tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Helsingin yliopiston kasvatustieteellinen tiedekunta

Kasvatustieteellinen tiedekunta on yksi Helsingin yliopiston yhdestätoista tiedekunnasta. Kasvatustieteellisessä tiedekunnassa on kaksi osastoa: kasvatustieteiden osasto ja harjoittelukoulut sekä ensimmäiseen osastoon kuuluvia yksiköitä. Tiedekunnan koulutuksista vastaavat kandi- ja maisteriohjelmat sekä tohtorikoulu. 
Ensimmäinen kasvatustieteen professuuri perustettiin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteelliseen osastoon vuonna 1852. Kasvatustieteet eriytyivät filosofisen tiedekunnan kasvatustieteiden osastoksi vuonna 1974 ja edelleen vuonna 1992 kasvatustieteelliseksi tiedekunnaksi. Vuonna 2004 kasvatustieteelliseen tiedekuntaan liitettiin psykologian ja puhetieteiden laitokset humanistisesta tiedekunnasta ja tiedekunnan nimi vaihtui käyttäytymistieteelliseksi tiedekunnaksi. Vuoden 2017 alussa psykologian ja logopedian oppiaineet siirtyivät lääketieteelliseen tiedekuntaan ja fonetiikka ja kognitiotiede humanistiseen tiedekuntaan. Tiedekunnan nimeksi palautettiin kasvatustieteellinen tiedekunta.
Valtaosa tiedekunnan toiminnoista sijoittuu yliopiston keskustakampukselle Siltavuorenpenkereelle Kruununhakaan. Helsingin yliopiston Viikin normaalikoulu on Kevätkadulla ja Normaalilyseo on Ratakadulla.
Kasvatustieteellisessä tiedekunnassa voi opiskella kasvatustieteen kandidaatin, maisterin ja kasvatustieteen tohtorin tutkinnon. Kandi- ja maisterikoulutuksen opintosuuntia ovat varhaiskasvatuksen opettaja (vain kand.), luokanopettaja, kotitalousopettaja, käsityönopettaja, erityispedagogiikka, varhaiskasvatus (vain maist.) sekä yleinen ja aikuiskasvatustiede. Tutkinnon voi suorittaa joko suomen tai ruotsin kielellä. Kasvatustieteellisessä tiedekunnassa voi suorittaa myös opettajan pedagogiset opinnot (ns. aineenopettajaopinnot), jotka antavat laaja-alaisen pedagogisen kelpoisuuden eri kouluasteiden ja oppilaitosten opettajan tehtäviin. Syksyllä 2019 käynnistyi Oppiminen ja opettaminen digitaalisissa ympäristöissä -erikoistumiskoulutus. Syksyllä 2020 tiedekunnassa aloitti kansainvälinen maisteriohjelma Changing Education.
Kasvatustieteellisen tiedekunnan opiskelijoiden opiskelijajärjestö on Condus ry.
Hard Action

Hard Action on helsinkiläis-kouvolalainen toimintarockyhtye, joka perustettiin vuonna 2014. Yhtyeen musiikissa on runsaasti vaikutteita 1970-luvun detroitlaisista hard rock -yhtyeistä sekä punk rock -musiikista.
Yhtyeen esikoisalbumi "Sinister Vibes" julkaistiin 12. kesäkuuta 2015. Toinen albumi "Hot Wired Beat" julkaistiin 1. joulukuuta 2017.
Hot Wired Beat

Hot Wired Beat on Hard Actionin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. joulukuuta 2017.
Yhtye itse on kuvaillut albumin kuulostavan ”siltä, kun olisit ollut katutappelussa ja Fleetwood Mac soi taustalla ääniraitana.”
Peter J. Boldt

Peter Johan Magnus Boldt (28. syyskuuta 1946 Helsinki – 29. lokakuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä, joka työskenteli pitkään asiantuntijana SAK:n palveluksessa ja vastasi etenkin kansainvälisistä asioista.
Boldt opiskeli kansantaloustiedettä ja tilastotiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui valtiotieteen maisteriksi vuonna 1972. Hän työskenteli aluksi TTT:n palveluksessa ja sen jälkeen SAK:n ekonomistina 1982–2005.
Boldt edusti SAK:ta EU:n Talous- ja sosiaalikomiteassa vuosina 2002–2005. Hän kuului myös Suomen GATT-valtuuskuntaan vuosina 1986–1994 ja WTO-valtuuskuntaan vuosina 1996–2005. Lisäksi hän osallistui useiden valtiollisten komiteoiden ja työryhmien toimintaan, esimerkiksi ympäristönsuojeluneuvostossa vuosina 1976–1980.
Boldt tunnettiin teräväsanaisena keskustelijana ja kolumnistina muun muassa "Palkkatyöläisen" palstoilla.
Boldtin isä oli eversti Lauri Boldt ja äiti kirjastoneuvos Barbro Boldt (o.s. Inberg).
Geraldine Brooks

Geraldine Brooks (s. 1956 Sydney, Australia) on australialais-yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija.
Elämäkerta.
Länsi-Sydneyssä lapsuutensa viettänyt Brooks harrasti lapsena kirjeenvaihtoa eri puolille maailmaa, ja hän on kertonut kokemuksista muistelmissaan "Foreign Correspondence" . Koulun päätyttyä hän opiskeli Sydneyn yliopistossa, josta valmistuttuaan hän työskenteli Sydney Morning Heraldissa. Hän opiskeli Yhdysvalloissa Columbian yliopistossa ja työskenteli sen jälkeen Wall Street Journalin ulkomaankirjeenvaihtajana ja raportoi tapahtumista Lähi-idässä, Somaliassa ja Bosniassa. Hän on avustanut myös muita yhdysvaltalaisia lehtiä, kuten New York Timesia, Washington Postia ja Harper's Bazaaria.
Brooks asuu vuoroin Sydneyssä, vuoroin Yhdysvalloissa Virginiassa, ja hänellä on Australian ja Yhdysvaltojen kaksoiskansalaisuus. Henkilökohtaisten palkintojen lisäksi hänet on palkittu useista teoksistaan, muun muassa vuonna 2006 kaunokirjallisuuden Pulitzer-palkinnolla teoksesta "March".
Brooksin puoliso oli 2019 kuollut kirjailija, toimittaja Tony Horwitz.
Sinister Vibes

Sinister Vibes on Hard Actionin esikoisalbumi, joka julkaistiin 12. kesäkuuta 2015.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Imperiumin Janne Rintala arvioi albumin maanläheiseksi ja oikeaoppiseksi hard rock -albumiksi, joka on velkasuhteessa 1970-luvun rock- ja punkmusiikille. Metallimusiikkilehti Infernon Mika Kuusinen piti albumia niin ikään mainiona lisänä garage rock -levytysten perinteikkääseen joukkoon, ja totesi yhtyeen nostaneen kierroksia ”Dead Dogs” -esikoissinglestä. Hänestä räyhäkkään startin saanut kone jokseenkin hyytyy puolenvälin jälkeen, eikä yhtye kykene ”vielä” käymään genrelle tunnusomaisesti vaadittavilla ylikierroksilla loppuun saakka. Kaaoszinen Jyri Kinnari piti debyyttialbumia katu-uskottavana, jota ei ole onnekseen viilattu liian timanttiseksi. Hän ei myöskään pitänyt mahdottomana yhtyeen nousemista johtavien retrorock-yhtyeiden kastiin. Niin ikään Noisen Mikko Nissinen piti yhtyettä kotimaisen rokkikukkoilun suurimmaksi nimeksi. Jokseenkin negatiivisena asiana hän piti laulaja Gyntsän Hellacoptersin Nicke Anderssonilta ottamia vaikutteita, ja toivoi lisää röyhkeyttä ja omaperäistä hyökkäävyyttä tulkintaan.
Furor-luokka

Furor-luokka oli Espanjan laivaston kahden 1890-luvun lopulla valmistetun aluksen muodostama torpedovenehävittäjäluokka.
Suunnittelu.
Alusten voimanlähteenä oli neljäsylinterinen TE-höyrykone, joiden tarvitsema höyry tuotettiin neljällä Normand-kattilalla. 6000 hevosvoiman höyrykone pyöritti kahta akselia, mikä mahdollisti 28 solmun maksiminopeuden. Aluksilla oli jopa 100 tonnia hiiltä.
Audaz-luokka

Audaz-luokka oli Espanjan laivaston neljän 1890-luvun lopulla valmistetun aluksen muodostama torpedovenehävittäjäluokka, jonka alukset olivat paranneltuja versioita edeltäneestä Furor-luokasta.
Suunnittelu.
Alusten voimanlähteenä oli TE-höyrykone, joiden tarvitsema höyry tuotettiin neljällä Normand-kattilalla. 7500 hevosvoiman höyrykone pyöritti kahta akselia, mikä mahdollisti 30 solmun maksiminopeuden.
To Whom It May Concern (Endstandin albumi)

To Whom It May Concern on Endstandin esikoisalbumi, joka julkaistiin 25. kesäkuuta 1999.
Soundin Volle Pylkkänen antoi albumille täydet viisi tähteä ja kutsui albumia ainutlaatuiseksi ja ensimmäiseksi yhtä vihaiseksi ja tiukaksi suomalaiseksi hardcore punk -julkaisuksi kautta aikain.
Harry ja Tonto

Harry ja Tonto ("Harry and Tonto") on Paul Mazurskyn tuottama, käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen komediallinen road movie vuodelta 1974. Toisena käsikirjoittajana toimi Josh Greenfeld, ja elokuvan pääosia esittävät Art Carney, Philip Burns, Ellen Burstyn ja Larry Hagman.
Juoni.
Eläkkeelle jäänyt opettaja Harry (Carney) elää kissansa Tonton kanssa New Yorkin slummiutuneella alueella kunnes saa häädön kodistaan, koska talo aiotaan purkaa. Harry lähtee kissoineen asunnosta jossa on asunut koko ikänsä kiertämään lastensa luota toisen luo. Hän matkustaa ensin perheellisen poikansa Burtin luo (Burns) luo New Yorkin esikaupunkiin, missä häntä ei jakseta kauan pitää. Seuraavaksi mies ja kissa matkustavat bussilla moneen kertaan eronneen tyttären Shirleyn (Burstyn) luo, joka pitää kirjakauppaa Chicagossa. Matkalla Harry käy katsomassa vanhaa nuoruudenihastustaan Jessieä, joka löytyy dementoituneena vanhainkodista. Chicagosta Harry jatkaa, yhä maanteitse, mantereen halki Los Angelesiin katsomaan toista poikaansa, playboy ja kiinteistönvälittäjä Eddieä (Hagman). Harryn mieli rauhoittuu ja ajatukset selkiytyvät vähitellen, ja lopussa vanha mies ja vanha kissa jäävät katsomaan Tyyneen valtamereen laskevaa aurinkoa.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus.
Art Carney sai roolistaan sekä Oscarin että Golden Globen. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana myös käsikirjoituksestaan ja Golden Globe -ehdokkaana vuoden parhaan komedian tai musikaalin sarjassa.
"Helsingin Sanomien" ensi-ilta-arviossa 1979 Helena Ylänen piti filmiä herttaisena ja sydämellisenä, mutta kapea-alaisena ja ulottumattomana. Hänestä oli raikasta katsella elokuvassa vaihteeksi vanhan ihmisen kasvoja, varsinkin kun Art Carney suoriutui hänestä roolistaan hienosti. Yläsen mielestä Mazursky on kuitenkin ollut parempi ja purevampi omanikäistensä elämän kuvaamisessa, kuten elokuvissa "Nuoruuteni Greenwich Village" (1975) ja "Eronnut nainen" (1978).
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Harryn ja Tonton" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
New Earth Time

New Earth Time (tai NET) on vaihtoehtoinen ajanmittausjärjestelmä.
NET:ssa päivä jakautuu 360 NET-asteeseen, kukin NET-aste on jaettu 60 NET-minuuttiin ja
kukin NET-minuutti on jaettu 60 NET-sekuntiin. Yksi NET-aste kestää neljä minuuttia eli yksi tunti vastaa viittätoista astetta.
NET ajanmittaustapana vastaa 24 tunnin kelloaikajärjestelmää.
Kellotaulu on jaettu 360 asteeseen. Esimerkiksi keskipäivän aikaan eli 180°0'0" NET tuntiviisari osoittaa suoraan alas muodostaen
180 asteen kulman ylhäältä keskiyön kohdasta (0°) mitattuna. Päivä kestää yhden täyden kierroksen. 
Historia.
New Earth Timen keksi Mark Laugesen 15. syyskuuta 1999. Oikeudet nimeen
New Earth Time (tai NET) ja iskulause "360 degrees of time" ovat uusia ja ne omistaa degree NET Ltd.
Samanlainen tapa mitata aikaa maailmanlaajuisesti on Swatch Internet Time.
Aiheesta muualla.
New Earth Time a matter of degree New Zealand Herald (Michael Foreman 15.8.2000)&lt;br&gt;
http://www.newearthtime.net/
Salaa tupakalle

Salaa tupakalle on Lasten hautausmaan kappale ja 7″ single, joka julkaistiin kesäkuussa 2016.
Singleä sai poikkeuksellisesti ainoastaan suoraan levy-yhtiöltä sekä yhtyeen keikoilta, ja sitä painettiin rajoitettu 200:n kappaleen painos.
III (Lasten hautausmaan albumi)

III on Lasten hautausmaan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 19. tammikuuta 2018 levymerkillä Svart Records. Albumi on äänitetty Kouvolan Valkealassa sijaitsevassa vanhalla Rasin kyläkoululla. Albumilla liikutaan yhtyeelle ominaisissa, melankolisissa tunnelmissa.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan fyysisten äänitteiden listan ensimmäisellä sijalla.
Albumilla on myös yhtyeen tulkinta Barefoot Brothersin kappaleesta ”Maan äiti”, jolla kappaleen tekijä Markus Tukia myös vierailee.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Viikkoa ennen julkaisuaan albumi valittiin Radio Helsingin viikon albumiksi. Keskisuomalaisen Arttu Seppänen kuvaili albumin sisältävän "Lasten Hautausmaan tähänastisen uran parhaimpia hetkiä". Imperiumi.netin Sami Lehdon mukaan "pienellä hienosäädöllä levy päätyisi helpostikin suomirockin kaanoniin, yhdeksi niistä lukuisista unohtumattomista levytyksistä joita rakkaassa kotimaassamme on tehty". Kaaoszinen Olli Vesanen totesi yhtyeen hyödyntävän ensi-EP:stä lähtien tuttua ominaissoundiaan yhä taidokkaammin, ja sanoi melankolisten kappaleiden väistävän taidokkaasti ennalta-arvattavat kliseet ja latteudet.
Antti Vahtera

Antti Mikael Vahtera (s. 27. kesäkuuta 1960) on suomalainen keittiömestari, ravintola-alan yrittäjä ja ruokakirjailija. Hän edusti Suomea vuoden 1995 Bocuse d’Or -kokkikilpailussa. Vahtera on tullut suurelle yleisölle tunnetuksi esimerkiksi yli 30 esiintymisestään television Kokkisota-ohjelmasarjassa vuosina 1999–2004. Hän on kirjoittanut toistakymmentä keittokirjaa. 
Vahtera on toiminut ravintoloitsijana ja alan yrittäjänä. Hän esimerkiksi avasi vuonna 2001 ravintola Roccan Turkuun muun muassa jääkiekkoilija Saku Koivun kanssa. Vahtera myi osuutensa ravintolan taustayhtiöstä vuonna 2007. Jonkin ajan kuluttua tämä fine dining -ravintola lopetti toimintansa. Nyttemmin Vahtera on valmistanut ruokaelämyksiä esimerkiksi espoolaisen Loisto Catering -pitopalveluyhtiön palveluksessa. 
Hän on työskennellyt aiemmin muun muassa turkulaisen Marina Palacen keittiössä ja Arctia-ketjun keittiömestarina.
Veikko Kyander

Veikko Kaarlo Ernesti Kyander (23. marraskuuta 1885 Pieksämäki – 6. kesäkuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. 
Kyander kävi Joensuun klassillista lyseota ja valmistui diplomiarkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1918. Kyander toimi arkkitehtinä useissa arkkitehtuuritoimistoissa, muun muassa Gustaf ja Urho Nyströmin ja Urho Åbergin toimistoissa. Hän työskenteli huonerakennusopin lehtorina Turun teknillisessä oppilaitoksessa vuosina 1925–1933, Oulun Teknillisessä koulussa 1933–1944 sekä oli työssä Kauppa- ja teollisuusministeriössä vuodesta 1944. 
Kyander teki useita tutkimusmatkoja Vienan Karjalan vanhoja rakennustapoja ja arkkitehtuuria tutkiakseen. Matkoja varten hän sai stipendejä muun muassa Antellin, Kordelinin, Fanny ja William Ruuthin, muinaistieteellisen toimikunnan ja Kirkkohistoriallinen Seuran varoista. Matkojensa havainnot Kyander julkaisi näiden säätiöitten julkaisuissa.
Kyanderin suunnittelemia ovat Oulun diakonissalaitoksen sairaala (1936) Oulussa ja sen myöhempi laajennus. Tammelaan Lounais-Hämeessä Kyander suunnitteli vuonna 1948 valmistuneen kotiseututalo Lounais-Hämeen pirtin Suujärven rannalla Saaren kansanpuistossa ja Tammelan kirkon eteen vuonna 1932 pystytetyn Hakkapeliittapatsaan.
Penny &amp; Friends

Penny &amp; Friends on hevoskirjoja myyvä lasten kirjakerho. Sen kautta julkaistaan kirjoja Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Kerhoa kustantaa ruotsalaisen Alf Tönnessonin omistaman International Masters Publishers AB:n eli IMP:n omistaman Cydonia Development AB:n omistama Stabenfeldt AB. Stabenfeldt kustantaa myös tytöille suunnattua GIRL:IT-kirjakerhoa sekä jalkapalloaiheista Kickerz-kirjakerhoa. Penny &amp; Friends on Stabenfeldt:n tavaramerkki. Penny &amp; Friendsin Ruotsin toimipiste sijaitsee Malmössä, Norjan toimipiste Stavangerissa ja Suomen toimipiste Helsingissä.
Uusi kirja ilmestyy kerran kuukaudessa. Kun tilaa kirjan, samassa paketissa tulee myös Penny &amp; Friends -lehti ja hevosaiheisia pikkutavaroita.
Historia.
Kerho aloitti Ruotsissa vuonna 1990 ja aluksi sen nimi oli Pollux hästbokklubb. Norjassa Pollux aloitti toimintansa nimellä Penny. Suomessa se aloitti toimintansa vuonna 1998 nimellä Pollux – hevoskerho. Kerhon mukaan nimi tulee Pollux-tähdestä, joka on Kaksosten tähdistön kirkkain tähti. Vuonna 2008 Pollux oli Suomen ainoa hevoskirjakerho ja siihen kuului noin 20 000 jäsentä. Vuonna 2012 nimi vaihdettiin lähemmäs norjalaista, PennyGirliksi. Joulukuussa 2015 nimeksi vaihdettiin Penny &amp; Friends, koska kerho katsoi aiemman nimen syrjivän poikia.
Vuonna 2013 kirjakerho toimi myös Itävallassa, Saksassa, Sveitsissä, Tšekissä ja Unkarissa.
Toni Bou

Toni Bou (s. 17. lokakuuta 1986 Piera, Katalonia, Espanja) on espanjalainen trial-kuljettaja. Hän on voittanut trialin maailmanmestaruuden ennätykselliset kuusitoista kertaa vuosina 2007–2022. Trialin hallimaailmanmestaruuden hän on voittanut samaten kuusitoista kertaa vuosina 2007–2022.
Juha Niemiö

Juha Niemiö on suomalainen, Pälkäneellä asuva keittiömestari. Hän edusti Suomea vuoden 1993 Bocuse d’Or -kokkikilpailussa. 
Niemiö siirtyi keväällä 2004 Haikon kartanon keittiömestarin tehtävistä tamperelaisen ravintola Bodega Saludin keittiöpäälliköksi. Sittemmin hän siirtyi Tampereen Messujen tytäryhtiö Finnrestan konsultoivaksi keittiömestariksi. Niemiö on työskennellyt aiemmin muun muassa Näsinneulan, hotelli Rosendahlin, Wälskärin kellarin, Kaivohuoneen ja Kulosaaren kasinon palveluksessa.
Luottamustehtävänään hän on toiminut muun muassa Suomen keittiömestareiden ja Suomen kokkimaajoukkueen hallituksen jäsenenä, aiemmin myös joukkueen valmentajana ja johtajana.
Fredrik Skagen

Fredrik Skagen (30. joulukuuta 1936 Trondheim, Norja – 20. heinäkuuta 2017 Trondheim, Norja) oli norjalainen kirjailija, joka kirjoitti pääasiassa rikoskirjoja mutta myös joitakin lastenkirjoja. Hän oli suosituimpia ja merkittävimpiä norjalaisia jännityskirjailijoita.
Ura.
Skagen kävi Norjan kirjastokoulun 1960–1961 ja työskenteli kirjastonhoitajana 1961–1969 ja yliopistokirjatonhoitajana Trondheimissa Norjan teknillisessä korkeakoulussa 1969–1975. Vuodesta 1976 hän oli päätoiminen kirjailija. Hän soitti harrastuksekseen pianolla jazzmusiikkia ja harrasti myös jalkapalloa, ja hän hyödynsi näitä harrastuksia kirjoissaan.
Skagenin teoksissa on keskeistä se, kuinka rikollinen saadaan kiinni, ei niinkään se, kuka rikoksentekijä on, ja siksi ne luokitellaan jännityskirjallisuuteen. Kirjojen tapahtumapaikka on usein Trondheim, jossa hän enimmäkseen asui.
Skagenin esikoisteos "Jakten etter Auriga" ilmestyi 1968. Hänen kirjojensa päähenkilöitä on Morten Martens, joka on norjalaisen rikoskirjallisuuden johdonmukaisimpia antisankareita. Hän on päähenkilö seitsemässä romaanissa. Toinen hänen kirjojensa päähenkilö on Trondheimin poliisissa työskentelevä Christian Rønnes.
Jännityskirjojen ohella Skagen on kirjoittanut lastenkirjoja, joista on suomennettu "Matti Maradona", novellikokoelmia sekä dokumenttiromaanin "Purpurhjertene", joka kertoo norjalaisen Vietnam-sotilaan tarinan. Sen dokumentaarisuudesta on kuitenkin kiistelty.
Galicia (L51)

Galicia (runkonumero L51) on Espanjan laivaston vuonna 1997 vesillelaskettu Galicia-luokan maihinnousualus ().
Valmistus.
Alus tilattiin vuonna 1991 Empresa Nacional Bazánilta Ferrolista, missä köli laskettiin toukokuussa 1996. Alus laskettiin vesille 21. heinäkuuta 1997 ja otettiin palvelukseen 29. huhtikuuta 1998.
Palvelus.
Alus sijoitettiin palvelukseenotettaessa Rotan laivastotukikohtaan.
A Flock of Seagulls (albumi)

A Flock of Seagulls on brittiläisen uuden aallon yhtyeen A Flock of Seagullsin esikoisalbumi, joka julkaistiin Jive Recordsilla 30. huhtikuuta 1982. Albumilta julkaistiin kansainväliseksi hitiksi tullut single ”I Ran (So Far Away)”, joka sijoittui muun muassa Australian musiikkilistan 1. sijalle.
Kappale ”D.N.A.” voitti vuoden 1983 Grammy-palkinnon kategoriassa "Best Rock Instrumental Performance".
Castilla (L52)

Castilla (runkonumero L52) on Espanjan laivaston vuonna 1999 vesillelaskettu Galicia-luokan maihinnousualus.
Valmistus.
Alus tilattiin 1991 Empresa Nacional Bazánilta Ferrolista, missä köli laskettiin toukokuussa 1997. Alus laskettiin vesille 14. kesäkuuta 1999 ja otettiin palvelukseen 29. kesäkuuta 2000.
Palvelus.
Alus osallistui 17. heinäkuuta 2002 Perejil Islandilla Romeo Sierra operaatioon ja tankkeri "Prestigen" upottua öljytuhojen siivoamiseen Galician rannikolla tammi-helmikuussa 2003. Alus kuljetti heinäkuusta syyskuuhun 2003 Espanjan muukalaislegioonan kalustoa IF-operaatioon Ash Shuahybahiin Arabiemiraatteihin. Alus oli lokakuusta joulukuuhun 2004 Haitissa Mar Caribe -operaatiossa, jossa se laski maihin 28. lokakuuta 2004 Cap-Haïtieniessa merijalkaväkeä avustustehtäviin.
Alus osallistui lippulaivana Naton harjoitukseen Loyal Mariner 2005. Espanja lähetti syyskuussa 2005 aluksen New Orleansiin Naton operaatioon, jossa avustettiin hurrikaani Katrinan uhreiksi joutuneita. Alus osallistui lippulaivana Naton harjoitukseen Brilliant Mariner 2006:een sekä Steadfast Jackpot 2006:een.
Haitilla tapahtui 12. tammikuuta 2010 magnitudin 7 maanjäristys. Espanjan hallitus ilmoitti 19. tammikuuta toimittavansa alueelle kenttäsairaalan, 50 hengen lääkintäosaston ja 450 sotilasta. Avun toimittavalla "Castillalla" oli lisäksi kolme helikopteria sekä veneitä. Alus lähti Rotasta 22. tammikuuta Petit-Goâveen Haitille mukanaan 423 sotilasta ja neljä helikopteria. Alus saapui 1. helmikuuta San Juaniin Puerto Ricoon vastaanottaakseen lisää avustusmateriaalia. Alus saapui 4. helmikuuta Petit-Goâveen ja seuraavana päivänä aloitettiin lastin siirto maihin. Aluksen odotettiin pysyvän alueella kolme kuukautta.
Alus lähetettiin 10. toukokuuta avustamaan moottorijahti "Sagamaria", jolla oli miehistönjäsen loukkaantunut. Loukkaantunut siirrettiin "Castillalle", jossa ensiaputoimet aloitettiin. Loukkaantunut siirrettiin Azoreille saamaan jatkohoitoa.
Alus on osallistunut vuosina 2012, 2018 ja 2021 Naton operaatio Atalantaan, jossa estetään merirosvojen toimintaa Somalian rannikolla, suojataan ruokaohjelman ja Somalian avustuskuljetuksia sekä turvataan Intian valtameren meriliikennettä ja siellä erityisesti toimivia espanjalaisia kalastusaluksia.
Alus osallistui 2021-2025 La Palman tulivuorenpurkauksesta kärsineiden avustamiseen sekä Dédalo-harjoituksiin, joissa joukkoja siirretään eri alueille. Harjoituksissa 2023 avustettiin Turkin maanjäristyksen uhreja ja Dynamic Mariner ja Milnex harjoituksissa alus kuljetti joukkoja Romaniaan.
Ria Bartok

Marie-Louise Pleiss, joka tunnettiin taiteilijanimeltä Ria Bartok (28. tammikuuta 1943 Einbeck, Saksa – 2. maaliskuuta 1970 Pariisi, Ranska), oli ranskalainen yé-yé-musiikin laulaja. 
Bartok oli oopperalaulajan tytär. Hän tuli kuuluisaksi 20-vuotiaana kappaleella ”Parce que j’ai revu François”. Muita hänen tunnettuja kappaleitaan olivat muun muassa ”Et quelque chose ma dit” ja ”Écoute mon cœur”. 
Bartokin viimeinen Ranskan konsertti oli 13. toukokuuta 1967. Hän kuoli tulipalossa vuonna 1970 vain 27 vuoden ikäisenä.
Painovoiman sateenkaari

Painovoiman sateenkaari ("Gravity’s Rainbow") on Thomas Pynchonin 1973 ilmestynyt postmodernistinen pääteos. Kirjan on suomentanut Juhani Lindholm ja julkaissut Teos vuonna 2014.
"Painovoiman sateenkaarta" pidetään Pynchonin pääteoksena, ja siihen hänen kulttimaineensa perustuu. Se on apokalyptinen teos. Sitä pidetään Herman Melvillen "Moby Dickin" postmodernina vastineena. Romaani palkittiin National Book Award -palkinnolla. Vuonna 1975 Pynchon kieltäytyi Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian hänelle myöntämästä William Dean Howells -ansiomerkistä.
Teos sisältää monia erilaisia tyylejä, kulttuurisia viittauksia, riimejä ja erikoisalojen sanastoa. Yleisesti ottaen teoksesta on käännöksiä vain muutamalla kielellä, kuten saksa, italia, espanja, japani, portugali ja ranska, sillä sen kääntämistä on pidetty liki mahdottomana tehtävänä. Lukijoiden ja kääntäjien avuksi on julkaistu muutamia selitysteoksia, kuten Steven C. Weisenburgerin "A Gravity’s Rainbow Companion". 
Pynchonista väitellyt tutkija Tiina Käkelä-Puumala sanoo, että ensimmäiseen lukukertaan meni vuosi, ja hän ymmärsi tekstistä suunnilleen puolet, mutta hän ymmärsi myös, ettei ”ollut koskaan lukenut mitään vastaavaa”. Teoksen suomentajan Juhani Lindholmin mukaan teos on paitsi satiiri nykyajasta, myös hätähuuto.
Poru-aktio

Poru-aktio on taiteilijaseura NYTE ry:n performanssi, jota se esitti vuonna 1990 Eurassa, Porissa ja Unkarissa sekä vuonna 1991 Kuubassa. Poru-aktion TV-taltiointi esitettiin Musta Ikaros -ohjelmassa vuonna 1992. Vuoden 1990 esityksissä Poru-aktiota toteuttivat taiteilijat Eija Hannus, Saija Hairo, Kaisu Koivisto, Jere Kuusinen, Rolf Lehtinen, Henry Merimaa, Päivi Setälä, Pia Puisto, Pertti Saari, Sinikka Santikko, Veijo Setälä ja Matti Vuorenpää.
NYTE ry esitti Poru-aktion ensimmäisen kerran Eurassa 25.8.1990 järjestetyn ympäristötaidetapahtuman päätapahtumana. Tapahtuma sijoittui Eurajokeen ja sen rannoille ja sen tarkoituksena oli nostaa esille Eurajoen tilaa ja suojelua.Jokeen oli aiempana vuonna levinnyt rikkihappoa ja myöhemmin lipeää. 31.8.1990 taiteilijaseura esitti teoksen myös Kokemäenjoen rannassa Porissa. Marraskuussa 1990 NYTE ry toteutti nättelyn Egerissä, jolloin Poru-aktio esitettiin Eger-joen rannalla. 
Poru-aktiosta kuvattiin myös videoesitys Karhuluodossa meren rannalla, jonka Ylen TV 1 esitti 16.5.1991 Musta Ikaros -kulttuuriohjelmassa. Vuoden 1991 marraskuussa yhdistys teki tutustumis- ja performanssimatkan Kuubaan, jolloin Poru-aktio nähtiin Havannassa sekä .
Poru-aktio -performanssin esittäjät olivat pukeutuneet vihreisiin sairaalahenkilökunnan asuihin sekä hengityssuojaimiin. Performanssissa käytettiin lavasteena televisioruutuja, joissa näkyi videokuvaa. Joki muodosti olennaisen osan performanssin ympäristöä, sillä siitä nostettiin pohjamutaa osaksi performanssia. Taustamusiikkina performanssissa käytettiin yksitoikkoista hidasta rytmiä. Performanssissa kuljetettiin veneellä alaston mieshenkilö rantaan, mikä oli viittaus Lemminkäisen tarinaan.
Fenyylipropanoliamiini

Fenyylipropanoliamiini eli norefedriini (C9H13NO) on aromaattisiin alkanoliamiineihin eli aminoalkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa allergisen nuhan hoitoon ja laihdutuslääkkeenä, mutta se on haittavaikutuksien vuoksi vedetty markkinoilta eräissä maissa. Suomessa sitä myydään valmistenimellä Rinexin.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa fenyylipropanoliamiini on kiteistä ainetta. Yhdiste on emäs, ja sen pKa-arvo on 9,44. Fenyylipropanoliamiini on sympatomimeettinen yhdiste ja sitoutuu adrenergisiin α- ja β-reseptoreihin. Se aktivoi keskushermostoa ja supistaa verisuonia. Vaikutukset ovat hieman vähäisempiä kuin efedriinillä. Fenyylipropanoliamiinia voidaan käyttää vähentämään nenän tukkoisuutta, koska se supistaa nenän limakalvoja ja vähentää siten turvotusta. 
Fenyylipropanoliamiinilla on myös ruokahalua vähentävä ominaisuus, minkä vuoksi sitä on käytetty laihdutuslääkkeenä. Tyypillisiä fenyylipropanoliamiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat hermostuneisuus, unettomuus, huimaus ja pääkipu. Yhdisteen on havaittu kasvattavan aivoverenvuodon riskiä nuorilla naisilla, minkä vuoksi se vedettiin Yhdysvalloissa markkinoilta vuonna 2000 ja Kanadassa vuonna 2001. Huomiota on myös herättänyt fenyylipropanolin mahdollinen käyttö amfetamiinin valmistukseen.
Fenyylipropanoliamiinia valmistetaan lähtien propiofenonista. Ensimmäisessä vaiheessa propiofenonista muodostetaan oksimiinojohdannainen, joka pelkistetään vedyttämällä jalometallikatalyyttien läsnä ollessa fenyylipropanoliamiiniksi.
Arkipäivän syyhy

Arkipäivän syyhy on porilaisen taiteilijaseura NYTE ry:n vuonna 1993 toteuttama kokonaisuus, johon sisältyi taidenäyttely ja performanssi. 
Näyttely.
"Arkipäivän syyhy" -näyttely oli esillä Poriginal galleriassa 17.4.-4.5.1993. Taiteilijaseura NYTE ry:ltä oli gallerian yläkerrassa esillä videoteoksia ja alakertaan taiteilijaseura oli kutsunut taiteilija Miina Äkkijyrkän. Äkkijyrkältä esillä oli lehmäaiheisia piirustuksia ja veistoksia. 
NYTE ry:n videoissa vanhat uskomukset, jokapäiväiset tottumukset sekä kuvitteelliset ainekset sekoittuivat keskenään. Näyttelytiedotteessaan nyteläiset kirjoittivat: "Arki on täynnä tapoja ja tottumuksia. Asioita, joita teemme sen kummemmin ajattelematta syytä. "Aina ennenkin on tehty niin". Kansanperinne, uskomukset, taikausko ja arkiset tavat muuntuvat ajan mittaan. Karhunpeijaiset, parantava reikävesi, myyttiset eläimet, arkipäiväiset terveyden ja mammonan loitsuamiset saavat uuden muodon viimeistään NYTEläisten käsittelyssä." Näyttelyssä olleiden videoiden musiikillisen osuuden teki nakkilalainen The World Mänkeri Orchestra EtnoPojat -yhtye.
Performanssi.
"Arkipäivän syyhy" -performanssi syntyi taiteilijaseura NYTE ry:n ja The World Mänkeri Orchestra EtnoPojat -yhtyeen yhteistyönä. Performanssi esitettiin Porin taidemuseossa 23.4.1993 ja sen kesto oli noin 25 minuuttia. NYTE ry:stä performanssissa esiintyivät Saija Hairo, Eija Hannus, Kaisu Koivisto, Kaisa Kukkasmäki, Marja-Leena Kukkasmäki, Erja Lehtonen, Henry Merimaa, Päivi Setälä (o.s. Mikkonen), Pia Puisto, Sinikka Santikko, Jari Sunnari ja Anna Teponoja. EtnoPojat -yhtye oli mukana performanssissa kokonaisuudessaan.
Performanssissa tarkasteltiin ihmisen kehittämiä tottumuksia sekä rituaaleja ja niiden ilmenemistä nykypäivän arkielämässä. Nyteläiset ovat haastetteluissa kertoneet tutkineensa esitystä varten mm. karhunpeijaisia, reikävedellä parantamista ja lasten loruleikkejä. EtnoPojat pyydettiin mukaan, koska yhtyeen musiikillisten ideoiden huomattiin sopivan yhteen performanssin perusajatuksen kanssa. Tiivistetysti nyteläisten mukaan performanssissa oli kysymys elämästä ja kuolemasta, ei pelkästään fyysisestä vaan myös tunteiden kuolemisesta. Performanssin esitteessä esityksen sisältöä avattiin seuraavasti: "Arkipäivän syyhy kertoo ihmisistä, meistä, jotka haluamme parantua syyhystä, ja voimasta, joka estää parantumisen. Se kertoo halustamme säröisämpään elämään pois arkipäivän syyhystä ja liiasta keveydestä: Haluamme viettää omaa karnevaalia, koettaa unohtaa syyhyn, mutta elämä on liian lyhyt, jotta oppisimme unohtamaan. Inhimillinen halumme miellyttää, vastata oletettuihin ja todellisiin odotuksiin vie meitä. Oma karnevaali saattaa jäädä lyhyeksi. On helppo tehdä kuten toisetkin, kyselemättä, helppo noudattaa käskyjä, kyselemättä."
Aiheesta muualla.
Videotaltiointi performanssista, Porin taidemuseon arkistosivusto.
Zouzou

Danièle Ciarlet, joka tunnetaan taiteilijanimeltään Zouzou (s. 29. marraskuuta 1943 Blida, Ranskan Algeria), on ranskalainen malli, näyttelijä, laulaja sekä 1960-luvun ja 1970-luvun alun ikoni. Hänet tunnetaan pääroolistaan Éric Rohmerin vuoden 1972 elokuvassa "Rakkaus iltapäivällä". Zouzoun uraa haittasi jatkuvasti hänen riippuvaisuutensa heroiiniin ja muihin huumeisiin. Hän meni kahdeksi vuodeksi huumevieroitukseen Antilleihin.
Jäähäät

Jäähäät oli NYTE ry:n ja Mieskuoro huutajien yhteisperformanssi, joka esitettiin Porin kauppatorilla 2. maaliskuuta 1991. Performanssi kommentoi tuolloin ajankohtaisia Vilnan verilöylyn tapahtumia Liettuassa. Erään liettualaisen tytön alavartalo oli murskautunut panssarivaunun alle, ennen kuolemaansa hän suri sitä, ettei voisi tanssia omissa häissään. Performanssin ympäristö koostui torille pystyyn nostetuista ruumisarkuista, jotka asetettu ympyräksi. Ympyrän keskelle oli asetettu arkku, jossa riippui valkoinen hame. Itse performanssi koostui siitä, että morsioiksi ja sulhasiksi pukeutuneet esiintyjät siirtyivät keskusarkun ääreen. Tämän jälkeen morsiot ja sulhaset tanssivat häävalssia. Huutajat säestivät performanssia laulullaan. Kriitikko Erkki Linnala kommentoi arviossaan performanssia älykkääksi, mutta myös kärsineen paikan ja ajan valinnasta. Performanssia oli toteuttamassa taiteilijaseura NYTE:stä taiteilijat Päivi Setälä, Rolf Lehtinen, Henry Merimaa, Veijo Setälä, Eija Hannus, Katja Rauhanen, Kaisu Koivisto, Marja-Leena Kukkasmäki, Sinikka Santikko, Irma Taivainen, Salla Syvänne, Pia Puisto, Jere Kuusinen.
Pirjo Koppi

Pirjo Koppi (s. 1975) on suomalainen floristimestari. Koppi valmistui floristimestariksi 2000 ja sitä ennen floristiksi 1995.
Kansainväliseen tunnettavuuteen floristisella alalla hän nousi saavutettuaan toisen sijan nuorten kukkasitojien Euroopan mestaruuskilpailuissa (Euro Fleurs, Essen, Germany) 2000, jotka pidettiin IPM-messujen yhteydessä Saksan Essenissä. Sen jälkeen Koppi on kilpaillut monissa kotimaisissa ja kansainvälisissä kukkasidontakilpailuissa hyvällä menestyksellä. Hän saavutti kukkasidonnan maailmanmestaruuskilpailujen pronssimitalin Berliinissä 2015 sekä kukkasidonnan Euroopan mestaruuskilpailujen kolmannen sijan Genovassa 2016. Kukkasidonnan Suomen mestaruuden Koppi voitti 2007.
Koppi työskentelee omassa yrityksessään "Floristimestari Pirjo Koppi". Toimialalana maailmanlaajuisesti ovat kukkasidontanäytökset, kurssit ammattilaisille ja kuluttajille, hääkimput ja juhlakoristelut, kukkasidontakilpailujen tuomarointi, ammattitutkintojen arviointi, floristiset projektit.
USS Harlan County (LST-1196)

USS Harlan County (runkonumero LST-1196) oli Yhdysvaltain laivaston Newport-luokan maihinnousualus.
Valmistus.
Alus tilattiin National Steel and Shipbuilding Corporationilta San Diegosta Kaliforniasta, missä köli laskettiin 7. marraskuuta 1970. Alus laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1971 kumminaan Richard Capenin puoliso ja otettiin palvelukseen 8. huhtikuuta 1972 ensimmäisenä päällikkönään Vernon C. Smith.
Palvelus.
Palvelukseen oton jälkeen alus liitettiin Atlantin laivaston maihinnousujoukkoihin ja se läpäisi Panaman kanavan matkalla uuteen kotisatamaansa Little Creekiin Virginiaan. Seuraavina vuonsina alus osallistui erilaisiin harjoituksiin Yhdysvaltain itärannikolla ja Karibianmerellä sekä oli purjehduksilla Välimerellä.
Alus poistettiin palveluksesta 14. huhtikuuta 1995.
Espanjan laivasto.
Alus vuokrattiin Espanjalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Pizarro" (L42). Vuonna 1999 Yhdysvaltain hallitus myi aluksen Espanjalle, joka poisti sen palveluksesta 14. joulukuuta 2012. Joulukuussa 2013 ilmoitettiin aluksen mahdollisesta myynnistä Angolalle osana "Principe de Asturiaksen" myyntiä. Alusten myynti kuitenkin epäonnistui ja "Pizarro" myytiin romutettavaksi huhtikuussa 2016 noin miljoonalla dollarilla. Alus romutettiin toukokuusta marraskuuhun Cadizissa.
Raudanvesi

Raudanvesi on Pohjois-Savossa Kajaanissa ja Sonkajärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 910 hehtaaria eli 9,1 neliökilometriä. Se on 6,2 kilometriä pitkä ja 2,7 kilometriä leveä ja sillä on melko yhtenäinen järvenselkä. Järvi on luoteis-kaakko-suuntainen, mutta kaakossa Sokoniemi jakaa järven kaakkoispään Etelälahteen ja Sokolahteen. Luoteispään erityispiirre on Peijonniemi.
Järvessä on laskettu olevan 27 saarta. Niiden yhteispinta-ala on viisi hehtaaria, mikä on noin 0,5 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 24 yli aarin ja loput kolme ovat alle aarin kokoisia. Pohjoisrannassa Huilunniemen edustalla sijaitsee niistä Huilunsaaret, joita on kuusi. Kaakossa Sokoniemen jatkeena ovat Lehtosaaret, joita on kaikkiaan 13. Yksittäisinä saarina ovat Antinsaari järven kaakkoispäässä sekä Lapinsaari ja Koirasaari järven luoteispäässä.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 21 miljoonaa kuutiometriä eli 0,021 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys on 12,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee järvenselän keskellä kulkevassa kolme kilometriä pitkässä pitkittäisessä syvänteessä, jossa on yli kuusi metriä syvää.
Järven rantaviivan pituus on 32 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 4 kilometriä. Järven rannat ovat alavaa metsä- tai suomaata. Etelärannalla huomiota kiinnittää laaja avosoista muodostuva Kilposuon alue, joka on rauhoitettu. Rannoille on rakennettu alle 20 vapaa-ajan asuntoa. Sonkajärven ja Kajaanin välinen kuntaraja jakaa järven lähes puoliksi.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Iisalmen reitin valuma-alueen (04.5) Sonkajärven reitin valuma-alueella (04.58), jonka Raudanjoen valuma-alueeseen (04.585) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 158,9 metriä mpy.
Raudanveden valuma-alue on vesistöalueensa latva-alueita ja järvi saa pääosan vedestään Venejoesta, joka laskee suoraan Venejärvestä (222 ha), ja Leväsenjoesta, joka laskee lyhyenä jokena suoraan Leväsestä (162 ha). Valuma-alueen muut järvet ja lammet laskevat näihin yläpuolisiin vesistöihin paitsi eräät seuraavassa mainitut. Sokolahteen laskee Ruijunpuro, jonka valuma-alueella sijaitsevat Ruijunlammit, Etelälahteen laskee Kokkopuro, jonka valuma-alueella sijaitsevat Alimmainen- ja Ylimmäinen Kokkolampi. Raudanveden laskujoki on Raudanjoki, joka virtaa Raudanlammin läpi matkallaan Sukevanjärveen Sukevalla.
Umbra SDK

Umbra SDK on Umbra Softwaren grafiikkapintojen optimointiin tarkoitettu väliohjelmisto, jota käyttävät useat laajalti tunnetut peliohjelmistot ja -talot. Ohjelmisto on kehitetty "näkyvyysoptimointiin" ja piilotettujen pintojen poistamiseen (), jolla voidaan vähentää renderöintitarvetta huomattavasti.
Tuotteen historia on Hybrid Graphicsin () "näkyvyysoptimointituotteessa", jonka Umbra Software osti vuonna 2006.
Umbra SDK on saatavilla useille alustoille ja sitä käytetään muun muassa "" -pelissä.
Ohjelmisto voidaan integroida pelimoottorien kuten Unreal Engine 4:n kanssa lopulliseen tuotteeseen.
Kehitys perustui nimellä "SurRender Umbra" Timo Ailan työhön Ville Miettisen kanssa yhteistyössä. Tuote nimettiin uudestaan "dPVS" jotta se erottuu "SurRender Enginestä".
Väliohjelmisto

Väliohjelmisto () on ohjelmistokomponentti, joka toimii osien tai sovelluksien välisenä rajapintana tai palveluna.
Käytännössä termiä käytetään myös laajemmin eri toiminnallisuuksien toteuttavista ohjelmakomponenteista.
Termiä sanotaan käytettävän järjestelmäohjelman ja sovellusohjelman tai kahden sovellusohjelman välillä toimivasta ohjelmasta.
Termin varhaisin käyttö on vuodelta 1968 Naton ohjelmistokehityskonferenssista, josta on julkaistu raportti tammikuussa 1969.
Esimerkit.
Esimerkkejä väliohjelmistoista ovat JDBC ja ODBC -ajurit, J2EE, .NET ja CORBA -alustat.
Teuvo Mankonen

Teuvo Kalervo Mankonen (16. elokuuta 1931 Loviisa – 2. joulukuuta 2017 Loviisa) oli suomalainen nyrkkeilijä ja kunnanvaltuutettu.
Mankonen voitti SM-kultaa 71-kiloisten sarjassa vuonna 1951 ja 75-kiloisissa vuosina 1953, 1961 ja 1962 sekä SM-hopeaa 71-kiloisissa 1951 ja 75-kiloisissa 1954. Maajoukkueessa Mankonen nyrkkeili 1950- ja 1960-luvulla yhteensä 11 kertaa. Urheilu-uransa jälkeen hän toimi myös nyrkkeilyvalmentajana. Hän valmensi muun muassa Eva Wahlströmiä. Mankosen seura oli vuodesta 1960 Loviisan Tor. Aikaisemmat seurat olivat Loviisan Riento ja Kotkan Työväen Palloilijat. Mankonen oli Suomen Nyrkkeilyliiton suurmestari.
Jalkapalloa Mankonen pelasi KTP:n SM-sarjamiehistössä vuosina 1954 ja 1955 sekä Torin valmentajana vuodesta 1963. Vuosina 1963–1970 hän kuului Torin johtokuntaan. Ammatiltaan Mankonen oli muurari.
Mankonen toimi Loviisan kaupunginvaltuustossa vuosina 1969–1988 ja kaupunginhallituksen puheenjohtajana vuosina 1998–2004. Hän edusti SDP:tä. Vuonna 2012 hän sai Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun ansiomitalin kultaisin ristein.
Yhtyneet Harja- ja Sivellintehtaat

Oy Yhtyneet Harja- ja Sivellintehtaat oli Turussa vuoteen 1971 saakka toiminut harjoja ja siveltimiä valmistanut yritys, joka oli 1900-luvun alussa Pohjoismaiden suurin alallaan. Se toimi 90 vuotta Turun Länsirannan kaupunginosassa Kalastajankadun ja nykyisin matkustajasatamaan johtavan rautatien välissä. Vuodesta 1978 saakka tehtaan tiloissa on toiminut Turun museokeskus.
Yhtyneet Harja- ja Sivellintehtaat muodostui vuonna 1924 Johan Algot Hartmanin ja monella teollisuusalalla toimineen Edvard Åströmin harjanvalmistusyritysten fuusiossa. Hartman oli perustanut Harjateollisuus Oy:n vuonna 1918 Raunistulan Konsantie 12:n kellarikerrokseen. Vuonna 1924 hän osti yhtiökumppaninsa Einar Mattssonin kanssa vuonna 1881 perustetun Ab Åströms Fabriker Oy:n omistaman harja- ja sivellintehtaan Turun Kalastajankadulta, ja uuden yrityksen nimeksi tuli Yhtyneet Harja- ja Sivellintehtaat.
Tehtaan puurakennusten tuhouduttua talvisodan pommituksissa Kalastajankadulle rakennettiin tiilestä uudet kolmikerroksiset tehdastilat vuosina 1940–1942. Tehtaan muodostivat puutyöosasto, harja- ja sivellinosasto, hiussivellinosasto ja harjasitomo. Tuotteiden runkoaineina käytettiin haapaa, koivua ja mäntyä, harjaskuituina sianharjaksia, hevosen häntäjouhia, lehmän häntäkarvoja, oravanhäntiä ja erilaisia koti- ja ulkomaisia kasviskuituja.
Harja- ja sivellintehtaan toiminta päättyi kokonaan vuonna 1971. Se työllisti 1960-luvun lopulla noin sata henkilöä. Tuotannon loputtua tiloja käytettiin Höyrylaivaosakeyhtiö Boren varastona. Vuodesta 1978 alkaen tiloissa on toiminut Turun maakuntamuseo. 2010-luvun lopulta alkaen tehdasrakennusten naapurustoon rakennetaan Linnanfältin puukerrostaloalue.
Yhtiön toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana noin 30 vuoden ajan toimi Einar Mattsson (1892–1953). Yhtiön viimeisenä toimitusjohtajana toimi vuodesta 1953 Ralf Einar Mattsson. Hallituksen puheenjohtajana 1960-luvun lopulla toimi Bertil Holmström.
Crux gemmata

Crux gemmata (jalokiviristi) on latinankielinen termi, jolla viitataan jalokivillä koristeltuihin risteihin. Ristit olivat tyypillisiä myöhäisantiikin ja varhaiskeskiajan taiteessa.
Tunnettuja jalokiviristejä ovat esimerkiksi (500-luku, Vatikaanin museot), Lothairin risti (900-luku) ja Mathilden risti (1000-luku, Essenin tuomiokirkko).
Mongolian presidentinvaali 2017

Mongolian presidentinvaali 2017 järjestettiin 26. kesäkuuta 2017. Istuva presidentti Tsahiagiin Elbegdorž oli valittu ensimmäistä kertaa vuonna 2009 ja uudestaan vuonna 2013 joten hän ei saanut asettua kolmatta kertaa ehdolle. Ensimmäistä kertaa kukaan ehdokkaista ei saanut ensimmäisellä kierroksella yli 50% ääniosuutta, joten vaaleissa järjestettiin toinen kierros kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan, Haltmaagiin Battulgan ja Mijeegombyn Enhboldin kesken.
Ehdokkaat.
Kolme poliittista puoluetta asetti ehdokkaita presidentinvaaleihin: Mongolian Kansanpuolue, Demokraattinen puolue ja Mongolian kansan vallankumouspuolue. 
Miyeegombyn Enkhbold edusti Mongolian kansanpuoluetta. Hän oli toiminut Mongolian pääministerinä vuosina 2006–2007.
Khaltmaagiin Battulga edusti Demokraattista puoluetta. Taustaltaan Battulga on judoka.
Mongolian kansan vallankumouspuolue oli valinnut alun perin ehdokkaakseen Nambaryn Enkhbayarin 5. toukokuuta pidetyssä kokouksessa. Mongolian äänikomissio kieltäytyi antamasta Enkhbayarille ehdokkuutta tämän pitkän rikoshistorian vuoksi. Lisäksi Enkhbayar ei ollut viettänyt viittä edellistä vuotta Mongoliassa, vaan oli ollut osan ajasta ulkomailla. Tämän vuoksi puolue päätyi valitsemaan ehdokkaakseen Sainkhuugiin Ganbaatarin.
Äänestäminen.
Ensimmäisellä kierroksella kolmanneksi eniten ääniä saanut Sainkhüügiin Ganbaatar kieltäytyi hyväksymästä tulosta väittäen, että häneltä puuttuu ääniä. Ganbaatar olisi tarvinnut 1 849 ääntä enemmän päästäkseen toiselle kierrokselle.
Toisella kierroksella Battulga valittiin presidentiksi selkeällä äänienemmistöllä. Sant Maral -järjestön edustaja Luvsanvandan Sumati kommentoi presidentinvaaleja todeten, että yksikään ehdokkaista ei sovi presidentiksi. Sumati myös kritisoi vaaleja huonoimmiksi Mongoliassa järjestetyiksi vaaleiksi.
Tyhjien äänten käyttäminen äänestyksessä.
Mongolian presidentinvaaleissa oltiin ensimmäistä kertaa tilanteessa, jossa äänestys meni toiselle kierrokselle. Mongolian keskusäänestystoimistolla ei ollut antaa selkeää ohjetta pudonneiden ehdokkaiden kampanjoinnista. Ensimmäisellä kierroksella pudonnut Sainkhuugiin Ganbaatar käytti tätä puutetta hyväkseen kehottamalla ihmisiä äänestämään tyhjää, jotta kumpikaan jäljellä olevista ehdokkaista ei saisi yli 50% ääniosuutta. 
Toisella kierroksella tyhjiä äänestyslippuja palautettiin 99 494 kappaletta, joka oli 8,23% äänimäärästä.
Vaalien tulokset kootusti.
Battulga vannoi virkavalansa 10. heinäkuuta 2017 ja painotti virkaanastujaispuheessaan maan teollistumisen vauhdittamista ja korruption kitkemistä. Lisäksi hän sanoi tekevänsä töitä sen eteen, että Mongolialla olisi mahdollisimman hyvät suhteet molempiin naapureihinsa: Venäjään ja Kiinaan..
Queenie Chan

Queenie Chan (s. 1980 Hongkong, Kiina) on kiinalais-australialainen mangapiirtäjä.
Hongkongilaissyntyinen Chan muutti kuusivuotiaana vanhempiensa mukana Australiaan. Hän opiskeli yliopistossa tietojärjestelmiä ja piirsi samalla mangaa. Hän teki vuonna 2004 sopimuksen mangakustantaja Tokyopopin kanssa pitkän piirrosromaanin tekemisestä. Siitä tuli "Dreaming"-sarjan ensimmäinen osa. Se on yliluonnollinen jännityskertomus kaksossisaruksista, jotka huomaavat, että heidän kaukana maaseudulla sijaitsevassa koulussaan on vallalla pahuus. Hän hyödyntää siinä Australian alkuperäisasukkaiden käsitteitä. Sarja on ilmestynyt suomeksi vuosina 2007–2008.
Chan on tehnyt yhteistyössä Dean Koontzin kanssa "Odd Thomas" -sarjakuvaromaanisarjaa, johon kuuluvat "In Odd We Trust" (2008), "Odd Is On Our Side" (2010) "House of Odd" (2012). Ne nousivat New York Timesin myydyimpien sarjakuvien listalle.
Chan on tehnyt vuodesta 2015 alkaen kolmiosaista sarjakuvaromaania "Fabled Kingdom", jonka päähenkilö on Celsie-niminen "punahilkka", joka asuu isoäitinsä kanssa keskellä metsää. Kirjassa on piirroskuvien lisäksi proosatekstiä. Sarjan toinen osa oli vuonna 2017 Ledger-palkinto-ehdokkaana. Hän piirtänyt myös lyhyitä sarjakuvakertomuksia, lähinnä sydneyläisen Bento Comicsin antologiasarjaan.
Timo Tuomi

Timo Tuomi (s. 5. tammikuuta 1960 Helsinki) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Hän valmensi ruotsalaisen Mora IKn A-junioreita Ruotsin SuperElit-liigassa kaudella 2016–2017. Tämän ohessa hän on toiminut Espanjan alle 18-vuotiaiden ja alle 20-vuotiaiden valmennusryhmissä usean vuoden ajan. Kotimaassa Tuomi valmensi viimeksi Forssan Palloseuran Mestis-joukkuetta kauden 2006–2007 päätteeksi. Hän korvasi tuolloin maaliskuussa Karri Kiven. Tuomen pelaajaura loppui Forssan Palloseuran C-junioreihin.
Ensimmäisen valmennuspestinsä Tuomi sai II Divisioonan Jyväskylän Diskoksesta kaudella 1993–1994. Kaudella 1995–1996 Tuomi valmensi ensimmäisen kerran Forssan Palloseuran edustusjoukkuetta I-divisioonassa. Kaudella 1997–1998 Tuomi valmensi ensimmäistä kertaa pääsarjatasolla toimiessaan Lukon päävalmentajana. Tämän ohessa hän valmensi myös Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkuetta. Tuomi jatkoi seuraavankin kauden sekä Lukon että myös 1981 syntyneen ikäluokan maajoukkueen valmennustehtävissä. Kaudella 1999–2000 Tuomi valmensi päätoimisesti 1981 syntyneiden alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta.
Kaudet 2000–2001 ja 2001–2002 Tuomi toimi Bluesin liigajoukkueen päävalmentajana. Kaudelle 2002–2003 Tuomi sai pestin Japanin maajoukkueen päävalmentajaksi. Japanin jälkeen Tuomi piti yhden sapattivuoden valmentamisesta, kunnes palasi Suomeen FPS:n Mestisjoukkueen päävalmentajaksi. Kauden 2005–2006 Tuomi valmensi Ilveksen A-junioreita. Vuoden 2007 maaliskuussa Tuomi kutsuttiin paikkaamaan erotetun Karri Kiven jättämää aukkoa FPS:n päävalmentajana. Tämä pätkäpesti jäi ainakin toistaiseksi Tuomen viimeiseksi valmennustehtäväksi Suomessa.
Kaudelle 2010–2011 Tuomi kutsuttiin Espanjan jääkiekkoliiton palvelukseen maan alle 18- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueiden apuvalmentajaksi. Molempien joukkueiden päävalmentajana toimi 
ruotsalainen Malte Steen. Kaudella 2011–2012 Tuomi toimi Espanjan juniorimaajoukkueiden General Managerina ja sen ohessa kanadanitalialaisen Luciano Basilen apuvalmentajana Espanjan miesten maajoukkueessa. Kaudella 2013–2014 Tuomi toimi Espanjan alle 18-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana ja sen ohessa sekä 20-vuotiaiden että miesten joukkueen apuvalmentajana. Kaudella 2014–2015 Tuomi valmensi Espanjan jääkiekkomaajoukkuetta universiadeissa ja toimi sen ohella apuvalmentajana sekä alle 18-vuotiaiden että 20-vuotiaiden maajoukkueissa. Seuraavalla kaudella hän jatkoi alle 18-vuotiaiden joukkueessa apuvalmentajan tehtävissä mutta sai 20-vuotiaiden joukkueen vetovastuun. Kaudelle 2016–2017 Tuomi palasi seurajoukkuevalmennuksen pariin otettuaan vastaan Mora IK:n A-junioreiden päävalmentajan tehtävät. Sen ohessa hän toimi myös Espanjan alle 18-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana.
Espanjan alle 18-vuotiaiden maajoukkue sijoittui vuoden 2012 kisoissa pronssille ja on sen jälkeen ollut viidesti peräkkäin hopealla II divisioonan B-lohkossa. Alle 20-vuotiaiden maajoukkue putosi II divisioonan A-lohkosta B-lohkoon vuoden 2013 kisoissa ja on sen jälkeen ollut B-lohkossa neljästi peräkkäin hopealla.
Formula 3000 -kausi 2004

Formula 3000 -kausi 2004 oli FIA:n International Formula 3000 -sarjan 20. ja viimeinen kausi. Kausi alkoi 24. huhtikuuta Italian San Marinosta ja päättyi 11. syyskuuta Italian Monzaan. Kilpailut ajettiin Formula 1 -sarjan kisaviikonloppujen yhteydessä. Kausi jäi viimeiseksi sillä sarjan korvasi vuonna 2005 GP2-sarja.
Kauden mestaruuden voitti italialainen Vitantonio Liuzzi. Toiseksi sijoittui italialainen Enrico Toccacelo ja kolmanneksi hollantilainen Robert Doornbos.
Revolver Studio

Revolver Studio on Vantaan Myyrmäessä sijaitseva äänitysstudio. Se toimi aikaisemmin Tikkurilassa ja aloitti toimintansa vuonna 1994. Studio on erikoistunut musiikin äänittämiseen, editointiin, miksaukseen sekä masterointintiin, minkä lisäksi se tekee jälkiäänityksiä eli dubbauksia televisio- ja elokuvatuotantoihin. Studion päällikkönä toimii Asko Ahonen.
Studion asiakkaina ovat olleet muun muassa Joel Hallikainen, Tapani Kansa, Tommi Läntinen, Kirka, Muska ja Kake Randelin. Studiossa dubattuja elokuvia ja sarjoja ovat muiden muassa "Muumi ja vaarallinen juhannus", "Muumi ja punainen pyrstötähti", "Veljeni Leijonamieli", "Keksijäkylän Lotta", "Viiru ja Pesonen", "Pipsa Possu", "Ryhmä Hau" ja "Kaapo".