Kreikkalaiset numerot

Kreikkalaisten numeroiden järjestelmä perustuu kreikkalaisten kirjainten käyttöön lukumerkkeinä. Yleisimmässä ja nykyaikanakin käytössä olevassa järjestelmässä, "joonialaisessa" eli "aakkosellisessa numerojärjestelmässä", jokainen kreikkalainen kirjain vastaa yhtä lukumerkkiä. Antiikin aikana kreikkalaisilla oli käytössä myös toinen järjestelmä, "attikalainen" eli "akrofoninen numerojärjestelmä", jonka perusidea vastasi puolestaan roomalaisia numeroita.
Joonialaiset numerot.
Joonialainen tai miletoslainen numerojärjestelmä eli aakkosellinen kreikkalaisten numeroiden järjestelmä perustuu kreikkalaisten kirjainten käyttöön lukumerkkeinä. Numerojärjestelmässä kirjain alfa (α´) vastaa lukua yksi, beeta (β´) lukua kaksi ja niin edelleen. Myös kymmenille ja sadoille on varattu omat kirjaimensa, alkaen iootasta (ι´), joka vastaa lukua 10. Muut luvut saadaan yhdistelemällä kirjainmerkkejä, esim. ιβ´ vastaa lukua 12. Lukujärjestelmä perustuu näin kymmenjärjestelmään, toisin sanoen sen kantaluku on 10. Nollaa ei käytetä.
Numerojärjestelmä kehitettiin antiikin aikana. Se oli nimensä mukaisesti alun perin käytössä Miletoksessa ja muualla Jooniassa. Siihen on tehty jonkin verran muutoksia bysanttilaisella ajalla ja nykyaikana. Järjestelmässä merkkejä vaadittiin alun perin yhteensä 27, eli kolme enemmän kuin vakiintuneessa kreikkalaisessa kirjaimistossa. Tämän vuoksi muutoin käytöstä pois jääneet kirjaimet digamma (ϝ, myös stigma ϛ tai στ) 6, koppa (Ϟ) 90, ja sampii (Ϡ) 900 säilytettiin käytössä pelkkinä numeromerkkeinä. Myöhäisantiikkin saakka käytettiin vain isoja kirjaimia.
Numerot erotetaan tavallisista kirjaimista kirjaimen perässä olevalla aksenttimerkillä ´. Luvusta alkaen käytetään aakkosia jälleen alfasta alkaen, ja tällöin merkkinä on puolestaan kirjaimen edessä oleva pilkku ͵.
Kreikkalaisia numeroita käytetään kreikkalaisessa tekstissä edelleen samalla tavalla kuin roomalaisia numeroita latinalaisella kirjaimistolla kirjoitetuissa teksteissä, erityisesti järjestysnumeroina. Kardinaalilukuina kreikassa käytetään kuitenkin arabialaisia numeroita.
Sanojen lukuarvojen laskeminen.
Kreikkalaisessa tekstissä periaatteessa mikä tahansa sana voidaan tulkita myös numerona, toisin sanoen kaikille sanoille voidaan laskea lukuarvot. Tähän perustuu muun muassa ajatus "Johanneksen ilmestyksessä" mainitun pedon luvun 666 (tai 616) laskemisesta jostakin henkilönnimestä. Sama periaate toimii myös muun muassa heprean kielessä.
Attikalaiset numerot.
Attikalaisessa numerojärjestelmässä eli akrofonisessa kreikkalaisten numeroiden järjestelmässä oli omat lukumerkit luvuille 1, 5, 10, 100, ja . Luvun 1 merkkinä toimi viiva tai ioota, kun taas muut peruslukumerkit tulivat niitä tarkoittavien lukusanojen alkukirjaimista (esim. lukua 5, kreikaksi , vastasi kirjain Π). Lisäksi välilukujen 50, 500, ja lukumerkit muodostettiin ligatuureina peruslukumerkeistä. Lukumerkkejä yhdisteltiin samalla tavalla kuin roomalaisissa numeroissa. Erona oli kuitenkin vähennysfunktion (esim. IV = 5–1 = 4) puuttuminen.
Numerojärjestelmä oli alun perin käytössä ennen kaikkea Attikassa, mukaan lukien Ateena. Joonialaiset numerot syrjäyttivät ne ajan kanssa jopa Attikassa itsessään.