tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Cis-duuriasteikko

Cis-duuriasteikko on Cisistä alkava sävelasteikko, johon kuuluvat sävelet Cis, Dis, Eis, Fis, Gis, Ais, His ja Cis. Cis-duurin rinnakkaissävellaji on ais-molli ja muunnossävellaji on cis-molli. Cis-duurin subdominanttisointu on Fis-duurisointu ja dominanttisointu on Gis-duurisointu.
Cis-duuri on yksi harvimmin käytetyistä sävellajeista. Se mielletään usein vaikeaksi soittaa, koska sävelasteikossa on seitsemän ylennystä, eli kaikki sävelet soitetaan ylennettyinä. Usein sen sijasta käytetään sen enharmonista vastinetta, Des-duuria, jossa on vain viisi alennusta.
Cis-duurin etumerkintä eri nuottiavaimilla.
Neljällä yleisimmällä avaimella.
&lt;score&gt;{ \new Staff \with{ \magnifyStaff #3/2 } « \time 4/16 \override Score.TimeSignature #'stencil = ##f { \clef treble \key cis \major s16 \clef alto \key cis \major s16 \clef tenor \key cis \major s16 \clef bass \key cis \major s16 } » }&lt;/score&gt;
Neljällä yleisimmällä nuottiavaimella (diskantti-, altto-, tenori- ja bassoavain) on vakiintuneet standardit, miten niille kirjoitetaan etumerkit. Cis-duurin etumerkit kirjoitetaan niille ylläolevin tavoin.
Mathias Emilio Pettersen

Mathias Emilio Pettersen (s. 3. huhtikuuta 2000 Manglerud, Norja) on norjalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Dallas Starsin organisaatiota. Hän pelannee lähinnä AHL-liigaa Texas Starsissa. Aiemmin urallaan hän on pelannut muun muassa Calgary Wranglersissa. Pettersen edustaa myös Norjan jääkiekko maajoukkuetta. 
Pettersen on tullut tunnetuksi suosituista YouTube-videoista, joissa näkyy hänen otteitaan 10 ja 15 ikävuoden välillä.
Högbensjön

Högbensjön on järvi läntisellä Uudellamaalla Raaseporin (entisen Karjaan) ja Inkoon kuntien alueella. Sen pinta-ala on 2,9 neliökilometriä, syvyys 6,49 metriä ja pinnankorkeus 28,8 metriä. Järvi kuuluu Bruksträsketin valuma-alueeseen (81.070).
Arpajon-sur-Cère

Arpajon-sur-Cère on kunta keskisessä Ranskassa Cantalin departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä ovat 1200-luvulta peräisin oleva linna "Château de Conros" sekä alkujaan 1300-luvulta oleva linna "Château de Carbonat". Linna oli ajan saatossa pahoin raunioitunut ja se rakennettiin uudelleen 1900-luvulla.
Vieillevie

Vieillevie on kunta keskisessä Ranskassa Cantalin departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyys on 1000-luvulta peräisin oleva linna "Château de Vieillevie". Sitä on linnoitettu lisää 1200- ja 1400-luvuilla. Linna on hyvin säilynyt ja se kuuluu Ranskan historiallisiin monumentteihin. Linna on yksityisessä omistuksessa, mutta se on auki myös yleisölle.
Kouniakary

Kouniakary (myös "Koniakary") on kaupunki Kayesin alueen Kayesin piirissä Malissa. Se sijaitsee Senegalin sivujoen Kirgoun varrella 68 kilometriä Kayesistä itään. Kaupungissa on 8 135 asukasta (vuonna 2009).
Kouniakaryn kunnan pinta-ala on 2,375 neliökilometriä. Sitä rajoittuu idässä Marintoumanian ja lännessä Ségalan maalaiskuntiin. Seutu on pinnanvuodostukseltaan hiekkaista tasankoa. Se kuuluu Sudanin ja Sahelin siirtymävyöhykkeeseen.
Kaupunkikunnan statuksestaan huolimatta Kouniakary on paikkakuntana hyvin maalaismainen. Se jakautuu yhdeksään kortteliin. Niistä seitsemää asuttavat fulbet. Bambaroilla ja khasonkoilla on omat korttelinsa. Vallitseva uskonto on islam.
Kaupungin ohi kulkee Bamakon ja Kayesin välinen valtatie RN1. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, riisi, durra, hirssi, lehmänpapu ja vihannekset. Myytäväksi kasvatetaan kurpitsaa, vesimelonia, puuvillaa, perunaa ja vähemmässä määrin maapähkinää ja okraa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja sekä jonkin verran kalastusta. Palveluihin kuuluu yksi esikoulu, kaksi alakoulua, yläkoulu, useita koraanikouluja, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED), terveyskeskus, sähkö- ja vesijohtoverkot, posti ja paikallisradio.
Paikallinen nähtävyys on tukuloripäällikkö Umar Tallin vuoden 1855 tienoilla rakennuttama linnoitus, jonka Louis Archinardin johtamat ranskalaiset valtasivat vuonna 1890. Kouniakaryssa järjestetään vuosittain Umar Tallille omistettu uskonnollinen juhla, joka kerää tuhansia kävijöitä.
Tampere Open 2016

Tampere Open 2016 oli Tampereella, Suomessa 16. – 24. heinäkuuta 2016 järjestetty tennisturnaus. Turnaus pelattiin Tampereen Tenniskeskuksessa massakentillä. Siellä pelattiin sekä miesten ATP-haastajakiertueturnaus että naisten ITF-tason turnaus.
Miesten kaksinpeli.
Muut pelaajat.
Seuraavat pelaajat saivat villin kortin pääsarjaan:
Seuraavat pelaajat pääsivät pääsarjaan karsintojen kautta:
Naisten kaksinpeli.
Muut pelaajat.
Seuraavat pelaajat saivat villin kortin pääsarjaan:
Seuraavat pelaajat pääsivät pääsarjaan karsintojen kautta:
Decazeville

Decazeville on kunta Etelä-Ranskassa Aveyronin departementissa Oksitanian alueella. Aveyron on perinteistä hiili- ja terästeollisuusaluetta. Teollistumisen kehitykseen vaikutti voimakkaasti Ranskan entinen pääministeri Élie Decazes 1800-luvun alussa. Tämän teon kunnioitukseksi Decazevillen kunta nimettiin hänen mukaansa.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä ovat kaivosmuseo "Musée de la mine Lucien Mazars" sekä "Notre-Dame de Decazeville"n kirkossa oleva Gustave Moreaun maalaus Ristintien asemat.
Neko Case

Neko Richelle Case (s. 8. syyskuuta 1970) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnetaan niin soolourastaan kuin urastaan kanadalaisen indie rock -yhtye The New Pornographersin jäsenenä. Hän aloitti soolouransa nimellä Neko Case &amp; Her Boyfriends ennen kuin alkoi käyttää pelkästään omaa nimeään.
Middle Cyclone

Middle Cyclone on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Neko Casen viides studioalbumi. Albumi on julkaistu 3. maaliskuuta 2009.
Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kolmannelle sijalle.
Colin Imber

Colin Imber on brittiläinen professori, historioitsija, kirjailija ja luennoitsija. Hän on kirjoittanut useita Turkin ja Osmanien valtakunnan historiaa käsitteleviä teoksia.
Imber opiskeli ja väitteli tohtoriksi Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa 1970. Hän toimi sittemmin Turkin historian tutkijana ja luennoitsijana Manchesterin yliopistossa eläkkeelle jäämiseensä saakka. Hänen oppiarvonsa oli "Reader in Turkish".
Imber on kirjoittanut vertaisarvosteluja toisten historioitsijen teoksista. Hänet tunnetaan kritiikkiensä ankarasta sanankäytöstä, kun hän löytää kohteena olevasta teoksesta virheitä ja virheellisiä tulkintoja. Esimerkiksi arvostelussaan Norman Stonen teoksesta "Turkey: A Short History" (2011) Imber kirjoittaa: "Sekametelisoppa virheitä, puolitotuuksia, fantasioita, non sequitureja ja epäoleellisuuksia". Justin McCarthyn teoksesta "The Ottoman Turks: An Introductory History" (1997) Imber kirjoittaa: "Roskaruokaa, roskaobligaatioita ja nyt myös roskahistoriaa". 
Imber arvosteli myös Stanford J. Shaw’n ja tämän vaimon Ezel Kural Shaw’n kaksiosaista koko Osmanien valtakunnan aikakauden kattavaa teosta "History of the Ottoman Empire and Modern Turkey" Turkin historian valkopesemisestä. Shaw’t muun muassa esittivät revisionistisesti, ettei Armenian kansanmurhaa olisi tapahtunut. Lisäksi Imber laski teoksen sisältävän lukemattomia asiavirheitä. Arvostelussaan hän sanoi: "Ne [teoksen osat] ovat niin täynnä virheitä, puolitotuuksia, liiallisia yksinkertaistuksia ja epätarkkuuksia, että maallikko johdattuu helposti harhaan. Samanaikaisesti ne luottavat niin paljon toissijaisiin lähteisiin ja toisen käden tulkintoihin, ettei niistä ole hyötyä asiantuntijallekaan. Kun lähes jokainen sivu on väärän tiedon miinakenttä, teoksesta on mahdotonta kirjoittaa yksityiskohtaista arviointia."
Teoksia.
Yhteistyönä:
Lisäksi Imber on avustanut useiden Turkin historiaa käsittelevien teosten kirjoittamisessa.
Laatu-Haiti

Laatu-Haiti oli ravintola Helsingissä Snellmaninkatu 19:ssä. 
Ravintola oli vastapäätä Snellmaninkatu 10:ssä viisi vuotta sijainneen Helsingin yliopiston kasvatustieteen laitoksen väen kantapaikka, jota dosentti Marja Martikainen on muistellut yhteishengen luojana laitoksen 50-vuotisjuhlapuheessa. Ravintola sai mainetta myös yhtenä Pentti Saarikosken kantapaikoista.
Puijo (kaupunginosa)

Puijo on Kuopion 27. kaupunginosa. Se sijaitsee Kuopion keskustan pohjoispuolella. Alue käsittää muun muassa Puijon mäen luonnonsuojelualueineen ja mäen eteläpuolella viitostien ja radan välissä sijaitsevan Ison hautausmaan. Kaupunginosassa on monia liikunnan ja urheilun suorituspaikkoja.
Aivan Puijonsarven pohjoispäässä Puijon kaupunginosa ulottuu Kallaveteen, niemen itäpuolella sitä rajaavat Päivärannan, Kettulanlahden ja Rahusenkankaan kaupunginosat. Puijon itäpuolella ovat Julkula, Rypysuo ja Puijonlaakso.
Mutsuki-luokka

Mutsuki-luokka () oli Keisarillisen Japanin laivaston kahdentoista aluksen muodostama hävittäjäluokka. Luokan alukset aloittivat palveluksensa jo hieman ennen toista maailmansotaa, jossa kaikki alukset tuhoutuivat.
Alukset.
Vuoden 1923 laivasto-ohjelmaa sisällytetty alusluokka oli paranneltu versio Kamikaze-luokasta. Luokka oli viimeinen, jossa torpedoputket sijoitettiin sillan etupuolelle. Siinä kuitenkin otettiin käyttöön kolmiputkinen torpedoputkisto sekä 610 millimetrin torpedot. Kolmiputkinen torpedojen laukaisualusta mahdollisti laukaisualustojen vähentämisen yhdellä ja siitä huolimatta laukaistavien torpedojen määrä pysyi samana kansitilan säästyessä. Aluksella oli neljä varatorpedoa putkien uudelleen lataamiseksi.
Kemin Lappi

Kemin Lappi oli yksi Ruotsin kuudesta lapinmaasta eli historiallisesta kauppa- ja verotusalueesta Lapissa. Muut lapinmaat olivat Tornion Lappi, Luulajan Lappi, Piitimen Lappi, Uumajan Lappi ja Ångermanlandin Lappi.
Kemin Lappi jakautui yhdeksään lapinkylään: Inari, Kemijärvi, Kemikylä, Kitka, Kittilä, Kuolajärvi, Maanselkä, Sodankylä ja Sompio.
Nykypäivän niin sanotut metsäsaamelaiset perustelevat asemaansa saamelaisina polveutumisella keminsaamelaisista.
Linnankosken lukio

Linnankosken lukio on suomenkielinen vuonna 1895 perustettu lukio Porvoossa. Päivälukiossa on noin 680 opiskelijaa ja 50 opettajaa. Lukiossa toimii myös aikuislinja. Rehtorina toimii Kaisa Leppävuori.
Nykyinen lukiorakennus valmistui 1953, ja sen yhteyteen valmistui laajennusosa vuonna 2000. Lukiorakennukseen tehtiin sisäilmaremontti ja peruskorjaus vuosina 2017–2018.
Tunnettuja Linnankosken lukiossa opiskelleita.
Lähde
Avia College

Avia College on Vantaan Aviapoliksen suuralueen Lentokentän kaupunginosassa toimiva, valtiollisen ANS Finlandin lentokenttä- ja lennonvarmennusalan oppilaitos. Se on Suomen ainoa lennonjohtajia ja lennontiedottajia kouluttava oppilaitos. Lisäksi Avia College järjestää kelpoisuuskoulutuksia ja -testauksia esimerkiksi lentoasemien palo-, pelastus- ja turva-alan tehtäviä varten.
Avia Collegen lennonjohtajakoulutus on erittäin haluttua. Koulutukseen pyrki esimerkiksi syksyllä 2015 yli satakertainen määrä hakijoita (1 150) valittuihin (8 opiskelijaa) nähden. Avia College tarjoaa koulutustaan myös ulkomaisten, esimerkiksi virolaisten lennonjohtajien koulutukseen. Syksyllä 2015 alkaneella englanninkielisessä, yhteiseurooppalaisen opetussuunnitelman mukaisessa lennonjohtajien koulutuksessa aloitti suomalaisten opiskelijoiden ohella seitsemän virolaista lennonjohtajaopiskelijaa. He ovat sopineet työllistyvänsä koulutuksen jälkeen Viron lennonvarmistuksesta vastaavaan Lennuliiklusteeninduse AS:een (EANS). EANS tilasi koulutuksen kilpailutuksen jälkeen Suomesta.
Vuonna 2015 Avia Collegen henkilökunnan työpanos oli yhteenlaskettuna 34 kokoaikaista henkilötyövuotta.
Witchkrieg

Witchkrieg on ruotsalaisen metalliyhtye Witcheryn viides ja viimeisin studioalbumi. Se julkaistiin 21. kesäkuuta 2010 levymerkillä Century Media. Albumi on yhtyeen ensimmäinen ilman Tony ”Toxine” Kampneria. Hänet korvasi Mardukissa aikaisemmin vaikuttanut Erik ”Legion” Hagstedt.
Albumin nimikkokappaleesta kuvattiin musiikkivideo.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Allmusicin Phil Freeman arvostelu albumille neljä tähteä viidestä, suitsuttaen laulaja Legionin laulutyylin sisältävän hienoisia black metal -elementtejä, kuitenkaan vetämättä sitä liian pitkälle. Kritiikkiä sai vierailijoista johtuva soolokitaroiden soiton epäyhtenäisyys. Niin ikään Angry Metal Guy antoi albumille arvosanan 4/5, kritioisoiden ainoastaan ylituotantoa sekä vierailevien kitaristien heikkoja suorituksia. Soundin Marko Säynekoski antoi albumille kolme tähteä viidestä, sanoen kappaleiden olevan tanakoita ja ulosanti tyylikästä, vaikka riffien tehokkuus hiipuukin loppua kohti. Imperiumin Antti Korpinen kehui äänimaailmaa hallituksi, kuvaillen albumia muuten massasta poikkeamattomaksi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Patrik Jensen.
Draama-Helmin erehdys

Draama-Helmin erehdys on Draama-Helmi-nimisen lo-fi hip hop artistin debyyttialbumi joka julkaistiin 29. toukokuuta 2015. Levy julkaistiin alun perin C-kasettina, myöhemmin myös digitaalisena.
Soundi arvosteli levyn tähdin 4/5. Myös Rumba kehui levyä ja sen "yhdeksää kokeellista hip hop -kappaletta, joista jokainen kuulostaa siltä, miltä säkillinen huumeita yökerhon pelkotiloissa tuntuu."
Sebringin 12 tunnin ajo 2006

Sebringin 12 tunnin ajo 2006 (virallisesti 2006 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 18. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet Rinaldo Capello, Allan McNish ja Tom Kristensen.
Draama-Helmi ihmisten ilmoilla

Draama-Helmi ihmisten ilmoilla on Draama-Helmin toinen kokopitkä albumi joka julkaistiin 19. toukokuuta 2017 LP:nä, C-kasettina sekä digitaalisena formaattina.
Levy oli heti julkaisemisen jälkeen Radio Helsingin viikon levy ja Helsingin Sanomat arvosteli albumin tähdin 4/5.
Sebringin 12 tunnin ajo 2007

Sebringin 12 tunnin ajo 2007 (virallisesti 2007 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 17. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Yleiskilpailun voittivat LMP1-luokassa ajaneet Marco Werner, Emanuele Pirro ja Frank Biela. GT2-luokan voittivat Mika Salo, Jaime Melo ja Johnny Mowlem.
Tulokset.
Luokan voittajat lihavoituna.
Sebringin 12 tunnin ajo 2008

Sebringin 12 tunnin ajo 2008 (virallisesti 2008 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 15. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Porschella ajaneet Timo Bernhard, Romain Dumas ja Emmanuel Collard.
Sebringin 12 tunnin ajo 2009

Sebringin 12 tunnin ajo 2009 (virallisesti 2009 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 21. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet Allan McNish, Rinaldo Capello ja Tom Kristensen.
Sebringin 12 tunnin ajo 2010

Sebringin 12 tunnin ajo 2010 (virallisesti 2010 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 20. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Peugeotilla ajaneet Marc Gené, Alexander Wurz ja Anthony Davidson.
Sebringin 12 tunnin ajo 2011

Sebringin 12 tunnin ajo 2011 (virallisesti 2011 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 19. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Peugeotilla ajaneet Nicolas Lapierre, Loïc Duval ja Olivier Panis.
Sebringin 12 tunnin ajo 2013

Sebringin 12 tunnin ajo 2013 (virallisesti 2013 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 16. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet Marcel Fässler, Benoît Tréluyer ja Oliver Jarvis.
Sebringin 12 tunnin ajo 2014

Sebringin 12 tunnin ajo 2014 (virallisesti 2014 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 15. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Rileylla ajaneet Scott Pruett, Memo Rojas ja Marino Franchitti.
Exmilitary

Exmilitary (kulkee myös ulkoasulla "Ex-Military") on Death Grips hip hop yhtyeen 25. huhtikuuta 2011 julkaisema mixtape. 
Omakustanteinen mixtape julkaistiin pian "Death Grips"-nimisen debyytti-EP:n jälkeen. Mixtapen pystyi lataamaan ilmaiseksi bändin nettisivuilta ja myöhemmin se julkaistiin myös vinyylilevyinä ja C-kasetteina.
Albumin kansikuva on jäänyt yhtyeen jäsenillekin hieman mysteeriksi; yksi bändin jäsenistä kuulemma kantoi kuvaa lompakossaan noin 10 vuoden ajan ja siitä muodostui "voimaesine." 
Levyn kappaleista "Beware, Guillotine, Spread Eagle Cross the Block, Lord of the Game, Takyon (Death Yon)" ja "Culture Shock" on tehty myös musiikkivideot. 
8.9.2011 yhtye julkaisi nettisivullaan "Black Google" -nimisen videon. Se on yhdistelmäteos kaikista "Exmilitary"n kappaleiden stemmoista sekä niihin tehdyistä musiikkivideoista. Myös kyseisen videon pystyy lataamaan yhtyeen nettisivuilta maksutta. "Black Google"n kansikuva on "Exmilitary"n kanssa sama. Se on vain muokattu mustavalkoiseksi, tummennettu ja teksti "Exmilitary" korjattu "Black Google"lla. 
Metacritics antoi "Exmilitary"lle 82 pistettä ja sitä pidettiin vuoden merkityksellisimpänä musiikkijulkaisuna.
Sebringin 12 tunnin ajo 2017

Sebringin 12 tunnin ajo 2017 (virallisesti 2017 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 18. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Cadillacilla ajaneet Ricky Taylor, Jordan Taylor ja Alex Lynn.
Sauber C9

Sauber C9 (myös Sauber Mercedes C9 tai Mercedes-Benz C9) on Sauberin ja Mercedes-Benzin yhteistyönä valmistama C-ryhmän kilpa-auto, joka esiteltiin vuonna 1987. Auto korvasi edeltäjänsä Sauber C8:n. Autolla kilpailtiin World Sportscar Championship (WSC) -sarjassa ja Le Mansin 24 tunnin ajoissa vuosina 1987–1990.
Autolla voitettiin vuonna 1989 WSC-sarjan kuljettajien ja tallien mestaruudet sekä Le Mansin 24 tunnin kilpailu.
Yūzō Suzuki

 
Yūzō Suzuki (, s. 10. huhtikuuta 1984 Asaka, Saitama) on japanilainen karateka ja potkunyrkkeilijä. Hän on Kyokushinin kevytsarjan maailmanmestari ja nelinkertainen Japanin mestari. Kilpauransa jälkeen Suzuki on työskennellyt Minami-ku alueen Kyokushinin johtajana.
Alkuvuodet.
Suzuki kiinnostui Kyokushin karatesta televisio-ohjelman kautta, joka käsitteli kyseistä lajia. Hän harjoitteli karatea ala-asteelta lähtien ja saavutti myöhemmin lukioon mennessä kolme nuorten mestaruutta.
Karateura.
Suzuki pääsi Japanin maajoukkueleirille opiskellessaan Wasedan yliopistossa. Hän itse yllättyi pääsystä leirille, ja hänet valittiin edustamaan Japania 2005 MM-kilpailuihin. Suzuki saavutti MM-hopeaa hävittyään loppuottelussa Lucian Gogonelille. 2006 hän saavutti Japanin mestaruuden kevytsarjassa voitettuaan loppuottelussa Makoto Ozakin.
Seuraavana vuonna Suzuki saavutti Japanin mestaruuden keskisarjassa voitettuaan loppuottelussa Yuto Watanaben. Marraskuussa 2007 Suzuki oli mukana World Openissa, jossa hän voitti avauskierroksella Carlos Castron tuomariäänin ja toisella kierroksella Hussein Elikhanovin. Kolmannella kierroksella Suzuki voitti Krzysztof Habraszkan, kunnes hänen turnauksensa päättyi neljännellä kierroksella Darmen Sadvokasovia vastaan.
Suzuki eteni myös heti perään 2008 Japanin mestaruuskisojen keskisarjassa toistamiseen loppuotteluun, jossa Suzuki voitti kolmannen Japanin mestaruuden Tomohiko Matsuokaa vastaan. Suzuki otti osaa toisen kerran MM-kilpailuihin, jossa hän eteni edellisten kisojen tavoin loppuotteluun. Suzuki voitti mestaruuskamppailussa Tomohiko Matsuokan, jonka hän oli voittanut edellisvuonna Japanin mestaruuskisoissa. Samana vuonna Suzuki eteni myös Japanin mestaruuskisoissa loppuotteluun, jossa hän kohtasi kolmannen kerran peräkkäin Tomohiko Matsuokan. Tälläkin kertaa Suzuki oli parempi ja voitti uransa neljännen Japanin mestaruuden.
Potkunyrkkeily.
Menestyksekkään karateuran jälkeen Suzuki siirtyi potkunyrkkeilyn pariin. Hän voitti Izavu Namitan tammikuussa 2013 tuomariäänin. Saman vuoden kesäkuussa Suzuki voitti Takeshi Watanaben tuomariäänin (30-29, 30-28, 30-28). Huhtikuussa 2014 hän voitti Takeran ensimmäisen erän tyrmäyksellä kahden minuutin jälkeen. Huhtikuussa 2015 Suzuki hävisi Oiwa Tatsuille toisessa erässä loukattuaan polvensa potkun jälkeen, eikä kyennyt enää jatkamaan ottelua.
Suzuki palasi kahdeksan kuukauden tauon jälkeen loukattuaan polvensa Krush 53 -tapahtumassa. Hän kohtasi joulukuussa 2015 Takeshi Watanaben, jonka Suzuki voitti tuomariäänin (28-27, 28-27, 28-26). Suzuki otteli maaliskuussa 2016 Sho-ya vastaan, jolle hän hävisi tyrmäyksellä toisessa erässä.
Snap (yritys)

Snap Inc. (2011–2016 Snapchat Inc.) on yhdysvaltalainen yritys, joka kehittää sosiaalisen median palveluita ja niihin liittyviä laitteita. Snap tunnetaan Snapchatista, minkä lisäksi se on kehittänyt Spectacles-lasit.
Historia.
Snap listautui New Yorkin pörssiin maaliskuussa 2017, jolloin sen osakkeen hinta nousi ensimmäisenä päivänä 17 dollarista 25 dollariin. Vaikka yhtiö oli ennen listautumistaan ollut joka vuosi tappiollinen, se kiinnosti sijoittajia, koska Snapchat on suosittu nuorten aikuisten keskuudessa. Snapin suurimpia omistajia ovat sen perustajat Evan Spiegel ja Bobby Murphy sekä sijoitusyhtiöt Benchmark Capital ja Lightspeed Venture Partners.
Heinäkuun 2017 alussa yhtiön kurssi laski ensimmäisen kerran listautumishinnan alle. Vuoden 2017 ensimmäisellä neljänneksellä yritys teki 2,2 miljardin dollarin tappion 150 miljoonan dollarin liikevaihdolla. Tappiosta 800 miljoonaa selittyy toimitusjohtaja Evan Spiegelille maksetulla bonuksella jonka hän sai yhtiön listautuessa pörssiin.
Amílcar Cabral

Amílcar Lopes Cabral (salanimeltään "Abel Djassi", 12. syyskuuta 1924 Bafatá – 20. tammikuuta 1973 Conakry) oli Guinea-Bissaun ja Kap Verden itsenäisyystaistelun johtaja.
Cabral syntyi Portugalin Guineassa kapverdeläiseen perheeseen joka oli alunperin kotoisen Santiagon saarelta. Hän kävi koulunsa Praiassa ja Mindelossa ja valmistui Lissabonin teknisestä yliopistosta vuonna 1950. Opiskeluaikanaan Cabral osallistui afrikkalaisten opiskelijoiden yhteistoimintaan ja oli mukana kommunistien johtamassa Movimento de Unidade Democratica Juvenil -järjestössä.
Vuonna 1952 Cabral muutti Bissauhun, jossa hän työskenteli Pessubén maatalouden koeaseman agronomina. Portugalin Guinean ensimmäistä maatalouslaskentaa suorittaessaan hän tutustui maahan, sen väestöön ja Portugalin siirtomaavallan toimintaan. Vuonna 1954 Cabral perusti Henri Labéryn kanssa Guinean kansallisen itsenäisyyden liikkeen ("Movimento para Independência Nacional da Guiné, MING"), mutta joutui pian karkotetuksi Angolaan. Vuonna 1956 hän perusti Luís Cabralin, Aristides Pereiran ja Rafael Barbosan kanssa Bissaussa Afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen ("Partido Africano da Independência"), joka vuonna 1960 omaksui nimen Guinean ja Kap Verden afrikkalainen itsenäisyyspuolue (PAIGC). Työskennellessään sokeritehtaalla Angolassa Cabral osallistui myös Angolan kansan vapaustusliikkeen MPLA:n perustamiseen vuonna 1956.
Verilöylyyn päättyneen Pindjiguitin telakan työläisten lakon jälkeen Cabral palasi vuonna 1959 Bissauhun suunnittelemaan Portugalin Guinean ja Kap Verden itsenäisyystaistelua. Vuonna 1960 PAIGC siirsi päämajansa Guinean pääkaupunkiin Conakryyn. Cabral toimi puolueen pääsihteerinä sen perustamisesta lähtien ja johti vuonna 1963 alkanutta Guinea-Bissaun itsenäisyyssotaa. Hän sai teoreettisista kirjoituksistaan muun muassa Nasser-palkinnon ja Joliot-Curie -mitalin sekä kunniatohtorin arvon Yhdysvaltojen Lincoln-yliopistossa ja Neuvostoliiton tiedeakatemiassa.
Vuonna 1972 Cabral alkoi muodostaa kansankokousta Guinea-Bissaun itsenäisyyden valmistelujen vuoksi. 20. tammikuuta 1973 lähdettyään Puolan suurlähetystön vastaanotolta Conakryssa Cabral oli matkalla kotiinsa, vaimonsa Maria Helena Rodriguezin kanssa.. Tien varrella matkalla asuntoonsa Cabral nousi autostaan ​​ja näytti tunnistavan tiesulkun luona olleet henkilöt.. PAIGC:n johdosta erotettu Incêncio Kani ampui Amílcar Cabralin konekiväärillä. Cabralin murhan motiivi oli todennäköisesti portugalilaisten suunnitelma itsenäisyystaistelun tukahduttamiseksi ja murhan takana oli todennäköisesti Portugalin salainen poliisi PIDE. Hänen veljestään Luís Cabralista tuli Guinea-Bissaun itsenäistymisen jälkeen maan ensimmäinen presidentti.
Tänään iltapäivällä

Tänään iltapäivällä oli Yleisradion Rinnakkaisohjelma-kanavalla lähetetty päivittäinen radion ajankohtaisohjelma, joka jatkui vuodesta 1970 radion kanavauudistukseen vuonna 1990.
Arki-iltapäivisin suorana lähetetty, ensi kertaa asiapuhetta ja musiikkia yhdistänyt makasiiniohjelmasarja aloitettiin kesällä 1970, jolloin sitä aluksi tekivät vuorotellen Mauri Soikkasen johtama kulttuuritoimitus ja Martti Silvennoisen johtama yhteiskunnallinen toimitus. Pian ohjelman päälliköksi valittiin Adolf Turakainen, joka oli myös ohjelman alkuperäinen ideoija ja saanut pääjohtaja Eino S. Revon kiinnostumaan ajatuksesta.
Radiotoimittaja ja -tutkija Pentti Kemppainen pitää Yhdysvaltojen kaupallisista radiokanavista innoitusta saanutta "Tänään iltapäivällä" -ohjelmaa nykyaikaisen lähetysvirtaradion alkuna Suomessa. Ohjelman alkuperäinen formaatti koostui noin kolmen minuutin puhejaksoista, joiden välissä soitettiin yksi kevyen musiikin kappale väljästi puheosuuden aihepiiristä. Myöhemmin ohjelman rytmiä muunneltiin vapaammin eikä levyvalintojen tarvinnut enää noudattaa juttujen teemaa. 1980-luvun puolivälissä ohjelma sai aamupäiviin sijoittuvan versionsa, haastatteluohjelman "Tänään kymmeneltä", joka muistutti myöhempää Yle Radio 1 -kanavan "Ykkösaamua".
Pian "Tänään iltapäivällä" -ohjelmaa eli ”Tippiä” (lyhenteestä TIP) alkoi tehdä sitä varten koottu oma toimitustiiminsä, jota avustivat Yleisradion aluetoimitusten toimittajat ja jossa vierailivat toimittajat monista muista Ylen toimituksista. Myös helsinkiläistoimittajat matkustivat ääniautoineen ympäri maata tekemässä juttuja ohjelman edeltäjän, "Sana on vapaa" -haastatteluohjelman perinnettä jatkaen. Reportaasimatkoja tehtiin myöhemmin myös ympäri maailmaa.
Alkuvaiheessa "Tänään iltapäivällä" -ohjelman juontajia ja toimittajia olivat Timo Kuparinen, Esko Riihelä, Martti Luoto ja Pekka Rautio sekä sisarukset Seija Wallius-Kokkonen ja Ossi Wallius. Vuosien varrella ohjelman tekijöinä olivat muiden muassa Liisa Tukkimäki (1972–), Matti Hara, Jari Niemelä, Hannu Sironen, Kimmo Saares ja Pekka Laine. Musiikkitoimittajana toimi aluksi Päivi Istala, joka työskenteli ohjelmassa sen koko 20-vuotisen historian ajan, ja myöhemmin muun muassa Kari Somerjoki ja Tuuli Saarakkala.
Ohjelman tunnusmusiikkina käytettiin Neal Heftin säveltämää ja Count Basien big bandin vuonna 1958 levyttämää instrumentaalikappaletta ”Has Anyone Here Seen Basie?”.
"Tänään iltapäivällä" -ohjelman jatkajaksi tuli 1990-luvulla Ylen Radio Suomessa yhä käytössä oleva ohjelmakonsepti "Ajantasa", jossa musiikkiosuudet jätettiin pois ja alettiin taas tehdä puhdasta puheohjelmaa ajankohtaisaiheista.
Hyloxalus

Hyloxalus on nuolimyrkkysammakoiden heimoon kuuluva sammakkosuku, ja alaheimonsa Hyloxalinae ainoa suku.
Lajit.
Suku sisältää 59 lajia:
Herbimysiinit

Herbimysiinit ovat ansamysiineihin kuuluvia orgaanisia yhdisteitä. Niitä tuottavat "Streptomyces"-suvun bakteerit ja niillä ja niiden puolisynteettisillä johdannaisilla on muun muassa herbisidisiä ja syöpäkasvainten kasvua estäviä vaikutuksia.
Rakenne ja ominaisuudet.
Herbimysiinejä tunnetaan kuusi ja ne ovat herbimysiinit A, B, C, D, E ja F. Näistä ensimmäisenä eristettiin herbimysiini A vuonna 1979 eräästä "Streptomyces hygroscopicus"-kannasta. Myöhemmin samasta kannasta eristettiin herbimysiini B ja C ja herbimysiinit D, E ja F eristettiin vuonna 2013. Herbimysiinien A, B ja C rakenne koostuu aromaattisesta p-kinonista ja makrosyklisestä tyydyttymättömästä alifaattisesta renkaasta. Herbimysiinien D, E ja F rakenne poikkeaa niistä hieman. Herbimysiini D:n aromaattiseen renkaaseen on fuusioitunut rikkiä sisältävä heterosyklinen tiatsinorengas, herbimysiini E:n aromaattinen rengas on o-kinonijohdannainen ja herbimysiini F:n aromaattinen rengas on fuusioitunut alifaattiseen eetterirenkaaseen.
Herbimysiineillä on herbisidisiä, antiviraalisia ja syöpäkasvainten kasvua estäviä vaikutuksia. Vaikutus perustuu siihen, että ne sitoutuvat lämpösokkiproteiineihin kuuluvaan HSP90:n ja estävät sen toiminnan. Voimakkaimmat antiviraaliset ja kasvaimia hillitsevät vaikutukset ovat herbimysiini A:lla ja sen amino- tai halogeenijohdannaisilla tai tyydyttyneillä johdannaisilla. Herbimysiineillä D, E ja F nämä ominaisuudet ovat heikommat, mutta niillä voi olla käyttöä HSP90:n toimintaan liittyvien hermostoa rappeuttavien sairauksien hoidossa.
Ritva-tietokanta

Ritva-tietokanta on Kansallisen audiovisuaalisen instituutin ylläpitämä tietokanta, jonne tallennetaan radio- ja tv-kanavien ohjelmia. Kymmeneltä suomalaiselta televisiokanavalta sekä usealta radiokanavalta tallennetaan koko ohjelmavirta, ja lisäksi noin sadalta kanavalta tallennetaan näytteitä. Digitaalista aineistoa on tallennettu vuoden 2009 alusta lähtien.
Tietokannassa on oma kokoelma Yleisradion tuottamista televisio-ohjelmista vuosilta 1957–2008. Ohjelmia on yli 130 000.
Instituutti laatii vuosittain opetus- ja kulttuuriministeriön hyväksymän tallennussuunnitelman. 
Ohjelmia voi katsoa ja kuunnella Kansallisessa audiovisuaalisessa instituutissa, vapaakappalekirjastoissa ja Tampereen yliopistossa. Tekijänoikeuksien vuoksi ohjelmia ei voi tallentaa omaan käyttöön.
Ohjelmatiedot ovat vapaasti haettavissa Ritva-tietokannan internetversiossa.
Weymouth Quayn rautatieasema

Weymouth Quayn rautatieasema on käytöstä poistettu rautatieasema Weymouthissa, Dorsetissa. Se on Weymouthin rautatieasemalta lähtevän Weymouthin satamaradan pääteasema. Se avattiin 1. heinäkuuta 1889, ja sitä käyttivät Lontoon Waterloon asemalle liikennöivät laivajunat. Satamarata Weymouthista Weymouth Quaylle kulki pitkin kaupungin katuja.
Säännöllinen matkustajaliikenne Weymouthin satamaradalla ja siten myös Weymouth Quayn asemalla loppui 26. syyskuuta 1987. Satamarataa käytettiin sen jälkeen kertaluontoisesti tilausliikenteeseen. Viimeisen kerran Weymouth Quayn asemalla kävi juna 30. toukokuuta 1999.
Satamarata oli ”väliaikaisesti pois käytöstä” vuoteen 2015 asti. Weymouthin ja Portlandin borough’n hallitus ehdotti radan virallista sulkemista, koska se oli turvallisuusriski liikenteelle ja esteenä kaupungin kehittämiselle. Linjan säilyttämistä kuitenkin puollettiin sen historiallisen arvon vuoksi, ja sitä pidettiin mahdollisena vetonaulana turisteille. Radan säästämiseksi tehtiin adressi, johon kerättiin yli 4 000 nimeä, mutta Dorsetin valtuuston ja National Railin mukaan radan kunto oli niin huono, ettei sitä voitu enää ottaa uudelleen käyttöön. Yhdistyneen kuningaskunnan liikenneministeriö myönsi radan purkamista varten 1,1 miljoonaa puntaa alkuvuodesta 2020, ja purkutyöt alkoivat saman vuoden maaliskuussa.
Kap Verden afrikkalainen itsenäisyyspuolue

Kap Verden afrikkalainen itsenäisyyspuolue () eli PAICV on poliittinen puolue Kap Verdellä.
Kap Verden ja Guinea-Bissaun itsenäistyttyä molempia maita hallitsi Guinean ja Kap Verden afrikkalainen itsenäisyyspuolue PAIGC. Sen pääsihteerinä toimi Kap Verden presidentti Aristides Pereira ja varapääsihteerinä Guinea-Bissaun presidentti Luís Cabral. Puolue ajoi maiden valtiollista yhdistämistä.
João Vieiran vuonna 1980 johtaman Guinea-Bissaun vallankaappauksen jälkeen maiden yhdistämisajatuksesta luovuttiin. PAIGC:n kapverdeläinen siipi perusti tammikuussa 1981 Kap Verden afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen, joka jatkoi edeltäjänsä valtiojohtoisella ja sosialistismyönteisellä linjalla. PAICV oli vuoteen 1990 saakka Kap Verden ainoa sallittu puolue. Joulukuun 1990 presidentinvaaleissa ja tammikuun 1991 parlamenttivaaleissa se menetti asemansa Carlos Veigan johtamalle Movimento para Democracia -liikkelle (MPD). Entinen pääministeri ja PAICV:n pääsihteeri Pedro Pires siirtyi oppositioon ja entinen presidentti Pereira otti etäisyyttä puolueesta. Vuonna 1993 PAICV:n puoluekokous valitsi pääsihteeriksi Aristides Raimundon.
Seuraavina vuosina maata hallitsivat MPD ja siihen kuulunut presidentti António Monteiro. PAICV palasi valtaan vuoden 2001 vaaleissa, joissa se sai 40 parlamenttipaikkaa 72:sta. Presidentiksi valittiin äärimmäisen täpärästi Pedro Pires. Vuoden 2006 vaaleissa PAICV sai 41 paikkaa ja Pires voitti jälleen niukasti vastaehdokkaansa Carlos Veigan.
Ossi Wallius

Ossi Wallius (s. 1945) on suomalainen toimittaja, mediatuottaja, viestinnän kouluttaja ja valokuvaaja. Valtakunnallisesti Wallius tunnetaan parhaiten MTV:n ja Yleisradion televisio- ja radio-ohjelmista 1970- ja 1980-luvuilta. Vuosina 1991–1996 Wallius toimi Kuopion kaupunginteatterin johtajana. Hän on julkaissut neljä valokuvakirjaa ja pitänyt valokuvanäyttelyitä Helsingissä ja Kuopion seudulla.
Wallius aloitti uransa vapaana toimittajana ja valokuvaajana 1960-luvun alussa. Vuonna 1965 hän toimi "Koillis-Savo"-lehden vt. päätoimittajana ja aloitti seuraavana vuonna pitkän rupeaman Ylen radio- ja tv-ohjelmien tekijänä. Hän oli muun muassa yksi ensimmäisistä "Tänään iltapäivällä" -ohjelman toimittajista yhdessä sisarensa Seija Wallius-Kokkosen kanssa 1970-luvun alussa. Samalla hän toimi "Savon Sanomien" Helsingin-toimituksessa 1967–1973. Vuosina 1973–1983 Wallius toimi MTV:n erikoistoimittajana monien eri ohjelmatyyppien parissa, minkä jälkeen hän työskenteli Ylen "Kotimaan katsauksen" toimitussihteerinä vuoteen 1986 asti. Wallius siirtyi sitten Ylen Kuopion iänj -toimituksen (nyk. Yle Radio Suomi Kuopio) esimieheksi ja vastaavaksi tuottajaksi.
Vuodesta 1989 Ossi Wallius on toiminut oman viestintätoimistonsa MediaWalliuksen kautta muun muassa mediatuottajana, valokuvaajana, kirjankustantajana, näytelmäkirjailijana, graafisena suunnittelijana ja viestintäkouluttajana.
Wallius on kuopiolaista VB-valokuvakeskusta ylläpitävän Victor Barsokevitsch -seuran kunniajäsen toimittuaan sen puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana 1990-luvulta 2010-luvulle.
Ossi Wallius on ollut 1980-luvulta asti naimisissa pitkään Ylessä työskennelleen Pirkko Pelkosen kanssa.
Pöyrisjärvi

Pöyrisjärvi eli on Lapissa Enontekiöllä Norjan rajan läheisyydessä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi sijaitsee 1,7 kilometriä Norjan rajasta. Se voidaan jakaa neljään järvenselkään. Pohjoisessa on Isoselkä ja etelässä Naapanselkä, jonka itäpuolella jää Isosaaren taakse Porokotaselkä ja sen eteläpuolella jää Kotasaaren taakse Oivuksenselkä. Järven pinta-ala on 1 500 hehtaaria eli 15 km². Se on 6,6 kilometriä pitkä ja 4,3 kilometriä leveä. Järven vedenpinnan korkeus on 418,1 metriä mpy.
Saaria on 12. Niistä kaksi suurinta ovat 700 metriä pitkä ja 550 metriä leveä Isosaari ja 350 metriä pitkä Kotasaari. Muita pienempiä saaria ovat Säksärinsaaret, Riehtisaari, Ahvenlahdensaari, Ruumissaari, Luukatinsaari ja Keinolahdensaari.
Järven rantaviivan pituus on 39 kilometriä. Rannat ovat pääasiassa tunturikoivikkoa, paljakkaa tai avosuota. Järvi on autio lukuun ottamatta neljää vapaa-ajan asuntoa. Yksi niistä sijaitsee Isosaaressa, mutta loput ovat järven kaakkoisrannalla. Etelärannalla on autio- ja varaustupia. Niille kaikille johtaa Näkkälästä tie. Norjan rajalle on matkaa 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Ylä-Ounasjoen valuma-alueella (65.6) Vuontisjoen valuma-alueessa (65.66), johon Pöyrisjärven alue (65.663) kuuluu.
Valuma-alue saa lähes kaiken vetensä Pöyrisjärven lähialueelta, mutta pieni osa tulee etelästä järveen laskevasta Seigajoesta, joka on Kenttälompoloiden valuma-alueen (65.665) laskujoki. Järven laskujoki on Pyörisjoki (), joka laskee etelään 40 kilometrin päässä olevaan Vuontisjärveen. Vuontisjärvi laskee eteenpäin Vuontisjokena, joka yhtyy muutaman kilometrin jälkeen Ounasjokeen.
Pöyrisjärven alueella on 86 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Jierstijärvi (104 ha) ja Naapajärvi (36 ha), jotka laskevat Pöyrisjärveen Jierstijokea myöten, Maaterjärvi (90 ha) ja Maaterlommol (29 ha), jotka laskevat Maaterjokea myöten, Hauki-Termisjärvi (37 ha), Termisjärvi (19 ha) ja Termislommol (11 ha), jotka laskevat Termisjokea myöten, ja Buolžžajávri (10 ha) ja Rossinjärvi (80 ha), joita erottaa Pöyrisjärvestä kapea kannas.
Piia Korhonen

Piia Korhonen (s. 12. tammikuuta 1997 Eura) on suomalainen lentopalloilija. Korhosen pelirooli on hakkuri.
Mestaruusliiga.
Korhonen debytoi Mestaruusliigassa 12.10.2013 16-vuotiaana LiigaEuran paidassa ottelussa HPK:ta vastaan. Heti avauskautenaan Korhonen teki 8,0 pistettä ottelua kohden.
Kaudeksi 2014–2015 Korhonen siirtyi HPK:n riveihin, jossa pelasi kolme kautta saavuttaen pronssia, kultaa ja hopeaa. Lisäksi hän oli saavuttamassa kahta Suomen Cupin hopeaa.
Ulkomaat.
Toukokuussa 2017 Korhonen solmi kaksivuotisen sopimuksen Saksan pääsarjajoukkueen Dresdner SC:n kanssa. Kesäkuussa 2020 Korhonen solmi sopimuksen Italian kakkosliigassa Serie A2:ssa pelaavan Volley Hermaea Olbian kanssa.
Maajoukkue.
Naisten lentopallomaajoukkueessa Korhonen pelasi ensimmäisen ottelunsa 15.5.2014 Romaniaa vastaan. Kesän 2016 EM-karsinnoissa Korhonen oli kaikki lohkot huomoiden paras pistenainen 19,7 pisteen keskiarvollaan. MM-karsinnoissa 2017 Korhonen oli puolestaan kolmanneksi paras pistenainen 18,4 pisteen ottelukeskiarvolla. Korhonen oli voittamassa Euroopan liigan hopeaa 2017 ja oli samalla koko liigan paras pistenainen sekä paras syöttäjä.
Arvokisadebyyttinsä Korhonen teki EM-lopputurnauksessa 2019. Korhonen oli Suomen tuotteliain pelaaja tehtyään viidessä EM-kisaottelussa kaikkiaan 76 pistettä.
EM-kilpailujen 2021 jälkeen 25.8.2021 Korhonen on pelannut maajoukkueessa 95 maaottelua.
Newhaven Marinen rautatieasema

Newhaven Marinen rautatieasema on rautatieasema lähellä Newhaven Harbourin asemaa Newhavenissa, Kaakkois-Englannin East Sussexissa. Se on virallisesti yhä käytössä, mutta se on ollut suljettu matkustajilta elokuusta 2006 lähtien katoksen turvallisuusongelmien vuoksi.
Asema sijaitsee Newhavenin satamassa. Se on Seafordin radan haaralla, joka erkanee radasta pian Newhaven Harbourin jälkeen ja kulkee vaihteesta 140 metrin matkan asemalle.
Historia.
Nykyisen aseman alueelle avattiin ensimmäinen rautatieasema, Newhaven Wharf, 8. joulukuuta 1847. Se suljettiin, kun läheinen Newhaven Harbourin asema avautui. Nykyisen aseman avasi London, Brighton and South Coast Railway 17. toukokuuta 1886 nimellä Newhaven Harbour (Boat Station). British Railways nimesi sen uudelleen Newhaven Marineksi 14. toukokuuta 1984.
Aseman nykytila.
Asema-alueen ylläpidosta ja linjan liikennöinnistä vastaa junayhtiö Southern. Se liikennöi asemalta yhden junavuoron joka arkipäivä. Tämä vuoro on niin sanottu parlamenttijuna, jolla ylläpidetään säännöllinen liikenne asemalle. Ilman sitä asema ja sille johtava rataosuus olisi suljettava, mikä vaatii parlamentin hyväksynnän ja on pitkä ja kallis prosessi.
Laiturin katos oli asemalla vielä heinäkuussa 2015, mutta syyskuuhun 2015 mennessä se oli purettu.
Smallbrook Junctionin rautatieasema

Smallbrook Junctionin rautatieasema on rautatieasema Wightsaarella lähellä Ryden kaupunkia. Asemalle ei pääse muuten kuin junalla. Se toimii vaihtoasemana saaren pääradan Island Linen ja museorautatie Isle of Wight Steam Railwayn välillä. Island Linen matkustajajunat pysähtyvät asemalla vain niinä päivinä, joina museorautatiellä on liikennettä.
Asemaa käytti 12 670 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Pentti Poutanen

Pentti Poutanen (9. elokuuta 1922 Parikkala – 27. maaliskuuta 2022 Mikkeli) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi Keskustan kansanedustajana vuosina 1970–1987 edustaen Mikkelin vaalipiiriä. Poutanen toimi Rantasalmen kunnanvaltuuston jäsenenä vuosina 1961–1985, josta ajasta hän oli valtuuston puheenjohtaja vuodet 1973–1985. Poutanen toimi Suomen presidentin valitsijamiehenä vuosina 1968, 1978 ja 1982. Poutaselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1978.
Poutanen oli ammatiltaan maanviljelijä, ja hän toimi viljelijänä Parikkalassa vuoteen 1940 ja 1941–1944 ja Rantasalmella isänsä omistamalla asutustilalla 1941–1963 ja itsenäisenä viljelijänä 1964–1984. Poutanen asui evakossa Somerolla 1940–1941 ja oli päivätöissä Kurin kartanossa. Poutasen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Poutanen ja emäntä Ida Maria Kosonen. Poutanen avioitui vuonna 1943 Eini Esteri Revon kanssa, joka kuoli vuonna 1948. Poutasen toinen aviopuoliso vuodesta 1950 oli Anna-Liisa Nykänen. Poutasella oli näistä liitoista viisi lasta. 
Poutanen oli iäkkäin elossa ollut kansanedustaja, kesäkuusta elokuuhun 2017 yhdessä samana päivänä syntyneen Markus Kainulaisen kanssa ja Kainulaisen kuoltua yksinään.
Satu-Marja Nygren

Satu-Marja Nygren (s. 24. joulukuuta 1953 Lohja) on työskennellyt Ylen pukusuunnittelijana vuodesta 1979 lähtien. Hän on työskennellyt useissa television viihde- ja draamasarjoissa sekä tv-elokuvatuotannoissa, kuten Hymyhuulissa, Velipuolikuussa, Tuliportaissa ja Kotikadussa. Nygren on myös ollut useissa Euroviisuissa Suomen esiintyjien pukusuunnittelijana.
Martti Suntela

Martti Johannes Suntela (3. tammikuuta 1903 Padasjoki – 21. heinäkuuta 1999) oli suomalainen poliitikko. Suntela valmistui ylioppilaaksi vuonna 1927, agronomiksi 1932 ja samana vuonna maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi. Suntela toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1948–1951 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän toimi myös Asikkalan kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnanhallituksen varapuheenjohtajana. Suntela toimi Suomen presidentin valitsijamiehenä vuosina 1950, 1956 ja 1962.
Suntela oli ammatiltaan maanviljelijä ja toimi viljelijänä Asikkalassa vuodesta 1934. Hän toimi myös Keski-Pohjanmaan maamieskoulun opettajana Kannuksessa 1932, Itä-Karjalan maanviljelysseuran karjatalouskonsulenttina 1933–1935 ja Lampaan- ja vuohenhoitoyhdistyksen konsulenttina 1935–1944. Suntelalle myönnettiin maanviljelysneuvoksen arvonimi vuonna 1964.
Suntelan vanhemmat olivat maanviljelijä Eemil Johannes Suntela ja Lyydia Honkola. Hänen puolisonsa vuodesta 1934 oli Sointu Astrea Toivonen ja heillä oli kaksi lasta. Hänen poikansa Matti Suntela sai myös maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Suntela oli maaliskuusta 1999 saman vuoden heinäkuuhun iäkkäin elossa oleva kansanedustaja.
Leif Hamre

Leif Hamre (9. elokuuta 1914 Molde, Møre ja Romsdal – 20. elokuuta 2007 Lier, Buskerud) oli norjalainen upseeri ja kirjailija.
Hamre opiskeli valtion taideakatemiassa Oslossa, mutta pakeni toisen maailmansodan natsimiehitystä ja liittyi ulkomailla toimineisiin norjalaisjoukkoihin. Hän sai lentäjänkoulutuksen Kanadan Little Norwayssa ja menestyi sotatehtävissä niin, että sodan jälkeen hankki lisäkoulutusta Yhdysvalloissa ja jatkoi upseerin uraa Norjan kuninkaallisten ilmavoimien helikopterijoukoissa. Hän pääsi eläkkeelle everstiluutnanttina vuonna 1974.
Vuosien 1957 ja 1978 välillä Leif Hamre kirjoitti kuusi nuortenkirjaa, jotka kaikki sijoittuvat lentäjien maailmaan. Hänen kirjojaan on käännetty 19 kielelle, myös suomeksi, ja lähes kaikki niistä saivat myös Norjan valtion lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon. Vuonna 1983 hän julkaisi vielä aikuisille tarkoitetun romaanin "Til borgen! Til borgen!".
Nürburgringin 6 tunnin ajo 2015

Nürburgringin 6 tunnin ajo 2015 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2015 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 30. elokuuta Nürburgringin radalla Saksassa.
Kilpailun voitti Porschella ajaneet Timo Bernhard, Brendon Hartley ja Mark Webber.
Jules Renard

Jules Renard (22. helmikuuta 1864 – 22. toukokuuta 1910) oli ranskalainen kirjailija.
Renard on 1800-luvun lopun ranskalaisessa kirjallisuudessa La Fontainen ja La Buyèren klassisen perinteen edustaja. Hän on proosatuotannossaan satiirikko. Pääteokset ovat 1892 ilmestynyt romaani "L'Écornifleur" ja 1894 ilmestynyt omaelämäkerrallinen "Poil de carotte", jossa hän kuvaa lapsuutta. Lyriikassa hän on realisti, tarkka havainnoija, mutta näkökulma on yllättävä.
Teokset.
Suomennetut teokset.
Suomentaja Jorma Kapari, julkaisussa: Parnasso 1972, nro 7
Span 6 tunnin ajo 2015

Span 6 tunnin ajo 2015 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2015 toinen osakilpailu, joka ajettiin 2. toukokuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet André Lotterer, Marcel Fässler ja Benoît Tréluyer.
Silverstonen 6 tunnin ajo 2015

Silverstonen 6 tunnin ajo 2015 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2015 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 12. huhtikuuta Silverstonen moottoriradalla radalla Englannissa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet André Lotterer, Marcel Fässler ja Benoît Tréluyer.
Silverstonen 6 tunnin ajo 2014

Silverstonen 6 tunnin ajo 2014 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2014 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 20. huhtikuuta Silverstonen moottoriradalla radalla Englannissa.
Kilpailun voitti Toyotalla ajaneet Anthony Davidson, Sébastien Buemi ja Nicolas Lapierre.
Span 6 tunnin ajo 2014

Span 6 tunnin ajo 2014 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2014 toinen osakilpailu, joka ajettiin 3. toukokuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voitti Toyotalla ajaneet Anthony Davidson, Sébastien Buemi ja Nicolas Lapierre.
Notoro (1920)

Notoro () oli keisarillisen Japanin laivaston Shiretoko-luokan tankkeri ja kellukekoneiden emälaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Kawasakin Kōben telakalta. Se laskettiin vesille 3. toukokuuta 1920 ja valmistui 10. elokuuta Shiretoko-luokan laivastotankkerina, joka muutettiin 1924 kellukekoneiden emälaivaksi.
Palvelus.
Alus palautettiin 1942 laivastotankkeriksi. Yhdysvaltain laivaston sukellusveneen laukaisema torpedo vahingoitti 20. syyskuuta 1943 Palaun itäpuolella pahoin alusta, joka vahingoittui uudelleen pahoin ilmahyökkäyksessä 5. marraskuuta 1944 ollessaan korjattavana Singaporessa. Hylky muutettiin kelluvaksi öljysäiliöksi. Se poistettiin palveluksesta ja romutettiin Singaporessa 3. toukokuuta 1947.
Fujin 6 tunnin ajo 2014

Fujin 6 tunnin ajo 2014 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2014 viides osakilpailu, joka ajettiin 12. lokakuuta Fuji Speedwayn radalla Japanissa.
Kilpailun voitti Toyotalla ajaneet Anthony Davidson ja Sébastien Buemi.
Shanghain 6 tunnin ajo 2014

Shanghain 6 tunnin ajo 2014 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2014 kuudes osakilpailu, joka ajettiin 2. marraskuuta Shanghai International Circuitin radalla Kiinassa.
Kilpailun voitti Toyotalla ajaneet Anthony Davidson ja Sébastien Buemi.
Fantasy Records

Fantasy Records oli yhdysvaltalainen levy-yhtiö, jonka veljekset Max ja Sol Weiss perustivat vuonna 1949 ja joka lakkautettiin vuonna 2018. Fantasy Records keskittyi ensimmäisinä vuosinaan jazzpianisti Dave Brubeckin tuotannon julkaisemiseen, mutta on todennäköisesti tunnetumpi koomikko Lenny Brucen sekä rockyhtyeen Creedence Clearwater Revivalin levytyksistä.
Bahrainin 6 tunnin ajo 2014

Bahrainin 6 tunnin ajo 2014 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2014 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 15. marraskuuta Bahrain International Circuitin radalla Bahrainissa.
Kilpailun voitti Toyotalla ajaneet Alexander Wurz, Stéphane Sarrazin ja Mike Conway.
São Paulon 6 tunnin ajo 2014

São Paulon 6 tunnin ajo 2014 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2014 kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 30. marraskuuta Interlagosin radalla Brasiliassa.
Kilpailun voitti Porschella ajaneet Romain Dumas, Neel Jani ja Marc Lieb.
Rajantie

Rajantie on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Silverstonen 6 tunnin ajo 2013

Silverstonen 6 tunnin ajo 2013 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2013 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 14. huhtikuuta Silverstonen moottoriradalla radalla Englannissa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet Allan McNish, Tom Kristensen ja Loïc Duval.
Span 6 tunnin ajo 2013

Span 6 tunnin ajo 2013 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2013 toinen osakilpailu, joka ajettiin 4. toukokuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet André Lotterer, Marcel Fässler ja Benoît Tréluyer.
São Paulon 6 tunnin ajo 2013

São Paulon 6 tunnin ajo 2013 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2013 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 1. syyskuuta Interlagosin radalla Brasiliassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet André Lotterer, Marcel Fässler ja Benoît Tréluyer.
Tuomioistuinten kyselykäyttöjärjestelmä

Tuomioistuinten kyselykäyttöjärjestelmä (KYÖSTI) oli Oikeusrekisterikeskuksen tietojärjestelmä, joka sisälsi tuomioistuinten julkisia diaaritietoja. Kyselykäyttöjärjestelmän avulla asiakkaat pystyivät selaamaan sähköisessä muodossa olevia tuomioistuinten julkisia diaaritietoja tuomioistuinten kirjaamoissa olevilla asiakaspäätteillä. Tietojärjestelmään ei ollut avointa pääsyä internetistä.
Tuomioistuinten kyselykäyttöjärjestelmä poistui käytöstä lokakuussa 2019, kun uusi hallinto- ja erityistuomioistuinten HAIPA-asianhallintajärjestelmä korvasi sen.