tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Olav Duun

Olav Duun (21. marraskuuta 1876 Jøa, Fosnes, Norja – 13. syyskuuta 1939 Tønsberg Norja) oli norjalainen kirjailija ja opettaja. 
Henkilöhistoria.
Duunin isä oli maanviljelijä ja kalastaja. Kansakoulunopettajaksi Duun lähti opiskelemaan 25-vuotiaana, joskin aineistoja kirjojaan varten hän lienee kerännyt jo paljon sitä ennen. Kansakoulunopettajaksi hän valmistui 1904, kirjoittaen opettajan työnsä ohessa ensimmäisiä teoksiaan "Løglege skruvar og anna folk" (1907) ja "Marjane" (1908). Opettajan toimensa Duun jätti vasta 51-vuotiaana, julkaistuaan jo kaksikymmentä teosta. Naimisiin hän meni vuonna 1908 Emma Möllerin kanssa. 
Kirjallinen tuotanto.
Duun julkaisi romaaneja, mutta myös kokoelman novelleja. Hänen ensimmäisiin teoksiinsa suhtauduttiin varauksella niissä käytetyn murrekielen takia, mutta hänen vaikutuksensa nykynorjaan on sittemmin tunnustettu. Duunin teoksia ovat muun muassa:
Kauhukeittiö (kausi 11)

Kauhukeittiö on yhdysvaltalainen televisioformaatti, jossa Gordon Ramsay etsii uutta ravintolapäällikköä tulevaan ravintolaansa. Kaudella 11 ohjelman voittaja pääsi johtamaan lasvegasilaista miljardin dollarin Gordon Ramsay Pub &amp; Grill -ravintolaa Caesars Palace -kasinohotelliin. Kausi esitettiin Yhdysvalloissa FOX-kanavalla 12. maaliskuuta – 25. heinäkuuta 2013.
Kilpailijat.
Kilpailijat jaettiin joukkueisiin sukupuolen mukaisesti.
Finaalin joukkueet.
Ja'Nel Wittin joukkue
Mary Poehneltin joukkue
Muuta.
Kilpailun voittanut Ja'Nel Witt menetti paikkansa Gordon Ramsay Pub &amp; Grill -ravintolassa positiivisen huumetestin vuoksi.
Ratarahti

Ratarahti Oy on suomalainen yksityinen rautatieyhtiö, joka aloitti toimintansa vuonna 2013. Yritys toimii Kaakkois-Suomessa. Yrityksen perustaminen ja liikennöinti perustuvat tavaraliikenteen avautumiseen kilpailulle. Yrityksellä on 13 veturia. Yrityksen on tarkoitus ryhtyä kilpailemaan kilpailulle avautuvassa Venäjän yhdysliikenteessä.
Ratarahti Oy on osa Ratarinki-konsernia, johon kuuluvat Imatran Veturipalvelu Oy, Kymen Veturipalvelu Oy, Kaakon Veturipalvelu Oy, Kymen Trukkipalvelu Oy, Kaukorinki Oy, Kurottajakiinteistö Oy ja Ratarahti Oy 
Rautateiden tavaraliikenne avautui kilpailulle vuonna 2007. Ratarahti oli ensimmäinen luvat saanut yksityinen rautatieyhtiö Suomessa. Ratarahti jätti toimilupahakemuksen maaliskuussa 2012. Liikenne- ja viestintäministeriö myönsi luvan 15. toukokuuta 2012 ja se tuli voimaan 1. elokuuta 2012.
Martti Koivusalo

Martti Johannes Koivusalo (29. marraskuuta 1930 Helsinki – 28. marraskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja lääketieteellisen kemian professori.
Koivusalo keskittyi perustutkimukseen ja laati toista sataa artikkelia alan merkittävissä kansainvälisissä julkaisuissa. Tutkimuksissa keskityttiin entsymologiaan (soluissa toimivien entsyymien eli aineenvaihdunnalle välttämättömien biokatalyyttien tutkimukseen). Hän löysi urallaan soluista uusiakin entsyymejä ja eräissä tapauksissa osoitti muiden löytämät, erillisiksi luullut kaksi alkoholi- ja aldehydiaineenvaihdunnan entsyymiä yhdeksi (samaksi) entsyymiksi.
Koivusalo aloitti 17-vuotiaana 1948 opinnot Helsingin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1955. Hän väitteli 25-vuotiaana metanolin aineenvaihdunnasta eläinelimistössä ja valmistui lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1956. 1960-luvulla Koivusalo työskenteli lääketieteen Nobelin palkinnon voittaneen Severo Ochoan tutkimusryhmässä New Yorkin yliopiston (NYU) lääketieteellisen tiedekunnan biokemian laitoksessa ja sitten mitokondriotutkija E. C. Slaterin laboratoriossa Amsterdamissa. 
Helsingin yliopistossa Koivusalo aloitti työuransa jo 20-vuotiaana ja toimi lääketieteellisen kemian laitoksen assistenttina (1951–1960), lääketieteellisen kemian dosenttina 1958–1960, vt. apulaisprofessorina 1957–1960, apulaisprofessorina 1960–1996 ja vt. professorina 1961–1964, 1969–1970 ja 1977–1978. Vielä jäätyään eläkkeelle vuonna 1996 Koivusalo jatkoi tutkimuksen tekemistä yliopistossa, ja hän oli yksi pisimpään Helsingin yliopistoa palvelleista tutkijoista ja opettajista.
Koivusalo oli vuodesta 1959 naimissa silmätautien erikoislääkärin Pirkko Koivusalon (1931–2016) kanssa, ja heille syntyi kolme lasta, Marja Koivusalo, Meri Koivusalo ja Markku Koivusalo.
Reko Tornberg

Reko Tornberg (s. 4. helmikuuta 1995 Arnsberg, Saksa) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Tornberg on Kempeleen Kiekko-Kettujen kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin pääasiassa Oulun Kärpissä, jossa Tornberg voitti B-nuorten SM-pronssia vuonna 2011, jonka jälkeen hän siirtyi Espoo Bluesin B-nuoriin kaudeksi 2011–2012. Tornberg voitti siellä SM-hopeaa. Hän palasi kaudeksi 2012–2013 taas Kärppiin, jossa kausi eteni pääasiassa seuran A-nuorissa. Tornberg voitti kevään 2013 pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +3. Kauden 2013–2014 päätteeksi hän voitti A-nuorten SM-hopeaa.
Kaudella 2015–2016 Tornberg voitti koko A-nuorten SM-liigan puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä neljänneksi tehoilla 12+20=32. Hän esiintyi kauden aikana myös ensimmäisen kerran Kärppien SM-liigajoukkueessa. Tornberg teki liigadebyyttinsä 15. joulukuuta 2015 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Hänet merkittiin Kärppien seitsemänneksi puolustajaksi, eikä Tornberg saanut lopulta peliaikaa. Hän esiintyi kauden aikana SM-liigassa myös yhdessä playoff-ottelussa ilman peliaikaa, mutta tämä oikeutti Tornbergin kuitenkin voittamaan kauden päätteeksi SM-pronssia.
Tornberg siirtyi kaudeksi 2016–2017 kaksivuotisella sopimuksella Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Hän pelasi loukkaantumisen vuoksi runkosarjassa vain 24 ottelua tehopistein 1+1=2, jotka Tornberg teki myös kahdeksassa karsintasarjan ottelussa. Hän ei jatkanut Hokissa enää toista sopimuskauttaan, sillä seura jäi kauden jälkeen ilman Mestis-lisenssiä ja ajautui lopulta konkurssiin. Tornberg siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue JHT Kalajoen riveihin. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden.
Kaudeksi 2018–2019 Tornberg siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Hänen runkosarjansa jäi loukkaantumisten vuoksi kuitenkin vain 19 ottelun mittaiseksi. Huhtikuussa 2019 seura käytti Tornbergin sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan, kuten taas kesäkuussa 2020. Tornberg voitti kauden 2020–2021 päätteeksi Mestis-hopeaa.
Maajoukkueura.
Tornberg on pelannut 21 poikien maaottelua. Hänet valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2010.
Mangaaniasetaatti

Mangaaniasetaatti ((CH3COO)2Mn) on mangaani- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineena, kuivausaineena ja katalyyttinä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa mangaaniasetaatti on kidevedettömänä ruskeaa ja kidevedellinen tetrahydraatti ((CH3COO)2Mn·4H2O) on väriltään vaaleanpunaista kiteistä ainetta. Molemmat näistä liukenevat veteen, metanoliin ja etanoliin. Kuumennettaessa tetrahydraattia 80 °C:n lämpötilaan se sulaa kideveteensä ja enemmän kuumennettaessa kidevesi poistuu. Mangaaniasetaatti hajoaa noin 350 °C:n lämpötilassa mangaani(III)oksidiksi. Mangaaniasetaatti voidaan hapettaa mangaani(III)asetaatiksi kaliumpermanganaatin tai kloorin avulla.
Valmistus ja käyttö.
Mangaaniasetaattia voidaan valmistaa liuottamalla etikkahappoon metallista mangaania, mangaani(II)karbonaattia tai mangaanioksidia. Liuoksesta haihdutetaan vesi pois, jolloin muodostuu tetrahydraattia. Vedetöntä yhdistettä voidaan valmistaa mangaaninitraatin ja etikkahappoanhydridin välisellä reaktiolla.
MnCO3 + 2 CH3COOH → (CH3COO)2Mn + H2O + CO2
Mangaaniasetaattia voidaan käyttää ruskeana väriaineena, apuaineena tekstiilien peittauksessa ja nahan parkituksessa, kuivausaineena maaleissa ja lakoissa, lannoitteissa ja eläinten rehuissa mangaanin lähteenä ja katalyyttinä hapetettaessa hiilivetyjä karboksyylihapoiksi.
Aïrin ja Ténérén luonnonsuojelualue

Aïrin ja Ténérén luonnonsuojelualue on kansallinen luonnonsuojelualue Nigerissä. Siihen kuuluu Aïrvuoriston itäinen ja Ténérén aavikon läntinen osa. Sen sisällä on vielä lisäksi erillinen mendesinantiloopin suojelualue. Suojelualue perustettiin 1988, ja Unescon maailmanperintöluetteloon se lisättiin 1991. Alueella on monipuolinen lajisto, jossa elää monia kasvi- ja eläinlajeja, jotka eivät ole Saharan alueen lajeja vaan ovat kotoisin esimerkiksi Välimereltä tai Sahelista.
Sijainti ja maantiede.
Aïrin ja Ténérén luonnonsuojelualue sijaitsee Saharan keskisissä eteläosissa, Nigerin pohjoisosien keskiosissa. Sen sisällä on vielä erillinen mendesinantiloopin suojelualue. Niiden yhteispinta-ala on noin 77 354 neliökilometriä. Siitä Aïrin ja Ténérén luonnonsuojelualueen ala on 64 564 neliökilometriä.
Kaksi viidesosaa luonnonsuojelualueesta käsittää Aïrvuoriston luoteisosan ja loput siitä on Ténéré-aavikon länsiosassa.
Ilmasto.
Luonnonsuojelualueen ilmasto on kuuma ja kuiva mannerilmasto. Sen ilmastoon vaikuttaa voimakkaasti pasaatituulten kohtaamisvyöhyke, jonka takia tuulet puhaltavat pääosin pohjoisesta ja idästä. Alueella voidaan erottaa syys–helmikuun viileä kausi, maalis–kesäkuun kuuma kausi ja kesä–syyskuun kostea kausi.
Sateet ovat hajanaisia ja vaikeasti ennustettavia. Sadanta vähenee siirryttäessä pohjoiseen ja itään. Orografisen sateen takia Aïrvuorilla sataa enemmän kuin alueen muissa osissa, keskimäärin 75 millimetriä vuodessa. Ténéréssä keskimääräinen sadanta on 20 millimetriä vuodessa, mutta itäisessa osassa saattaa sataa vain muutama millimetri 20 vuodessa.
Luonto.
Luonnonsuojelualueelta on löytynyt yli 350 kasvilajia. Aïrvuoristo on kasvitieteellisesti enklaavi, jossa on Saharan keskellä sudanilaisen savannin ja Välimeren alueen lajeja. Vaikka sadanta onkin matala, niin valunta keskittyy usein vadeihin tai väliaikaisiin vesialtaisiin. Niihin on muodostunut metsää, jossa on jopa galleriametsää ja alikasvosta. Ténérén puolella ei puolestaan ole oikeastaan ollenkaan kasvillisuutta.
Syrjäisyytensä ansiosta Aïrvuoristossa elää merkittäviä määriä monia uhanalaisia lajeja. Kaikkiaan alueelta on löytynyt 40 nisäkäs-, 165 lintu- ja 18 matelijalajia sekä yksi sammakkoeläinlaji. Alueelta löytyy sekä Saharan että Sahelin lajistoa. Siellä on muun muassa usean harvinaisen Saharan sorkkaeläimen populaatioita. Sitä kautta kulkee myös noin 85 lajia palearktisen alueen muuttolintuja ja kostean kauden aikana useita afrotrooppisen alueen muuttolintuja etelästä.
Suojelu.
Aïrin ja Ténérén luonnonsuojelualue perustettiin 1988, vaikka aluetta oli hallinnoinut hallituksen metsänhoitajat jo vuodesta 1981.
Alue listattiin vuonna 1991 Unescon maailmanperintöluetteloon ja heti seuraavana vuonna vaarantuneiden maailmanperintökohteiden listalle. Tämä johtui alueen poliittisesta epävakaudesta ja paikallisten asukkaiden erimielisyydestä.
Kauhukeittiö (kausi 12)

Kauhukeittiö on yhdysvaltalainen televisioformaatti, jossa Gordon Ramsay etsii uutta ravintolapäällikköä tulevaan ravintolaansa. Kaudella 12 ohjelman voittaja pääsi johtamaan uudelleen palkintona ollutta lasvegasilaista miljardin dollarin Gordon Ramsay Pub &amp; Grill -ravintolaa Caesars Palace -kasinohotelliin. Kausi esitettiin Yhdysvalloissa FOX-kanavalla 13. maaliskuuta – 24. heinäkuuta 2014.
Kilpailijat.
Kilpailijat jaettiin joukkueisiin sukupuolen mukaisesti.
Finaalin joukkueet.
Scott Commingsin joukkue
Jason Zepaltasin joukkue
Prince of Wales Island (Alaska)

Prince of Wales Island on Alexandersaaristoon kuuluva saari Kaakkois-Alaskassa. Se on Yhdysvaltojen neljänneksi suurin (Havaijin, Kodiakinsaaren ja Puerto Ricon jälkeen) ja maailman 97. suurin saari. Prince of Wales Island on 217 km pitkä, 72 km leveä, ja sen pinta-ala on 6674 km2 eli hieman suurempi kuin Delawaren osavaltio.
Kauhukeittiö (kausi 13)

Kauhukeittiö on yhdysvaltalainen televisioformaatti, jossa Gordon Ramsay etsii uutta ravintolapäällikköä tulevaan ravintolaansa. Kaudella 13 ohjelman voittaja pääsi johtamaan atlanticcityläistä miljardin dollarin Gordon Ramsay Pub &amp; Grill -ravintolaa Caesars Atlantic City -kasinohotelliin. Kausi esitettiin Yhdysvalloissa FOX-kanavalla 10. syyskuuta – 19. joulukuuta 2014.
Kilpailijat.
Kilpailijat jaettiin joukkueisiin sukupuolen mukaisesti.
Finaalin joukkueet.
LaTasha McCutchenin joukkue
Bryant Gallaherin joukkue
Shadowrun

Shadowrun on tieteisfiktiota ja fantasiaa yhdistelevä roolipeli, jonka pohjalta on tehty novelleja, keräilykorttipeli ja muutamia videopelejä. Pelin erityinen teema on teollisuusvakoilu.
Shadowrun sijoittuu tulevaisuuteen (ensimmäinen versio alkaa vuodesta 2050), jossa mayakalenterin pitkälaskun päättyminen aiheuttaa mytologisten olentojen ja taikavoimien ilmestymisen maailmaan, jonka yhteydessä monet ihmisistä muuttuvat örkeiksi ja peikoiksi. Megakorporaatioilla on erittäin paljon valtaa ja usein omia yksityisarmeijoita.
Fantasianovellit ja -romaanit.
FASA julkaisi yli 40 fantasianovellia vuosina 1991–2001.
Catalyst Game Labs ilmoitti vuonna 2008 alkavansa julkaista Shadowruniin pohjautuvia fantasiaromaaneja. Yhtiön edustajan mukaan Shadowrun-peliä tai novellia on pelannut tai lukenut noin 25 miljoonaa henkeä.
Videopelit.
"Shadowrun"ille on tehty kuusi videopeliä. Ensimmäinen oli Beam Softwaren vuonna 1993 julkaisema toimintaroolipeli "Shadowrun". Toinen Shadowrun-niminen peli ilmestyi seuraavana vuonna Sega Mega Drivelle. Vuonna 2007 julkaistiin Xbox 360:lle ja Windowsille "Shadowrun", joka oli ensimmäisen persoonan ammuntapeli.
Microsoft sulki FASA Studiosin vuonna 2007 ja lisensoi "Shadowrunin" videopelioikeudet Jordan Weismanin omistamalle Smith &amp; Tinker -yhtiölle. Harebrained Schemes -peliyhtiö aloitti Kickstarter-keräyksen "Shadowrun Returnsin" kehityksen rahoittamiseksi. Keräys tuotti 1,8 miljoonaa dollaria tavoitteen ollessa 400 000 dollaria. Shadowrun Returns julkaistiin 25. heinäkuuta 2013. Shadowrun Chronicles: Boston Lockdown, jota kehitettiin alun perin nimellä Shadowrun Online, julkaistiin huhtikuussa 2015. Uusi nimi päätettiin yhdessä Kickstarter-tukijoiden kanssa.
Pitkäjärvi (Parkano, Korpikylä)

Pitkäjärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Korpikylällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Pitkäjärvi on osa Parkanonjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,6 hehtaaria. Se on pitkänomainen ja suora järvi. Siihen laskevat ympäröivästä metsästä suo-ojia sekä Poikkeusjärven laskuoja. Järven oma laskuoja Mustiaisluoma lähtee järven luoteispäästä ja se virtaa kolme kilometriä ennen kuin se laskee Kairojärveen. Rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä. Järven ympärillä sijaitsee yhdeksän kiinteistöä, joille johtaa tiet Parkanon keskustasta ja valtatieltä 23. Tampere–Seinäjoki-rata ohittaa järven 600 metrin etäisyydeltä.
Stade de Slalom Émile Allais

Stade de Slalom Émile Allais on laskettelurinne Courchevelin talviurheilukeskuksessa Saint-Bon-Tarentaisessa Ranskassa.
Laskettelurinne on nimetty ranskalaisen alppihiihtäjän Émile Allais’n mukaan.
Stade de Slalom Émile Allais’ssa on järjestetty 2010-luvulla naisten alppihiihdon maailmancupin tekniikkalajien osakilpailuja. Joulukuussa 2017 järjestetty paripujottelukilpailu oli kautta aikain ensimmäinen maailmancupissa.
Vuoden 2023 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Stade de Slalom Émile Allais toimi karsintakilpailujen rinteenä varsinaisten kilpailurinteiden ollessa L’Eclipse ja Roc de Fer.
Iso Hanhilampi (Parkano)

Iso Hanhilampi on Pirkanmaalla Parkanossa Korpikylällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Iso Hanhilampi on osa Parkanonjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Lampi sijaitsee Hanhivuoren ja Kirkkovuoren välissä. Se on 500 metriä pitkä, 270 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,3 hehtaaria. Sitä ympäröi kolme pienempää lampea, joista yksi on yhteydessä Iso Hanhilampeen. Eteläisen lammen nimi on Kilpilampi. Lampeen laskee yksi metsäoja ja sen oma laskuoja lähtee sen luoteispäästä. Laskuoja virtaa 900 metriä ennen kuin se alitettuaan Tampere–Seinäjoki-radan laskee Vähä Hanhilampeen. Rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä. Iso Hanhilammen rannoilla ei ole rakennuksia eikä sinne johda teitä.
Historiaa.
Iso Hanhilampi oli vanhassa pitäjänkartassa vuodelta 1849 nimeltään "Iso Hanhi Lammi" ja se oli piirretty isompana kuin se on nykyään. Nykyisen lammen pääaltaassa on L-kirjaimen muotoinen niemi, jonka rannassa on luoto. Vanhassa kartassa niemi oli piirretty suoraksi ja sen vieressä oli iso saari ja kaksi luotoa. Nykyisen pääaltaan pohjoispuolella on lähes irti kuroutunut lahti ja toinen lampi. Nämä olivat vanhassa kartassa piirretty osaksi lampea ja pohjoisosaan oli piirretty pieni kapea niemi. Muutokset lammen rantaviivassa voidaan selittää järvenlaskulla, joka on tapahtunut vuoden 1849 jälkeen. Jos silloin lammesta laski Vähä Hanhilampeen laskuoja.
Shaun Bartlett

Thurston Shaun Bartlett (s. 31. lokakuuta 1972 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen peliuransa lopettanut jalkapalloilija, joka on sittemmin toiminut jalkapallovalmentajana. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Bartlett pelasi Englannin Valioliigassa 123 ottelua ja teki 24 maalia edustaen Charlton Athleticia. Euroopassa hän edusti myös Sveitsin Superliigan FC Zürichiä, jossa hän teki 77 ottelussa 38 maalia. Etelä-Afrikan Premier Soccer Leaguessa Bartlettin seuroja olivat Cape Town Spurs, Kaizer Chiefs ja Bloemfontein Celtic. Lisäksi hän edusti Major League Soccer -sarjassa Colorado Rapidsia ja New York MetroStarsia. Bartlett saavutti Etelä-Afrikan mestaruuden Cape Town Spursissa kaudella 1995 ja Sveitsin cupin voiton FC Zürichissä kaudella 1999–2000.
Etelä-Afrikan maajoukkueessa Bartlett pelasi vuosina 1995–2005 yhteensä 74 maaottelua, joissa hän teki 28 maalia. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 1998 sekä Afrikan-mestaruuskilpailuissa 1996, 2000 ja 2002 saavuttaen AM-kultaa 1996 ja AM-pronssia 2000.
Valmennusuran Bartlett aloitti eteläafrikkalaisessa Golden Arrowsissa, jossa hän toimi apuvalmentajana 2012–2014 ja päävalmentajana 2014–2015. Vuonna 2015 hän aloitti Etelä-Afrikan alle 23-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana.
Saavutukset.
Cape Town Spurs
Colorado Rapids
FC Zürich
Etelä-Afrikan maajoukkue
Poikkeusjärvi (Parkano)

Poikkeusjärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Jaakkolankylällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Poikkeusjärvi on osa Parkanonjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järvi on 2,2 kilometriä pitkä, 700 metriä leveä ja sen pinta-ala on 65 hehtaaria. Järvi muodostuu kahdesta järvialtaasta, joita erottavat toisistaan kapea alle 10 metriä leveä salmi. Salmen kohdalla järven ylittää Tampere-Seinäjoki-rata. Pohjoinen järviallas on 1,3 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Pohjoispäässä Naapunniemen taakse työntyy 250 metriä pitkä lahti, joka leventää pohjoista allasta lisää. Eteläinen järviallas on 1,0 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järven laskuoja lähtee eteläisen järvialtaan koillispäässä olevasta Petsamonlahdesta ja laskee 1,5 kilometrin jälkeen Pitkäjärveen. Järveen laskee useita metsä- ja suo-ojia. Niitä myöten laskevat myös Ahvenuslammen vedet. Rantaviivan pituus on 7,1 kilometriä. Rannoilla on maatila sekä yli 20 loma-asuntoa. Niille johtavat tiet valtatieltä 23. Järven yli kulkee Tampere–Seinäjoki-rata ja sen eteläpuolelta kulkee seututie 332.
Järven itäranta rajautuu pohjois-etelä-suuntaiseen Poikkeusharjuun, joka päättyy pohjoisessa Naapunniemeen. Naapunniemessä sijaitsi Parkanon seurakunnan leirikeskus, joka paloi vuonna 2014 ja joka aiotaan rakentaa uudelleen. Etelärannassa sijaitsee entinen Kausen saha.
Historiaa.
Vanhassa valtionmaiden kartoissa (nro 5 ja 6) vuodelta 1849 näkyy "Poikeus järvi" ylimalkaan samanlaisena kuin nykyään. Eteläpuolelta kulki tuolloin tie, jonka paikalla kulkee nykyään seututie 332.
Vuoden 1959 painetussa peruskartassa järven yli ei vielä kulje rautatietä. Järvialtaat erottava salmi on kapea ja siinä on mökki. Kun rautatie sitten rakennettiin, hyödynnettiin radan linjauksessa järven kapeaa kohtaa. Kaakosta päin rakennettiin järveen penger, jota pitkin rata ylitti eteläistä järviallasta. Mökki hävitettiin ja niemenkärki leikattiin poikki ja yhdistettiin penkereeseen. Eteläisen järvialtaan erotettu osa yhdistettiin kanavalla pohjoiseen järvialtaaseen. Vuoden 1984 peruskartassa nämä muutokset voidaan havaita ja samalla myös järven vedenpinnan lasku.
Aaron Haynes

Aaron Haynes (s. 1. huhtikuuta 1981) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan laituri. Hän on pelannut urallaan muun muassa Suomen ja Etelä-Korean pääsarjoissa.
Pelaajaura.
Haynes pelasi yliopistokoripalloa Boisen osavaltionyliopistossa vuosina 2002–2004.
Loppukesästä 2004 Haynes siirtyi kesällä USBL-sarjaa pelattuaan Suomen pääsarjassa pelanneeseen Pyrbasketiin. Haynes sai olkapäävamman 17. marraskuuta ja oli sivussa tammikuuhun asti, minkä ajan häntä sijaisti Marcus Smallwood. Haynes pelasi kauden loppuun Pyrbasketissa ja teki viimeisessä runkosarjaottelussaan Äänekosken Huimaa vastaan 38 pistettä sekä otti 16 levypalloa. Hän pelasi kauden runkosarjan 18,1 pisteen ja 8,8 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla ja onnistui kolmen pisteen heitoissaan 47,4-prosenttisesti ollen runkosarjan kolmanneksi tarkin heittäjä kaaren takaa.
Kesän 2005 Haynes harjoitteli Portugalin pääsarjassa pelanneen Porton joukkueessa. Marraskuussa 2005 hän siirtyi Suomen I-divisioonassa pelanneeseen Forssan Koripoikiin. Haynes teki FoKoPossa 23,8 pistettä ja otti 12,6 levypalloa ottelua kohden.
Suomen jälkeen Haynes pelasi muun muassa Libanonissa, Ruotsissa, Yhdistyneissä Arabiemiraateissa, Qatarissa ja Etelä-Koreassa, missä hän on ollut sarjan tähtipelaajia.
Aleksandr Dergatšov

Aleksandr Viktorovitš Dergatšov (, s. 27. syyskuuta 1996 Langepas, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Vitjaz Podolskissa. Hän pystyy pelaamaan keskushyökkääjänä sekä laidassa.
Kayanzan provinssi

Kayanzan provinssi on yksi Burundin 18 maakunnasta. Sen hallintokeskuksena Kayanzan kaupunki (21 767 as., VL2008). Burundin pohjoisosassa sijaitseva maakunta on tunnettu muun muassa kahvin ja teen tuotannostaan.
Maakunnan pinta-ala on 1 233 neliökilometriä. Asukasluku on kehittynyt seuraavasti: 383 085 (VL1979), 443 116 (VL1990) ja 585 412 (VL2008). Vuonna 2013 maakunnassa arvioitiin asuvan 684 755 ihmistä. 
Maakunta on moniulotteisella köyhyysindeksillä (MPI) mitattuna eräs Burundin köyhimmistä maakunnista.
Provinssi jakautuu yhdeksään kuntaan seuraavasti (väkiluku VL2008):
Kai Paananen

Kai Paananen (s. 1954 Lappeenranta) on suomalainen liikemies, joka omistaa SET Group yritysryppään, johon kuuluu Petrochemicals -öljynvälitysyhtiö sekä Southeast Trading -konsulttiyhtiö. Tätä ennen Kai Paananen on toiminut mm. Karelia Trade Oy - nimisessä yrityksessä. Karelia Trade Oy oli perustettu 1978, Karelia Trade Oy:n omistivat Kai Paanasen isä Yrjö Paananen, Martella Oy, Teräs Oy, Lakan Betoni Oy ja Lappeenrannan ja Imatran kaupungit. Vasta myöhemmin omistajaksi tuli Kai Paananen. 
Kauppahuone Karelia Trade oli yksi aikansa suurimpia rakennuttajia ja mekaanisen metsäteollisuuden laitetoimittaja Venäjän kaupan osalta ja sen liikevaihto oli yli 200 miljoonaa markkaa. Karelia Trade Oy toimitti 1990-luvulla mm. puunjalostuslaitoksia (28 kappaletta) eri puolille Venäjää, näiden lisäksi Karelia Trade rakensi urheilukomplekseja ja mm. poliklinikan SPR:n rahoittamana Spitakiin 1999 maanjäristyksen jälkeen. Sittemmin Karelia Trade yhtiön toiminta ajautui konkurssiin. Kai Paananen on toiminut merkittävällä tavalla myös Airfix Aviation Oy:n toiminnassa, yksityisessä liikelentoyhtiössä, joka oli aikansa yksi suurimpia toimijoita.
Molemmat yhtiöt (Petrochemicals ja Southeast Trading) ovat Yhdysvaltain pakotelistalla, jonka tarkoitus on rajoittaa presidentti Vladimir Putinin lähipiiriin kuuluvien henkilöiden ja yhtiöiden toimintamahdollisuuksia. Myös Paananen itse on ollut kyseisellä listalla tiettävästi ainoana syntyperäisenä suomalaisena vuodesta 2015.
Paananen tutustui liikemies Gennadi Timtšenkoon 1980-luvulla. Hän edustaa Timtšenkoa Hartwall Arenan omistajayhtiön hallituksessa. SET Petrochemicals on rahoittanut Suomen Keskustan toimintaa ja Sauli Niinistön presidentinvaalikampanjaa. SET Petrochemicals on myös tilauslentoyhtiö Airfix Aviationin suurin omistaja. Airfix Aviation on Yhdysvaltain pakotelistalla.
2000-luvun alussa Southeast Trading konsultoi venäläistä Kinex Holding -yritystä Suursaareen kaavaillun turistikylän perustamisessa. Paananen on ollut omistajana myös vuosina 1978–1998 toiminnassa olleessa Karelia Trade -kauppahuoneessa, joka työllisti parhaimmillaan yli 500 ihmistä Suomessa ja Venäjällä. Paananen on ollut lisäksi toimitusjohtajana Uukuniemellä vuosina 1993–2007 toimineessa yksityisessä rajanylityspaikassa, joka on ainoa Venäjän ja Suomen rajalla toiminut yksityinen rajanylityspaikka.
Kirundon provinssi

Kirundon provinssi on yksi Burundin 18 maakunnasta. Maansa pohjoisosassa sijaitsevan maakunnan hallintokeskuksena toimii Kirundon pikkukaupunki (10 024 as., VL2008).
Maakunnan pinta-ala on 1 703 neliökilometriä. Asukasluku on kehittynyt seuraavasti: 289 181 (VL1979), 401 103 (VL 1990) ja 628 256(VL2008). Vuonna 2013 maakunnassa arvioitiin asuvan 734 870 ihmistä. 
Kirundon provinssin humanitaarinen tilanne on heikko; seutu on kärsinyt monista ongelmista. Lokakuun 2015 katsauksessa YK:n OCHA lukitteli provinssin kuuden kiirellisimmin Burundissa humanitaarista apua tarvitsevan maakunnan ryhmään. moniulotteisella köyhyysindeksillä (MPI) mitattuna eräs köyhän Burundin kaikkein köyhimmistä maakunnista.
Provinssi jakautuu seitsemään kuntaan seuraavasti (väkiluku VL2008):
Kurtis Rice

Kurtis Rice (s. 30. marraskuuta 1982) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan laituri. Hän pelasi urallaan muun muassa Suomen pääsarjassa, jossa voitti maan mestaruuden vuonna 2009.
Pelaajaura.
Rice pelasi yliopistokoripalloa Charleston Southern Universityssä vuosina 2003–2005.
Yliopiston jälkeen Rice pelasi muun muassa Turkin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ja Makedonian pääsarjassa. Syyskuussa 2008 hän teki pelaajasopimuksen Suomen pääsarjassa pelanneen Tampereen Pyrinnön kanssa. Rice pelasi Pyrinnössä 16,6 pisteen keskiarvolla ja oli hyvä puolustaja, mutta hänen pelityylinsä ei sopinut Pyrinnön konseptiin.
Tammikuussa 2009 Rice sirtyi Pyrinnöstä Namika Lahteen. Hän sijaisti aluksi loukkaantunutta Sami Pekkolaa, mutta sopimusta jatkettiin kauden loppuun. Kari Härkösen mukaan Rice oli Namikan "glue guy", joka pystyi puolustamaan monen pelipaikan pelaajia ja teki joukkueessa tärkeää näkymätöntä työtä. Namika Lahti sijoittui runkosarjassa neljänneksi ja eteni aina Suomen mestaruuteen asti, ja pudotuspeleissä 11,8 pisteen keskiarvolla pelannut Ricekin palkittiin SM-kultamitalilla.
Kaudeksi 2009–2010 Rice siirtyi Alankomaiden pääsarjaan BS Weertiin.
Vladimir Atojev

Vladimir Atojev (, s. 22. tammikuuta, 1999 Rostov-na-Donu) on venäläinen moottoriurheilija. 
Ura.
Atojev aloitti uransa Karting-sarjoista. Vuonna 2014 Atojev siirtyi Ranskan Formula 4 -sarjaan saavuttaen yhden palkintosijan ja 71 pistettä sijoittuen sarjan 11:nneksi. Vuonna 2015 Atojev kilpaili Pohjois-Euroopan SMP Formula 4 -sarjassa. Hän taisteli sarjan mestaruudesta suomalaiskuljettajan Niko Karin kanssa. Atojev saavutti kolme voittoa, neljä paalupaikkaa, 12 palkintosijaa ja viisi kilpailun nopeinta kierrosta sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2016 Atojev kilpailee Formula 3.5 V8 -sarjassa.
Herbert Salu

Herbert Salu (1911–1988) oli virolainen kirjallisuudentutkija ja kirjailija. Hänen kirjallisuuden alan tutkimuksistaan pidetään merkittävinä muun muassa niitä, jotka käsittelevät esimerkiksi Eduard Vildeä, Juhan Liiviä ja virolaista symbolismia. Hänen tuotannossaan on myös Viron kulttuurihistoriaan liittyviä romaaneja, kuten "Lasnamäe lamburid" (1978).
Salu siirtyi pois Virosta 1943 ja asui Ruotsissa ja Suomessa.
Muramvyan provinssi

Muramvyan provinssi () on yksi Burundin 18 maakunnasta. Sen hallintokeskus on Muramvyan pikkukaupunki (5 458 as., VL2008).
Maakunnan pinta-ala on 696 neliökilometriä. Asukasluku on kehittynyt seuraavasti: 188 694 (VL1979), 231 744 (VL 1990) ja 292 589 (VL2008). Vuonna 2013 maakunnassa arvioitiin asuvan 342 241 ihmistä. 
Muramvyan maakunta jakautuu viiteen kuntaan seuraavasti (väkiluku VL2008):
Tutsiupseerien surmaama hututaustainen Burundin presidentti Melchior Ndadaye (28.3.1953–21.10.1993) oli kotoisin Muramvyasta.
Cuco Martina

Rhu-endly Aurelio Jean-Carlo ”Cuco” Martina (s. 25. syyskuuta 1989 Rotterdam, Alankomaat) on curaçaolainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Evertonia. Oikeajalkainen Martina on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja, mutta pelaa joskus myös keskuspuolustajana ja vasempana puolustajana. Hän kuuluu myös Curaçaon jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Martina aloitti ammattilaisuransa alankomaalaisessa RBC Roosendaalissa, jonka paidassa Eerste Divisiessä hän pelasi vuosina 2008–2011 68 ottelua tehden kaksi maalia. Vuodet 2011–2013 Martina edusti Alankomaiden pääsarjan Eredivisien RKC Waalwijkiä, jossa otteluita kertyi 53 ja maaleja yksi. Heinäkuussa 2013 Martina siirtyi saman sarjan FC Twenteen. Hän pelasi seurassa kahden kauden aikana yhteensä 48 liigaottelua, joissa syntyi yksi maali.
Heinäkuussa 2015 Martina siirtyi Englannin valioliigan Southamptoniin. Hän debytoi Valioliigassa elokuussa 2015 Newcastle Unitedia vastaan. Avausmaali syntyi tapaninpäivän 2015 kierroksella Arsenalin verkkoon. Hänestä tuli ensimmäinen Valioliigassa maalinteossa onnistunut curaçaolaispelaaja. Hän pelasi Southamptonissa kahden kauden aikana 24 valioliigaottelua, joissa teki yhden maalin. Kesällä 2017 hän siirtyi saman sarjan Evertoniin.
Maajoukkueura.
Martina debytoi Curaçaon jalkapallomaajoukkueessa elokuussa 2011 Dominikaanista tasavaltaa vastaan. Hän sai maan edustusoikeuden sukujuuriensa kautta. Ensimmäisen MM-karsintaottelunsa hän pelasi Antigua ja Barbudaa vastaan syyskuussa 2011. Hän kuului Curacaon joukkueeseen, joka saavutti hopeaa Caribbean Cupissa 2017.
Muuta.
Myös Martinan veljet Javier ja Derwin ovat jalkapalloilijoita. Ensin mainittu kuuluu myös Curaçaon jalkapallomaajoukkueeseen.
History (yhtye)

History () on LOEN Entertainmentin luoma viisihenkinen poikaryhmä Etelä-Koreasta. He debytoivat 26 huhtikuuta 2013 kappaleella "Dreamer", jossa oli mukana samasta Entertainmentista tuleva IU. He ovat LOEN Entertainmentin ensimmäinen poikaryhmä.
Kiimalampi (Parkano)

Kiimalampi on Pirkanmaalla Parkanossa Jaakonkylällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Kiimalampi on osa Parkanonjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Lampi on 300 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,4 hehtaaria. Se sijaitsee Kiimanevalla Poikkeusharjun länsisivulla. Lampeen on kaivettu viisi suo-ojaa, joista mikään ei erotu laskuojaksi. Suoalueen vedet virtaavat kuitenkin pohjoiseen, jolloin ne kerääntyvät esimerkiksi Poikkeusjärveen tai Parkanonjärveen. Rantaviivan pituus 800 metriä. Rannalle on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Parkanon Jaakonkylältä valtatieltä 23.
Historiaa.
Vanhassa valtionmaiden kartassa vuodelta 1849 "Kiima Lammi" on piirretty tarkasti näkyviin. Sen itäpuolelta kulkee pohjois-etelä-suuntaisena polku.
Vähä Hanhilampi

Vähä Hanhilampi on Pirkanmaalla Parkanon Korpikylällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Vähä Hanhilampi on osa Parkanonjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Vähä Hanhilampi on 350 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,1 hehtaaria. Lammella on kaksi pitkää lahtea siten, että se muistuttaa V-kirjainta. Rannat ovat soistunutta metsää ja lampeen laskee kolme suo-ojaa, joista yksi tuo pohjoisesta Iso Hanhilammesta vettä. Laskuoja lähtee etelään ja yhtyy 350 metrin jälkeen Pitkäjärvestä lähtevään Mustiaisluomaan. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä, ja ranta on kauttaaltaan rakentamaton. Lammelle ei myöskään johda teitä, mutta Tampere–Seinäjoki-rata ohittaa sen 50 metrin päästä.
Historiaa.
Vanhassa pitäjänkartassa vuodelta 1849 "Vähä Hanhi Lammi" on piirretty samalaisena kuin mitä se on nylyään. Iso Hanhilammen laskuoja on nykyisellä paikallaan ja sen oma laskuoja lähti nykyiseen suuntaan.
Ahvenuslampi (Parkano)

Ahvenuslampi on Pirkanmaalla Parkanossa Korpikylällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Ahvenuslampi on osa Parkanonjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Lampi on 350 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Se sijaitsee keskellä suoaluetta, jonka suo-ojat laskevat siihen. Lammen vedet laskevat pois näitä ojia nyöten päättyen kahden kilometrin päässä olevaan Poikkeusjärveen. Se rantaviivan pituus on 850 metriä. Lammen rannoilla ei ole rakennuksia ja ainoa tie sinne tulee viereiseltä varastoalueelta.
Historiaa.
Kahdesta lähellä toisiaan sijanneista Ahvenuslammesta vain Riuttas-Ahvenus on saanut myöhemmin muunnetun nimen. Tämä lampi on vanhassa pitäjänkartassa vuodelta 1849 piirretty samanlaisena kuin se on nykyäänkin ja sillä oli tuolloin samanlainen laskuoja kuin nykyäänkin, joka laski Poikkeusjärveen.
Gimbels

Gimbels oli Yhdysvalloissa toiminut tavarataloketju, joka perustettiin 1887 ja lakkautettiin 1987. Suurimmillaan sillä oli yli 50 ja lakkautusvuonna runsaat 30 tavarataloa ympäri Yhdysvaltojen suurkaupunkeja ja niiden esikaupunkeja.
Historiaa.
Gimbels-tavarataloyhtiön alkujuuret ovat Saksan Baijerista Yhdysvaltojen New Orleansiin siirtolaiseksi tulleen juutalaismiehen Adam Gimbelin (1817–1896) liiketoimissa. Hän toimi kulkukauppiaana Mississippijoen varrella kunnes perusti oman kaupan Indianan Vincennesiin 1842. Hänen kaksi vanhinta poikaansa, Jacob (1851–1922) ja Isaac Gimbel (1857–1931) perustivat 1880-luvulla tavaratalon Illinois’n osavaltion Danvilleen ja nuoremmat veljet Charles (1861–1932) ja Ellis Gimbel (1865–1950) seuraavalla vuosikymmenellä Philadelphiaan. Vuonna 1910 oli aika avata tavaratalo New Yorkin Herald Squarella. 1920-luvulla Gimbelit laajensivat yritystään ostamalla ensin newyorkilaisen Saks-tavarataloyhtiön ja sitten pittsburghilaisen Kaufman and Baer -yhtiön.
1960-luvun alussa Gimbelsillä oli noin 50 tavarataloa ympäri Yhdysvaltojen suurkaupunkeja ja niiden esikaupunkeja. Vuonna 1973 yrityksen osti tupakkayhtiö Brown &amp; Williamsonin tytäryhtiö Batus. Se ei kuitenkaan saanut pidettyä Gimbels-ketjua kannattavana, vaan sulki vuonna 1973 tuolloin runsaat 30 tavarataloa sisältäneen ketjun. Gimbels-kaupan mukana tullut toinen tavarataloketju Saks Fifth Avenue sai jatkaa toimintaansa, ja Batus myi sen 1990 Investcorp S.A.:lle.
Siiri Partanen

Siiri Partanen (s. 1990) on suomalainen muusikko ja näyttelijä.
Partanen työskentelee näyttelijänä Rovaniemen Teatterissa. Hän näytteli kaudella 2019–2020 muun muassa "Cabaret"-musikaalissa Sally Bowlesia. Hän näytteli Cicca Kallasta "Uusi päivä" -tv-sarjassa 2010–2018. Partanen esitti Cicca Kallasta myös "Uuden päivän" spin-off-sarjassa "Väärät Bileet" vuonna 2016.
Partanen valmistui muusikoksi ja ylioppilaaksi kaksoistutkinnosta Jyväskylän ammattiopiston Konservatoriosta 2009, pop/jazz-musiikkipedagogiksi (AMK) Metropolia Ammattikorkeakoulusta 2014, populaari- ja kansanmusiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta 2017 ja näyttelijäksi (Master of Arts in Acting) Essexin yliopistoon kuuluvasta East15-näyttelijäkoulusta vuonna 2018.
Partanen osallistui Suomen euroviisukarsintoihin vuonna 2010 osana Sister Twister -yhtyettä, koska yhtyeen virallinen rumpali oli kilpailun aikaan liian nuori osallistuakseen. Vuonna 2010 Partanen voitti Imatra Big Band Festivaleilla parhaan esiintyjän SM-hopeaa rumpaleiden Junior All Stars -sarjassa.
Partanen julkaisee musiikkia nimellä Siirisuurvisiiri.
Brian Baxter Arroyo López

Brian Baxter Arroyo López (s. 24. helmikuuta 1985 México) on meksikolainen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaassaan Liga Mexicana Éliten Lerma Estado Ice Sharksissa. Hän pelaa hyökkääjänä ja laukoo oikealta. Arroyo López on Meksikon ainoita ammattilaissarjoissa pelanneita jääkiekkoilijoita.
Ura.
Seuraura.
Arroyo López siirtyi kotimaastaan jo 15-vuotiaana pelaamaan jääkiekkoa Yhdysvaltoihin. Eri joukkueiden harjoitusleirien jälkeen hän päättyi lopulta 16-vuotiaana Ukrainaan Ivan Provilov Unique Hockey School -kiekkokouluun ja Družba-78 Harkovan joukkueeseen kaudeksi 2001–2002. Kaudella 2002–2003 Arroyo López debytoi joukkueen kanssa maan pääsarjassa Vyštša Lihassa. Kolmen Ukrainassa vietetyn vuoden jälkeen hän palasi kaudeksi 2004–2005 Pohjois-Amerikkaan ja siirtyi CSHL-junioriliigan Peoria Mustangsiin.
Vuodet 2005–2008 Arroyo López vietti kotimaassaan San Jerónimon joukkueessa, mutta hän kävi myös visiitillä Viron Meistriliigan Välk-494:ssä kaudella 2006–2007. Kaudella 2008–2009 Arroyo López kävi Suomessa try-outilla sekä Helsingin IFK:n A-nuorissa että Suomi-sarjajoukkue Oulunkylän Kiekko-Kerhossa, mutta ainoat sarjaottelunsa hän pelasi lopulta Lauttakylän Lujan Suomi-sarjajoukkueessa. Kaudeksi 2009–2010 Arroyo López siirtyi try-outin kautta jatkamaan Suomi-sarjauraansa Imatran Ketterän riveihin. 
Kaudeksi 2010–2011 Arroyo López palasi Ukrainaan ja siirtyi H’K Kompanion Kiovan paitaan, mutta hän palasi kuitenkin kesken kauden kotimaahansa ja siirtyi Mayan Astronomersin joukkueeseen. Tämän jälkeen Arroyo López on pelannut ainoastaan Meksikossa; kauden 2012–2013 Puebla Talaverosissa ja kaudesta 2013–2014 Lerma Estado Ice Sharksin joukkueessa.
Maajoukkueura.
Arroyo López edusti Meksikoa II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2006, 2007, 2008, 2009 ja 2010, joista viimeisimmässä turnauksessä hän voitti joukkueensa sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 5+6=11. Arroyo López pelasi myös IIB-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012, 2013, 2014, 2015 ja 2016, joista vuosien 2014 ja 2016 turnaukset päättyivät hopeaan ja vuoden 2015 turnaus pronssiin. Hän voitti koko vuoden 2013 turnauksen maalipörssin ja Meksikon sisäisen pistepörssin tehoilla 9+3=12. Arroyo López valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi ja joukkueensa parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2014 turnauksessa hän ylsi tehoilla 3+4=7 Meksikon sisäisen pistepörssin kolmen muun pelaajan kanssa jaetulle kärkisijalle. Vuoden 2016 turnauksessa Arroyo López oli joukkueen paras maalintekijä kahdeksalla osumallaan.
Arroyo López pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 ja Pyeongchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa. Ensimmäisessä turnauksessa hän oli Meksikon paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 5+3=8. Arroyo López pelasi myös Pan-Amerikan jääkiekkoturnauksessa vuosina 2014, 2015 ja 2016, joista kaikki turnaukset päättyivät hopeaan. Hän voitti vuoden 2015 turnauksen pistepörssin 21 tehopisteellään.
Sharon Cherop

Sharon Jemutai Cherop (s. 16. maaliskuuta 1984) on kenialainen kestävyysjuoksija.
Cherop sijoittui nuorten maailmanmestaruuskisoissa pronssille 5 000 metrin juoksussa vuonna 2000.
Vuonna 2011 hän voitti maratonilla pronssia Daegun maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 2012 hän voitti Bostonin maratonin, mutta häntä ei valittu saman vuoden olympiamaratonille. Maraton-ennätyksensä, 2.22.28, hän juoksi Berliinin maratonilla vuonna 2013.
Ashihara kaikan

Ashihara kaikan on japanilaisen Hideyuki Ashiharan vuonna 1980 perustama karaten tyylisuunta. Se pohjautuu pitkälti Kyokushin-karateen, jota Ashihara harjoitteli 1960- ja 1970-luvulla.
Yksi tyylisuunnan tunnetuimpia harrastajia on moninkertainen K-1-mestari Semmy Schilt.
Alkuperä.
Ashihara oli harjoitellut Kyokushinia Masutatsu Oyaman opissa. Ashihara kehitti sittemmin oman tyylisuuntansa 1970-luvun lopulla, ja varsinaisesti ensimmäinen dojo perustettiin 1980 matsuyamaan. Sitä ennen hän perusti oman liiton NIKO:n eli New International Karate Organization. Ashihara kehitti edelleen vuosien varrella kehittämäänsä sabakia eli liikkumista hyökkäyksen alta itselle turvallisempaan suuntaan. Hän suosi tekniikoita, joista oli ollut hänelle itselleen hyötyä otteluissa, kuten voimakkaat alapotkut ja polvien sekä kyynärpäiden lyönnit. Ashiharalle tyypillisesti harjoiteltavien tekniikoiden määrä pidetään harjoituksissa pienenä, vaikka sen perustekniikka on samanlaista kuin kyokushinissa.
Katat.
Ashihara jätti tyylistään perinteiset okinawalaiset katat ja kehitti niiden tilalle omat katansa, jotka tehdään parin kanssa. Niissä käytetään hyökkäys, torjunta ja vastaisku -periaatetta sekä lopetustekniikkaa. Ashiharassa katoja on 27, ja ne jakautuvat kuuteen luokkaan alkeis-, perus-, kaato-, sparraus-, taistelu- ja itsepuolustuskata.
Turnauksia.
Ashihara ei alun perin luonut tyylisuunnalleen maailmanmestaruuskilpailua. Epävirallisesti ensimmäisiä kilpailuja järjestettiin Yhdysvalloissa, kun Yhdysvaltojen ashiharan pääopettaja Joko Ninomiya järjesti turnauksia aluksi Kyokushin säännöillä. Sittemmin NIKO-järjestön perustamisen jälkeen turnaus nimettiin Sabaki U.S. Open Karate Challenge, joka käytiin ashiharan säännöillä. Turnaus järjestettiin viimeisen kerran 1988.
Ashihara antoi vuonna 1993 Tanskalle luvan järjestää maailmanmestaruuskilpailut, Sabaki Challenge Spirit. Ensimmäinen turnaus järjestettiin 1994. Turnaukseen pääsivät vain NIKO-järjestön karatekat. Yksikään japanilainen ottelija ei ole otellut turnauksessa, vaan he osallistuivat sitä vastoin Kyokushin turnauksiin Japanissa. Turnaus lakkautettiin 2011, minkä jälkeen NIKO järjesti uuden maailmanmestaruuskilpailun Sabaki World Championship.
Vehkalampi (Parkano)

Vehkalampi on Pirkanmaalla Parkanossa Yliskylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Vehkalampi on osa Parkanonjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Lampi on 250 metriä pitkä, 80 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Se sijaitsee Parkanonjärven ja Leppäsjärven puolivälissä metsässä olevassa painanteessa. Lammen lähirannat ovat suota ja siihen laskee kaksi suo-ojaa. Sen laskuoja lähtee luoteispäästä ja kahden kilometrin jälkeen se laskee Parkanonjärveen. Lammen rantaviiva on 550 metriä pitkä. Rannoilla ei ole asuntoja ja sen lähelle johtaa yksi kärrypolku. Ikaalisten ja Parkanon välinen raja kulkee 550 metriä kaakossa.
Riuttas-Ahvenus

Riuttas-Ahvenus on Pirkanmaalla Parkanossa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Riuttas-Ahvenus on osa Parkanonjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Sen lähiympäristö on ojitettua suota, jota reunustaa kallioiset mäet. Lampeen on kaivettu yksi yhdysoja ympäröiviin ojiin, jota pitkin vesi kulkeutuu lopulta Mustiaisluomaan ja sen kautta Kairojärveen. Rantaviivan pituus on 550 metriä. Rannoilla ei ole asuntoja eikä lammelle johda teitä. Tampere-Seinäjoki-rata ja Parkanon rautatieasema sijaitsevat 700 metrin päässä.
Historiaa.
Vanhoissa 1800-luvulla piirretyissä pitäjänkartoissa lammen nimi saattoi olla vain "Ahvenusl." tai "Ahvenus lammi". Hieman etelään sijaitsi kuitenkin toinen Ahvenuslampi, johon se on voitu sekoittaa. Siksi tätä lampea on alettu myöhemmin kutsumaan Riuttaksen Ahvenuslammeksi eli Riuttas-Ahvenukseksi. Pitäjänkartassa ei tälle lammelle ole piirretty laskuojaa.
Paskolampi (Parkanonjärvi)

Paskolampi on Pirkanmaalla Parkanossa Yliskylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Paskolampi on osa Parkanonjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Lampi on 300 metriä pitkä, 170 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,0 hehtaaria. Lampi on Paskolamminnevan länsilaidalla ja sitä ympäröi avosuo. Lampeen laskee kaksi suo-ojaa ja sen laskuoja lähtee länsirannasta ja laskee 1,9 kilometrin päässä Parkanonjärven pohjoispäähän. Rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Lammen rannoilla ei ole asutusta ja sen läheltä ohittaa vain pieni kävelypolku.
Historiaa.
Vuoden 1849 valtionmaiden kartassa Paskolammen nimi oli kirjoitettu "Nevalammi". Vuoden 1959 painetussa peruskartassa lammen nimi oli "Nevalampi". Lammessa oli tuolloin saari ja sitä ympäröi "Nevalammenneva". Vuoden 1984 peruskartassa lampi oli nykyisen niminen ja sitä ympäröi nyt "Paskolammenneva". Samalla siihen oli ilmaantunut kaksi niemeä ja ainoa saari oli kadonnut. Tämä selittyy lammen lyhentymisellä 100 metriä eli lammen vedenpintaa on laskettu.
Myyrmäen monttu

Myyrmäen monttu on kesällä 2015 avattu väliaikainen tapahtumapuisto Vantaan Myyrmäessä. Montulla voi järjestää erilaisia pääsymaksuttomia, voittoa tavoittelemattomia, ikärajattomia ja kaikille avoimia tapahtumia. Toimintaa montulla hallinnoi Myyrmäki-liike, jolle Vantaan kaupunki on myöntänyt alueen käyttöoikeuden. Myyrmäen monttu on esimerkki sellaisesta väliaikaiskäytöstä, jossa kaupunki on luovuttanut rakentamista odottavan tontin asukkaiden käyttöön. 
Alueen synty.
Montun paikalta purettiin kesällä 2013 Myyrmäen vanha terveysasema. Tontille piti nousta Prisma-tavaratalo sekä kauppakeskus Myyrmannin laajennusosa. HOK-Elannon ilmoitettua ettei se avaa Prismaa Myyrmäkeen kauppakeskuksen omistaja Citycon perui koko laajennushankkeen. Kuoppaa ympäröivällä työmaa-aidalla avattiin jo syksyllä 2013 Helsingin seudun toiseksi pisin 120 metriä pitkä avoin graffitiseinä. Loppuvuodesta 2014 Myyrmäki-liike teki kaupungille ehdotuksen, että montulle kunnoistetaan Kalasataman konttiaukion kaltainen avoin tapahtumapaikka. Kaupunki otti hankkeeseen nopeasti myönteisen kannan. Myyrmäen monttu avattiin tapahtumille elokuun alussa 2015.
Varustelu.
Alueelta löytyy kesäkaudella touko–syyskuussa kolme konttia, jotka toimivat esiintymislavana, pop up -kahvilana sekä varastona. Lumen ja pakkasen myötä käynnistyvällä talvikaudella on käytössä pop up -kahvila ja pukusuojakontti. Muuhun varustukseen kuuluu äänentoistolaitteet, ulkoilmaelokuvakangas, festaripöytiä ja penkkejä sekä isot jäteastiat.
Tapahtumat.
Montun ensimmäinen toimintakausi jäi elo-syyskuun mittaiseksi, joiden aikana montulla järjestettiin toistakymmentä tapahtumaa muun muassa maailmanmusiikkitapahtuma Myyrmäki Music Fest, useita muita konsertteja, koululais- ja lastentapahtumia sekä puistoliikuntaa. Mikäli säätila sallii montulle on tarkoitus jäädyttää talvella yleisöluistelurata.
Sijainti.
Myyrmäen monttu sijaitsee puretun terveysaseman tontilla kauppakeskus Myyrmannin naapurissa Iskostiellä. Kävelymatkaa Myyrmäen rautatieasemalta kertyy noin 200 metriä.
Velsa

Velsa on Kurikkaan vuonna 1930 perustettu konepajayritys, joka sulautettiin vuonna 2006 osaksi Rautaruukki-konsernia. Velsan entiset tehtaat Kurikassa toimivat nyt Fortaco-yhtiön osana ja tuottavat ohjaamoja työkoneisiin, kuten kaivosajoneuvoihin ja metsäkoneisiin. Velsan aiempia tuotteita ovat olleet muun muassa potkukelkat, hevoskärryt, Lynx-moottorikelkat, metsäkoneet ja Terri-telamaasturit. Velsa ja sen erinimiset jatkajat ovat vuosikymmeniä olleet Kurikan suurin teollinen työnantaja. 
Velsan perustivat veljekset Yrjö, Viljo, Eero ja Armas Saari Kurikassa vuonna 1936 nimellä Kurikan Pyörä Oy. Vuonna 1940 nimi muutettiin Velsaksi, joka tuli sanoista Veljekset Saari. Jatkosodan aikana Velsa valmisti Suomen armeijalle ammuslaatikoita sekä työrattaita, perävaunuja ja maatalouskoneita. Velsan tytäryhtiönä oli sahatoimintaa harjoittanut Kurikan Puutavara Oy. 1950-luvulla tärkeimpiä Velsan tuotteita olivat norjalaiset Hydrein-merkkiset aurat, traktorin peräkärryt, rullaäkeet ja perunannostokoneet. 
Saaren suku myi Velsan 1960-luvulla tärkeälle jälleenmyyjälleen Hankkijalle. Vuonna 1974 Velsa siirtyi Valmetille, joka siirsi Velsan metsäkonevalmistuksen Ruotsiin ja moottorikelkkavalmistuksen Rovaniemelle. Tuolloin Velsan henkilöstömäärä putosi sadan tienoille. Valtionyhtiöiden järjestelyissä Velsa siirtyi Sisu-konserniin ja vuonna 1997 Partekille. Vuosituhannen vaihteessa Kone Oyj osti Partekin, joka omisti myös ruotsalaisen Kalmar Industries AB:n. Vuoden 2005 alusta Velsa siirtyi Kalmarilta Rautaruukille, joka sulautti sen niin, ettei Velsaa erillisenä yhtiönä enää ole. Vuonna 2013 Rautaruukki ja pääomasijoittaja Capman tekivät yritysjärjestelyjä, joissa työkoneohjaamoiden tuotanto siirtyi osaksi uutta 2 600 työntekijän työkonekomponenttivalmistajaa nimeltä Fortaco Oy. Fortaco yhdistyi vuonna 2017 Komas Oy:n kanssa ja Fortacosta tuli Komasin vähemmistöosakas.