tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
B57

B57 (alkujaan Mark 57 -ydinpommi tai Mk-57) oli Yhdysvaltojen asevoimien kylmän sodan aikainen taktinen ydinase. Sitä voitiin käyttää myös syvyyspommina sukellusveneiden torjunnassa.
Aseen pituus oli kolme metriä. Sen suurin halkaisija oli 37,5 cm ja paino noin 227 kg.
B57-ydinpommeja valmistettiin vuodesta 1963 vuoteen 1967 saakka. Se oli käytössä aina vuoteen 1993 saakka. Vielä vuonna 1992 USA:n asevoimilla ja Natolla oli 750 tavallista B57-pommia ja 800 sen syvyyspommina käytettävää varianttia. Sen korvasi B61-pommi. Kaikkiaan 3 100 kappaletta tuotettiin. Aseesta oli kuusi erilaista muunnosta (syvyyspommiversion lisäksi).
B57 voitiin pudottaa suurimmasta osasta asevoimien ydinpommien pudottamiseen soveltuvista lentokoneista. Myös joitain helikoptereita kuten laivaston Sikorsky SH-3 Sea King voitiin käyttää.
B53

B53 (myös Mk-53) oli Yhdysvaltojen asevoimien kylmän sodan aikainen bunkkerintuhoajaksi tarkoitettu vetypommi.
Aseen pituus oli 3,76 metriä. Sen suurin halkaisija oli 127 cm. Ase painoi noin 4 010 kg ja sen räjähdysteho oli yhdeksän megatonnia. Siitä oli kaksi eri versiota: "likainen" B53-Y1, jossa ydinräjähde oli koteloitu 238U-kuoren sisään, ja "puhdas" B53-Y2, jossa kotelo ei ollut fissiiliä ainetta vaan lyijyä tai volframia.
B53-ydinpommeja valmistettiin vuodesta 1962 vuoteen 1965 saakka. Se oli käytössä aina vuoteen 1997 saakka, tosin viimeiset vuodet pelkästään varastoituna. Vuonna 1992 USA:n asevoimilla oli 50 B53-pommia varastossa. Viimeinen näistä Kuuban kriisin aikana tehdyistä aseista purettiin vasta vuonna 2011. Sen korvasi B61-pommi. Kaikkiaan 340 kappaletta tuotettiin.
Aseesta oli myös suunniteltu taistelukärki, W53-ydinkärki.
Albert Pfaler

Albert Ferdinand Pfaler (27. marraskuuta 1857 Muonio – 15. helmikuuta 1885 Tornio) oli suomalainen piirilääkäri ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä.
Pfalerin vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Karl Ferdinand Pfaler ja Ebba Adolfina Holmström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1876 Kuopion lyseosta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1879, filosofian maisteriksi 1882, lääketieteen kandidaatiksi 1880 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1884. Pfaler toimi vt. piirilääkärinä Torniossa. Hän oli perustamassa vuonna 1881 Duodecim-seuraa.
Sampo (ohjelmointikieli)

Sampo on vuonna 1983 kehitetty, suomen kieleen perustuva opetuskieleksi tarkoitettu ohjelmointikieli. Sen avainsanastoon kuuluu esimerkiksi si­japäätteitä.
Kielen kehitti Syslab Ay yhdessä Oulun yliopiston kanssa ja sitä on käytetty opetuksessa Oulussa Karjasillan lukiossa.
Esimerkkejä.
Alla oleva esimerkki on otettu Mikro-lehdestä.
 MUUTTUJA ALOTUS MUUTTUJA LOPETUS 8 JONO PUHE
 ( TOIVOTAN KAIKKI TERVETULLEIKSI ) ALOTUS LLE
 ( ÄÄNESTÄKÄÄ MINUA ) LOPETUS LLE
 ( ELÄMME SUURISSA VAIKEUKSISSA ) 1 PUHE LLE
 ( TULEVAISUUS ON EPÄVARMAA ) 2 PUHE LLE
 ( MEHUA JA HILLOMUNKKEJA KAIKILLE ) 3 PUHE LLE
 ( ELÄKELÄISET KUNNIAAN ) 4 PUHE LLE
 ( NÄLKÄVYÖTÄ ON KIRISTETTÄVÄ ) 5 PUHE LLE
 ( KOTIÄIDEISSÄ ON TURVAMME ) 6 PUHE LLE
 ( LAPSILISÄT KAKSINKERTAISIKSI ) 7 PUHE LLE
 ( OPINTORAHA KYMMENKERTAISEKSI ) 8 PUHE LLE
 LUO : PITUUS PIKAPUHE
 ALOTUS ARVO . RIVI
 :PITUUS KERTAA 8 SATTUMA PUHE ARVO . RIVI VIELÄ?
 LOPETUS ARVO
 VALMIS
Ohjelma asettaa ensin codice_1-taulukkoon sekä codice_2 ja codice_3 -muuttujiin merkkijonoja ja määrittelee sen jälkeen codice_4-aliohjelman, jolla on codice_5-parametri.
Aliohjelma tulostaa aloituksen, argumenttina annetun määrän satunnaisia merkkijonoja taulukosta sekä lopetuksen.
Sampoon kuuluu ydinominaisuutena tuki kilpikonnagrafiikalle. Alla oleva esimerkki esittelee tätä tukea.
&lt;syntaxhighlight&gt;
KONNA ASEMA NÄYTÄ PINO NÄYTÄ
LUO :KOKO KAARI
 8 KERTAA :KOKO ETEEN 10 OIKEA VIELÄ?
VALMIS
LUO :KOKO TERÄLEHTI
 2 KERTAA :KOKO KAARI 8 * 10 = VASEN 180 VASEN VIELÄ?
VALMIS
LUO :KOKO KUKKA
 6 KERTAA :KOKO TERÄLEHTI 60 OIKEA VIELÄ?
VALMIS
10 KERTAA 640 SATTUMA 400 SATTUMA PAIKKA 20 SATTUMA KUKKA VIELÄ?
&lt;/syntaxhighlight&gt;
Kaarlo Nohrström

Kaarlo (Karl) Bertel Nohrström (3. maaliskuuta 1855 Savonlinna – 3. maaliskuuta 1903 Joensuu) oli suomalainen piirilääkäri ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä. Hän toimi myös sivutoimisesti hammaslääkärinä.
Nohrströmin vanhemmat olivat kollega Johan Vilhelm Nohrström ja Klara Lovisa Olsoni. Hän pääsi ylioppilaaksi 1873 Porvoon alkeisoppilaitoksesta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja filosofian maisteriksi 1877, lääketieteen kandidaatiksi 1879 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1883. Nohrström oli Sortavalassa kaupunginlääkärinä ja yleisen sairaalan lääkärinä 1885–1893, ja hän toimi sen jälkeen piirilääkärinä Joensuussa vuodesta 1893 alkaen. Hän oli perustamassa vuonna 1881 Duodecim-seuraa. Nohrström oli mukana vuonna 1899 Suurta adressia Pietariin vieneessä lähetystössä.
Nohrström oli naimisissa vuodesta 1883 Elin Hildur Karolina Domanderin kanssa. Kaarlo Nohrströmin veli oli kamarineuvos, ylijohtaja Walter Nohrström.
Raippo

Raippo (myös Etu-Simola) on kylä Lappeenrannassa. Se sijaitsee seututie 387:n eli Vaalimaantien ja Vainikkalan radan risteyksessä noin 20 kilometriä etelään kaupungin keskustasta. Raipon lähikyliin kuuluu Vaalimaantien itäpuolella oleva Simola. Yhdessä ne muodostavat Raipon–Simolan tilastoalueen, jolla oli 434 asukasta vuonna 2013.
Vuonna 1940 avattu Raipon rautatieasema muodosti uuden risteysaseman Vainikkalan radan ja Lappeenrannan radan välille. Se toimi henkilöliikenteen käytössä vuoteen 1977 asti. Simolan asemanseudun pommitus vuonna 1944 ulottui myös Raippoon. Vuosina 1948–1956 Raipossa, radan varrella, oli rikkihappotehdas. Sittemmin samalla alueella oli 30 vuoden ajan Konelan maahantuontikeskus, jonka kautta tuotiin kaikki Suomen Lada-autot. Edelleen alueella on Lappeenranta Free Zonen vapaasatama.
Lappeenrannan lähiliikenteen linja-autoreitti ulottuu Raippoon, ja kylässä käy myös kirjastoauto. Raipossa on toiminut kaksi kauppaa, mutta ne lopettivat vuosituhannen vaihteessa. Lähin peruskoulu on Simolan koulu, joka perustettiin kansakouluksi 1900-luvun alussa. Lappeen maatalousoppilaitos toimi alueella 2000-vuosikymmenen loppuun, minkä jälkeen Etelä-Karjalan koulutuskuntayhtymä myi rakennukset Lappeenpuisto-kiinteistöosakeyhtiölle. 
Raipon maastossa kilpailtiin vuoden 2016 Jukolan viesti eli Lappee-Jukola, runsaiden sateiden vallitessa seudulla.
Gustaf Rudolf Idman

Gustaf Rudolf Idman (26. syyskuuta 1857 Messukylä – 26. toukokuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen lääkintöneuvos, valtiopäivämies ja useiden lääkärijärjestöjen vaikuttaja.
Idman kuului Idmanin sukuun. Hänen vanhempansa olivat Hatanpään kartanon omistanut senaatin kamarikirjuri Karl Gustaf Idman (1817–1880) ja Beata Sofia Gustava Mellin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1876 Hämeenlinnan alkeisopistosta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1879, filosofian maisteriksi 1882, lääketieteen kandidaatiksi 1881 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1884. Idman oli Tampereen kaupunginlääkärinä 1887–1907 ja samanaikaisesti Nokia Oy:n, Tampellan ja Finlaysonin tehtaanlääkärinä Tampereella. Hän toimi sen jälkeen Lääkintöhallituksen lääkintöneuvoksena 1907–1915. Idman oli vuonna 1881 yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä. Hän toimi 1900-luvun alussa sekä suomenkielisen Duodecimin että ruotsinkielisen Finska Läkaresällskapetin puheenjohtajana, ja oli vuonna 1910 Suomen Lääkäriliiton perustavan kokouksen puheenjohtaja. Samoin hän johti Suomen Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksen perustavaa kokousta vuonna 1907.
Idman oli porvarissäädyssä Tampereen edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906, toimien säädyn varapuhemiehenä 1904–1905. Hän edusti Suomalaista puoluetta, vaikka olikin lähtöisin ruotsinkielisestä perheestä. Vuonna 1900 hänet valittiin porvarissäätyyn Suomalaisen puolueen, Ruotsalaisen puolueen ja Työväenpuolueen yhteisenä ehdokkaana. Hän oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston puheenjohtaja ja myöhemmin Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. Idman oli myös muun muassa Pohjoismaiden Yhdyspankin hallintoneuvoston jäsen, Tampereen Suomalaisen Klubin ensimmäinen puheenjohtaja ja Suomalais-Ugrilaisen Seuran perustajajäsen. Hänen aloitteestaan Lääkintöhallituksen sisäisessä kirjanpidossa siirryttiin vuonna 1912 suomen kielen käyttöön.
Idman oli naimisissa vuodesta 1885 Olga Elisabet Gustafssonin kanssa. Heidän lapsiaan olivat lähettiläs, ministeri K. G. Idman, huone- ja maustekasveista kirjoittanut tietokirjailija Anna-Maria Idman-Tigerstedt ja filosofian tohtori, pääkonsuli, suomentaja ja kirjallisuuden tutkija Niilo Idman. Pankinjohtaja Nils Idman oli Gustaf Rudolf Idmanin veli, samoin kuin lääkäri ja hammaslääkäri Gösta Idman. Isänsä kuoltua vuonna 1880 Idman omisti Hatanpään kartanon yhdessä sisarustensa kanssa, ja tuona aikana rakennettiin sen nykyinen päärakennus. Hänen nuorempi veljensä Fredrik Idman lunasti kartanon kokonaan itselleen vuonna 1903.
Idmanin mittava kasvikokoelma lahjoitettiin vuonna 1978 Tampereen luonnontieteelliselle museolle.
Yuval Yaron

Yuval Yaron (s. 1953 Petah Tikva, Israel) on israelilaissyntyinen Yhdysvalloissa asuva viulisti, joka voitti vuonna 1975 Helsingissä kolmannen kansainvälisen Sibelius-viulukilpailun. Yaron on vuodesta 2001 hoitanut Kalifornian yliopiston musiikin laitoksen professuuria Santa Barbarassa. Sitä ennen hän opetti kaksi vuosikymmentä Indianan yliopistossa Bloomingtonissa.
Yuval Yaron esiintyi jo 16-vuotiaana israelilaisen sinfoniaorkesterin solistina. Viulistiura sai vauhtia hänen 20-vuotiaana saavuttamasta toisesta sijasta Genovan Paganini-viulukilpailussa 1973 ja kahta vuotta myöhemmin voitosta Sibelius-kilpailussa. Hän edusti Helsingissä Israelia, mutta oli jo tuolloin muuttanut Yhdysvaltoihin opiskelemaan Josef Gingoldin ja Jascha Heifetzin johdolla.
Solistiurallaan hän on soittanut kymmenien sinfoniaorkestereiden solistina erityisesti Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja synnyinmaassaan Israelissa. Soolokonsertteja hän on antanut muun muassa Tel Avivissa, Chicagossa, Bostonissa, Los Angelesissa, Torontossa, Baselissa, Hannoverissa, Helsingissä ja Reykjavikissa.
Yaron on levyttänyt monia sooloviuluteoksia. Hänen arvostetuimpia levytyksiään ovat Bachin viulusarjat ja sonaatit, Eugène Ysaÿen kuusi sooloviulusonaattia sekä Baijerin radion sinfoniaorkesterin kanssa 1978 tehty konserttiäänitys Sibeliuksen viulukonsertosta, kapellimestarina Klaus Tennstedt. Hän on levyttänyt paljon myös Sibeliuksen tuotantoa viululle ja pianolle.
Karl Adolf Hällström

Karl Adolf Hällström (2. huhtikuuta 1854 Liperi – 27. huhtikuuta 1919 Viipuri) oli suomalainen piirilääkäri ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä.
Hällströmin vanhemmat olivat Liperin Simananniemen kartanon omistanut varatuomari, kunnallisneuvos Johan Edvard Hällström (1821-1899) ja Thora Karolina Hällström (k. 1885). Hän pääsi ylioppilaaksi 1871 Kuopion lukiosta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1876, filosofian maisteriksi 1882, lääketieteen kandidaatiksi 1879 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1884. Hällström oli piirilääkärinä Kittilässä 1884–1890, Raahessa 1890–1893 ja Lappeenrannassa 1893-1917. Hän oli perustamassa vuonna 1881 Duodecim-seuraa. Hällström oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen 1898–1919 ja valtuuston puheenjohtaja 1904–1912.
Hällström oli naimisissa vuodesta 1884 Edit Sofia Kiljanderin (1860–1916) kanssa. Hällströmin veljiä olivat agronomi, koulunjohtaja ja maatalousneuvos Juhani Erkki Hällström (1865–1940), Siikakoski Oy:n ja Gustaf Cederberg &amp; Co:n toimitusjohtaja, Joensuun piirin höyrykattiloiden ja matkustajalaivojen tarkastaja Henrik Reinhold Hällström (1866–1923) ja Viipurin lääninhallituksen ylimääräinen esittelijä, hovioikeuden asessori Ernst Edvard Hällström (1870–1955).
George E. Goodfellow

George Emory Goodfellow (23. joulukuuta 1855 – 7. joulukuuta 1910) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja luonnontutkija, jota pidettiin Yhdysvaltain merkittävimpänä ampumahaavojen hoidon asiantuntijana. Toimiessaan lääkärinä Arizonan Tombstonessa, hän hoiti niin lainvalvojien kuin lainsuojattomien ampumavammoja; potilaiden joukossa olivat mm. Virgil ja Morgan Earp, jotka haavoittuivat O. K. Corralin taistelussa. Hän suoritti ensimmäisen virallisesti rekisteröidyn laparotomian potilaalle, jota oli ammuttu vatsaan. Hän oli myös ensimmäinen kirurgi, joka suoritti perineaalisen prostatektomian suurentuneen eturauhasen poistamiseksi. Hän oli edelläkävijä spinaalianestesian käytössä ja ampumahaavojen steriileissä hoitomenetelmissä. Goodfellow’ta pidetään yleisesti ensimmäisenä siviilipuolen traumakirurgina.
Lääketieteellisen uransa lisäksi Goodfellow tutki maanjäristyksiä ja julkaisi ensimmäisen kartan maanjäristyksen aiheuttamista repeämistä Pohjois-Amerikassa, haastatteli Geronimoa, tutki gilaliskojen myrkkyä ja oli mukana solmimassa rauhansopimusta Yhdysvaltain-Espanjan sodassa. Goodfellow oli myös taitava nyrkkeilijä. Opiskellessaan ensimmäistä vuotta Yhdysvaltain laivastoakatemiassa, hänestä tuli akatemian nyrkkeilymestari. Hänet kuitenkin erotettiin hakattuaan ensimmäisen laitoksessa opiskelleen afroamerikkalaisen, James H. Conyersin.
Goodfellow muutti Tombstonesta vuonna 1889 Tucsoniin, jonne hän perusti menestyksekkään praktiikan. Sieltä hän muutti vuonna 1899 San Franciscoon, jossa hän jälleen avasi praktiikan. Hän menetti praktiikkansa ja omaisuutensa San Franciscon maanjäristyksessä 1906, minkä jälkeen hän muutti takaisin Lounais-Yhdysvaltoihin, jossa hänestä tuli Southern Pacific Railroad -yhtiön ylilääkäri. Hän sairastui 1910 ja kuoli myöhemmin samana vuonna Los Angelesissa.
August Hillbom

Ernst August Hillbom (19. marraskuuta 1853 Sääminki – 31. elokuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen piirilääkäri ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä.
Hillbomin vanhemmat olivat maanmittari Ernst August Hillbom ja Maria Lovisa Wenell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1869 Kuopion lukiosta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1875, lääketieteen kandidaatiksi 1878 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1882. Hillbom oli Mikkelissä lääninsairaalan ja lääninvankilan lääkärinä 1891–1903 ja piirilääkärinä 1903–1915 sekä viimeksi lääninvankilan lääkärinä vuoteen 1925 saakka. Hän oli perustamassa vuonna 1881 Duodecim-seuraa. Hillbom oli Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsen 1896–1905 ja valtuuston varapuheenjohtaja 1904–1905.
Hillbom laati yhdessä Matti Äyräpään ja Duodecim-seuraan 1885 liittyneen Fredrik Joel Pätiälän kanssa kanssa Duodecimin julkaiseman suomalais-ruotsalaisen lääketieteen 6 400 hakusanan luettelon "Duodecimin sanaluettelo Suomen lääkäreille" joka ilmestyi 1888 aikakauskirja "Duodecimin" vihkojen liitteinä. Hillbom ja Pätiälä laativat myös 1889 ilmestyneen 3 000 hakusanan ruotsalais-suomalaisen lääketieteen sanaston lisävihkon.
Hillbom oli naimisissa vuodesta 1890 Maria Charlotta Ingmanin (1865–1928) kanssa. Hillbomin poika oli professori, neurologi Eero August Hillbom (1904–1991) ja pojanpoika neurologian professori Matti Hillbom (s. 1944).
Nils Durchman

Nils Gustaf Durchman ['durkman] (3. maaliskuuta 1846 Inari – 29. kesäkuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen piirilääkäri ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä.
Durchmanin vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Josef Wilhelm Durchman ja Emma Charlotta Reuter. Hän pääsi ylioppilaaksi 1866 Vaasan lukiosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1877, lääketieteen kandidaatiksi 1880 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1883. Durchman oli yksityislääkärinä Tampereella 1886–1907 ja piirilääkärinä Uudessakaarlepyyssä 1907–1922. Hän oli perustamassa vuonna 1881 Duodecim-seuraa. Durchman oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Nils Durchman oli naimisissa vuodesta 1883 Ljuba Sitkoffin (1859–1931) kanssa. Durchmanin nuorin poika Äly Rae Lemmitty Durchman (1894–1920) kuoli 7. syyskuuta 1920 Savoia S.9 -lentoveneen maahansyöksyssä Alpeilla, tämä vuosipäivä on nykyisin Suomen ilmavoimien vainajien päivä.
Insinööri, yritysjohtaja ja valtiopäivämies Johan Teodor Durchman oli Nils Durchmanin veli.
Nils Johan Idman

Nils Johan Idman (1. marraskuuta 1781 Pälkäne – 23. lokakuuta 1851 Messukylä) oli suomalainen laamanni ja kartanonomistaja.
Idmanin vanhemmat olivat Pälkäneen kirkkoherra Gustaf Niklas Idman (1752–1807) ja Margareta Eleonora Jansson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1795 Turussa ja opiskeli Turun akatemiassa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1801 ja maisteriksi 1802. Hän oli auskultanttina Turun hovioikeudessa ja toimi siellä sitten ylimääräisenä notaarina 1804 ja oli Turun akatemian konsistorin ylimääräisenä amanuenssina vuodesta 1805. Idman sai varatuomarin arvon 1807.
Suomen sodan jälkeen Idman oli hallituskonseljin kamaritoimituskunnan revisiokonttorin reviisorina vuodesta 1809 ja valtiovaraintoimituskunnan apulaisesittelijäsihteerinä vuodesta 1812. Hän sai eron tästä virasta vuonna 1814 ja sai samana vuonna laamannin arvonimen. Idman omisti Hatanpään kartanon silloisen Messukylän pitäjän alueella. Vuonna 1840 Idman perusti yhdessä Taalintehtaan ruukin omistajan senaattori Carl August Ramsayn ja vuorimestari Gustaf Idestamin kanssa masuunin Tammerkosken yläjuoksulle Hatanpään kartanon omistamalle maalle. Ylöjärven Haverin kaivoksen heikkolaatuista rautamalmia käyttänyt masuuni käynnistyi 1844, mutta se osoittautui pian kannattamattomaksi ja Idman luopui hankkeesta. Ramsay myi masuunin Gustaf August Wasastjernalle, joka perusti masuunin yhteyteen vuonna 1857 konepajan, josta sai alkunsa Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy.
Idmanin yhdessä Carl Niclas Helleniuksen kanssa vuonna 1802 julkaisema väitöskirja "Muistio Linnun pesistä – Hämeessä koottujen havaintojen perusteella" on julkaistu suomennettuna vuonna 2009 kirjassa "Suomen lintutieteen synty".
Idman oli naimisissa vuodesta 1813 Elisabet Eleonora Gardiemeisterin (k. 1873) kanssa. Heidän poikiaan olivat piirilääkäri Nils Johan Vilhelm Idman (1814–1874), Hatanpään kartanon isänsä jälkeen omistanut tilanomistaja Karl Gustaf Idman (1817–1880) ja vuorikonduktööri Fredrik Ferdinand Idman (1819–1845).
Astorga

Astorga on kaupunki Leónin maakunnassa Espanjassa. Astorgan asukasluku on noin 11 300 (2016). 
Roomalaiset perustivat kaupungin vuonna 14 eaa. "Asturica Augusta" oli tärkeä hallinnollinen ja sotilaallinen keskus roomalaisajalla. 
Astorga on niin kutsutun Maragaterían pääkaupunki. Maragato-niminen etninen ryhmä, joka on mahdollisesti peräisin Saksasta, on vuosisatoja asunut Leónin maakunnan alueella. 
Kaksi merkittävää historiallista reittiä, Camino de Santiago ja Vía de la Plata (Hopeatie), yhtyvät Astorgassa.
Pirkko-Liisa Surojegin

Pirkko-Liisa Surojegin (s. 1950 Kuopio) on suomalainen kuvittaja, taidegraafikko ja kirjailija. 
Henkilöhistoria.
Surojegin valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta graafisen suunnittelun linjalta vuonna 1977. Hän toimi Museoviraston tutkimusavustajana vuosina 1977–1981 ja on ollut sen jälkeen vapaa taiteilija ja kuvittaja. Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2016.
Taiteellinen tuotanto.
Surojegin on kuvittanut runsaasti erilaisia teoksia, muun muassa lasten-, tieto- ja oppikirjoja, samoin kuin Kalevalan käännöksiä ja sen suomenkielisen mukaelman "Suomen lasten Kalevala" (2003). Hän on myös julkaissut ja toimittanut itse kirjoja, kuten satukirjan Hölmölästä "Suomen lasten hölmöläissadut" (2000). 
Palkinnot.
Surojeginin kuvittamat teokset on valittu Vuoden kirjavalioiksi 1986, 1987, 1995 ja 1997.
Jan Němec

Jan Němec (12. heinäkuuta 1936 Praha, Tšekkoslovakia – 18. maaliskuuta 2016 Praha, Tšekki) oli tšekkiläinen elokuvaohjaaja, joka kuului Tšekkoslovakian uuden aallon merkittäviin ohjaajiin.
Němec opiskeli Prahan elokuvakoulussa FAMU:ssa ja valmistui 1960. Hän oli uuden aallon ohjaajista kokeilunhaluisin ja pyrki kohti "puhdasta elokuvaa", joka ei perustuisi teatterin keinoihin. Hän ehti tehdä kolme ohjausta ennen kuin sensuuriviranomaiset katkaisivat hänen uransa.
Němecin ensimmäinen elokuva oli holokaustiaiheinen "Yön timantit" (1964), toinen "Juhlavieraat" (1966), joka teki pilkkaa totalitarismista, ja kolmas surrealistinen "Rakkauden marttyyrit" (1967). Viimeisen elokuvan jälkeen Němecillä oli lupa tehdä työtä vain television parissa.
Němecin kuuluisa dokumentti "Oratorio for Prague" (1968) on osittain salaa kuvattu tilanteessa, jossa Varsovan liitto Neuvostoliiton johdolla oli miehittänyt maan ja Prahan keväänä tunnettu vaihe päättyi. Němec salakuljetti elokuvan maasta, ja sitä esitettiin eri puolilla lännen elokuvafestivaaleilla. 
Němecin ei sallittu enää jatkaa työntekoa, ja hän pakeni 1974 Ranskaan ja myöhemmin Yhdysvaltoihin. Hän palasi kotimaahan 1989 ja opetti FAMU:ssa.
Laahus

Laahus on Lauri Kokkosen kirjoittama näytelmä vuodelta 1958. Näytelmä kertoo turhamaisen kukkakauppiaan 50-vuotisjuhlien valmistelusta pienessä suomalaisessa kirkonkylässä. Näytelmän keskeinen jännite on kukkakauppiaan ja ujon laahuspukua valmistavan ompelijattaren välisessä suhteessa. Näytelmä oli varsinkin 1950- ja 1960-luvuilla erittäin paljon esitetty. Siitä on tehty kaksi televisiotaltiointia (1965, ohjaus Pekka Koskinen, pääosissa Sylvi Salonen ja Rauni Ikäheimo (Yle), sekä 1980, ohjaus Antti Einari Halonen, pääosissa Anja Pohjola ja Seela Sella (MTV),).
Näytelmä on käännetty myös ruotsiksi (Släpet, kääntäjä Kajsa Krook).
Riitta Uusitalo

Riitta Uusitalo (s. 17. huhtikuuta 1960 Helsinki) on suomalainen kuvittaja, kuvataiteilija, sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija. 
Uusitalo opiskeli Kankaanpään taidekoulussa ja Oriveden opistossa. Hän on asunut Kajaanissa ja Jyväskylässä ja taiteellisen työskentelynsä ohella opettanut useilla eri paikkakunnilla paitsi kuvataidekouluissa, myös muun muassa sairaaloissa.
Uusitalo on kuvittanut muun muassa Eppu Nuotion teoksia ja julkaissut kuva- ja sarjakuvakirjoja sekä muita teoksia, samoin kuin työskennellyt vapaana taiteilijana.
Uusitalo on saanut Jyväskylän taiteilijaseuran tunnustuspalkinnon, Suomen sarjakuvaseuran Puupäähatun, Jyväskylän kaupungin kulttuuripalkinnon ja Lastenkulttuurin valtionpalkinnon.
Uusitalolle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2021.
Fredrik Joel Pätiälä

Fredrik Joel Pätiälä (4. joulukuuta 1863 Hauho – 27. elokuuta 1898 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja kirjallisuuden suomentaja.
Pätiälän vanhemmat olivat ratsutilallinen Henrik Joel Pätiälä ja Amanda Florina Vuolijoki. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 Hämeenlinnan normaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1884, filosofian maisteriksi 1886, lääketieteen kandidaatiksi 1887, lääketieteen lisensiaatiksi 1891 ja lääketieteen tohtoriksi 1895. Pätiälä toimi Helsingin yleisen sairaalan sisätautiosaston apulaislääkärinä 1893–1896.
Vuonna 1885 Duodecim-seuraan liittynyt Pätiälä oli mukana laatimassa yhdessä Matti Äyräpään ja August Hillbomin kanssa Duodecimin julkaisemaa suomalais-ruotsalaista lääketieteen 6 400 hakusanan luetteloa "Duodecimin sanaluettelo Suomen lääkäreille" joka ilmestyi 1888 aikakauskirja Duodecimin vihkojen liitteinä. Hillbom ja Pätiälä laativat myös 1889 ilmestyneen 3 000 hakusanan ruotsalais-suomalaisen lääketieteen sanaston lisävihkon.
Pätiälä oli naimisissa vuodesta 1892 Selma Lindbergin, o.s. Åkerman kanssa.
Biogenesis (taideteos)

Biogenesis on suomalaisen kuvanveistäjä Kimmo Kaivannon suunnittelema ympäristötaideteos. Teoksen tilasi aiemmin Suomen Sokerina tunnettu Cultor Oy ja se pystytettiin vuonna 1988 Cultorin pääkonttorin sisäpihalle Kyllikinportti 2:een Helsingin Länsi-Pasilaan.
Biogenesis on 12 metriä korkea ja sen materiaalit ovat maalattu teräs ja pronssi. Veistoksen elämän alkua kuvaava nimi viittaa yhtiön historiaan sokerintuottajana ja tulevaisuuteen biotekniikan alan yrityksenä eli sokerin osaan fotosynteesissä ja uuden elämän syntymisessä. Viittauksena Cultorin tulevaisuuteen biotekniikkayrityksenä veistoksen sanoma on, etteivät uusi teknologia ja orgaaninen luonto ole keskenään ristiriidassa. Teoksen muodon lähtökohtana on nähty kerrannaiset lepattavat liekit. Toisaalta siinä voidaan nähdä myös sokeripihdit.
Tanskalainen Danisco AG osti Cultorin vuonna 1999 ja yhtiön pääkonttori muutti Espoon Keilaniemeen Keilaranta 9:ään. Biogenesis pystytettiin uudelleen uusien toimitilojen vierelle Keilaniemen kärkeen vuonna 1999 ja se sai myös uuden värityksen.
Francesca Michielin

Francesca Michielin (s. 25. helmikuuta 1995) on italialainen laulaja. Hän edusti Italiaa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”No Degree of Separation”. Aiemmin samana vuonna hän sijoittui San Remon musiikkifestivaaleilla toiseksi kappaleen italiankielisellä versiolla ”Nessun grado di separazione”.
16-vuotiaana Michielin voitti Italian X Factor -laulukilpailun. Hänen singleään "Distratto" myytiin tuplaplatinaan oikeuttava määrä. 
ja myöhemmin vuonna 2012 hän julkaisi ensimmäisen albuminsa "Riflessi Di Me", jota edelsi single "Sola". Samaisena vuonna (2014), Michielin julkaisi kappaleen "Amazing" italialaiseen versioon The Amazing Spider-Man- elokuvasta.
Vuonna 2015, Michielin julkaisi toisen albuminsa, "Di20" ja tammikuussa 2016, Michielin aloitti konserttikiertueen, nimeltä "Nice to Meet You". Jälkeen osallistumisensa Eurovision laulukilpailuun, hän julkaisi Di20are-albumin, joka oli päivitetty versio albumista Di20. Di20are sisälsi San Remo-kappaleen "Nessun grado di separazione", "È con te", "Nice to Meet You" ja "Tutto è magnifico". 
Heinäkuussa 2017 Michielin julkaisi uuden singlen, nimeltään "Vulcano" ja saman vuoden lokakuussa hän ilmoitti, että kolmas albumi julkaistaan 12. tammikuuta 2018. Hän lähti kiertueelle keväällä 2018.
Mourad Laachraoui

Mourad Laachraoui (s. 31. maaliskuuta 1995 Belgia) on belgialainen taekwondoin.
Laachraoui voitti 54-kiloisten Euroopan-mestaruuden Montreux'ssa 2016 kukistettuaan loppuottelussa espanjalaisen Jesús Tortosan pistein 6–3. Hän saavutti samassa painoluokassa hopeaa Gwangjun universiadeissa 2015. Hän selviytyi MM-kilpailujen 54 kg:n sarjassa 1/16-finaaleihin 2013 sekä neljännesfinaaleihin 2015 ja 2017. 58 kg:n sarjassa hän karsiutui 1/16-finaaleissa 2019.
Laachraoui voitti 2015 Fuijairan ja Alexandrian avointen turnauksen 54-kiloisten sarjan ja Israelin avointen 58 kg:n painoluokan. Seuraavana vuonna hän voitti 54 kg:n sarjan US Openissa ja Luxor Open -turnauksessa sekä 58-kiloiset Ranskan avoimissa. Vuonna 2017 hän voitti 54 kg:n sarjan Belgian avoimissa sekä 58-kiloisten painoluokan Espanjan ja Moldovan avoimissa mestaruuskilpailuissa.
Laachraouin veli oli Brysselin 2016 pommi-iskujen tekijöihin kuulunut Najim Laachraoui.
Kotkonlinna

Kotkonlinna on mahdollinen linnavuori Hämeenlinnassa Hauhon Vitsiälässä, missä Kotkonharju seuraa Hauhonselkää.
Mäkilinna.
Luoteis-kaakkosuuntainen Kotkonharju, joka sijaitsee Hauhon kirkolta kilometrin luoteeseen, on sivuiltansa erittäin jyrkkä ja sen rinteillä on kivinen valli, joka on noin 50 metriä pitkä, 1,5–2 metriä leveä ja metrin korkea. Aidan tarkoitus on epäselvä eikä sitä ole onnistuttu ajoittamaan.
Tutkimuksia.
Vaikka Hjalman Appelgren kertoo linnasta kirjassaan, ei hän mainitse tarkastaneensa kohdetta. Sen sijaan Oiva Keskitalo kävi vuosina 1945 ja 1952 tarkastamassa kohteen ja samoin Jyri Saukkonen vuonna 1983.
Historiaa.
Hjalman Appelgren kertoo "Suomen muinaislinnat" -teoksessaan 1800-luvun lopussa toisen käden tietona, että harjulla oli ympyränmuotoinen "kivijaama". Mäellä on poltettu historian saatossa myös helavalkeita. Appelgren kertoo myös, että niin sanottu Hauhon komppania on viimeistään vuonna 1864 käyttänyt harjua leiri- ja harjoituspaikkanaan. Sotamiesten on kerrottu silloin vieritelleen paljon kiviä alas harjulta.
Zhangye

Zhangye () on prefektuuritason kaupunki Kiinan Gansun maakunnan keskilänsiosassa. Kaupungin pinta-ala on 39 437 neliökilometriä ja väkiluku noin 1,2 miljoonaa (2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 440 kilometriä maakunnan pääkaupunki Lanzhousta luoteeseen.
Historia.
Kaupunki tunnettiin aikoinaan myös nimenä Ganzhou (eri paikka kuin samanniminen kaupunki Jiangxin maakunnassa). Nimi säilytetään kaupungin hallintopaikkana olevan Ganzhoun kaupunkipiirin nimessä. Maakunnan nimi "Gansu" on yhdyssana kahden kaupungin nimistä: Ganzhou ja Suzhou (nykyään Jiuquan). Marco Polon matkat -kirjassa kaupungin nimen muoto on "Campichu". Mannerheimin matkapäiväkirjan suomennoksessa paikannimen muoto on Kanchou. Hän kävi täällä ja lähiseudulla Aasian matkallaan 19.12.1907 - 6.1.1908.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla Zhangye jaetaan yhteen kaupunkipiiriin, neljään piirikuntaan ja yhteen autonomiseen piirikuntaan.
Omo Osaghae

Omoghan "Omo" Osaghae (s. 18. toukokuuta 1988 Lubbock, Texas) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija. Osaghae kilpailee pääosin 110 metrin aitajuoksussa.
Osaghae saavutti kultaa vuoden 2014 sisäratojen MM-kilpailuista Sopotista omalla ennätysajallaan 7,45.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
Oleg Kagan

Oleg Moisejevitš Kagan (, 22. marraskuuta 1946 Južno-Sahalinsk, Neuvostoliitto – 15. heinäkuuta 1990 München, Saksa) oli neuvostoliittolainen viulutaiteilija, joka voitti joulukuussa 1965 ensimmäisen Jean Sibelius -viulukilpailun ja teki sitten kansainvälisen uran. Hänet tunnettiin erityisesti kamarimusiikkiyhteistyöstään pianistien Svjatoslav Richter, Vasili Lobanov ja Elisabeth Leonskaja sekä sellisti Natalia Gutmanin kanssa. Leonskaja oli Kaganin ensimmäinen vaimo, Gutman toinen. Kagan kuoli 43 vuoden iässä syöpään.
Sahalinin saarella Neuvostoliiton Kaukoidässä 1946 lääkäriperheeseen syntynyt Oleg Kagan kävi koulunsa Riiassa,Latviassa, jonne perhe muutti 1953. Hän aloitti kahdeksanvuotiaana opinnot Riian konservatoriossa Joachim Braunin johdolla ja siirtyi viiden vuoden kuluttua Moskovaan Boris Kuznetsovin oppilaaksi. Kagan voitti 1965 Sibelius-kilpailun Helsingissä ja 1968 kansainvälisen Johann Sebastian Bach -kilpailun Itä-Saksan Leipzigissa. Vuoden 1969 Tšaikovski-kilpailuissa hän sijoittui toiseksi. Kuznetsovin kuoltua Kagan siirtyi David Oistrahin oppilaaksi ja aloitti 1968 kamarimusiikkiyhteistyön Svjatoslav Richterin kanssa.
Oleg Kagan perusti toisen vaimonsa Natalia Gutmanin kanssa eteläbaijerilaiseen Kreuth am Tegernseen kaupunkiin musiikkifestivaalin, jolla hän teki viimeiset esiintymisensä vain kolme päivää ennen menehtymistään nopeasti edenneeseen syöpään kesällä 1990.
Säveltäjät Alfred Schnittke, Tigran Mansurian ja Vasili Lobanov ovat omistaneet sävellyksiä Oleg Kaganille.
Vähä Petäjäjärvi (Ylöjärvi)

Vähä Petäjäjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Länsi-Aureella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Vähä Petäjäjärvi on osa Vahojärven-Aurejoen aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 550 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 9,1 hehtaaria. Se sijaitsee Aurejärven etelä- ja Petäjäjärven itäpuolella. Ympäristö on loivasti kumpuilevaa maastoa, jossa ei ole sanottavasti soita. Järveen laskee neljä lyhyttä metsäojaa, joista yksi tulee Seitsemisharjun ja Sikomäen suunnalta. Järven oma laskuoja lähtee länsirannalta ja laskee 350 metrin pituisena Petäjäjärven Talaanlahden suuhun. Veden laskennallinen viipumä on 77 vuorokautta, mikä on suomalaisissa järvissä keskimääräisesti nopeaa. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Järven lähiympäristössä sijaitsee vain yksi maatila, mutta rantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet pohjoiselta seututieltä 332.
Vedenlaatu.
Vähä Petäjäjärven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1990 ja 2002. Sen vesi on kirkasta, ruskean väriistä ja sen humuspitoisuus on korkea. Vesi on hapanta, koska valuma-alueella on runsaasti soita ja metsää. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan on välttävä. Veden ravinnepitoisuudet ovat luonnontasoa korkeampia. Fosforin pitoisuudet ovat reheville järville luontainen ja myös typen pitoisuudet ovat hieman koholla. Happitilanne oli tutkittuina ajankohtina hyvä. Ne eivät kerro järven tilaa lämpötilakerrostuneen tilanteen loppuvaiheessa, missä hapen pitoisuudet yleensä laskevat alusvedessä alhaisiksi. Talvisin hapen kuluminen on todennäköisesti voimakasta, koska humusta on runsaasti ja ravinnepitoisuudet ovat koholla. Kesäisin happipitoisuudet eivät laske kovin alas, koska järvi on matala. Vähä Petäjäjärvi soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi.
Blues är allt jag har

Blues är allt jag har on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin neljästoista albumi, joka julkaistiin vuonna 1992 levymerkillä MNW. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström, ellei toisin mainita.
Swamp Thing (videopeli)

Swamp Thing on samannimiseen animaatiosarjaan perustuva tasohyppelyvideopeli NES:lle ja Game Boylle. THQ julkaisi pelin joulukuussa 1992.
USS Conestoga (AT-54)

USS Conestoga eli S.P. 1128 (runkonumero AT-54) oli Yhdysvaltain laivaston hinaaja.
Valmistus.
Aluksen valmisti Maryland Steel Company Sparrow Pointista Maryladistä vuonna 1904. Laivasto lunasti aluksen 14. syyskuuta 1917 Philadelphia and Reading Transportation Lineltä. Aluksesta oli tarkoitus tehdä hinaaja ja miinanraivaaja ja sen tunnukseksi merkittiin S.P. 1128. Alus otettiin palvelukseen 10. marraskuuta päällikkönään luutnantti Carl Olsen.
Palvelus.
Alus liitettiin sukellusvenejoukkoihin ja se varustettiin Philadelphiassa toimimaan kaukaisissa tukikohdissa. Alus hinasi aluksia pitkin Atlantin rannikkoa, kuljetti tarvikkeita ja aseita, suojasi saattueita Bermudalle ja Azoreille sekä toimi yhdessä Azoreille sijoitettujen partioalusten kanssa. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä alus sijoitettiin Azoreilla olevaan laivastotukikohta numero 13:een, missä se hinasi liikuntakyvyttömiä aluksia ja suojasi saattueita. Alus saapui New Yorkiin 26. syyskuuta 1919.
Alus sijoitettiin satamahinaajaksi 5. laivastoalueelle Norfolkiin Virginiaan ja se luokiteltiin virallisesti laivaston hinaajaksi tunnuksella AT-54 17. heinäkuuta 1920, kun laivastossa otettiin käyttöön runkonumerot kaikilla aluksilla.
Alus määrättiin Tutullaan Yhdysvaltain Samoalle tukikohta-alukseksi ja sen seurauksena "Conestogalle" tehtiin muutostöitä Norfolkissa. Alus lähti Hampton Roadsista 18. marraskuuta 1920 hinaten laivaston hiiliproomua "YC-468". Alus saapui 7. tammikuuta 1921 San Diegoon, mistä se jatkoi edelleen Mare Islandille. Alus siirrettiin telakalle 17. helmikuuta.
Alus lähti 25. maaliskuuta 1921 Mare Islandilta Samoalle päällikkönään luutnantti Ernest L. Jones ja miehistönään kolme aliupseeria ja 52 miehistönjäsentä. Alus hinasi hiiliproomua "YC-478". Alus ei koskaan päässyt määränpäähänsä. Höyrylaiva "Senator" löysi 17. toukokuuta ajalehtivan veneen, jonka keulassa oli pronssinen C-kirjain noin 650 merimailia länteen Manzanillosta ja 30 merimailia Clarionin saaresta. Venettä ei voitu yhdistää kadonneeseen alukseen. Laajoista etsinnöistä huolimatta aluksesta tai sen miehistöstä ei löytynyt jälkeäkään. Alus todettiin tuhoutuneeksi 30. kesäkuuta.
Hylyn löytyminen.
Alus löytyi jo vuonna 2009 noin 35 kilometriä San Franciscon länsipuolelta merenpohjasta, läheltä Farallonsaaria. NOAA:n vuonna 2014 käynnistämät tutkimukset varmistivat, että hylky on "USS Conestoga".
Piet Keizer

Petrus Johannes ”Piet” Keizer (14. kesäkuuta 1943 Amsterdam – 10. helmikuuta 2017) oli alankomaalainen jalkapalloilija. Vasenjalkainen Keizer oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Keizer edusti koko ammattilaisuransa, vuodet 1961–1974, kasvattajaseuraansa Ajaxia. Hän saavutti seuran paidassa muun muassa kuusi Eredivisien mestaruutta, kolme Euroopan cupin voittoa ja yhden Intercontinental Cupin voiton. Keizer pelasi Ajaxin paidassa Eredivisiessä yhteensä 365 ottelua onnistuen maalinteossa 146 kertaa. Euroopan cupissa pelaamassaan 43 ottelussa hän teki 12 maalia. Keizer lopetti uransa vuonna 1974.
Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa Keizer debytoi vuonna 1962. Hän edusti maataan 34 ottelussa tehden niissä 11 maalia ja oli mukana myös saavuttamassa hopeaa vuoden 1974 MM-kilpailuissa pelaten turnauksessa yhdessä ottelussa.
Keizer muodosti Johan Cruijffin ja Johnny Repin kanssa menestyksekkään hyökkäystrion sekä Ajaxissa että Alankomaiden maajoukkueessa.
Keizer kuoli keuhkosyöpään 73-vuotiaana 10. helmikuuta 2017.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Maajoukkuetasolla
Picigin

Picigin on perinteinen pallopeli Splitistä, Kroatiasta. Lajia pelataan rannoilla matalassa vedessä. Pelin tarkoituksena on pitää palloa (kroat. "balun") ilmassa niin kauan kuin mahdollista. 
Alkuperä.
Peli kehittyi Bačvicen hiekkarannalla Splitissä. Ensimmäistä kertaa peliä pelattiin vuonna 1908, kun joukko kroatialaisia opiskelijoita Prahasta eivät pystyneet pelaamaan vesipalloa Bačvicen matalassa vedessä, joten he kehittivät uuden lajin. Monien paikallisten mielestä Bačvice on ainoa paikka maailmassa, jossa voi pelata perinteistä piciginiä. 
Pelin luonne.
Picigin on pääasiassa amatöörilaji, mutta vuodesta 2005 lähtien on järjestetty myös piciginin maailmanmestaruuskilpailuja Bačvicessä. Pelin tarkoituksena on pitää palloa ilmassa mahdollisimman kauan lyöden palloa kämmenillä. Piciginissä käytetty pallo, "balun", on yleensä tehty tennispallosta kuorimalla sen pääliosa irti. Lajissa ei ole määritelty tarkkaan pelaajien lukumäärää, mutta yleensä se on viisi. Kaksi pelaajaa viidestä ei juuri liiku ("sidruni") ja loput kolme ovat juoksijoita ("trkači"). Piciginille ominaista ovat näyttävät heittäytymiset veteen pallon saamiseksi. Piciginiä täytyy pelata hiekka-alustalla, matalassa vedessä, muuten pelaajat satuttaisivat itsensä helposti. Pelissä ei varsinaisesti ole lopputulosta, koska siinä ei lasketa pisteitä, eikä voittajia tai häviäjiä ole. Maailmanmestaruuskisoissa voittaja määräytyy koko ryhmän taiteellisen vaikutelman perusteella. 
Perinteet.
Uskotaan laajasti, että ainoa asianmukainen vaate peliin ovat tiukat speedo-malliset uimahousut. Piciginiä pelataan vuoden ympäri (useimmin kuitenkin kesällä) Splitissä. Pitkäkestoinen traditio on myös pelata piciginiä uudenvuodenpäivänä olosuhteista huolimatta, vaikka tällöin meren lämpötila on harvoin yli 10 celsiusasteen.
Murikit (kasvisuku)

Murikit ("Byrsonima") on amerikkalaisten puuvartisten kasvien suku.
Siihen kuuluu puita, pensaita ja varpuja, joita tavataan etenkin Etelä-Amerikassa, mutta myös Keski-Amerikassa ja Pohjois-Amerikan eteläosissa. Joitakin suvun lajeja on käytetty kansanlääkinnässä rohdoskasveina vatsa- ja iho-oireiden sekä astman hoitoon. Niissä on fenoleita, jotka toimivat antioksidantteina.
GAC Group

GAC Group (täydellisemmin Guangzhou Automobile Group Co., Ltd.; ) on vuonna 1997 perustettu kiinalainen autoteollisuuden holdingyhtiö. Tytäryhtiöineen se suunnittelee, valmistaa ja myy henklöautoja, raskaita ajoneuvoja (kuorma-, linja- ja erikoisautoja), moottoripyöriä, mopoja, ajoneuvojen moottoreita ja muita osia. Yhtiö palvelee myös ajoneuvorahoituksessa, -leasingissä, -vakuutuksissa oheistuotteineen ja huoltotoiminnassa sekä sijoittaa kiinteistöihin. Yhtiö osallistuu ajoneuvojen ja niiden osien maahantuontiin ja maastavientiin, ajoneuvojen purkutoimintaan, teräskauppaan ja kaupan logistiikkaan. Vuonna 2012 konserni valmisti 712 200 autoa. Vuonna 2015 konsernin myynti oli noussut jo 1,27 miljoonaan autoon.
Teollisuuskonserni on yhtiömuodoltaan julkinen osakeyhtiö. Sitä tuli pörssiyhtiö kesäkuussa 2005. Yhtiön osake noteerataan sekä HKSE (2238) että Shanghain pörssissä (601238). Vuonna 2015 GAC Group ylsi maailman suurimpia pörssiyhtiöitä vertailevalla Forbes Global 2000 -yrityslistalla sijalle 1564. Yhtiön markkina-arvoksi arvioitiin tuolloin 9,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Sillä oli töissä 45 819 henkeä ja myynnin arvo oli 3,5 miljardia USD (2014, nousua edellisvuodesta). Liikevaihto ei ollut vielä lähelläkään kuutta vuotta aiempaa, yli kaksi kertaa korkeampaa tasoa. GAC Group on Kiinan valtion ohjauksessa oleva valtionyhtiö ja osa laajaa valtionkonserni GAIG Stock Co., Ltd:ia (aiempi "Guangzhou Automobile Industry Group").
GAC Groupilla on useita suuria yhteis- ja tytäryrityksiä. Näistä mainittakoon esimerkiksi GAC Motor, GAC Changfeng, GAC Gonow, GAC Honda (Guangzhou Honda Automobile Co., Ltd.), Honda Motor (China) Co., Ltd., GAC Nissan, GAC Toyota (Guangzhou Toyota Motor Co., Ltd.), Guangqi Toyota Engine Co., Ltd., GAC Fiat Chrysler ja GAC Mitsubishi sekä Guangzhou Denway Bus Co., Ltd., Guangzhou Yangcheng Automobile Co. ja Ltd., Guangqi Hino Motor Co., Ltd.
Konsernin Kiinassa valmistamia automerkkejä ovat Changfeng Liebao, Fiat, GAC, Gonow, Honda, Mitsubishi, Toyota, Trumpchi. GAC Groupin yksittäisistä automalleista tammi–helmikuun 2016 myydyimpiin kuului "Trumpchi GS4" -kaupunkimaasturi, joka ylsi tammikuussa 2016 Kiinan 10. myydyimmäksi henkilöautoksi yli 30 000 kappaleen myynnillään.
Difenyylielohopea

Difenyylielohopea (C12H10Hg) on elohopean organometalliyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa muiden organometalliyhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa difenyylielohopea on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin ja kloroformiin. Difenyylielohopea on hyvin myrkyllistä ja ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä ja imeytyy helposti elimistöön ihon läpi. Hengitettynä yhdiste voi olla tappava, koska se voi aiheuttaa kemiallisen keuhkokuumeen tai keuhkotulehduksen.
Valmistus ja käyttö.
Difenyylielohopeaa voidaan valmistaa fenyylimagnesiumbromidin ja elohopeasuolan välisellä reaktiolla, bromibentseenin ja natriumin elohopea-amalgaamin välisellä reaktiolla, elohopeasuolojen reagoidessa fenyyliboronihapon kanssa ja pelkistämällä fenyylielohopeahalideja hydratsiinilla.
Difenyylielohopeaa voidaan käyttää mietona fenyloivana reagenssina. Se reagoi useiden metalliyhdisteiden esimerkiksi litiumyhdisteiden kanssa transmetallointireaktiolla muodostaen uusia organometalliyhdisteitä. Se reagoi myös eräiden epämetalliyhdisteiden esimerkiksi booriyhdisteiden kanssa.
Tigran Mansurjan

Tigran Mansurjan (s. 27. tammikuuta 1939 Beirut, Libanon) on armenialainen taide- ja elokuvamusiikin säveltäjä sekä pianisti. Häntä pidetään yhtenä Armenian tärkeimmistä nykysäveltäjistä, ja hänen tuotantoaan on levytetty paljon Melodija- ja ECM-levymerkeille.
Mansurjan on säveltänyt musiikin Sergei Paradžanovin elokuvaan "Granaattiomenan väri" (Sayat Nova, 1969). Hänen muita elokuvasävellystöitään ovat Genrih Maljanin 
"Korvapuusti" (myös nimellä "Pala sinistä taivasta", Ktor me yerkinq / Poshtshetshina, 1980), Albert Mkrttshjanin "Lapsuutemme tango" (Mer mankutyan tangon, 1984) ja Hamlet Sarkissianin "Camera Obscura" (2003).
Mansurjanin kaksoiskonsertto viululle ja sellolle (1978) on omistettu viulisti Oleg Kaganille ja tämän vaimolle, sellisti Natalia Gutmanille. Vuonna 2011 valmistunut "Romance" on omistettu viulisti Patricia Kopatšinskajalle ja seuraavana vuonna valmistunut "Quasi Parlando" sellisti Anja Lechnerille.
Musiikkitoimittaja Kare Eskola kuvaa Mansurjanin sävellyksiä lineaarisiksi, tunteikkaiksi ja ekspressiiviksi. Musiikki on hänestä parhaimmillaan selväpiirteisen graafista, toisaalta pahimmillaan ahdistavan harmaasävyistä.
Cheerleader-skandaali

Cheerleader-skandaali ("Fab Five: The Texas Cheerleader Scandal") on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2008. Televisioelokuva perustuu teksasilaisen McKinneyn koulun tositapahtumiin, jotka tulivat julkisuuteen vuonna 2006. Cheerleadingia harrastava tyttöporukka rikkoi koulun sääntöjä, mutta koulun henkilökunta ja vanhemmat olivat haluttomia puuttumaan toimintaan.
Elokuva ensiesitettiin amerikkalaisella Lifetime-televisiokanavalla 2. elokuuta 2008. Suomen televisiossa elokuva esitettiin ensimmäisen kerran Subilla 17. marraskuuta 2012.
Juoni.
Viisi lukion cheerleaderia, joista yksi on rehtorin tytär, rikkovat koulun sääntöjä. Koulun henkilökunta ja heidän vanhempansa eivät kuitenkaan kykene puuttumaan asiaan vaan katsovat ”Fab Fiven” huonoa käytöstä sormien läpi. Tyttöjen uusi cheerleader-valmentaja Emma yrittää saada heidät kuriin mutta kohtaa vastustusta niin koulun henkilökunnasta, vanhemmilta kuin tytöiltäkin.
Clara Snellman-Borenius

Clara Maria Snellman-Borenius (7. toukokuuta 1895 Helsinki – 7. lokakuuta 1990) oli suomalainen filosofian maisteri, kirjailija ja suomentaja.
Snellman-Boreniuksen vanhemmat olivat senaatin esittelijäsihteeri Johan Ludvig Snellman ja Nanny Montin. Hänen veljensä oli taidemaalari Eero Snellman. 
Snellman-Borenius pääsi ylioppilaaksi 1913 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1917. Hän teki opintomatkat Saksaan ja Ranskaan 1919–1920 sekä Viroon 1932. Snellman-Borenius toimi suomenkielen opettajana Töölön ruotsalaisessa yhteiskoulussa 1932–1942. Hän oli Helsingin sotilaskotiyhdistyksen puheenjohtaja 1940–1946, Suomen sotilaskotiliiton puheenjohtaja 1950–1951 ja Mannerheimin lastensuojeluliiton sotakummivaliokunnan puheenjohtaja vuodesta 1946 alkaen.
Clara Snellman-Borenius oli naimisissa vuodesta 1921 varatuomari, asianajaja Henrik (Heikki) Wilhelm Boreniuksen (1884–1962) kanssa. Heikki Borenius oli vuodesta 1915 lähtien Asianajotoimisto Boreniuksen osakkaana. Heidän poikansa asianajaja Heikki Borenius nuorempi (1923–1988) oli toimiston toimintaa vuodesta 1962 jatkaneen "Asianajotoimisto Borenius &amp; Kemppisen" toisena osakkaana Kullervo Kemppisen kanssa.
Malin hallinnollinen jako

Mali jakautuu hallinnollisesti alueisiin (), piireihin ("cercle") ja kuntiin ("commune"). Pääkaupunki Bamako muodostaa oman piirikuntansa ("district"). Kunnat käsittävät kyliä, kaupunginosia ja nomadiryhmiä, joilla on perinteiset päällikkönsä.
Alueet, piirit ja kunnat.
Vuoden 1999 hallinnollisen jaon mukaan Mali jakautuu kahdeksaan alueeseen, 49 piiriin ja 703 kuntaan, joista 30 on kaupunkikuntia ja 673 maalaiskuntia. Alueet ja piirit on nimetty keskuspaikkansa mukaan. Kunnilla, piireillä ja alueilla on itsehallinto, jota toteuttavat vaaleilla valittavat neuvostot. Valtiota edustaa aluetasolla kuvernööri, piiritasolla prefekti ja kunnassa aliprefekti.
Gaon alue (hallinnollinen keskus Gao)
Kayesin alue (Kayes)
Kidalin alue (Kidal)
Koulikoron alue (Koulikoro)
Moptin alue (Mopti)
Ségoun alue (Ségou)
Sikasson alue (Sikasso)
Timbuktun alue (Timbuktu)
Uusi aluejako.
Vuonna 2012 hyväksytyn lain mukaan Mali jakautuu Bamakon piirikuntaan ja 19 alueeseen, jotka ovat Bandiagara, Bougouni, Doïla, Douentza, Gao, Kayes, Kidal, Kita, Koulikoro, Koutiala, Ménaka, Mopti, Nara, Nioro, San, Ségou, Sikasso, Taoudénit ja Timbuktu. Samalla annettiin laki Gaon, Kidalin, Ménakan, Taoudénitin ja Timbuktun alueiden uudesta piirijaosta. Piirit jakautuvat arrondissementteihin.
Gaon alue
Kidalin alue
Ménakan alue
Taoudénitin alue
Timbuktun alue
Timbuktun alueesta erotettu Taoudénitin alue ja Gaon alueesta erotettu Ménakan alue alkoivat toimia vuonna 2016, jolloin niille nimitettiin kuvernöörit.
Mississippi (albumi)

Mississippi on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin viidestoista albumi, joka julkaistiin vuonna 1994 levymerkillä MNW. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström, ellei toisin mainita.
Lentokone vs. tulivuori

Lentokone vs. tulivuori ("Airplane vs. Volcano") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2014. Elokuvan ovat ohjanneet ja käsikirjoittaneet amerikkalaisveljekset James ja Jon Kondelik.
Elokuva sai ensi-iltansa internetin suoratoistopalvelussa maaliskuussa 2014 ja DVD:llä toukokuussa 2014.
Juoni.
Matkustajalentokone on menossa Havaijin saarelle, kun merestä nousee tulivuoria ja lentokone jää loukkuun purkautuvien tulivuorten väliseen ilmatilaan. Koneen lentäjän ja perämiehen kuollessa matkustajien täytyy ottaa koneen ohjaus haltuunsa ja työskennellä yhdessä, mikä ei suju ongelmitta.
Söndag i sängen

Söndag i sängen on ruotsalaisen popjazzyhtye Bo Kaspers Orkesterin ensimmäinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1993 levymerkillä Cupol. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Bo Kaspers Orkester, ellei toisin mainita.
Garry Shandling

Garry Emmanuel Shandling (29. marraskuuta 1949 Chicago, Illinois – 24. maaliskuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä.
Ura.
Uransa alkuaikoina hän toimi televisio-ohjelmien käsikirjoittajana, kuten "Sanford and Son" (1972) ja "Terve taas, Kotter" (1975). Tämän jälkeen hän päätti siirtyä stand up -koomikoksi ja hän esiintyi usein Johnny Carsonin televisioshowssa. Hänet tunnetaan parhaiten tilannekomediasarjoista "It's Garry Shandling's Show" (1986–1990) ja kriitikoiden ylistämästä "The Larry Sanders Show" (1992–1998). NBC tarjosi hänelle vuonna 1992 omaa Late Night Showta David Lettermanin jätettyä shown, mutta hän kieltäytyi koska oli päättänyt jo tehdä Larry Sanders Shown. Tämän lisäksi hän on juontanut Grammy-palkintojen jaon neljästi (1990, 1991, 1993, 1994) ja Emmy-palkintojen jaon kahdesti (2000, 2004)
Yksityiselämä.
Hän syntyi Chicagossa amerikanjuutalaiseen perheeseen, mutta eli lapsuutensa Tucsonissa. Shandling ei ollut koskaan naimisissa. Hän kuoli äkillisesti 66-vuotiaana maaliskuun loppupuolella 2016.