasäilyketehtaita nousi Eurekan telakka-alueelle, ja lohen lisäksi saaliiksi saatiin tonnikalaa ja katkarapua. Eurekassa aloitettiin 1800-luvulla myös ostereiden viljely ja laivanrakennus. 
Toisen maailmansodan jälkeen sekä puutavarabisnes että kalastus alkoivat hiipua ja korvautua muilla elinkeinoilla.
Uwe Johnson

Uwe Johnson (20. heinäkuuta 1934 Cammin, Pommer – 22. helmikuuta 1984 Sheerness, Britannia) oli saksalainen kirjailija, toimittaja ja tutkija .
Johnsonin isä kuoli venäläisten vankileirillä. Perhe asettui sodan jälkeen Güstrowiin. Johnson opiskeli germaanista filologia ja teki lopputyönsä Ernst Barlachista. Hänen äitinsä pakeni 1953 Länsi-Berliinin, ja sen jälkeen Johnson ei enää saanut tavallisia töitä. 
Johnsonkin siirtyi länteen 1959 saadaksen julkaistuksi romaanejaan. Hän liittyi heti Gruppe 47:een. Sen jälkeen hän kirjoitti ja käänsi englanninkielistä kirjallisuutta. Hän kävi jo aiemmin Yhdysvalloissa ja asui siellä 1967–1968 mutta palasi jälleen 1969 Saksaan. 1974 hän muutti Britanniaan Isle of Sheppey saarelle Sheernessiin. Kirjailijantyön tekoa esti siellä kirjoittamiskammo, mutta hän kirjoitti kuitenkin lyhyempiä tekstejä. Neljäs osa hänen 1970 aloittamaansa "Jahrestagea" ilmestyi 1983. Hän joutui keskeyttämään pitämänsä teostensa lukukiertueen ja kuoli helmikuussa 1984 Sheernessissä.
Johnson sai Georg Büchner -palkinnon 1971.
Gruppe 47

Gruppe 47 on saksalaisten kirjailijoiden 1947 muodostama ryhmä, joka kokoontui vähintään kerran vuodessa keskustelemaan ja arvostelemaan toistensa teoksia Hans Werner Richterin johdolla. Gruppe 47 syntyi toisen maailmansodan jälkeen, ja se hallitsi länsisaksalaista kirjallisuutta 1960-luvulle saakka. Ryhmän tapaamiset päättyivät 1967. Virallisesti se lakkautettiin vasta 1970-luvun lopulla. Keskeisiä kirjailijoita olivat Heinrich Böll, Günter Grass ja Uwe Johnson. Omia kirjoituksiaan luki ryhmässä sen aktiivivuosina yli 200 kirjailijaa.
Ryhmä myönsi lupaaville uusille kirjailijoille a, jonka sai ensimmäisenä Günter Eich.
Jäseniä (valikoima).
Ryhmässä oli vaihteleva määrä jäseniä, esimerkiksi:
Z² (Devin Townsendin albumi)

Z² (myös Ziltoid 2) on Devin Townsendin yhdeksäs studioalbumi, joka on jatkoa vuoden 2007 konseptialbumille "Ziltoid the Omniscient". Se on tupla-albumi, joka käsittää myös Devin Townsend Projectin kanssa äänitettyä materiaalia. Ziltoid-albumin nimi on "Dark Matters", kun taas DTP:n levy kantaa nimeä "Sky Blue". Ziltoid-albumin teema on "Ziltoid vastaan maailma". Albumin julkaisun tiimoilta Townsend aloittaa kiertueen "Chaos in the Skies".
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 73. Suomessa se nousi virallisen albumilistan neljännelle sijalle.
Taustaa.
Albumin tekemistä rahoitettiin "Casualties of Cool" -albumia varten kerätyillä ylijäämävaroilla, joka ylitti keräystavoitteensa 546%. Kappaleiden kirjoittaminen alkoi Townsendin saatua äänitetyksi "Casualties of Coolin" Ché Aimee Dorvalin kanssa kesällä 2013. Kappalelistaus julkistettiin 16. huhtikuuta 2014. Äänitykset alkoivat Los Angelesissa 2. toukokuuta 2014, kaksi viikkoa ennen Casualties of Coolin julkaisua.
Teemat.
"Sky Bluen" musiikki jäljittelee musiikillisesti "Epicloud"-albumia, mutta on paljon melankolisempi, elottomampi ja tummempi kokonaisuus. "Dark Matters"in kappaleet ovat raivokkaita, soinnutusta ja kuorolaulua sisältäviä. Townsend on saanut ideoita tarinan kulkuun naapurinsa lapsilta.
Tauno Mustanoja

Tauno Frans Mustanoja (vuoteen 1945 "Salminen"; 30. maaliskuuta 1912 Tampere – 2. maaliskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja professori, joka saavutti kansainvälistä arvostusta keskiajan englannin kielen tutkijana.
Mustanoja kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseosta vuonna 1931, valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1938 pääaineenaan englantilainen filologia sekä suoritti jatko-opintoja Cambridgen yliopistossa Englannissa vuosina 1938–1939. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan ja oli sotilasarvoltaan yliluutnantti. Tohtoriksi Mustanoja väitteli vuonna 1948 tutkimuksella, joka käsitteli 1300-luvun englantilaista runoa "The Good Wife Taught Her Daughter". Mustanoja oli Helsingin yliopistossa englannin kielen opettajana vuodesta 1939 sekä englantilaisen filologian dosentti vuodesta 1948, apulaisprofessori vuosina 1957–1961 ja professori vuosina 1961–1975. Hänen kansainvälisestikin tunnettu pääteoksensa oli keskiajan englannin kielen lauseoppia käsitellyt "Middle English Syntax vol. I" vuodelta 1960. Siihen on myöhemmin viitattu lähteenä lukuisissa ulkomaisissakin tutkimuksissa, koska aiheesta ei ollut aiemmin julkaistu kunnollista perusteosta. Mustanoja oli vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa vuosina 1965–1966.
Mustanoja kutsuttiin monien kansainvälisten kielitieteellisten seurojen jäseneksi. Hän kuului Suomalaiseen Tiedeakatemiaan vuodesta 1961 ja sai Emil Aaltosen säätiön kunniapalkinnon vuonna 1962. Hän oli Uusfilologisen yhdistyksen puheenjohtaja vuosina 1981–1987 ja sen lehden "Neuphilologische Mitteilungenin" toimitussihteeri vuosina 1947–1965 sekä päätoimittaja vuosina 1981–1987. Lisäksi hän oli British Council Scholars’ Associationin Suomen osaston puheenjohtaja vuosina 1948–1951, Suomi-Amerikka Yhdistysten Liiton puheenjohtaja vuosina 1966–1968 ja Yhdysvaltain Suomen-opetussäätiön (USEF) johtokunnan puheenjohtaja vuosina 1974–1984.
Mustanojan viimeinen teos oli esseekokoelma "Runo ja kulkuri".
Helsingin yliopiston kirjastossa on Mustanojan lahjoittamista teoksista alkunsa saanut Tauno F. Mustanojan kirjakokoelma.
Olavi Niinikoski

Lauri Olavi Niinikoski (22. heinäkuuta 1912 Lavia – 23. joulukuuta 1990 Karkkila) oli suomalainen suojeluskuntaupseeri, työnjohtaja ja näytelmäkirjailija.
Niinikoski kävi keskikoulun. Hän toimi metsätyönjohtajana ja Metsälautakunnassa vuosina 1945–1950, vientitoimijana oy Saxen &amp; co yhtiössä vuosina 1951–1962, varastonhoitajana TVH:lla vuosina 1963–1970 ja Vesihallituksessa 1970–1975. Lavian suojeluskunnan paikallispäälliköksi Niinikoski nimitettiin reservin vänrikkinä vuonna 1939. Siinä ominaisuudessa
hän joutui viemään kotikuntansa miehet kahteen sotaan joista selvisi hengissä, luutnantin arvoisena. Niinikoski toimi aktiivisesti Lavian suojeluskunnan näytelmäkerhossa. Näyttelemisen ohella Niinikoski harrasti urheilua.
Koko sodanjälkeisen ajan Niinikoski eli Karkkilassa. Hän kirjoitti yhdessä Olavi Virtasen kanssa urheiluseura Karkkilan Poikien historiikin. Lisäksi hän kuului kirjan "Satakuntalaispataljoonan IX/KT-Pr:n tie 1939-40" toimituskuntaan. Niinikoski kirjoitti yhden näytelmän, jolla hän osallistui Kariston seuranäytelmäkilpailuun.
Niinikosken puoliso oli Hilkka (o.s. Ropo). Niinikoskelle myönnettiin 4 lk Vapaudenristi vuosina 1940 ja 1944. Lisäksi hän on saanut Karkkilan Poikien hopeisen ansiomerkin. Seuran sihteerinä hän toimi vuosina 1946–1951.
Jukka Kyrki

Jukka Rafael Kyrki, vuoteen 1935 "Kyrklund" (15. lokakuuta 1915 Helsinki – 11. toukokuuta 1988 Oulu) oli suomalainen kemisti.
Kyrki oli Oulun yliopiston epäorgaanisen kemian professori 1973–1979. Hän tutki Caron happoa. Kyrkin vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori Karl Rafael Kyrki ja Kerttu Naemi Sofia Vartiovaara. Hänen puolisonsa vuodesta 1947 oli silmälääkäri Liimi Annikki Kantele (s. 1922), rovasti ja lähetyssaarnaaja Väinö Kanteleen tytär.
Ilkka Wirtanen

Ilkka Wirtanen on suomalainen säveltäjä, tuottaja ja sanoittaja. 
Wirtanen on keskittynyt erityisesti metallimusiikin tuottamiseen ja on muun muassa tuottanut ja ollut mukana säveltämässä koko Reckless Love-yhtyeen tähänastisessa neljä albumia käsittävässä tuotannossa.
Männistön koulu

Männistön koulu sijaitsee Nastolassa, Uudenkylän kylässä. Aluksi Männistön koulu tunnettiin nimellä Uudenkylän yhteiskoulu. 
Männistön koulun oppilaat ja opettajat siirrettiin vuonna 2017 samoihin tiloihin Kukkasen koulun kanssa. Lukuvuoden 2017- 2018 alussa Kukkasen peruskoulun oppilasmäärä oli noin 450 oppilasta.
Koulun peruskivi muurattiin 1960-luvun alussa. 
Lähteet.
1.
Luhalahden kirkko

Luhalahden kirkko Ikaalisissa valmistui vuonna 1934. Sen rakennutti vuonna 1919 perustettu Luhalahden Rukoushuoneyhdistys ikaalilaissyntyisen arkkitehti Bertel Strömmerin piirustusten pohjalta. Kirkkoa on peruskorjattu ainakin vuonna 1969.
Kirkko on rakennettu valkoiseksi rapatusta tiilestä ja se on ratkaisultaan suorakaiteen muotoinen pitkäkirkko, joka pääsisäänkäynti on etelän puoleisella pitkällä sivulla. Rakennuksen julkisivulle ovat leimallisia porraspäädyt, joita suosittiin erityisesti 1930-luvun alkuvuosina. Yksilaivaisen kirkkosalin runkohuoneen sisäkate on punen tasakate.
Kirkkossa on 6-äänikertaiset ja yksisormioiset mekaaniset urut, jotka on rakentanut Kangasalan Urkutehdas vuonna 1969.
Kirkon alttaritaulu "Jeesus Hyvä Paimen" on vuodelta 1959 ja sen on maalannut Ilmari Heinonen. 
Kirkossa ei ole kellotapulia, mutta kuitenkin kirkonkello, jota soitetaan vanhaan tapaan.
Pentinmaan rukoushuone

Pentinmaan rukoushuone on pienehkö entinen kirkkorakennus Hämeenkyrön Äkönmaassa, noin 19 kilometriä pääkirkolta itään. Pentinmaan rukoushuoneyhdistys perustettiin vuonna 1932 ja tämä rukoushuone valmistui vuonna 1939. Rakennuksen pinta-ala on 200 m2. Sähköt rakennus sai vuonna 1949. Rakennus peruskorjattiin vuonna 1997. Yhdistyksen lakattua, rakennus siirtyi Hämeenkyrön seurakunnan omistukseen, mutta seurakunta päätti pistää sen tarpeettomana myyntiin keväällä 2019.
Kiinanjujuba

Kiinanjujuba ("Ziziphus jujuba") on jujubien sukuun kuuluva lehtipuu, jonka hedelmiä käytetään ravinnoksi. Hedelmiä kutsutaan myös nimellä jujube. Kasvi on kotoisin Aasiasta ja Lähi-idästä, ja sitä on istutettu laajasti trooppiseen Afrikkaan.
Ulkonäkö ja koko.
Kiinanjujuba on pienehkö lehtipuu, joka kasvaa noin 12 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat kiiltävän vihreät ja kukat vaatimattomat. Hedelmä on kooltaan rypäleen ja mansikan väliltä, ja siinä on sisällä yksi iso siemen. Sekä kuori että hedelmäliha ovat punaisia. 
Hedelmät.
Kiinanjujubaa on kasvatettu Kiinassa neljätuhatta vuotta. Siitä on jalostettu lukuisia lajikkeita, joista toisten hedelmät sopivat paremmin sellaisenaan syötäviksi, toiset kuivattaviksi. Hedelmistä voidaan tehdä myös säilykkeitä.
Paulaharjun koulu

Paulaharjun koulu on Oulun Puolivälinkankaalla sijaitseva peruskoulu. Koulussa annetaan perusopetusta 1–6 luokkien oppilaille.
Punatiilinen koulurakennus on valmistunut 1962, laajennusosa 1967. Koulu oli 1970–luvulla yksi Suomen suurimmista kouluista, oppilaita koulussa oli 1380 ja koulua käytiin vuoroluvussa. Nykyisin koulussa on alle 300 oppilasta. Koulu on nimetty kirjailija Samuli Paulaharjun mukaan.
Only One (Asteen kappale)

"Only One" on Asteen 4. huhtikuuta 2014 julkaisema single, jonka on tuottanut Emma-palkittu MGI. Kappaleen kertosäkeen laulaa St. Patrick. Kappaleen musiikkivideo sai ensi-iltansa 16. toukokuuta 2014 Ilta-Sanomien verkkosivuilla. Kappale oli vain keskinkertainen menestys, sijoittuen kaupallisista listoista singlelistan 13.- ja latauslistan 16. sijalle. Radiolistalla kappaleen paras sijoitus oli listan 87. sija.
Alpo Routasuo

Alpo August Rafael Routasuo, sukunimi vuoteen 1935 Roos (1. maaliskuuta 1912 Helsinki – 23. marraskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen suunnittelupäällikkö, kirjallisuuskriitikko ja suomentaja.
Henkilöhistoria.
Alpo Routasuon vanhemmat olivat varastomies August Roos ja Mathilda Josefina Lindholm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1930 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1936 ja maisteriksi 1938. Routasuo toimi päämajan lääkintäosaston toimistosihteerinä 1940–1944, lääkintöhallituksen sotavammasairaalaosaston toimistopäällikkönä 1944–1946 sekä Terveydenhoitolehden toimitussihteerinä 1946–1947. Vuodesta 1948 lähtien hän toimi Yleisradion teatteriosaston apulaispäällikkönä, vuodesta 1960 puheohjelmien osaston apulaispäällikkönä ja vuodesta 1965 päällikkönä. Radion suunnittelupäälliköksi hänet nimitettiin 1970, mitä tehtävää hän oli hoitanut virkaa tekevänä jo kaksi vuotta. Routasuo oli Aleksis Kiven Seuran sihteeri vuonna 1946 ja "Maaseudun Tulevaisuus" -lehden kirjallisuusarvostelija vuodesta 1946.
Mr. Turner

Mr. Turner on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Mike Leighin ohjaama ja käsikirjoittama elämäkertaelokuva, joka kertoo 1800-luvun alkupuolen maisemamaalarista William Turnerista. Elokuvan pääosissa ovat Timothy Spall, Dorothy Atkinson, Marion Bailey ja Paul Jesson.
Elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 2014, jossa se kilpaili Kultaisesta palmusta. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 19. joulukuuta 2014.
"Mr. Turner" sai neljä Oscar-ehdokkuutta parhaasta kuvauksesta, puvustuksesta, musiikista ja lavastuksesta.
Pikku-Marjan eläinkirja

Pikku-Marjan eläinkirja on vuonna 1947 ilmestynyt Laura Latvalan eläinrunoja sisältävä lastenkirja, jonka on kuvittanut Helga Sjöstedt. Se on Lastenkirjainstituutin vuonna 2007 tekemän selvityksen mukaan Suomen kaikkien aikojen myydyin lastenkirja, jota on painettu yhteensä yli 310 000 kappaletta. Siitä on otettu vuoteen 2011 mennessä jo 29 painosta.
Aapiskirjaa muistuttava teos koostuu aakkosittain etenevistä riimitellyistä loruista, jotka Latvala kirjoitti kotipaikassaan Lapualla keväällä 1946. Se on omistettu hänen tyttärelleen Marjalle, jolle osoitettu runo myös avaa kirjan. Teoksen suosio lähti parin vuosikymmenen jälkeen uudelleen nousuun vuonna 1980, kun Marjatta Meritähti sävelsi kirjan runoja ja julkaisi niitä "Pikku-Marjan eläinlauluja" -nimisellä albumilla. Tunnetuimpia loruista ovat muun muassa "Aa aa ankka" sekä laulunakin tunnettu "Ihahaa, ihahaa, hepo hirnahtaa".
Teoksen heti sotavuosien jälkeen kirjoitetut runot sijoittuvat 1930-luvun Suomea muistuttavaan aurinkoiseen maalaisidylliin. Päähenkilöitä ovat Pikku-Marjan ja hänen Otto-veljensä (molemmat Latvalan lasten oikeita nimiä) lisäksi maatalon eläimet. Professori Juhani Niemen mukaan säröjä idylliin muodostaa runoissa toistuva pakenemisen motiivi, jonka tyyppihahmo on karkuun juokseva porsas. Samaa edustaa myös veräjää pökkivä äkäinen vuohipukki, mutta vapauteen pääsevät kuitenkin lopulta vain taivaan linnut. Latvala on ilmeisesti saanut riimittelyynsä vaikutteita Aleksis Kiveltä, sillä tämän runon "Lintukoto" tiedetään olleen Latvalan nuoruuden lempiruno.
Walkin’ the Back Streets

Walkin’ the Back Streets (levyetiketissä Walking) on yhdysvaltalaisen kitaristi ja laulaja Little Miltonin albumi vuodelta 1981.
Äänitykset on kuitenkin tehty vuosina 1972 ja 1974 Memphisissä. Kappaleet ovat ennenjulkaisemattomia lukuun ottamatta levyn ensimmäistä kappaletta "Walking the Back Street and Crying".
Se on alun perin julkaistu singlenä (Stax 0124). Tämä pitkäkestoinen kappale oli alkujaan vielä minuutin verran pitempi, sillä siitä poistettiin Miltonin kitarasooloa. Singlen toisena kappaleena oli tälläkin albumilla versioitu "Before the Honeymoon". Lisäksi albumi sisältää Miltonin versioita tunnetuista blues- ja soulbluesklassikoista.
Albumin on tuottanut Ed Michel. Alkuperäinen tuotanto on Staxin henkilökunnan. Remiksauksen on tehnyt Allen Sudduth ja masteroinnin George Horn Berkeleyn Fantasy-studioilla. 
Kansitaiteesta on vastannut Phil Carroll.
Levy-yhtiön osoite on ollut Stax Records, Tenth and Parker,
Berkeley, California 94710.
Kappaleet.
Kappaleet: 1. East/Memphis Music/South Memphis Music – BMI 2. East/Memphis – BMI 3. Ordena Music – BMI 4. Duchess Music – BMI 
Kappaleet: 1. East/Memphis Music/Wild Rice Music – BMI 2. Duchess Music – BMI 3. Hudson Bay Music – BMI 4. Abkco Music – BMI 5. Despen Music – BMI 
Kappaleista aikaisemmin julkaistuja singleversioita: 
Muusikot.
sekä The Memphis Horns.
Lammasjärvi

Lammasjärvi on järvi Sotkamon reitillä Kuhmon kaupungin keskustan tuntumassa. Se saa vetensä pohjoisen puolella olevasta Lentuasta Lentuankosken kautta. Kuhmon pohjoisosasta Änättijärvestä alkava vesiretkeilyreitti eli Tervareitti kulkee Iivantiirasta Lentiiran, Lentuan ja Lammasjärven kautta Kuhmon keskustaan.
Eilean Donan

Eilean Donan () on pieni saari Skotlannin Ylämaiden länsiosassa. 1900-luvun alussa tehtyjen kunnostustöiden yhteydessä saarelle rakennettiin kävelysilta. Saarta hallitsee valokuvissa, elokuvissa ja televisiossa usein näkyvä pittoreski linna. Dornien kylästä on saarelle matkaa kilometrin verran. Saarella ei ole ollut varsinaisia asukkaita vuoden 2011 väestönlaskennassa.
Saaren nimi tarkoittaa Donnánin saarta ja on saanut nimensä kelttiläisen pyhimyksen Donnán of Eiggin mukaan, joka kuoli marttyyrinä vuonna 617. Hänen kerrotaan rakentaneen saarelle kirkon, josta ei kuitenkaan ole löytynyt jälkiä.
Linna on 1200-luvulta. Se oli Mackenzien suvun tukikohta aina siihen asti kunnes Englannin laivasto tuhosi sen jakobiittikapinan yhteydessä 1719. Nykyinen rakennus on peräisin 1900-luvun alusta, jolloin John Macrae-Gilstrap kunnosti rauniot.
Kääpiöesikko

Kääpiöesikko ("Primula vulgaris") on monivuotinen ruohovartinen kukkiva kasvi, jota kasvatetaan koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Kääpiöesikon kielenmuotoiset lehdet muodostavat ruusukkeen, jonka keskeltä nousee keväällä monia kellomaisia, halkaisijaltaan noin 2,5–3,5 cm:n kokoisia kukkia. Kukat ovat yleensä vaaleankeltaisia.
Levinneisyys.
Kääpiöesikkoa tavataan luonnonvaraisena Länsi-Euroopassa Färsaarilta Espanjan pohjoisosiin ja Italiaan asti. Sitä kasvaa paikoin Afrikan pohjoisrannikolla. Lähi-idässä kasvaa alalaji "sibthorpii".
Koristekasvina.
Suomessa kääpiöesikoita myydään keskellä talvea sisäkasveiksi ruukuissa. Väreinä on tarjolla punainen, keltainen, valkoinen, sininen ja oranssi. Lisäksi kasvista on jalostettu myös kirjavia muotoja. Sisällä kasvi kukkii yhdestä kahteen viikkoa, villeässä pitempään kuin huoneenlämmössä. Talvella kukkineen kasvin voi keväällä istuttaa puutarhaan. Kasvi tarvitsee paljon valoa, mutta ei suoraa auringonpaahdetta.
Talviaisten rautatieasema

Talviaisten rautatieasema (lyh.Tv) on rautatieliikennepaikka Oriveden kaupungin Talviaistaipaleen kylässä. Liikennepaikka avattiin liikenteelle vuonna 1947. Rataosa Orivedeltä Jämsänkoskelle valmistui vuonna 1951. Talviainen muutettiin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1960 ja henkilöliikenne Oriveden sekä radan silloisen päätepisteen Jämsänkosken välillä loppui vuonna 1969. Tavaraliikenne lopetettiin ja liikennepaikka lakkautettiin vuonna 1973. Talviainen avattiin kuitenkin uudestaan junankohtauspaikkana vuonna 1978, jolloin rataosa valmistui Jyväskylään saakka.
Talviaisten vaatimaton asemarakennus rakennettiin Talviaistaipaleen kylään aivan valtatie 9:n viereen arkkitehti Jarl Ungernin piirustusten mukaan vuonna 1945. Nykyisin paikalla on junasuoritus- ja laitesuojarakennus. Talviainen muutettiin uudelleen miehittämättömäksi liikennepaikaksi rataosan kauko-ohjauksen valmistuttua vuonna 1991. Liikennepaikka sijaitsi aiemmin Längelmäen kunnan alueella, mutta kunnan lakkauttamisen jälkeen liikennepaikka on vuoden 2007 alusta lähtien sijainnut Oriveden alueella.
Jakobiittikapinat

Jakobiittikapinat olivat vuosien 1688 ja 1746 välillä Britanniassa ja Irlannissa käytyjä sotia ja kapinoita. Niissä jakobiitit yrittivät palauttaa Jaakko II:n ja myöhemmin hänen Stuart-sukuiset jälkeläisensä Englannin valtaistuimelle sen jälkeen, kun Englannin parlamentti oli syrjäyttänyt hänet mainion vallankumouksen yhteydessä.
Taisteluissa oli ensisijaisesti kyse hallitsijasuvusta, mutta siihen liittyi myös uskontoa koskevia puolia, sillä jakobiittien Stuart-jälkeläiset olivat katolilaisia. Monet katolilaiset toivoivat, että jos valtaistuimelle saataisiin palautetuksi katolinen monarkki, Britannian uskontopolitiikassa tapahtuisi suuria muutoksia. 
Kun Englannin Jaakko II syrjäytettiin, valtaan nousi hänen tyttärensä Maria II yhdessä hollantilaissyntyisen puolisonsa Vilhelm III Oranialaisen kanssa.
Suurimmat kapinat olivat vuosien 1715–1716 kapina ja vuosien 1745–1746 kapina. Viimeistä jakobiittikapinaa, josta käytetään myös nimitystä "the Forty-Five", johti Charles Edward Stuart eli "Bonnie Prince Charles". Hän kärsi tappion Cullodenin taistelussa 1746, mutta hänen onnistui paeta ulkomaille, eikä hän sen jälkeen enää ryhtynyt kapinayrityksiin. Näin myös hiipuivat realistiset toiveet Stuart-sukuisen hallitsijan saamisesta valtaistuimelle. Englantilaisten myöhemmät rangaistukset tekivät samalla lopun skottien taisteluista Englannin kruunua vastaan. Englantilaiset yrittivät jopa hävittää klaanijärjestelmä ja kielsivät tartaanikankaan ja kilttien käytön.
Keltasinappi

Keltasinappi ("Sinapis alba") on yksivuotinen ruohovartinen kasvi. Se on yksi lajeista, joiden siemeniä käytetään sinapin valmistamiseen.
Ulkonäkö ja koko.
Keltasinappi kasvaa jopa 1,5 m korkeaksi. Sen lehdet ovat 8 cm pitkät ja 4 cm leveät. Kukat ovat keltaiset.
Levinneisyys.
Keltasinappi on alkujaan kotoisin Välimeren seudulta. Nykyisin sitä kasvaa Lounais-Suomesta etelään koko Euroopassa, sekä paikoin Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Se on moni paikoin tulokaslaji tai viljelykarkulainen.
Käyttö.
Sinapin valmistuksessa keltasinapin siemenjauhetta sekoitetaan yleensä mustasinappiin. Kokonaisia siemeniä käytetään säilykkeiden kuten maustekurkkujen valmistukseen. Keltasinapin siemenistä saadaan 20–35 % miedonmakuista öljyä, jota voidaan käyttää polttoaineena ja voiteluaineena. Ruotsissa siitä tehdään majoneesia. Versoja voidaan käyttää salaatin tapaan.
Keltasinappia käytetään myös viherkesannointikasvina.
Yhdystie 8390

Yhdystie 8390 on Pudasjärven Siivikon kylästä Puhoksen kautta Suomussalmen Näljängän kylälle johtava yhdystie. Tie lähtee kantatieltä 78 ja päättyy seututielle 800. 
Historia.
Puhoksen ja Näljängän välisen tieosuuden ensimmäinen suunnitelma valmistui vuonna 1902.
Vuonna 1959 Siivikon ja Puhoksen välinen kylätie parannettiin maantieksi, joka rakennettiin Kainuun työmaasiirtolarahoilla. Siihen aikaan Kainuussa työmaasiirtolarahoilla rakennettuja teitä kutsuttiin niin sanotusti Kekkosteiksi.
A Perfect Contradiction

A Perfect Contradiction on englantilaisartisti Paloma Faithin kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Sony Music Entertainment 10. maaliskuuta 2014. Musikaalisesti se on pop-albumi, jossa on elementtejä R&amp;B:stä, jazzista, soulista, motownista ja diskosta. Albumi sai vaihtelevia vastaanottoja ristiriitaisista positiivisiin.
Kevätruusuleinikki

Kevätruusuleinikki ("Adonis vernalis") on monivuotinen keltakukkainen kasvi, jota tavataan Euraasian kuivilla aroilla. Se kasvaa 30 cm korkeaksi ja kukkii maaliskuussa. Siemenet kypsyvät touko-kesäkuussa.
Kevätruusuleinikkiä on käytetty rohdoskasvina, sillä se sisältää sydänglykosideja.
Pyöröorapihlaja

Pyöröorapihlaja eli pyöröliuskaorapihlaja ("Crataegus laevigata") on orapihlajiin kuuluva puuvartinen kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Keski-Euroopassa ja paikoin Englannissa.
Ulkonäkö ja koko.
Pyöröorapihlaja kasvaa 4–8 metriä korkeaksi ja yhtä leveäksi. Sen oksat ovat piikkiset ja lehdet kiiltävät, sormihaaraiset. Kermanvalkoiset kukat puhkeavat loppukeväällä, ja punaiset marjat kypsyvät syksyllä.
Puukellokanerva

Puukellokanerva eli puukanerva ("Erica arborea") on ainavihanta kanervakasveihin kuuluva puuvartinen kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Välimeren seudulla, Madeiralla ja Kanariansaarilla.
Puukellokanerva on sukunsa suurin laji. Se kasvaa tyypillisesti 2–4 metriä korkeaksi, mutta joskus jopa kuusimetriseksi. Neulasmaiset lehdet kasvavat 3–4 lehden kimppuina. Tuoksuvat valkoiset tai vaaleanpunaiset kukat puhkeavat keväällä tiiviinä pyramidinmuotoisina terttuina. Puukellokanervan juuria käytetään piippujen valmistamiseen.
Fall to Grace

Fall to Grace on englantilaisen laulaja-lauluntekijä Paloma Faithin albumi. Sen julkaisi RCA Records 28. toukokuuta 2012. Hän työskenteli albuminsa parissa tuottaja Nellee Hooperin kanssa, joka on jo aiemmin työskennellyt lukuisten tunnettujen artistien, kuten Madonnan, Björkin, Massive Attackin ja Gwen Stefanin kanssa. Albumi sisältää viittauksia popista, soulista, soft rockista ja R&amp;B:stä. Albumi sai pääosin positiivisen vastaanoton kriitikoilta. Albumin deluxe edition -versio julkaistiin samana päivänä, ja se sisältää akustisia versioita viidestä albumin kappaleesta.
Albumin johdantosingle oli ”Picking Up the Pieces”, joka julkaistiin 20. toukokuuta 2012 ja se sijoittui Britannian singlelistan 7. sijalle, joka oli sillä hetkellä Faithin parhaiten kyseisellä listalla sijoittunut kappale. ”Fall to Grace” sijoittui Britannian albumilistan toiselle sijalle ja British Phonographic Industry palkitsi sen tuplaplatinalla 600 000 kappaleen myynnin jälkeen. Suomessa albumi nousi virallisen albumilistan sijalle 44. Albumilta julkaistiin vielä neljä muuta singleä, ”30 Minutes Love Affair”, ”Never Tear Us Apart”, ”Just Be” ja ”Black &amp; Blue”. Edistääkseen albumin myyntiä Paloma aloitti uransa toisen kiertueen alkuvuodesta 2013.
Ahmia

Ahmia on Suomessa luotu Tor-verkon onion-verkkosivujen hakukone. 
Ahmian näkyvin projekti on ahmia.fi-hakukone, joka tarjoaa mahdollisuuden etsiä sisältöä Tor-verkosta. Se on yksi harvoista Tor-verkon hakukoneista, joskaan ei ainoa (toinen on esimerkiksi onion.link-sivusto, aiempi onion.city).
Kesällä 2014 hakukonekehitystyö sai Google Summer of Code 2014 -rahoitusta. Kehitystyön mentoroinnista vastasi Tor-ohjelmistoja kehittävä Tor Project.
Hakukone on myös yksi kansainvälisen ihmisoikeusjärjestö Hermes Center for Transparency and Digital Human Rights:n alla toimivista projekteista, jolla on myös juridinen vastuu hakukoneesta.
Andy Najar

Andy Najar Rodríguez (s. 16. maaliskuuta 1993) on honduraslainen jalkapalloilija, joka edustaa Jupiler Pro Leaguessa pelaavaa RSC Anderlechtiä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitalinkki. Najar on kuulunut vuodesta 2011 asti Hondurasin jalkapallomaajoukkueeseen. 
Seurajoukkueura.
Ammattilaisuransa vuonna 2010 yhdysvaltalaisessa DC Unitedissa aloittanut Najar teki debyyttinsä MLS-liigassa maaliskuussa 2010. Samana vuonna hänet valittiin vuoden tulokkaaksi MLS:ssä. Tammikuussa 2013 Najar siirtyi Yhdysvaltain pääkaupungista kuukauden mittaiselle lainalle Belgian suurseuraan RSC Anderlechtiin. Kuukauden lainan jälkeen Anderlecht oli vaikuttunut Najarin kyvyistä ja osti tämän omakseen noin kolmella miljoonalla dollarilla. Hän teki debyyttinsä kuitenkin vasta elokuussa 2013. 
Maajoukkueura.
Najar kuului Hondurasin joukkueeseen olympialaisissa 2012. Hondurasin jalkapallomaajoukkueessa hän oli jo debytoinut syyskuussa 2011. Najar valittiin valmentaja Luis Fernando Suárezin ryhmään MM-kisoihin 2014.
Rick and Morty

Rick and Morty on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka ovat luoneet Justin Roiland ja Dan Harmon. Roiland toimii äänenä Rickille ja Mortylle. Lopun perheen äänirooleissa toimii Chris Parnell, Spencer Grammer ja Sarah Chalke.
Ohjelman ensiesitys oli 2. joulukuuta 2013 Cartoon Networkin alaisella Adult Swim -kanavalla. Sarjan toinen tuotantokausi alkoi 26. heinäkuuta 2015 ja kolmas kausi alkoi 30. heinäkuuta 2017. Neljäs kausi alkoi 10. marraskuuta 2019.
Rick and Mortylla oli Simpsonien 26. tuotantokaudella oma sohvavitsi.
Juoni.
Rick on henkisesti epävakaa alkoholisti, mutta lahjakas tiedemies. Hän on hiljaittain löytänyt uuden yhteyden perheensä kanssa. Rick käyttää aikaansa vieden tyttärenpoikaansa Mortya (myöhemmin myös muita perheenjäseniä) sekopäisille ja vaarallisille seikkailuille syvälle avaruuteen ja toisiin ulottuvuuksiin. Yhdistettynä Mortyn horjuvaan perhe-elämään nämä seikkailut aiheuttavat paljon ahdinkoa koulussa ja kotona.
Jokainen jakso päättyy lopputekstien jälkeiseen kohtaukseen, joka täydentää jaksoa.
Fraser Forster

Fraser Forster (s. 17. maaliskuuta 1988) on englantilainen jalkapallomaalivahti, joka edusti viimeksi englantilaisseura Tottenham Hotspuria. Newcastle Unitedin kasvatti Forster on pelannut Englannin jalkapallomaajoukkueessa kuusi ottelua.
Seurajoukkueura.
Newcastlessa uransa aloittanut Forster ei pelannut seuran edustusjoukkueessa yhtään ottelua. Hän kierteli koko Newcastle-uransa lainoilla. Vuonna 2009 hän siirtyi lainalle Norwich Cityyn ja oli vahvassa roolissa, kun joukkue nousi kaudeksi 2010–11 Englannin mestaruussarjaan. Fanit valitsivat Forsterin seuran kauden pelaajaksi. 2010 hän siirtyi lainalle Skotlannin valioliigan Celtic FC:hen, joka osti Forsterin omaksi kaudelle 2012–13 Skotlannin liigan voiton jälkeen. Celtic uusi mestaruuden kahdella seuraavallakin kaudella Forsterin ollessa ykkösmaalivahtina. Kesällä 2014 Forster siirtyi Valioliigan Southampton FC:hen, jossa hän pian nappasi ykkösmaalivahdin roolin Artur Borucilta. Syksyllä 2019 Forster palasi lainasopimuksella Celticiin, ja voitti jälleen ykkösmaalivahtina liigamestaruuden. Hän voitti Celticissä myös Skotlannin Cupin 2011, 2013 ja 2020 sekä Skotlannin liigacupin 2020. Kausilla 2020–2022 hän pelasi Southamptonissa 27 valioliigaottelua. Hän siirtyi kesällä 2022 ilmaissiirrolla Tottenhamiin. Hän pelasi neljä ottelua Tottenhamin voittaessa Eurooppa-liigan kaudella 2024–2025. Hän on ollut ilman seuraa kesästä 2025 lähtien.
Forster on pelannut pääsarjatasolla 168 ottelua Celticissä, 134 Southamptonissa ja 21 peliä Tottenhamissa. Mestarien liigassa hän on pelannut 14 ottelua Celticissä ja kaksi peliä Tottenhamissa sekä Eurooppa-liigassa 14 ottelua Celticissä, kuusi Southamptonissa ja neljä Tottenhamissa.
Maajoukkueura.
Englannin valmentaja Roy Hodgson kutsui Forsterin mukaan lokakuussa 2012 MM-karsintaotteluihin. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Englannin jalkapallomaajoukkueen paidassa Chileä vastaan marraskuussa 2013. Hyvien Celtic-esitysten ansiosta Hodgson valitsi toukokuussa 2014 Forsterin mukaan MM-kisoihin. Forster ei kuitenkaan pelannut turnauksessa minuuttiakaan, sillä ykkösvahtina toimi Manchester Cityn Joe Hart. Forster kuului Englannin joukkueeseen myös EM-kilpailuissa 2016, muttei silloinkaan päässyt pelaamaan. Kaikkiaan hän on pelannut kuusi maaottelua, kaikki ystävyysotteluita. Viimeksi hän on pelannut maajoukkueessa toukokuussa 2016, mutta vaihtopenkillä hän on ollut viimeksi EM-karsintaotteluissa maaliskuussa 2023.
Vapaudenristi (Puola)

Vapaudenristi () oli yksi korkea-arvoisimmista puolalaisista kunniamerkeistä, joka myönnettiin ensimmäisen ja toisen maailmansodan välisenä aikana. Se myönnettiin henkilöille, jotka olivat "taistelleet sankarillisesti Puolan itsenäisyyden hyväksi" ja sillä oli kolme luokkaa. 
Historia.
Vapaudenristi perustettiin Puolan presidentin Ignacy Mościckin asetuksella 29. lokakuuta 1930. Se tuli myöntää henkilöille, jotka olivat tehneet työtä isänmaan itsenäisyyden eteen ennen ensimmäistä maailmansotaa, sen aikana tai vuosien 1918–1921 sotatoimissa. Ansioitumista Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa ei kuitenkaan laskettu mukaan, sillä siinä kunnostautuneille oli oma kunniamerkkinsä. Vapaudenristi oli suunniteltu erityisesti puolalaisten legioonien ja niiden edeltäjien jäseniä silmällä pitäen. Esimerkiksi vuoden 1863 tammikuun kansannousuun osallistuneita oli vielä elossa ansiomerkin perustamisvuonna. Yksi kunniamerkin perustamiseen suuresti vaikuttaneista oli Józef Piłsudskin vaimo Alexsandra Piłsudska (o.s. Szczerbińska 1882–1963). Sen myöntöpäiväksi valittiin ensimmäisen maailmansodan päättymispäivä 11. marraskuuta, joka vakiinnutettiin myöhemmin itsenäisyyspäiväksi. Vuoden 1938 jälkeen se myönnettiin myös henkilöille, jotka olivat vastuussa Zaolzien alueen uudelleenliittämisestä Puolaan.
Vaikka risti ilman miekkoja myönnettiin yleensä siviileille, jokaista luokkaa pidettiin sotilaskunniamerkkinä. Sillä palkitun sotilashenkilön tuli pitää sitä ennen Polonia Restitutan 4. luokan kunniamerkkiä ja siviilin ennen Sodan vapaaehtoismitalia ("Medal Ochotniczy za Wojnę"). 
Jokaisella vapaudenristillä palkitulla sen luokasta riippumatta oli oikeus tulla valituksi Puolan tasavallan senaattiin, oikeus matkustaa Puolan valtion rautateillä ilmaiseksi sekä oikeus lähettää lapsensa valitsemaansa kouluun ilmaiseksi.
Ulkonäkö.
Sekä ristin että mitalin suunnitteli professori Mieczysław Kotarbiński. Suurimman osan kunniamerkeistä valmisti varsovalainen kultaseppä Wiktor Gontarczyk. 
Vapaudenristillä oli kolme luokkaa:
Risti oli kooltaan 42 x 42 mm ja se oli kullattua pronssia. Kääntöpuolella oli suorakaiteen muotoinen kilpi, jossa oli tyylitelty kotka ohuena reliefinä. Kääntöpuoli oli päällystetty mustalla emalilla ja siinä luki motto "Bojownikom Niepodległości", "itsenäisyyden puolesta taistelleille". Miekoilla koristellussa versiossa oli kaksi miekkaa ristittynä itse ristin päällä.
Vapaudenmitali oli pyöreä, halkaisijaltaan 35 mm ja se oli tehty kokonaan pronssista. Kääntöpuolella oli symbolinen kuvaus kolmesta Hydrasta (jotka kuvasivat osapuolten jakautumista) lyötynä kahdella miekalla ja joita ympäröi sama motto kuin ristissä, "Bojownikom Niepodległości". Kääntöpuoli oli tasainen ja sille oli painettu kirjaimet RP, jotka olivat lyhenne sanoista "Rzeczpospolita Polska" (Puolan tasavalta).
Jeff Zatkoff

Jeff Zatkoff (s. 9. kesäkuuta 1987 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Saksan DEL-liigajoukkue Straubing Tigerssa.
Ura.
Los Angeles Kings varasi Zatkoffin kolmannella kierroksella numerolla 74.
10. huhtikuuta 2008 Zatkoff teki Kingsin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Ammattilaistasolla hän debytoi Ontario Reignin paidassa pelaten joukkueessa kaudella 2008–2009 37 ottelua. Vuodet 2008–2012 hän pelasi Kingsin AHL:ssä pelaavassa farmiseura Manchester Monarchsissa.
1. heinäkuuta 2012 Zatkoff teki Pittsburgh Penguinsin kanssa kaksivuotisen sopimuksen. 28. maaliskuuta 2013 hänet kutsuttiin AHL:stä Tomas Vokounin kakkosmaalivahdiksi Marc-Andre Fleuryn loukkaannuttua. Hän ei kuitenkaan vielä saanut ensimmäistä NHL-peliä tililleen. AHL:n puolella Zatkoff sekä hänen joukkuetoverinsa Brad Thiessen palkittiin Harry "Hap" Holmes Memorial Awardilla kauden 2012–2013 päätteeksi. Palkinto annetaan vähintään 25 ottelua pelanneelle maalivahdille, jonka joukkue on päästänyt vähiten maaleja.
Zatkoffin oli tarkoitus aloittaa kausi 2013–2014 AHL:ssä, mutta Tomas Vokounin loukkaannuttua hän aloittikin Marc-Andre Fleuryn kakkosmaalivahtina. 11. lokakuuta 2013 hän teki NHL-debyyttinsä torjumalla 24 laukausta 6–3 -tappiossa Florida Panthersia vastaan. Ensimmäisen voittonsa hän otti torjumalla nollapelin Columbus Blue Jacketsia vastaan 2. marraskuuta 2013.
Kesällä 2016 Zatkoff myytiin takaisin Los Angeles Kingsiin.
Ladislav Fuks

Ladislav Fuks (24. syyskuuta 1923 Praha, Tšekkoslovakia – 19. elokuuta 1994 Praha, Tšekki) oli tšekkiläinen kirjailija.
Fuks opiskeli Kaarlen yliopistossa filosofiaa, psykologiaa ja taidehistoriaa ja sai 1949 tohtorin arvon. Hän työskenteli vuodesta 1959 alkaen kansallisgalleriassa. 1960-luvulla hän ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi ja sai 1963 ilmestyneellä esikoisteoksellaan "Herra Theodor Mundstock " ("Pan Theodor Mundstock") paljon huomiota. Seuraavana vuonna ilmestyi novellikokoelma "Mí černovlasí bratři". Hänen 1970-luvun teoksistaan jotkut ovat voimakkaasti aikaansa sidoksissa, esimerkiksi "Návrat z žitného pole". Hän sai jonkin verran kansainvälistä huomiota mutta oli viimeisinä vuosinaan kuitenkin yksinäinen.
Fuks kirjoitti psykologisia romaaneja ja novelleja. Esikoisromaanissa "Herra Theodor Mundstock " päähenkilönä on vanha juutalaismies, jonka kohtaloa miehitettyssä Prahassa hän kuvaa.