tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
One Eyed Jacks

One Eyed Jacks on brittiläisen Spear of Destiny -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1984. Albumin on kustantanut Chrysalis Music Ltd.
Tuottaja on Nick Tauber ja miksaajat Gary Langan ja (yhden kappaleen osalta) Pete Wilson.
Yhtyeen jäsenistä Kirk Brandon ja Stan Stammers olivat aikaisemmin perustamassaan Theatre of Hate -yhtyeessä.
Spear of Destinyn tiedotusta on hoitanut Burning Rome Records, 25 Denmark Street, London WC2. Se oli aikaisemmin Theatre of Hatea varten perustettu levy-yhtiö ja sen johtajana ja Theatre of Haten managerina toimi Terry Razor.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Kirk Brandon.
Muuta.
LP-levyn
Pakkaustarvike

Pakkaustarvikkeet ovat tuotteiden pakkaamisessa varsinaisten suojaavien ja peittävien pakkausmateriaalien lisäksi tarvittavia lisäosia ja -materiaaleja, kuten:
Pakkaustarvikkeiksi kutsutaan myös kotitalouksien ja pienyritysten satunnaisessa posti- ja muiden pakettien pakkaamisessa tarvittavia tuotteita, kuten postitus-, muutto- ja säilytyslaatikot, käärepaperit, pakkausteipit ja -narut, kuplamuovit ja -pussit yms.
Daniel Böhm

Daniel Böhm (s. 16. kesäkuuta 1986) on saksalainen ampumahiihdon olympiamitalisti.
Böhm hiihti toisen osuuden Saksan viestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa Sotšin olympialaisissa 2014. Samojen kisojen normaalimatkalla hän sijoittui kymmenenneksi. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän oli normaalimatkalla yhdestoista. Hän hiihti toisen osuuden Saksan kultaa voittaneessa miesten viestijoukkueessa.
Böhm saavutti nuorten MM-kilpailujen viestissä kultaa 2007 ja pronssia 2006. Pikakilpailussa ja takaa-ajossa hän sai hopeaa 2007. EM-kilpailujen nuorten sarjassa hän sai hopeaa normaalimatkalla ja viestissä 2006. Hän voitti aikuisten sarjassa Euroopan-mestaruuden takaa-ajossa ja sai viestihopeaa 2009, voitti pikakilpailun ja viestin Euroopan-mestaruuden 2010 sekä voitti normaalimatkalla ja viestissä kultaa ja sai takaa-ajossa pronssia 2012.
Böhm saavutti ainoan maailmancupin palkintosijansa oltuaan toinen Vancouverin normaalimatkalla kaudella 2008–2009.
Böhm lopetti uransa joulukuussa 2016.
Dominik Windisch

Dominik Windisch (s. 6. marraskuuta 1989) on italialainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.Hän on maailmanmestari ja kolminkertainen olympiamitalisti.
Vuonna 2008 Windisch saavutti viestipronssia nuorten MM-kilpailuissa Ruhpoldingissa. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui miesten viestissä neljänneksi. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 Windisch oli normaalimatkalla 18:s ja sekaviestissä neljäs. Sotšin olympialaisissa 2014 Windisch hiihti kolmannen osuuden Italian pronssia saavuttaneessa sekaviestijoukkueessa. Pikakilpailussa hän oli 11:s, takaa-ajossa ja yhteislähtökilpailussa 25:s sekä miesten viestissä viides. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui yhteislähdössä neljänneksi ja pikakilpailussa viidenneksi. Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 Windisch sai pronssia pikakilpailussa sekä sekaviestissä, ja oli takaa-ajossa 16:s yhteislähdössä 17:s ja normaalimatkalla 50:s. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa yhteislähdössä ja pronssia sekaviestissä. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän saavutti hopeaa sekaviestissä ja oli neljästoista yhteislähdössä. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän kuului kuudenneksi sijoittuneeseen viestijoukkueeseen. Pekingin talviolympialaisissa 2022 hän sijoittui viidenneksi yhteislähdössä, seitsemänneksi viestissä, 14:nneksi normaalimatkalla, 26:nneksi takaa-ajossa ja 30:nneksi pikamatkalla.
Windisch voitti ensimmäisen ampumahiihdon maailmancupin osakilpailun kaudella 2015–2016 Canmoren yhteislähdössä. Sitä ennen hän oli parhaimmillaan ollut viides Sotšin pikakilpailussa kaudella 2012–2013. Hän sijoittui kolmanneksi Oberhofin pikakilpailussa ja takaa-ajossa kaudella 2016–2017.
Lauberhorn

Lauberhorn on 2 471 metriä korkea vuori Sveitsissä, Bernin Alpeilla, Lauterbrunnenin kunnassa, lähellä Wengenin kylää.
Vuori on tunnettu alppihiihtokilpailuistaan, erityisesti vuosittain tammikuussa laskettavasta Alppihiihdon maailmancupin klassikkokilpailusta, Lauberhornin kilpailusta. Lauberhornin syöksylaskurata on maailmancupin pisin, huippunopeudeltaan nopein ja korkeuseroltaan suurin maailmancuprinne.
Jungfrau / Männlichen

Jungfrau / Männlichen (myös Lauberhorn Weltcup Slalom) on laskettelurinne Wengenissä Lauterbrunnenin kunnassa Sveitsissä.
Jungfrau / Männlichenillä laskettava Lauberhornin pujottelu kuuluu vuonna 1967 perustetun alppihiihdon maailmancupin klassikkokilpailuihin ja se on laskettu vuodesta 1930 alkaen Lauberhornin alppihiihtokilpailuissa. Jungfrau / Männlichen -rinne päättyy samalle maalialueelle kuin normaalisti edellispäivänä laskettava Lauberhornin syöksylasku. Kilpailut on nimetty Lauberhorn-vuoren mukaan, kun taas itse laskettelurinne on nimetty Männlichen- ja Jungfrau-vuorten mukaan.
Vuoteen 2003 saakka sunnuntainen Lauberhornin pujottelu muodosti yhdessä edellispäivän syöksylaskun kanssa alppiyhdistetyn. Vuonna 2004 alppiyhdistetty peruuntui syöksylaskun mukana ja vuosina 2005–2020 laskettiin perjantaina superalppiyhdistetty, jonka pujottelulasku laskettiin joko Jungfrau- tai Männlichen-rinteessä.
Reitti.
Jungfrau / Männlichen alkaa Allmendin rautatieaseman läheltä 1 506 metriä merenpinnan yläpuolella ja se päättyy Wengenin eteläpuolelle Schiltwaldin vuoristokylään 1 273 metriä merenpinnan yläpuolelle.
Laskettelurinteen erikoisuus on sen keskellä oleva puumökki. Laskusuunnassa mökin vasemmanpuoleinen laskettelurinne on lähempänä Jungfrau-vuorta ja siksi se on nimeltään "Jungfrau". Laskusuunnassa oikeanpuoleinen laskettelurinne puolestaan on lähempänä Männlichen-vuorta ja siksi se on nimeltään "Männlichen".
Jungfrau / Männlichen -rinne on yksi maailmancupin haastavimmista pujottelurinteistä, sillä siinä on paljon jyrkkyys- ja kaltevuusvaihteluita, keskivaiheilla jyrkkyys on enimmillään noin 70 prosenttia, kun taas loivimmalla kohdalla vähän lähdön jälkeen se on vain neljä prosenttia. Keskimääräinen jyrkkyys on noin 30 prosenttia.
Olimpia delle Tofane

Olimpia delle Tofane (, myös Stratofana Olimpica) on laskettelurinne Cortina d’Ampezzossa Italiassa.
Olimpia delle Tofane tunnetaan nykyisin naisten alppihiihdon maailmancupin vauhtilajikilpailujen isäntäpaikkana ja vuoden 1956 talviolympialaisten miesten syöksylaskurinteenä. Se toimi vuoden 2021 alppihiihdon MM-kilpailuiden kilpailurinteenä, pois lukien miesten vauhtilajikilpailut, sekä pujottelu- ja karsintakilpailut. 2021 MM-kilpailujen miesten vauhtilajikilpailut laskettiin viereisessä uudessa Vertigine-rinteessä, pujottelukilpailut Col Drusciè A -rinteessä ja karsintakilpailut Lino Lacedelli -rinteessä. Se toimii naisten vauhtilajirinteenä vuoden 2026 talviolympialaisissa.
Reitti.
Olimpia delle Tofanen nykyinen vauhtilajirinne muodostuu Stratofana Olimpicasta ja sen yläpuolella rappusin saavutettavasta alkuosuudesta. Miesten olympiasyöksylaskussa vuonna 1956 käytettiin myös alarinteellä Col Tarón ja Roncato-rinteitä.
Olimpia delle Tofanen yläasema on 2 320 metriä merenpinnan yläpuolella Tofana di Mezzo -vuoren huipun juurella, jossa sijaitsee myös naisten syöksylaskun lähtö, "Start Pomedes".
Olimpia delle Tofane alkaa melko jyrkästi Caprioli-rinnealueella, jossa on S-mutka "Partenza Rifugio Pomedes", ulospäin kalteva "Diagonale Pomedes" -mutka ja S-mutka "Bivio Caprioli" (Capriolilta poistuminen).
Seuraavaksi rinne jatkuu Olympia-rinteessä, jossa on "Curvone Entrata Schuss" (Schussiin tulomutka) -mutka, jonka lopussa on naisten super-G:n lähtö. Sen jälkeen tulee "Schuss Tofana" -jyrkänne, jossa rinne menee kapeasta kallioiden välisestä aukosta, solassa on koko rinteen jyrkin kohta 73 %. Sen jälkeen Olimpia delle Tofanen yleispiirteenä on pitkät teknisesti vaativat S-mutkat vaihtelevassa maastossa, jossa jyrkin kohta on vielä 50 % jyrkkyinen, mutta loivin kohta on tasainen.
Schuss Tofanan jälkeen rinne saavuttaa puurajan ja se loivenee huomattavasti. Loivempi osuus alkaa "Duca D’Aosta" -osuudella, jossa on "Bivio Tofanina" (Tofanan mutka) ja "Salto Duca D’Aosta" (Duca D’Aosta -hyppy). Sen jälkeen tulee vielä lyhyt loivaosuus "Deltaplani", jonka jälkeen rinne jyrkkenee uudelleen. Jyrkänne alkaa tiukalla vasemmalle kääntyvällä mutkalla "Diagonale Argano", jota seuraa tiukat S-mutkat. S-mutkat päättyy tiukkaan oikealle kääntyvän mutkaan "Grande Curva" (Suuri mutka).
Grande Curvaa seuraa "Scarpadon" ja "Festìs"-osuudet, joissa on laajoja S-mutkia. Festìsin jälkeen on lyhyt täysin tasainen kohta "Entrata Pale di Rumerlo", joka loppuu ulospäin kaltevaan kohtaan "Variante Pale di Rumerlo", jota ennen laskijat lähtevät ilmaan. Sen jälkeen tulee "Casonetti", "Diagonale Finale" -s-mutka ja "Salto Finale" (Maalihyppy).
Naisten syöksylasku päättyy 1 560 metriä merenpinnan yläpuolelle. Olimpia delle Tofane jatkuu tästä vielä loivana lähelle Cortina d’Ampezzon keskustaa, jossa se päättyy 1 334 metriä merenpinnan yläpuolella Gilardon–Roncato-tuolihissin ala-asemalle. 
San Zan.
San Zan on laskettelurinne, joka kulkee Roncato-rinteen vieressä. Sitä palvelee Gilardon–Roncato-tuolihissi. Sillä on järjestetty lumilautailun maailmancupin lumilautacrosskilpailuja.
Planai

Planai on laskettelurinne Planain talviurheilukeskuksessa Schladmingissa Itävallassa.
Planai tunnetaan erityisesti siinä järjestettävässä alppihiihdon maailmancupin miesten pujottelun iltakilpailusta, The Nightrace. Vuosina 2023–2024 Planailla järjestettiin myös iltasuurpujottelukilpailut, jotka olivat ensimmäiset ja ainoat suurpujottelun maailmancupin iltakilpailut. Aiemmin illalla on järjestetty parisuurpujottelukilpailuja Italian Alta Badiassa.
Planailla miehet ovat kilpailleet vuosina 1982 ja 2013 alppihiihdon maailmanmestaruuksista. Naiset laskivat ainoastaan suurpujottelukilpailut Planailla, vuonna 2013 naiset laskivat muut lajit viereisessä Streicher-rinteessä.
Reitti.
Planai alkaa samannimisen vuoren huipulta 1 908 metriä merenpinnan yläpuolelta.
Planain lopussa on "Weirather-S"-mutka, jonka jälkeen avautuu loppujyrkänne "Zielhang" (Maalijyrkänne), joka on koko rinteen jyrkin kohta 52 %:n jyrkkyydellä.
Planai loppuu 740 metriä merenpinnan yläpuolella Planet Planai -rakennuksen viereen.
&lt;br clear=left&gt;
Streicher

Streicher tarkoittaa seuraavia:
Sukunimenä.
Streicher on saksankielinen sukunimi.
Podkoren 3

Podkoren 3 on laskettelurinne Kranjska Gorassa Sloveniassa.
Podkoren 3 tunnetaan alppihiihdon maailmancupin tekniikkalajikilpailujen isäntäpaikkana.
A. C. Green

A. C. Green Jr. (s. 4. lokakuuta 1963 Portland) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija. Hän pitää nimissään NBA-ennätystä perättäisten otteluiden määrässä, sillä hän pelasi vuosina 1986–2001 ennätykselliset 1 192 perättäistä ottelua.
Ura.
Green opiskeli Benson Polytechnicin high schoolissa, josta hän siirtyi pelaamaan yliopistokoripalloa Oregonin osavaltionyliopistoon. Viimeisenä yliopistokautenaan hän teki keskimäärin 19,1 pistettä ja otti 9,2 levypalloa ottelua kohden. Kauden 1984–1986 jälkeen Green osallistui , jossa Los Angeles Lakers varasi hänet tilaisuuden 23:ntena pelaajana. Hän nousi joukkueen aloituksen pelaajaksi kaudella 1986–1987, jolloin Lakers voitti NBA-mestaruuden. Lisäksi joukkue voitti mestaruuden myös kaudella 1987–1988. Tilastollisesti parhaan Lakers-kautensa Green pelasi 1988–1989, jolloin hän teki keskimäärin 13,3 pistettä ja otti 9,0 levypalloa ottelua kohden.
Green edusti Los Angeles Lakersia kahdeksan kauden ajan. Kauden 1992–1993 jälkeen hänen sopimustaan ei enää jatkettu, ja syyskuussa 1993 hän siirtyikin vapaana pelaajana Phoenix Sunsiin. Kaudella 1993–1994 Green pelasi tilastollisesti uransa parhaan kauden, sillä hän teki keskimäärin 14,7 pistettä ja otti 9,2 levypalloa ottelua kohden. Hän edusti seuraa joulukuuhun 1996 asti, jolloin hänet kaupattiin Dallas Mavericksille. Kaupan myötä Green, Sam Cassell ja Michael Finley siirtyivät Dallasiin, jolloin Tony Dumas, Loren Meyer ja Jason Kidd siirtyivät Phoenixiin. Green pelasi Dallasissa kauden 1998–1999 loppuun asti, jonka jälkeen hänet kaupattiin takaisin Lakersille.
Kaudella 1999–2000 Green aloitti kaikki runkosarjaottelut, mutta teki ainoastaan 5,0 pistettä ottelua kohden. Kauden päätteeksi hän voitti kuitenkin kolmannen NBA-mestaruutensa. Green pelasi viimeisen NBA-kautensa Miami Heatissa kaudella 2000–2001.
Yksityiselämä.
Green on harras kristitty. Hän tuli tunnetuksi selibaatistaan, joka kesti hänen koko NBA-uransa ajan. Green avioitui vaimonsa Veroniquen kanssa vuonna 2002.
Take Me Home (Cash Cashin kappale)

Take Me Home on yhdysvaltalaisyhtye Cash Cashin kappale heidän kolmannelta, "Overtime" EP:ltä, joka sisältää myös albanianyhdysvaltalaisen Bebe Rexhan esittämiä vokaaleja. ”Take Me Home” julkaistiin 13. heinäkuuta Beatportissa sekä muualla maailmassa 14. heinäkuuta 2013. Kappale pääsi 60. sijalle Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla maaliskuussa 2014 ollen Cash Cashin ensimmäinen kyseiselle listalle päässyt kappale.
DJay Brawnerin ohjaama musiikkivideo julkaistiin 18. joulukuuta 2013.