tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ouzo

Ouzo [uuzo] () on kreikkalainen kirkas, aniksella maustettu viina, joka valmistetaan rypäletisleestä. Ouzo juodaan veteen sekoitettuna, jolloin se muuttuu samean valkoiseksi. Syynä on anisöljyn veteen liukenemattoman ainesosan anetolin sakeneminen.
Ouzon alkoholiprosentti on yleensä 40 %. Ouzo on nimisuojattu tuote, ja sitä saa valmistaa vain Kreikassa. Tämän lisäksi Euroopan yhteisöjen neuvosto on määritellyt asetuksella ouzon seuraavasti; jotta kreikkalaisesta aniksella maustetusta tislatusta alkoholijuomasta voidaan käyttää nimitystä ”ouzo”, sen on oltava:
Ouzoa on kutsuttu Kreikan kansallisjuomaksi. Sitä valmistetaan erityisesti Lesboksen saarella, ja sen ouzopääkaupunkina ja ouzon synnyinpaikkana esiintyy puolestaan Plomári, jonka ouzo on nimisuojattu erikseen. Lesboksen lisäksi ouzoa tuotetaan muun muassa Týrnavoksessa, Chíoksella, Sámoksella, Makedoniassa, Akhaiassa ja Epeiroksessa. Yhteensä Kreikassa on yli 300 ouzontuottajaa. Tunnetuimpia ja suosituimpia ouzomerkkejä ovat Oúzo Plomaríou Isidórou Arvanítou, Oúzo Varvagiánni, Oúzo 12, Oúzo Mytilínis ja Oúzo Tsantáli.
Ouzo tarjoillaan joko korkeista ja kapeista laseista tai pienistä laseista. Vesi ja mahdollisesti myös jääpalat lisätään tarjoilun yhteydessä. Ouzoa juodaan yleensä alkuruokien eli mezejen kanssa ja myös aterian jälkeen.
Turkissa ouzoa vastaavaa juomaa kutsutaan rakiksi, kun taas Kreikassa ja erityisesti Kreetalla ”raki” viittaa tsipuroon, joka on vastaavanlainen rypäletisle mutta ilman anista tai muita mausteita. Romaniassa, Bulgariassa ja Pohjois-Makedoniassa tunnetaan ouzoa ja turkkilaista rakia muistuttava anis- ja fenkoliviina nimellä mastika, joka on jopa Bulgarian kansallisjuoma. Ouzon kaltaisia ja samaan tapaan nautittavia alkoholijuomia ovat ranskalainen pastis, Lähi-idän arak ja ranskalaista ja sveitsiläistä alkuperää oleva absintti.
Baleaarit

Baleaarit (, ) on neljän suurehkon saaren muodostama Espanjan itsehallintoalue ja maakunta Välimerellä. Pääkaupunki on Palma de Mallorca, ja saarilla on noin 1,1 miljoonaa asukasta.
Maantiede.
Baleaarien saariryhmä on muodostunut itäisestä ja läntisestä ryhmästä. Itäiseen kuuluvat saariston pääsaari Mallorca sekä Menorca ja pieni Cabrera. Läntinen ryhmä tunnetaan nimellä Pitiusassaaret, ja siihen kuuluvat Ibiza ja Formentera. Saariryhmän pinta-ala on 4 992 neliökilometriä.
Baleaarit ovat Espanjan eteläosissa olevan Baetisten kordilleerien jatke, joka ulottuu mannermaassa Cabo de la Naon itäkärkeen asti.
Historia.
Baleaarien ensimmäiset ihmiset ovat asettuneet saarille arkeologien mukaan noin vuonna 5000 eaa. Esihistoriallinen talaiotkulttuuri sai nimensä talaioteiksi kutsuista kivitornista. Talaiotkulttuurin keramiikka oli vallitseva aina roomalaiskaudelle asti.
Vandaalit valtasivat saaret vuonna 526 ja Bysantti vuonna 534. Muslimeille saaret siirtyivät vuonna 903. Aragonian Jaakko I valtasi Mallorcan ja Ibizan vuosina 1229–1235. Menorca siirtyi 1287 Aragonialle Alfonso III:n vallattua sen.
Baleaareilla alkoi tämän jälkeen taloudellinen nousukausi kauppakeskuksena ja katalaanien siirtokuntien ansiosta. Saaret ajautuivat kuitenkin 1400-luvulla vaikeuksiin, mihin vaikuttivat eristäytynyt sijainti, nälänhädät ja merirosvojen jatkuvat hyökkäykset. Turkkilaiset käytännössä tuhosivat Menorcan kaksi tärkeintä kaupunkia 1500-luvulla, ja Formentera hylättiin samoihin aikoihin.
Menorca (englanniksi "Minorca") oli brittien hallinnassa 1700-luvulla. Britit valtasivat vuonna 1708 ensin Maón kaupungin, ja koko saari luovutettiin briteille vuonna 1713 Utrechtin rauhassa. Saari oli Britannian hallussa vuoteen 1802 asti.
Baleaareista tuli vuonna 1833 Espanjan maakunta. Siellä syntyi 1800-luvun lopulla alueellista liikehdintää, mutta se ei lopulta saanut laajamittaista kannatusta. Baleaareille ehdotettiin autonomiaa vuonna 1931, mutta itsehallintoalue siitä muodostettiin vasta vuonna 1983.
Väestö ja talous.
Viralliset kielet ovat katalaani ja espanja. Espanjan tilastokeskuksen mukaan vuonna 2017 Baleaarien asukasluku oli 1 115 999. Mallorca on suurin saarista, sillä siellä oli 868 693 asukasta vuonna 2017. Saarten pääkaupungissa Palma de Mallorcassa asui samana vuonna 406 492 asukasta. Toiseksi suurin kunta oli Mallorcalla sijaitseva Calvià. Ibizan (asukasluku 143 856) suurin kunta oli Ibiza (49 689 asukasta) ja Menorcan (91 170 asukasta) Ciutadella de Menorca (28 838 asukasta). Formenteralla oli 12 280 asukasta.
Saaristo on suosittu turistikohde espanjalaisten ja ulkomaalaisten keskuudessa.
Kirk Hammett

Kirk Lee Hammett (s. 18. marraskuuta 1962 San Francisco, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän on ollut metalliyhtye Metallican soolokitaristi vuodesta 1983 lähtien.
Hammett korvasi huhtikuussa 1983 nykyään Megadethissä soittavan Dave Mustainen Metallican kitaristina ja soitti yhtyeen debyytillä "Kill ’Em All". Ennen Metallicaa Hammett soitti Exodus-yhtyeessä, jonka hän perusti yhdessä Paul Baloffin kanssa. Hammett on myös vieraillut yhdysvaltalaisen hardcore-yhtye Septic Deathin "Kichigai"-EP:llä.
Kirk Hammett sai ensimmäisen sähkökitaransa vasta 15-vuotiaana, mutta soitti jo kuusi vuotta myöhemmin Metallican ensimmäisellä levyllä sooloja. 
Hammett soittaa muun muassa ESP:n, Jacksonin ja Gibsonin valmistamilla kitaroilla. Hän käyttää sooloissaan hyväkseen paljon wah-wah -pedaalia. Kirk Hammett on Metallican suosion ansiosta saanut monia jäljittelijöitä. Hammettin soittotyylistä voi myös havaita hänen tärkeimpien esikuviensa, kuten Jimi Hendrixin ja Randy Rhoadsin, vaikutuksen. Hammett otti myös uransa alkuaikoina kitaratunteja Joe Satrianilta, joka on vaikuttanut hänen soittoonsa merkittävästi.
Kirk Hammett sijoittui "Rolling Stone" -lehden ”100 Greatest Guitarists of All Time” -listan 11. sijalle.
Kirk Hammett on naimisissa Lani Hammettin kanssa ja heidän esikoispoikansa syntyi syksyllä 2006. Toinen poika syntyi kesäkuussa 2008. Hammett harrastaa surffausta ja omistaa hevostilan Pohjois-Amerikassa.
Hammett julkaisi neljä instrumentaalikappaletta sisältävän "Portals"-ep:n 23. huhtikuuta 2022.
Ruuvimeisseli

Ruuvimeisseli eli ruuvitaltta on työkalu, jolla väännetään ruuveja. Yleisimmin ruuvimeisselit ovat tasa- ja ristipäisiä. Tasapäisiä sanotaan yleisesti myös talttapäisiksi. Ristipäisiä ruuvimeisseleitä eli ristiuratalttoja on mm. "Pozidriv"- ja "Phillips"-standardien mukaisia. Uudempia tulokkaita ovat kuusisakaraisen tähden muotoinen "Torx"-kanta ja 12-kulmainen XZN-kanta. Myös kuusiokoloavaimia on ruuvitalttoina. Ruuvimeisseleitä on eri kokoisia isoista ruuvimeisseleistä aivan pieniin säätö- ja kellosepän ruuvimeisseleihin. On tärkeää, että ruuvimeisseli on valittu oikein ruuvin kannan tyypin ja koon mukaan, sillä muutoin sekä ruuvi että meisseli voivat vahingoittua.
Iskuruuvitaltalla voidaan kiristää tiukasti ja irrottaa juuttuneita ruuveja. Iskuruuvitalttaa lyötäessä sen kärki pyörähtää liikuttaen ruuvia iskun samalla painaessa kärjen tiukasti ruuvin kantaan kiinni.
Sähköasentajille valmistetaan kokonaan eristettyjä, enintään 1000 voltin jännitteen kestäviä, kaksoiskolmiolla merkittyjä ruuvimeisseleitä.
Erilaisten ruuvinkantatyyppien lyhenteitä:
Blue Cheer

Blue Cheer on yhdysvaltalainen rockyhtye, jota pidetään yhtenä heavy metal -musiikin edelläkävijöistä.
San Franciscossa vuonna 1967 perustetun trion jäsenet innostuivat The Jimi Hendrix Experiencen ja Creamin raskaasta, psykedeelisestä ja bluesvaikutteisesta rockista. Yhtye kehitti tältä pohjalta kovaäänisen ja raskassoundisen tyylin, joka oli esikuviaan rujompi ja monotonisempi. Blue Cheerin tunnetuin albumi lienee yhtyeen debyytti "Vincebus Eruptum", joka julkaistiin tammikuussa 1968. Levy saavutti Yhdysvalloissa kohtalaisen myyntimenestyksen nousten 11. sijalle Billboardin albumilistalla. Nykyisin se muistetaan jonkinlaisena kulttiklassikkona varsinkin stoner rockin ja doom metalin harrastajien keskuudessa. Yhtyeen tunnetuin kappale ja ainoa Top 100 -listalle noussut single oli versio Eddie Cochranin hitistä "Summertime Blues"; kappale saavutti Billboardin singlelistalla 14. sijan. Yhtyeen toinen albumi "Outsideinside" jatkoi samalla musiikillisella linjalla kuin debyytti, mutta ei saavuttanut vastaavaa suosiota. Blue Cheerin alkuperäiskokoonpanon kitaristi Leigh Stephens pääsi 2000-luvulla musiikkilehti Rolling Stonen 100 suurinta kitaristia -luetteloon; rumpali Paul Whaley muistetaan lyhyestä suhteestaan Janis Joplinin kanssa.
"Outsideinsiden" jälkeen yhtyeen kokoonpano muuttui ja tyyli pehmeni kaupallisemman hard rockin ja psykedelian suuntaan.. Albumillaan "Oh! Pleasant Hope" (1971) Blue Cheer oli siirtynyt kantrirockiin.
Blue Cheer hajosi 1970-luvun alussa, mutta kokoontui vuonna 1984 uudestaan ja on jatkanut esiintymistä vielä 2000-luvulla.
Matemaattis-luonnontieteellisten alojen akateemiset

Matemaattis-luonnontieteellisten alojen Akateemiset ry (lyhenne MAL, ) on vuonna 1961 alun perin "Matemaatikkoliittona" perustettu ammatillis-aatteellinen järjestö, jonka jäseninä on akateemisen koulutuksen saaneita matematiikan, fysiikan ja tietojenkäsittelyn ammattilaisia sekä näiden alojen korkeakouluopiskelijoita. Edunvalvonnan ja koulutus- ynnä muiden tilaisuuksien järjestämisen lisäksi yhdistyksen tarkoituksena on ”edistää matemaattis-luonnontieteellistä sivistystä sekä näiden tieteenalojen hyväksikäyttöä ja ammattitaidon arvostusta”.
MAL kuuluu Tekniikan Akateemisten Liittoon (TEK), joka puolestaan on Akavan toiseksi suurin jäsenjärjestö. Näin ollen kaikki MALin jäsenet ovat myös TEKin jäseniä. Vuoden 2019 lopussa MALiin kuului 3 119 jäsentä, joista miehiä oli noin 74 prosenttia ja naisia 26 prosenttia.
Varsinaisen MALin jäsenten edunvalvonnan hoitaa TEK, johon SMFL yhdistyi vuonna 1983. MAL on myös Suomen fyysikkoseuran yhteisöjäsen. Vuoteen 1999 järjestön nimi oli Suomen Matemaatikko- ja Fyysikkoliitto, ja vuosina 1999–2010 Suomen Matemaatikko-, Fyysikko- ja Tietojenkäsittelytieteilijäliitto SMFL.
MALin hallituksen puheenjohtajana toimii Esko Juuso.
Pro gradu -palkinto.
MAL on jakanut vuodesta 2000 lähtien vuosittain palkinnon Suomen yliopistojen parhaasta matematiikan, fysiikan tai tietojenkäsittelytieteen alan pro gradu -tutkielmasta. Palkinto on suuruudeltaan 5 000 euroa.
Linnavuori

Linnavuori on korkean ja jyrkkärinteisen mäen tai harjun päälle rakennettu muinainen puolustusvarustus. Linnavuoret voivat sijaita myös saaressa tai luodossa, jolloin niitä kutsutaan esimerkiksi linnasaareksi tai linnaluodoksi. Myös nimityksiä mäkilinna ja kukkulalinnake käytetään; käytännössä myös käsitettä muinaislinna käytetään useimmiten linnavuoreen viitattaessa. Linnavuoret ovat tyypillisiä Euroopassa, ja ne ovat olleet käytössä pääasiassa pronssi- ja rautakaudella ennen varsinaisten linnojen rakentamisen aikakautta. Muinaislinnoja käytettiin ja myös rakennettiin aina 1400-luvulle saakka.
Linnoitusten varustuksiin ja valleihin on käytetty yleensä sijaintipaikasta saatavilla olevia aineksia, kuten kiveä tai maata. Myös linnojen muodot ovat olleet riippuvaisia linnojen sijaintipaikoista. Muinaislinnan yksinkertaisin muoto on ollut vallien ja hautojen rakentaminen linnaksi valitun paikan ympärille niin, että linnasta on tullut vaikeasti saavutettava. Muinaislinnoihin on saatettu myös rakentaa puiset tai kiviset tai molemmista aineksista tehdyt varustukset. Muinaislinnojen kiviset vallit ovat ilmeisesti toimineet monissa tapauksissa puisten rintavarustusten perustuksina sekä erilaisten arkkurakenteiden tukena. Muinaislinnat ovat luultavasti usein olleet nopeasti rakennettuja, tilapäisiä varustuksia, mutta linnavuorilla saattoi olla pysyväkin miehitys sekä asutusta. Baltian tunnetut linna-asuinpaikkakompleksit olivat paikallisten päälliköiden asumuksia ja Suomenlahden eteläpuolella itämerensuomalaisten ja balttilaisten paikalliset johtajat pitivät muinaislinnoista käsin valtaa alueellaan.
Muinaislinnojen pääasiallisena käyttöaikana rautakaudella sodankäynti perustui ryöstö- ja hävitysretkiin, joita vastaan ne olivat monessa tapauksessa todennäköisesti suunniteltu. Muinaislinnoja tuskin oli tarkoitettu kestämään pitkiä piirityksiä, mutta sellaisia tuskin rautakaudella yleisesti tehtiinkään. Tilanne kuitenkin muuttui Itämeren piirissä viimeistään 1200-luvulla, niin Suomessa kuin Baltiassa.
Esi- tai varhaishistoriallisia mäkilinnoja tunnetaan monissa Euroopan maissa huomattavia määriä. Britanniasta on löydetty yli 2 000 rautakautista linnavuorta, joista noin 600 sijaitsee Walesissa. Linnavuoret ovat olleet tyypillinen puolustusratkaisu myös Pohjoismaissa ja Baltiassa. Ruotsista linnavuoria on löydetty noin 1 100, Norjasta noin 400, Virosta useita satoja, Suomesta noin 100 ja Tanskasta 26. Etenkin keltit rakensivat rautakaudella lukuisia mäkilinnoja.
Avogadron laki

Avogadron laki on Amedeo Avogadron vuonna 1811 kehittämä kaasulaki, jonka mukaan samassa lämpötilassa ja paineessa kaikki kaasut sisältävät yhtä suurissa tilavuuksissa yhtä monta molekyyliä tai hiukkasta eli saman ainemäärän.
Boylen lain mukaan ideaalikaasun tilavuus vakiolämpötilassa on kääntäen verrannollinen sen paineeseen. Gay-Lussacin lain mukaan taas kaasun tilavuus vakiopaineessa on suoraan verrannollinen sen absoluuttiseen lämpötilaan. Näiden kahden lain sekä Avogadron lain avulla voidaan johtaa ideaalikaasun tilanyhtälö:
formula_1.
Kaavassa "R" on moolinen kaasuvakio, jonka suuruus on noin 8,31446 Pa m3(mol K)-1, ja se on kaikille kaasuille sama.
NTP-olosuhteissa yksi mooli kaasua vie tilaa noin 22,4 litraa/mooli.
Hiukkasten lukumäärää yhdessä moolissa sanotaan Avogadron vakioksi.
Sinilause

Sinilause on trigonometrian tulos, jonka avulla voi määrittää kolmion sivun pituuden tai kulman suuruuden silloin, kun kolmiosta tunnetaan jokin pari (sivu ja kulma) vastakkaisia osia. 
Jos kolmion formula_1 kulmat ovat formula_2, formula_3, formula_4, sivut ovat formula_5, formula_6, ja formula_7 ja kolmion ympäri piirretyn ympyrän säde on formula_8, on voimassa
formula_9.
Sinilauseen todistamiseksi piirretään kolmion formula_1 ympäri ympyrä ja siihen halkaisija formula_11. Kehäkulmalauseen nojalla formula_12. Koska formula_11 on ympyrän halkaisija, formula_14 (Thaleen lause). Suorakulmaisesta kolmiosta formula_15 luetaan formula_16 eli 
formula_17.
Samoin saadaan kolmion kahta muuta sivua ja kulmaa koskeva yhtälö.
Sinilauseeseen perustuu kolmiomittaus. Jos pisteiden formula_18 ja formula_19 välinen etäisyys ja kulmat formula_20 sekä formula_21 on mitattu, kulma formula_22 voidaan laskea kolmion kulmasumman perusteella: formula_23. Pisteen formula_24 etäisyydet pisteistä formula_18 ja formula_19 ovat nyt 
formula_27 ja formula_28.
Pallokolmioille sinilause pätee muodossa
formula_29, missä formula_24, formula_18 ja formula_19 ovat pallokolmion kulmat ja formula_5, formula_6 ja formula_7 sen (kulmamitoissa ilmaistut) sivut.
Akateemikko

Akateemikko () on Suomessa arvonimi, jonka tasavallan presidentti myöntää erityisen ansioituneille tieteen- ja taiteenharjoittajille. Vuosina 1947–1969 niin sanotussa vanhassa Suomen Akatemiassa oli kaksitoista akateemikon virkaa (neljä luonnontieteellistä, kolme hengentieteellistä, kolme taiteellista, kaksi vaihtuvaa), joiden haltijat velvoitettiin harjoittamaan ja edistämään omaa tieteellistä tai taiteellista alaansa. Vaikka Suomen Akatemia vanhassa muodossaan lakkautettiin vuoden 1970 alussa, saivat silloiset akateemikot pitää virkansa ja palkkaetunsa vanhan lain mukaiseen 70 vuoden eroamisikään saakka. Vuodesta 1972 akateemikko on ollut valtiollinen arvonimi. 
Akateemikon viroissa toimineet.
Vuosina 1948–1969 nimitettiin akateemikon virkaan ja Suomen akatemian jäseniksi yhteensä 23 tieteen ja taiteen edustajaa:
Akateemikon arvonimen saaneet.
Suomalaiset tieteen akateemikot.
Tasavallan presidentti myöntää tieteen akateemikon arvonimen Suomen Akatemian hallituksen esityksestä ansioituneelle tutkijalle. Akateemikon arvonimi voi olla samanaikaisesti enintään kuudellatoista (vuoteen 2014 asti kahdellatoista) kotimaisella tieteenharjoittajalla. Ulkomaisten akateemikon arvonimen saajien määrää ei ole rajoitettu.
Kaikkiaan 42:lle suomalaiselle on myönnetty tieteen akateemikon arvonimi. Ainoa tieteen akateemikon arvonimen saanut henkilö, jolla ei ole akateemista tutkintoa eikä tieteellistä uraa, on kirjailija Väinö Linna. Ensimmäinen naispuolinen tieteen akateemikko oli Pirjo Mäkelä, joka sai arvonimen vuonna 2003.
Ulkomaiset tieteen akateemikot.
Ulkomaalaisia akateemikon arvonimen saaneita ovat olleet seuraavat:
Taiteen akateemikot.
Tasavallan presidentti myöntää taiteen akateemikon arvonimen taideneuvoston esityksestä erittäin ansioituneelle taiteenharjoittajalle. Taiteen akateemikkoja voi olla samanaikaisesti yksitoista. Taiteen akateemikon arvonimen ovat saaneet seuraavat taiteenharjoittajat:
Aki Kaurismäen akateemikon arvo poistettiin vuonna 2019 hänen omasta toiveestaan, sillä hän halusi protestoida Suomen hallituksen metsä- ja kaivospolitiikkaa. Tämä on nykyisen järjestelmän aikana ensimmäinen kerta, kun joku on luopunut akateemikon arvosta.
Hotelli Ilves

Hotelli Ilves on 19-kerroksinen Sokos Hotels -ketjun hotelli Tampereen keskustassa Tammerkosken rannalla. Se sijaitsee samassa korttelissa kuin Koskikeskuksen kauppakeskus. Hotelli valmistui vuonna 1986, ja se on 63 metriä korkea. Markkinointinimenä hotellille voidaan käyttää myös nimimuotoa Original Sokos Hotel Ilves.
Hotellissa on kuusi ravintolaa ja 336 huonetta, joista 145 on superior-huoneita, kahdeksan junior-sviittiä ja yksi presidentin sviitti. Ilveksestä on matkaa lentoasemalle 18 kilometriä, linja-autoasemalle 300 metriä ja rautatieasemalle 500 metriä.
Historia.
Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta oli kaavaillut uutta hotellia vanhan Verkatehtaan alueelle Tammerkosken rannalle jo 1970-luvulla. Vuonna 1983 SOK perusti projektiryhmän vastaamaan suunnittelusta. Kesällä 1983 työryhmä teki kierroksen Yhdysvalloissa, ja hotellikonseptiin haettiin mallia hotellimaailman johtotähdistä, kuten Grand Hyattista, Marriottista, Playboysta ja Hiltonista. Maaliskuussa 1983 arkkitehti Maunu Kitunen ryhtyi suunnittelutyöhön. Inspiraation hotellirakennuksen muotoon hän sai tulitikkurasiasta.
Hotellin peruskivi muurattiin vuoden 1985 maaliskuussa. Laastikauhaa pitelivät vuorollaan muun muassa kaupunginjohtaja Pekka Paavola sekä SOK:n pääjohtaja Juhani Pesonen. Nykyrahaksi muutettuna rakennuskustannukset kohosivat noin 30 miljoonaan euroon. Hotellin nimeämiseksi järjestettiin kilpailu, johon osallistui 3 858 ehdotusta. Ilves-nimeä tarjosi 25 vastaajaa.
Hotelli valmistui vuonna 1986, mutta avajaispäivää jouduttiin siirtämään suunnitellusta toukokuun viidennestä rakennusalan työtaistelun vuoksi. Ilveksestä tuli sähkölakon suurin, näyttävin, kallein ja tunnetuin yksittäinen kohde. Viralliset avajaiset pidettiin 21. elokuuta 1986. 2020-luvun alussa Ilveksessä tehtiin laaja pinta- ja putkiremontti, ja myös ravintoloita uudistettiin.
Hotellissa ovat vierailleet muun muassa presidentit Koivisto ja Halonen, Saksan liittokansleri Willy Brandt, Israelin presidentti Chaim Herzog ja Yhdysvaltojen entinen presidentti Bill Clinton. Kuninkaallisia vieraita ovat olleet muun muassa Britannian prinsessa Anne sekä Thaimaan prinsessa Ubol Ratana.
Ravintolat.
Hotelli Ilveksessä toimii kuusi ravintolaa. Ravintoloiden nykyiset tilat ovat olleet käytössä hotellin rakentamisesta alkaen, mutta nimet ja liikeideat ovat muuttuneet.
Hotelli Ilveksessä on kaksi S-ryhmän ketjuravintolaa: Suomen ensimmäinen Amarillo-ravintola, joka tarjoaa texmexruokaa ja erilaista ilta- ja liveohjelmaa, sekä Rosso-ketjun italialainen ravintola.
Lisäksi hotelli Ilveksessä on kokousravintola Ball Room, yöravintola Ilves Bar n’ Night, brittityylinen Pub Ukko Nooa ja Rôtisseur-ravintola Masuuni.
Konami

Konami (コナミ) on vuonna 1969 perustettu japanilainen pelitalo. 
Historia.
Yrityksen on perustanut Kagemasa Kōzuki vuonna 1969 Osakassa jukeboxien vuokraamiseen ja korjaamiseen keskittyvänä yrityksenä. Vuonna 1973 yritys laajensi pelihalleihin ja nimeksi tuli Konami, joka muodostui Yoshinobu Nakaman, Hiro Matsudan ja Shokichi Ishiharan sukunimien alkukirjaimista.
Yritys aloitti omien kolikkopelien julkaisemisen vuonna 1978.
Tuotteet.
Konami tuottaa niin tietokone-, konsoli- kuin kolikkopelejäkin. Konami on ollut eräs merkittävimmistä peliteollisuuden yrityksistä – sen merkittävimpiä pelisarjoja ovat "Gradius" (Euroopassa usein "Nemesis"), "Metal Gear", "Silent Hill", "Suikoden" ja "Castlevania" sekä kolikkopeleistä mm. erilaiset rytmipelit, kuten Eurooppaankin rantautunut "Dance Dance Revolution".
Konamin tunnetuin urheilupelisarja on maineikas "International Superstar Soccer" (Japanissa "Winning Eleven") sekä sen "Pro Evolution" -sivuhaara.
Konami on yksi harvoista japanilaisista pelitaloista, joka julkaisi myös pelejä pelkästään kotitietokoneille. Japanissa suosittu MSX-kotitietokone oli mm. Konamin erityisalusta ja sille julkaistiinkin ensimmäinen Castlevania-peli "Vampire Killer" ja myös "Metal Gear" -pelisarjan kaksi ensimmäistä osaa.
Konami-koodi.
Laajalti tunnettu Konami-koodi on Kazuhisa Hashimoton luoma huijauskoodi, jolla hän pystyi pelaamaan vaikeita pelejä. Hashimoto oli vastuussa vuoden 1986 "Gradius"-kolikkopelin kääntämisestä Nintendo Entertainment Systemille ja käytti koodia antaakseen itselle lisää elämiä todettuaan pelin liian vaikeaksi. Koodi unohtui lopulliseen peliin. Kuuluisaksi koodin teki "Contra".
Koodi on lähinnä pelin aloitusruudussa nopeasti syötettävä "ylös, ylös, alas, alas, vasen, oikea, vasen, oikea, B ja A" -näppäinyhdistelmä.
Koodi on lukuisissa Konamin ja muiden kehittäjien peleissä ja se voi antaa pääsyn pääsiäismuniin. Lisäksi koodi on levinnyt laajasti populaarikulttuuriin videopelien ulkopuolelle.
Kiistat.
Hideo Kojima vastasi suuresta osasta yrityksen videopelituotannosta vuonna 2012. "Metal Gear Solid V:n" julkaisun alla yhtiö veti Kojiman nimen pois pelin kansikuvasta ja markkinointimateriaalista. Kojima oli ollut vastaavana tulevalle "Silent Hill" -sarjan pelille, joka peruttiin. Lisäksi "P.T."-pelidemo vedettiin pois jakelusta. Yhtiön toimitusjohtaja Hideki Hayakawa ilmoitti yhtiön pääasiallisen alustan olevan mobiilipelit, joissa maksetaan pelaamisen mukaan ("pay-as-you-play"). Kojiman sopimus Konamin kanssa päättyi loppuvuodesta 2015.
Satelliittilaajakaista

Satelliittilaajakaista tarkoittaa tietoliikennesatelliittien kautta luotua internetyhteyttä. 
Satelliittiyhteyksien viive on hyvin pitkä verrattuna maanpäällisiin yhteyksiin ja se vaihtelee ja yhteys voi katkeilla. Tämä johtuu siitä, että järjestelmien käyttämät tietoliikennesatelliitit lentävät 36000 km maan pinnan yläpuolella ekvaattorin tasossa. Tavallisen vastaanottoaseman mahdollinen lähetysnopeus on paljon pienempi kuin vastaanottonopeus. Lisäksi virheiden todennäköisyys on suurempi.
Geosynkronisilla eli paikallaan pysyvillä satelliiteilla viive on suuri johtuen pitkästä matkasta, LEO-satelliiteilla viive on pienempi mutta silti häiritsevän pitkä. Jotta kanavakapasiteetti tulisi hyödynnettyä riittävästi joudutaan TCP-protokollan ikkunakokoa ja aikaleiman käsittelyä muuttamaan. Viive voi vaihdella hyvin paljon, varsinkin LEO-satelliiteilla. Tämän vuoksi oikeiden parametrien asettaminen on hankalaa.
Useimmat TCP-toteutukset joutuvat lähettämään uudelleen kaikki paketit, jotka on lähetetty virheellisen paketin jälkeen. Tämän vuoksi kadonneesta kuittauspaketista seuraa aikakatkaisun mittainen lähetyksen toisto. Suuri viive ja epäluotettava siirtotie on tavalliselle TCP:lle hyvin huono. 
Palvelutasot.
Yksisuuntainen Internet-yhteys, jossa käytetään maan päällistä paluukanavaa. Paluukanavana voidaan käyttää modeemia tai esimerkiksi GPRS–puhelinta.
Kaksisuuntaisessa Internet-yhteydessä paluukanava lähetetään suoraan takaisin satelliitille, jonka vuoksi käyttäjän ei tarvitse olla kytkeytyneenä maanpäällisiin verkkoihin. 
Kanavointi ja nopeudet.
Signaalin kanavointi riippuu palveluntarjoajasta. Yleisimmin käytetyt kanavointimenetelmät ovat:
Liittymä on saatavilla aina 2 Mbit/s nopeuksiin saakka (kotikuluttajille suunnatuissa palveluissa).
TCP-kiihdyttimet.
Internet-palveluntarjoajien käyttämä välityspalvelin puskuroi TCP-liikenteen ja lähettää TCP ACK viestin alkuperäiselle palvelimelle. Välityspalvelin huolehtii virheellisten pakettien lähettämisestä asiakkaalle.
Jotkut välityspalvelimet voivat käyttää TCP–protokollan sijasta omaa UDP–protokollaa, jolloin TCP-ikkunan koko voidaan pitää korkeana. Tämä soveltuu paremmin korkean latenssin satelliittiyhteyksiin.
Esimerkiksi Asiakas lataa videotiedostoa palvelimelta. Palvelimen lähettämät paketit kulkevat Internet –palveluntarjoajan välityspalvelimen läpi, jossa välityspalvelin vaihtaa TCP-paketit UDP-protokollaan ja vastaa videopalvelimelle viestin vastaanottamisesta. Välityspalvelin lähettää nyt UDP paketteina videotiedoston sisällön asiakkaalle, säilyttäen maksimaalisen kaistanleveyden. Jos tiedonsiirrossa tapahtuu virhe, palveluntarjoajan välityspalvelin huolehtii pakettien uudelleenlähetyksestä.
Kuvanpakkaus

Kuvanpakkaus on kuvatiedostossa olevan tiedon pakkausta. Pakkausta käytetään tietoliikennettä ja tietokoneelle tallentamista varten. 
Menetelmiä.
Kuvanpakkaus on voi käyttää häviöllistä pakkausta, jossa osa informaatiosta poistetaan, tai häviötöntä pakkausta. 
Häviöllisiä menetelmiä käytetään koska niillä saadaan suurempi pakkaussuhde ja laatu on useisiin tarkoituksiin riittävä.
Häviöttömiä menetelmiä ovat:
Häviöllisiä menetelmiä ovat:
Käyttökohteita.
Häviöllistä pakkausta käyttäviä ovat muun muassa:
Häviötöntä pakkausta käyttäviä ovat muun muassa:
Loki (jumala)

Loki (tai Loke, Lodur, Lodu, Lopt, Loptr) on skandinaavisessa mytologiassa aasoihin kuuluva jättiläissukuinen jumala. Hän on huurretursas Farbautin ja jättiläisnainen Laufeyn poika, joka kutsuttiin asumaan Asgårdiin hänen ystävystyttyään pääjumala Odinin kanssa.
Kuvaus.
Loki on aasojen keskuudessa suosittu, vaikkakin ristiriitainen hahmo: hän on oikukas, häikäilemätön ja epäluotettava, mutta myös komea, hurmaava, nopeaälyinen ja sanavalmis.
Loki pystyy muuttamaan muotonsa melkein miksi tahansa. Hänellä on siivekkäät kengät, joilla hän voi juosta vedessä ja ilmassa.
Loki mainitaan skandinaavisessa mytologiassa useita kertoja, sillä hän on usein tapahtumien keskipisteessä ja seikkailee Thorin, Odinin tai jonkin muun jumalan kanssa. Lokin villit seikkailut saattavat aasat usein pulaan, mutta Loki selviytyy pulasta aina oveluutensa ansiosta. 
Loki Edda-saagoissa.
Islantilaisen Snorri Sturlusonin kokoamissa Edda-runoissa Loki on jumalien keppostelija ja viihdyttäjä, mutta hänen keppostelunsa muuttuu ajan myötä aina vain pahantahtoisemmaksi. Erään kerran Loki leikkasi Thorin vaimon Sivin hiukset, mutta huolehti kuitenkin siitä, että kääpiöt valmistavat tälle uudet kultaiset hiukset.
Lokin vaimo on Sigyn, ja heillä on poika Narfi. "Proosa-Eddassa" myös Vália kutsutaan Lokin pojaksi mutta vain kerran, kun taas häntä kutsutaan kaksi kertaa Odinin pojaksi. Lokin rakastajatar on jättiläisnainen Angrboda, jonka kanssa hänellä on hirviömäiset lapset Hel, Fenrir ja Jörmungandr. Loki korostaa myös itse sitä, että hänellä on Asgårdissa monia muitakin rakastajattaria. Hän on itse synnyttänyt Odinin kahdeksanjalkaisen hevosen Sleipnirin (ollessaan muuttuneena tammaksi) sekä kaikki maailman noidat.
Lokin pimeät puolet tulevat ajan myötä yhä näkyvämmiksi, ja eräänä päivänä hän huijaa sokean Höderin surmaamaan Balderin. Sen seurauksena jumalat karkottavat hänet ja sitten vangitsevat ja kahlitsevat hänet kolmeen suureen kiveen, ja asettavat tämän pään päälle käpristyneen käärmeen joka sylkee tasaisin väliajoin Lokin silmiin myrkkyä. Siellä Loki on maailmanloppuun Ragnarökiin saakka, jolloin hänestä tulee pahan sotavoimien päällikkö. Loki ja Heimdall surmaavat taistelussa toisensa.
Loki Wagnerin oopperoissa.
Richard Wagner käytti Lokia hahmona "Reininkulta" oopperassaan nimellä Loge. Loge mainitaan nimeltä myös Wagnerin kahdessa muussa oopperassa.
Bouvet

Bouvet voi viitata seuraaviin asioihin:
Kalori

Kalori (tunnus cal) on vanha energian yksikkö, jonka nimi tulee latinan sanasta "calor" ”lämpö”. Sitä on käytetty lämpöenergian yksikkönä, mutta nykyään se on virallisesti poistettu käytöstä, sillä SI-järjestelmässä joulea käytetään kaikkien energianmuotojen yksikkönä. Käytännössä kaloria käytetään kuitenkin edelleen usein ilmoittamaan, kuinka paljon energiaa syntyy elimistön polttaessa tiettyjä ruoka-aineita. 
Alkuperäisen määritelmän mukaan yksi kalori on lämpömäärä, joka kasvattaa yhden vesigramman lämpötilaa yhdellä celsiusasteella normaalipaineessa. Kalorin suuruus riippuu siten hieman veden alkulämpötilasta. Eräässä kalorin määritelmässä gramma vettä lämmitetään 14,5 °C:sta 15,5 °C:seen. Tällöin 1 kalori on 4,1855 joulea. Jotta kalorin ja joulen suhde ei riippuisi mahdollisista epätarkkuuksista, määriteltiin vuonna 1956, että 1 kalori on tarkalleen 4,1868 joulea.
Sekä suomen että englannin yleiskielessä puhutaan tavallisesti vain kaloreista vaikka tarkoitettaisiin kilokaloreita. USA:ssa elintarvikkeiden ravintoarvoilmoituksissa käytetään kalori-sanaa, vaikka energian määrän lukuarvo on ilmaistu kilokaloreina. Euroopan unionin alueella ravintoarvoilmoituksissa ei saa käyttää kalori-sanaa, vaan energian määrä tulee aina ilmoittaa sekä kilojouleina että kilokaloreina käyttäen kJ- ja kcal-tunnuksia.
Joule

Joule (tunnus J) on SI-järjestelmässä työn ja energian yksikkö. Yksi joule on työ, joka tehdään, kun yhden newtonin suuruinen voima siirtää kappaletta yhden metrin matkan voiman suuntaan, tai tämän työn tekemiseen tarvittava energia. Samoin yksi joule vastaa yhden ampeerin sähkövirran ajamista yhden ohmin resistanssin läpi yhden sekunnin ajan, tai yhden watin teholla työskentelyä yhden sekunnin ajan. Yksikkö on nimetty fyysikko James Prescott Joulen mukaan. 
Joule vastaa muita yksiköitä seuraavasti; ensin SI-järjestelmän perusyksikköinä, sitten muina SI-yksikköinä: 
formula_1 
jossa kg on kilogramma, m on metri, s on sekunti, N on newton, Pa on pascal, W on watti, C on coulombi ja V on voltti.
Joule korvaa vanhentuneet energian yksiköt, kuten kalorin.
1 J = 1 Nm = 1 Ws = 1 kg·m²/s² = 1 VAs 
Sähkön energiamäärää mitataan usein joulen sijaan kilowattitunteina (tunnus kWh tai kW·h). 
1 MJ ≈ 0,277778 kWh tai 1 kWh = 3,6 MJ 
1 GJ ≈ 0,277778 MWh tai 1 MWh = 3,6 GJ
1 TJ ≈ 0,277778 GWh tai 1 GWh = 3,6 TJ
1 PJ ≈ 0,277778 TWh tai 1 TWh = 3,6 PJ
Yhden joulen energialla voi nostaa n. 102 gramman painoisen omenan metrin korkeuteen maan painovoimakentässä (putoamiskiihtyvyys ≈ 9,81 m/s²).
Bjarne Stroustrup

Bjarne Stroustrup (s. 30. joulukuuta 1950 Århus) on tanskalainen professori, joka on kehittänyt C++-ohjelmointikielen. Hän työskentelee nykyään Yhdysvalloissa Morgan Stanleylla ja on sitä ennen ollut pitkään muun muassa AT&amp;T:n palveluksessa. 
Hän on suorittanut maisterin tutkinnon matematiikasta Aarhusin yliopistossa vuonna 1975 ja tohtorin tutkinnon tietojenkäsittelytieteestä Cambridgen yliopistossa vuonna 1979. Tämän jälkeen hän liittyi Bell Labsiin, jossa hän suunnitteli ja toteutti C++:n.
Hän on saanut useita palkintoja tunnustuksena työstään:
M

M (m) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten 13. kirjain. M-kirjaimen nimi on suomen kielessä "äm" (aiemmin myös "em") ja äännearvo tai joskus .
Latinalaista M-kirjainta vastaa kreikkalaisessa kirjaimistossa kirjain "myy" (Μ, μ), kyrillisessä kirjaimistossa puolestaan kyrillinen М (м). Suuraakkosten yhdennäköisyydestä huolimatta ne ovat Unicode-merkistössä eri merkkejä.
Historiaa.
Foinikialaisen "mēm"-kirjaimen ([m]) tarkka ulkoasu ja sakaroiden määrä vaihteli suuresti. Usein ensimmäinen pystyviiva oli kuitenkin muita pidempi ja alkoi alempaa kuten kreikan myyn myöhemmin syntyneessä pienaakkosessa ("μ"). Kirjain lainautui äännearvoineen sellaisenaan foinikialaisesta kirjoituksesta kreikkalaiseen, siitä etruskeille ja etruskeilta latinaan. Kirjaimen ulkoasu vaihteli jonkin verran vielä varhaisessa latinassakin.
M suomen kielessä.
"M"-kirjaimella merkitään suomessa kuten yleisestikin latinalaista kirjaimistoa käyttävissä kielissä (soinnillista) bilabiaalista nasaalia . Uusissa lainasanoissa, joissa "m":ää seuraa labiodentaalinen äänne ("v" tai "f"), esim. "triumviraatti, kamfertti, amfora", se voi suomessa ääntyä labiodentaalisena allofonina .
"M"-kirjaimen lisäksi /m/-äännettä merkitään suomen kielessä joskus nasaaliassimilaation vuoksi myös "N"-kirjaimella sanansisäisessä konsonanttiyhtymissä "np" ja "nm".
Ptolemaios I

Ptolemaios I Soter (367–283 eaa.) oli makedonialainen kenraali ja Egyptin kuningas eli faarao vuosina 305–283 eaa. Hän oli yksi Aleksanteri Suuren seuraajista eli diadokeista.
Ptolemaios oli Aleksanteri Suuren kenraali ja yksi hänen seitsemästä henkivartijastaan. Aleksanterin kuoltua vuonna 323 eaa. hänen veljestään Filippos III:sta tuli nimellinen kuningas ja Ptolemaioksesta Egyptin satraappi. 
Alkoi pitkä sotaisa kausi jonka aikana Ptolemaios yritti vakiinnuttaa valtaansa Egyptissä. Ensimmäiseksi hän joutui puolustautumaan virallista hallitsijaa Perdikkasta vastaan, joka kuoli yrittäessään valloittaa Egyptin vuonna 321 eaa. Ptolemaios laajensi valtakuntaansa valloittamalla Palestiinan ja saamalla Kyproksen valtaansa. Vuonna 315 eaa. Ptolemaios taisteli Vähän-Aasian hallitsijaa Antigonos I:tä vastaan. Vuonna 311 eaa. solmittiin rauha ja Palestiina evakuoitiin. Nimellinen kuningas Aleksanteri IV murhattiin pian tämän jälkeen. 
Vuonna 309 eaa. Ptolemaios johti laivaston Kreikkaa kohti. Hän valtasi Korintin, Sikyonin ja Megaran. Samalla Antigonoksen poika Demetrios valtasi Kyproksen ja vangitsi Ptolemaioksen veljen Menelaoksen. Antigonos ja Demetrios alkoivat nyt kutsua itseään kuninkaiksi. Ptolemaios, Kassandros, Lysimakhos ja Seleukos seurasivat perässä. Vuonna 306 eaa. Antigonos yritti vallata Egyptin mutta epäonnistui ja vuonna 302 eaa. Ptolemaios sai taas vallattua Palestiinan. Vuonna 301 eaa. Lysimakos ja Seleukos löivät Antigonoksen lopullisesti Ipsoksen taistelussa. 
Vuonna 285 eaa. Ptolemaios luopui kruunustaan ja uudeksi kuninkaaksi tuli hänen poikansa Ptolemaios II. Ptolemaios kuoli vuonna 283 eaa.
Ptolemaios kirjoitti omiin kokemuksiinsa perustuvan kirjan Aleksanteri Suuren sotaretkistä. Kirja ei ole säilynyt nykypäivään asti, mutta Arrianos käytti sitä lähteenä kun hän kirjoitti oman kirjansa vuonna 140.
Perhesuhteet.
Ptolemaios oli naimisissa ainakin neljä kertaa ja hänellä oli monia muita naissuhteita. Ensimmäinen tunnettu suhde oli kuuluisan ateenalaisen "hetairan", Thaiin kanssa. Pari avioitui Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen ja sai kolme lasta: Lagos, Leontiskos ja Irene. Ptolemaios meni myös naimisiin persialaisen Artabazoksen tyttären Artakaman kanssa vuonna 324 eaa. Ptolemaioksen kolmas avioliitto oli Antipatroksen tyttären Eurydike I:n kanssa. Eurydiken kanssa Ptolemaioksella oli ainakin kolme lasta, Ptolemaios Keraunos, Ptolemais ja Lysandra. Eurydiko oli luultavasti myös Ptolemaioksen kahden pojan, Meleagroksen ja Argaeuksen äiti. Ptolemaioksen kolmas avioliitto oli Eurydiken serkun Berenike I:n kanssa. Tässä avioliitossa syntyi kolme lasta Ptolemaios II, Arsinoë II ja Filotera. Bereniken kolmesta lapsesta (Magas, Antigone ja Theoksena) hänen aikaisemmasta avioliitostaan tuli myös kuninkaallisen perheen jäseniä.
Filesystem Hierarchy Standard

Filesystem Hierarchy Standard (FHS) eli "standarditiedostohierarkia" määrittelee joukon hakemistoja ja niiden pääasiallisen käyttötarkoituksen. Linuxissa ja muissa POSIX-järjestelmissä tiedostojärjestelmä noudattaa standardia melko tarkasti.
FHS:n mukaisessa tiedostojärjestelmässä kaikki tiedostot ja hakemistot on tallennettu juurihakemiston ("/") alle, vaikka ne olisivat erillisillä fyysisillä laitteilla. Hakemistorakenne on määritelty paljon tarkemmin kuin esimerkiksi eri Windows-käyttöjärjestelmissä. Se mahdollistaa mm. ohjelmien asennuksen ja päivityksen ilman kysymyksiä ennalta sovittuihin hakemistoihin.
Tärkeimpiä FHS:n määrittelemiä hakemistoja ja niiden käyttötarkoitus:
FHS-projekti alkoi vuonna 1993 tavoitteena saada konsensus hakemistoista, jotta Linux-jakeluilla olisi yhtenäinen lähtökohta.
Linuxissa eräiden juurihakemistojen alla olevien hakemistojen yhdistämistä /usr -hakemiston alle suunnitellaan paremman yhteensopivuuden vuoksi muun muassa Solaris-käyttöjärjestelmän kanssa. System V -perustaiset käyttöjärjestelmät ovat käyttäneet symbolista linkkiä /usr-hakemiston alle jo pidempään. Muun muassa Debian versio 10 "Buster" toteuttaa yhdistämisen.
Yhdistämisen jälkeen aiemmat hakemistot viittaavat seuraaviin alihakemistoihin linkillä:
C-esikääntäjä

C-esikääntäjä (, lyhyesti "cpp") on C ja C++-kielten esikääntäjä, jonka kautta lähdekoodi käsitellään ennen varsinaista käännösvaihetta. Esikääntäjää ohjataan lähdekoodissa #-merkillä alkavilla direktiiveillä kuten "#include" ja "#define".
Esikääntäjän lisäämisen C-kieleen ehdotti Alan Snyder.
Esikääntäjä ei ole muuta kuin erikoistunut tekstieditori.
Ortodoksia

Ortodoksia ja ortodoksisuus (, ’oikea’ ja ’ylistys’) tarkoittavat sananmukaisesti käännettynä "oikeaa ylistystä", mutta "ortodoksia" on vakiintunut suomen kielessä tarkoittamaan (Suomen) ortodoksisen kirkon uskonkäsitystä. Aikaisemmin muiden kielten vastaavat ilmaukset on suomennettu sanoilla "oikeauskoisuus" ja "puhdasoppisuus", joskus myös "oikeaoppisuus". 
Sanaa "ortodoksia" käytetään myös puhuttaessa orientaaliortodoksisista kirkoista, joista vuonna 451 pidetyn Khalkedonin kirkolliskokouksen myötä tuli Rooman valtakunnan valtionkirkosta erillinen tunnustuskunta.
Chữ Quốc ngữ

Chữ Quốc ngữ (Chữ Nôm: 𡨸國語), sananmukaisesti käännettynä "valtion kieli", on vietnamin nykyisin yleisimmässä käytössä oleva kirjoitusjärjestelmä. Se pohjautuu latinalaiseen aakkostoon ja sisältää 30 kirjainta ja viisi toonimerkkiä.
Chữ Quốc ngữ -järjestelmän kehittivät pääasiallisesti ranskalaiset lähetyssaarnaajat 1600-luvulla tuolloin käytössä olleen kiinan kirjoitusjärjestelmään pohjautuvan Chữ Nômin rinnalle. Ranskalaisten lisäksi kirjoituksen muotoon vaikuttivat portugalilaiset, joilta on peräisin muun muassa kirjoituksen "nh"-yhdistelmän lausuminen. Järjestelmän kehittäjäksi mainitaan usein ranskalainen Alexandre de Rhodes.
Chữ Quốc Ngữlla kirjoitettiin aluksi rukouskirjoja ja muuta uskonnollista materiaalia; laajempaan käyttöön se tuli eräissä kouluissa 1700-luvulla, mutta vasta 1900-luvun alussa se syrjäytti Chữ Nôm -kirjoituksen ja kiinan kirjoittamisen (Chữ Hán) Vietnamissa.
Chữ Quốc ngữn kirjaimisto ja toonien merkintä on kuvattu artikkelissa vietnamin kieli.
GNU Free Documentation License

GNU Free Documentation License (GFDL) on yhdysvaltalaisen Free Software Foundationin (FSF) luoma, dokumenteille tarkoitettu vapaa lisenssi. Hengeltään se muistuttaa useiden vapaiden ohjelmistojen käyttämää GNU GPL -lisenssiä. Lisenssi on suunniteltu ohjelmistodokumentointia ja muita viite- ja hakuteosmateriaalien kaltaisia aiheita ajatellen.
GFDL julkistettiin ensi kerran syyskuussa 1999 yleisöpalautteen keräämiseksi. Muutosten jälkeen versio 1.1 julkaistiin maaliskuussa 2000, versio 1.2 marraskuussa 2002 ja versio 1.3 marraskuussa 2008. Lisenssin nykyinen versio on 1.3.
Debian-projektin määritelmä vapaasta lisenssistä ei ollut yhtenevä FSF:n GNU-projektin käsityksen kanssa, ja Debian on päätynyt pitämään GFDL:ää epävapaana.
Pääasiallisen ongelmana Debian pitää muuttumattomia kappaleita ("invariant sections"). Näitä voivat olla esimerkiksi kansitekstit, kiitokset tai tekstin omistaminen jollekulle, jota kirjoittaja ei halua muutettavan. Lisäksi GNU vaatii että dokumentaation lähdekoodi ("transparent copies") on jaettava jokaisen lopullisen version mukana, ja sen on oltava jakelussa vielä vuoden sen jälkeen kun dokumentaatiota ei enää levitetä. GNU pyrkii myös vastustamaan käytönhallintamekanismeja (DRM) ja vaatii ettei kopioinnin estoon käytetä teknisiä menetelmiä. Debian-projektin mielestä tämä on epämääräisesti määritelty ja voi kieltää esimerkiksi salatut levyosiot tai jopa käyttöjärjestelmien käyttöoikeuksien käytön.
Wikimedia.
Wikimedian projekteista mm. Wikipedian teksti on lisensoitu GFDL-lisenssillä, mikä tarkoittaa sitä, että Wikipedian artikkeleita saa vapaasti kopioida, levittää ja julkaista niin verkossa kuin paperillakin, muutettuna tai muuttamattomana sillä ehdolla että kaikki julkaistut versiot lisensoidaan myös GFDL-lisenssillä. Wikipediassa on erikseen kielletty kansitekstien ja vakiolukujen ("invariant sections") käyttö.
Lääni

Lääni (ruots. "län") on valtion aluehallinnon ylimmästä tasosta Suomessa ja Ruotsissa käytetty nimitys. Lääni on osa valtionhallintoa, eikä sillä ole itsehallintoa, demokraattisesti valittua edustusta tai lainsäädäntövaltaa. Läänin johdossa on hallituksen nimittämä maaherra, joka johtaa lääninhallitusta. Maaherran asemaan on yleisesti nimitetty vanhempia ansioituneita poliitikkoja.
Ruotsin läänit ovat edelleen olemassa, mutta Suomen läänit lakkautettiin vuoden 2010 alussa. Läänien tilalle Suomessa tulivat aluehallintovirastot.
Aikaisemmin "lääni" tarkoitti aluetta, jonka kuningas antoi palkaksi eli läänitykseksi aateliselle tämän valtakunnalle ja kuninkaalle suorittamista palveluksista. Keskiajalta uuden ajan alkuun Ruotsissa oli linnaläänejä valtionhallinon yksiköinä. Vuoden 1634 hallitusmuodossa määrättiin nykyisestä lääninhallinnosta. Lääninhallinnon tehtäviä ja historiaa on kuvattu tarkemmin Suomen ja Ruotsin läänejä käsittelevissä artikkeleissa.
Norjan, Liettuan ja Tšekin läänit.
Suomen ja Ruotsin lisäksi Norjan, Liettuan ja Tšekin ylimmän tason paikallishallintoalueita on saatettu suomenkielisissä yhteyksissä nimittää lääneiksi. Norjan läänit vastaavat kuitenkin lähinnä Ruotsin maakäräjäkuntia, sillä niillä ne vastaavat eräistä julkisista palveluista ja niitä johtaa vaaleilla valittu toimielin. Liettuan läänit ovat asemaltaan lähempänä Suomen ja Ruotsin läänejä, mutta liettuan kielessä niistä käytetään muuta nimitystä.
Etelä-Suomen lääni

Etelä-Suomen lääni () oli vuosina 1997–2009 yksi Suomen lääneistä. Läänin naapurit olivat Länsi-Suomen lääni, Itä-Suomen lääni, Suomenlahti ja Venäjä. Läänin pääkaupunki oli Hämeenlinna ja suurin kaupunki Helsinki, joka on myös koko Suomen pääkaupunki ja suurin kaupunki.
Vuoden 1997 lääniuudistuksessa Etelä-Suomen lääni luotiin yhdistämällä Uudenmaan ja Kymen läänit, Kanta- ja Päijät-Hämeen maakunnat Hämeen läänistä sekä Heinola ympäristöineen Mikkelin läänistä.
Valtion aluehallintoa läänin alueella hoitaa nykyään Etelä-Suomen aluehallintovirasto.
Hallinto.
Etelä-Suomen lääninhallitus oli seitsemän ministeriön ohjaama valtion aluehallintoviranomainen. Lääninhallituksen tehtävä oli edistää läänin asukkaiden hyvinvointia ja tukea kuntia peruspalveluiden järjestämisessä ja kehittämisessä.
Lääninhallituksen palvelupisteet sijaitsivat Hämeenlinnassa, Helsingissä ja Kouvolassa, jotka olivat entisten Hämeen, Uudenmaan ja Kymen läänien pääkaupungit.
Maakunnat.
Etelä-Suomen lääni oli jaettu kuuteen maakuntaan:
Sairaanhoitopiirit.
Muissa kokonaisuuksissa
Kunnat 2009 (kaupungit lihavoitu).
Etelä-Suomen lääni jakautui vuonna 2009 72 kuntaan.
Läänin asukasluvultaan suurimmat kunnat olivat lakkautusvuonna 2009:
Kuntamuutokset.
Läänin lakkauttamisen jälkeiset muutokset
Vaakuna.
Etelä-Suomen läänin vaakuna luotiin yhdistämällä Hämeen, Karjalan ja Uudenmaan historiallisten maakuntien vaakunat. Kilven päällä oli herttuakunnan kruunu johdettuna Hämeen ja Karjalan vaakunoista.
Taksonomia

Taksonomia on tieteenala, joka tutkii eliöiden luokittelua ja luokittelee niitä taksoneihin. Sen synonyyminä esitetään yleensä nimitys tieteellinen luokittelu. Erään kuvauksen mukaan systematiikka tutkii biologisen luokittelun teoriaa ja menetelmiä ja taksonomia käytännön luokittelua.
Taksonomia voi tarkoittaa myös jonkin muun alan luokittelujärjestelmää, jolloin termillä tarkoitetaan erilaisten asioiden hierarkkista luokittelua, luokittelujärjestelmää tai luokittelun periaatteita (esimerkiksi antropologiassa). Melkein mitä tahansa, kuten elollisia ja elottomia objekteja, paikkoja tai tapahtumia voidaan luokitella jonkinlaisen taksonomisen järjestelmän mukaan.
Taksonomia poikkeaa ontologiasta siinä, että ontologia tutkii, mitä kaikkea on, kun taas taksonomia pyrkii luokittelemaan kaiken tunnetun olemassa olevan täydellisen kattavaan luokitukseen – taksonomiaan.
Hemoglobiini

Hemoglobiini eli verenpuna (lyh. Hb) (C2932H4724N828S8Fe4O848) muodostaa kolmasosan punasolusta. Se on rautapitoinen happea sitova proteiini. Se kuljettaa punasolujen mukana pääosin happea, mutta jonkin verran myös hiilidioksidia. Hemoglobiinipitoisuuden määritys verinäytteestä kuuluu perusterveydenhuollossa useimmin tehtäviin verikokeisiin, sisältyen osakokeena perusverenkuvaan (PVK). Suomessa pitoisuus ilmoitetaan yksikössä grammaa/litra. Jos hemoglobiiniarvo on alle normaalin, kutsutaan tilaa anemiaksi. Suomessa vuonna 2003 käyttöön otetut kansalliset aikuisten (16 vuotta täyttäneet) viitearvot ovat miehillä 134–167 g/l ja naisilla 117–155 g/l. Hemoglobiinin muoto muuttuu sen sitoessa happimolekyylejä. Tällöin hemoglobiinia nimitetään oksihemoglobiiniksi. Kun happea ei ole sitoutuneena hemoglobiiniin, sitä kutsutaan deoksihemoglobiiniksi. Deoksihemoglobiinin proteiiniosat sitovat hiilidioksidia.
Seuraavassa taulukossa on esitetty eri eläinlajien keskimääräisiä hemoglobiiniarvoja.
Hemoglobiinin rakenne.
Hemoglobiini koostuu kahdesta α-globiini- ja kahdesta β-globiini-alayksiköstä sekä neljästä hemiyhdisteestä. Hemi on porfyriinirengas, jonka keskellä on rauta(II)-ioni (Fe2+). Kukin hemi voi sitoa yhden molekyylin happea reversiibelisti eli yhdessä hemoglobiinimolekyylissä voidaan kuljettaa neljä happimolekyyliä.
Hemiin liittyneiden proteiinien rakenne vaihtelee eläinlajeittain sekä joillakin lajeilla iän mukaan. Kaikilla nisäkkäillä on alkiokaudella erilainen hemoglobiini kuin aikuisella yksilöllä, joissa hemiin liittyneiden proteiinien rakenne on erilainen. Ihmisellä, märehtijöillä, sialla ja kanilla on sikiökaudella vielä kolmas erilainen hemoglobiini. Alkiokauden hemoglobiinista käytetään lyhennettä Hb E, sikiökauden hemoglobiinista lyhennettä Hb F ja aikuiskauden hemoglobiinista lyhennettä Hb A. Alkiokauden hemoglobiinia esiintyy vain hyvin varhaisessa sikiövaiheessa. Sikiövaiheen hemoglobiini korvautuu syntymän jälkeen muutamassa viikossa aikuisiän hemoglobiinilla. Sikiövaiheen hemoglobiini sitoo happimolekyylejä mieluummin kuin aikuisiän hemoglobiini, kun taas aikuisiän hemoglobiini luovuttaa happimolekyylinsä mieluummin. Sian aikuisiän ja sikiövaiheen hemoglobiineilla ei ole eroa happiaffiniteetissa.
Ihmisen tutkituin hemoglobiinimolekyyli on hemoglobiini A.
Hemoglobiinin muodostus ja hajoaminen.
Hemoglobiini muodostuu punasolujen muodostusvaiheessa luuytimessä, ei enää verenkierrossa kypsissä punasoluissa. Punasolujen hajoamisessa vapautuva hemoglobiinikin hajoaa ja sen hajoamistuotteena syntyvät aminohapot ja rauta-ioni hyödynnetään mm. uuden hemoglobiinin tuotannossa. Protoporfyriiniosa muutetaan bilirubiiniksi, joka kulkee verenkierrossa albumiiniin sitoutuneena maksaan. Maksa konjugoi bilirubiinin glukuronihappoon ja syntyvä yhdiste eritetään elimistöstä joko virtsan tai ulosteen mukana. Hajoaminen tapahtuu pääasiassa pernassa.
Planeettatutkimus

 Planeettatutkimus (myös planeettakuntatutkimus, aurinkokuntatutkimus tai planetologia, ) tutkii oman aurinkokuntamme planeettoja, niiden kuita sekä pienempiä aurinkokunnan kappaleita kuten kääpiöplaneettoja, asteroideja, komeettoja ja meteoroideja. Yksi tärkeimmistä kysymyksistä on se, kuinka aurinkokunnat ja niissä olevat kappaleet muodostuvat. Tieteenalan suuriin kysymyksiin kuuluvat muun muassa myös aurinkokuntien ja sen sisältämien kohteiden elinkaari, niiden fysikaaliset ja dynaamiset ominaisuudet, yleisyys maailmankaikkeudessa sekä astrobiologian keskeinen aihe: elämän synty ja kehittyminen planeetoilla. Eksoplaneettoja käsitellään alan suurimmissa konferensseissa.
Tutkimuksen osa-alueet.
Planeettatutkimus on huomattavan poikkitieteellinen tutkimusala, joka yhdistelee tähtitiedettä, planetaarista geologiaa, astrokemiaa ja ilmakehätieteitä (esim. hydrologia). Lisäksi aihetta sivuavat avaruusfysiikka, joka tutkii Auringon vaikutuksia Maan lähiavaruuteen, sekä astrobiologia. Tutkimukseen kuuluu sekä teoreettista että havaitsevaa työtä. Teoreettinen työ on pääasiallisesti tietokoneella tehtävää matemaattista mallinnusta. Havaitseva työ sisältää avaruusluotainten ja maanpäällisten tutkimuslaitosten tekemät havainnot ja niiden käsittelyn. Maanpäällisten havaintojen puolesta eniten havaitaan asteroideja.