tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sieppodrongo

Sieppodrongo ("Dicrurus adsimilis") on drongojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sieppodrongoa tavataan hyvin laajalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Sen on kuvattu olevan yleinen ainakin osissa levinneisyysaluettaan, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keroottihappo

Keroottihappo eli heksakosaanihappo on tyydyttynyt rasvahappo. Se on ulkomuodoltaan valkoista, kiteistä ainetta, jota löytyy mehiläisvahasta ja karnaubavahasta. Keroottihappo liitetään muiden erittäin pitkäkestoisten rasvahappojen kanssa adrenoleukodystrofian hoitoon. 
Keroottihappoa esiintyy useissa kasveissa ja myös semiokemikaalina, pääasiassa feromonina, eliöiden viestinnässä.
Filippopolis

Filippopolis (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Komoriendrongo

Komoriendrongo ("Dicrurus fuscipennis") on drongojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Komoriendrongoa tavataan kotoperäisenä Komoreilla. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sitä tavataan vain hyvin pienellä alueella ja koska sen kanta on hyvin pieni. Lajin populaatioksi arvioidaan vähintään 100 yksilöä.
Elinympäristö.
Komoriendrongo elää Karthala-vuoren metsissä pääasiassa 100–1 150 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta sitä on löydetty alempaakin.
Elintavat.
Komoriendrongo käyttää ravinnokseen hyönteisiä ja hedelmiä. Sitä tavataan yksittäin, pareittain tai pienissä perhekunnissa. Se pesii syys-joulukuussa ja rakentaa pesänsä puunhaaraan.
Timo Miettinen (arkeologi)

Timo Miettinen (s. 1937) on suomalainen arkeologi, joka tunnetaan kalliomaalausten löytäjänä ja tutkijana. Hän on työskennellyt muun muassa Kymenlaakson museossa ja Museovirastossa. Hän on löytänyt yli 25 kalliomaalausta, enemmän kuin kukaan toinen suomalainen.
Helle Hellberg

Hellä (Helle) Axa Aurora Hellberg (1. marraskuuta 1884 Maarianhamina – 21. helmikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Hellbergin vanhemmat olivat räätäli Lars Hellberg ja Viktoria Hellberg. Perheessä oli kahdeksan lasta. Perheen äiti kuoli Hellen ollessa vielä lapsi ja isä meni uusiin naimisiin. Lopulta isä Lars alkoi juoda ja hänen räätälinverstaansa meni konkurssiin.
Perheensä vaikeasta taloudellisesta tilanteesta huolimatta Helle Hellberg onnistui opiskelemaan kansakoulunopettajaksi. Hän toimi aluksi opettajana Ahvenanmaalla mutta muutti sitten Uudellemaalle ja jäi sinne 24 vuodeksi. Hellberg palasi Maarianhaminaan vasta jäätyään ennenaikaiselle eläkkeelle tapaturman takia.
Hellbergin esikoisteos Ahvenanmaan saaristtoon sijoittuva novellikokoelma "Folk i skären" ilmestyi 1913. Hänen parhaimpina teoksinaan on pidetty 1949 ilmestynyttä novellikokoelmaa "Spelmännen" ja 1923 ilmestynyttä romaania "Glorias gåva". Hellbergin parhain luomiskausi osui 1940- ja 1950-luvuille. Hänen teostensa päähenkilöt olivat usein yhteiskunnan marginaaliin kuuluvia lapsia, köyhiä tai vanhuksia.
Nekromantik

Nekromantik on vuonna 1987 valmistunut Jörg Buttgereitin ohjaama kauhuelokuviin yleensä luettu elokuva.
Juoni.
Elokuva käsittelee nekrofiliaa. Elokuvassa pariskunta löytää mädäntyneen ruumiin ja huomaa sen tuovan vipinää heidän seksuaalielämäänsä. Miehen hämmästykseksi nainen alkaa rakastaa ruumista enemmän ja eräänä päivänä nainen on lähtenyt pois ja ottanut ruumiin mukaansa.
Kohtelu Suomessa.
Valtion elokuvatarkastamo kielsi (ikäraja: KK - Kokonaan Kielletty) elokuvan kokonaan ennakkotarkastuksessa 1993. Elokuva esitettiin Rakkautta &amp; Anarkiaa elokuvafestivaaleilla 1993 tämän takia Tallinnassa. Täyskielto raukesi vasta vuonna 1.1.2001 kuvaohjelmien tarkastusta koskevan lakimuutoksen tultua voimaan. Elokuva on ollut kiellettynä monissa maissa, ja se sai esimerkiksi Japanissa ensi-iltansa vasta 1996. Elokuvaa on esitetty kauhuelokuva-festivaaleilla 2000-luvulla.
Aulis Ojajärvi

Aulis Onni Ojajärvi (5. huhtikuuta 1913 Alajärvi – 13. lokakuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen rehtori, filosofian tohtori ja kirjailija.
Ura.
Ojajärvi pääsi ylioppilaaksi 1932 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1937 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1950.
Ojajärvi oli 1938–1947 Sanakirjasäätiön stipendiaattina tehtävänään sanastaa Etelä-Pohjanmaan ja Itä-Karjalan murteita. Hän oli Etelä-Pohjanmaan maakuntaliiton toiminnanjohtajana 1946–1947, Vähänkyrön yhteiskoulun suomen kielen ja historian lehtorina 1949–1953 ja Seinäjoen tyttölyseon suomen kielen vanhempana lehtorina 1953–1955.
Viimeksi Ojajärvi toimi Helsingin suomalaisen normaalilyseon suomen kielen yliopettajana 1955–1968 ja lyseon rehtorina 1959–1968.
Ojajärvi oli Äidinkielen opettajain liiton puheenjohtaja 1960–1968 ja "Suomen oppikoulujen rehtorien yhdistyksen" puheenjohtaja 1960–1964. Hän toimi Sinimustat-järjestön ensimmäisenä puheenjohtajana sen perustamisvuonna 1931 ja oli AKS:n jäsen 1930-luvulla.
M/S Seven Seas Voyager

M/S Seven Seas Voyager on Miamiin rekisteröidyn Regent Seven Seas Cruises -varustamon vuonna 2003 Italiassa valmistunut risteilyalus.
Rakentaminen.
Alus tilattiin T. Mariotti SpA:lta Genovasta Italiasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla mar001 ja alus laskettiin vesille syyskuussa 2001. Alus luovutettiin maaliskuussa 2003 Panamaan rekisteröidylle Radisson Seven Seas Cruisesille.
Liikennöinti.
Alus aloitti ensimmäisen ristelyinsä Monte Carlosta 1. huhtikuuta 2003. Yhtiön liiketoiminta siirtyi Prestige Cruise Holdingsille, joka nimesi yrityksen vuonna 2006 Regent Seven Seas Cruiseksi liputtaen aluksen Bahamalle kotisatamana Nassau.
M/V Artania

M/V Artania (aiemmilta nimiltään "Royal Princess" ja "Artemis") on saksalaisen Phoenix Reisen -varustamon risteilyalus. Se valmistui Wärtsilän Helsingin Telakalla Suomessa vuonna 1984 Princess Cruises -varustamolle. Se on pituudeltaan 230 metriä ja leveydeltään 32 metriä.
Rakentaminen.
Princess Cruises tilasi 165 miljoonalla dollarilla aluksen Wärtsilän Hietalahden telakalta Helsingistä. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 464 ja alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1984. Walesin prinsessa Diana kastoi aluksen 15. marraskuuta Southamptonissa Britteinsaarilla "Royal Princessiksi" ja se luovutettiin tilaajalle 30. lokakuuta.
Princess Royal.
Alus aloitti neitsytmatkansa 19. marraskuuta. 
Artemis.
Alus liitettiin P&amp;O:n laivastoon huhtikuussa 2005, jolloin Prunella Scales risti aluksen "Artemikseksi". Alus siirrettiin toukokuussa Lloyd Werftille Bremerhaveniin, jossa alus modernisoitiin. Sille valmistui 96 parvekkeellista liukuovin varustettua hyttiä kansille 5 ja 6.
Alus myytiin 22. syyskuuta 2009 Artania Shipping -yhtiölle. Se jatkoi edelleen P&amp;O:n tehtävissä aina 22. huhtikuuta 2011 saakka, jolloin se siirrettiin Phoenix Reisenille nimettynä "MV Artaniaksi".
Sarah Breton vastaanotti aluksen päällikön viran vuonna 2010, jolloin hänestä tuli toinen risteilyaluksen päälliköksi nimitetty nainen maailmassa. 
Artania.
Alus oli 28. huhtikuuta - 26. toukokuuta 2011 modernisoitavana Lloyd Werftillä Bremerhavenissa. Alukselle tehtiin 96 parveketta ja se sisustettiin saksalaiseen makuun soveltuvaksi risteilyalukseksi.
2024: foour new lifeboats
Lina Grinčikaitė

Lina Grinčikaitė (s. 3. toukokuuta 1987 Klaipėda) on liettualainen pikajuoksija.
Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2003 Grinčikaitė sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi ajalla 11,75. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2004 hän jäi välieriin ajalla 11,71. Vuoden 2006 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän juoksi finaalissa kuudenneksi ajalla 11,49. Pekingin olympialaisissa 2008 sekä Lontoon olympialaisissa 2012 Grinčikaitė selviytyi välieriin. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Grinčikaitė saavutti 100 metrillä pronssia juostuaan ajan 11,32. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän jäi alkueriin ajalla 11,48.
Lähde: IAAF
Henry Hoskyns

Henry William Furse "Bill" Hoskyns (19. maaliskuuta 1931 Lontoo – 4. elokuuta 2013 North Perrott, Somerset) oli brittiläinen miekkailija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Hoskyns kilpaili kuusissa olympiakisoissa vuosina 1956–1976 kaikkia kolmea lajia (floretti, kalpa, säilä) vaihdellen. Hän saavutti kalvan yksilökilpailun hopeaa Tokiossa 1964 ja kalvan joukkuekilpailun hopeaa Roomassa 1960. Vuonna 2013 Hoskyns oli yhä Ison-Britannian viimeisin miekkailun olympiamitalisti. MM-kilpailuista Hoskyns voitti kalvan yksilökilpailun maailmanmestaruuden Philadelphiassa 1958 ja neljä muuta mitalia.
Hoskyns kuoli North Perrottissa 4. elokuuta 2013, 82-vuotiaana.
Zhang Peimeng

Zhang Peimeng (; s. 13. maaliskuuta 1987 Peking) on kiinalainen pikajuoksija.
Zhang juoksi Moskovassa vuoden 2013 maailmanmestaruuskilpailuissa 100 metrin välierissä uuden Kiinan ennätyksen ajalla 10,00. Se ei kuitenkaan aivan riittänyt loppukilpailuun, sillä Zhang oli välierien yhdeksäs, saaden kuitenkin saman ajan kuin viimeinen finaaliin edennyt juoksija Christophe Lemaitre. Zhang juoksi ankkuriosuuden Kiinan 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sai hopeaa Pekingin MM-kilpailuissa 2015. 
Zhang saavutti vuonna 2009 Kantonissa järjestetyissä Aasian-mestaruuskilpailuissa kultaa 100 metrillä ja hopeaa pikaviestissä sekä 2015 Wuhanissa kultaa pikaviestissä ja hopeaa 100 metrillä. Aasian kisoissa 2014 Incheonissa hän sai kultaa pikaviestissä. Universiadeissa 2007 Bangkokissa hän saavutti hopeaa 100 metrillä ja pronssia pikaviestissä.
Lähde: IAAF
Rudolph Karstadt

Rudolph Karstadt (16. helmikuuta 1856 Grevesmühlen – 15. joulukuuta 1944 Schwerin) oli saksalainen liikemies.
Isältään lainaamilla 1000 taalerilla hän perusti kahden siskonsa avustamana ensimmäisen myymälänsä Tuch-, Manufactur- und Konfectionsgeschäftin Wismariin 14 toukokuuta 1881. Vuoteen 1920 mennessä Karstadt omisti Saksassa yli 30 Karstad Warenhaus -tavarataloa. Tavarataloketju jatkaa nykyään nimellä Arcandor.
Harry Gullichsen

Harry Gullichsen (31. lokakuuta 1902 Kotka – 4. syyskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos ja teollisuusvaikuttaja. Yhdessä puolisonsa Maire Gullichsenin kanssa hän tuki voimakkaasti Suomen arkkitehtuurin ja modernin taiteen kehitystä.
Elämäkerta.
Hänen isänsä oli pitkään Ab W. Gutzeit &amp; Co:n pääjohtajana toiminut norjalaissyntyinen Alexander Gullichsen. Myös Harry Gullichsen työskenteli aluksi yrityksessä, kunnes vuonna 1926 siirtyi A. Ahlström Osakeyhtiön palvelukseen. Heinäkuussa 1928 hän avioitui yhtiön johtajan Walter Ahlströmin tyttären Mairen kanssa. Ahlströmin kuoltua vuonna 1931 valittiin Gullichsen seuraavana vuonna yhtiön pääjohtajaksi. 
Hänet tunnettiin muun muassa hyvistä neuvottelu- ja sovittelutaidoistaan. Esimerkiksi Gullichsenin vuonna 1940 K.-A. Fagerholmin ja Eero A. Wuoren kanssa käymät keskustelut auttoivat merkittävästi niin sanotun tammikuun kihlauksen syntyyn.
Harry Gullichsen oli yhdessä puolisonsa Mairen kanssa suuri taiteen ja arkkitehtuurin ystävä. Hänen pitkäaikainen yhteistyökumppaninsa oli arkkitehti Alvar Aalto, joka suunnitteli Ahlström-yhtiöille useita kohteita eri puolille maata. Merkittävin niistä on vuonna 1939 Noormarkkuun valmistunut pariskunnan kotitalo Villa Mairea. Sitä pidetään yhtenä Aallon merkittävimmistä luomuksista ja se on myös kansainvälisesti tunnetuimpia arkkitehtuurikohteita Suomessa. Aalto suunnitteli Gullichsenin ehdotuksesta myös muun muassa Sunilan sellutehtaan Kotkaan sekä laati vuonna 1942 Kokemäenjoenlaakson aluesuunnitelman, joka oli Suomen ensimmäinen seutukaava.
Sydänvaivoista kärsinyt Gullichsen kuoli sydänkohtaukseen 51-vuotiaana. Hänen lapsiaan ovat Harriet Gullichsen, arkkitehti Kristian Gullichsen, emeritusprofessori Johan Gullichsen sekä filosofi ja Uppsalan yliopiston emeritaprofessori Lilli Alanen. Kristian Gullichsenin poika on kuvataiteilija ja muusikko Alvar Gullichsen.
Allsvensk Samling

Allsvensk Samling on aikakauskirja, joka on perustettu Riksföreningen för svenskhetens bevarande i utlandetille Göteborgissa.
Aikakauskirja ilmestyi vuosina 1914–1971, kunnes muutti nimekseen "Tidningen Sverigekontakt". Ensimmäinen numero ilmestyi 1. toukokuuta 1914. Aikanaan aikakauskirjalla oli ruotsinkielisen lehden suurin levikki ulkomailla. Päämääränä oli koota ruotsalaiset ulkomailla huostaansa.
Suomenruotsalainen Enni Lundström toimi aikakauskirjan toimittajana vuosina 1914–1923.
Evan Brewer

Evan Brewer (s. 26. syyskuuta 1981 Nashville, Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaisen teknistä death metallia soittavan The Faceless -yhtyeen basisti. Hän on ollut mukana ainoastaan The Facelessin Autotheism-levyllä. 
Basistina Evan Brewer on ennen kaikkea tunnettu virtuoosimaisesta soolotuotannostaan, joka on progressiivista bassotaiturointia. Evan Brewer on julkaissut sooloartistina kaksi albumia, ensimmäisen Alone-albumin vuonna 2011 ja toisen levynsä ”Your Itinerary” 16. kesäkuuta 2013. Alone-levy on sai nimensä siitä, että basso on ainoa levyllä käytetty instrumentti. Hänen toisella albumillaan käytetään useampia instrumentteja, ja levyllä kuullaan rummut, koskettimet ja erinäisiä efektejä rikastamassa levyn soundimaailmaa.
Evan Brewer on Regi Wootenin hyvä ystävä, ja on sanonut, että Wootenin veljesten kanssa hengaaminen vaikutti hänen soittotyyliinsä radikaalisti.
Soittimet ja välineet.
Brewer käyttää lähes poikkeuksetta EMG:n mikrofoneja ja Dunlopin plektroja kaikissa bassoissaan.
Enni Lundström

Enni Alfhild Ingeborg Lundström (28. lokakuuta 1866 Pälkäne – 21. tammikuuta 1935) oli suomenruotsalainen kirjailija ja toimittaja.
Hän opiskeli Helsingissä ja hänestä tuli Kotka Svenska Samskolan rehtori 1899–1901. Mentyään naimisiin ruotsalaisen professorin Vilhelm Lundströmin kanssa hän sai töitä toimittajana, muun muassa "Göteborgs Aftonbladissa" 1901–1906, missä hänen miehensä toimi päätoimittajana. Vuosina 1914–1923 Lundström oli "Allsvensk Samlingin" päätoimittaja. Hän myös otti osaa Riksföreningen för svenskhetens bevarande i utlandetin työhön.
Marja Päivinen

Marja Kristiina Päivinen (ent. Pärssinen, ent. Päivinen-Pärssinen, o.s. Päivinen, s. 13. maaliskuuta 1971 Jyväskylä) on kilpauransa lopettanut suomalainen uimari. Hän edusti urallaan Simmistä ja Jyväskylän Uimaseuraa.
Päivinen saavutti urallaan lyhyen radan EM-kilpailuissa pronssia 50 metrin perhosuinnissa Rostockissa 1996 ja pronssia 4 × 50 metrin perhosuintiviestissä Gatesheadissa 1993. Hän edusti Suomea myös kolmissa kesäolympialaisissa: Barcelonassa 1992 hän ui 50 ja 100 metrin vapaauinnissa 38:nneksi, 100 metrin perhosuinnissa 32:nneksi ja 4×100 metrin sekauintiviestissä 15:nneksi, Atlantassa 1996 hän sijoittui samaisessa sekauintiviestissä 14:nneksi, 4×100 merin vapaauintiviestissä 16:nneksi ja 100 metrin perhosuinnissa 22:nneksi, ja Sydneyssä 2000 hän oli 100 metrin perhosuinnissa 33:s.
Sharon Day-Monroe

Sharon Day-Monroe (o.s. "Day", s. 9. kesäkuuta 1985 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen moniottelija ja korkeushyppääjä.
Day aloitti yleisurheilu-uransa korkeushyppääjänä. Hän sai korkeushypyssä pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2004. Vuonna 2007 hän oli Pan-Amerikan kisoissa kuudes. Pekingin olympialaissa 2008 Day ei päässyt loppukilpailuun.
Arvokisoissa Day kilpaili seitsenottelussa ensimmäisen kerran Berliinin MM-kisoissa 2009 ollen kymmenes. Korkeushypyssä hän karsiutui loppukilpailusta. Daegun MM-kisoissa 2011 Day oli seitsenottelussa 16:s. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 hän oli seitsenottelussa 14:s.
Moskovan MM-kisoissa 2013 Day oli seitsenottelussa kuudes ja Sopotin sisäratojen MM-kisoissa 2014 viisiottelussa neljäs. Pekingin MM-kisoissa 2015 Day-Monroe oli 14:s ja Lontoon 2017 MM-kilpailuissa 20:s.
Day kuuluu Asicsin yleisurheilutalliin. Hän teki valmistajan kanssa sopimuksen vuonna 2008 siirryttyään yliopistosta ammattilaiseksi. Hänen puolisonsa Dan Monroe on koripallovalmentaja.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde
Benn Harradine

Benn Harradine (s. 14. lokakuuta 1982, Newcastle) on australialainen kiekonheittäjä. Hän pitää hallussaan kiekonheiton Australian ennätystä tuloksella 68,20m. 
Harradine sijoittui kahdeksanneksi Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 2006. Hän karsiutui loppukilpailusta Pekingin olympialaisissa 2008 ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009. Hän voitti kultaa Kansainyhteisön kisoissa New Delhissä 2010 tuloksella 65,45 ja sijoittui samana vuonna toiseksi maanosien cupissa Splitissä. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli viides tuloksella 64,77. Hän sijoittui vuoden 2012 Lontoon kesäolympialaisten kiekonheitossa yhdeksänneksi. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui loppukilpailusta.
Harradine sijoittui neljänneksi Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli kymmenes. Hän karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017.
Harradine on voittanut kiekonheiton Australian-mestaruuden 2007, 2008, 2010, 2011, 2012 ja 20142.
Makeba Alcide

Makeba Alcide (s. 24. helmikuuta 1990 Castries) on saintlucialainen seitsenottelija.
Alcide pitää maansa ennätystä hallussaan sekä seitsenottelussa että 100 metrin aidoissa. Hän on valmistunut Arkansas’n yliopistosta ja asuu edelleen Fayettevillessä, Arkansas’n osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: IAAF
Guanfasiini

Guanfasiini (kauppanimellä Intuniv) on sympatolyytti. Se on valikoiva ADRA2A-reseptori agonisti. Suomessa se on hyväksytty tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriön ylivilkkausoireiden hoitoon ja sillä on myyntilupa valmistenimellä Intuniv. Muualla maailmassa se on hyväksytty myös korkean verenpaineen hoitoon. Guanfasiini alentaa verenpainetta, ja sillä on rauhoittavia ominaisuuksia. Lääke tuli markkinoille Yhdysvalloissa 1986. Suomessa lääke on tullut myyntiin vasta vuonna 2015 jolloin Euroopan lääkevirasto antoi sille luvan ADHD:n hoidossa. Se on asetettu EU:n lisäseurannan alaiseksi lääkeaineksi.
Liv ja Maddie

Liv ja Maddie () on yhdysvaltalainen Disney Channel -kaapelikanavalla esitettävä tilannekomediasarja, jonka ovat luoneet John D. Beck ja Ron Hart. Sen pilottijakso esitettiin 19. heinäkuuta 2013. Sarjan neljäs ja samalla viimeinen kauden esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 23. syyskuuta 2016.
Sarjan pääosassa on Dove Cameron, joka näyttelee kaksoisroolissa luonteeltaan kovasti toisistaan poikkeavia identtisiä kaksosia, Liv ja Maddie Rooneya.
Juoni.
Sarjan alussa Liv palaa Hollywoodista kotiinsa Stevens Pointin pikkukaupunkiin Wisconsiniin esiinnyttyään neljä vuotta (kuvitteellisessa) suositussa televisiosarjassa "Sing It Loud!" Livin vanhemmat, veljet ja kaksoissisko ottavat hänet lämpimästi vastaan. Tytöt ovat erossa olon aikana kasvaneet erilleen ja kokonaan omiin persoonallisuuksiinsa. Livin kaksoissisar Maddie on urheilullinen poikatyttö, joka pelaa Ridgewood High schoolin koripallojoukkueen kapteenina. Liv on tyttömäinen ja viehättävä nuori nainen, joka vielä kotiin palattuaankin pääsee luomaan uraa filmitähtenä.
Komorien frangi

Komorien frangi ("KMF") on Komorien virallinen rahayksikkö, jonka liikkeelle laskemisesta vastaa Komorien keskuspankki ("Banque Centrale des Comores"). Se on ollut käytössä vuodesta 1925 lähtien. Tuolloin se otettiin käyttöön aiemmin siiromaavallan aikana käytössä olleen Ranskan frangin. Komorien frangi jakaantuu 100 centimeen.
Vuodesta 1975 (itsenäistymisestä) vuoteen 1994 asti Komorien frangi oli sidottu Ranskan frangiin kurssilla 50:1 (50 KMF = 1 FRF). Frangin devalvaation seurauksena kurssi muutettiin muotoon 100:1. Euron käyttöönoton jälkeen vuonna 1999 frangi sidottiin euroon. Sidonnaisuus Ranskan frangiin ja sittemmin euroon on auttanut vakauttamaan Komorien frangin arvoa ja suojannut sitä suurilta valuuttavaihteluilta. Tämä on tuonut taloudellista vakautta maahan, vaikka sen talous on yhä riippuvainen maatalousviennistä ja teollistuminen on vähäistä.
Vuoden 2005 valuuttauudistuksessa otettiin käyttöön uudet setelit ja kolikot väärennösten estämiseksi ja valuuttajärjestelmän tehostamiseksi. Uudistuksen tavoitteena oli lisätä kansalaisten luottamusta frangiin ja edistää sen käyttöä arjessa. Komoreilla käteinen on yleisin maksutapa, ja vaikka osa kauppiaista hyväksyy myös dollareita tai euroja, vaihtoraha annetaan aina frangeina.
Nykyisillä kiinteällä vaihtokursseilla muunnettuna yksi euro on 491,96775 Komorien frangia.
Kansainvälisen valuuttarahaston mukaan vuoden 2023 lopussa Komorien laajempi rahamäärä (M3) oli 230,56 miljardia frangia. Valuuttasuojaukseen oli varattu yhteensä 147,67 miljardin frangin arvosta varantoja, mikä vastaa suhdetta 1:1,6 ja on kansainvälisesti keskimääräistä korkeampi. Kaikki valuuttavarannot koostuvat ulkomaisista valuutoista, Kansainvälisen valuuttarahaston erityisnosto-oikeuksista (SDR) sekä muista reserviasemista. Kultavarantoja hallinnolla ei ole.
Nimellisarvot.
Kolikot:
Setelit:
Wassana Winatho

Wassana Winatho (s. 30. kesäkuuta 1980 Prachinburi) on thaimaalainen seitsenottelija ja 400 metrin aitajuoksija.
Winatho pitää hallussaan Thaimaan ennätystä seitsenottelussa ja 4x400m viestissä osana neljän hengen joukkuetta. Moskovan MM-kisojen seitsenottelussa Winatho paransi vanhaa keihäsennätystään yli kuudella metrillä.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: IAAF
Irina Karpova

Irina Vladimirovna Karpova (s. 13. helmikuuta 1980 Öskemen, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen seitsenottelija.
Karpova on naimisissa kazakstanilaisen kymmenottelun olympiamitalistin Dmitri Karpovin kanssa.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: IAAF
Japaninunihiiri

Japaninunihiiri eli japaninunikeko ("Glirulus japonicus") on unikekojen heimoon kuuluva Japanissa tavattava jyrsijälaji.
Tuntomerkit.
Japaninunihiirellä on ruskea turkki ja tummanruskea tai musta selkäjuova. Sukupuolet ovat samannäköiset. Japaninunihiiri on 105–135 millimetriä pitkä ja painaa 14–40 grammaa.
Levinneisyys.
Japaninunihiirtä esiintyy kotoperäisenä Japanissa, missä sitä tavataan Honshun, Shikokun, Kyushun ja Dogon saarilla. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska se on laajalle levinnyt, vaikkakaan ei yleinen laji, eikä sillä ole tunnettuja uhkia.
Elintavat.
Japaninunihiiri elää vuoristojen metsissä, ja sitä tavataan pääasiassa 400–1 800 metrin korkeudella.Se on pääasiassa yöaktiivinen ja liikkuu pääasiassa puissa. Se käyttää ravinnokseen hedelmiä, linnunmunia, hyönteisiä ja muita pieniä eläimiä. Japaninunihiiri nukkuu talvella talviunta.
Lisääntyminen.
Japaninunihiiret ovat moniavioisia. Ne pariutuvat loppukeväällä tai alkukesällä. Raskaus kestää noin kuukauden, ja naaras synnyttää keskimäärin neljä poikasta kesä-heinäkuussa. Poikaset itsenäistyvät 4–6 viikon ikäisinä ja saavuttavat sukukypsyyden vuoden ikäisinä. Japaninunihiiri elää keskimäärin 3–5-vuotiaaksi, ja pisimmillään sen tiedetään eläneen 6-vuotiaaksi.
Gallian kieli

Gallian kieli eli galli on nykyään kadonnut kelttiläinen kieli. Sitä puhuttiin Galliassa eli osassa nykyisten Ranskan, Sveitsin, Belgian ja Pohjois-Italian aluetta 500-luvulta eaa. 500-luvulle jaa. Sen jälkeen sen korvasi vulgaarilatina tai germaaniset kielet.
Sofia Linde

Sofia Ylva Teodora Linde (s. 12. tammikuuta 1995) on ruotsalainen seitsenottelija.
Linde sai hopeaa alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Rietissä vuonna 2013.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: IAAF
Naskalileuka

Naskalileuka ("Omosudis lowii") on auloppikaloihin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan kaikista trooppisista ja subtrooppisista valtameristä syvistä vesistä. Se on ainoa laji naskalileukojen (Omosudidae) heimossa. Eräissä lähteissä sitä pidetään purjeliskokaloihin (Alepisauridae) kuuluvana.
Koko ja anatomia.
Naskalileuka on pienehkö kala, joka kasvaa suurimmillaan noin 30 cm pitkäksi. Tyypillinen pituus on noin 20 cm. Tyypillisiä oiirteitä ovat suuret silmät, iso pää, suuri silmien taakse ulottuva suu ja massiivinen alaleuka. Hampaat ovat kookkaat ja osa hampaista ovat torahammasmaisia. Kalan selkäevä on lyhyt ja pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Naskalileualla on rasvaevä. Väriltään naskalileuaka on selästään ruskea ja vatsastaan hohtavan hopeanharmaa. Perä- ja selkäevät ovat mustat. Naskalileuka on hermafrodiitti.
Levinneisyys ja elintavat.
Naskalilauekaa tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä trooppisilta ja subtrooppisilta alueilta. Ne elävät yksittäin tai pieninä ryhminä tyypillisesti 700–4 300 metrin syvyydessä. Sen ravintoa ovat kalat ja selkärangattomat eläimet, kuten nilviäiset ja se kykenee nielemään itseään kookkaampiakin saaliita.
Baarn

Baarn () on kunta ja kaupunki Alankomaissa Utrechtin provinssissa. Baarnin pinta-ala on 33,01 km². ja Baarnissa asuu on 24 268 asukasta (31.12.2012), joten asukastiheys on 735 as./km².
Aiheesta muualla.
Valeria Straneo

Valeria Straneo (s. 5. huhtikuuta 1976 Alessandria) on italialainen kestävyysjuoksija.
Vasta vanhemmalla iällä kestävyysjuoksun eliittiin murtautunut Straneo pitää hallussaan Italian ennätystä sekä maratonilla että puolimaratonilla. Hän saavutti Moskovan MM-kisoissa 2013 hopeaa maratonilla, johdettuaan kilpailua alusta aina 40 kilometriin saakka. Loppukiritaistelussa Straneo kuitenkin hävisi hallinneelle mestarille, Kenian Edna Kiplagatille 14 sekunnilla. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 Straneo sijoittui myös toiseksi. Tuolloin hän johti kilpailua pitkään yhdessä voittajan Christelle Daunayn kanssa, mutta hävisi tälle lopulta 13 sekunnilla. Lontoon olympialaisissa 2012 Straneo oli maratonilla seitsemäs, puolimaratonin MM-kilpailuissa 2014 kahdeksas ja maastojuoksun EM-kilpailuissa 2011 kymmenes.. Hän voitti kultaa Välimeren kisojen puolimaratonilla 2013.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: IAAF
Ruandan frangi

Ruandan frangi (valuuttatunnus RWF) on Ruandan rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1964 lähtien. Sitä ennen Ruandassa oli käytössä siirtomaavallan aikainen eli Kongon frangi. Ruandan frangi jakaantuu 100 centimeen.
Ruandassa on käytössä 500, 1 000, 2 000 ja 5 000 frangin setelit sekä 1, 5, 10, 20, 50 ja 100 frangin kolikot.
23. helmikuuta 2025 yksi Ruandan frangi vastasi 0,00068 euroa, eli yksi euro oli 1 462,59 frangia.
Rasmus Mägi

Rasmus Mägi (s. 4. toukokuuta 1992 Tartto) on virolainen yleisurheilija, jonka päälaji on 400 metrin aitajuoksu. Hän kilpailee myös 400 metrin juoksussa.
Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009 Mägi pääsi välieriin 400 metrin aidoissa. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 hän juoksi ajan 53,86 eikä selviytynyt jatkoon alkueristä. Hän sijoittui neljänneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Mägi sijoittui viidenneksi juostuaan finaalissa ajan 50,01. Lontoon olympialaisissa 2012 hän jäi alkueriin ajalla 50,05. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 Mägi saavutti pronssia omalla sekä maansa ennätysajalla, 49,19. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui välierissä.
Vuonna 2014 Mägi paransi Viron ennätystä 400 metrin aitajuoksussa kolmesti; Ostravassa 17. kesäkuuta aikaan 48,87, Tallinnassa 3. elokuuta 48,77 ja Zürichin EM-kilpailuiden välierässä 13. elokuuta 48,54. EM-kilpailuiden loppukilpailussa hän juoksi hopealle ajalla 49,06. Hän karsiutui välierissä Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui kuudenneksi Viron ennätysajalla 48,40. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän oli kuudes. Hän karsiutui välierissä Dohan MM-kilpailuissa 2019. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän paransi maansa ennätystä kahdesti: välierissä aikaan 48,36 ja finaalissa 48,11, jolla sijoittui seitsemänneksi. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän oli kahdeksas ajalla 48,92 ja Budapestin MM-kilpailuissa 2023 seitsemäs ajalla 48,33. Vuonna 2024 hän sijoittui Rooman EM-kilpailuissa neljänneksi ajalla 48,13 ja Pariisin olympialaisissa seitsemänneksi ajalla 52,53.
Hän juoksi 400 metrin Viron ennätyksen 45,45 Tallinnassa 26. kesäkuuta 2021 ja 45,35 Tallinnassa 25. kesäkuuta 2022. 400 metrin aitajuoksussa Mägi paransi omaa Viron ennätystään kesäkuussa 2022 aikaan 47,82.
HMAS Anzac (FFH 150)

HMAS Anzac (viirinumero FFH 150) on Australian laivaston Anzac-luokan helikopterifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Tenix Defence Systemsiltä. Aluksen köli laskettiin 5. marraskuuta 1993, ja alus laskettiin vesille 16. syyskuuta 1994. Alus otettiin palvelukseen 18. toukokuuta 1996.
Anton Makarenko

Anton Semjonovitš Makarenko (, 13. maaliskuuta 1888 Harkovan läänin Sumyn kihlakunnan Belopolje – 1. huhtikuuta 1939 Moskova) oli neuvostoliittolainen kasvatustieteilijä ja kirjailija.
Anton Makarenko syntyi rautatieläisen perheeseen, suoritti opettajakurssin Krementšugissa ja työskenteli opettajana Ukrainassa. Hän valmistui Pultavan opettajainstituutista vuonna 1917. 1920–1930-luvuilla Makarenko johti alaikäisten rikollisten työsiirtolaa Pultavan lähellä ja lasten työkommuunia Harkovan esikaupungissa. Vuonna 1937 hän siirtyi Moskovaan keskittyäkseen kirjalliseen ja teoreettiseen toimintaansa.
Makarenkon kasvatusfilosofia korostaa kollektivismin ja työn merkitystä sekä vanhempien vastuuta perheessä. Hän esitti näkemyksensä teoreettisten kirjoituksiensa ohella kaunokirjallisissa teoksissaan kuten "Paljasjalkaiset isännät" ("Pedagogitšeskaja poema", 1933–1935) ja "Liput torneissa" ("Flagi na bašnjah", 1938). Kirjailijan ajatukset herättivät aluksi kritiikkiä, mutta Stalinin autoritarismin voimistuessa niitä alettiin pitää ”kommunistisen kasvatuksen” malliesimerkkinä.
Nafissatou Thiam

Nafissatou "Nafi" Thiam (s. 19. elokuuta 1994 Namur, Belgia) on belgialainen seitsenottelija ja kolminkertainen olympiavoittaja.
Thiam sijoittui neljänneksi Villeneuve d'Ascqin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 ja 14:nneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa 2012. Hän oli viisiottelussa kuudes Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013. Hän voitti seitsenottelun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Rietissä 2013 pistein 6298. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli neljästoista.
Thiam sijoittui korkeushypyssä kahdeksanneksi Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sai seitsenottelussa pronssia pistein 6423. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 Thiam sai viisiottelussa hopeaa ennätyspisteillään 4696. Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 hän sai hopeaa korkeushypyssä tuloksella 187. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Thiam sijoittui seitsenottelussa 11:nneksi.
Thiam sijoittui Amsterdamin EM-kilpailuissa korkeushypyssä neljänneksi tuloksella 193. Hän voitti seitsenottelun olympiakultaa Rion olympialaisissa 2016. Pistesaldo 6810 oli hänen uusi henkilökohtainen ennätyksensä, ja samalla myös Belgian ennätys. Thiam kukisti hallitsevan olympiavoittajan Jessica Ennis-Hillin 35 pisteellä. Sisäratojen EM-kilpailuissa Belgradissa 2017 Thiam voitti kultaa viisiottelussa tuloksella 4870.
Toukokuussa 2017 Thiam otteli Götzisissä tuloksen 7013 pistettä, ollen neljäs 7000 pisteen ylittäjä seitsenottelussa. Ottelusarjassaan hän heitti keihäässä Belgian ennätyksen 59,32 m. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän voitti seitsenottelun kultaa pistein 6784. Hän voitti seitsenottelun Euroopan-mestaruuden Berliinissä 2018 pistein 6816. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti seitsenottelussa hopeaa pistein 6677. Hän voitti viisiottelun sisäratojen Euroopan-mestaruuden Toruńissa 2021 Belgian ennätyspistein 4904. Tokion olympialaisissa vuonna 2021 Thiam voitti olympiakultaa pistein 6791. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 Thiam voitti maailmanmestaruuden pistein 6947. Samana vuonna hän voitti Euroopan-mestaruuden Münchenin EM-kilpailuissa tuloksella 6628.
Istanbulin EM-hallikilpailuissa 2023 Thiam voitti kultaa maailmanennätystuloksella 5055. Hän rikkoi Natalja Dobrynskan entisen ennätyksen 42 pisteellä. Hän voitti seitsenottelun Euroopan-mestaruuden Roomassa 2024 pistein 6848. Pariisin olympialaisissa hän voitti kolmannen olympiakultansa pistein 6880. Hän keskeytti seitsenottelun Tokion MM-kilpailuissa 2025.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: WA, Tilastopaja
NR = maan ennätys
ME = maailmanennätys
Vjatšeslav Šiškov

Vjatšeslav Jakovlevitš Šiškov (; 3. lokakuuta 1873 Bežetsk – 6. maaliskuuta 1945 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Vjatšeslav Šiškov syntyi kauppiasperheeseen, valmistui Vyšni Volotšokin teknisestä opistosta ja työskenteli Siperiassa jokien tutkijana sekä vuodesta 1915 lähtien liikenneministeriössä Pietarissa. Hänen ensimmäinen kertomuskokoelmansa "Sibirski skaz" (”Siperialaistarina”) ilmestyi vuonna 1916. Neuvostoliiton kirjallisuuselämän ”myötäilijöihin” kuuluneen Šiškovin merkkiteoksia on tyyliltään realistinen Siperian-kuvaus "Ugrjum-reka" (”Ugrjumjoki”, 1933). Kirjailijan historiallinen suurromaani "Jemeljan Pugatšov" sai Stalin-palkinnon vuonna 1946.
Marietta Šaginjan

Marietta Sergejevna Šaginjan (); (2. huhtikuuta 1888 Moskova, Venäjän keisarikunta – 21. maaliskuuta 1982 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Elämäkerta.
Marietta Šaginjan syntyi armenialaisen lääkärin ja vanhan kauppiassuvun tyttären perheeseen. Hän opiskeli filosofiaa ja julkaisi ensimmäisen teoksensa vuonna 1903. Šaginjanin symbolistinen runokokoelma "Orientalia" (1913) herätti suurta huomiota. Hänen vallankumousta edeltävien filosofisten pohdiskelujensa yhteenveto on vuonna 1923 ilmestynyt romaani "Svoja sudba" (”Oma kohtalonsa”).
Šaginjan suhtautui innostuneesti lokakuun vallankumoukseen ja osallistui aktiivisesti 1920-luvun kirjallisuuselämään. Vuosina 1924–1925 hän julkaisi salanimellä Jim Dollar avoimesti propagandististen seikkailukertomusten sarjan "Mess Mend". Marietta Šaginjan oli nuorena symbolistirunoilija Zinaida Gippiuksen ihailija ja ystävä. Tämän hän yritti aktiivisesti painaa unohduksiin ja onnistui luomaan arvostetun uran ja laajan tuotannon Neuvostoliitossa.
Ensimmäisen viisivuotissuunnitelman aikana Šaginjan kirjoitti kiitetyn tuotantoromaanin "Gidrotsentral" ("Vesivoimala", 1931). Kirjailijan ensimmäinen Lenin-aiheinen teos "Bilet po istorii" (”Historian tenttikysymys”, 1938) sai sen sijaan ideologisen murskavastaanoton. 1940- ja 1950-luvuilla Šaginjan kirjoitti lähinnä kuvauksia ja kirjallisuustieteellisiä tutkimuksia. Hän sai tohtorinarvon Taras Ševtšenkoa käsittelevästä kirjastaan (1944) ja Stalin-palkinnon kuvauskokoelmasta "Putešestvije po Sovetskoi Armenii" (”Matka Neuvosto-Armeniassa”, 1950). Šaginjan palkittiin useasti, ja hänen historiallisia aiheita käsittelevät romaaninsa olivat suosittuja. 1960-luvulla Šaginjan laati neliosaisen Lenin-aiheisen teossarjan, joka sai Lenin-palkinnon vuonna 1972. Kirjailijan muistelmat "Tšelovek i vremja" (”Ihminen ja aika”) ilmestyivät vuonna 1980.
Šaginjan oli Neuvostoliiton kommunistipuolueen jäsen vuodesta 1942. Hänet on palkittu muun muassa Lokakuun vallankumouksen kunniamerkillä ja kahdella Leninin kunniamerkillä. Vuonna 1976 hän sai sosialistisen työn sankarin arvonimen.
Meg &amp; Dia

Meg &amp; Dia oli yhdysvaltalainen vuonna 2004 perustettu rock-yhtye. Sen perustivat sisarukset Meg ja Dia Frampton, mutta myöhemmin siihen liittyi enemmän jäseniä. Vuonna 2005 yhtye teki levytyssopimuksen Doghouse Recordsin kanssa. Myöhemmin yhtye teki levytyssopimuksen Warner Brosin kanssa, joka kuitenkin päättyi vuonna 2010. Vuonna 2011 Dia osallistui Yhdysvalloissa "The Voice" -laulukilpailuun, jossa hän sijoittui toiseksi. Meg ilmoitti lokakuussa 2012, että yhtye ei julkaise enää musiikkia tällä nimellä, vaan hän ja Dia keskittyvät omiin projekteihinsa.
HMAS Arunta (FFH 151)

HMAS Arunta (viirinumero FFH 151) on Australian laivaston Anzac-luokan fregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Tenix Defence Systemsiltä, missä köli laskettiin 22. heinäkuuta 1995. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1996 ja otettiin palvelukseen 12. joulukuuta 1998.
Melanie Klaffner

Melanie Klaffner (s. 22. toukokuuta 1990 Waidhofen an der Ybbs) on itävaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 175 tammikuussa 2014 ja nelinpelissä sijalla 148 toukokuussa 2009. Hän on voittanut urallaan 11 ITF-turnausta kaksinpelissä.
Fed Cup -debyyttinsä Klaffner teki vuonna 2006.
Erica Moore

Erica Moore (s. 25. maaliskuuta 1988) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpailee 800 metrin juoksussa.
Sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Moore saavutti pronssia 800 metrillä juostuaan uudeksi ennätysajakseen 1.59,97.
Mooren ulkoratojen ennätys 400 metrillä on 52,60, jonka hän juoksi toukokuussa 2010. 400 metrin aidat hän on juossut parhaimmillaan aikaan 56,21 toukokuussa 2010. 800 metrillä hänen ennätyksensä on 2.00,05 heinäkuulta 2012 ja seitsenottelussa 5553 pistettä toukokuulta 2010.
Jukataninpeurahiiri

Jukataninpeurahiiri ("Peromyscus yucatanicus") on Keski-Amerikassa tavattava jyrsijälaji.
Levinneisyys.
Jukataninpeurahiirtä tavataan Jukatanin niemimaalla Meksikossa ja Guatemalassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska se on laajalle levinnyt ja yleinen, eikä sen uskota olevan vähenemässä.
Elintavat.
Jukataninpeurahiiri elää alankoalueiden metsissä. Se voi lisääntyä vuoden ympäri, mutta lisääntymisaktiivisuus on suurimmillaan sadekausien aikaan. Jukataninpeurahiiri saa kerrallaan 1–4 poikasta. Keskimääräinen poikasluku on 2,8.
Mannermainen bulldoggi

Mannermainen bulldoggi (, ) on sveitsiläinen koirarotu. 
Ulkomuoto.
Mannermainen bulldoggi on keskikokoinen, lähes neliönmuotoinen, tiivisrakenteinen ja atleettinen. Selkeä bulldoggin rotutyyppi on tarkkoja mittasuhteita tärkeämpi ominaisuus. Kirsun tulee olla musta. Pyöreät ja toisistaan etäällä sijaitsevat silmät ovat väriltään tummanruskeat. Sekä ruusu- että taittokorvat sallitaan. Voimakkaan hännän tulee olla joko suora tai vain hieman kaareutunut. Lyhyt ja sileä karvapeite voi olla joko yksi- tai kaksivärinen, ja kaikki sellaiset värit, joihin liittyy musta kirsu sallitaan. Kaksivärisillä pohjavärin tulee olla valkoinen ja muunväristen merkkien toivotaan muodostavan epäsymmetrisiä kuvioita. Sininen ja ruskea väri eivät ole sallittuja. Myös musta maski sallitaan. Urosten säkäkorkeus on 42–50 cm ja narttujen 40–48 cm. Paino vaihtelee 20–30 kg välillä ja sen tulisi olla suhteutettuna säkäkorkeuteen.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rodun ihailijoiden mukaan ei ole olemassa toista keskisuurta molossityyppistä perhekoiraa, jolla olisi yhtä joustava luonne. Tätä pidetäänkin yhtenä sen ainutlaatuisimmista piirteistä, minkä lisäksi se on itsevarma, valpas ja ystävällinen. Aggressiivisuus ja arkuus ovat epätyypillisiä ja ei-toivottuja ominaisuuksia.
Alkuperä.
Sveitsin eläinsuojelulaki (artikla 10) määrää, että jalostus ei saa tuottaa eläimelle liikaa terveydellistä tai rakenteellista haittaa. Nykyinen englanninbulldoggi ei täyttänyt lain vaatimuksia, minkä vuoksi päätettiin jalostaa uusi keskikokoinen bulldoggi, jolla kuitenkin olisi tavallisen englanninbulldoggin luonne. Tähän Sveitsin kennelliiton tukemaan jalostusohjelmaan käytettiin englanninbulldoggia ja terveemmän rakenteen omaavaa vanhaenglanninbulldoggia, joiden välisistä risteytyksistä syntyi alkuperäistä englanninbulldoggia muistuttanut koira. Koska alkoi olla selvää, että kyseessä ei ollut enää pelkkä erillinen jalostuslinja vaan uudentyyppinen rotu, se päätettiin nimetä kotimaansa sijainnin mukaan mannermaiseksi bulldoggiksi. FCI:llä oli jo alusta lähtien merkittävä osuus rodun synnyssä, sillä monet ratkaisevat päätökset koskien jalostusohjelmaa tehtiin FCI:n kanssa tapahtuneiden neuvottelujen pohjalta. 
Continental Bulldog Club Switzerland (CBCS) perustettiin 5. joulukuuta 2004, ja Sveitsin kennelliitto tunnusti rodun virallisesti 19. helmikuuta 2005 hyväksyen samalla myös sen ensimmäisen rotumääritelmän. 24. tammikuuta 2011 eräs CBCS:n keskeisimmistä jäsenistä, Imelda Angehrn, päätti lähteä autolla Belgiaan saadakseen tavata FCI:n pääjohtajan Yves de Clercqin henkilökohtaisesti. Hän toi samalla mukanaan kaikki viralliseen tilapäiseen FCI-hyväksyntään vaadittavat dokumentit, joten enää tarvittin vain FCI:n virallinen vastaus.
Vuonna 2022 FCI lopulta tunnustikin rodun. Samalla siitä tuli ensimmäinen FCI:n tunnustama ”vanhantyyppinen” bulldoggirotu, joka tarjoaa huomattavasti terveemmän vaihtoehdon englannin- ja ranskanbulldoggille.
Suomen ensimmäiset kaksi pentuetta syntyivät molemmat vuonna 2025. Heinäkuussa syntyneeseen pentueeseen kuului kolme urosta ja viisi narttua, kun taas syyskuussa syntyneeseen kahdeksan urosta ja kaksi narttua.
Carla Calò

Carla Calò (21. syyskuuta 1926 Palermo – 29. joulukuuta 2019 Latium) oli italialainen näyttelijä.
Teatterinäyttelijänä aloittanut Calò teki ensimmäisen elokuvaroolinsa Carlo Ludovico Bragaglian elokuvassa "Il falco rosso" (”Punainen haukka”) vuonna 1949. Sen jälkeen hän esiintyi lukuisissa viihde-elokuvissa, joiden tyylilajit vaihtelivat peplumista spagettiwesterneihin ja eroottisiin komedioihin. Calò näytteli myös televisioelokuvissa. Hän käytti toisinaan taiteilijanimeä "Carrol Brown".
Calò kuoli joulukuussa 2019.
Vitalis Pantenburg

Vitalis Peter Joseph Pantenburg (3. kesäkuuta 1901 Wittlich, Rheinland-Pfalz, Saksa – jälkeen 1976) oli saksalainen diplomi-insinööri, talousmaantieteilijä, toimittaja, kirjailija, kääntäjä ja valokuvaaja. Hän oli naimisissa kirjailija ja valokuvaaja Lieselotte Kattwinkelin kanssa. Pantenburg teki useita matkoja Norjaan, Pohjois-Ruotsiin ja Suomen Lappiin sekä Petsamoon ja harjoitti samalla myös tiedustelua Saksan hyväksi.
Pantenburg opiskeli energiataloutta, sähkötekniikkaa ja talousmaantiedettä Hannoverin Gottfried Wilhelm Leibniz-yliopistossa ja Braunschweigin teknillisessä yliopistossa. Vuonna 1935 hänestä tuli Saksan ja Pohjoismaiden välisiä suhteita vahvistamaan pyrkineen Nordische Gesellschaft-yhdistyksen Kölnin-toimiston johtaja. Samana vuonna ilmestyi Pantenburgin laatima artikkeli "Beitrag Eine Begegnung mit dem Hakenkreuz im hohen Norden".
Saksan armeijan tiedustelupalvelun Abwehrin päällikkö amiraali Wilhelm Canaris määräsi 1930-luvun lopulla Pantenburgin johtamaan pohjois-Skandinaviaan kohdistuvaa tiedustelua. Näissä tehtävissä Pantenburg teki 1930-luvun lopulla yhteensä kuusi matkaa tälle alueelle. Pantenburg teki muun muassa matkan Norjaan sekä pohjois-Ruotsiin kuvatakseen ja kartoittaakseen linnoituslaitteita Bodenin ja Narvikin ympäristössä. Norjan miehityksen jälkeen Pantenburg työskenteli muun muassa Finsessä Norjassa sijainneessa Saksan valtakunnan ilmailuministeriön alaisessa tutkimuslaitoksessa ("Erprobungsstelle Nord (Arktis)"), missä testattiin laitteiden ym. toimintaa äärimmäisen kylmissä napaolosuhteissa.
Sodan jälkeen Pantenburg työskenteli Deutsche Gesellschaft für Polarforschung-tutkimuslaitoksen palveluksessa. Hän teki yhdessä vaimonsa puoli vuotta kestäneen tutkimusmatkan Kanadaan 1949–1950. Retken aikana Pantenburgit matkasivat 30 000 kilometrin matkan autolla. Pantenburgit asuivat 1950-luvulla Rodenkirchenissä ja 1970-luvulla Hahnwaldissa, 1970-luvun lopulla Pantenburgit muuttivat asumaan Saksasta Baleaareille.
Pantenburg kirjoitti useita matkakirjoja tekemiltään matkoilta ja laati myös kansantajuisia luonnontieteitä käsitteleviä teoksia sekä aikuisille, nuorille että lapsille. Kaksi Pantenburgin kirjoista, 1938 ilmestynyt "Rußlands Griff um Nordeuropa" ja 1943 ilmestynyt "Finnland," joutui sotien jälkeen kiellettyjen kirjojen listalle Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä itäisessä Saksassa. Kirjan "Rußlands Griff um Nordeuropa" suomennos "Venäjä uhkaa Pohjolaa" oli niiden kirjojen joukossa, jotka Suomen kustannusyhdistys pyysi 1944 ja 1945 kirjakaupoille lähettämissään kirjeissä poistamaan näytteiltä ja myynnistä. 
Aiheesta muualla.
 Luettelo Vitalis Pantenburgin kirjoittamista lehtiartikkeleista
Lieselotte Kattwinkel

Lieselotte Kattwinkell (27. maaliskuuta 1915 Solvytšegodsk, Venäjä – 1993) oli saksalainen kirjailija, kääntäjä ja valokuvaaja. Hän oli naimisissa toimittaja ja kirjailija Vitalis Pantenburgin kanssa.
Kattwinkel teki talvella 1938 pororetken Pallastunturilta Karigasniemen Pyhäjärven, Inarin, Ivalon ja Suonikylän kautta Petsamon Liinahamariin. Hänen retkestä kirjoittamansa kirja "Lapin hullu" julkaistiin suomennettuna 1943. Kattwinkelin aviomies Vitalis Pantenburg matkasi samaan aikaan Pallakselta Pohjois-Norjan kautta Petsamoon. Hänen tiedetään toimineen myös Saksan tiedustelijana. 
Kirja "Lapin hullu" on käännetty myös norjaksi.
Sodan jälkeen Kattwinkel teki yhdessä miehensä kanssa puoli vuotta kestäneen tutkimusmatkan Kanadaan 1949–1950. Retken aikana Pantenburgit matkasivat 30 000 kilometrin matkan autolla. Pantenburgit asuivat 1950-luvulla Rodenkirchenissä ja 1970-luvulla Hahnwaldissa, 1970-luvun lopulla he muuttivat asumaan Saksasta Baleaareille.
Lahden vesiurut

Lahden vesiurut on musikaalinen suihkulähde, joka sijaitsee Lahdessa Kariniemen puistossa, noin 300 metriä vanhan linja-autoasemalta länteen. Lahti Energia rakensi sen vuonna 1997. Vesiurut ovat toiminnassa kesä–marraskuussa.
Lahden vesiurut on Pohjoismaiden suurin musikaalinen suihkulähde.
Cahul

Cahul (, ) on Moldovan eteläsosien merkittävimpiä kaupunkeja ja Cahulin piirin hallintokeskus. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2014 alussa noin 40 900. Tämä oli noin kolmannes Cahulin piirin 124 700 asukkaasta. Kaupungin väkiluku oli kasvanut runsaalla 5 000 hengellä vuosikymmenessä, sillä vuoden 2004 väestönlaskennassa asukkaita oli 35 488.
Cahulin seudulla käytiin aikoinaan eräs Venäjän–Turkin sodan (1768–1774) ja koko vuosisadan suurimmista taisteluista. Tämä "Cahulin taistelu" (eli Kagulin taistelu) käytiin heinäkuussa 1770 ja päättyi Venäjän imperiumin voittoon. Neuvostoliiton aikana tapahtumalle pystytettiin muistomerkki Cahuliin.
Kaupungissa toimii kaksi yliopistoa. Näistä tunnetumpi on vuonna 1999 perustettu Cahulin valtionyliopisto, joka on nimetty Bogdan Petriceicu Hasdeun mukaan.
Viktor Lioutik

Viktor Vladimirovitš Lioutik (, s. 24. marraskuuta 1952 Hrodna, Neuvostoliitto) on Venäjän ortodoksisen kirkon rovasti. Hän toimii Moskovan patriarkaatin virallisena edustajana Suomessa.
Lioutik opiskeli Pietarin teologisessa akatemiassa vuosina 1972–1978 ja papiksi hänet vihittiin 1980. Vuosina 1998–1999 Lioutik toimi Helsingissä Venäjän ortodoksisen kirkon alaisen Pokrovan seurakunnan pappina. Heinäkuussa 1999 hänet nimitettiin Moskovan patriarkaatin Suomen edustajaksi. Vuonna 2004 Lioutik valittiin myös Ruotsissa toimivien Venäjän ortodoksisen kirkon seurakuntien rovastiksi. 
Lisäksi hän työskentelee Moskovan patriarkaatin Suomessa julkaiseman Blagovest-verkkolehden päätoimittajana.
Uri Ariel

Uri Jehuda Ariel (s. 22. joulukuuta 1952 Afula, Israel) on israelilainen poliitikko. Ariel on ollut Israelin asunto- ja rakennusministeri maaliskuusta 2013 lähtien sekä parlamentaarikko vuodesta 2001 lähtien. Hän edustaa kansallismielistä Juutalaisten koti -puoluetta.
Poliittinen toiminta ja näkemykset.
Tammikuussa 2012 viittä oikeistolaisaktivistia vastaan nostettiin syytteet, koska he olivat jäljittäneet Israelin puolustusvoimien operaatioita Länsirannalla ja yrittäneet häiritä juutalaissiirtokuntien laittomien laitamien evakuointeja. Tämän jälkeen Uri Ariel ilmoitti, että hänkin oli tiedottanut asevoimien liikkeistä. Myös Likudin parlamentaarikko Ze'ev Elkin oli antanut oikeistoaktivisteille tietoa asevoimien liikkeistä.
Uri Arielin ehdotuksesta knesset hyväksyi lokakuussa 2012 lain, jonka mukaan holokaustikuvien tai kansallissosialististen haukkumanimien esittämisestä julkisuudessa voi saada 100 000 sekelin sakon ja enintään puolen vuoden vankeustuomion.
Oikeistolaisen tutkimuslaitoksen Mattot Arimin mukaan Uri Ariel oli knessetin oikeistolaisin edustaja vuonna 2011.
Ulkomaat ovat arvostelleet juutalaissiirtokuntien rakentamista, mutta Uri Ariel on tyrmännyt arvostelun. Elokuussa 2013, asunto- ja rakennusministerinä, hän sanoi, että ”mikään maa maailmassa ei hyväksy toisten maiden saneluja siitä, mihin saa rakentaa ja mihin ei”.
Yksityiselämä.
Uri Ariel asuu Kfar Adumimissa. Asevoimissa Ariel palveli 7. pataljoonan etulinjan sotamiehenä, joukkueenjohtajana ja majurina. Koulutuksenaan hän on käynyt lukion. Ariel on naimisissa ja hänellä on kuusi lasta.
Isolobodon portoricensis

Isolobodon portoricensis on sukupuuttoon kuollut hutialaji.
Lajia tavattiin luonnonvaraisena Hispaniolassa ja sen lähisaarilla. Se kuoli sukupuuttoon 1500-luvulla. Häviämisen tärkeimpänä syynä pidetään sen elinalueille päässeiden mangustien ja mustarottien aiheuttamaa saalistusta.
"Isolobodon portoricensis" tunnetaan huonosti, mutta sen on raportoitu eläneen monenlaisissa elinympäristöissä.
JKKI-35 SM-turnaus

JKKI-35 SM-turnaus on suomalainen jalkapallon ikämiesturnaus, joka on pelattu vuodesta 1982 lähtien. JKKI on lyhenne sanoista "Jalkapallon Kunnossa Kaiken Ikää" ja 35 tarkoittaa vähintään 35 vuoden ikäisiä pelaajia. Jalkapallon Kunnossa Kaiken Ikää on osa Kunnossa kaiken ikää -toimintaohjelmaa. JKKI-35-sarjan peliaika on 2 x 30 min (2013). 
Ikämiesten sarjoja on myös muille ikäluokille: JKKI-40, JKKI-45 jne. Iäkkäämpien sarjoissa JKKI-50 ja siitä ylöspäin peliaika on 2 x 25 min (2013).
JKKI-35 mestarit.
JKKI-35 mestarit kautta aikojen ovat: