tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Palvelin

Palvelimella (arkisesti serveri) tarkoitetaan tietoliikenteen yhteydessä tietokoneessa suoritettavaa palvelinohjelmistoa sekä tällaista ohjelmistoa suorittavaa tietokonetta. Palvelinohjelmistojen tehtävänä on tarjota erilaisia palveluja muille ohjelmille joko tietokoneverkon välityksellä tai paikallisesti samassa tietokoneessa. Palvelinta käyttävää sovellusta tai tietokonetta nimitetään asiakkaaksi.
Tietotekniikassa puhutaan myös abstraktista asiakas-palvelin-arkkitehtuurista, jossa kommunikaatio perustuu asiakkaan ottamaan yhteydenottoon eikä esimerkiksi ennaltamääriteltyyn kaksisuuntaiseen yhteyteen.
Yleisimpiä palvelimia.
Edustapalvelin tarkoittaa palvelinta, joka kontrolloi pääsyä taustalla oleviin sovelluspalvelimiin.
Virtualisointitekniikat.
Virtualisoinnilla tarkoitetaan tyypillisesti fyysisen palvelimen resurssien (prosessorit, muisti, IO-laitteet) määrittelyä yhden tai useamman loogisen palvelimen käyttöön. Looginen palvelin tai virtuaalipalvelin on virtuaalikone, josta käytetään usein myös nimitystä "image". "Hypervisor"-virtualisoinnin lisäksi käytetään käyttöjärjestelmätason virtualisointia eri tarkoituksien mukaan.
Laitevalmistajilla on erilaisia toteutuksia. Parhaimmillaan nämä hoitavat fyysisen palvelimen/palvelimien resurssien allokoinnin täysin automaattisesti loogisen palvelimen kuormituksen mukaan.
Palvelinfarmi.
Palvelinfarmilla tarkoitetaan rypästä palvelintietokoneita. Palvelinfarmia käytetään kun tehtävä ylittää yksittäisen tietokoneen kyvyt. Farmissa on usein mukana varapalvelin pääpalvelimen vikaantumisen varalta ja palvelimet sijaitsevat tyypillisesti verkkolaitteiden läheisyydessä. Farmilla viitataan ryhmään identtisiä palvelimia, joihin otetaan yhteyttä kuormituksen tasaamisen kautta. Klusteri voi sisältää eri tehtäviin tarkoitettuja tietokoneita.
Datakeskus.
Palvelimet kasataan usein suuriksi datakeskuksiksi, joissa voi olla suurimmillaan useita satoja tuhansia yksittäisiä palvelimia ja joiden sähkönkulutus voi olla useiden megawattien luokkaa. Tavallisesti keskukset jäähdytetään ilmajäähdytyksellä, mutta lisääntyneiden jäähdytysongelmien myötä on kehitelty myös vesijäähdytystä. Ilmajäähdytyksellä keskuksen kokonaissähkönkulutuksesta jopa puolet voi kulua jäähdytykseen, tavallisemmin kuitenkin noin kolmannes. Syntyvää jätelämpöä voidaan käyttää jopa kaukolämmitykseen.
Rasvapakaraisuus

Rasvapakaraisuutta eli "steatopygiaa" esiintyy lähinnä saneilla (bushmanneilla) ja khoikhoilla sekä andamaaneilla. Perinteinen keräilytalous ei yleensä lihottanut näiden heimojen edustajia, ja he olivat hoikkia. Näiden ihmisten lihoessa esimerkiksi elämäntapojen muutoksen myötä epätavallisen suuri osa rasvasta kertyy kuitenkin lantion seudulle ja varsinkin pakaroihin, vaikka muu ruumis säilyy hoikkana.
Rasvakudoksen sijainti takapuolessa voi vaikeuttaa elämistä enemmän kuin tasainen rasvakudos kaikkialla ihon alla. Rasvapakaraisuudesta on kuitenkin ollut evolutiivista hyötyä; se on sopeutuma kuumaan ilmastoon. Hoikka vartalo pysyy paremmin viileänä kuumassa ilmastossa, ja pakaroihin kertynyt rasva takaa riittävän rasvakudoksen määrän hormonitoiminnan ylläpitämiseksi.
Monilla muillakin eteläisillä luonnonkansoilla esiintyy ongelmia kaloripitoisen ravinnon kanssa heidän ikiaikaisen elämäntapansa muuttuessa. Useilla kansoilla esimerkiksi sydäninfarktien määrä kasvaa huomattavasti, tai lihomista estävien perinnöllisten prosessien tai kulttuurillisten tottumusten puuttuminen aiheuttaa liikalihavuutta.
Lättäjalka

Lättäjalka eli lattajalka tarkoittaa jalkaterää, jonka jalkapohjan sisäkaari on laskeutunut.
Lättäjalkaisuus voi olla synnynnäistä, rakenteellista, toimintojen kompensaatiota tai sairauden kuten nivelreuman aiheuttamaa. Sitä hoidetaan tukipohjallisilla ja voimistelulla.
Yleensä ihmisillä jalkapöydän kaari on korkea siten, että kantapää, varpaat ja päkiä sekä jalkapohjan ulkoreuna osuvat kävellessä maahan, mutta päkiän ja kantapään välinen kaari on ylempänä. Lättäjalkaisen jalkapohja koskettaa kokonaan maata. Lättäjalkaa pidetään nykyään jalan muodon normaalivarianttina eikä sairautena. 
Lapsilla on useimmiten lättäjalat 3–5-vuotiaiksi, aikuisista eurooppalaisista noin 10–15 % on lättäjalkaisia, . 
Lättäjalan uskottiin helposti kipeytyvän pitkillä kävelyillä, minkä vuoksi lättäjalkaiset olivat ennen vapautettuja asepalveluksesta ja monia urheilulajeja esimerkiksi luistelua on vaikea lättäjalkaisen harrastaa. Nykyisin lättäjalkaiset pääsevät asepalvelukseen, mutta heidät luokitellaan tapauskohtaisesti A- tai B-luokkaan; vaikean synnynäisen lattajalan (pes planus congenitus) omaavat voivat yhä päätyä luokkaan C (vapautus rauhanajan palveluksesta).
Suomen Raamattuopisto

Suomen Raamattuopiston Säätiö (Suomen Raamattuopisto eli SRO) on Raamattuun ja luterilaiseen tunnustukseen sitoutuva itsenäinen kristillinen järjestö, jonka tarkoitus on sen määritelmän mukaan julistaa evankeliumia, opettaa Raamattua, tarjota ihmisille hengellinen koti ja tukea lähetystyötä.
Säätiö on yksi ns. uuspietismin eli viidennen herätysliikkeen muodostavista järjestöistä. Suomen Raamattuopisto ei ole vain yksittäinen opisto vaan kokonainen hengellinen liike. Toisaalta se on myös seurakuntia palveleva järjestö. Vuonna 1995 SRO:lla oli säännöllistä toimintaa 14 %:ssa seurakunnista ja satunnaista toimintaa 37 %:ssa seurakunnista.
Suomen Raamattuopisto tuottaa yhdessä Elämä-lehden ja Perussanoman kanssa "Päivän sana"-hartausohjelmaa sekä "Radioraamattupiiriä", joita lähetetään Radio Deissä.
Suomen Raamattuopisto on Suomen Evankelisen Allianssin yhteisöjäsen.
Historia.
Tausta.
Urho Muroman ajatus raamattuopiston perustamisesta sai alkunsa pohjoismaisessa ylioppilaskokouksessa Karlskoganissa vuonna 1927. Tuolla Muroma kuuli muiden pohjoismaiden, erityisesti Norjan raamattukouluista. Uuden järjestön perustaminen mietitytti Muromaa ja aluksi raamattuopiston perustamista pohdittiin Suomen Lähetysseuran yhteyteen.
Perustaminen ja toiminta.
SRO perustettiin vuonna 1940 hoitamaan sitä hengellistä herätystä, jonka juuret ovat 1900-luvun alkupuolen hengellisessä liikehdinnässä ja jonka keskeisin julistaja oli rovasti Urho Muroma. Säätiö perustettiin nimellä "Evankelisluterilainen Sisälähetyssäätiö" vuonna 1940 ja nimi muutettiin vuonna 1979 "Suomen Raamattuopiston Säätiöksi".
SRO:n vuoden 2015 loppuun saakka antama kirkon nuoriso-ohjaajakoulutus oli osa Diakonia-ammattikorkeakoulua. Nuorisotyön koulutusta järjestettiin Raamattuopistolla vuodesta 1957 alkaen ja vuodesta 1996 alkaen koulutus tapahtui Diakonia-ammattikorkeakoulun kautta.
Toiminta.
Toimintakeskuksia on kolme: "Suomen Raamattuopisto" Kauniaisissa, joka on ollut kansanopisto vuodesta 1989, sekä kristilliset loma- ja kurssikeskukset "Vuokatinranta" Sotkamossa ja "Kellonkartano" Oulun Haukiputaalla.
Toiminta on tunnustuksellista, luterilaista, raamatullista ja kirkollista, mutta hallinnollisesti ja henkisesti itsenäistä. Säätiön toimialoina ovat evankelioiminen aikuisväestön ja erikseen nuorison keskuudessa, raamatunopetus ja muu kristillisen seurakunnan toimintaan valmiuksia antava koulutus, julkaisutoiminta ja oman ystäväjoukon vaaliminen. Suomen Raamattuopiston kustannusliike Perussanoma julkaisee kirjallisuutta sekä "Elämä- "ja" Perusta"-lehtiä. Säätiön toiminnanjohtaja on Lauri Vartiainen.
Säätiöllä ja sen kustannusliikkeellä on noin 50 palkattua työntekijää ja moninkertainen määrä vapaaehtoisia. Raamattuopiston talous perustuu suurelta osin vapaaehtoiseen tukeen ja ulkopuolisiin lahjoituksiin.
Toiminnanjohtajat.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Evankelisluterilaisen Sisälähetyssäätiön ja Suomen Raamattuopiston Säätiön toiminnanjohtajina:
Nefertum

Nefertum tai Nefertem oli muinaisessa Egyptissä palvottu lootuskukan jumala. Eräiden kirjoitusten mukaan auringon jumala Ra syntyi joka aamu tästä kukasta. Nefertumin vanhempina pidetään yleensä Ptahia ja Sekhmetiä.
Nefertum kuvataan usein parrakkaana miehenä, jolla on päässään kahden suuren sulan somistama lootuskoriste. Joskus häntä voidaan kuvata myös leijonapäisenä miehenä, sillä hänen äitinsä on leijonajumalatar. Nefertum kantaa yleensä was-sauvaa ja ankh-symbolia.
Nefertumin katsottiin olleen jälleensyntymisen jumala.
Suomen teologinen instituutti

Suomen teologinen instituutti (STI) on teologista opetus- ja tutkimustyötä harjoittava laitos, joka toimii pääasiassa Helsingissä. STI:n perusti seitsemän kristillisten herätysliikkeiden parissa toimivaa järjestöä vuonna 1987.
STI pohjaa toimintansa Raamattuun ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon tunnustukseen. STI tukee erityisesti teologian opiskelijoita sekä heidän opinnoissaan että hengellisessä elämässään ja pitää esillä Raamatulle uskollista teologiaa. Järjestöä on pidetty konservatiivisena ja se on suhtautunut kielteisesti naispappeuteen. Siten sen toiminta on houkutellut etenkin konservatiivisesti ajattelevia teologian opiskelijoita.
STI on Suomen Evankelisen Allianssin yhteisöjäsen.
Jäsenjärjestöt.
Nykyiset STI:n jäsenjärjestöt ovat seuraavat: Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistys, Lähetysyhdistys Kylväjä, Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys, Suomen Raamattuopiston Säätiö, Länsi-Suomen Rukoilevaisten Yhdistys, Svenska Lutherska Evangeliföreningen, Lähetysyhdistys Rauhan Sana sekä Laestadianernas Fridsföreningars Förbund.
Toimintaa.
Suomen teologinen instituutti järjestää teologisia luentoja ja organisoi pienryhmiä, tekee seurakuntavierailuja sekä ylläpitää kirjastoa ja lukusalia. Se julkaisee teologista aikakauskirjasarjaa "Iustitia" ja tiedotuslehteä "Kulmakivi". Vuodesta 2025 instituutin yhteydessä on voinut aloittaa kandidaattitasoisen teologian tutkinnon suorittamisen yhteistyössä norjalaisen yliopiston kanssa.
Pääsihteerit.
STI:n ensimmäisenä pääsihteerinä toimi TT 1988–2005 Eero Junkkaala, sijaisenaan pari viimeistä vuotta Leif Nummela ja vuodesta 2006 naispappeuden vastustajana tunnettu rovasti Henrik Perret.
Rautio

Rautio on Pohjois-Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta. Kunta liitettiin Kalajokeen vuonna 1973. Rautio valittiin Pohjois-Pohjanmaan vuoden kyläksi 2004 sekä Suomen Vuoden kyläksi 2022. Rautiosta on löydetty muun muassa kivikautista asutusta. Raution läpi kulkee Vääräjoki, joka on Kalajoen sivuhaara.
Raution naapurikunnat olivat Alavieska, Kalajoki, Himanka, Kannus, Sievi ja Ylivieska.
Historiaa.
Raution alueelta on löydetty Keski-Pohjanmaalla harvinainen kampakeramiikan aikainen Kivimaan asuinpaikka. Pysyvä asutus syntyi seudulle keskiajalla.
Rautio kuului hallinnollisesti ja kirkollisesti 1500-luvun alkupuolella syntyneeseen Kalajoen suurpitäjään ja vuodesta 1645 lähtien sen kappeliksi tulleeseen Evijärveen eli nykyiseen Sieviin. Jo 1740-luvulla rautiolaiset tavoittelivat kappeliseurakunnan asemaa, mutta heidän yrityksensä raukesi. Vuonna 1796 Rautiosta muodostettiin 34 talollisen anomuksesta saarnahuonekunta, jossa Kalajoen pitäjänapulainen huolehti jumalanpalveluksista, kunnes vuonna 1803 saatiin oma saarnaaja. Vuonna 1826 Rautiosta tehtiin Kalajoen kappeliseurakunta ja samalla siihen liitettiin Kärkisenkylä. Rautio määrättiin erotettavaksi itsenäiseksi seurakunnaksi vuonna 1912, mutta ero Kalajoesta toteutui vasta vuonna 1921.
Raution kunnan kehitystä haittasi sen jatkuvasti pienenä pysynyt asukasluku. Rautio teki laajaa yhteistyötä naapurikuntiensa Kalajoen ja Alavieskan kanssa.
Liikenne.
Raution kunnan sisäinen tieverkko oli harva. Seudun tärkein maaliikenneväylä on Vääräjokea seuraava seututie 774. Lähimpään kaupunkiin, Ylivieskaan, oli Raution kirkonkylästä linnuntietä 16 kilometriä, mutta maanteitse 26 kilometriä. Seinäjoki–Oulu-rata ohitti Raution kaakkoisrajan vain parin kilometrin päässä Sievin puolella. 
Väestö.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Raution väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Rautiossa oli yksi taajama: kirkonkylä (434 asukasta). Vuonna 1960 kirkonkylässä oli 420 asukasta. Vuoden 1960 rajauksessa taajamia olivat myös 205 asukkaan Alapää ja 211 asukkaan Kärkiskylä, jotka eivät olleet enää taajamia vuonna 1970.
Tapahtumia.
Rautio-viikko alkaa yleensä heinäkuun ensimmäisinä päivinä. Viikolla on vuosittain vaihtuva teema, joka liittyy Raution historiaan, nykyhetkeen tai tulevaisuuteen.
Neith

Neith oli muinaisessa Egyptissä palvottu sodan jumalatar mutta hänet on myös joskus kuvattu alkumeren jumalattareksi ja siten yhdistetty jumalatar Nuniin.
Neith kuvattiin usein nuolin koristeltuna naisena tai pelkästään kahtena yhteensidottuna nuolena. Alun perin Neithin palvonta keskittyi Ala-Egyptissä Niilin suistossa sijainneeseen Saisin kaupunkiin, jossa hänen palvontansa alkoi jo ensimmäisen dynastian aikaan. Neith on myös yksi Esnan suojelusjumalattarista. Myöhemmin hänestä tuli kautta Egyptin tunnettu, kun hänet alettiin liittää Sethin puolisoksi. Myöhäiskaudella ristissä olevia nuolia luultiin kudontaan käytetyksi sukkulaksi, joten Neithistä tuli kutojien jumalatar.
Nekhbet

Nekhbet (myös Nechbet tai Nekhebit) oli muinaisen Egyptin mytologiassa palvottu kotkajumalatar ja Nekhebin kaupungin suojelupyhimys. Hänet kuvattiin kotkan hahmossa, sillä se oli Egyptissä lapsen adoptoineen äidin symboli. Nekhbetin ajateltiin adoptoineen kaupungin turvaansa. Nekhbetin papittaria kutsuttiin nimellä "muu", ”äidit”, ja he pukeutuivat korppikotkan sulista tehtyihin viittoihin.
Myöhemmin Nekhbetistä tuli Wadjet-jumalattaren tapaan faaraoiden suojelija ja hänet kuvattiinkin usein korppikotkan hahmossa faaraon päähineessä ja Wadjet-jumalatarta symboloivan uraeuksen kanssa. Hän edusti symbolisesti Ylä-Egyptiä, jossa häntä erityisesti palvottiin. Häntä pidettiin Hapyn, Niilin jumalan, puolisona. Egyptin vanhin oraakkeli oli Nekhbetin pyhättö Nekhebissä, alkuperäisessä kuolleiden kaupungissa.
Taiteessa Nekhbet kuvattiin valkoisena korppikotkana, puhtauden symbolina, joka oli aina esillä faaraon kaksoiskruunussa. Yleensä Nekhbet levitti kuvissa siipiään kuninkaallisen kuvan yllä kynsissään ikuisuuden symboli. Häntä pidetään joskus egyptiläisissä uskomuksissa "äitien äitinä" ja maailman luojana. 
Faaraon Nebty-nimi esiteltiin Nekhbetiä ja Wadjetia kuvaavalla hieroglyfillä, joka symboloi kahden maan liittoa.
Neftys

Neftys (egyptiksi "Nebthat") oli muinaisessa Egyptissä palvottu kuoleman jumalatar. Jumalatar oli egyptiläisessä mytologiassa taivaanjumalatar Nutin ja maanjumala Gebin tytär.
Neftys kuvataan naisena, jolla on "talon valtiatarta" kuvaava hieroglyfi päänsä päällä. Neftyksen pääasiallinen tehtävä oli suojata faaraota manalassa, joten hänet on usein kuvattu kuninkaallisten hautojen seinillä.
Myytissään Neftys oli Seth-jumalan vaimo, joka vietteli Osiriksen. Anubiksen katsottiin olevan Neftyksen ja Osiriksen poika.
Nut

Nut oli muinaisessa Egyptissä palvottu taivaan jumalatar.
Nut kuvattiin usein alastomana naisena, joka kaartui miehensä maanjumala Gebin yläpuolella. Joskus Nutin kehoon piirrettiin myös tähtiä. Jumalatar Nut oli Shun ja Tefnutin lapsi. Nutin ja Gebin lapset olivat Seth, Horus, Osiris, Isis ja Neftys, joka oli Sethin vaimo.
Nutia kuvattiin hyvin useasti hautojen seinillä. Erittäin yleisiä olivat kuvat, joissa Nutin isä Shu erottaa Nutin ja Gebin toisistaan. Nut kuvattiin usein myös vainajan arkun sisäpuolelle, jotta vainaja saattoi symbolisesti katsella taivasta.
Erään myytin mukaan Nut nielaisi iltaisin auringon Ra-jumalan hahmossa ja se kulki hänen ruuminsa, tuonelan, läpi yön aikana, tullakseen aamulla taas Nutin synnyttämäksi.
Ptah

Ptah oli yksi muinaisessa Egyptissä palvotuista jumalista. Ptahin palvonta keskittyi Memfiiseen. Ptah oli käsityön jumala, ja sen vuoksi hän sai pian luojajumalan aseman. Ptahin luomisen välineitä olivat hänen sydämensä ja kielensä, ja sanan voimalla hän loi maailman. Hän oli ikivanha alkujumala, jonka perusolemukseen sisältyi sekä maskuliininen Nun että feminiininen Naunet.
Egyptiläiset pitivät Ptahia ”maailman valajana”, joka Khnumin tavoin teki kaikki olennot dreijalla. Lopulta Ptahista tuli maailmanjärjestyksen herra ja alamaailman valtias. Ptolemaiosten aikana Ptah oli myös Egyptin suojelusjumala, ja hallitsijat kruunattiin Ptahin temppelissä.
Ptah kuvattiin seisovana, muumioituna miehenä, joka piteli kädessään valtikkaa. Papeille tunnusomaisesti hänen päälakensa oli ajeltu. Myöhempinä aikoina Ptah yhdistettiin Osirikseen ja Sokariin niin tiiviisti että näitä oli usein vaikea erottaa toisistaan.
Memfiissä, jossa Ptahin palvonnan keskus oli, häntä palvottiin luojajumalana. Muualla maassa Ptah tunnettiin arkkitehtien, taiteilijoiden ja käsityöläisten jumalana. Maan päällä Ptahia edusti Apis-sonni.
Sekhmet

Sekhmet tai Sachmis oli egyptiläisessä mytologiassa alun perin soturijumalatar sekä parantava jumalatar Ylä-Egyptissä. Hänet on kuvattu naarasleijonaksi, hurjimmaksi metsästäjäksi. Sanottiin, että hänen hengityksensä loi aavikon. Hän oli faaraoiden suojelija ja johti heidät sodankäyntiin.
Sekhmet on myös auringon jumalatar, jota joskus kutsutaan auringonjumala Ran tyttäreksi ja liitetään usein myös jumalattariin Hathor ja Bast. Sekhmet kantaa aurinkolevyä ja Uraeusta, mikä rinnastaa hänet Wadjetiin ja kuninkaallisiin.
Sekhmet-nimi tulee Muinaisen Egyptin sanasta "Sekhem", joka tarkoittaa "voimaa". Sekhmet-nimi sopii hänen virkaansa ja tarkoittaa "(hän joka on) voimakas". Hän sai myös muita nimikkeitä kuten "(Yksi), jonka edessä pahuus vapisee", "Pelon rakastajatar", "Verilöylyn valtiatar" ja "Hän joka raatelee".
Ihmiskunnan tuhon myytissä Sekhmet oli raivostunut ja pysäyttämätön ja melkein tappoi kaikki ihmiset.
Roolit.
Sekhmet oli aurinkokuningas Ran tytär ja yksi tärkeimmistä jumalattarista Egyptin pantheonissa. Sekhmet toimi Ran voiman kostonhimoisena ilmentymänä, Ran silmänä. Hänen on sanottu hengittävän tulta ja aavikon kuumat tuulet on yhdistetty hänen hengitykseensä. Häntä on pidetty myös ruttojen aiheuttajana vaikka häntä kutsutaan parantamaan sairaita ja torjumaan sairauksia.
Sekhmet mainittiin useita kertoja loitsuissa sekä luovana ja tuhoavana voimana Kuolleiden kirjassa. Hän on Ma'atin (tasapainon tai oikeuden) suojelija ja häntä kutsutaan myös "Maan rakastajaksi ja pahan vihaajaksi."
Myytin mukaan Ra suuttui ihmisille ja päätti rangaista heitä lähettämällä Ran silmän heidän luokseen. Sekhmetin aloitettua tuhonsa pellot olivat täynnä verta. Ra ei kuitenkaan ollut julma jumala, joten verilöylyn näkeminen sai hänet katumaan. Ra käski Sekhmetiä lopettamaan, mutta tämä ei kuunnellut, joten Ra kaatoi 7000 kannua olutta ja granaattiomenamehua (joka värjäsi oluen verenpunaiseksi) hänen tielleen. Sekhmet ahmi "veren" ja humaltui niin vahvasti, että nukkui kolme päivää. Hänen herättyään hänen verenhimonsa oli vähentynyt ja ihmiskunta pelastui.
Yhdessä versiossa myyttiä Ptah on ensimmäinen, jonka hän heräämisen jälkeen näkee ja Sekhmet rakastuu hänen ensisilmäyksellä. Heidän liittonsa (luominen ja tuhoaminen) loi Nefertumin (paranemisen), jolloin Ma'at palasi.
Palvonta.
Ihmiskunnan pelastumista juhlistettiin joka vuosi Hathorin/Sekhmetin juhlapäivänä. Silloin juotiin granaattiomenamehulla värjättyä olutta.
Ramses II alkoi käyttää Sekhmetiä symbolina hänen voimalleen taistelussa. Kadeshin taistelua kuvaavissa kuvissa Sekhmet esiintyy hänen hevosellaan ja hänen liekkinsä polttavat vihollissotilaita. Amenhotep III rakensi Sekhmetille tuhansia patsaita Mutin temppelin alueelle Karnakiin. On ajateltu, että patsaita oli yksi joka päivälle ja uhrauksia tehtiin päivittäin.
Muinaiset egyptiläiset uskoivat, että Sekhmetillä oli ratkaisu kaikkiin heidän ongelmiinsa. Pysyäksen hänen hyvällä puolellaan he uhrasivat hänelle ruokaa ja juomaa, soittivat hänelle musiikkia ja polttivat suitsukkeita. Rukouksia kuiskattiin kissamuumioille, joita uhrattiin Sekhmetille. Tätä pidettiin suorana yhteytenä jumaliin.
Aiheesta muualla.
Seth

Seth (myös nimillä Setekh, Setesh, Set tai Sutek) oli muinaisessa Egyptissä palvottu sodan, aavikon, myrskyn, kaaoksen ja kavaluuden jumala. Hän oli egyptiläisessä mytologiassa taivaanjumalatar Nutin ja maanjumala Gebin poika. Hänen sisaruksiaan olivat Osiris, Isis ja Neftys.
Seth kuvattiin usein miehenä, jolla oli erikoinen seth-eläimen pää. Seth-eläimellä on suorat neliskulmaiset "aasinkorvat", terävä, suippo kuono ja haarautunut häntä. Sitä ei ole pystytty yhdistämään mihinkään nykyiseen eläinlajiin, joten se on joko täysin kuvitteellinen laji, vielä tuntematon laji tai kuollut sukupuuttoon tuhansia vuosia sitten. Joskus Seth kuvataan pelkästään Seth-eläimenä. Seth kantaa muiden miespuolisten jumalten tapaan yleensä was-sauvaa ja ankh-symbolia.
Sethiä kutsuttiin joskus Pohjoisen taivaan herraksi. Osiriksen myytin noustua suosioon Sethistä tuli pahuuden ruumiillistuma, koska myytissä hän tappoi veljensä Osiriksen. Seth oli kuitenkin hyvin tärkeä, sillä hän auttoi torjumaan aurinkolaivaa manalassa uhkaavan Apep-käärmeen.
Sethin mukaan on nimetty loispistiäisten lajin "Euderus set" -hentokiilupistiäinen, joka syö isäntänsä sisältä. Loispistiäinen taas on "Alien"-elokuvan ihmisen rintakehästä kuoriutuvan hirviön esikuva.
Shu

Shu oli muinaisessa Egyptissä palvottu ilman jumala. Hänen palvontansa keskittyi pääasiallisesti Heliopoliin ympäristöön.
Shu kuvattiin usein miehenä, jolla oli sulka päässään tai vaihtoehtoisesti leijonapäisenä miehenä. Monissa hautamaalauksissa hänet kuvataan pitämässä Gebiä (maa) ja Nutia (taivas) erillään. Shu kuvasti symbolisesti ilmaa.
Heliopoliin enneadissa Shu on luojajumala Atumin luoma poika. Hän nai sisarensa Tefnutin ja heidän avioliitostaan syntyvät Geb ja Nut.
Slashdot

Slashdot (nimi tulee merkeistä: "/.") on teknologiaan suuntautunut www-sivusto. Sen rungon muodostavat käyttäjien tekemät uutispoiminnot, kysymykset ja joskus myös kirja- ja elokuva-arvostelut. Slashdotin perinteikäs tunnuslause on "News for Nerds, Stuff That Matters".
Sivuston avasi syyskuussa 1997 Rob "CmdrTaco" Malda. Nykyisin sivua pyörittävät hänen lisäkseen Jeff "Hemos" Bates ja Robin "Roblimo" Miller. Kesäkuussa 1999 sivuston osti Andover.net, joka helmikuussa 2000 fuusioitui VA Linux -yhtiön kanssa. Vuodesta 2009 yhtiön nimi on Geeknet, Inc.
Vuonna 2012 Dice Holdings osti Slashdotin SourceForge ja Freecode -palveluiden kanssa.
Tammikuussa 2016 BIZX LLC osti Slashdotia ja SourceForgea pyörittävän Slashdot Median. Joulukuussa 2019 BIZX ja Slashdot Media yhdistyivät nimelle Slashdot Media.
Slashdotin kommenttien tasoa pidetään yleensä ottaen korkeana. Perinteisesti poliittiset aiheet saavat ihmiset kirjoittamaan, ja eniten kommentteja ovat keränneet uutiset hyökkäyksestä Irakiin (4184 kpl) ja George W. Bushin uudelleenvalinnasta (4961 kpl). Uutiset lukitaan aina kahden viikon päästä niiden julkistamisesta, jonka jälkeen niihin ei voida enää ottaa kantaa. Slashdotiin tiedetään kommentoineen monia tunnettuja teknologia-alan ihmisiä, kuten Bruce Perens, John Carmack, Jimmy Wales, Alan Cox ja Steve Wozniak.
Tärkeä osa sivustoa on kommenttien moderointijärjestelmä, joka pisteytyksen lisäksi antaa asettaa kommenteille määreitä kuten "insightful" tai "funny". Rekisteröityneet käyttäjät saavat aina silloin tällöin moderointipisteitä jotka he voivat käyttää haluamallaan tavalla.
Slashdot on kuulu siihen liittyvästä slashdot-efektistä, joka tarkoittaa muiden sivustojen tukkiutumista (yleensä perin lyhyessä ajassa) useiden satojen käyttäjien pyrkiessä katsomaan uutisessa mainitun linkin sisältöä. Tämä voi johtaa jopa siihen, että sivusto ei enää vastaa palvelupyyntöihin. Slashdot itse käyttää Apache-webpalvelinta mod_perl-laajennoksella ja MySQL-tietokantaa. Kommentointijärjestelmää pyörittää sivuston oma avoin ohjelmisto Slash, jota käyttää myös mm. barrapunto.com.
Slashdotin kulttuuriin kuuluu useita vaihtuvia sisäpiirin kestovitsejä tai meemejä, kuten "you insensitive clod!" ja "imagine a beowulf cluster of these".
Rob Malda kosi nykyistä vaimoaan Kathleen Fentiä 14. helmikuuta 2002 Slashdotin etusivulla julkaisemallaan jutulla.
Sobek

Sobek tai "Sebek" oli muinaisessa Egyptissä palvottu krokotiilijumala.
Sobek kuvattiin joko krokotiilipäisenä miehenä tai krokotiilina, jolla oli yleensä päässään sulin koristeltu kruunu. Sobekilla voi olla päänsä päällä myös uraeus-käärmeen ympäröimä aurinkokiekko. Hän kantoi yleensä was-sauvaa ja ankh-symbolia. 
Palvonta.
Sobekin uskottiin hallitsevan Niilin krokotiileja ja vesiä. Häntä palvottiin erityisesti Ylä-Egyptissä ja Nubiassa. Kuuluisa krokotiilinpalvontapaikka oli viljava Faijum. Päätemppeli sijaitsi 12. dynastian aikana Moerisjärven lähellä. Joidenkin myyttien mukaan Niilin vesi oli Sobekin hikeä. Herodotoksen mukaan Krokodilopoliksessa (Shedet) kasvatettiin pyhiä krokotiileja, joita pidettiin Sobekin ruumiillistumina. Krokotiilin kitaan joutumista pidettiin onnellisimpana tapana kuolla. Monin paikoin Egyptiä on löydetty krokotiileille tehtyjä hautarakennuksia. Kuuluisassa Krokotiililuolassa, joka sijaitsee El Amarnan eteläpuolella, on ollut tuhansittain krokotiilimuumioita.
Sothis

Sothis (sanatarkasti "Sopdet") oli muinaisessa Egyptissä palvottu Sirius-tähden jumalatar.
Sothis kuvattiin naisena, jolla oli päässään kruunu, jonka päällä oli viisisakarainen tähti.
Sothis yhdistettiin Sirius-tähteen, joka nousi heinäkuussa aamulla taivaalle, osoittaen uuden vuoden ja Niilin tulvan alkamisen. Tästä syystä häntä pidetään myös uuden vuoden ja Niilin tulvan jumalattarena.
Egyptin mytologiassa Sothiksen puoliso oli Orionin tähdistöä edustanut Sah ja hänen poikansa oli Sopdu.
Taweret

Taweret oli muinaisessa Egyptissä palvottu virtahepojumalatar.
Taweret kuvattiin ihmismäisenä virtahepona, jolla oli krokotiilin selkä. Hänen päänsä oli myös osittain krokotiilin pään muotoinen. Taweret oli pohjimmiltaan lempeä jumalatar. Taweretin olemuksen uskottiin karkottavan pois pahoja henkiä.
Taweret oli ensisijaisesti synnytyksen jumalatar. Häntä palvottiin laajasti ympäri Egyptiä varsinkin kodeissa, joissa oli raskaana olevia naisia. Taweretia on vaikea erottaa ulkomuodoltaan ja tehtäviltään samanlaisesta Ipystä.
Lewis Carroll

Lewis Carroll, oikealta nimeltään Charles Lutwidge Dodgson (27. tammikuuta 1832 Daresbury – 14. tammikuuta 1898 Guildford), oli englantilainen matemaatikko, kirjailija, anglikaanisen kirkon diakoni ja harrastelijavalokuvaaja. Hän työskenteli Oxfordin yliopistossa matematiikan lehtorina.
Kirjailijanura.
Charles Dodgson alkoi jo nuorena kirjoittaa runoja ja novelleja, aluksi perheen omaan lehteen, sittemmin eri aikakausjulkaisuihin. Useimmat kirjoitukset olivat sävyltään humoristisia, joskus satiirisia.
Parhaiten Dodgson tunnetaan nimellä Lewis Carroll kirjoitetuista lastenkirjoista "Liisan seikkailut ihmemaassa" ja "Liisan seikkailut peilimaailmassa". Kyseinen Liisa (Alice Liddell) on yksi Charlesin opettajakollegan Henry Liddellin kolmesta tyttärestä, joille ensimmäinen tarina alun perin souturetkellä Thamesjoella kerrottiin. Vasta Alicen pyyntöjen jälkeen Charles suostui kirjoittamaan tarinan muistiin ja luovuttamaan sen kustantajalle. Ennen kirjan julkaisua Charlesin ja Liddellien välit kuitenkin katkesivat; syytä ei tiedetä.
Dodgsonin kirjailijanimi Lewis Carroll syntyi vuonna 1856 Dodgsonin etunimistä: ne käännettiin ensin latinaksi "Carolus Ludovicus", vaihdettiin niiden järjestystä ja käännettiin takaisin englanniksi: Lutwidge → Ludovicus → Lewis, Charles → Carolus → Carroll.
"Liisan seikkailujen" lisäksi Lewis Carroll julkaisi tunnetun nonsense-runoteoksen "Kraukijahti" ("The Hunting of the Snark") vuonna 1876 ja kaksiosaisen fantasiaromaanin "Sylvie and Bruno" vuosina 1889 ja 1893. Omalla nimellään hän julkaisi useita tutkielmia matematiikan alalta. Hän piti lähes koko ikänsä yksityiskohtaista päiväkirjaa, ja se julkaistiin (säilyneiltä osin) kokonaisuudessaan vuosina 1993–2005. Myös hänen laajaa kirjeenvaihtoaan on julkaistu.
Valokuvaaja.
Dodgson oli taitava valokuvaaja. Kun hän hankki kameran 1850-luvun puolivälissä, valokuvaus oli uusi keksintö. Hänen valokuvaajanuransa kesti 25 vuotta, ja hän otti noin 2 800 valokuvaa. Keskustelua on herättänyt se, että Dodgson valokuvasi tyttöjä alastomina, mutta äidit olivat kuvattaessa läsnä, ja kuvat heijastavat aikansa taiteellisia käsityksiä: viktoriaanisena aikana lapsi edusti puhtautta ja viattomuutta, mikä ilmenee myös tuon ajan kuvakirjoista ja postikorteista. Lapsikuvat muodostavat vain osan hänen valokuvatuotannostaan, ja hän kuvasi innokkaasti myös aikansa kuuluisuuksia.
Muuta.
Lewis Carroll opiskeli Rugby Schoolissa.
Thot

Thot (egyptiksi "ḏḥwty") oli muinaisessa Egyptissä palvottu kuun, magian, viisauden ja kirjoitustaidon jumala. Thotia pidettiin auringonjumala Ran kielenä ja sydämenä. Kuunjumalana Thotin uskottiin öisin ottavan Ran paikan tämän laskeuduttua tuonelaan (Duat).
Thot kuvattiin yleensä iibiksenä, iibispäisenä miehenä tai paviaanina. Usein Thot kuvattiin kirjoittamassa papyrukselle.
Thot oli tärkeä jumala koko Egyptissä. Hän vastasi tiedosta, kirjoitustaidosta, laskutaidosta, ajan laskemisesta ja osittain myös kuolleista. Thot oli myös kirjureiden, pappien ja lääkärien suojelija. Thot toimi erinäisissä rituaaleissa jumalten kirjurina kirjaten ylös tapahtumat. Esimerkiksi "Kuolleiden kirjan" kohdassa, jossa vainajan sydän punnitaan, Thot merkitsee tuloksen muistiin.
Thotin katsottiin keksineen hieroglyfit sekä laskutaidon. Kreikkalaiset yhdistivät Thotin Hermes-jumalaan ja uskoivat tämän keksineen lisäksi muun muassa astrologian, astronomian, geometrian, maanmittauksen ja lääketieteen.
Wadjet

Wadjet oli muinaisessa Egyptissä palvottu kobrajumalatar. Häntä palvottiin Ala-Egyptissä.
Wadjet kuvattiin kehäksi kiertyneenä, hyökkäykseen valmiina kobrana, mutta toisinaan häntä kuvattiin myös leijonapäisenä naisena. Tässä hahmossa häntä on joskus vaikea erottaa Sekhmetistä.
Alun perin Wadjet oli Ala-Egyptissä sijaitsevan Buto-nimisen kaupungin paikallisjumalatar, mutta ajan mittaan hänestä tuli koko Ala-Egyptiä edustava jumalatar. Faaraon kruunussa Wadjetia edusti uraeus. Sen vieressä oli usein Ylä-Egyptin korppikotkajumalatar Nekhbet kuvaamassa kahden maan liittoa. Myös faaraon Nebty-nimen esittelyssä esiintyi Wadjetia kuvaava kobra.
Wadjet-jumalatarta pidettiin myös suojelevan Horuksen silmän henkilöitymänä. Wadjet esiintyi myös faaraoiden kruunuissa aurinkokehräpäisenä uraeuksena.
Luettelo kemisteistä

Kemisti on kemian tutkija tai tuntija. Suomessa kemistiksi voi pätevöityä suorittamalla yliopistossa filosofian maisterin tutkinnon pääaineena kemia, taikka diplomi-insinöörin tutkinnon pääaineena kemiantekniikka. Biologisten materiaalien kemiaan suuntautunutta kemistiä sanotaan biokemistiksi.
Tällä sivulla luetellaan merkittäviä kemistejä. Aakkostuksessa ei oteta huomioon sukunimien etuliitteitä "van", "van't" ja "von".
A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U
V W X Y Z Å Ä Ö
Pretoria

Pretoria on Etelä-Afrikan hallinnollinen pääkaupunki, ja se sijaitsee Gautengin provinssissa. Sen perusti vuonna 1855 yksi voortrekkerien johtajista, Marthinus Pretorius, joka nimesi sen isänsä Andries Pretoriuksen mukaan. Kaupungin nimi päätettiin muuttaa Tshwaneksi vuoden 2012 aikana, mutta muutos aiheutti paljon vastarintaa. Nimeä ei ollut vaihdettu toukokuuhun 2021 mennessä.
Maantiede.
Pretoria sijaitsee noin 50 kilometriä Johannesburgista pohjoiseen. Se levittäytyy Apies-joen molemmille rannoille ja nousee itäosassaan Magaliesbergin kukkuloiden rinteille.
Pretorian pääkatu Church Street on 20 km pitkä ja Etelä-Afrikan pisin katu.
Pretoria on rakennettu selväpiirteiseen ruutuasemakaavaan, ja sen kadut ovat leveitä. Huomattavia nähtävyyksiä ovat mm. anglikaaninen katedraali St. Alban's, Transvaalin museo, buuritasavallan viimeisen presidentin Paul Krugerin kotimuseo ja Voortrekker-monumentti, joka on pystytetty 1830-luvun suuren buurivaelluksen muistoksi.
Historia.
Ngunia puhuvat alkuasukkaat, joita myöhemmin alettiin kutsua nimellä ndebele, lienevät ensimmäisinä todenneet jokilaakson, josta oli tuleva Pretorian sijaintipaikka, sopivaksi asutettavaksi. He nimesivät joen päällikkönsä Tshwanen mukaan.
Buurien kaupunki perustettiin 1855, ja siitä tuli Transvaalin pääkaupunki 1860. Toisen buurisodan aikana Winston Churchill oli vankina Pretoriassa, ja sodan päättänyt rauhansopimus allekirjoitettiin Melrose Housessa vuonna 1902. Pretoria sai kaupunkioikeudet 14. lokakuuta 1931, ja kun Etelä-Afrikasta tuli tasavalta vuonna 1961, Pretoriasta tuli maan hallinnollinen pääkaupunki.
Liikenne.
Rakenteilla oleva noin 80 kilometrin pituinen metrojärjestelmä, Gautrain, yhdistää Pretorian, Johannesburgin ja O. R. Tambon kansainvälisen lentoaseman. Lentoasema sijaitsee noin 55 kilometriä Pretorian keskustasta etelään.
Väestö.
Pretorian suurkaupunkialueen asukasluku vuonna 2022 oli yli neljä miljoonaa, kun siihen lasketaan koko Tshwanen taajama. Tärkeimmät Pretoriassa puhuttavat kielet ovat afrikaans, tswana, englanti ja ndebele.
Suomen Evankelinen Allianssi

Suomen Evankelinen Allianssi (SEA) () on suomalaisten evankelisten kristillisten yhteisöjen ja yksilöiden yhteysfoorumi. SEA:lla on 30 yhteisöjäsentä. Lisäksi allianssiin kuuluu yhteisötukijäseniä, henkilöjäseniä sekä henkilötukijäseniä eri kirkkokunnista ja järjestöistä. SEA edustaa jäsenyhteisöjensä jäsenmäärän perusteella arviolta 200 000 suomalaisen evankelisen kristityn ääntä. Järjestö tunnettiin aikaisemmin nimillä "Maailman evankelioimisen Suomen keskus" sekä "Lausannen liikkeen Suomen komitea". Yhteisöjäseninä on laajalti evankelikaalisen ja helluntailaiskarismaattisen kristillisyyden kentältä, lisäksi järjestöllä on henkilöjäseniä.
SEA kertoo tehtäväkseen krisittyjen yhteyden ja identiteetin vahvistamisen, yhteisenä äänenä ja vaikuttamiskanavana toimimisen sekä seurakuntien ja näiden johtajien palvelemisen. SEA:n toiminnan tarkoitus on vahvistaa Raamatun mukaista maailmanevankelioimisen näkyä. SEA toimii evankelisen kristillisyyden äänenä ja toimii foorumina evankelioimisen ja lähetystyön asiantuntijoille ja toimijoille. SEA:n teologinen linja on määritelty vuonna 1974 julkaistussa Lausannen julistuksessa.
Järjestön kotipaikka on Helsinki, ja se edustaa Suomessa kansainvälistä Maailmanevankelioimisen Lausannen komiteaa ja Maailman evankelista allianssia ja Euroopan evankelista allianssia. Järjestö on itsenäinen yhteisö ja toiminta perustuu vapaaehtoisuuteen. Järjestön puheenjohtajana toimii vuonna 2023 Suur-Helsingin seurakunnan pastori Kirsi Rothfors.
Historia.
Lausannen liike ja Maailmanevankelioimisen Lausannen komitea saivat alkunsa vuonna 1974 Lausannessa, Sveitsissä Billy Grahamin organisoimassa evankelioimiskongressissa. Vuonna 1991 Seppo Väisänen, Seppo Suokunnas, Juhani Lindgren ja Per-Olof Malk vauhdittivat kirjeellään liikkeen järjestäytymistä Suomessa ottaessaan yhteyttä Lausannen liikkeen Suomen kontaktihenkilöön Seikku Paunoseen. Lausannen liikkeen Suomen komitean perustava kokous pidettiin 3. kesäkuuta 1992. Järjestön ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Porvoon piispa Erik Vikström.
Toiminta.
Lähetys- ja evankeliointikoulutus.
SEA järjestää erilaisia lähetys- ja evankeliointikoulutustapahtumia, kuten "Missiologiset opintopäivät", "E4-kongressit", teltantekijäseminaarit, nuorten aikuisten "Trans4mission" (yhteistyössä Suomen lähetysneuvoston (SLN) kanssa) ja euroopanlaajuinen Mission-Net-tapahtuma (yhteistyössä SLN:n kanssa).
Teemavuodet.
SEA on lanseerannut seuraavat teemavuodet. Teemavuosien tavoiteena on rohkaista kristittyjä syventymään keskeisiin teemoihin ja kutsua seurakuntia ja järjestöjä soveltamaan ja painottamaan meneillään olevan vuoden teemaa omassa toiminnassaan. Teemavuosissa on ollut mukana noin 160 seurakuntaa ja järjestöä.
Jäsenyhteisöt.
Suomen Evankelisella Allianssilla on 31 jäsenyhteisöä:
Löyly

Löyly on saunan kuumalle kiukaalle heitetystä vedestä nouseva höyry, jonka lämmöstä nautitaan eli otetaan löylyä. Kun ihminen "hikoilee" löylyssä, kyse on pääasiassa iholle tiivistyneestä vedestä, ei hikoilusta. Löylyn höyry lisää tilapäisesti ilmankosteutta sekä saa ilman kiertämään saunassa.
Heitettäessä löylyä vesihöyry tiivistyy saunan kylmimpään kohteeseen eli ihmiseen ja vapauttaa tiivistyessään lämpöä ihon pinnalle. Myös saunan lämpötilan koetaan nousevan, vaikka se kohoaa vain hetkellisesti lauteilla ja löylyjakson jälkeen laskee.
Saunominen ja löylynotto.
Astiaa, josta vettä kiukaalle heitetään, kutsutaan "kiuluksi". Kiulu on perinteisesti puusta valmistettu pienehkö kimpiastia, jonka kimpilaudoista yksi on muita pidempi siten, että laudan yläpää muodostaa kädensijan. Saunomisessa löylyä otetaan yleensä useita kertoja. Hikoilun ja mahdollisen vastan vaikutuksesta kuolleet ihosolut sekä liat irtoavat ihosta. Löylykertojen lomassa voidaan virkistäytyä viileämmässä vilpolassa tai ulkoilmassa, uimalla tai jopa kierimällä lumihangessa. Löylykertojen päätteeksi peseydytään. Myös saunomisen jälkeen vilvoitellaan, jotta keho rauhallisesti palautuisi normaalitilaan. 
Löylynotolla katsotaan yleisesti olevan rentouttava vaikutus. Suomalaisessa kansanperinteessä löylylle annetaan usein myös parantavia vaikutuksia. Löylyveteen voidaan lisätä eteerisiä öljyjä tai niitä voidaan asettaa kiukaalle astiassa. Höyrystyessään tuoksut leviävät löylyhuoneeseen.
Sanan etymologia.
Löyly-sanalle löytyy vastine useimmista suomalais-ugrilaisista kielistä. Läheiset, itämerensuomalaiset vastineet, esimerkiksi viron "leil" merkitsevät saunan löylyä, kaukaisemmat yleensä "henkeä " tai "sielua". Yhteinen alkumuoto on ilmeisesti "*lewl" merkityksessä "henki, henkäys" tai "sielu". Suomen kielessä löyly esiintyy kirjoitettuna jo Mikael Agricolan ajoista lähtien.
Omituisesta tai hieman tyhmästä henkilöstä voidaan käyttää nimitystä "löylynlyömä", mikä viittaa siihen, että hän on mahdollisesti ollut liian kauan tai liian kuumissa löylyissä.
Akka (jumala)

Akka-nimitystä on toisinaan käytetty Ukko ylijumalan naisesta, ja hänet on joskus tulkittu hedelmällisyyden jumalattareksi. Akka saattaa olla luonnon naisellinen puoli, maaemonen, jonka Ukko hedelmöittää, ja jonka sade saa viheriöimään.
Suomalaisessa kansanperinteessä "Akka" tunnetaan myös korkean olennon nimityksenä, sillä eräillä perinteisesti pyhillä paikoilla on Ukko- ja Akka-etuliitteet, kuten Kolilla korkeimmat huiput Ukko- ja Akkakoli. Tämän yhteydestä korkeampiin voimiin ei kuitenkaan ole tietoa, sillä "akka"-sana paikannimen yhteydessä liittyy varsin arkisiin seikkoihin, kuten kirkkomatkalla olevaan paikkaan, jossa levätään tai vaihdetaan kirkkovaatteet. Osa "akka"-paikannimistä voi tulla saamen kielestä, jossa sillä ei tiettävästi ole yhteyttä jumalolentoihin.
Joskus on esitetty, että Rauni olisi Mikael Agricolan mukaan Akan nimi. Jos näin olisi, Raunia vastaisi pihlajan haltija Ryönikkä tai Röönikkä. Saamessa Raunia vastaisi Raudna, islannissa Reynir. Toisen ja nykyisin ehkä suositumman tulkinnan mukaan Rauni-jumalatarta ei ollut, vaan kyseessä oli Ukon epiteetti eli lisänimi: Agricolan käyttämä ilmaisu "Rauni Ukon naini" tarkoittaisi tämän teorian mukaan "Rauni-Ukon naista" eikä "Raunia, Ukon naista". Joka tapauksessa Agricolan mukaan Ukolla oli nainen.
Agricolan kuvauksessa Ukon nainen esiintyy vakkajuhlien yhteydessä. Kuvaus on tulkinnallinen, ja sitä on tulkittu muun muassa siten, että Ukko rakastelee naisensa kanssa. Agricolan mukaan näin saatiin aikaan maanviljelyn kannalta suotuisat ilmat. Itse sana "akka" esiintyy Agricolan teksteissä vain kerran.
Vojvodina

Vojvodina (, , , , ja ) on Serbian itsehallinnollinen provinssi maan pohjoisosassa. 
Vojvodina on Serbian mukaan toinen sen itsehallinnollisista maakunnista. Vojvodinan pääkaupunki on Novi Sad ja toiseksi suurin kaupunki Subotica.
Vuoden 2010 väestönlaskennassa Vojvodinassa oli 1,931 miljoonaa asukasta, vuoden 2015 väkiluvuksi arvioitiin 1 891 701. Alueella asuu yli 25 eri etnistä ryhmää. Vojvodinalla on kuusi virallista kieltä: serbia, unkari, slovakki, romania, kroatia ja ruteeni.
Historia.
Vojvodina on serbiankielinen nimi Pohjois-Serbian alueelle, joka ennen ensimmäistä maailmansotaa kuului Itävalta-Unkarille.
Serbian presidentin Slobodan Miloševićin hallitessa Vojvodina ja Kosovo menettivät suurimman osan itsehallinnostaan 1990. Jugoslavian sodan aikana monet Kroatiasta ja Bosnia ja Hertsegovinasta paenneet serbipakolaiset muuttivat Vojvodinaan.
Miloševićin väistyessä vuonna 2000 Vojvodinan vähemmistöt kannattivat Belgradin uutta demokraattista hallitusta ja vuonna 2002 provinssin autonomia palautettiin.
Maantiede.
Vojvodina sijaitsee Serbian pohjoisosassa Pannonian tasangolla. Se rajautuu etelässä muuhun Serbian valtioon ja idässä Romaniaan, pohjoisessa Unkariin, lännessä Kroatiaan ja lounaassa Bosnia ja Hertsegovinaan.
Osat.
Vojvodina on jaettu seitsemään piirikuntaan () jotka puolestaan on jaettu 46 kuntaan. Piirikunnat ovat:
KV1 (hauta)

KV1 on Ramses VII:n hauta Kuninkaiden laaksossa.
Hautaa käytetiin uuden valtakunnan 20. dynastian aikaan Ramses VII:n hautana. Haudassa on muun muassa kreikkalaisia ja demoottisia seinäkirjoituksia, jotka viittaavat siihen, että hautaan on ollut pääsy antiikin ajoista lähtien. 
Kunto.
B-käytävän seinissä ja katossa on suuria halkeamia. Maalaukset ovat kohtalaisen hyvässä kunnossa, mutta osa sinisestä pigmentistä on haihtunut.
Löydetyt esineet.
Haudasta on löydetty kodintarvikkeita, huonekaluja, hautakalusteita, kasvien jäännöksiä, astiatelineitä ja kirjallisia dokumentteja.
AS-203

AS-203 (tai SA-203) oli miehittämätön Saturn IB -kantoraketin lento Apollo-avaruusohjelmassa.
AS-203:n päätehtävä oli tutkia painottomuuden vaikutuksia "S-IVB":n tankin polttoaineeseen. Syy tähän oli, että S-IVB:n avulla astronauttien oli tarkoitus kiihdyttää alus pois Maan kiertoradalta kohti Kuuta. Insinöörit halusivat tutkia nestemäisen vedyn käyttäytymistä tankissa – asettuisiko se paikoilleen vai hölskyisikö se rauhattomasti. Tätä tarkoitusta varten tankki varustettiin 83 sensorilla ja kahdella TV-kameralla. Koska tällä lennolla oli tarkoitus tutkia tällaista tekniikkaa, mukana ei ollut komento- ja huoltomoduulia.
Lento.
Raketti laukaistiin 5. heinäkuuta 1966 kello 14.53.13 UTC Kennedyn avaruuskeskuksesta. "S-IVB" ja "IU" ("Instrument Unit") kiersivät Maan neljä kertaa noin 188 kilometrin korkeudessa kuusituntisen lennon ajan.
Lennon tavoitteet saavutettiin ja neljän kierroksen jälkeen S-IVB paineistettiin, jotta saataisiin tietää paljonko painetta se kestää. Testin lopussa S-IVB räjähti palasiksi ylitettyään fyysisen kestävyytensä rajat.
KV2

KV2 on Ramses IV:n hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 20. dynastian ajalta.
Haudasta on löydetty muumioita, huonekaluja, hautakalusteita, kasvien jäännöksiä ja papyryksia. Hauta on säästynyt tulvavahingoilta ja sen seinämaalaukset ovat erinomaisessa kunnossa.
KV4

KV4 on Ramses XI:lle tarkoitettu hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 20. dynastian ajalta. Sitä ei koskaan käytetty Ramses XI:n hautana, mutta se saattoi olla käytössä työpajana kolmannella välikaudella 21. dynastian Pinedjem I:n aikana. Lisäksi merkkejä käytöstä on kreikkalais-roomalaiselta ja bysanttilaisilta kausilta.
Haudassa ei ole merkkejä tulvavaurioista. Se on korjattu muinaisina aikoina. Suuret halkeamat erityisesti B- ja C-käytävissä ovat pudottaneet seinien pinnoitteet. Sieltä on löydetty veistoksia, hautakalusteita, astioita ja papyryksia.
KV5

KV5 on Ramses II:n poikien hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 19. dynastian ajalta. 
Hautaa on ryöstetty muinaisina aikoina. Sen jälkeen ainakin yksitoista tulvaa on täyttänyt haudan käytävät ja vaurioittanut seinien koristelua. Vuosien 1960 ja 1990 välillä haudan yläpuolelle pysäköityjen linja-autojen tärinä aiheutti vahinkoa osalle seinistä. Viemäriputki on vuotanut haudan sisäänkäynnin tuntumassa aiheuttaen vahinkoa seinien maalauksille.
James Burton tutki hautaa kartoittamalla sitä vuonna 1825. Howard Carter vieraili alueella vuonna 1902. Viimeksi hautaa on tutkittu kaivauksin ja hautatekstien tulkinnalla (vuodesta 1987) sekä entisöimällä ja valokuvauksella (vuodesta 1994) osana Theban Mapping Projectia.
Haudasta on löydetty muun muassa ihmisten ja eläinten jäännöksiä, koruja, uskonnollista esineistöä, hautakalusteita, astioita ja papyryksia.
KV6

KV6 on Ramses IX:n hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 20. dynastian ajalta. Lisäksi hautaa on käytetty uudelleen kreikkalais-roomlaisella sekä bysanttisella kaudella. 
Hauta ei ole kärsinyt tulvavahinkoja, mutta sen maalaukset irtoilevat ja hautakammion seinien alaosien maalaukset ovat kadonneet. Haudasta on löydetty veistoksia, hautakalusteita ja papyryksia.
KV7

KV7 on Ramses II:n hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 19. dynastian ajalta. Lisäksi hautaa on uudelleen käytetty 21. dynastian sekä kreikkalais-roomalaiskauden aikana. 
Hauta on kärsinyt vaurioita ainakin kymmenessä eri tulvassa, joista ensimmäinen todennäköisesti kreikkalais-roomalaisen kauden jälkeen. Muta ja kivensirpaleet ovat vahingoittaneet seiniä. Haudasta on löydetty muun muassa veistoksia, hautakalusteita ja astioita.
KV8

KV8 on Merenptahin hauta Egyptin Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 19. dynastian ajalta. Hautaa on lisäksi uudelleen käytetty kreikkalais-roomlaisella sekä bysanttisella kaudella.
Hauta on kärsinyt useista tulvista. Osa hautakammion ja K-kammion sivuhuoneista on vielä täynnä kiviromua. Rakenteellista vahinkoa ei ole havaittavissa lukuun ottamatta hautakammion pilareita. Lähes kaikki F-kammion takana olevat maalaukset ovat tuhoutuneet, paitsi ne jotka ovat sijainneet korkeammalla. Jäljelle jääneet maalaukset ovat hyvässä kunnossa. Haudasta on löydetty muun muassa hautakalusteita, astioita ja kirjoitusvälineet.
Kellotaajuus

Kellotaajuus ilmaisee tietotekniikassa, kuinka monta tilanvaihdosta suoritin suorittaa sekunnissa. Kellotaajuuden yksikkö on hertsi. Kellotaajuuden määrää prosessorin kellopiiri, joka tuottaa kellosignaalin. Kellosignaalin tehtävä on tahdistaa mikropiirit sisäisesti ja keskenään.
Kellojakso tarkoittaa kellosignaalin yhtä jaksoa. Kellojakson aikana suoritin siirtyy yhdestä stabiilista tilasta seuraavaan. Kellotaajuuden "f" ja jaksonajan "T" välillä vallitsee riippuvuus:
 formula_1.
Kellotaajuuden vaikutus suorituskykyyn.
Mitä korkeampi kellotaajuus on, sitä enemmän käskyjä suoritin toteuttaa aikayksikössä. Suorittimen kellotaajuudella on siksi suuri vaikutus mikroprosessorin suorituskykyyn. Mikäli muut seikat eivät rajoittaisi suoritusnopeutta, prosessorin tehokkuus olisi suoraan verrannollinen kellotaajuuteen. Kellotaajuuden kasvattaminen ei kuitenkaan nosta koko tietokoneen suorituskykyä näin paljon, jollei tietokoneen kaikkien komponenttien ja liitäntöjen nopeus kasva samassa suhteessa. 
Suorittimen tehokkuuteen vaikuttaa voimakkaasti myös prosessorin arkkitehtuuri ja sen kyky rinnakkaistaa suoritusvaiheita. Virheellistä käsitystä, jonka mukaan pelkkä kellotaajuus määrittäisi suorittimen nopeuden, kutsutaan megahertsimyytiksi. Rakenteeltaan erilaisten suorittimien suorituskykyä ei voi luotettavasti vertailla pelkän kellotaajuuden perusteella.
Suorittimen ohella tietokoneen nopeuteen vaikuttavia osia ovat muun muassa prosessoriydinten lukumäärä, väylät, muisti, näytönohjain ja massamuisti. Suoritin tarvitsee muistiväylää ja muistia tietojen lukemiseen ja tallentamiseen, ja siksi niiden hitaus voi muodostua pullonkaulaksi järjestelmän nopeudelle.
Kellotaajuuden vaikutus tehonkulutukseen.
Suorittimen tehonkulutuksella ja kellotaajuudella on selkeä riippuvuus: jos samaa piiriä käytetään eri kellotaajuuksilla mutta vakiojännitteellä, piirin tehonkulutuksen dynaaminen osa, joka muodostaa suurimman osan tehonkulutuksesta, kasvaa suoraan verrannollisesti kellotaajuuteen. 
Käytännössä kellotaajuuden vaikutus tehonkulutukseen on jyrkempi kuin lineaarinen, koska kellotaajuuden nosto tietyllä teknologialla edellyttää myös käyttöjännitteen nostoa, jotta piiri toimisi luotettavasti. Tehonkulutus taas kasvaa jännitteen myötä.
Signaalin eteneminen.
Kellotaajuuden kasvaessa kellojakso lyhenee, jolloin signaali etenee yhden jakson aikana lyhyemmän matkan. Kellotaajuuden ollessa 1 GHz jaksonaika on 1 nanosekunti ja signaali ehtii yhden kellojakson aikana kulkea valon nopeudella 0,3 m tyhjiössä. Piirilevyllä sähköinen signaali etenee samassa ajassa ehkä puolet tästä. Tämä tarkoittaa, että 1 GHz taajuudella sähköimpulssi etenee yhden kellojakson aikana piirilevyllä vain 15–20 cm.
Kellotaajuuksien markkinoinnista.
Tietokoneiden suorittimien nopeuksia on perinteisesti mainostettu kellotaajuuksilla. Käytäntö on kuitenkin kyseenalainen, koska yhdessä kellojaksossa suoritettavien operaatioiden määrä vaihtelee eri malleissa. Korkealla kellotaajuudella toimivan Intel Pentium 4 -suorittimen tultua markkinoille vuonna 2000 Intelin kilpailija AMD luopui vähitellen megahertsien käytöstä markkinoinnissa, ja Intel on seurannut samaa polkua.