Sähköpyörätuolisalibandy

Sähköpyörätuolisalibandy eli SPT-salibandy (myös "sähkärisäbä") on joukkueurheilulaji, joka on suunniteltu erityisesti sähköpyörätuolia käyttäville urheilijoille. Vaikka lajissa käytetään salibandysta tuttua mailaa ja reikäpalloa, SPT-salibandy on itsenäinen laji, joka poikkeaa perinteisestä pystysalibandysta kenttäkoon, maalien ja sääntöjen osalta. SPT-salibandyssa korostuvat pelaajien tekninen osaaminen ja tuolin hallinta, ja taktiikoiden on sanottu muistuttavan enemmän koripalloa erityisesti blokkauksien ja pelikuvioiden osalta. Laji soveltuu myös vaikeavammaisille pelaajille ja on yksi harvoista korkean intensiteetin paraurheilulajeista, jotka soveltuvat useille erilaisille liikuntarajoitteille. 
SPT-salibandyä pelataan sekajoukkueissa, mikä mahdollistaa monipuolisen osallistumisen ja tekee SPT-salibandystä inklusiivisen joukkueurheilulajin.
SPT-salibandyssä järjestetään säännöllisesti kansainvälisiä arvokilpailuja, ja se tarjoaa näyttävän esimerkin paraurheilun monipuolisuudesta.
Lajin kehitys ja historia.
SPT-salibandyn alkuvaiheet sijoittuvat 1970-luvun alkuun, jolloin muutamissa eurooppalaisissa erityiskouluissa alettiin kehittää uusia liikuntamuotoja, jotka sopivat oppilaille, joiden fyysinen toimintakyky vaihteli laajasti. Jo pelin varhaisessa muodossa käytettiin kevyttä mailaa ja palloa, mikä mahdollisti kaikkien osallistumisen ja tarjosi uuden tavan nauttia joukkueurheilusta. Aluksi lajia harrastettiin epävirallisesti, mutta lajin suosion kasvaessa siitä kehittyi tarkoin säädelty sisäpeli. 1980-luvulla laji alkoi saada laajempaa huomiota, ja ensimmäinen kansainvälinen turnaus järjestettiin Münchenissä vuonna 1987. Lajin kansainvälinen suosio kasvoi 1990-luvulla, kun useissa maissa aloitettiin organisoitu kilpailutoiminta. SPT-salibandy rantautui Suomeen vuonna 1993, ja ensimmäiset viralliset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Helsingissä vuonna 2004. Nykyään laji on osa monien maiden paraurheilutoimintaa ja sitä pelataan aktiivisesti Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa.
Pelisäännöt ja varusteet.
Virallisiin otteluihin saavat ottaa osaa henkilöt, joilla on jokin pysyvä liikkumisen rajoite, eli jotka käyttävät arjessaan jotain liikkumiseen tarkoitettua apuvälinettä. 
SPT-salibandyssä kentällä on viisi pelaajaa: neljä kenttäpelaajaa ja maalivahti. Pelaajat käyttävät fyysisen toimintakykynsä mukaan joko lyhennettyjä ja kevennettyjä salibandymailoja tai pyörätuoliin suoraan kiinnitettäviä T-stick-mailoja. Ainakin yhdellä kenttäpelaajalla on oltava T-stick, ja maalivahti käyttää myös aina T-stick-mailaa.
Pelaajat käyttävät erityisesti urheiluun suunniteltuja pelituoleja, jotka ovat tavallisia sähköpyörätuoleja kevyempiä ja ketterämpiä, jotta he voivat tehdä tarkkoja ja nopeita liikkeitä kentällä. Pelituolien maksiminopeus on rajoitettu 15 km/h, ja nopeusrajoituksen ylitys voi johtaa rangaistukseen, kuten punaiseen korttiin ja joukkueelle asetettavaan 5 minuutin jäähyyn.
Pelissä liiallinen fyysinen kontakti on kielletty eikä pallo saa nousta 20 cm korkeammalle. Pelin aikana saa tehdä vaihtoja rajoituksetta, mutta siten, etteivät ne häiritse peliä.​
SPT-salibandykenttä on hieman tavallista salibandykenttää pienempi, mitoiltaan 24–30 metriä pitkä ja 14–18 metriä leveä, mikä tekee pelistä intensiivistä ja vaatii tarkkaa pelinlukutaitoa. Maalin leveys on 250 cm ja korkeus 20 cm. Suomessa peliaika on 2 × 15 minuuttia ja kansainvälisissä otteluissa 2 × 20 minuuttia.
Maalivahdin alue on rajattu alue maalin edessä, jossa vain maalivahti saa liikkua. Kenttäpelaajat eivät saa mennä tälle alueelle, eivätkä he saa koskettaa mailallaan alueella olevaa palloa omalla puolellaan tai vastustajan puolella. Jos hyökkäävä pelaaja rikkoo tätä sääntöä, tuomari voi katkaista pelin ja antaa pallon puolustavalle joukkueelle.
Jos pallo jää sähköpyörätuolin alle tai muuten jumittuu pyörätuoliin, kyseessä on ns. "kuollut pallo". Tällöin tuomari laskee kolmeen antaen pelaajille mahdollisuuden saada pallo takaisin peliin. Jos pallo pysyy "kuolleena" laskennan jälkeen, peli katkaistaan, ja se jatkuu tuomarin ohjeiden mukaisesti joko vapaalyönnillä tai kiistapallolla riippuen siitä millaisessa tilanteessa pallo ei ole pelattavissa.
Pelaajien pisteytys ja roolit.
Pelaajien fyysiselle toimintakyvylle on myös käytössä pisteytysjärjestelmä, jonka avulla varmistetaan tasavertaiset mahdollisuudet eri liikuntarajoitteisille pelaajille. Pisteytysjärjestelmä perustuu pelaajien arviointiin, jonka suorittavat koulutetut luokittelijat, yleensä kansallisissa tai kansainvälisissä kilpailuissa ennen turnauksen alkua. Suomessa luokittelijoita kouluttaa Suomen Paralympiakomitea. 
Pelaajat pisteytetään asteikolla 0,5–4,5, jossa korkeammat pisteet osoittavat suurempaa fyysistä toimintakykyä. Kentällä saa kansainvälisissä maaotteluissa olla kerrallaan korkeintaan 12 pisteen edestä pelaajia, mikä ohjaa joukkueiden pelaajavalintoja ja kenttäkokoonpanoja.
SPT-salibandyssä jokaisella pelaajalla on oma roolinsa, jotka vaikuttavat pelitaktiikkaan:
Kaikkien pelaajien yhteistyö on keskeistä, ja jokaisella roolilla on oma merkityksensä joukkueen toiminnassa. Tämä tekee SPT-salibandysta strategisen ja nopeatempoisen lajin, jossa jokaisen pelaajan panos on ratkaiseva pelin lopputuloksen kannalta.
Kilpailutoiminta ja saavutukset.
Suomessa sähköpyörätuolisalibandyssä kilpaillaan kahdella sarjatasolla: SM-sarja ja Finlandia-sarja. 
Suomessa on myös aktiivista junioritoimintaa, jossa nuoremmat pelaajat saavat mahdollisuuden harrastaa lajia ja kehittyä kohti kansainvälistä tasoa. 
Lajin maajoukkuetoiminta Suomessa käynnistettiin vuonna 1998, ja siitä lähtien Suomi on osallistunut aktiivisesti sekä Euroopan- että maailmanmestaruuskilpailuihin. Suomen maajoukkue on saavuttanut menestystä erityisesti 2010-luvun alussa, ja se kilpailee säännöllisesti muiden Euroopan parhaiden joukkueiden kanssa. Kansainvälisesti SPT-salibandyä pelataan nykyään aktiivisesti yli 20 maassa, ja EM- ja MM-kilpailuissa mitaleista kilpailee nykyisin toistakymmentä maata. Arvokilpailut järjestetään neljän vuoden välein, ja ne ovat tärkeä osa lajin kehitystä sekä näkyvyyttä maailmalla. 
Sijoitukset kansainvälisissä arvokilpailuissa.
SPT-salibandyn maailmanmestaruuskilpailut ovat lajin arvostetuin kansainvälinen turnaus, jossa maailman parhaat sähköpyörätuolisalibandyjoukkueet kilpailevat mestaruudesta neljän vuoden välein. Ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Helsingissä vuonna 2004, ja laji on sen jälkeen laajentunut kattamaan edustajia Euroopan lisäksi myös Pohjois-Amerikasta ja Aasiasta. 
Suomi isännöi vuonna 2026 jälleen maailmanmestaruuskilpailuja, jotka järjestetään 24.5.–1.6.2026 Liikuntakeskus Pajulahdessa.
Euroopan-mestaruuskilpailut ovat tärkeä alueellinen turnaus, joka tuo yhteen Euroopan parhaat joukkueet kilpailemaan mestaruudesta. EM-kilpailut järjestetään neljän vuoden välein, ja Alankomaiden joukkue on ollut tähän mennessä menestynein, voittaen kaikki tähänastiset turnaukset, aina ensimmäisistä, vuonna 2005 järjestetyistä kilpailuista lähtien. 
Vuoden 2020 EM-kilpailut oli määrä järjestää Suomessa, mutta ne jouduttiin ensin siirtämään ja lopulta perumaan COVID-19-pandemian takia.