tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tammettu virta

Tammettu virta on Kalle Päätalon "Juuret Iijoen törmässä" -sarjan toinen osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1972 Gummeruksen kustantamana. Kirjassa kuvataan Päätalon elämänvaiheita kansakouluajoilta.
Kirjan nimi tarkoittaa padottua virtaa, ”tammi” (ruots. "damm") on murteellinen sana padolle.
Kirjan tapahtumat.
Koti, isä ja kansakoulu ovat hallitsevia asioita Jokijärven pojan laajenevassa elämänpiirissä. Koulu on järven takana, mutta suurempi ongelma kuin ylitettävä järvi on jokapäiväinen pärjääminen koulun ja vastarannan vaativassa maailmassa, jossa herkän ja pätemisenhaluisen Kalle-pojan on yritettävä ”monen herran” palvelemista.
Vielä tärkeämpää – ja paljon vaativampaa – kuin opettajan miellyttäminen on isojen poikien suosio. Siksi numerot yhä vain huononevat kermapullosta ja pikku kantelusta huolimatta. Ongelmia todella riittää, sillä veronsa vaatii myös pojan heräävä sukupuolisuus – ja kaiken kukkuraksi on korttipiru, suvun miesten perinteinen vainooja, ottanut hänet pauloihinsa.
Kotona mielialoja hallitsee Hermanni-isä, joka savotoilla viipyessäänkin on voimakkaasti läsnä Kallioniemen tuvassa ja Kalle-pojan ajatuksissa. Isän luonne on voimakas ja ristiriitainen, ja hänen vaikutuksensa pojan elämässä on yhtä aikaa kotiin sulkeva ja maailmaa räjähdysmäisesti avaava. Pojan varttuessa selkosten, erämaan maailma avautuu hänelle. Isän asema työnjohtajana avaa Kallelle savottatyömaat ja niiden värikkäät ihmiset, joiden kautta tulee myös tieto laajemmista yhteiskunnallisista ongelmista, pula-ajasta ja kärjistyvistä luokkatunteista. Niiden merkkinä riippuu Jokijärvelläkin jo joidenkin talojen seinällä suojeluskuntakivääri – ja yhtä merkitsevästi se Hiltu-Jakin, railakaspuheisen naapurin seinältä puuttuu.
Kallioniemeen rakennetaan uusi pirtti. Kallen isoäiti kuolee ja isoisä, jota kirjassa kutsutaan Ukkeliksi, muuttaa hetkeksi Kallioniemeen. Kirjan loppuvaiheessa Hermanni sairastuu keuhkokuumeeseen ja kotiin päästyään hän alkaa saada mielisairauden piirteitä.
Sovitukset.
Kirjan tapahtumista kertoo Mikko Niskasen elokuva "Elämän vonkamies" (1986).
Dadeus Grings

Dadeus Grings (s. 7. syyskuuta 1936 Porto Alegre) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Porto Alegren arkkihiippakuntaan Antonio Samorè 23. joulukuuta 1961, ja hänet nimitettiin São João da Boa Vistan hiippakunnan piispaksi 23. tammikuuta 1991. Tomás Vaquero konsekroi hänet 15. maaliskuuta Alfredo Vicente Schererin ja Aloísio Sinésio Bohnin avustamana.
Grings sai 12. huhtikuuta 2000 nimityksen Porto Alegren koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 7. helmikuuta 2001 hänestä tuli sen arkkipiispa.
Atlético de Rafaela

Asociación Mutual Social y Deportiva Atlético de Rafaela on argentiinalainen jalkapalloseura, joka pelaa tällä hetkellä Argentiinan pääsarjassa. Seura tunnetaan paremmin nimellä Atlético de Rafaela. Se on perustettu 13. tammikuuta 1907.
Historia lyhyesti.
Joukkue perustettiin Rafaelan kaupungissa Santa Fen maakunnassa 1907 nimellä Club Atlético de Rafaela. Nimi muutettiin vuonna 1915 Club Atlético de Rafaelaksi. Vuonna 1988 nimeksi tuli nykyinen nimi Asociación Mutual Social y Deportiva Atlético de Rafaela.
Joukkue nousi Argentiinan 1.divisioonaan vuonna 2003 pelattuaan 14 vuotta 2. divisioonassa. Vierailu pääsarjatasolla jäi kuitenkin lyhyeksi, koska seura putosi takaisin 2.divisioonaan heti ensimmäisen kauden päätteeksi. 2009 seura oli taas lähellä nousua takaisin 1.divisioonaan, mutta nousu toteutui vasta toukokuussa 2011.
Jani Kääriä

Jani Petteri Kääriä (s. 24. joulukuuta 1969), taiteilijanimeltään "Kaaria", on suomalainen taidemusiikin säveltäjä. 
Kääriä on opiskellut Sibelius-Akatemiassa Eero Hämeenniemen, Anders Eliassonin ja Kaija Saariahon johdolla, ja University of Miamissa Dennis Kamin johdolla. Lisäksi hän on opiskellut Magnus Lindbergin ja Anders Hillborgin mestarikursseilla. Vuonna 1998 Kääriä sai ainutkertaisen Einojuhani Rautavaara -stipendin. 
Kääriän tärkein teos on Suomen Kansallisoopperan tilaama modernissa ympäristössä tapahtuva muinaisegyptiaiheinen "Osiris"-ooppera, jonka synopsiksen laatijana ja puolilibretistinä hän oli ja jonka kantaesitys oli vuonna 2003 yhteistyössä Musica Novan kanssa. Hän on säveltänyt orkesterimusiikkia, muun muassa Yleisradion tilauksesta syntyneen orkesteriteoksen "Per-Djet". Sen kantaesitys oli 2002 Radion sinfoniaorkesterin toisessa 75-vuotisjuhlakonsertissa. Lisäksi hän on säveltänyt sellokonserton "The distance of love" 2012, kantaesitys Heinäveden musiikkipäivät 2020 Helsinki Sinfonietta, neljä kuoroteosta, lukuisia kamarimusiikkiteoksia ja teoksia sooloinstrumenteille. 
Kääriä on sanonut olevansa maailman ensimmäinen säveltäjä, joka on säveltänyt muinaisegyptiläistä uskontoa "a cappella" kuoromusiikiksi. (Egyptian book of the Dead) Vuonna 2007, 2013, ja lopulta vuonna 2015 hän kehitti aiheen oopperalibretosta "Tutankhamun". Libretto aiheesta on englanniksi mutta myös suomeksi nimellä Tutankhamon. Musiikillisesti hänen kirjoittamansa libretto antaa monipuolisia mahdollisuuksia lyyriseen muotoilevaan ilmaisuun, jossa hengellinen temaattisuus on kauaskantoista.
Sävellystyylissään hän on kehittänyt oman harmonisen tekniikkansa, jossa kolmekin tonaalista tasoa voi esiintyä pyramidimaisesti päällekkäin kehittäen dissonansseja. Tällä tavalla hänen musiikkinsa voi kuulostaa romanttiselta ja modernilta samanaikaisesti.
Clóvis Frainer

Clóvis Frainer (23. maaliskuuta 1931 – 4. huhtikuuta 2017 Caxias do Sul) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki kapusiinien papiksi Alfredo Vicente Scherer 27. maaliskuuta 1955, ja hänet nimitettiin Coximin prelaatiksi 3. tammikuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carmine Rocco, jota avustivat Benedito Zorzi ja Antônio Barbosa.
Frainer sai 5. tammikuuta 1985 nimityksen Manausin sekä 22. toukokuuta 1991 Juiz de Foran arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jonka tehtävistä hän erosi 28. marraskuuta 2001.
Risakkaat

Risakkaat ("Inocybe") on helttasienisuku. Risakkaat ovat yleensä ruskealakkisia ja pienehköjä. Ne ovat yleisiä ja runsaita kesästä loppusyksyyn koko Suomessa. Hyviä kasvupaikkoja ovat muun muassa vanhat, sammaloituneet nurmet.
Eräät risakkaat sisältävät muskariini-nimistä hermomyrkkyä, joka aiheuttaa muun muassa ohi menevää pahoinvointia ja hikoilua. Sienten tiedetään aiheuttaneen ainakin yhden kuolemantapauksen. Risakkaita on vaikea sekoittaa ruokasieniin, mutta lapsia ne voivat houkutella.
Risakkaat ovat herkkiä ympäristön muutoksille, ja kolme niistä onkin luokiteltu erittäin uhanalaisiksi. Esimerkiksi niille sopivat kasvupaikat ovat vähentyneet maatalouden muuttuessa. Jotkut risakkaat ovat olleet riippuvaisia kalkkipölystä ja menestyneet sen tuottajan ollessa lähistöllä, mutta tällaiset luokitellaan pikemminkin satunnaisiksi tulokkaiksi.
Risakkaat voi helpoiten sekoittaa tympösiin ("Hebeloma") tai seitikkeihin ("Cortinarius").
Lajeja.
Risakkaisiin kuuluvia lajeja:
Isanosaurus

Isanosaurus (nimen merkitys: "Isanin lisko") oli sauropodeihin kuulunut kasvinsyöjädinosaurussuku. Sukuun kuuluu yksi laji, tyyppilaji "I. attavipachi". "Isanosaurus" eli 216–199 miljoonaa vuotta sitten myöhäistriaskaudella, mikä tekee siitä yhden ensimmäisistä tunnetuista sauropodeista. "Isanosauruksen" fossiileja on löydetty Thaimaasta.
Nimi.
"Isanosaurus" tarkoittaa "Isanin liskoa". Nimi viittaa sen löytöpaikkaan koillis-Thaimaassa. Tyyppilaji "I. attavipachi" on nimetty P. Attavipachin kunniaksi, huomattavasta tuestaan Thaimaan paleontologiselle tutkimukselle.
Koko ja ulkonäkö.
"Isanosauruksen" pituus oli arviolta noin 6,5 metriä. On melko varmaa, että "Isanosaurus" saattoi kasvaa melko paljon suuremmaksi kuin 6,5-metriseksi, jonka arvioidaan olleen holotyypin yksilön pituus. "Isanosaurus" oli yksi pienimmistä sauropodeista.
"Isanosauruksella" oli todennäköisesti pieni pää ja lusikan muotoiset hampaat lehtien jyrsimiseen. "Isanosaurus" käveli neljällä jalalla, mutta luultavasti pystyi nousemaan takajaloilleen ylettyäkseen korkealla oleviin oksiin. "Isanosauruksen" on huomattu olleen yksi ensimmäisistä dinosauruksista, jotka sopeutuivat yksinomaan neljällä jalalla liikkumisen muotoon. Todiste nelijalkaisesta asennosta tulee reisiluusta, joka on "Isanosauruksella" suora, kun taas tunnetuilla sauropodomorfisuvuilla, jotka olivat ainakin osittain kaksijalkaisia, reisiluu on aina kaareva.
Käyttäytyminen.
Muiden sauropodien tavoin, joiden fossiloituneet jäljet osoittavat niiden liikkuneen ryhminä, "Isanosaurus" saattoi elää perheryhmissä tai laumoina turvallisuuden vuoksi.
Fossiilit.
"Isanosaurus" löydettiin Isanin alueelta Thaimaassa. Jäänteet ovat epätäydelliset ja sisältävät vain muutamia selkänikamia, kylkiluita, 65 senttimetrin pituisen reisiluun vasemmasta jalasta, oikean rintalastan ja lapaluun. Niidenkin pohjalta tutkijat pystyvät päättelemään paljon "Isanosauruksesta" vertaamalla sitä lähisukulaisiin. 
On melko turvallista olettaa, että "Isanosauruksen" holotyypin jäänteet kuuluvat nuorelle yksilölle, tai vanhalle esiaikuiselle yksilölle.
Toribio Ticona Porco

Toribio Ticona Porco (s. 25. huhtikuuta 1937) on bolivialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Potosín hiippakuntaan 29. tammikuuta 1967 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Timicin titulaaripiispaksi 5. huhtikuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Santos Abril y Castelló, jota avustivat Edmundo Luis Flavio Abastoflor Montero ja Jesús Agustín López de Lama.
Ticona Porco sai 4. kesäkuuta 1992 nimityksen Corocoron territoriaalisen prelatuurin prelaatiksi.
Przemysław Niemiec

Przemysław Krzysztof Niemiec (s. 11. huhtikuuta 1980 Oświęcim) on puolalainen maantiepyöräilijä. Hän kilpaili Amore &amp; Vita -joukkueessa 2001–2003, Miche-tallissa 2004–2010 ja Lampre / UAE Team Emirates -joukkueessa ammattilaisuransa loppuun 2011−2018.
Niemiec voitti Lagos de Covadongaan päättyneen, vuoristossa ajetun 15. etapin Espanjan ympäriajossa 2014.
Saavutuksia.
Lähteet: Cycling Archives,
Giro del Medio Brenta, voitto
GP Città di Rio Saliceto e Correggio, voitto
MM-kilpailut, aika-ajossa 16:s
Slovenian ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
Giro del Trentino, 1. etapin voitto
Route du Sud, kokonaiskilpailussa toinen
Giro di Toscana, voitto
Route du Sud, 3. etapin (mäkiaika-ajo) voitto
Route du Sud, 3. etapin voitto
Olympialaiset, maantieajossa 15:s
Giro del Trentino, 2. etapin voitto
Route du Sud, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
Settimana Internazionale di Coppi e Bartali, kokonaiskilpailussa toinen, 3. etapin voitto
Tour des Pyrénées – Vuelta a los Pirineos, 2. etapin voitto
Lombardian ympäriajo, viides
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 15:s
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes, 15. ja 16. etapilla kolmas
Giro del Trentino, kokonaiskilpailussa kolmas
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Espanjan ympäriajo, 15. etapin voitto
Presidential Tour of Turkey, 1. etapin voitto
Tour of Hainan, kokonaiskilpailussa toinen
Suomen Urheilukuninkuuskilpailut 1902

Suomen urheilukuninkuudesta kilpailtiin ensimmäisen kerran Helsingissä 3. elokuuta 1902. Näissä Ponnistuksen järjestämissä kymmenottelukilpailuissa käytettiin karsintajärjestelmää, jossa ensimmäisen lajin 10 parasta pääsi jatkamaan ja tämän jälkeen kussakin lajissa viimeiseksi jäänyt putosi kilpailusta, kunnes mukana oli enää kaksi urheilijaa, jotka ratkaisivat mestaruuden painiotteluissa.
Lopputulokset.
Lajit järjestyksessä: Pituus, keihäs, 100 m, kolmiloikka, kuula, 250 m kävely, korkeus, kiekko, aitajuoksu (40 m edestakaisin) ja paini. Hyppy- ja heittolajit suoritettiin molemmilla käsillä/jaloilla.
Franz Josef Kuhnle

Franz Josef Kuhnle (27. huhtikuuta 1926 Ravensburg – 4. helmikuuta 2021) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Rottenburgin hiippakuntaan 20. heinäkuuta 1952 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Sorresin titulaaripiispaksi 13. lokakuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Georg Moser, jota avustivat Carl Joseph Leiprecht ja Anton Herre.
18. tammikuuta 1978 Rottenburgin hiippakunta vaihtoi nimensä Rottenburg-Stuttgartiksi. Kuhnle erosi vihkipiispan tehtävistä 7. marraskuuta 1990.
Jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut 2011

Vuoden 2011 seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Japanissa 8.–18. joulukuuta 2011 ja ne olivat järjestykseltään kahdeksannet. Japani isännöi kilpailut kahden vuoden tauon jälkeen, vuosien 2009 ja 2010 kilpailut pelattiin Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.
Joukkueet.
1
Pelipaikat.
Ottelukaupunkeina toimivat Toyota ja Jokohama.
Ottelut.
Turnauksen arvonta suoritettiin 17. marraskuuta 2011 Nagoyassa, Japanissa.
Jos ottelu päättyy tasatulokseen normaalin peliajan jälkeen:
"Kellonajat paikallista-aikaa (UTC+9)."
Luumukehrääjä

Luumukehrääjä ("Odonestis pruni") on kookas, oranssinruskea yöperhoslaji. Se on Euroopassa eteläinen laji, jota on tavattu Suomesta vain muutaman kerran.
Koko ja ulkonäkö.
Luumukehrääjä on lämpimän oranssinruskea, kookas perhonen, jonka naaras on selvästi koirasta kookkaampia ja rotevaruumiisempi. Etusiipien poikki kulkee kaksi tummanharmaata poikkiviirua, ja siiven kärkiosassa erottuu heikosti punaruskea aaltoviiru. Siiven keskellä on valkoinen, ohuelti tummareunainen ja muodoltaan pyöreä keskitäplä. Naaraan etusiiven kärki on hieman ulkoneva ja siiven ulkosyrjä aaltoileva. Koiraan siiven reuna on suora. Takasiivet ovat jokseenkin yksivärisen oranssinruskeat. Ruumis on tukeva, kauttaaltaan karvainen ja siipien tapaan oranssi. Huulirihmat ovat pitkät, mikä tekee päästä pitkänomaisen. Koiraan tuntosarvet ovat naaraan tuntosarvia leveämmin sulkamaiset.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajin levinneisyys ulottuu Espanjasta Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja jatkuu idässä Venäjän ja Keski-Aasian poikki Japaniin, Himalajalle ja Intiaan asti. Pohjoismaissa se on tavattu vain Tanskan Bornholmista vuonna 1954 ja Suomesta muutamia kertoja. Suuressa osassa Länsi-Eurooppaa luumukehrääjä on hävinnyt 1950-luvun jälkeen. Suomessa luumukehrääjä on erittäin harvinainen harhailija, jota on tavattu alle 20 kertaa Etelä-Karjalan ja itäisen Uudenmaan rannikkoseudulta, ensimmäisen kerran vuonna 1999. Kaikki suomalaiset yksilöt on tavattu elo-syyskuun vaihteessa Virolahdelta Pernajaan ulottuvalta alueelta. Etelämpänä Euroopassa se lentää kahtena sukupolvena ensin touko-kesäkuussa ja uudelleen elo-syyskuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Luumukehrääjä elää lehtimetsissä, pensaikkoisilla niityillä ja hedelmätarhoissa. Molemmat sukupuolet lentävät yöllä, ja koiraita tulee valolle, naaraita hyvin harvoin. Nopea parittelu tapahtuu aamuyöllä ja paritellut naaras munii noin 300 munaa yksittäin tai pieninä ryhminä puiden oksille ja lehdille. Toukat kuoriutuvat pari viikkoa myöhemmin ja kasvavat noin 30 mm:n pituisiksi ennen talvehtimistaan. Toukka talvehtii silkistä rakentamansa kotelon sisällä ja aktivoituu uudelleen keväällä. Talvehtimisen jälkeen toukka on aktiivinen öisin ja viettää piilottelevaa elämää. Täysikasvuinen toukka koteloituu oksistoon rakentamansa kotelokopan sisään. Kotelovaihe kestää kolmesta neljään viikkoa.
Ravintokasvi.
Toukka syö monien lehtipuiden lehtiä, aivan erityisesti kuitenkin kirsikoita ("Prunus") ja muita hedelmäpuita.
Sionistinen työväenpuolue

Sionistinen työväenpuolue usein lyhennetty 'Sionisti-Sosialistit' tai 'S.S.' oli juutalainen sosialistinen territorialistinen poliittinen puolue Venäjällä ja Puolassa, jonka perustamiskokous pidettiin Odessassa vuonna 1905. Se syntyi vastarintaliike "Vozrozhdeniesta" vuonna 1904 ja suosi ideaa juutalaisesta territoriaalisesta autonomiasta Palestiinan ulkopuolella. Puolue kuitenkin omisti suurimman osan energiastaan vallankumouksellisiin toimintoihin Venäjällä. Muiden venäläisten vallankumousryhmien, kuten esimerkiksi Narodnikitien, tavoin puolue suhtautui myönteisesti terrorismin käyttöön hallitsevaa valtaa kohtaan. Puolueella oli aktiivinen rooli vuoden 1905 vallankumouksessa.
Seitsemännessä Maailman sionistikongressissa vuonna 1905 WZO virallisesti torjui Ison-Britannian Uganda-ohjelman (ehdotus juutalaisasutuksesta Itä-Afrikassa) terävien keskusteluiden jälkeen. Vastauksena puolue ja muut territorialistit vetäytyivät WZO:sta. Puolue kasvoi nopeasti, ja siitä tulikin toiseksi suurin juutalaisten työväenpuolue heti Bundin jälkeen. 
Puolue sulautui yhteen vuonna 1917 Juutalaisten Sosialistisen Työväenpuolueen kanssa ja muodosti Yhdistyneen Juutalaisten Sosialistien Työväenpuolueen.
Yleisö

Yleisö on joukko ihmisiä, jotka seuraavat esitystä, puhetta tai tapahtumaa. Joskus yleisö myös osallistuu tapahtumaan, esimerkiksi improvisaatioteatteriin. Joskus yleisö on osallistunut usein esityksiin samassa teatterissa ja tämä on vaikuttanut teatterin näyttelijöiden tapaan lähestyä ihmisiä. 
Yleisötapahtumaa järjestettäessä arvioidaan odotettavissa olevan yleisön määrä ja järjestelyt tehdään tämän arvion mukaan. Järjestelytoimiin kuuluvat järjestyksen valvonnan ja liikenteen ohjauksen suunnittelu, varautuminen mahdollisiin pelastustoimiin, kuten myös jätehuollon ja ruoan toimituksen järjestäminen. Muita huomioitavia seikkoja ovat esimerkiksi ulkoilmakonsertista aiheutuva meluhaitta ja esimerkiksi jos yleisötapahtumassa käsitellään avotulta, on otettava huomioon turvallisuusseikat.
Yleisötapahtumiin myytäviä lippuja voi ostaa paitsi paikanpäältä, myös verkosta. Erityisen usein verkossa myydään lippuja musiikkitapahtumiin ja urheilutapahtumiin.
Ignacy Tokarczuk

Ignacy Tokarczuk (1. helmikuuta 1918 – 29. joulukuuta 2012) oli puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Eugeniusz Baziak 21. kesäkuuta 1942, ja hänet nimitettiin Przemyślin hiippakunnan piispaksi 3. joulukuuta 1965. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. helmikuuta 1966. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszyński, jota avustivat Wojciech Tomaka ja Stanislaw Jakiel.
Przemyśl korotettiin arkkihiippakunnaksi 25. maaliskuuta 1992, mutta Tokarczuk oli jo aiemmin, 2. kesäkuuta 1991, saanut arkkipiispan henkilökohtaisen tittelin. Hän jäi eläkkeelle 17. huhtikuuta 1993.
Piispana toimiessaan Tokarczuk rakennutti hiippakuntansa alueelle lukuisia kirkkoja ilman lupaa kommunistiviranomaisilta. Hän tuki Solidaarisuus-liikettä. Hänet otettiin Valkoisen Kotkan ritarikuntaan.
Jan Bagiński

Jan Bagiński (31. toukokuuta 1932 – 19. toukokuuta 2019) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Zdzisław Goliński 17. kesäkuuta 1956, ja hänet nimitettiin Opolen hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tagaratan titulaaripiispaksi 8. heinäkuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Glemp, jota avustivat Henryk Roman Gulbinowicz ja Alfons Nossol.
Bagiński jäi eläkkeelle 14. elokuuta 2009.
Alfons Nossol

Alfons Nossol (s. 8. elokuuta 1932) on puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Franciszek Jop 23. kesäkuuta 1957, ja hänet nimitettiin Opolen hiippakunnan piispaksi 25. kesäkuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszynski, jota avustivat Henryk Roman Gulbinowicz ja Antoni Adamiuk.
Nossol sai arkkipiispan henkilökohtaisen arvonimen 12. marraskuuta 1999. Hän johti hiippakuntaansa, kunnes jäi eläkkeelle 14. elokuuta 2009.
Semjon Dimanštein

Semjon (Šimon) Markovitš Dimanštein (, 21. maaliskuuta 1886 Sebež – 25. elokuuta 1938 Kommunarka) oli juutalaissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko.
Semjon Dimanštein syntyi kulkukauppiaan perheeseen ja sai juutalaisen uskonnollisen koulutuksen. Vuonna 1904 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työvänpuolueen bolševikkiryhmään. Vuonna 1908 hänet tuomittiin vallankumouksellisesta toiminnasta kuudeksi vuodeksi pakkotyöhön. Vuonna 1913 Dimanštein karkotettiin Irkutskin lääniin, josta hän pakeni ja asettui Pariisiin.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Dimanštein palasi Venäjälle, jossa hän osallistui bolševikkien propagandatyöhön ja lokakuun vallankumoukseen. Vuosina 1918–1919 hän työskenteli kansallisuusasiain kansankomissariaatissa. Dimanštein oli juutalaisasiain komissariaatin johtaja ja juutalaissektioiden keskusbyroon puheenjohtaja. Hän oli perustamassa jiddišinkielistä sanomalehteä ja johti juutalaisten seurakuntien ja järjestöjen lakkauttamista.
Vuodesta 1919 lähtien Dimanštein toimi puoluetyössä Valko-Venäjällä, Keski-Aasiassa ja Ukrainassa. Vuonna 1924 hänestä tuli NKP(b):n keskuskomitean agitproposaston varajohtaja ja vuonna 1929 kansallisuusasiain sektorin johtaja. Dimanštein toimi myös keskuskomitean idän kansojen keskusbyroon sekä Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean pohjoisten kansojen komitean jäsenenä, kansallisuuksien instituutin johtajana ja juutalaisten asutusjärjestön puheenjohtajana. Hän osallistui aktiivisesti Neuvostoliiton kansojen kirjakielten latinalaistamiseen, Juutalaisten autonomisen alueen perustamiseen ja orientalistiikan puhdistamiseen ”porvarillisista aineksista”. 1930-luvulla hän toimitti "Revoljutsija i natsionalnosti" (”Vallankumous ja kansallisuudet”) -lehteä sekä jiddišinkielisiä julkaisuja.
Dimanštein pidätettiin Stalinin vainojen aikana helmikuussa 1938, tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin Moskovan lähellä sijainneella Kommunarkan teloituspaikalla. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1955.
Luettelo Suomessa uhanalaisista perhosista

Luettelo Suomessa uhanalaisista perhosista sisältää ne perhoslajit, joiden uhanalaisuusluokka on vuoden 2010 uhanalaisluokituksessa äärimmäisen uhanalainen (CR), erittäin uhanalainen (EN) tai vaarantunut (VU). Silmälläpidettäviä, puutteellisesti tunnettuja tai jo hävinneitä lajeja tämä luettelo ei sisällä. Osa luettelon lajeista on rauhoitettu lailla voimassa olevassa luonnonsuojeluasetuksessa (160/1997). Nämä on merkitty luetteloon lihavoinnilla. 
Luokituksen mukaan Suomessa on 384 uhanalaiseksi luokiteltavaa perhoslajia. Näistä äärimmäisen uhanalaisia on 39, erittäin uhanalaisia 193 ja vaarantuneita 154 lajia.
Itsik Fefer

Itsik (Isaak Solomonovitš) Fefer (, 23. syyskuuta 1900 Kiovan läänin Zvenigorodkan kihlakunnan Špola – 12. elokuuta 1952 Moskova) oli jiddišinkielinen neuvostoliitonjuutalainen runoilija ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Itsik Fefer syntyi opettajan perheeseen ja kävi koulua kotona. Vuonna 1917 hän liittyi Bundiin ja vuonna 1919 kommunistiseen puolueeseen taistellen vapaaehtoisena puna-armeijassa. Myöhemmin hän työskenteli puolue- ja hallintoelimissä.
Feferin ensimmäiset runot ilmestyivät vuonna 1919 ja ensimmäinen runokokoelma "Špener" (”Lastuja”) vuonna 1922. Kokoelma "Vegn zih un azoine vi ih" (”Itsestäni ja itseni kaltaisista”, 1924) teki hänestä yhden Neuvostoliiton tunnetuimmista jiddišinkielisistä runoilijoista. Fefer kirjoitti etupäässä ajankohtaista kansalaislyriikkaa sekä näytelmiä ja lastenrunoja. Toisen maailmansodan aikana hän laati muun muassa runoelman "Šotns fun varšaver geto" (”Varsovan geton varjot”) ja tunnetun Adolf Hitleriä pilkkaavan runon "Ih bin a id" (”Olen juutalainen”).
Fefer työskenteli aktiivisesti Ukrainan kirjailijaliitoissa, jiddišinkielisten lehtien toimituksissa ja kamppaili juutalaisten kulttuurilaitosten puolesta. Toisen maailmansodan aikana hän toimi Juutalaisen antifasistisen komitean jäsenenä ja vuodesta 1945 sen sihteerinä. Vuonna 1943 hän kävi Solomon Mihoelsin kanssa Yhdysvalloissa, Kanadassa, Meksikossa ja Isossa-Britanniassa keräämässä rahaa Neuvostoliiton sotaponnisteluja varten. Samaan aikaan hän oli myös Neuvostoliiton turvallisuusministeriön agentti.
Runoilija pidätettiin Josif Stalinin juutalaisvastaisen kampanjan aikana joulukuussa 1948. Jo tätä ennen hänet oli pakotettu antamaan vääriä todistuksia muista Juutalaisen antifasistisen komitean jäsenistä. Oikeudenkäynnissä Fefer irtisanoutui todistajanlausunnoistaan. Hänet tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin nationalismista ja vakoilusta syytettynä. Feferin maine puhdistettiin vuonna 1955. Hänen venäjänkielisiä runovalikoimiaan alettiin julkaista uudestaan 1950-luvun lopussa.
Moskovan juutalainen teatteri

Moskovan valtiollinen juutalainen teatteri (, lyhenne "GOSET", ГОСЕТ) oli Moskovassa 1920–1940-luvuilla toiminut neuvostoliittolainen jiddišinkielinen ammattiteatteri.
Teatteri sai alkunsa Aleksei Granovskin Pietarissa vuonna 1918 perustamasta valistusasiain kansankomissariaatin juutalaisesta teatteristudiosta. Vuonna 1920 se siirrettiin Moskovaan, jossa se nimettiin Moskovan valtiolliseksi juutalaiseksi kamariteatteriksi. Vuonna 1925 siitä tuli Moskovan valtiollinen juutalainen teatteri. Granovskin ohjaaman näyttelijäryhmän tunnetuimpia jäseniä olivat Solomon Mihoels ja Veniamin Zuskin. Lavastajina toimivat muun muassa Marc Chagall, Natan Altman ja Robert Falk. Šolom Aleichemin, Abraham Goldfadenin, Itshok Leibuš Peretsin ja Mendele Moiher-Sforimin kansanomaisten näytelmien pääteemana oli vallankumousta edeltäneen juutalaisyhteisön elämä.
Vuonna 1928 juutalainen teatteri teki menestyksekkään vierailun Itävaltaan, Saksaan ja Ranskaan. Ohjaaja Granovskin jäätyä länteen teatterin johtajaksi tuli Mihoels. Vuonna 1930 sen yhteyteen perustettiin näyttelijäkoulu, josta myöhemmin muodostettiin Moskovan juutalainen teatteriopisto. Mihoelsin ja ohjaaja Sergei Radlovin tavoittelemaa uutta neuvostoliittolaista ohjelmistoa edustivat muun muassa Ijehezkil Dobrušinin, David Bergelsonin ja Perets Markišin näytelmät. Suurimmaksi taiteelliseksi menestykseksi muodostui kuitenkin Shakespearen "Kuningas Lear" vuonna 1935.
Lokakuussa 1941 teatteri evakuoitiin Taškentiin, josta se palasi Moskovaan vuonna 1943. Teatterin viimeiseksi menestyskappaleeksi jäi Mihoelsin ohjaama musiikkinäytelmä "Freilehs". Mihoelsin murhan jälkeen taiteelliseksi johtajaksi nimitettiin Zuskin, joka pidätettiin joulukuussa 1948. Teatteri lakkautettiin vuonna 1949 Stalinin juutalaisvastaisen kampanjan aikana.
Moskovan lisäksi valtiollisia juutalaisteattereita toimi 1920–1940-luvuilla myös Ukrainassa ja Valko-Venäjällä.
Under Lock and Key

Under Lock and Key on yhdysvaltalaisen glam metal -yhtye Dokkenin kolmas studioalbumi. Albumin julkaisi Elektra Records vuonna 1985.
Albumilta julkaistiin kolme singleä: ”In My Dreams”, ”It’s Not Love” ja ”The Hunter”, jotka menestyivät kohtalaisesti. Albumin avausraita ”Unchain the Night” sai jonkin verran radiosoittoa.
Albumi saavutti Yhdysvalloissa platinarajan myytyään yli miljoona kappaletta. Se nousi korkeimmillaan 32. sijalle Billboard 200 -listalla.
Benjamin Bailly

Benjamin Bailly (s. 22. toukokuuta 1990 Liège) on belgialainen moottoriurheilija. 
Ura.
Bailly aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2004. Vuonna 2007 hän sijoittui kolmanneksi Ranskan Elite-mestaruussarjassa. Samana vuonna Bailly sijoittui viidenneksi Formula A -mestaruussarjassa. Vuonna 2008 hän ajoi kaksi kilpailua Formula Renault WEC -sarjassa. Seuraavana vuonna Bailly voitti Ranskan Formula 4 -sarjan mestaruuden. Vuonna 2010 hän kilpaili FIA Formula Two Championship -sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Vuonna 2013 Bailly kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttamatta pisteitä.
This Town Needs Guns

TTNG (tunnettu aiemmin nimellä This Town Needs Guns) on brittiläinen indierockyhtye. Yhtyeen perustivat vuonna 2004 laulaja-kitaristi Stuart Smith, soolokitaristi Tim Collis, rumpali Simon Thompson ja basisti Ian Lewis.
This Town Needs Guns on julkaissut kaksi EP-levyä ja yhden täyspitkän albumin. Uuden albumin äänitykset aloitettiin kesällä 2011 ja albumin toivotaan valmistuvan vuoden 2011 loppuun mennessä. Yhtyeellä on levytyssopimus brittiläisen BSM Recordsin, yhdysvaltalaisen Sargent Housen ja japanilaisen Zankyon kanssa. 
Musiikkityyli.
TTNG:n runsaasti monimutkaisia tahtilajeja sisältävää ja soitannaltaan teknistä musiikkia on luonnehdittu yleensä "matematiikkarockiksi" () tai "math-popiksi", mutta yhtyeen jäsenten mukaan sen tyylilaji on enemmänkin math rock-vaikutteista indierockia. Yhtyeen alkuperäiskokoonpanosta on nykyään mukana vain kitaristi Tim Collis, jonka tekninen kitarointi on aina ollut suuri osa yhtyeen musiikkia.
Yhtye on nimennyt musiikillisiksi vaikutteiseen monia yhtyeitä, kuten Kinsella, Owls, American Football, Incubus ja Make Believe.
Mitä on filosofia?

Mitä on filosofia? on vuonna 2010 ilmestynyt artikkelikokoelma, joka esittelee filosofiaa. Sen ovat toimittaneet Henrik Rydenfelt ja Heikki A. Kovalainen ja kustantanut Gaudeamus.
Scurrilous

Scurrilous on kanadalaisen metalliyhtye Protest the Heron kolmas kokopitkä albumi. Se julkaistiin 22. maaliskuuta 2011, Kanadassa Underground Operationsin ja Yhdysvalloissa Vagrantin kautta. Albumin ensimmäinen single ”C’est La Vie” julkaistiin 3. helmikuuta 2011. Yhtyeen mukaan albumi on tähän asti heidän progressiivisin tuotoksensa. Albumin kansitaide on otettu ”Scurrilous”-nimisestä maalauksesta, jonka on maalannut yhtyeen basistin Arif Mirabdolbaghin isoisä Jafar Petgar.
Kappaleet.
Japanin-versio
Toby Flood

Tobias Gerald Albert Lieven "Toby" Flood (s. 8. elokuuta 1985 Frimley, Iso-Britannia) on englantilainen rugbynpelaaja, joka pelaa Englannin rugbyvalioliigan Newcastle Falconsissa. Hänen pelipaikkanaan on joko pelinrakentaja (fly half) tai sisäkeskus (inside center).
Flood edusti Englantia kansainvälisissä otteluissa 60 kertaa osallistuen vuosien 2007 ja 2011 maailmanmestaruuskilpailuihin. Flood siirtyi kuitenkin Englannin valioliigan Leicesteristä Ranskan liigan Stade Toulousainiin vuonna 2014, mikä johti hänen sulkemiseensa kaikesta maajoukkuetoiminnasta maajoukkuepelaajien ulkomaansiirrot kieltävän käytännön mukaisesti.
Ismail ibn Sharif

Mulay Ismail ibn Sharif () eli Ismail Verenhimoinen (1645 tai 1646–1727) oli Marokon sulttaani 1672–1727. Hän oli toinen alaviittisulttaaneista ja loi lujan perustan dynastialle, joka on edelleen vallassa Marokossa. Sulttaanilla kerrotaan olleen sadoittain lapsia. Vuodelta 1703 on tieto, että hänellä olisi ollut 867 lasta, joista 525 poikaa ja 342 tytärtä, ja hänen 700. poikansa syntyi 1721.
Orja-armeija.
Ismail pyrki vakiinnuttamaan asemansa maassa, jossa hallitusvaltaa haastoivat muut muslimijohtajat ja oman suvun jäsenet. Ismailin ratkaisu oli luoda armeija orjasotilaista, joita hankittiin Länsi-Afrikasta. Mustia orjasotilaita olivat jo käyttäneet Marokossa saadit (1554–1659), mutta nyt toiminta laajeni. Sitä varten tehtiin hävitys- ja ryöstöretkiä Senegaliin ja Nigerjoelle valtavassa mittakaavassa.
Ismail kokosi hankkimansa mustat miehet ja naiset leireihin, joista pojat siirrettiin 16-vuotiaina sotilaiksi. Heistä koottiin ainakin 30 000–50 000 sotilaan suuruinen armeija, musta kaarti. Orja-armeijan lojaalisuus ei pitemmän päälle kestänyt, eikä se ollut arabeista tai berbereistä koottuja joukkoja uskollisempi, vaan osallistui poliittisiin valtakiistoihin.
Lääketieteellinen kidutus

Lääketieteellinen kidutus (myös lääketieteellinen kuulustelu) tarkoittaa lääketieteen ammattilaisten osallistumista kidutukseen. He voivat joko arvioida missä määrin kidutettava voi kestää kidutusta, mutta he voivat myös osallistua varsinaiseen kidutukseen. Lääketieteellinen kidutus voi hyödyntää lääketieteen ammattilaisten osaamista kuulustelussa tai kuolemantuomion täytäntöönpanossa. Termi kattaa myös kidutuksenomaisten tieteellisten (tai näennäistieteellisten) kokeiden tekemisen ei-halukkailla henkilöillä.
Lääketieteen etiikka ja kansainvälinen oikeus.
On yleisesti hyväksyttyä, että lääketieteellinen kidutus on vastoin lääketieteen etiikkaa, jota kaikkien lääketieteen ammattilaisten odotetaan noudattavan:
Säännöksissä on kuitenkin aukkoja:
Talk That Talk

Talk That Talk on barbadoslaisen laulaja Rihannan kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 18. marraskuuta 2011. Levyn julkaisi Def Jam Recordings. Levy vuodettiin Internetiin 12. marraskuuta.
Jarmo Kuusisto

Jarmo Kuusisto (5. huhtikuuta 1961 Uusikaupunki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi puolustajana SM-liigassa vuosina 1979–1998 Rauman Lukossa ja Porin Ässissä. Lisäksi hän pelasi Rauman Lukon 1-divisioonaan kaudeksi 1983–84 pudonneessa joukkueessa (Lukko nousi kauden jälkeen takaisin SM-Liigaan), kauden 1996–97 Ruotsissa Tukholman AIK:ssa sekä uransa loppupuolella 2 kautta (1998–2000) Tanskassa Herningissä ja useita kausia Ranskassa.
Kuusisto edusti Suomea 92 A-maaottelussa, 38 B-maaottelussa ja kahdeksassa nuorten maaottelussa. Arvokisoissa Kuusisto pelasi nuorten MM-kisoissa 1981 ja aikuisten MM-kisoissa vuosina 1987, 1989 ja 1990.
Peliuransa jälkeen Kuusisto on toiminut valmentajana Italian Alleghessa 2004-05, Ranskan Brest Albatrosesissa (ns. 2-joukkue, jossa aiemmin itse pelasi) 2006–2011 ja Suomisarjan HC Satakunnassa 2011–.
Margaret (Saksa)

Prinsessa Margaret, koko nimeltään Margarethe Beatrice Feodora von Preußen, (22. huhtikuuta 1872, Potsdam, Saksan keisarikunta – 22. tammikuuta 1954, Kronberg im Taunus, Länsi-Saksa) oli Preussin ja Saksan prinsessa ja Saksan keisari Fredrik III:n ja keisarinna Viktorian tytär. Näin ollen hän oli muun muassa Saksan keisari Vilhelm II:n ja Kreikan kuningatar Sofian sisar sekä Britannian kuningatar Viktorian tyttärentytär. Prinsessa Margaret oli myös Hessen-Kasselin prinssin Friedrich Karlin vaimo vuodesta 1893 ja vuodesta 1925 Hessenin maakreivitär.
Suomen kuningaskuntahanke.
Prinssi Friedrich Karlin vaimona Margaret oli vuoden 1918 syksyllä suunnitellun Suomen kuningaskunnan kuningatar. Juuri Hohenzollern-sukuun kuulunut vaimo (vieläpä keisarin sisko) oli keskeisiä syitä siihen, miksi suomalaiset olivat halukkaat valitsemaan juuri Friedrich Karlin kuninkaakseen.
Friedrich Karlia tapaamassa käyneiden suomalaisten lähetystöjen mukaan Margaretin yhdennäköisyys veljensä kanssa oli silmiinpistävä, "vain housut puuttuivat".
Kuningaskuntahanke kuitenkin kaatui, kun Friedrich Karl ilmoitti 14. joulukuuta, ettei ota kruunua vastaan.
Lapset.
Margaretilla oli kuusi poikaa, joista neljä oli kaksosia.
MaYaN

MaYaN on Alankomaissa vuonna 2010 perustettu metallimusiikin yhtye. Yhtye soittaa sinfonista death metalia. Yhtyeen nimi on peräisin mayojen korkeakulttuurista.
Quarterpast

Quarterpast on MaYaN-yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin 20. toukokuuta 2011.
Kappaleesta War On Terror tehtiin musiikkivideo, joka on nähtävissä YouTubessa.
Leonard Katz

Leonard Katz (1938 Boston, Massachusetts – 2017) oli yhdysvaltalainen kokeellisen psykologian edustaja. Hän oli Connecticutin yliopiston professori vuosina 1965–2006. 1960-luvun lopulla hän sovelsi kognitiivisen psykologian käsitteitä ja koemenetelmiä tutkiessaan lasten lukutaitoa.
Katz siirtyi vuonna 1974 Haskins Laboratoriesiin, jossa hän työskenteli yhdessä Isabelle Libermanin, Donald Shankweilerin ynnä muiden kanssa Haskinsin ohjelmassa, jossa tutkittiin puheen ja lukemisen välisiä suhteita, etenkin ajatusta, että puheen fonologinen tajuaminen on väline taitavan lukemisen kehittymisessä. Hän tutki aluksi englannin kielen lukemista yhdysvaltalaisilla lapsilla, mutta laajensi tutkimuksen pian käsittämään lukemisen tutkimista muissa aakkoskirjoitusjärjestelmissä (ranska, espanja, turkki, venäjä, serbia) ja järjestelmissä, jotka eivät perustu aakkosiin (korea, kiina). 1990-luvulla hän kuului ryhmin, jotka käyttivät lukemisen tutkimisessa aivojen magneettikuvausta MRI, fMRI ja NMR saatua tietoa (ryhmiä johtivat B. ja S. Shaywitz Yalessa ja K. Pugh Yalessa and Haskinsissa). Tutkimustyönsä lisäksi hän työskenteli konsulttina UConnissa ja Haskinsissa experimental design and statistical analysis.
Koulutus.
B. A. ja Ph.D. (1963) Massachusettsin yliopisto, Amherst. Tutkijatohtori Stanfordin yliopisto (1963–1965).
Rusty Crawford

Samuel Russell Crawford (7. marraskuuta 1885 – 19. joulukuuta 1971) oli kanadalainen ammattijääkiekkoilija, joka luetaan lajin varhaisiin keskeisiin nimiin. Hyökkääjänä pelannut Crawford edusti Quebec Bulldogs -seuraa National Hockey Association -liigassa, Ottawa Senatorsia ja Toronto Arenasia National Hockey Leaguessa sekä Saskatoon Crescentsiä, Calgary Tigersia ja Vancouver Maroonsia Western Canada Hockey League -sarjassa.
Laitahyökkääjänä pelannut Rusty Crawford saavutti kaksi Stanley Cupia ja teki läpikäymissään kolmessa keskeisessä kiekkoliigassa kaikkiaan 110 maalia 258 ottelussa.
Perisynnittömän sikiämisen katedraali (Hongkong)

Perisynnittömän sikiämisen katedraali (, ) on roomalaiskatolinen kirkko, joka kuuluu Hongkongin roomalaiskatoliseen hiippakuntaan. Kirkko sijaitsee Kiinan erityishallintoalueella Hongkongissa. Alkuperäinen kirkko rakennettiin vuonna 1859, mutta se paloi maan tasalle. Nykyistä kirkkoa alettiin rakentaa vuonna 1883 ja se vihittiin käyttöön vuonna 1888. Vuonna 1952 kirkon katto korjattiin ja vuonna 1980 kirkon alttari restauroitiin.
Työläinen ja kolhoosinainen

Työläinen ja kolhoosinainen () on 59 metriä korkea veistos (jalusta 34,5 metriä ja veistos 24,5 metriä), joka rakennettiin alun perin vuoden 1937 Pariisin maailmannäyttelyä varten. Näyttelyn jälkeen veistos siirrettiin Moskovaan. Se edustaa sosialistista realismia.
Veistoksessa työläinen pitää vasaraa ja kolhoosinainen sirppiä. Sen on suunnitellut neuvostoliittolainen kuvanveistäjä Vera Muhina. Nykyään veistos sijaitsee Yleisvenäläisessä näyttelykeskuksessa Moskovassa. Teos restauroitiin vuosina 2003–2009. Veistos on tehty ruostumattomasta teräksestä.
Porte d’Aix

Porte d’Aix tai Porte Royale on riemukaari Marseillen kaupungissa Ranskassa. Porttia alettiin rakentaa 6. marraskuuta 1825, ja se valmistui vuonna 1839. Porte d’Aix’n riemukaari rakennettiin Ludvig XVI:n muistolle. Porte d’Aix’n ulkoasu on kopioitu Tituksen riemukaaresta, joka sijaitsee Roomassa. Riemukaaren arkkitehtina toimi Michel-Robert Penchaud. Riemukaari restauroitiin vuonna 2003.
Jääpallon SM-sarjakausi 1989–1990

Jääpallon SM-sarja kaudella 1989–1990 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Runkosarjan neljä parasta selviytyivät play off -otteluihin. Viimeiseksi sijoittunut putosi 1. divisioonaan ja toiseksi viimeinen karsi sarjapaikastaan.
Sarjassa oli Narukerän nousun myötä joukkue Porista, edellisen kerran Porissa oli pelattu pääsarjatason jääpalloa kaudella 1951–1952. Narukerä hankki myös venäläisvahvistuksia, kun neuvostoliittolaiset maailmanmestarit Vladimir Plavunov ja Alexander Pershin pelasivat muutaman ottelun Narukerän riveissä. 
Välierissä Botnia voitti HIFK:n ja OLS voitti WP-35:n. Botnian ja OLS:n välinen loppuottelu pelattiin Helsingissä Kallion kentällä. Loppuottelussa OLS oli parempi ja voitti mestaruuden 4–0 voitolla. Pronssia sai välierissä pudonnut paremman runkosarjasijoituksen omaava joukkue. WP-35 palasi pronssin myötä mitaleille 13 vuoden tauon jälkeen.
Mestaruussarja.
Sarjataulukko.
JPS putosi sarjasta suoraan. Narukerä karsintaan.
Karsintasarja.
Narukerä säilyi ja Kampparit nousi SM-sarjaan.
Välierät.
Välierät pelattiin kaksiosaisina, paremmuuden ratkaisi kahden ottelun yhteismaalit. Ottelut aloitettiin runkosarjassa huonommin sijoittuneen kotikentällä. 
Loppuottelu.
11.3.1990 Helsinki
Suomen mestarit.
OLS: Jukka Palinsaari, Esa Kurttila; Kalevi Immonen, Heikki Kontturi, Sakari Puotiniemi, Jouko Kämäräinen, Marko Ruokangas, Ilkka Alatalo; Jarmo Anttila, Markku Niemitalo, Miikka Koivisto, Pekka Mäntynenä; Samuli Niskanen, Tuukka Tieksola, Jouni Vesterinen, Jukka Rinne, Kari Koivikko, Marko Paksuniemi. Valmentaja Juha Niemikorpi.
Oksimorfoni

Oksimorfoni (14-hydroksidihydromorfoni) on voimakas puolisynteettinen opioidianalgeetti, joka kehitettiin ensi kerran Saksassa noin vuonna 1914. Se patentoitiin Yhdysvalloissa vuonna 1955. Sen vaikutus on suunnilleen sama kuin morfiinilla, paitsi ilman sen yskää lievittävää vaikutusta.
Oksimorfonia käytetään lievittämään keskikovaa tai kovaa kipua sekä anestesiassa. Se aiheuttaa heroiinia ja morfiinia vastaavan euforian, sedaatiota, mutta vähemmän kutinaa ja muita histamiinien vaikutuksia. Se on myös erittäin voimakkaasti riippuvuutta aiheuttava opioidi. Sitä myydään tavallisimmin oksimorfonihydrokloridina (C17H19NO4•HCl, CAS 357-07-3) nimillä Opana ja Opana ER.
Oksimorfonia syntyy myös elimistössä oksikodonista, joka muuttuu aineenvaihdunnassa sytokromi P450 -entsyymien CYP 3A4:n katalysoimana pääasiallisesti noroksikodoniksi (päämetaboliareitti) ja CYP 2D6:n katalysoimana oksimorfoniksi.
Edrofoni

Edrofoni on antikoliiniesteraasi-inhibiittori ja toimii siten parasympatomimeettinä. Edrofoni ei muiden ryhmän aineiden tavoin ole karbamaattijohdannainen. Edrofonin vaikutus kestää vain muutaman minuutin, koska se irtoaa entsyymistä hyvin nopeasti. Edrofoni kiinnittyy neostigmiinin tavoin entsyymin anioniosaan, mutta vain löyhästi vetysillan välityksellä esteriosan histidiinin imidatsolityppeen. Lääkkeen kauppanimiä ovat Tensilon, Enlon ja Reversol.
Aine esiintyy useimmiten kloridimuotonaan (edrofoniumkloridi).
Edrofonia on käytetty lihasheikkoutta aiheuttavan myasthenia gravis -sairauden diagnostiikassa (ns. "tensilon-testi"). Edrofoni ei tällä hetkellä ole saatavissa Suomessa.
Matt Czuchry

Matthew Charles ”Matt” Czuchry (s. 20. toukokuuta 1977 Manchester, New Hampshire) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Czuchry on isänsä puolelta ukrainalaistaustainen. Hänen tunnetuimmat työnsä ovat Logan Huntzbergerin rooli televisiosarjassa "Gilmoren tytöt", jossa hän näytteli vuosina 2004–2007, sekä Cary Agosin rooli televisiosarjassa "Good Wife", jossa hän on näytellyt vuodesta 2009 lähtien. Czuchry näyttelee vuonna 2018 alkaneessa sairaaladraamasarjassa "Resident" tohtori Hawkinsia.
Paha saapuu portin taa

Paha saapuu portin taa on Ray Bradburyn vuonna 1962 ilmestynyt romaani. Teos on kauhufantasia, jossa 13-vuotiaat pojat Jim Nightshade ja William Halloway joutuvat tekemisiin oudon kiertävän sirkuksen kanssa lokakuisessa Yhdysvaltojen Keskilännen kaupungissa. 
Romaani pohjautuu Ray Bradburyn omaan novelliin nimeltä "Maailmanpyörä" (The Black Ferris) vuodelta 1948, jonka hän laajensi kokonaiseksi romaaniksi. Tuo novelli löytyy suomennettuna Markku Sadelehdon toimittamasta novellikokoelmasta "Varhaiset varjot" vuodelta 1992. 
Elokuvasovitus.
Romaanista tehtiin samanniminen elokuvaversio vuonna 1983. Elokuvasta on liikkeellä kaksi eri suomenkielistä nimeä eli "Paha saapuu portin taa" tai "Jotain outoa ilmassa". Elokuvan ohjasi Jack Clayton ja Ray Bradbury itse käsikirjoitti tuon elokuvan oman romaaninsa pohjalta. Näyttelijöinä elokuvassa ovat mm. Jason Robards, Jonathan Pryce, Diane Ladd ja Pam Grier.
Sinityvikuupikka

Sinityvikuupikka ("Conocybe cyanopus") on ruohikoisilla alueilla melko harvinaisena kasvava kuupikoihin kuuluva saprotrofisieni. Sieni sisältää psykoaktiivista psilosybiiniä, joten sitä voidaan käyttää myös päihteenä, kuten muitakin psilosybiinisieniä.
Lakin muoto vaihtelee kuperasta kartiomaiseen. Itiöt ovat ruskeita. Lakki muuttuu vanhemmiten vaaleaksi.
Kazanin rautatieasema

Kazanin rautatieasema eli Kazanin matkustaja-asema () Venäjän Tatarstanin tasavallan pääkaupungin, miljoonakaupunki Kazanin on päärautatieasema. Asema sijaitsee kaupungin ydinkeskustassa vajaa 300 metriä Volga-joen koillispuolella ja kuuluu Venäjän rautateiden asemaverkostoon. Aivan tämän kaukoliikennettä palvelevan aseman vieressä (200 m luoteeseen) sijaitsee Kazanin lähijunaliikenteen keskus erillisessä asemarakennuksessa. 
Huomaa, että myös Moskovassa on Kazanin asema (), joka on yksi Moskovan yhdeksästä päärautatieasemasta. Junat pääkaupungista Kazanin matkustaja-asemalle saapuvat tältä asemalta.
Kuupikat

Kuupikat ("Conocybe") on helttasienisuku. Kuupikat kasvavat rehevällä metsämaalla, sammaloituneilla pihanurmilla sekä lannalla. Ne ovat lahottajasieniä. Itiöemä on pieni, ohutmaltoinen ja hauras, muodoltaan kartiomainen tai kellomainen. Väriltään se on ruskea, joillakin lajeilla vaalea, ja vaihtelee kosteuden mukaan. Heltat ovat nuorena vaaleat ja muuttuvat vanhemmiten ruskeiksi. Itiöpöly on kanelinruskeaa, jalka on yleensä renkaaton. Heltat ovat irtotyviset.
Muun muassa sinityvikuupikka sisältää psykedeelistä psilosybiiniä, minkä vuoksi sitä voidaan käyttää päihteenä, kuten muitakin psilosybiinisieniä.
Botched

Botched on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut komediallinen kauhuelokuva, jonka pääosaa näyttelee Stephen Dorff.
Elokuvan päähenkilö Richie Donovan (Dorff) on kunniavelassa venäläiselle gangsterille. Maksaakseen velkansa hänen täytyy matkustaa Moskovaan ja varastaa Iivana Julmalle kuulunut arvokas risti. Muinaisesineen säilytyspaikkana toimiva pilvenpiirtäjä on kuitenkin kirottu, ja hän päätyy apureidensa ja panttivankiensa kanssa jumiin rakennuksen 13. kerrokseen, jonka käytävillä liikkuu mystinen tappaja.
LÉ Eithne

LÉ Eithne (viirinumero P31) on Irlannin laivaston Eithne-luokan vartiolaiva. Se on nimetty irlantilaisen taruston traagisen sankarittaren ja Formorian yksisilmäisen kuninkaan Balorin tyttären prinsessa Eithnen mukaan. Alus on Irlannin laivaston lippulaiva.
Aluksen tulenjohtojärjestelmänä on Signalin valmistama LIOD. Ilma- ja merivalvontatutkana on Signalin E/F-alueella toimiva DA 05 Mk4, jonka kantama on 137 kilometriä kahden neliömetrin tutkapinnalla mitattuna. Merenkulun apuna on kaksi Racalin valmistamaa Decca-merenkulkututkaa. Kaikuluotain on runkoon sijoitettu 10 kilohetrzin Plesseyn PMS 26.
Alus valmistui alun perin kalastuksen valvontaan pitkän partioajan mahdollistavana aluksena (jopa 19 vuorokautta). Luokan aluksia piti valmistua suunnitelmien mukaan neljä, mutta budjettileikkausten jälkeen ainoastaan "LÉ Eithne" valmistui. Aluksen vastaanotti 7. joulukuuta 1984 puolustusministeri Patrick Cooney, ja sen kastoi rouva Cooney. Se oli myös viimeinen Verlomen telakalta valmistunut alus, kun telakka lopetti 1984 alusten valmistuksen ja muuttui huoltotelakaksi.
Alus kykenee kuljettamaan kannellaan Aerospatiale SA 365F Dauphin -helikopteria, ja se on laivaston ainoa lentokannella varustettu alus. Helikopteri laskeutui alukselle ensimmäisen kerran heinäkuussa 1986. Alukselle ei kuitenkaan ole sijoitettu pysyvästi helikopteria, koska ilmasta tapahtuva merivalvonta on siirretty hankituille CASA CN235-100MP Persuader merivalvontakoneille ja Dauphinet poistettu palveluksesta.
Alus osallistui New Yorkissa Vapaudenpatsaan kaksisataavuotisjuhlallisuuksiin kesäkuussa 1986, jolloin siitä tuli ensimmäinen Atlantin ylittänyt Irlannin laivaston alus. Alus vieraili 27.–30. kesäkuuta Hamiltonissa, josta se jatkoi matkaansa New Yorkiin. Se osallistui viiden vuorokauden ajan juhlallisuuksiin ennen lähtöään 8. heinäkuuta Newportiin, josta se jatkoi matkaansa Bostoniin 11. heinäkuuta. Alus lähti paluumatkalle 17. heinäkuuta.
Elokuussa 1990 alus teki kymmenen viikon partiomatkan Grand Banksiin Newfoundlandin rannikolle ja seuraavana vuonna se vieraili Lontoossa, jossa se kiinnittyi "HMS Belfastin" rinnalle Towerin sillan alle.
Huhtikuusta kesäkuuhun 2006 alus vieraili Buenos Airesissa Argentiinassa, jolloin siitä tuli ensimmäinen eteläisellä pallonpuoliskolla vieraillut irlantilainen sotalaiva. Se osallistui vierailunsa aikana irlantilaissyntyisen amiraali William Brownin kuoleman 150-vuotisjuhlallisuuksiin.
Alus on tarkoitus korvata New-Generation Patrol Vessel (NPV) -aluksella vuonna 2013.
LÉ Emer

LÉ Emer (viirinumero P21) oli Irlannin laivaston Emer-luokan vartiolaiva, joka on nimetty Emerin Cúchulainin puolison ja Rushin heimopäällikön tyttären mukaan.
Valmistus.
Alus tilattiin 1975 Verolme Dockyardilta Corkista "LÉ Deidren" oltua kolme vuotta testattavana. Testien tulosten perusteella aluksen konetehoa nostettiin, miehistön majoitustiloja parannettiin sekä meluun kiinnitettiin huomiota. Köli laskettiin 28. helmikuuta 1977 telakkanumerolla 946. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 26. syyskuuta ja otettiin palvelukseen 16. tammikuuta 1978 ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni Jordan.
Palvelus.
Alusta on 16. tammikuuta 1978 tapahtuneen palvelukseen oton jälkeen modernisoitu ottamalla käyttöön uutta teknologiaa ja miehistön olosuhteita on parannettu edelleen muun muassa lisäämällä ilmanvaihtoa.
Alus poistettiin palveluksesta 20. syyskuuta 2013.
LÉ Aoife

LÉ Aiofe (viirinumero P22) oli Irlannin laivaston Emer-luokan vartiolaiva, joka nimettiin Lirin lapset joutseniksi muuttaneen äitipuolen Aiofen mukaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Verolme Dockyardilta Corkista, missä köli laskettiin 3. heinäkuuta 1978 telakkanumerolla 969. Se laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1979 ja otettiin palvelukseen 20. marraskuuta 1979 ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni McNamara.
Palvelus.
Lokakuussa 2004 alus osallistui Kanadan laivaston sukellusveneen "HMCS Chicoutimin" pelastustöihin Irlannin luoteisrannikolla. Heinäkuussa 2007 alus osallistui yli sadan lapsen pelastamiseen Dún Laoghairen edustalla pidetyssä regatassa.
Alus poistettiin palveluksesta joko loppuvuodesta 2014 tai alkuvuodesta 2015.