tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pierce-Arrow

Pierce-Arrow oli yhdysvaltalainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1901–1938. Eurooppalaisista autoista sitä on verrattu Rolls-Royceen. Pierce-Arrow arvostettu ja kallis loistoauto, jota käyttivät kuninkaalliset ja elokuvatähdet. Yhdysvaltain presidenteillä on ollut Pierce-Arrow vuosina 1909–1938.
Ensimmäinen Pierce-Arrow-auto oli vuonna 1901 esitelty yksisylinterinen kaksivaihteinen "Motorette", jonka moottori valmistettiin lisenssillä. 1903 tehdas esitteli kaksisylinterisen Arrow-auton. Vuonna 1904 Pierce päätti keskittyä isojen loistoautojen valmistamiseen.
Viimeinen Pierce-Arrow automalli esiteltiin 1933, Silver Arrow. Se oli neliovinen auto, jossa oli V12 työntötankomoottori, teho 175 hevosvoimaa, huippunopeus 180 km/t.
Duesenberg

Duesenberg oli vuosina 1919-1937 valmistettu amerikkalainen automerkki. Amerikansaksalaiset veljekset Fred ja August Duesenberg alkoivat vuonna 1919 valmistaa autoja Auburnissa Indianan osavaltiossa. Duesenberg-autoja valmistettiin kaikkiaan vain 1300 kappaletta. Duesenberg-autot ovat herättäneet paljon mielenkiintoa.
E.L. Cord, Auburn Automobile -autotehtaan omistaja, osti Duesenberg-tehtaan 26.10.1926. Duesenbergin veljekset jatkoivat autojen suunnittelua. Cord halusi Duesenberg-autojen olevan maailman parhaita. Duesenberg-autojen tuotanto loppui vuonna 1937 Cordin taloudellisiin vaikeuksiin.
Wandisa Guida

Wandisa Guida (s. 2. huhtikuuta 1935 Trani) on italialainen näyttelijä.
Guida opiskeli lakia yliopistossa, osallistui vuoden 1954 Miss Italia -kilpailuun ja valmistui Rooman Kokeellisesta elokuvakeskuksesta vuonna 1956. Hän esiintyi reilun kymmenen vuoden ajan lukuisissa viihde-elokuvissa, joiden tyylilajit vaihtelevat peplumista agenttitarinoihin, melodraamoihin ja spagettiwesterneihin. Guida näytteli myös useissa televisioelokuvissa. 1960-luvun loppupuolella hän käytti taiteilijanimeä "Wandisa Leigh".
Triangle Shirtwaist Factoryn tulipalo

Triangle Shirtwaist Factoryn tulipalo New Yorkissa 25. maaliskuuta 1911 surmasi 146 työntekijää, joista useimmat olivat nuoria naisia. Ajalle tyypillisesti maahanmuuttajat tekivät työtä ahtaissa ja vaarallisissa oloissa. Seuraavina vuosina New Yorkin kaupunki ja osavaltio hyväksyivät useita uusia lakeja ja asetuksia työturvallisuuden parantamiseksi.
Omistajat Max Blanck ja Isaac Harris saivat syytteet taposta. Heillä oli legendaariseksikin mainittu asianajaja Max Steuer, joka sai todistajan puheenvuoron vaikuttamaan ulkoa opetellulta. Syytteet hylättiin.
Brown Building -nimellä kulkevan entisen tehdasrakennuksen omistaa nykyisin New Yorkin yliopisto, jonka omistukseen se siirtyi 1929.
Tiibetin kuningaskunta

Tiibetin kuningaskunta oli "de facto" itsenäinen valtio, joka oli olemassa virallisesti vuosina 1912–1951. Kiinan kansantasavalta miehitti Tiibetin lokakuussa 1950, mikä vahvistettiin "17. kohdan ohjelma Tiibetin rauhanomaisesta vapauttamisesta" -nimisellä sopimuksella puolisen vuotta myöhemmin johtaen maan annektointiin osaksi Kiinan kansantasavaltaa. Vuonna 1959 epäonnistuneen kansannousun jälkeen Tiibetin hallitsija ja hengellinen johtaja 14. dalai-lama pakeni tukijoineen Intian puolelle Dharamsalaan, jonne perustettiin kuningaskuntaa edustava Tiibetin pakolaishallitus. Vuonna 1965 Kiina vastaavasti perusti Tiibetin autonomisen alueen.
Itsenäisyysjulistus.
Xinhai-vallankumouksen tapahduttua vuonna 1911 ja Qing-dynastian kaaduttua tiibetiläinen aseellinen kaarti hyökkäsi paikallista keisarillista varuskuntaa vastaan. Keisarikunnan viranomaiset pakotettiin allekirjoittamaan kolmen kohdan ohjelma, joka pakotti kiinalaisjoukot antautumaan ja karkotti ne pois Keski-Tiibetistä.
Kiinan väliaikainen presidentti Yuan Shikai lähetti 13. dalai-lamalle sähkeen, jossa palautti tälle tämän aiemmat arvonimet. Dalai-lama torjui nämä vastaten "aikovansa käyttää sekä väliaikaista että uskonnollista valtaa Tiibetissä"." Dalai-lama oli paennut Tiibetistä Intiaan vuonna 1910 Kiinan keisarikunnan yritettyä sotilaallisesti ottaa alue suoraan hallintaansa. Vuonna 1913 dalai-lama palasi Lhasaan ja antoi julistuksen ("Hänen Pyhyytensä Dalai Lama XIII:n julistus"), jossa ilmoitettiin, että Kiinan keisarin ja Tiibetin suhde "oli ollut lähinnä suojelijan ja papin välinen suhde eikä toisen osapuolen alistumiseen perustuva". "Me olemme pieni, uskonnollinen ja itsenäinen kansakunta", julistus totesi.
Tammikuussa 1913 Agvan Dorzhiev ja kolme muuta tiibetiläisedustajaa allekirjoittivat Urgassa Tiibetin ja Mongolian välisen sopimuksen, jolla nämä tunnustivat toisensa sekä vahvistivat itsenäisyytensä Kiinasta. 
Brittidiplomaatti sir Charles Bell kirjoitti, että 13. dalai-lama oli sanonut hänelle, ettei tämä ollut valtuuttanut Agvan Dorzhievia solmimaan minkäänlaisia sopimuksia Tiibetin puolesta. Koska asiakirjaa ei julkaistu, jotkut epäilivät koko sopimuksen olemassaoloa, mutta Mongolian tiedeakatemia julkaisi mongolialaisen sopimusosapuolen tekstin vuonna 1982.
Yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailut 2013

Yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailut 2013 olivat järjestyksessään neljännet yleisurheilumaajoukkueiden väliset Euroopan-mestaruuskilpailut. Maat kilpailivat neljällä eri tasolla edellisten vuosien menestyksensä perusteella: Superliigassa (korkein), Ykkösliigassa, Kakkosliigassa ja Kolmosliigassa. 
Lajeja kunkin tason kilpailuissa oli yhteensä 40, 20 miehillä ja 20 naisilla. Kuhunkin lajiin maa asetti yhden edustajan.
Kolmiulotteinen shakki

Kolmiulotteinen shakki on muunnos shakista, jossa peliä pelataan useillashakkilaudoilla, jotka ovat eri tasoissa, jolloin pelinappulaa liikutetaan kolmessa ulottuvuudessa. Pelin kolmiulotteinen versio on ollut olemassa jo 1800-luvulla. Yksi vanhimmista versioista on "Raumschach" ("avaruusshakki"), jonka keksi Ferdinand Maack vuonna 1907. Tätä versiota pidetään klassisena kolmiulotteisen shakin varianttina. Maack perusti Raumschach-kerhon Hampuriin vuonna 1919, ja se pysyi aktiivisena toiseen maailmansotaan saakka.
Raumschach.
Keksijä halusi, että shakki olisi kuin nykyaikaista sodankäyntiä, jossa hyökkäys pitäisi olla mahdollinen paitsi kaksiulotteisessa tasossa, mutta myös ylhäältä (ilmasta) ja alapuolelta (veden alta). Maackin alkuperäinen shakkilaudan muotoilu oli 8 x 8 x 8 kokoinen, mutta kokeiluiden jälkeen hän päätyi pienempään ​​5 × 5 × 5 kokoon. Muita eroja tavalliseen shakkiin on lisätä kaksi sotilasta pelaaja kohden ja erityinen pelinappula (kaksi pelaajaa kohden) nimeltä "yksisarvinen".
Pelilauta.
Raumschach-lautaa voidaan ajatella kuutiona, joka on viipaloitu viiteen yhtä suureen alueeseen jokaisella pelilaudan kolmella tasolla. Tämä jako mahdollistaa 5 × 5 × 5 = 125-kuutioisen pelialueen. Kuutiot (yleensä esitetty neliöinä ja niitä kutsutaan" soluiksi") vuorottelevat väreissä kaikissa kolmessa ulottuvuudessa.
Don Baizley

Don Baizley (15. toukokuuta 1942 – 27. kesäkuuta 2013) oli kanadalainen NHL-liigan pelaaja-agentti. Baizley kuoli 71-vuotiaana keuhkosyöpään kesäkuussa 2013. Baizley toimi uransa aikana esimerkiksi Veli-Pekka Ketolan, Heikki Riihirannan, Jari Kurrin, Saku Koivun ja Teemu Selänteen pelaaja-agenttina.
Samsung Galaxy Mega

Samsung Galaxy Mega on Samsung Electronicsin huhtikuussa 2013 julkaisema phablet, josta on 5,8 tuuman ja 6,3 tuuman versiot.
5,8 tuuman versiossa on kaksiydinprosessori, 8 gigatavua tallennustilaa ja 1,5 gigatavua keskusmuistia. Akkua on 2 600 milliampeerituntia.
6,3 tuuman versiossa on kaksiydinprosessori, 8 tai 16 gigatavua tallennustilaa ja 1,5 gigatavua keskusmuistia. Akkua on 3 200 milliampeerituntia.
Molemmissa versiossa on 8 megapikselin takakamera ja 1,9 megapikselin etukamera.
Samsung Galaxy Megan seuraaja on Samsung Galaxy Mega 2.
Megan käyttöjärjestelmä on Android 4.4.2, joka on päivitettävissä Android 4.4.4 -versioon.
Kuren pommitukset

Kuren pommitukset olivat toisen maailmansodan loppuvaiheessa liittoutuneiden tekemiä ilmahyökkäyksiä Kuren kaupunkiin ja satamaan Japaniin. Kaupunkia oli aikaisemmin pommitettu 5. toukokuuta ja 1. heinäkuuta, jolloin 40 prosenttia kaupungista oli tuhoutunut. Laajimmat pommitukset tapahtuivat 24.–28. heinäkuuta 1945, jolloin lukuisia lentokoneita nousi ilmaan Yhdysvaltain ja Britannian laivaston lentotukialuksilta HMS "Formidablelta", HMS "Indefatigablelta" ja HMS "Victoriousilta".
Keisarillisen Japanin laivasto menetti pommituksissa lentotukialus "Amagin", risteilijä "Ōyodon", taistelulaivat "Hyūgan", "Isen" ja "Harunan", raskaat risteilijät "Tonen" ja "Aoban", vanhentuneet risteilijät "Iwaten" ja "Izumon", saattuealukset "No. 4":n ja "No. 30":n sekä lukuisia pienempiä aluksia mataliin vesiin. Myös Osakaa pommitettiin hyökkäysten aikana. Lentotukialukset "Katsuragi" ja "Kaiyō" vaurioituivat pahoin pommituksissa. Liittoutuneet menettivät 133 lentokonetta ja 102 koneiden miehistönjäsentä. Japani menetti 306 lentokonetta. Pommitusten jälkeen ainoastaan taistelulaiva "Nagato" Yokosukan satamassa jäi jäljelle.
Ernest Gestrinius

Ernst (Ernest) Gestrinius (1. huhtikuuta 1663 Helsinki – 21. maaliskuuta 1739 Tuna, Ruotsi) oli suomalainen rovasti ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija, joka joutui pakenemaan Isonvihan aikana Ruotsiin.
Gestriniuksen vanhemmat olivat Nurmijärven kirkkoherra Tomas Gestrinius (k. 1670) ja Brita Greek. Hän pääsi ylioppilaaksi 1687 ja opiskeli Turun akatemiassa valmistuen filosofian maisteriksi 1694. Gestrinius toimi Turun akatemian vt. deposiittorina kesällä 1690, ja hän oli Viipurin triviaalikoulussa konrehtorina vuodesta 1695, rehtorina vuodesta 1696 ja lisäksi hän toimi Viipurin lukion kreikan ja heprean kielten lehtorina vuodesta 1697. Vuonna 1705 Gestrinius valittiin Jääsken kirkkoherraksi. Kun venäläiset hyökkäsivät Suomeen, Gestrinius joutui pakenemaan 1707 mutta pääsi palaamaan takaisin Jääskeen, kunnes hän joutui taas uudestaan pakenemaan hyökkääjiä vuonna 1710. Hän oleskeli 1712 Rautalammilla kunnes pääsi pakenemaan Ruotsiin.
Ruotsissa Gestrinius toimi Uppsalan arkkihiippakunnassa Tunan ja Stavbyn kirkkoherrana 1718–1735. Hän sokeutui 1730-luvun alussa.
Gestrinius julkaisi Ruotsissa 1718 pakomatkansa koettelemuksia kuvaavan valitusrunon "Nödlijdande flycktingars klagan öfwer sitt laugsamma karss och elände" ja vuonna 1722 valitusrunot "Klagelig röst i en tro-innerlig bön om hielp uti nöden til frelsaren Jesum" sekä "Oryggeligt löfte". Hänen kootut teoksensa ("Samlade Vitterhetsarbeten af svenska författare från Stjernhjelm till Dalin : efter originaluppl. och handskrifter 13 - Andreas Wallenius, Johan Vultejus, Christ. Tiburtius, Ernst Gestrinius, Michael Renner, Jonas Hjortzberg och Peter Warnmark") on julkaissut vuonna 1870 Uppsalassa Per Hanselli.
Palmubulbuli

Palmubulbuli ("Thescelocichla leucopleura") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Palmubulbulia tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen on kuvattu olevan yleinen sopivissa elinympäristöissä, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Francisco Nunes Teixeira

Francisco Nunes Teixeira (26. tammikuuta 1910 Beduído – 2. maaliskuuta 1999) oli Mosambikissa toiminut portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. elokuuta 1933 ja nimitettiin Quelimanen hiippakunnan johtoon 6. helmikuuta 1955. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Teodosio Clemente de Gouveia, jota avustivat Sebastião Soares de Resende ja Manuel de Medeiros Guerreiro. 
Nunes Teixeira osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään Quelimanen piispana 23. joulukuuta 1975.
Lehtibulbuli

Lehtibulbuli ("Phyllastrephus scandens") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Lehtibulbulia tavataan Afrikassa Senegalista Kongon demokraattiseen tasavaltaan, Etelä-Sudaniin, Ugandaan ja Tansaniaan ulottuvalla alueella. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
José dos Santos Garcia

José dos Santos Garcia (16. huhtikuuta 1913 Aldeia do Souto – 11. joulukuuta 2010) oli portugalilainen lähetystyöntekijä, joka toimi roomalaiskatolisena piispana Mosambikissa. Hänet vihittiin Portugalin lähetysseuran papiksi 25. heinäkuuta 1938 ja nimitettiin Porto Amélian hiippakunnan johtoon 5. huhtikuuta 1957. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Teodosio Clemente de Gouveia, jota avustivat Manuel de Medeiros Guerreiro ja Francisco Nunes Teixeira. 
Dos Santos Garcia osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään Porto Amélian pispana 15. tammikuuta 1975.
Custódio Alvim Pereira

Custódio Alvim Pereira (6. helmikuuta 1915 São João do Monte – 12. marraskuuta 2006) oli Mosambikissa toiminut portugalilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 18. joulukuuta 1937 ja nimitettiin Lourenço Marquesin (nyk. Maputo) arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Nepten titulaaripiispaksi 20. joulukuuta 1958. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. maaliskuuta 1959. Pääkonsekraattorina toimi Teodosio Clemente de Gouveia, jota avustivat Manuel de Medeiros Guerreiro ja Sebastião Soares de Resende. 
Alvim Pereira sai 3. elokuuta 1962 nimityksen Lourenço Marquesin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 26. elokuuta 1974. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Bombayn räjähdys

Bombayn räjähdys tapahtui 14. huhtikuuta 1944 Bombayssä, kun räjähteitä kuljettanut rahtilaiva "Fort Stikine" tuhoutui kaupungin satamassa aiheuttaen 1 300 ihmisen kuoleman ja 3 000 ihmisen loukkaantumisen.
Jostain syystä syttymisherkkä puuvilla oli lastattu dynamiittien alapuoliselle kannelle. Lastin purkuvaiheessa puuvillapaaleista havaittiin nousevan savua. Paikalle kutsutut palomiehet yrittivät hillitä palonalkua vesiletkuilla, vaikka heidän olisi normaalien hätätilanneohjeiden mukaisesti pitänyt täyttää koko kansi vedellä. Pelastustöiden aikana räjähdysaineita ei myöskään yritetty purkaa laivasta.
Dynamiitti syttyi kello 16:07 ja aiheutti valtaisan räjähdyksen. Räjähdyksen voima sinkosi lähistöllä kelluneen 4 000 tonnin painoisen laivan rannalle. Räjähdyksessä tuhoutui myös 12 muuta alusta ja vaurioitui monia muita.
Australian kuninkaallisen laivaston miinanraivaaja HMAS "Gawler" saapui 21. kesäkuuta Bombayn satamaan auttamaan korjaustöissä.
Pihtiputaan mummo

Pihtiputaan mummo on journalismissa ja muussa suureen yleisöön kohdistetussa viestinnässä käytetty käsite, jolla kuvataan lehden keskivertolukijaa, television keskivertokatsojaa, radion keskivertokuuntelijaa jne. Sitä käytetään määrittelemään uutisjuttujen ja tiedotteiden ym. ymmärrettävyystaso: viestin pitää olla maaseudulla asuvan, vähemmän koulutetun ja iäkkään henkilönkin ymmärrettävissä. Ihmisten koulutustason ja medialukutaidon parantumisen myötä myös ”Pihtiputaan mummon” ymmärryksen taso arvioidaan jatkuvasti hieman korkeammaksi.
Käsitteen tausta.
Pihtiputaan mummo -käsitteen keksijäksi mainitaan lehtimies ja Tampereen yliopiston lehtimiestyön opettaja Allan Liuhala. 1960-luvun alussa hänen muistellaan opettaneen: "'Pitää kirjoittaa niin, että Pihtiputaan mummokin se ymmärtää.”
Pihtiputaan mummoon viitataan myös viestinnässä tai muilla elämänalueilla tapahtuvien teknologisten murrosten yhteydessä. Digitelevisioon siirryttäessä esimerkiksi pohdittiin, miten kauan sen rinnalla tulee pitää yllä analogisia televisiolähetyksiä ”jotta Pihtiputaan mummo näkee televisio-ohjelmansa”.
Pihtiputaan mummon kaltaista käsitettä käytetään myös äänitteiden ja muun sähköisen viestinnän, kuten televisio- tai radiomainosten äänen ja kuvan viimeistelyssä. Ääni- tai videostudiossa saattaa tätä varten olla huippuluokan ammattilaitteiden lisäksi myös ”mummotelkkari” eli pieni ja vanha kuvaputkitelevisio tai ”mummoradio” eli pieni matkaradio tai halpa ministereo, joilla voidaan havaita, miltä tuotos näyttää ja kuulostaa teknisesti alkeellisilla laitteilla.
Pihtiputaan mummo Pihtiputaalla.
Pihtiputaalla on sanonnan innoittamana vuodesta 1994 kolmen vuoden välein valittu Pihtiputaan mummo.
Pihtiputaan mummot aikajärjestyksessä:
The Modern Lovers

The Modern Lovers oli yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin Massachusettsissa vuonna 1970. Yhtyeen keulahahmo oli Jonathan Richman 1970- ja 1980-luvulla. Alkuperäinen yhtye oli olemassa vuosina 1970-1974, mutta ensimmäinen albumi julkaistiin vasta vuonna 1976. Alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat laulaja-kitaristi Jonathan Richman, basisti Ernie Brooks, rumpali David Robinson (myöhemmin The Cars) ja kosketinsoittaja Jerry Harrison (myöhemmin Talking Heads). Yhtye otti paljon vaikutteita The Velvet Undergroundilta, joka luokitellaan "protopunkiksi". Se viitoitti yhtyeen tietä kohti punk rockia, uutta aaltoa, vaihtoehtorockia ja indie rockia myöhempinä vuosikymmeninä.
Yhtye julkaisi vain yhden studioalbumin, jo vuonna 1972 äänitetyn "The Modern Lovers" vuonna 1976. Se valittiin vuonna 2005 hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Pää Kii (albumi)

Pää Kii on suomalaisen punk rock -yhtyeen Pää Kiin ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 30. marraskuuta 2012.
Albumi pysyi Suomen virallisella listalla 22 viikkoa, ja sen paras sijoitus oli 6.
Maria Melin

Maria Liisa Melin (o.s. Korpikoski, 22. kesäkuuta 1948 Kurikka – 27. heinäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen yksityisyrittäjä ja julkisuuden henkilö. Hän työskenteli ravintola- ja kiinteistöalalla. Melin oli eräs Suomen tunnetuimmista seurapiirihahmoista 1980-luvulla, eritoten hänet muistetaan yhtenä Itsenäisyyspäivän vastaanoton kuvatuimmista vieraista.
Maria Melin avioitui kansanedustaja Ingvar S. Melinin kanssa 1973. Pariskunnalle syntyi kolme lasta (s. 1973, 1975 ja 1977). Melin yritti itsekin politiikkaan: hän oli RKP:n kunnallisvaaliehdokkaana Helsingissä vuosina 1988 ja 1992, muttei tullut valituksi. Melin ja hänen miehensä Ingvar S. Melin muuttivat erilleen, mutta eivät koskaan virallisesti eronneet. Maria Melinin elämänkumppanina 1990-luvulta lähtien oli arkkitehti Vladimir Tomevski (k. 2013). He pyörittivät vuosituhannen vaihteessa Arran-nimistä ravintolaa Kittilän Levillä. 1990-luvun alkupuolella Melinillä oli Helsingin Kalevankadulla olutravintola Cafe Roma.
Melin näytteli Vääpeli Körmyn vaimoa viidessä Körmy-elokuvassa vuosina 1990–1997.
Maria ja Ingvar S. Melin on haudattu Kulosaaren hautausmaalle kortteliin 18.
Luettelo Leninin patsaista

Luettelo Leninin patsaista on täydentyvä luettelo eri puolilla maailmaa olevista Vladimir Leninin muistoksi pystytetyistä patsaista.
Ruotsi.
Ruotsin ainoa julkinen Lenin patsas sijaitsee Hässleholmin kunnan Vittsjön kylässä.
Ukraina.
Ukrainassa oli 1990-luvulla noin 5500 Lenin patsasta. Tänä päivänä Ukrainassa ei ole yhtään julkista Lenin patsasta. Lenin patsaiden poistaminen julkisista paikoista Ukrainassa alkoi Krimin miehityksen jälkeen ja viimeiset Lenin patsaat poistettiin Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022.
Gustaf Stenman

Gustaf (Kustaa) Stenman (1754 Kangasala – 1809) oli suomalainen mylläri, kirkonrakentaja ja virsirunoilija.
Stenman työskenteli aluksi muurarina, puuseppänä ja rakennusmestarina. Vuodesta 1795 alkaen hän toimi myllärinä Siuron kosken varrella sijainneella myllyllä.
Stenman johti 1803 valmistuneen Suoniemen kirkon rakennustöitä.
Pietisteihin kuulunut Stenman on kirjoittanut sanat virsiin "Ah mi autuus ompi siellä valituilla taivaassa" (vuoden 1886 virsikirjan virsi 528) ja "Voi katumatoin maailma, "arkkivirtenä 1801, Hengellisiä Wirsiä, Oulussa, Joh. Bergdahl’in kirjapainossa 1875.
Tuomo Jormakka (jääkiekkopuolustaja)

 
Tuomo Jormakka (25. huhtikuuta 1953 Pieksämäki – 13. huhtikuuta 2021) oli suomalainen jääkiekkopuolustaja. Pääsarjatasolla hän edusti SM-liigassa pelanneita Sportia, Jokereita, Lukkoa, SaiPaa, KalPaa sekä KooKoota.
Progressiivinen shakki

Progressiivinen shakki on shakkipelin muunnelma. Valkea aloittaa pelaamalla yhden siirron, sen jälkeen musta pelaa kaksi siirtoa peräkkäin, sitten valkea kolme ja niin edelleen. Valkea tekee aina parittoman määrän siirtoja ja musta aina parillisen määrän siirtoja. Pelaajien siirtäessä nappuloitaan vain siirtosarjan viimeinen siirto voi olla shakki. Pelaajan kuninkaan ollessa shakissa hänen on torjuttava shakki ensimmäisellä siirrollaan; jos kuninkaaseen kohdistuvaa uhkaa ei voi torjua ensimmäisellä siirrolla, pelaaja on matissa ja hävinnyt. Peli päättyy mattiin kuten tavallisessakin shakissa.
Progressiivinen shakki on ollut Italiassa suosittu peli vuodesta 1973. Italialainen "Eteroscacco"-lehti esittelee eri shakkivariantteja, myös progressiivista shakkia ja sen turnauksia ja pelejä.
Englannissa vuosina 1990–2010 ilmestynyt "Variant Chess Magazine" -lehti käsitteli myös progressiivista shakkia.
Jari Perkiömäki

Jari Juhani Perkiömäki (s. 13. huhtikuuta 1961 Pori) on suomalainen jazzmuusikko, säveltäjä ja musiikinopettaja, jonka instrumentti on saksofoni. Hän toimi Taideyliopiston rehtorina viisivuotiskauden 1.12.2015-30.11.2020.
Perkiömäki valmistui Sibelius-akatemian jazz-osastolta vuonna 1989 ja väitteli tohtoriksi vuonna 2002 ensimmäisenä suomalaisena jazzmusiikin alalta. Hän on toiminut opettajana Sibelius-akatemiassa 1980-luvulta lähtien sekä myöhemmin jazzosaston johtajana ja Sibelius-Akatemian vararehtorina.
Muusikonuransa Perkiömäki aloitti Pori Big Bandissä 1970-luvun lopulla ja on myöhemmin soittanut muun muassa Espoo Big Bandissä sekä UMO Jazz Orchestrassa. Hänellä on myös oma yhtye Jari Perkiömäki Quartet, joka on julkaissut kaksi albumia vuosina 1985 ja 1997. Lisäksi Perkiömäki on toiminut teatterisäveltäjänä. Vuonna 2005 hän sai Suomen Jazzliiton Yrjö-palkinnon.
Englannin 1. divisioonan kausi 1891–1892

Englannin 1. divisioonan kausi 1891-1892 oli The Football Leaguen neljäs kausi. Mukana oli neljätoista joukkuetta aiemman kahdentoista joukkueen sijasta. Uusina joukkueina olivat mukana yhden vuoden tauon jälkeen Stoke, sekä ensimmäistä kertaa mukana oleva Darwen. Liigan mestaruuden voitti Sunderland.
Sarjataulukko.
Neljä viimeistä joukkuetta joutuivat uudelleenvalintaan.
Ottelut.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Valintaprosessi.
Seuraavaksi kaudeksi perustettiin 1.divisioonan alle 2.divisioona, samalla lakkautettiin Football Alliance kun siinä pelanneet seurat liittivät The Football Leagueen ja ne muodostivat alemman sarjatason. Seuraavan kauden 1.divisioonassa pelasi 16 joukkuetta, johon valittiin mukaan Football Alliancessa pelanneet The Wednesday, Nottingham Forest ja Newton Heath. Sarjan viimeiseksi jäänyttä Darwenia ei valittu uudelleen ja se pelasi seuraavan kauden 2.divisioonassa.
Reijo Porkka

Reijo Olavi Porkka (10. elokuuta 1947 Helsinki – 10. heinäkuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja, joka tunnetaan 1970-luvun kuvistaan rock-konserttien ja -festivaalien sekä tanssilavojen esiintyjistä ja yleisöstä.
Vuonna 1964 vasta 17-vuotias Porkka pääsi oppiin mainosvalokuvaamoon. Seuraavana vuonna hän aloitti kolmivuotiset valokuvausopinnot Ateneumin iltalinjalla. Varusmiespalvelunsa Porkka suoritti pääesikunnan kuvakeskuksessa. Musiikkiharrastuksensa myötä hän alkoi kuvata harrastuksenaan myös rockmuusikoita esiintymistilanteissa. Vähitellen Porkka solmi suhteita konserttien ja festivaalien järjestäjiin niin, että oli usein ainoa esitystilannetta tallentamaan päästetty valokuvaaja, jolla oli pääsy myös takahuoneisiin ja lehdistötilaisuuksiin. Monet Porkan rock-kuvista ovat julistemaisen graafisia hänen käyttämänsä jyrkkäkontrastisen sävypelkistystekniikan ansiosta.
Rock-tilaisuuksien lisäksi Porkka kuvasi 1970-luvulla myös tanssilavakulttuuria eri puolilla Suomea. Kimmokkeen tähän Porkka sai perhetuttavaltaan Ilpo Hakasalolta. Kuvista syntyi tuoreeltaan maata kiertänyt valokuvanäyttely ja vuonna 1999 kuvateos "Satumaa".
Porkan rock-kuvista koottiin vuonna 2007 kuvateos "Korkealta ja kovaa". Hänen kuviaan oli esillä samana vuonna Tennispalatsin näyttelyssä Oi maamme! – Valokuvia Suomesta.
Porkka on haudattu Maunulan uurnalehtoon.
Jukkis Uotila

Jukkis Uotila (s. 23. elokuuta 1960 Helsinki) on suomalainen jazzmuusikko ja säveltäjä, jonka instrumentteja ovat rummut ja piano. Hän on toiminut Sibelius-Akatemian jazzosaston johtajana vuosina 1986–1993 sekä vuodesta 1994 lähtien professorina. 
Uotila on urallaan soittanut noin 130:llä albumilla ja tehnyt yhteistyötä useiden nimekkäiden jazzmuusikoiden, kuten Randy Breckerin, Joe Lovanon, Anders Jorminin, John Scofieldin, Bill Frisellin, Chet Bakerin, Billy Cobhamin ja Toots Thielemansin kanssa. 1980-luvun alussa hän asui neljä vuotta New Yorkissa toimien ammattimuusikkona. Suomen Jazzliiton Yrjö-palkinto Uotilalle myönnettiin 1991. Säveltaiteen valtionpalkinnon hän sai vuonna 2011. Uotila sai Suomen Jazzlegenda -palkinnon vuonna 2021.
Josué (jalkapalloilija, 1990)

Josué Filipe Soares Pesqueira, yleensä vain Josué, (s. 17. syyskuuta 1990 Ermesinde, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa turkkilaista Bursasporia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Josué liittyi yhdeksänvuotiaana Porton junioriakatemiaan. Hän pelasi ammattilaisuransa ensimmäiset kaksi vuotta lainasopimuksilla portugalilaisissa SC Covilhãssa ja FC Penafielissä sekä alankomaalaisessa VVV-Venlossa.
Kesällä 2011 Josué vapautettiin sopimuksestaan kasvattajaseuransa kanssa hänen pelattuaan ainoastaan kaksi virallista ottelua edustusjoukkueessa, joista molemmat Portugalin liigacupissa. Myöhemmin kesällä hän teki sopimuksen portugalilaisen Paços de Ferreiran kanssa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa 17. syyskuuta 2011 vieraskentällä CD Nacionalia vastaan. Josuélle kertyi tililleen toisella kaudellaan (2012–2013) yhteensä 23 sarjaottelua, joista 18 hän oli avauskokoonpanossa, kun joukkue sijoittui sensaatiomaisesti kolmannelle sijalle sarjakauden päätteeksi. Tämä tiesi joukkueelle myös paikkaa seuraavan kauden 2013–2014 Mestarien liigan play-off -kierrokselle.
Josué palasi 29. toukokuuta 2013 kasvattajaseuraansa Portoon ja teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. Hieman yli viikko myöhemmin Porton uudeksi päävalmentajaksi nimettiin Paços de Ferreirasta tullut Paulo Fonseca. Hän teki ensimmäisen maalinsa uudessa joukkueessaan 19. elokuuta 2013 rangaistuspotkusta Vitória de Setúbalia vastaan.
Sonny Heinilä

Kari Juhani ”Sonny” Heinilä (s. 31. lokakuuta 1966 Kiukainen) on suomalainen saksofonisti ja huilisti. 
Hän aloitti musiikkiopintonsa Rauman musiikkiopistossa soittamalla pianoa ja jatkoi myöhemmin Porin Palmgren-konservatoriossa soittiminaan huilu ja saksofoni. Vuonna 1984 Heinilä aloitti opinnot Sibelius-Akatemian jazzosastolla ja opiskeli samaan aikaan säveltämistä yksityisesti Eero Hämeenniemen johdolla.
Hänen ensimmäiset yhtyeensä olivat 1980-luvun puolivälissä Pori Big Band sekä myöhemmin Espoo Big Band ja UMO Jazz Orchestra. Lisäksi Heinilä on soittanut muun muassa Edward Vesalan Sound &amp; Fury -yhtyeessä ja toiminut UMO:n kapellimestarina. 2000-luvulla hän on siirtynyt musiikissaan kohti jazzvaikutteista kansan- ja kamarimusiikkia. Suomen Jazzliiton Yrjö-palkinto Heinilälle myönnettiin vuonna 2001.
Joseph Cheng Tsai-fa

Joseph Cheng Tsai-fa (, "Zhèng Zàifā"; 4. heinäkuuta 1932 Xiamen – 2. syyskuuta 2022) oli taiwanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Tainanin hiippakunnan johtoon 3. joulukuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1991. Pääkonsekraattorina toimi Paul Ch'eng Shih-kuang, jota avustivat Joseph Ti-kang ja Paul Shan Kuo-hsi.
Cheng Tsai-fa sai 24. tammikuuta 2004 nimityksen Taipein arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 9. marraskuuta 2007.
Victor Manuel Maldonado Barreno

Victor Manuel Maldonado Barreno (14. helmikuuta 1927 Alausí – 17. elokuuta 2025) oli ecuadorilainen roomalaiskatolinen piispa. 
Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 29. kesäkuuta 1953 ja nimitettiin Guayaquilin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Ceramussan titulaaripiispaksi 2. helmikuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan Ignacio Larrea Holguín, jota avustivat Bernardino Carlos Guillermo Honorato Echeverría Ruiz ja Luigi Conti.
Maldonado Barreno jäi eläkkeelle vihkipiispan tehtävistä 4. lokakuuta 2003.
Megan Romano

Megan Romano (s. 2. helmikuuta 1991 St. Petersburg, Florida) on yhdysvaltalainen uimari, jonka päälajeja ovat selkäuinti ja vapaauinti. Hän pitää hallussaan 4 × 100 metrin vapaauinnin sekä lyhyellä radalla 200 metrin ja 4 × 200 metrin vapaauinnin Amerikan ennätyksiä. Romano edustaa yhdysvaltalaista "North Baltimore Aquatic Club"ia, joka tunnetaan parhaiten sen olympialaisiin saakka kehittäneistä urheilijoista, joista kautta aikain viisi on saavuttanut olympiakultaa.
Ura.
Romanon kansainvälisen ammattiuran voidaan katsoa alkaneen vuonna 2011, jolloin hän osallistui ensimmäisiin universiadeihin Shenzhenissä, Kiinassa. Siellä hän voitti neljä mitalia, joista tosin vain yksi oli henkilökohtainen. Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa 2012 Romano jäi niukasti vaille olympiapaikkaa sijoittumalla 200 metrin vapaauintifinaalissa seitsemänneksi ja 100 metrin selkäuinnissa kahdeksanneksi, kun kunkin lajin kuusi parasta valittiin.
Uinnin lyhyen radan MM-kilpailuissa 2012 Romano voitti jälleen neljä mitalia, samoilta matkoilta kuin vuotta aiemmin. Vuotta 2012 voidaankin pitää hänen parhaanaan, sillä hän oli vasta 21-vuotias, ja MM-mitalit olivat hänelle uran ensimmäiset.
Barcelonan MM-kisoissa Romano jatkoi mitaliputkeaan ankkuroimalla Yhdysvaltain joukkueen mestariksi 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Erityisen voitosta tekee se, että Australia johti viimeiseen vaihtoon tultaessa, mutta Romano löi heidän ankkurinsa lopulta reilulla kymmenyksellä. Lisäksi joukkueen aika 3.32,31 oli uusi Amerikan ennätys. Hän ui ankkuriosuuden Yhdysvaltain kultajoukkueessa myös 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Rod

Rod () on vanha pituusmitta. Alun perin yksi "rod" oli 20 jalkaa eli noin 6,1 metriä. Siirryttäessä roomalaispohjaiseen mittajärjestelmään vuonna 1066 "rod" muutettiin tarkoittamaan 16,5 jalan eli noin viiden metrin pituutta.
Chain

Chain on () on vanha pituusmitta (noin 20,12 metriä), joka jakaantui sataan renkaaseen (). Yksi "chain" oli 66 "jalkaa" tai 4 "rodia". Kymmenen "chainia" muodosti yhden "furlongin". "Chainia" käytettiin maanmittauksessa vaihtoehtona "rodille".
Magda Linette

Magda Linette (s. 12. helmikuuta 1992 Poznań) on puolalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 55 helmikuussa 2018 ja nelinpelissä sijalla 95 heinäkuussa 2015. Hän on voittanut urallaan 11 ITF-turnausta kaksinpelissä ja kahdeksan nelinpelissä.
Heinäkuussa 2013 Linette pääsi WTA-turnauksen välieriin Bakun turnauksessa. Välierässä hän hävisi Shahar Pe'erille.
Holiday (kappale)

Holiday on yhdysvaltalaisen poplaulajan Madonnan kappale hänen debyyttialbumiltaan "Madonnalta". Sen julkaisi singlenä Sire Records 7. syyskuuta 1983 ja se ilmestyi myös remiksattuna vuoden 1987 "You Can Dance" -albumilla sekä vuoden 1990 "The Immaculate Collection" -albumilla. Kappale julkaistiin alkuperäisessä muodossaan myös artistin vuonna 2009 julkaistulla "Celebration"-kokoelma-albumilla. Curtis Hudson ja Lisa Stevens Pure Energystä sanoittivat kappaleen, ja sen luovutti Madonnalle hänen tuottajansa John ”Jellybean” Benitez, kun hän oli etsimässä Madonnan debyyttialbumille potentiaalista hittikappaletta. Kappaleen hyväksymisen jälkeen hän ja Jellybean työskentelivät sen parissa ja muuttivat sen sävellystä lisäämällä siihen kaverinsa Fred Zarrin esittämän pianosoolon.
Kappaleesta tuli menestys, sillä se oli Madonnan ensimmäinen single, joka pääsi Billboard Hot 100 -listan kahdenkymmenen parhaan joukkoon. Se pääsi myös Billboardin tanssikappalelistan kärkeen ja oli maailmanlaajuinen menestys päästen kymmenen ja neljänkymmenen parhaan joukkoon monissa Euroopan maissa.
Madonna on esittänyt ”Holidayn” monilla kiertueillaan, viimeksi MDNA Tourilla. Kappale on yleensä konsertin päätöskappaleena. Lukuisat artistit ovat julkaisseet kappaleesta cover-versioita, ja se on ollut myös monien television komediasarjojen kuten "Will &amp; Gracen" soundtrackillä.
Kappalelista.
US / EU 7″ single
EU 12″ single
UK 7″ single
UK 12″ single
UK 7″ / 12″ picture disc / Cassette single (1991)
UK 12″ single (1991)
UK cassette / CD: The Holiday Collection (1991)
Germany 12″ / CD / UK CD single (1995)
Barbara Winckelmann

Ulrika Barbara Winckelmann (o. s. "von Wendt"; 27. marraskuuta 1920 Helsinki – 16. syyskuuta 2009 Porvoo) oli suomenruotsalainen kirjailija.
Barbara Winckelmannin isä oli professori ja kansanedustaja Georg von Wendt. Hänen puolisonsa oli Oy Credit Ab:n toimitusjohtaja Erik Winckelmann.
Winckelmann työskenteli mainospiirtäjänä ja asui Porvoon Emäsalossa. Hän oli Suomi-Filmin palveluksessa 1942–1947.
Winckelmann julkaisi esikoisteoksensa, romaanin "Farväl, Julie", vuonna 1961. Hänen tunnetuin teoksensa on viisiosainen Helsinkiin sijoittuva historiallinen romaanisarja ("Din vredes dag", "Bortom gryningen", "Kejsarstaden", "Stenslottet" ja "Stad i uppror"), joka ilmestyi 1977–1986. Åke Lindman ohjasi romaanista "Din vredes dag" vuonna 1991 televisiosarjan "Vihan päivät" ("Din vredes dag"). Sarjan tapahtumat sijoittuvat pikkuvihan aikaiseen Helsinkiin.
Tadeja Majerič

Tadeja Majerič (s. 31. elokuuta 1990 Maribor) on slovenialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 111 marraskuussa 2013. Hän on voittanut urallaan kuusi ITF-turnausta kaksinpelissä ja yhden nelinpelissä.
Heinäkuussa 2013 Majerič pääsi WTA-turnauksen puolivälieriin Bakun turnauksessa. Puolivälierässä hän hävisi Shahar Pe'erille. Tammikuussa 2014 Konjuh osallistui ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Australian avoimissa, jossa hän hävisi kuitenkin avauskierroksen ottelunsa.
Abergelen onnettomuus

Abergelen onnettomuus oli junaonnettomuus, joka sattui 20. elokuuta 1868 lähellä Walesin Abergeleä. Se oli Ison-Britannian ensimmäinen vakava raideonnettomuus. Onnettomuudessa kuoli 33 ihmistä.
Tapahtumien kulku ja seuraukset.
London &amp; North Western -yhtiön "The Irish Mail" -postijuna lähti Lontoon Eustonin asemalta kello 7.30 kohti Luoteis-Walesin Holyheadia. Otettuaan muutaman matkustajavaunun Chesteristä sillä oli mukanaan neljä ensimmäisen ja toisen luokan vaunua matkustajille, ja kaksi postivaunua kuljetettaville posteille ja postityöntekijöille. Junan oli tarkoitus jättää matkustajat ja posti kuljettavaksi "Holyhead"-lautalla meren yli. Kuljettajana toimi Arthur Thompson.
Samalla Llanddulasissa pääraiteelta järjestettiin rahtijunan vaunuja uudelleen pistoraiteelle. Jarruvaunu piti pääraiteelle väliaikaisesti jätettyjä vaunuja paikallaan jyrkällä rinteellä. Kahdessa vaunussa oli 50 tynnyriä petrolia. Pistoraiteelle sijoitetut vaunut kuitenkin lähtivät liikkeelle osuen pääraiteen vaunuihin saaden jarruvaunun luiskahtamaan paikoiltaan ja pääraiteen vaunut vierimään mäkeä alas.
Postijunan kuljettaja ei saanut varoitusta lähestyvistä vaunuista, koska Abergelen ja Llanddulasin väliltä puuttui sähkölennätinyhteys. Kuljettaja ei voinut myöskään nähdä niitä mutkikkaan rantavallin takia. Huomattuaan ne hän yritti peruutusvaihteella välttää vakavan onnettomuuden. Noin kello 12.50 vaunut ja juna törmäsivät toisiinsa, ja rahtivaunujen petroli räjähti. Lähellä olleen louhoksen työntekijät yrittivät sammuttaa syntynyttä tulipaloa merivedellä. 33 ihmistä kuoli törmäyksessä ja tulipalossa, mutta heistä vain kolme kyettiin tunnistamaan liekkien aiheuttamien vaurioiden jälkeen.
Tapahtumien seurauksena Ison-Britannian kauppaministeriö asetti lukuisia uusia turvallisuustoimenpiteitä. Pakolliseksi tulivat muun muassa sähkölennätinyhteydet asemien välille.
Alexander Hacks

Alexander Hacks (n. 1705 Turku – 1. kesäkuuta 1740 Turku) oli suomalainen asianajaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Hacksin vanhemmat olivat tulliylitarkastaja Johan Hacks (k. 1735) ja hänen toinen puolisonsa Margareta Wärdh. Hacks pääsi ylioppilaaksi 1722. Hän toimi Turun hovioikeudessa auskultanttina ja asianajajana.
Hacks kirjoitti ruotsin kielellä tilapäisrunoutta. Näissä runoissaan hän kuvasi humoristiseen sävyyn tunnettuja turkulaisia käyttäen parodioivaa suomen ja ruotsin sekakieltä. Runoja julkaistiin kahdessa kokoelmassa vuosina 1732 ja 1735 nimellä "Eskolagubbens visor". Runot olivat hyvin suosittuja Suomessa ja niistä otettiin uusi painos vielä 1887.
Hacks oli naimisissa vuodesta 1739 Margareta Helena Rosenmüllerin kanssa.
Hadash

Hadash (), lyhenne koko nimestä Demokraattinen rintama rauhan ja tasa-arvon puolesta (; ) on israelilainen laitavasemmistolainen puolue. Hadashin sisällä toimii itsenäisenä organisaationa vuonna 1965 perustettu Israelin kommunistinen puolue Maki. 
Vuonna 1977 perustetulla puolueella on neljä paikkaa maan parlamentissa Knessetissä: Ayman Odeh, Aida Touma-Suleiman, Ofer Cassif ja Youssef Atauna.
Alleenit

Alleenit ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa yhdestä hiiliatomista lähtee kaksi kaksoissidosta kahteen muuhun hiiliatomiin. Alleenit ovat täten dieenejä, joiden kaksoisidos on kumuloitunut. Yksinkertaisinta alleenia propadieeniä kutsutaan usein alleeniksi.
Rakenne ja ominaisuudet.
Alleenien keskimmäinen hiiliatomi on sp-hybridisoitunut ja sen viereiset terminaaliset hiiliatomit ovat sp2-hybridisoituneita. Keskimmäisestä hiiliatomista lähtee kaksi π- ja kaksi σ-sidosta. Nämä π-sidokset ovat kohtisuorassa toisiaan vastaan ja kumpikin näistä sidoksista yhdistyy vierekkäisten hiilatomien p-orbitaalien kanssa. Tämä pakottaa terminaalisten hiiliatomien p-orbitaalit kohtisuoraan asemaan toisiaan vastaan. Tämän vuoksi, jos kummankin terminaalisen hiiliatomin substituentit ovat erilaisia, ei yhdisteellä ole symmetriatasoa ja tällaiset alleenit ovat optisesti aktiivisia.
Synteesi ja reaktioita.
Alleeneja voidaan valmistaa usealla tavalla. Syklopropylideenit reagoivat organolitiumyhdisteiden kanssa, siten, että niiden rengasrakenne avautuu ja muodostuu alleeneja. Muita tapoja valmistaa alleeneja ovat propargyylihalidien reaktio Grignardin reagenssien tai organokupraattien kanssa, organometalliyhdisteiden ja prapargyyliestereiden välisellä reaktiolla tai fosfoniumylidien ja hiilidioksidin välisellä reaktiolla. Yksi yleisesti käytetty tapa on myös 2,3-dihaloalk-1-eenien dehalogenointi sinkin avulla.
Alleeneille tapahtuu elektrofiilien additioreaktioita. Esimerkiksi vetyhalogenidien reaktioissa voisi protonoitua, joko keskimmäinen sp-hybridisoitunut hiili, mikä johtaisia allyyliseen karbokationiin, tai jompikumpi sp2-hybridisoituineista hiiliatomeista, mikä johtaa vinyyliseen karbokationiin. Vinyylistä karbokationia stabiloi resonanssi, minkä vuoksi elektrofiilisessä additiossa ensimmäisessä vaiheessa protonoituu sp2-hybridisoitunut hiili ja elektrofiili liittyy sp-hybridisoituneeseen hiileen. Näin reagoivat vetyhalogenidien lisäksi myös muun muassa elohopea(II)suolat, jolloin muodostuu organoelohopeayhdisteitä ja happojen vesiliuokset, jolloin muodostuu ketoneja.
Alleenit voidaan pelkistää alkaaneiksi. Jos pelkistimenä käytetään natriumin ammoniakkiliuosta, di-isobutyylialumiinihydridiä tai vedytystä Wilkinsonin katalyyttiä käyttämällä pelkistyy vain toinen kaksoissidoksista ja muodostuu alkeeneja.
Siirtymämetallikatalysoidut alleenien reaktiot hiilidioksidin kanssa johtavat hyödyllisiin akryylihappojohdannaisiin tai laktoneihin.
Elysium (elokuva)

Elysium on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut tieteiselokuva, jonka on ohjannut Neill Blomkamp. Elokuvan pääosissa ovat Matt Damon ja Jodie Foster.
Juoni.
Elokuva sijoittuu vuoteen 2154, jolloin Maa on ylikansoitettu ja pahoin saastunut. Rikas eliitti asuu Maata kiertävällä Elysium-avaruusasemalla, mutta köyhä enemmistö asuu kurjuudessa Maan päällä.
Maxin (Matt Damon) jouduttua säteilyonnettomuuteen työpaikallaan hänellä on elinaikaa jäljellä vähän. Ainoa parannuskeino on Elysiumissa, jonne Max päättää pyrkiä keinolla millä tahansa. Maxin täytyy hankkia data, jolla rikollispomo saisi käsiinsä erään tehtailijan omaisuuden. Taloustiedon sijasta kyse onkin datasta, jolla Elysiumin turvallisuuspäällikkö (Jodie Foster) pyrkii kaappaamaan vallan.
Marjaana Väre

Marjaana Väre (s. 10. tammikuuta 1967 Helsinki) on suomalainen vammaisurheilija, joka on kilpaillut alaraaja-amputoitujen kilpailuluokissa. 
Hän on osallistunut neljä kertaa paralympialaisiin. Paras saavutus Barcelonassa 1992 oli neljäs sija 400 metrin vapaauinnissa luokassa S9. Atlantassa 1996 paras sijoitus oli kahdeksas 100 metrin rintauinnissa luokassa SB8. Väre voitti kultaa naisten keihäänheiton F42-46 -luokassa Ateenan kisoissa 2004. Samoissa kisoissa hän osallistui kiekonheittoon ollen 12. Pekingin kisoissa 2008 hän tuli keihäänheitossa yhdeksänneksi.
Pertti Jokivuori

Pertti Jokivuori (s. 1962) on Jyväskylän yliopistosta valmistunut sosiologi. Hän työskentelee Jyväskylän yliopiston Yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitoksella yliopistonlehtorina. Jokivuoren opetuksen painopiste on kvantitatiivisissa menetelmissä. Julkaisutoiminta on käsittänyt kirjoja, tutkimusraportteja, artikkeleita ja oppimateriaalia, muun muassa teokset "Sosiologian perusteet", "Kuoleman salaisuus", "Eroksen aika", "Määrällisiä tarinoita - monimuuttujamentelmien käyttö ja tulkinta" ja "Klassinen sosiologia ja moderni maailma". Jokivuoren lisensiaatin tutkielma oli "Millaisia ovat ammattiyhdistysktiivit?" (Kampus-kirja 1997) ja väitöskirja "Sitoutuminen työorganisaatioon ja ammattijärjestöön - kilpailevia vai täydentäviä?" (Jyväskylä Studies in Education, Psychology and Social Research 206. Jyväskylä University Printing House, Jyväskylä 2002).
Jokivuori kirjoitti ylioppilaaksi Voikkaan lukiosta. Hän aloitti opiskelun Jyväskylässä 1983 ja valmistui maisteriksi 1990. Hän väitteli vuonna 2002. Vuodesta 2008 lähtien Jokivuori on toiminut yliopistonlehtorina Jyväskylän yliopiston Yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitoksella. 
Opetustyön ohella hän toimii myös tutkijana. Jokivuoren tutkimusteemat ovat liittyneet työelämän suhteisiin, paikalliseen sopimiseen, ammattijärjestö- ja organisaatiositoutumiseen sekä luottamukseen ja sosiaaliseen pääomaan. Työelämäsuhteita käsittelevä tutkimus on vienyt Jokivuoren kansainvälisiin tehtäviin. Syyskuusta 1997 kevääseen 2007 asti hän toimi vakituisena avustajana Lontoossa 12 kertaa vuodessa ilmestyvässä European Industrial Relations Review'ssä. Maaliskuusta 2006 lähtien Jokivuori on työskennellyt Dublinissa sijaitsevan EU:n erillisviraston European Foundatation for the Improvement of Living and Working Conditions:in palveluksessa. Jokivuori on European Industrial Relations Observatory'n (EIRO) verkoston Suomen vastaava. Jokivuoren työhön EIRO:ssa kuuluu muun muassa vertailututkimusten (Comparative Analyses Research ja Representativeness Studies) Suomen aineiston ja materiaalin työstäminen ja toimittaminen.
Gabbar Singh

Gabbar Singh () on vuonna 2012 ilmestynyt Harish Shankarin ohjaama intialainen toimintaelokuva. Elokuvan pääosarooleissa esiintyvät Pawan Kalyan ja Shruti Haasan. "Gabbar Singh" on telugunkielinen versiointi vuoden 2010 hindinkielisestä elokuvasta "Dabangg". Elokuvan musiikin on säveltänyt Devi Sri Prasad.
Vastaanotto.
"Gabbar Singh" oli taloudellinen menestys ja se rikkoi joitakin "Magadheeran" (2009) asettamia telugunkielisen elokuvateollisuuden ennätyksiä.
Elokuva sai telugunkielisten elokuvien sarjassa kolme Filmfare Awards South -palkintoa: parhaasta miespääosasta (Pawan Kalyan), parhaasta musiikista (Devi Sri Prasad) ja parhaasta mieslaulajasta (Vaddepalli Srinivas kappaleessa ”Pilla”).
Musiikki.
Elokuvan musiikin on säveltänyt Devi Sri Prasad. Soundtrack-albumi julkaistiin 15. huhtikuuta 2012 Hyderabadissa järjestetyssä julkaisutilaisuudessa.
Jatko-osa.
Elokuvan jatko-osa "Sardaar Gabbar Singh" ilmestyy huhtikuussa 2016.
Uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailut 2013

Uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2013 kolmannen kerran itsenäisinä kilpailuina. Kilpailut käytiin Saksan Rostockissa 18.–23. kesäkuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN ja niihin osallistui sata urheilijaa 19 maasta. Kisojen mitalitilaston voitti ensimmäistä kertaa Ukraina neljällä kullalla, yhdellä hopealla ja kahdella pronssilla. Eniten mitaleita keräsi Venäjä.
Mitalistit.
Tulokset:
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Ukkokukkajäärä

Ukkokukkajäärä ("Macroleptura thoracica") on harvinainen sarvijääriin kuuluva kovakuoriaislaji. Suomen lajiston kansallisessa uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi (CR).
Koko ja ulkonäkö.
Ukkokukkajäärä on rotevarakenteinen ja 18–27 mm:n pituudellaan kookas sarvijäärälaji. Sukupuolet eroavat ulkonäöltään toisistaan. Pää ja tuntosarvet ovat molemmilla sukupuolilla mustat ja etuselkä rusehtavan punainen. Etuselän etu- ja takareunassa on ohut, musta reunus ja sen takanurkat ovat terävät. Koiraalla peitinsiivet ovat rusehtavan punaiset, mutta naaraalla täysin mustat.
Lajin koiras muistuttaa paljon rusokukkajäärän ("Anoplodera rubra") naarasta. Naarasta ei voi sekoittaa muihin suomalaisiin lajeihin.
Levinneisyys.
Eurooppalaisittain ukkokukkajäärä on varsin itäinen laji. Levinneisyysalueen länsireuna ulottuu Etelä-Suomesta Baltian kautta Puolan Białowiezan metsään ja paikoin Balkanille. Suomessa ukkokukkajäärästä on useita 1800-luvulla tehtyjä havaintoja Etelä-Suomesta, mutta viimeisin havainto on Mäntsälästä vuodelta 1986. Itäisimmillään lajia tavataan Koreasta ja Japanista. Nykyisin Suomea lähimmät vakituiset esiintymisalueet löytyvät Virosta sekä Venäjän Karjalassa Kivatsun luonnonpuistosta.
Elinympäristö ja elintavat.
Lajin elintavat tunnetaan varsin heikosti, eikä suomalaisten yksilöiden löytöpaikoista ole erityisemmin tietoa. Esiintymispaikan tulee olla vanha metsä, jossa on paljon vanhoja, kuolleita tai kuolevia haapoja. Ulkomailla kuoriaiset elävät luultavasti toukkien elinpaikkoina toimivien tukevien, pystyynkuolleiden puiden rungoilla käyden satunnaisesti kukilla. Pohjois-Euroopassa toukkien ravintopuu on haapa, mutta etelämpänä pääravintokasvi on pyökki ja lajia on tavattu myös muilta lehtipuilta.
Toukkakehitys kestää kolmesta neljään vuotta. Todennäköisesti toukan syömäjälki on vain muutaman senttimetrin syvyydessä puun pituussuuntaan koverrettu käytävä. Jopa senttimetrin läpimittainen ulostuloaukko on samantapainen kuin haavantuhoojalla ("Lamellocossus terebra"), mutta jääräntoukkien käytävät ovat puupurun täyttämiä, toisin kuin haavantuhoojan puhtaat käytävät.
Suomessa ukkokukkajäärä on kahdessa viimeisimmässä uhanalaisluokituksessa vuosilta 2000 ja 2010 luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi, mutta todellisuudessa se saattaa olla jo hävinnyt.
Kuristusläppä

Kuristusläppä (kuristinläppä, kuristusventtiili tai rikastin, usein myös ”ryyppy”) on venttiili, jolla voi kuristaa moottoriin menevää ilmavirtaa pienemmäksi. Tällöin polttoaineen osuus moottoriin menevässä polttoaine-ilma-seoksessa kasvaa, mikä helpottaa käynnistymistä moottorin ollessa kylmä, mutta tuottaa tehottomampaa ja epäpuhtaampaa palamista.
Käsikäyttöinen kuristin oli yleinen 60–70-lukujen autojen kojelaudoissa.
Englannin kielessä puhutaan yleensä kuristimesta ("choke") eli kaasuttimeen pääsevän ilman määrää vähennetään. Suomeksi asia ilmaistaan puhekielessä usein käänteisesti: ilmavirtausta rajoittamalla rikastetaan kaasuttimesta moottoriin pääsevää ilma-polttoaineseosta. Tällöin moottorille annetaan ikään kuin "ryyppy", koska kuristimen käyttö lisää polttoaineen suhteellista osuutta kaasuttimeen menevässä seoksessa.
Uudemmissa autoissa ja nelitahtimoottoreissa kuristusläppä on tavallisesti automaattinen tai korvattu toisenlaisella kylmäkäynnistyspiirillä. Mopoissa ja muissa kaksitahtimoottoreissa kuristusläppää säädellään usein vaijerin ja vivun avulla.