tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Augsburgin raitiotieliikenne

Augsburgin raitiotieliikenne on raitiotiejärjestelmä, jota käytetään Augsburgin alueella.
Historia.
Kaupungin ensimmäinen joukkoliikenneväline oli vuonna 1881 avattu hevosraitiotie. 16,4 kilometriä pitkä linja ulottui Perlachturmilta päärautatieasemalle. Linjalla ei ollut yhtään pysäkkiä, vaan kyytiin noustiin heiluttamalla kuljettajalle kättä.
Raitiotieverkon sähköistäminen aloitettiin 1800-luvun lopulla, jolloin ensimmäiset sähkövaunut kulkivat Göggingenistä Oberhauseniin sekä Perlachista Lechhauseniin. Vuonna 1898 sähköistetyt linjat kasvattivat suuresti matkustajamääriä ja ensimmäisenä vuonna modernisoituja linjoja käytti 5,5 miljoonaa matkustajaa. 
Vuonna 1908 raitiotie kunnallistettiin ja sen toiminta siirtyi Augsburgin kaupungille. Toimintaa pyöritti täten vastaperustettu Städtische Straßenbahn Augsburg. 
Toinen maailmansota vaurioitti kaupungin rataverkkoa merkittävästi ja toiminta pystyttiin käynnistämään uudestaan kesäkuussa 1945 ainoastaan osittain. 
1960-luvulla linja-autolinjat syrjäyttivät osittain raitiotien liikennöinnin, kun linjat 5 sekä 6 siirtyivät linja-autoliikennöinnin alaisuuteen. Seuraavan vuosikymmenen lopulla liikennöinnin solmukohdaksi vakiintunutta Königsplatzia remontoitiin mittavasti vastaamaan ajan liikennöintiä. 
1990-luvulla raitiotietä laajennettiin taas vuorostaan, kun kaupunkiin avattiin uusi linja 3. Lisäksi vuosituhannen vaihteen jälkeen kaupunki käynnisti mittavan liikkumista helpottavan projektin, johon kuului muun muassa Königsplatzin kunnostus, linjan 1 laajennus, sekä linjojen 5 sekä 6 uudelleenrakennus.
Imri Ziv

Imri Ziv ( אימרי זיו) (s. 12. syyskuuta 1991 Hod HaSharon, Israel) on israelilainen laulaja ja ääninäyttelijä, joka edusti Israelia vuoden 2017 Euroviisuissa Kiovassa, sen jälkeen kun hän voitti "HaKokhav HaBan" (Kilpailu, jossa valitaan Israelin euroviisuedustaja) 13. helmikuuta 2017.
Biografia.
Imri toimi taustalaulajana molemmissa Israelin esityksissä vuonna 2015 ja vuonna 2016, jotka molemmat pääsivät myös finaaliin asti. Hän kilpaili myös "HaKokhav HaBan" 4. tuotantokaudella ja voitti kappaleella "Because of You". Imri Zivin euroviisukappale on nimeltään "I Feel Alive".
Homa

Homa () on tulivuori Kenian lounaisosassa Homa Bayn piirikunnassa. Vuori kohoaa 1 751 metrin korkeuteen merenpinnasta Victorianjärven Winaminlahden eteläpuolella. Tyypiltään tulivuori on kompleksinen, ja sen karbonaattilaavaa on levinnyt myös ympäristöön. 
Homavuori on ollut paikannimistön pohjana muun muassa Homanlahdelle (Homa Bay), Homa Bayn piirikunnalle ja Homa Bayn kaupungille.
Homavuoren seutu tunnetaan useista fossiililöydöksistä. Vuoren alueella maaperän luontainen radioaktiivisuus on korkea.
Pas de scandale

Pas de scandale on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Benoît Jacquotin ohjaama ranskalainen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Fabrice Luchini, Isabelle Huppert ja Vincent Lindon. Elokuvan käsikirjoittivat Benoît Jacquot ja Jérôme Beaujour ja tuottivat Georges Benayoun ja Philippe Carcassonne.
"Pas de scandale" sai ensi-iltansa vuoden 1999 Venetsian elokuvajuhlien pääkilpailussa, jossa Benoît Jacquot oli ehdokkaana parhaan elokuvan Kultaisen leijonan saajaksi.
Juoni.
Merkittävä liikemies Grégoire Jeancourt (Fabrice Luchini) vapautuu vankilasta, jonne hän oli joutunut talousrikoksesta. Hän palaa kotiin vaimonsa Agnèsin (Isabelle Huppert) ja lastensa luokse, mutta perhe ja ystävät hämmentyvät Grégoiren täysin muuttuneen persoonan vuoksi.
Tuotanto.
"Pas de scandale" kuvattiin Pariisissa ja Arrasissa 4 960 000 euron budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Ciné B, France 3 Cinéma ja IMA Films.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Pas de scandale" sai ensi-iltansa Italiassa, Venetsian elokuvajuhlilla 5. syyskuuta 1999. Elokuva kiersi lisäksi useita muita elokuvajuhlia, kuten vuoden 1999 Toronton elokuvajuhlat Kanadassa. Elokuva sai ensi-iltansa Ranskassa 20. lokakuuta 1999 ja oli Pathé Distributionin teatterilevittämä. "Pas de scandale" keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 279 833 katsojaa ja sai ranskalaisilta elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton.
"Pas de scandale" julkaistiin Ranskassa DVD:lle 31. lokakuuta 2000.
Polaris (jäänmurtaja)

Polaris on 2016 valmistunut suomalainen jäänmurtaja. Sitä operoi Suomen valtion omistama Arctia.
Aluksen rakentaja on Arctech Helsinki Shipyard ja se on telakan mukaan maailman ensimmäinen jäänmurtaja, joka voi käyttää polttoaineenaan vähärikkisen dieselin lisäksi nesteytettyä maakaasua.
Aluksen ovat suunnitelleet yhteistyössä suomalaiset jäänmurtajiin erikoistuneet suunnittelutoimistot Aker Arctic Technology ja ILS.
Sari-Liia Tonttila

Sari-Liia Tonttila on viestintätoimisto Ahjo Communications Oy:n toimitusjohtaja. Tonttila on toiminut Marketing Finlandin Viestintätoimistot -toimialayhdistyksen hallituksen puheenjohtajana (2014–2018) ja jäsenenä (2010–2025), Viestinnän eettisessä neuvottelukunnassa (2016–2024) sekä kansainvälisen viestintätoimistojen kattojärjestön ICCO:n hallituksen jäsenenä (2014–2018). Tonttila toi ensimmäistä kertaa Suomeen ICCOn kansainvälisen viestinnän konferenssin ICCO Summitin vuonna 2017. Tonttila sai vuonna 2021 ensimmäisen Vuoden Timantti -tunnustuksen. Hän toimi vuonna 2019 Finnish Comms Awards -kilpailun päätuomarina ja vuonna 2024 kilpailun sääntötuomarina.
Tonttila on esiintynyt kansainvälisissä viestinnän konferensseissa aiheenaan maineenhallinta ja eettinen viestintä sekä purpose.
Aiemmin Tonttila on työskennellyt muun muassa Viestintätoimisto Anfangilla (1989–1991), Yleisradiolla (1991–1993), Kuuloliitolla (1994) ja Merger Communicationsilla (1995). Vuonna 1996 Tonttila perusti oman viestintätoimiston nimeltä Sanafor. Yhtiö fuusioitui AC-Tiedotuksen kanssa vuonna 2006. Uusi yhtiö sai nimekseen AC-Sanafor. Vuonna 2016 yhtiö muutti nimensä Ahjoksi. Ahjo Communications on viestintätoimistoketju Weber Shandwickin edustaja Suomessa.
Äimäjärvi (Hämeenlinna)

Äimäjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolan ja Hattulan välisellä rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Oikolanjoen valuma-alueeseen. Äimäjärvi on osa Äimäjärven aluetta.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 858 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 81,8 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvi on 10,3 kilometriä pitkä, 2,6 kilometriä leveä ja sillä on kaksi erilaista järviallasta. Kutilasta luoteeseen järvi on yli 6 kilometriä pitkä ja alle kilometrin kapea. Kutilasta etelään aukeaa Rastinselkä, joka on 3,5 kilometriä pitkä ja alle 2 kilometriä leveä. Järvellä on kahdeksan saarta, jotka Kuoresaarta lukuun ottamatta ovat pieniä luotoja. Autio Kuoresaari on 200 metriä pitkä ja yli 60 metriä leveä ja se sijaitsee alle 100 metrin päässä Rastinselän itärannasta. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on vain kolme metriä. Syvin kohta on lähes 10 metriä syvä ja se sijaitsee aivan Kuoresaaren edustalla alle 200 metrin päässä rannasta. Järveen laskee yli 20 pelto-ojaa, joista Totunoja, Kupparinoja, Valkosenoja, Myllyoja (eteläinen) ja Savijoki ovat huomattavimmat. Keihäsjärven laskuoja Myllyoja (kahdesta samannimisestä se pohjoisin) yhtyy Totunojaan aivan sen alajuoksulla. Järven laskujoki on Oikolanjoki, joka lähtee järven luoteispäästä ja virtaa seitsemän kilometrin päässä Saarioisjärven läpi ja laskee sitten Vanajaveden Rautunselkään.
Järven rantaviivan pituus on 41 kilometriä. Järven rantoja reunustavat muutamia kilometrejä lukuun ottamatta pellot. Järven luoteispään etelärannat ja kaakkoispään pohjoisrannat ovat metsää ja järven keskikohdassa pohjoisrannalla sijaitsee Iittalan keskustaajama. Järven yli kulkee pengertiet sekä taajaman kohdalla että toinen Kutilan kohdalla. Kallionmaalla ja Kontuniemen rantoihin on perustettu pienet luonnonsuojelualueet. Hattulan raja ylittää Savijoenlahden niin, että noin 300 metriä siitä jää Hattulaan.
Alinen Savijärvi

Alinen Savijärvi on Kanta-Hämeessä Hattulan Hyrvälässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Oikolanjoen valuma-alueeseen. Alinen Savijärvi on osa Äimäjärven aluetta.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 94 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 108,8 metriä meren pinnan yläpuolella. Siihen laskee yli 10 lyhyttä metsäojaa, joista Juuriston monihaarainen oja on huomattavin. Järven itärantaan laskee alle 300-metrinen Ajamonoja, joka putoaa noin 10 metriä matkallaan Ylisestä Savijärvestä Aliseen Savijärveen. Järven oma laskuoja lähtee länsirannasta ja alkaa metsäojana Savijoki, jonka ympärille on rajattu 500 metriä pitkä puroa seuraava kapea luonnonsuojelualue. Savijoki laskee Äimäjärveen Savijoenlahteen. Matkalla sinne Savijoki ohittaa Myllymäen, missä se putoaa suurimman osan 27-metrisestä pudotuksestaan matkallaa alempaan järveen. Alajuoksulla se mutkittelee Salimäenkulman pelloilla. Järvi on 1,4 kilometriä pitkä, 1,2 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 4,5 kilometriä. Järven kaikki rannat ovat metsämaata, vaikka järven lähiympäristössä onkin muutama peltotilkku edelleen viljelyssä. Rannoille on rakennettu yli 30 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13663, joka alkaa seututieltä 130 Hämeenlinnan länsipuolella Sattulassa.
Ylinen Savijärvi

Ylinen Savijärvi on Kanta-Hämeessä Hattulan Hyrvälässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Oikolanjoen valuma-alueeseen. Ylinen Savijärvi on osa Äimäjärven aluetta.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 36 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 118,5 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvi sijaitsee Hattulan keskustaajaman ja Viljetynmäen lounaispuolella Hyrvälän peltoalueen ulkopuolella metsässä. Siihen laskee kolme lyhyttä metsäojaa sekä eteläpuolen Kuivajärvestä suotuvat kosteikon läpi järveen sen valumavedet. Järven länsipään rannasta saa alkunsa yli 300-metrinen Ajamonoja, joka laskee Aliseen Savijärveen lähes 10 metriä alempana. Ylisessä Savijärvessä on yli 80 metriä pitkä Matinsaari ja kaksi pienempää rannanläheistä luotoa. Järvi on 1,4 kilometriä pitkä, 400 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä. Etelärannat ovat avosuota, mutta muilla rannoilla on metsämaata. Avosuo, joka ympäröi Kuivajärveä, on rauhoitettu luonnonsuojelualueeksi. Rannoille on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13663, joka alkaa seututieltä 130 Hämeenlinnan länsipuolella Sattulassa.
Historiaa.
Vuonna 1855–1856 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Ylimäinen Savijärvi” ja sen rantaviivan kulku poikkeaa jyrkästi sen nykyisestä. Sillä oli tuolloin etelään työntyvä pitkä lahti, joka muistuttaa etelään työntyvää nykyistä kosteikkoa, jossa Kuivajärvi sijaitsee. Tämä lahti on joko soistunut ja ruohottunut umpeen tai sitten järven vedenpintaa on alennettu. Alkuperäinen vedenpinnankorkeus ennen järvenlaskua on voinut olla 120 metriä merenpinnan yläpuolella, koska tämä korkeuskäyrä seuraa Kalmbergin kartan rantaviivaa.
Keihäsjärvi (Hämeenlinna)

Keihäsjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Oikolanjoen valuma-alueeseen. Keihäsjärvi on osa Myllyojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 105 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 115,6 metriä meren pinnan yläpuolella. Se sijaitsee Äimäjärven lounaispuolella kivikkoisessa metsämaastossa. Siihen laskee viisi metsäojaa ja pohjoisessa tiheästi ojitetun Keihäskorven kuivatusojat. Iharannanlahteen laskee Karvojalammen ja Takalammin yhteinen laskuoja. Eteläpään Lähdelahteen laskee Murhalamminoja, joka tuo Murhalammin ja Leinamonjärven vesiä. Järven laskuoja on Myllyoja, joka yhtyy alle 3 kilometrin päässä Taljalassa Totunojaan ennen laskemistaan Äimäjärveen. Tätä Myllyojaa ei pidä sekoittaa Äimäjärven eteläpäähän Myllyojanlahteen laskevaan Myllyojaan. Järvi on kivikkoinen ja siinä on neljä luotomaista pikkusaarta. Kaksi niistä ovat nimeltään Tattarinkari ja Mäntysaari ja loput kaksi sijaitsevat nimettöminä rannan tuntumassa. Järvi on 1,9 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 8,9 kilometriä. Länsirannassa on sijainnut maatila, jonka pellot on nykyään viljelemättä. Rannoille on rakennettu yli 30 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Iittalan Taljalassa kulkevalta yhdystieltä 2853.
Leinamonjärvi

Leinamonjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolan Ohtisessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Oikolanjoen valuma-alueeseen. Leinamonjärvi on osa Myllyojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 20 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 145 metriä meren pinnan yläpuolella. Se sijaitsee alavalla ja soistuneella metsäalueella. Läheisellä mäellä on sijainnut maatila, jonka peltoja viljellään edelleen. Ympäröiviltä soilta on johdettu järveen toistakymmentä kuivatusojaa ja järven laskuoja Myllyoja lähtee itärannalta koneellisesti kaivettuna ojana soiden läpi ja se laskee yli kahden kilometrin päässä Murhalammiin. Järvessä on kaksi saarta, joista suurempi on alle 100 metriä pitkä, mutta toinen saari on vain pieni luoto. Järvi on 800 metriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä. Rantaan rajautuu vieläkin kaksi viljeltyä peltoa. Rannoille ja isompaan saareen on rakennettu seitsemän vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Iittalan Kutilasta Ohtiseen kulkevalta tieltä (yhdystie 13671).
British Academy Film Awards 2009

British Academy Film Awards 2009 oli 62:s Bafta-palkintogaala. Palkintoja jaettiin vuoden 2008 elokuville. Gaala järjestettiin Royal Opera Housessa Lontoossa 8. helmikuuta 2009.
Kärsimyspassio

Kärsimyspassio eli kärsimyskukka ("Passiflora caerulea") on monivuotinen köynnöskasvi. Huonekasvi sai nimensä 1500-luvulla, kun lähetyssaarnaajat näkivät kukassa Kristuksen kärsimyskertomuksen. Kukissa on valkoiset verho- ja terälehdet sekä lankamaiset sinipurppuran väriset lisäterät.
Työeläkekortti

Työeläkekortti toimii todistuksena siitä, että henkilölle on myönnetty lakisääteinen työeläke. Sen saavat henkilöt, jotka ovat 
Työeläkekorttia ei sen sijan myönnetä henkilöille, jotka saavat osa-aikaeläkettä, osittaista varhennettua vanhuuseläkettä, osatyökyvyttömyyseläkettä tai määräaikaista työkyvyttömyyseläkettä eli kuntoutustukea. Työeläkekorttia ei myönnetä myöskään vapaaehtoisten lisäeläkkeiden saajille, sillä niissä ei ole kyse lakisääteisestä eläkkeestä.
Työeläkekorttien myöntämisestä vastaavat työeläkevakuuttajat eli työeläkeyhtiöt, eläkekassat, eläkesäätiöt ja muut eläkelaitokset. Työeläkekortti toimitetaan joko myönteisen eläkepäätöksen yhteydessä tai sen jälkeen. Kadonneen tai rikkoutuneen työeläkekortin tilalle voi pyytää uuden ottamalla yhteyttä omaan työeläkevakuuttajaan, eli samaan toimijaan joka vastaa myös eläkkeen maksamisesta.
Työeläkekortilla voi saada alennuksia erilaisista palveluista tai tuotteista. Mahdollisia eläkeläisalennuksia kannattaa tiedustella liikkeissä asioidessa. Alennuksen saa työeläkekorttia näyttämällä, mutta pyydettäessä henkilöllisyys on todistettava virallisella henkilökortilla. 
Lähteet/Aiheesta muualla.
Yksittäisten työeläkevakuuttajien työeläkekortista kertovat sivut:
Kaikkien työeläkevakuuttajien yhteystiedot kootusti:
Työeläkeyhtiöt ja -laitokset, Eläkesäätiöt ja Eläkekassat.
Fenyylielohopeaboraatti

Fenyylielohopeaboraatti (C6H7HgBO3) on rakenteeltaan elohopean organometalliyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää desinfektioivana aineena.
Ominaisuudet ja käyttö.
Fenyylielohopeaboraatti on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja lisäksi eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja glyseroliin. Kaupallinen tuote voi olla fenyylielohopeaboraatin ja fenyylielohopeahydroksidin seos. Aine reagoi halogenidien kanssa muodostaen veteen niukkaliukoisen fenyylielohopeahalogenidin, joka saostuu.
Fenyylielohopeaboraatti on antibakteerista ja tehoaa niin grampositiivisiin kuin gramnegatiivisiin bakteereihin. Yhdistettä on käytetty muun muassa ihon ja limakalvojen desinfiointiin. Lisäksi sitä on käytetty säilöntäaineena kosmetiikassa ja silmätipoissa. Elohopeayhdisteiden myrkyllisyyden vuoksi on fenyylielohopeaboraatin käyttö nykyisin vähäistä. Yhdiste voi myös aiheuttaa allergisen ihotulehduksen.
Oikolanjoen valuma-alue

 Oikolanjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.26) on Pirkanmaalla Akaassa, Valkeakoskella ja Hämeenlinnassa sijaitseva Vanajaveden alaosan alueella (35.22) Vanajaveden luoteisosassa Rauttulanselkään laskevan Oikolanjoen valuma-alue.
Oikolanjoen valuma-alueen pinta-ala on 123 km², jonka maankäytöstä on 6,4 % taajama-alueiden ja asuinalueiden käytössä, 18 % on maatalouden käytössä. Metsät, puusto ja kosteikot muodostavat 75 % alueesta ja vesistöille jää loput 8,1 % alueesta.
Se kuuluu Kokemäenjoen vesistöön (vesistöaluetunnus 35) ja on Vanajaveden–Pyhäjärven alueessa (35.2) toisen jakovaiheen kuudes osa-alue (35.26), joka laskee Vanajaveden alaosan alueeseen (35.22). Valuma-alue on jaettu vielä kolmeen kolmannen jakovaiheen osa-alueiseen. 
Ensimmäinen on Oikolanjoen alaosan alue (35.261), joka alkaa Äimäjärven luusuasta ja päättyy joensuuhun Vanajaveteen. Toinen on Äimäjärven alue (35.262), joka sisältää ne ojat, jotka laskevat järveen lukuun ottamatta Totunojaa. Totunoja, jonka nimitys on yläjuoksulla Myllyoja, muodostaa Myllyojan valuma-alueen (35.263). Oikolanjoen valuma-alueella sijaitsee 11 järveä ja lampea. Niistä merkittävimmät ovat Äimäjärvi (858 hehtaaria eli ha), Keihäsjärvi (105 ha), Alinen Savijärvi (94 ha) ja Saarioisjärvi (53 ha). Alueella asuu pääasiassa entisen Kalvolan alueen asukkaita, joita on arviolta yli kolme tuhatta.
Valuma-alueen kuvaus.
Valuma-alueen laskujoki on Oikolanjoki, joka saa alkunsa valuma-alueen pääjärvestä Äimäjärvestä. Oikolanjoki virtaa laajan peltoaukean läpi ja laskee Saarioisjärveen ennen Vanajavettä. Saarioisjärvi on ollut aikoinaan lahti, jonka lahdensuu oli nykyistä leveämpi. Äimänjärvi muodostaa oman alueensa keskusjärven, johon laskee pieniä ojia lähinnä jäven eteläpuolelta. Idästä järveen laskee Savijoki, joka on Alisen Savijärven, Ylisen Savijärven ja pienen Kuivajärvi yhteinen laskuoja. Äimäjärven eteläosan Myllyojanlahteen laskee Myllyoja, joka on laajojen soiden kuivatusoja ja pienen suolammen Ohralanlammen laskuoja. Äimäjärven luoteispäähän laskee Totunojaa myöten Myllyojan valuma-alueen vedet. Myllyojan pääjärvi on Keihäsjärvi, joka kerää alueen vedet. Keihäsjärven länsirantaan laskee oja, joka on sekä Karvojalammen että Takalammin laskuoja. Keihäsjärven etelärantaan laskee Murhalamminoja, joka on Murhalammin ja Leinamonjärven laskuoja.
Desmostachya bipinnata

Desmostachya bipinnata on monivuotinen rehevinä mättäinä kasvava heinä, joka tunnetaan Vanhan maailman kasvina. Sitä käytetään kansanparannuksessa lääkekasvina ja se on uskonnollisesti tärkeä kasvi hinduille.
Intiassa kasvin nimityksiä ovat muun muassa "kusha", "darbha", "daabh" ja "barhi". Arabiankielellä se tunnetaan esimerkiksi nimellä "halfa", Tassili n’Ajjerin vuoristossa nimillä "taksést" ja "tébastawt" sekä Malissa nimellä "budaur".
Ulkonäkö.
"D. bipinnata" on varren tyvestä haarautuva, jäykkävartinen ja korkea heinä. Lehtilavat ovat tasasoukkia. Kukinto on keltainen terttu, jonka kahdessa rivissä kasvavat tähkylät ovat muodoltaan joko soikeita tai soikeanpitkulaisia. Tähkylöiden suojuslehdet ovat puikeansuikeita.
Levinneisyys ja kasvuympäristö.
Luontaisesti "D. bipinnata" kasvaa Koillis-Afrikan trooppisilla alueilla, Etiopiassa, Sudanissa, Somaliassa, Intiassa ja Kiinassa. Se kasvaa hyvin vaihtelevissa ympäristöissä. "D. bipinnata" on yleinen muun muassa kuivilla ja kosteilla alueilla, tasangoilla, savanneilla, hiekka-aavikoilla ja suolaisessa maaperässä.
Uskonnollinen käyttö.
Hindulaisuudessa "D. bipinnata" on pyhä kasvi, jota käytetään siirtymäriitti upanayanassa, uhraamisrituaaleissa ja osana rukousnauhoja. Hindujen eräässä pyhässä kirjoituksessa jumala Krishna kertoo, että "D. bipinnata" on kelvollinen jooga- ja meditaatioalusta.
Terveysvaikutukset.
Perinteinen lääkintä.
"D. bipinnata" tunnetaan lääkekasvina perinteisessä intialaisessa lääkinnässä eli ayurvedassa, perinteisessä persialais-arabialaisessa lääkinnässä eli unanissa ja perinteisessä tamililaisessa lääkinnässä eli siddhassa. Etenkin kasvin juuren väitetään olevan apu moniin vaivoihin, kuten astmaan, keltatautiin, ihotulehduksiin, oksenteluun ja hammassärkyyn. Vartta ja maavartta käytetään muun muassa punataudin ja menorragian hoidossa. Rönsyjä käytetään matolääkkeenä. Kasvin lehtien ja varren väitetään auttavan synnytyksessä.
Tutkitut terveysvaikutukset.
Kasvista "D. bipinnata" valmistetun juuriuutteen LD50-arvo on 2000 mg/kg.
Chileläisen tutkimusryhmän vuonna 2010 toteuttamassa eläinkokeessa juuriuutteen havaittiin ehkäisevän ripulia. Tutkimusryhmän mukaan tulos saattaa tukea kasvin perinteistä käyttöä ripulilääkkeenä.
Muu käyttö.
"D. bipinnata" soveltuu eläinten rehuksi. Lisäksi se on käyttökelpoinen hiekan sidosaineena, eroosion hallinnassa ja kuituna köyden valmistuksessa.
Tunturikappelit

Tunturikappeleita on Suomen Lapissa matkailijoille avoimina neljä kappaletta:
Tunturikappeleissa on erityisesti sesonkiaikoina päivittäisiä tilaisuuksia, päivystys ja tunturipappitoimintaa. Niissä järjestetään myös konsertteja. Tunturikappelitoiminnan kautta Suomen evankelis-luterilainen kirkko palvelee matkailijoita ja paikallisia asukkaita Lapin matkailukeskuksissa.
SMART-kriteerit

SMART on lyhenne, jonka avulla voi määritellä kriteerejä ohjaamaan tavoitteita, esimerkiksi Projektinhallintaa, työntekijän suorituksen ohjausta tai henkilökohtaista kehitystä. Kirjaimet S ja M tarkoittavat yleensä konkreettisia (specific) ja mitattavissa olevaa (measurable). Muut kirjaimet tarkoittavat eri asioita eri kirjoittajien mukaan. Jotkut ovat lisänneet lyhenteeseen uusia kirjaimia.
SMART-kriteerit liitetään yleensä Peter Druckerin tavoitejohtamisen käsitteeseen. Termin ensimmäinen tunnettu käyttäjä oli George T. Doran "Management Review" -lehden marraskuun numerossa vuonna 1981. SMART-tavoitteiden tärkein etu on se, että niitä on helpompi ymmärtää ja tiedostaa sen jälkeen kun ne on toteutettu.
Historia.
"Management Reviewissa" julkaistiin George T. Doranin tutkimus nimeltään "There's a S. M. A. R. T. way to write management's goals and objectives" (On olemassa S.M.A.R.T. keino kirjoittaa johdon tavoitteet ja päämäärät). Siinä pohdittiin tavoitteiden merkitystä ja niiden asettamisen vaikeutta.
Ihanteellista olisi, jos yrityksen jokaisen yksikön ja osaston tavoitteiden pitäisi olla:
Huomaa, että nämä kriteerit eivät määrää sitä, että kaikki tavoitteet voidaan määrällistää kaikilla johdon tasoilla. Joissakin tilanteissa ei ole realistista yrittää määrällistämistä, erityisesti henkilökunnan keskijohdon asemissa. Johtajat ja yritykset saattavat menettää abstraktin tavoitteen hyödyn yittäessään saavuttaa määrällistämistä. Todella tärkeää on tavoitteen ja sen toteuttamisohjelman yhdistäminen. Siksi hyvän johtamisen pitäisi kiinnittä huomiota näihin kahteen, eikä vain tavoitteeseen. George T. Doran, There's a S.M.A.R.T. way to write management's goals and objectives
Muut määritelmät.
Jokainen SMARTin kirjain viittaa eri tavoitteiden arvioimisen kriteereihin. Eri lähteet käyttävät kirjaimia viittaamaan eri asioihin. 
Valitsemalla tiettyjä yhdistelmiä nämä nimikkeet voivat aiheuttaa kopioitumista, kuten valitsemalla 'saavutettavissa oleva' ja 'realistinen', tai ne voivat aiheuttaa merkittäviä päällekkäisyyksiä, kuten yhdistämällä "asianmukainen" ja "merkityksellinen". Termiä "hyväksytty" käytetään usein johtamistilanteissa, joissa sidosryhmien ostaminen on toivottavaa (esim. arviointi tilanteissa).
Marlon Tapales

Marlon Tapales (s.23. marraskuuta 1992 Lanao del Norte) on Filippiiniläinen kääpiösarjan nyrkkeilijä ja hallitseva WBO-liiton maailmanmestari.
Ammattiura.
Tapales aloitti ammattinyrkkeilyn vuonna 2008. ensimmäisen tappionsa Tapales kärsi vuonna 2009 myös filippiiniläiselle Brix Raylle. Vuonna 2013 ylemmässä kärpässarjassa otellut Tapales hävisi David Sánchezille kaksitoistaeräisen ottelun hajaäänituomiolla. Tapalesin taustajoukot kutsuivat tulosta ryöstöksi. Vuonna 2016 Tapales nousi WBO-liiton kääpiösarjan mestariksi tyrmäämällä 11. erässä Pungluang Sor Singyun.
Santa Bárbara Airlinesin lento 518

Santa Barbara Airlinesin lento 518 oli Santa Barbara Airlinesin Venezuelan sisäinen reittilento Méridasta Caracasiin. Lentoa operoinut ATR 42-300-matkustajakone eksyi 21. helmikuuta 2008, ja törmäsi vuoreen. Kaikki koneessa olleet 43 matkustajaa ja 3 miehistön jäsentä kuolivat.
&lt;mapframe latitude="9.579" longitude="-69.192" zoom="6" width="261" height="263" align="right"&gt;{ "type": "FeatureCollection", "features": [ { "type": "Feature", "properties": {}, "geometry": { "type": "LineString", "coordinates": [ [ -71.1474609375, 8.5920541406763
 ], [ -66.9287109375, 10.402052915765 ] ] } } ]}&lt;/mapframe&gt;
Ennen lentoa.
Ennen lentoa miehistön jäsenet olivat kahvilla ja 30 minuuttia ennen lähtöä matkustajat päästettiin koneeseen, joka ei ollut sääntöjen mukaista. Lopulta he huomasivat kellon olevan paljon ja riensivät koneelle ja valmistautuivat lähtöön. Ilman mitään kysymistä lennonjohdolta kapteeni käynnisti moottorit. Navigaatiojärjestelmä vaati kolme minuuttia käynnistymiseen, mutta kapteeni nousi ilmaan liian aikaisin käyttäen varakompassia.
Koneen oli tarkoitus aloittaa ￼￼lennon lähtemällä poispäin Caracasista, ja sitten kääntyä 180 astetta kohti määränpäätä.
Lennon kulku ja törmääminen vuoreen.
Kapteeni käski perämiehen kääntää oikeaan suuntimaan 074. Myöhemmin perämies huomasi kompassista suuntiman olevan 318. Kone oli eksynyt. Pilvisellä säällä he eivät nähneet juuri mitään. He aloittivat 180 asteen käännöksen kohti Caracasia, koska kone oli lähtenyt lentosuunnitelman mukaan vastakkaiseen suuntaan. Epäluottetava varakompassi kuitenkin sai heidät tekemään 270 asteen käännöksen, joka vei koneen suoraan kohti vuoria. He jatkoivat matkaa, kunnes näkivät vuoren suoraan edessään. Kapteeni yritti nostaa nokkaa, mutta kone törmäsi yläviistossa vuoreen 4 100 metrin korkeudessa.
Tutkinta.
Kun pelastajat pääsivät vuorelle, he eivät löytäneet eloonjääneitä.
Koneen mustat laatikot löydettiin ja niiden äänitallenteiden mukaan miehistö ei käynyt läpi tarkistuslistaa. Varsinaisen navigaatiojärjestelmän käynnistyminen kesti 3 minuuttia. Kokeiden mukaan miehistö valmisteli lähtöä lennolle kiireellä 2 minuutissa 40 sekunnissa, joka tarkoittaa, että miehistön olisi pitänyt odottaa 20 sekuntia, mutta kiireessä he nousivat ilmaan ilman navigaatiojärjestelmän apua.
Populaarikulttuurissa.
Santa Barbaran 518 -lennosta on jakso mm. kadanalaisessa FOX:in Lentoturmatutkinta -TV-sarjassa. Jakson nimi on "28 sekuntia aikaa selvitä hengissä". "(eng. 28 Seconds to Survive)" Jakso on kauden 12 12. jakso ja koko ohjelmasta 97. jakso.
Apocalypse Again

Apocalypse Again on power metal -yhtye Thunderstonen kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 1. huhtikuuta 2016 levymerkillä AFM Records. Albumilta julkaistiin yksi single, ”The Path” 10. helmikuuta 2016.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan viidennellä sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä 4 viikkoa.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Marko Säynekoski antoi albumille neljä tähteä viidestä. Hän piti albumia genrelleen uskollisena, perinteitä kunnioittavana ja ”mureana” kokonaisuutena, ja kehui yhtyeen kypsyneen pitkästä levytystauosta ja kokoonpanon uudistumisesta huolimatta. Metalliluolan Jussi Krannila antoi albumille arvosanan 7/10. Hän piti albumia yleisesti ottaen hyvänä, vaikkei pitänytkään musiikillista antia suuria tunteita herättävänä. Imperiumin Aleksi Peura ja Taavi Lindfors antoivat albumille omat arvionsa, joiden keskiarvoksi muodostui 9–/10. Peuran sanallisessa arviossa hän totesi albumin tarjoilevan ammattitaitoisen ja tiiviin paketin, ja povasi siitä yhtä vuoden parasta albumijulkaisua. Lindfors sanoi sen olevan ”viihdyttävää ja paikoin jopa herkullista kuunneltavaa”. Kaaoszinen Jari-Pekka Kerttula antoi albumille arvosanan 9.5/10. Hän sanoi palasten loksahtaneen vihdoinkin kohdalleen ja totesi, ettei Thunderstone ole Thunderstone ilman laulaja Pasi Rantasta.
Tarjei Sandvik Moe

Tarjei Sandvik Moe (s. 24. toukokuuta 1999) on norjalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti roolistaan nuorisodraamasarjassa "Skam". Hän näytteli Isak Valtersenia pääroolissa sarjan 3. tuotantokaudella ja sivuroolissa muilla tuotantokausilla.
Vuonna 2017 hän oli ehdolla norjalaisen televisioalan palkinnon Gullrutenin saajaksi Paras miesnäyttelijä -kategoriassa roolistaan "Skamissa". Moe ja hänen vastanäyttelijänsä, Henrik Holm, voittivat yhdessä yleisön suosikki -palkinnon.
Hän on esiintynyt Madconin ”Don't worry” -musiikkivideolla taustatanssijana.
Yksityiselämä.
Moe on opiskellut Hartvig Nissenin lukiossa, mihin "Skam" myös suurelta osin sijoittuu.
Marja Helander

Marja Helander (s. 29. elokuuta 1965 Helsinki) on saamelainen valokuvataiteilija, videotaiteilija ja elokuvaohjaaja, jonka juuret ovat Utsjoella. Helanderin teosten lähtökohtana on usein ollut hänen oma taustansa kahden kulttuurin, saamelaisen ja suomalaisen, välissä.
Ura.
Opiskeltuaan Helsingin yliopistossa vuosina 1985–1986, Helander siirtyi opiskelemaan maalausta Limingan taidekouluun vuosiksi 1986–1988 ja sitten Lahden taideinstituuttiin vuosiksi 1988–1992. Lahdessa hänen kiinnostuksensa alkoi kohdistua valokuvaan. Lopputyössään "Sarjasta Sukupolvet" (1992) Helander yhdisti vanhoja etnografisia kuvia ja itseottamiaan valokuvia. Vuonna 1999 Helander valmistui taiteen maisteriksi valokuvataiteen osastolta Taideteollisesta korkeakoulusta. Valmistuttuuan hän on toiminut valokuvaajana ja tehnyt videotaidetta. 
Helander on käsitellyt teoksissaan muun muassa ihmisen luontosuhdetta sekä pohjoista luontoa. Hän on kuvannut kaivosteollisuuden vaikutuksia Saamenmaan luontoon ja on tarkastellut ristiriitoja saamelaisen elämäntavan ja modernin yhteiskunnan välillä. Helander on myös ottanut elokuvan keinoin kantaa Saamenmaan omistussuhteisiin. 
Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Helander piti Helsingin rautatieasemalla 1992. Sittemmin esitellyt teoksiaan lukuisissa yksityisnäyttelyissä ja yhteisnäyttelyissä Suomessa ja ulkomailla. Helanderin teoksia kuuluu myös moniin taidekokoelmiin, kuten Valtion taidekokoelmaan sekä Suomen valokuvataiteen museon kokoelmaan. Vuonna 2019 Helander toimi Mäntän kuvataideviikkojen kuraattorina. Vuodesta 2020 lähtien hän on ollut Valtion taideteostoimikunnan jäsen. 
Helander kritisoi yhdessä saamelaistaiteilija Outi Pieskin kanssa nykytaiteen museo Kiasmaa vuonna 2016 Jenni Hiltusen vähäpukeisia saamelaisasuisia naistanssijoita kuvaavan "Grind"-videoteoksen vuoksi. Samana vuonna Helander oli mukana vaatimassa Nordeaa vetäytymään alkuperäiskansojen maille Yhdysvaltojen Dakotaan rakennettavan öljyputken rahoituksesta. 
Helanderin yhdessä Mauri Lähdesmäen kanssa toteuttama lyhytelokuva "Áfruvvá – Merenneito" (2022) ensiesitettiin vuoden 2022 Venetsian biennaalin osana Saamen paviljongin ohjelmaa. Helanderin lyhytelokuva "Eatnanvuloš Lottit – Maan sisällä linnut" valittiin vuonna 2018 Sundancen elokuvajuhlien kansainväliseen lyhytelokuvakilpailuun. Vuonna 2018 Helanderille myönnettiin elokuvasta Tampereen elokuvajuhlilla kotimaisen lyhytelokuvasarjan pääpalkinto ja Risto Jarva -palkinto. Toronton ImagineNative Film + Media Festivalilla vuonna 2018 "Eatnanvuloš Lottit" palkittiin parhaana kokeellisena teoksena. Valtion visuaalisten taiteiden toimikunta myönsi Helanderille vuonna 2016 valokuvataiteen viisivuotisen apurahan. Vuonna 2018 hänet palkittiin Suomen Taiteilijaseuran kuvataiteilijapalkinnolla ja vuonna 2019 Suomi-palkinnolla.
Denise Grünstein

Denise Grünstein (27. kesäkuuta 1950 Helsinki – 23. kesäkuuta 2023 Tukholma) oli suomalainen valokuvaaja ja taiteilija.
Grünsteinin ura sai vauhtia 1990-luvulla surrealistisista muotokuvista, ja hän työskenteli sekä muotikuvaajana että kaupallisena ja taidevalokuvaajana. Hän piti yksityisnäyttelijä muun muassa Moderna museetissa ja Millesgårdenissa. Hän on julkaissut kirjan "59 buketter från min trädgård".
Grünstein asui ja työskenteli Tukholmassa.
Denise Grünsteinin veli on Raoul Grünstein.
Anna Elisabeth Blomberg

Anna Elisabeth Blomberg (5. elokuuta 1880 Espoo – 9. kesäkuuta 1947 Porvoo) oli suomalainen valokuvaaja ja valokuvaamon omistaja Porvoossa 1911–1942. Blomberg kuvasi 1920- ja 1930-luvulla Johan Ludvig Runebergin ja Fredrika Runebergin kotia Porvoossa sisältä ja ulkoa. Hänen puolisonsa oli mekaanikko Otto W. Blomberg, ja heidän lapsiaan olivat Gunnel Blomberg ja valokuvaaja Karin Nyblin (s. 1908).
Elämäkerta.
Blomberg työskenteli Eric Sundströmin valokuvaamossa Helsingissä 1905–1911. Kun Sundström oleskeli Ruotsissa 1907–1911, Blomberg vastasi valokuvaamon toiminnasta. Hän avasi oman valokuvaamon 1911 Porvooseen. Se toimi Kulmakuja 5:ssä 1911–1916 ja Runeberginkatu 33:ssa 1916–1966. Vuoteen 1942 Blomberg omisti valokuvaamon yksin, ja sen jälkeen mukaan omistajiksi tulivat valokuvaajat Ethel Rikberg ja Annie Grefberg.
Blombergin valokuvia on muun muassa Museoviraston historiallisessa kuva-arkistossa (17 muotokuvaa), Porvoon museossa (henkilökuvia ja maisemia) sekä Svenska litteratursällskapetin arkistossa. Kokoelma Fotografier från Anna Blombergs fotoateljé i Borgå (1930) Svenska litteratursällskapetin arkistossa koostuu reprokuvista J. L. ja Fredrika Runebergista ja heidän piiristään sekä heidän kotiaan sisältä ja ulkoa esittävistä kuvista. Valokuvasarja on otettu 1930-luvun alussa ja koostuu lasi- ja nitraattinegatiiveista.
Rafael Pombo

José Rafael de Pombo y Rebolledo (7. marraskuuta 1833 Bogotá – 5. toukokuuta 1912) oli kolumbialainen runoilija. Bombo opiskeli matemaatikoksi ja insinööriksi sotilaskoulussa ja palveli armeijassa. Hän matkusti Yhdysvaltoihin Kolumbian Washingtonin-lähetystön sihteeriksi. Diplomaattipalveluksen jälkeen hänet palkkasi New Yorkissa toimiva D. Appleton &amp; Company kääntämään espanjaksi englantilaiseen suulliseen perinteeseen kuuluvia lastenloruja. Tulos oli enemmän kuin kääntämistä, se oli luovaa sovitusta ja julkaistiin kahtena niteenä "Cuentos pintados para niños" ja "Cuentos morales para niños formales".
Muun laajan ja monipuolisen kirjallisen tuotannon lisäksi Pombo muistetaan tästä lastenkirjallisuuteen antamastaan panoksesta. Suosituimpia lastentarinoita ovat "Michín", "Juan Chunguero", "Pastorcita", "La Pobre Viejecita", "Simón el Bobito", "El Gato Bandido" ja "El Renacuajo paseador".
Asuttuaan Yhdysvalloissa 17 vuotta Pombo palasi Kolumbiaan, missä hän työskenteli arvostettuna kääntäjänä ja journalistina. Hän perusti muun muassa useita sanomalehtiä. Vuonna 1905 hänet valittiin Kolumbian parhaaksi runoilijaksi. "Poesías Completas" (Kootut runot) julkaistiin 1957, ja sieltä on peräisin runo "En El Niágara". Pombo asui Kolumbiassa kuolemaansa saakka.
Armstrongin seos

Armstrongin seos on erittäin herkkä räjähde. Sen pääraaka-aineet ovat punainen fosfori ja vahva hapetin, kuten kaliumkloraatti tai kaliumperkloraatti. Rikkiä sekä kalsiumkarbonaattia saattaa esiintyä seoksessa pieninä määrinä, sekä muita lisäaineita käytetään joissain seoksissa. Kaupallisesti Armstrongin seosta käytetään pieninä määrinä nallipyssyissä paperisissa liuskoissa tai muovirenkaissa sekä paukkuserpentiinissä.
Seosta käytetään myös tuliaseiden patruunoiden nalleissa, mutta siihen lisätään boorikarbidia.
Turvallisuus.
Armstrongin seos on erityisen vaarallinen räjähde, sillä se on herkkä iskuille, kitkalle ja tulelle. Kuluttajaraketeissa käytetään arviolta kymmenen milligrammaa seosta. Armstrongin seos voi räjähtää aggressiivisesti umpinaisessa tilassa riippuen seoksesta, olosuhteista ja määrästä.
Le affinità elettive

Le affinità elettive (; ) on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut Paolo ja Vittorio Tavianin ohjaama ja käsikirjoittama italialais-ranskalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert, Jean-Hugues Anglade, Marie Gillain ja Fabrizio Bentivoglio. Elokuva sijoittuu 1800-luvun alun Toscanaan ja kertoo paroni Edoardon (Anglade) ja paronitar Carlottan (Huppert) avioliiton tuhoutumisesta heidän rakastuttuaan toisiin ihmisiin.
Paolo ja Vittorio Taviani sovittivat elokuvan käsikirjoituksen Johann Wolfgang von Goethen romaanin "Vaaliheimolaiset" ("Die Wahlverwandtschaften", 1809) pohjalta. Elokuvan tuottajina olivat Jean-Claude Cecile ja Grazia Volpi. "Le affinità elettive" sai ensi-iltansa Ranskassa, Cannesin elokuvajuhlilla 16. toukokuuta 1996. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Italiassa 17. toukokuuta 1996 ja Ranskassa 11. kesäkuuta 1997. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Italiassa Filmauro ja Ranskassa AFMD. Elokuva sai muun muassa kaksi David di Donatello- ja viisi Nastro d’argento -ehdokkuutta.
Tänne ei jää kukaan

Tänne ei jää kukaan on Tiisu-yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin 17. maaliskuuta 2017 Somerolla. Levyn julkaisi Sony Music. 
Teemat.
Levy on teemalevy. Sen aiheeksi on ilmoitettu Somero ja somerolaisuus tai yleisemmin "elämä millä tahansa pienemmällä paikkakunnalla". Kappaleiden pohjana ovat Tiisu-yhtyeen laulaja-lauluntekijän Henrik Illikaisen kokemukset lapsuutensa ja nuoruutensa kotipaikkakunnalla.
Sykloeikosaani

Sykloeikosaani on rengasrakenteinen hiilivety, jossa hiilet ovat kytkeytyneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Yhdiste kuuluu sykloalkaanien aineryhmään. Sykloeikosaanin kemiallinen kaava on C20H40, moolimassa 280,54 g/mol, kiehumispiste 387,2 °C (paineessa 760 mmHg), suhteellinen tiheys 0,79 g/cm³ (vesi = 1,0 g/cm³), leimahduspiste 176,7 °C, taitekerroin 1,433 ja CAS-numero 296-56-0.
Tyyne Tokoi

Tyyne Oskarintytär Tokoi (; 25. elokuuta 1903 Kannus, Suomi – 15. marraskuuta 1937 Leningrad, Neuvostoliitto) oli Neuvostoliittoon asettunut suomalainen kommunisti, joka toimi 1930-luvulla Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) Leningradin-toimiston johtajana. Hänet teloitettiin Stalinin puhdistusten aikana.
Elämäkerta.
Tokoin vanhemmat olivat tunnettu sosiaalidemokraattinen poliitikko Oskari Tokoi ja Hanna Räimä. Tokoi vietti lapsuutensa Kannuksessa ja Helsingissä. Hänen isänsä pakeni Suomen sisällissodan lopussa vuonna 1918 Venäjälle, mutta jätti perheensä Pietariin loikatessaan myöhemmin samana vuonna Muurmannin legioonaan brittien liittolaiseksi. Äiti Hanna palasi Suomeen neljän lapsen kanssa vuonna 1921, mutta Tyyne Tokoi ja hänen isoveljensä Nestori jäivät Neuvosto-Venäjälle.
Tokoi omaksui Pietarissa kommunistisen maailmankatsomuksen. Hän työskenteli vuodesta 1919 SKP:lle ja opiskeli vuosina 1922–1925 Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopiston suomalaisella sektorilla, minkä jälkeen hän oli kaksi vuotta puoluetyössä Neuvosto-Karjalassa. Hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen (NKP) vuonna 1926. Vuosina 1927–1931 Tokoi toimi sisällissodan historiaa koonneen Suomen Vallankumouksen Tutkijakunnan avustajana. Hänet nimitettiin maaliskuussa 1931 SKP:n valtuutetuksi Leningradissa. Hänen johtamansa toimiston tehtävänä oli valvoa ja ylläpitää Suomen rajan yli Karjalankannaksella kulkenutta salaista etappiverkostoa, jonka avulla kommunisteja kuljetettiin Suomesta Neuvostoliittoon ja Neuvostoliitosta Suomeen, sekä tutkia kaikkien rajan yli tulleiden ja lähteneiden poliittinen luotettavuus.
Marraskuussa 1935 Tokoin puoliso, Leningradin Skljanskin jalkaväkikoulun opettajana toiminut suomalainen punaupseeri Antti Pylsy erotettiin puna-armeijasta. Tokoin puoluejäsenkirja takavarikoitiin joulukuussa 1935, jolloin hänet syrjäytettiin virallisesti myös SKP:n Leningradin-valtuutetun paikalta, mutta hän jatkoi tehtävänsä epävirallista hoitamista vuoteen 1937, koska hänellä oli edelleen SKP:n Moskovan-johdon luottamus. Virallisesti hän työskenteli Leningradin valtionkirjaston hoitajana. Tokoi ja Pylsy pidätettiin elokuun alussa 1937, ja pian koko SKP:n Leningradin-osasto tuhottiin. Heidät tuomittiin kuolemaan 10. marraskuuta 1937 samassa yhteydessä J. K. Lehtisen ja Kalle Lepolan kanssa ja teloitettiin viisi päivää myöhemmin.
Reino Honkanen

Reino Edvard Honkanen (16. heinäkuuta 1909 Helsinki – 28. joulukuuta 1995) oli suomalainen upseeri, joka toimi Panssarikoulun johtajana.
Honkasen vanhemmat olivat rautatieläinen Jalmari Honkanen ja Anna Tikkanen.
Honkanen tuli ylioppilaaksi Helsingin koelyseosta 1928, Kadettikoulusta hän valmistui 1930. Talvisodassa Honkanen toimi komppanianpäällikkönä Jääkäripataljoona 1:ssä ja pataljoonankomentajana Jalkaväkirykmentti 64:ssä, jatkosodassa hän oli ensin mainitussa tehtävässä sekä esikuntapäällikkönä ja pataljoonankomentajana Jalkaväkirykmentti 16:ssä ja 19. Prikaatissa. Honkanen haavoittui Kendjärvellä vuonna 1941.
Nuorempana upseerina ja komppanianpäällikkönä Honkanen toimi Jääkäripataljoona 11:ssä vuodesta 1930 vuoteen 1939. Sotien jälkeen hän oli komentajan apulainen Jääkäripataljoona 4:ssä 1945–1952, Panssarikoulun johtaja 1952–1954, Savonlinnan sotilapiirin päällikkö 1954–1955, Jääkäripataljoona 4:n komentaja 1955–1957, Rauman sotilaspiirin päällikkö 1957–1959 ja Savon prikaatin esikuntapäällikkö 1959, ennen eroamistaan vakinaisesta palveluksesta.
Honkanen ylennettiin vänrikiksi 1930, luutnantiksi 1932, kapteeniksi 1940, majuriksi 1941 ja everstiluutnantiksi 1952.
Bayonetta

Bayonetta on Platinum Gamesin kehittämä ja Segan julkaisema kolmannen persoonan toimintapeli. Peli on julkaistu PlayStation 3- ja Xbox 360 -alustoille vuonna 2009. Pelin ohjaaja/pääsuunnittelija on Hideki Kamiya.
Pelin päähenkilö on noita nimeltä "Bayonetta", joka käyttää erilaisia potkuja, magiaiskuja ja pistooleita taisteluissaan päihittääkseen viholliset.
Peli on julkaistu Steam-palvelussa Windows-alustalle 11. huhtikuuta 2017.
Pelille on julkaistu jatko-osa "Bayonetta 2".
Vastaanotto.
Muun muassa GameSpot on antanut pelille hyvät arviot antaen 9/10 pistettä.
Windows-versiolla on Metacritic-kerääjäsivustolla 90/100 pistettä. PlayStation 3 -versiolla on 87/100 pistettä.
Xbox 360 -versiolla on 90/100 pistettä.
Wii U -versiolla on 86/100 pistettä.
PC Gamer on antanut 93/100 pistettä arvostelussaan.
Anime.
Peliin perustuen on tehty myös anime-elokuva "".
Lauri Paavola

Lauri Paavola (11. lokakuuta 1906 Vehkalahti – 25. kesäkuuta 1988) oli suomalainen upseeri, joka toimi silloisten Panssarikoulun ja Kanta-aliupseerikoulun johtajana.
Paavolan vanhemmat olivat maanviljelijä Aukusti Paavola ja Amanda Kitunen. Hänen puolisonsa oli Saimi Saarinen.
Paavola kävi Haminan yhteiskoulua seitsemän luokkaa (kahdeksasta). Kadettikoulusta hän valmistui 1930. Talvisodassa Paavola toimi komppanianpäällikkönä Jääkäripataljoona 3:ssa, jatkosodassa hän oli toimistopäällikkö 1. Jääkäriprikaatin ja Panssaridivisioonan esikunnassa sekä pataljoonankomentaja Panssariprikaatissa.
Nuorempana upseerina Paavola toimi Jääkäripataljoona 3:ssä ennen sotia 1930–1939. Sotien jälkeen hän oli Pääesikunnan taisteluvälineosaston toimistoesiupseeri 1945–1948, Panssaripataljoonan komentaja 1948–1954, Panssarikoulun johtaja 1954–1955, Kemin sotilapiirin päällikkö 1955–1957 ja viimeksi Kanta-aliupseerikoulun johtaja 1957–1961, ennen eroamistaan vakinaisesta palveluksesta.
Paavola ylennettiin vänrikiksi 1930, luutnantiksi 1932, kapteeniksi 1940, majuriksi 1941 ja everstiluutnantiksi 1948.
BMW 5-sarja (E60)

BMW E60 on BMW 5-sarjan viidennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2003–2010. Se korvasi edeltäneen E39-mallin ja seuraajaksi tuli F10.
BMW 5-sarja (E60) 2003–2010.
BMW 5-sarjan viides sukupolvi tuli markkinoille syksyllä 2003 neliovisena sedanina. Se oli vuonna 2001 esitellyn 7-sarjan (E65) jälkeen toinen malli, jossa näkyi BMW:n uusi, aluksi voimakkaasti mielipiteitä jakanut muotoilusuuntaus. Sisätiloiltaan uusi 5-sarjalainen oli edeltäjäänsä tilavampi. Myös painoa oli saatu pudotettua kokonaan alumiinisen alusta- ja jousitusrakenteen ansiosta. Farmarimalli Touring saapui keväällä 2004.
Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä BMW E60 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Vuonna 2007 E60 sai pienen kasvojenkohotuksen, jonka näkyvin muutos oli uusi etupuskuri, mutta pieniä uudistuksia tehtiin kauttaaltaan. Myös tietoviihdejärjestelmän käyttöliittymää päivitettiin ja sisustuksen komponentteja uudistettiin. Uutena vaihteistona oli kuusiportainen sekventaalivaihteisto (SMG), jonka sai 530i- ja 550i-mallien yhteyteen lisävarusteena manuaali- tai automaattivaihteiston sijasta. 
BMW M5.
Suorituskykyinen urheilumalli M5 saapui markkinoille vuonna 2005. Sen voimanlähteenä oli 5,0-litrainen V10-moottori, jonka teho on 507 hevosvoimaa. Voimansiirtona oli kuusivaihteinen manuaalivaihteisto tai seitsemänportainen sekventaalivaihteisto. M5-mallia valmistettiin sekä sedan- että farmarikorisena.
Syklodekaani

Syklodekaani on rengasrakenteinen hiilivety, jossa hiilet ovat kytkeytyneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Yhdiste kuuluu sykloalkaanien aineryhmään. Syklodekaanin kemiallinen kaava on C10H20, moolimassa 140,27 g/mol, sulamispiste 9–10 °C kiehumispiste 201 °C (paineessa 760 mmHg), suhteellinen tiheys 0,79 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 58,8 °C, taitekerroin 1,433 ja CAS-numero 293-96-9.
Shymbulak Mountain Resort

Shymbulak Mountain Resort (ennen vuotta 2019 Shymbulak Ski Resort) on talviurheilukeskus Almatyssa Kazakstanissa Trans-Ili Alataun vuoristossa.
Shymbulak Ski Resort rakennettiin vuonna 1954 ja sitä on sen jälkeen laajennettu useaan kertaan.
Shymbulak Ski Resort toimi vuoden 2011 Aasian talvikisojen ja vuoden 2017 talviuniversiadien lumilautailun, alppi- ja freestylehiihdon kilpailupaikkana. Se on ollut myös ehdolla kilpailupaikaksi Almatyn hakiessa talviolympialaisia vuosiksi 2014 ja 2022. Vuosina 2019 ja 2020 siellä järjestettiin freestylehiihdon maailmancupin kumparelaskukilpailuja.
Bona Kellgren

Bonaparta Moreaua Fredrika Lovisa (Bona) Kellgren (synt. Calonius 1. maaliskuuta 1801 Kuopio – 16. huhtikuuta 1889 Kuopio) oli suomalainen laivanvarustaja. Hän peri miehensä August Kellgrenin laivanvarustamon ja kauppahuoneen Kuopiossa vuonna 1850 ja kehitti sitä yhdeksi suurimmista suomalaisista yrityksistä.
August Kellgren oli aloittanut uransa kehittelemällä mesimarjajalosteita. Hän omisti olutpanimon ja polttimon Kuopiossa, mutta vasta sahatoiminta oli tehnyt hänestä upporikkaan. Hän omisti Atrakosken sahan Nilsiässä sekä viipurilaisen kauppahuoneen, jossa toimi Hackman &amp; Co. liikekumppanina. Miehensä kuoltua Bona Kellgrenistä tuli testamentin mukaisesti Kuopion suurimman kauppahuoneen johtaja.
Laivanvarustaja Bona Kellgrenin rakennuttamat kuunarit Wellamo ja Savon Neito kuljettivat rahtia Viipuriin ja Pietariin sekä myös Saksaan, Italiaan ja Englantiin. Hän oli myös osaomistajana muutamissa laivoissa ja lotjissa ja kuljetutti rahtia muiden omistamissa laivoissa.
Vuonna 1872 Bona Kellgrenin poika, Yhdyspankin Kuopion-konttorin johtaja ja kauppahuoneen toinen johtaja Rurik Kellgren menetti suvun koko omaisuuden pelivelkojen takia. Tytär Fanny Kellgren perusti puolestaan menestyksekkään siemenkaupan konkurssin jälkeen. Bona Kellgren kuoli 88-vuotiaana 1889.
Perhesuhteet.
Vanhemmat lääninmaanmittari Israel Calonius ja Lovisa Packman. Puoliso vuodesta 1828 apteekkari, kauppahuoneen omistaja Johan August Kellgren (k. 1850), vanhemmat kauppias J. J. Kellgren ja I. Cloth (Kloth) Strömstad. Lapset Lovisa Josephine Pipping (s. 1829) - puoliso lääketieteen ja kirurgian tohtori, professori Joachim Wilhelm Pipping, Rurik Teodor Kellgren (s. 1831), Sofia Augusta af Frosterus (s. 1832) - puoliso senaattori, hovioikeuden presidentti Johan Carl Emil af Frosterus, Rosalie Nylander (s. 1835) - puoliso lääninlääkäri Edvin Nylander, Sixtus Fridolf Kellgren (s. 1837), Emelia Maria (s.1839), Fanny Charlotta Kellgren (s. 1839), Hermina Natalia (s. 1841), Ernst Alfred Kellgren (s. 1841).
Se hetki on nyt

Se hetki on nyt on Vesa Haajan esikoisalbumi, joka julkaistiin 17. helmikuuta 2017 levymerkillä Bluelight Records. Kappaleissa yhdistyy nostalginen ja melodinen pop, iskelmämusiikki sekä rockmusiikki. Albumin kappaleiden kirjoitukseen on Haajan lisäksi osallistuneet Esa Eloranta ja Marko Haavisto, ja sen on tuottanut Antti Ikola.
Albumin ensimmäinen single ”Mä tuskin vielä uskon” julkaistiin 26. helmikuuta 2016. Se julkaistiin maaliskuussa myös 7” vinyylinä, jonka b-puolella on kappale ”Keskiyö”. Toinen single ”Uusi tähti” julkaistiin 25. marraskuuta 2016.