tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Carsten Embach

Carsten Embach (s. 12. lokakuuta 1968 Stralsund, DDR) on saksalainen entinen rattikelkkailija.
Ura.
Monien muiden rattikelkkailijoiden tavoin myös Embachilla on vahva yleisurheilutausta. Hänen lajinsa oli pituushyppy, missä hän sijoittui vuoden 1990 halli-EM-kilpailuissa viidenneksi tuloksella 783. Samana vuonna hän hyppäsi Potsdamissa ennätystuloksensa 801.
Rattikelkkailun pariin Embach siirtyi vuonna 1992 ja kilpaili ensi kertaa olympialaisissa 1994 Lillehammerissa, missä hän saavutti neljän miehen kilpailussa pronssia Wolfgang Hoppen ohjaamassa kelkkajoukkueessa. Vuosina 1995 ja 1997 hän voitti Hoppen joukkueessa neljän miehen kelkassa MM-kultaa ja vuonna 1996 MM-pronssia. Hoppen johtama joukkue jäi kuitenkin ulos 1998 Naganon olympialaisista, minkä johdosta Hoppe lopetti uransa. Vuonna 1999 hän saavutti EM-pronssia Harald Czudajn neljän miehen joukkueessa.
Embach siirtyi 2000-luvulle tultaessa André Langen neljän miehen kelkkajoukkueessan ja voitti uransa kolmannen maailmanmestaruuden vuonna 2000 sekä MM-hopeaa vuonna 2001. Langen joukkueessa hän voitti neljän miehen kilpailussa kultaa myös 2002 Salt Lake Cityn olympialaisista sekä seuraavana vuonna maailmanmestaruuden Lake Placidissa.
Lopetettuaan aktiiviuransa Embach on toiminut Saksan maajoukkueen valmentajana.
Arvokisamitalit.
Olympialaiset
neljän miehen kelkka: pronssia (W.Hoppe, Hielscher, Hannemann, Embach)
neljän miehen kelkka: kultaa (Lange, Kühn, Kuske, Embach)
Maailmanmestaruuskilpailut
neljän miehen kelkka: kultaa (W.Hoppe, Hannemann, Hielscher, Embach)
neljän miehen kelkka: pronssia (W.Hoppe, Voss, Peter, Embach)
neljän miehen kelkka: kultaa (W.Hoppe, Rühr, Hannemann, Embach)
neljän miehen kelkka: kultaa (Lange, R.Hoppe, Behrendt, Embach)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Lange, Behrendt, R.Hoppe, Embach)
neljän miehen kelkka: kultaa (Lange, R.Hoppe, Kuske, Embach)
Euroopanmestaruuskilpailut
neljän miehen kelkka: kultaa (W.Hoppe, Hannemann, Hielscher, Embach)
neljän miehen kelkka: hopeaa (W.Hoppe, Hannemann, Hielscher, Embach)
neljän miehen kelkka: pronssia (Czudaj, Voss, Lehmann, Embach)
neljän miehen kelkka: pronssia (Lange, Behrendt, R.Hoppe, Embach)
neljän miehen kelkka: kultaa (Lange, Kühn, Kuske, Embach)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Lange, R.Hoppe, Kühn, Embach)
Anamorfoosi

Anamorfoosi tarkoittaa vääristynyttä projektiota tai perspektiiviä, jota katsojan pitää katsoa tietystä pisteestä tai erityisvälineillä, jotta kuva näkyisi kuten on tarkoitettu. Kreikankielinen sana tarkoittaa "uudelleen muodostettua".
Usein anamorfoosia soveltava kuva on piirretty vinoksi, mutta se näyttää suoralta ja oikealta, kun sitä katsotaan vinosti määrätystä kohdasta, erityisen peilin tai monisärmäisten hiottujen lasien läpi.
Idol 2004

Ruotsin ensimmäinen Idols-kisa alkoi syyskuussa 2004. Kilpailu alkoi koelauluista. Seuraava vaihe oli slutaudition. Slutauditionin jälkeen vuorossa oli Kvalprogram-viikot. Viimeinen vaihe oli Veckofinal, josta selvisi lopullinen voittaja. Idolin ensimmäisen kauden voitti 26. marraskuuta 26-vuotias Daniel Lindström. Daniel on tähän mennessä Ruotsin Idols-historian vanhin voittaja.
Koelaulut.
Koelauluja käytiin kesä-heinäkuussa 2004 Malmössä, Uumajassa, Tukholmassa, Karlstadissa ja Göteborgissa. Koelaulajia oli yhteensä yli 1700.
Igor Martínez

 
Igor Martínez Caseras (s. 19. heinäkuuta 1989 Vitoria-Gasteiz, Álavan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edusti Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa bilbaolaista Athleticia ja toisella sarjatasolla muita joukkueita. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Martínez on vitorialaisen Alavésin kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa Espanjan toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla kolmen kauden ajan vuosina 2007–2010.
Toukokuussa 2010 Martínez siirtyi bilbaolaiseen Athleticiin, jonka kanssa hän teki kolmevuotisen sopimuksen. Hänet rekisteröitiin seuran B-joukkueeseen, mutta hän otti osaa edustusjoukkueen harjoituskaudella kesällä 2010. Virallisen debyyttinsä edustusjoukkueessa ja Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän teki ottelussa Sportingia vastaan 18. syyskuuta 2010.
Maajoukkueura.
Martínez kutsuttiin Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen lokakuussa 2010. Aikaisemmin hän on kuulunut alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen.
Wolfgang Hoppe

Wolfgang Hoppe (s. 14. marraskuuta 1957 Apolda) on saksalainen entinen rattikelkkailija.
Ura.
Hoppe syntyi urheilulliseen perheeseen: hänen isänsä Werner ja veljensä Heinz voittivat kumpikin useita kertoja Itä-Saksan mestaruuden motocrossissa. Wolfgang Hoppella itsellään, kuten monilla muillakin menestyneillä rattikelkkailijoilla, on vahva yleisurheilutausta. Vuonna 1976 hän saavutti juniorien Itä-Saksan mestaruuskilpailuissa hopeaa kymmenottelussa. Vuonna 1981 hän kouluttautui koneinsinööriksi ja siirtyi rattikelkkailun pariin Raimund Berthgen valmennukseen "ASK Vorwärts Oberhof" -seuraan, aluksi jarrumieheksi, huomattuaan etteivät lahjat riitä huipputasolle yleisurheilussa.
Rattikelkkailussa Hoppesta tuli eräs lajinsa menestyneimmistä urheilijoista kautta aikain. Hän voitti kaksi olympiakultaa, kuusi maailmanmestaruutta ja viisi euroopanmestaruutta sekä lukuisia himmeämpiä mitaleita. Hänen uransa ikimuistoisin hetki oli 1984 Sarajevon olympialaisissa, missä hän voitti kapteenina kultamitalit sekä kahden että neljän miehen kelkkailussa. Hänen pitkäaikaisimpia jarrumiehiään olivat Dietmar Schauerhammer ja Bogdan Musiol. Albervillen olympialaisissa 1992 hän toimi avajaisissa joukkueen lipunkantajana ensimmäistä kertaa Saksojen yhdistymisen jälkeen. 
Hoppe lopetti uransa jäätyään ulos Naganon olympialaisista 1998 ja siirtyi valmentajaksi. 
kahden miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Schauerhammer)
neljän miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Wetzig, Schauerhammer, Kirchner)
kahden miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Musiol)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Schauerhammer, Musiol, Voge)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Musiol, Kühn, Hannemann)
neljän miehen kelkka: pronssia (Hoppe, Hielscher, Hannemann, Embach)
Arvokisamitalit.
Maailmanmestaruuskilpailut
kahden miehen kelkka: pronssia (Hoppe, Schauerhammer)
kahden miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Schauerhammer)
kahden miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Schauerhammer)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Musiol, Wetzig, Schauerhammer)
kahden miehen kelkka: pronssia (Hoppe, Schauerhammer)
kahden miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Musiol)
neljän miehen kelkka: pronssia (Hoppe, Ferl, Musiol, Voge) 
kahden miehen kelkka: pronssia (Hoppe, Musiol)
neljän miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Musiol, Kühn, Langen)
kahden miehen kelkka: pronssia (Hoppe, Hannemann)
kahden miehen kelkka: pronssia (Hoppe, Hannemann)
neljän miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Hannemann, Hielscher, Embach)
neljän miehen kelkka: pronssia (Hoppe, Voss, Peter, Embach)
neljän miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Rühr, Hannemann, Embach)
Euroopanmestaruuskilpailut
kahden miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Schauerhammer)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Wetzig, Voge, Schauerhammer)
kahden miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Schauerhammer)
kahden miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Schauerhammer)
neljän miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Schauerhammer, Wetzig, Musiol)
kahden miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Musiol)
neljän miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Hielscher, Hannemann, Embach)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Hielscher, Hannemann, Embach)
Royal Rumble (2002)

Royal Rumble (2002) oli viidestoista jokavuotinen Royal Rumble pay-per-view (PPV) tapahtuma, minkä World Wrestling Federation (WWF) tuotti. Se pidettiin 20. tammikuuta, 2002 Philips Arenalla Atlantassa, Georgiassa.
Taustaa.
Pääfeudi oli Chris Jerichon ja The Rockin välillä, Jerichon Undisputed WWF -mestaruudesta. Heidän feudi alkoi lokakuussa 2001, kun molemmat olivat "Team WWF:än" jäseniä InVasion aikana ja he kinastelivat WCW -mestaruudesta, mikä jatkui Vengeanceen asti. Vengeancessa, Jericho voitti The Rockin WCW -mestaruuden ja hallitsevan WWF mestarin Steve Austinin, mikä yhdisti tittelit. Seuraavassa RAW'ssa, Jericho puolusti onnistuneesti titteliä Austinia vastaan Steel Cage matsissa, Booker T:n avulla. Parin viikon aikana, Jericho puolusti onnistuneesti mestaruuttaan The Big Show'ta, Rob Van Damia ja Kurt Anglea vastaan. 3. tammikuuta SmackDown!ssa, The Rock ansaitsi WWF mestaruusmatsin Royal Rubmleen voittamalla Booker T:n. 10. tammikuuta, SmackDown!ssa, The Rock ja Rob Van Dam voittivat Jerichon ja Testin, Rockin pattamalla luovuttamaan Jerichon Sharpshootter liikkeellä.
7. tammikuuta RAW'ssa, Royal Rumble matsia alettiin rakentamaan, Austinin ilmoittaessa haluavansa osallistua. Myöhemmin tuona iltana, kahdeksan kuukautta loukkaantumisen takia poissa ollut, Triple H palasi ja ilmoitti, että hän tulisi osallistua Royal Rumble matsissa. Hänet kuitenkin keskeytti Kurt Angle, joka tuli muistuttamaan HHH:ta edellisvuoden häviöstä hänelle, kun hän oli olluta hallitseva WWF mestari. Kostoksi, Triple H iski Anglelle Pedigreen. 10. tammikuuta SmackDownissa!, The Undertaker, Kane ja Triple H sekaantuivat Austini ja Anglen väliseen otteluun. Lopussa, vain Triple H selviiytyi naarmuitta, kunnes The Undertaker passitti hänet alas rampilta. 14. tammikuuta, RAW'ssa, Triple H ilmoitti, että haluaa voittaa Undisputed WWF -mestaruuden. Austin juoksi rinkiin ja tappelivat, kunnes Undertaker tuli ja löi Triple H:ta tuolilla, mikä soi Austini iskeä Stone Cold Stunner hänelle. Undertaker löi tämän jälkeen Austinia tuolilla. 17. tammikuuta SmackDownissa!, Austin ja Triple H voittivat Anglen ja Booker T:n. Matsin jälkeen Undertaker tuli taas ja löi heidät.
Ottelut ja tulokset.
Royal Rumble matsin sisääntulot ja eliminoimiset.
Uusi kehääntulo aika on noin joka toinen minuutti.
^ Undertakerin eliminoiduttua, hän meni takaisin kehään ja eliminoi Mavenin
^ Tämä oli Austinin 36. eliminaatio Royal Rumblessa, mitä ennätystä hän piteli kahdeksan vuotta, kunnes Shawn Michaels rikkoi sen vuoden 2010 Royal Rumblessa.
David Blu

David Blu (; s. 18. heinäkuuta 1980 Los Angeles) on yhdysvaltalais-israelilainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin Maccabi Tel Avivia. Hänen syntymänimensä oli David Bluthenthal, mutta kesällä 2010 hän vaihtoi nimekseen David Blu.
Ura.
Blu pelasi lukiokoripalloa Venicen ja Westchesterin lukioissa. Hän siirtyi vuonna 1998 Etelä-Kalifornian yliopistoon, jota hän edusti neljän kauden ajan. Toisella yliopistokaudellaan Blu teki 13,9 pistettä ottelua kohden, joka oli hänen yliopistouransa paras pistekeskiarvo. Vuonna 2002 Blu siirtyi Maccabi Tel Aviviin kahdeksi kaudeksi. Jälkimmäisellä kaudella hän voitti Euroliigan mestaruuden. Kaudeksi 2004–2005 Blu siirtyi Sacramento Kingsiin, mutta lähti seurasta ennen kauden alkua ja liittyi BK Dynamo Pietariin. Hän pelasi seurassa tammikuuhun 2005 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi loppukaudeksi Pallacanestro Trevisoon. Kauden päätyttyä Blu pelasi kauden Virtus Bolognassa ja tämän jälkeen kauden Fortitudo Bolognassa. Kaudeksi 2007–2008 Blu palasi Maccabiin. Hän edusti seuraa vuoden ajan ja siirtyi pian Le Mans Sarthe Basketiin. Blu pelasi seurassa kauden ajan, kunnes palasi Maccabiin.
New Yorkin kuvernööri

New Yorkin kuvernööri (engl. "Governor of New York") on New Yorkin osavaltion ylin toimeenpanovallan haltija. Nykyinen kuvernööri on demokraatti Kathy Hochul, joka vannoi virkavalansa 24. elokuuta 2021 edeltäjänsä Andrew Cuomon erottua. Neljä kuvernööriä on yltänyt Yhdysvaltain presidentiksi: Martin Van Buren, Grover Cleveland, Theodore Roosevelt ja Franklin Roosevelt.
Kuvernöörin virkakauden pituus on neljä vuotta. Virkakausien määrää ei ole rajoitettu.
Mikäli kuvernööri ei voi hoitaa tehtäviään, niitä hoitaa varakuvernööri, joka valitaan samoissa vaaleissa kuvernöörin yhteydessä. Normaalioloissa varakuvernööri toimii osavaltion senaatin puheenjohtajana.
Pätevyys ja tehtävät.
New Yorkin osavaltion perustuslain mukaan kuvernööriksi, tai varakuvernööriksi, valittavan henkilön tulee täyttää seuraavat ehdot:
Kuvernöörin tehtävät ovat osavaltion budjetin esittely, osavaltion lakien toimeenpaneminen, osavaltion tilasta ajoittainen puheen pitäminen sekä lakiesityksien hyväksyminen tai hylkääminen. Kuvernööri voi halutessaan kutsua joko osavaltion senaatin tai sekä ylä- että alahuoneen koolle ylimääräiseen istuntoon. Lisäksi hänellä on valtaa muuntaa tuomioita tai armahtaa rikollisia (paitsi maanpetoksien ja viraltapanojen kohdalla).
Kuvernöörillä, niin nykyisellä kuin entisilläkin, on valta toimittaa avioliittoon vihkiminen osavaltion alueella. Kuvernööri toimii myös automaattisesti New Yorkin kansalliskaartin ylipäällikkönä.
Dietmar Schauerhammer

Dietmar Schauerhammer (s. 12. elokuuta 1955 Neustadt an der Orla) on saksalainen entinen rattikelkkailija. Aktiiviaikoinaan hän edusti Itä-Saksaa. 
Ura.
Ennen rattikelkkailu-uraansa Schauerhammer kilpaili yleisurheilussa moniottelijana. Hän voitti vuosina 1976, 1977, 1979 ja 1980 Itä-Saksan hallimestaruuden viisiottelussa. Kymmenottelussa hän edusti maataan 1978 Prahan EM-kisoissa, missä hän sijoittui neljänneksitoista. Hänen ennätyksensä kymmenottelussa on 8054 pistettä (10,70 - 7.48 - 14.77 - 2.03 - 48,43 -
14,95 - 42.58 - 4.60 - 57.12 - 4.46,2) vuodelta 1980. Hänen seuransa yleisurheilussa oli SC Motor Jena.
Rattikelkkailuun Schauerhammer siirtyi 1980-luvun alussa ja voitti Wolfgang Hoppen miehistössä lukuisia arvokisamitaleita, kirkkaimpana kruununa olympiakultaamitalit sekä kahden että neljän miehen kilpailuissa 1984 Sarajevosta. 
Sittemmin Schauerhammer lopetti uransa ja toimi liikunnanopettajana.
kahden miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Schauerhammer)
neljän miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Wetzig, Schauerhammer, Kirchner)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Schauerhammer, Musiol, Voge)
Arvokisamitalit.
Maailmanmestaruuskilpailut
kahden miehen kelkka: pronssia (Hoppe, Schauerhammer)
kahden miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Schauerhammer)
kahden miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Schauerhammer)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Musiol, Wetzig, Schauerhammer)
kahden miehen kelkka: pronssia (Hoppe, Schauerhammer)
Euroopanmestaruuskilpailut
kahden miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Schauerhammer)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Wetzig, Voge, Schauerhammer)
kahden miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Schauerhammer)
kahden miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Schauerhammer)
neljän miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Schauerhammer, Wetzig, Musiol)
Juri Kalitvintsev

Juri Kalitvintsev (, , s. 5. toukokuuta 1968) on venäläissyntyinen ukrainalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. 
Ura pelaajana.
Kalitvintsev aloitti uransa SK Rototr Volgogradissa 1985 ja pelasi uransa alkuvuosina myös FK SKA Rostov-na-Donussa. Kalitvintsev voitti Rotorin kanssa viimeiseksi jääneen Neuvostoliiton ykkösdivisioonan kaudella 1991. Neuvostoliiton romahdettua Kalitvintsev jatkoi uraansa FK Dynamo Moskovassa ja FK Lokomotiv Nižni Novgorodissa, kunnes siirtyi 1994 pelaamaan Ukrainaan FK Dynamo Kiovaan. Kalitvintsev muodosti 1990-luvun lopulla Dynamon keskikentän rungon yhdessä Serhi Rebrovin ja Andri Ševtšenkon kanssa. Vuonna 1995 Kalitvintsev valittiin Ukrainan vuoden jalkapalloilijaksi. Dynamossa hän juhli Ukrainan-mestaruutta neljästi, kunnes siirtyi 1998 turkkilaiseen Trabzonsporiin. Kalintvintsev viihtyi Turkissa vain yhden kauden ja palasi takaisin Ukrainaan. Hän lopetti uransa TsSKA Kiovassa vuonna 2000.
Maajoukkuetasolla Kalintvintsev edusti Ukrainaa 22 maaottelussa 1995–1999. Hän toimi myös maajoukkueen kapteenina.
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Kalintvintsev siirtyi valmentamaan FK Zakarpattia Užhorodia, mutta pesti oli vähemmän menestyksekäs, sillä seura putosi Ukrainan liigasta kaudella 2001–2002. Kauden jälkeen hän siirtyi Ukrainan jalkapalloliiton palvelukseen ja toimi maan alle 19- ja 17-vuotiaiden maajoukkueiden päävalmentajana. Hänen johdollaan Ukraina voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2009.
Vuonna 2006 Kalintvintsev siirtyi FK Dynamo-2 Kiovan valmentajaksi. Hänen johdollaan FK Dynamo Kiovan kakkosjoukkue sijoittui Ukrainan kakkosdivisioonassa parhaimmillaan viidenneksi kaudella 2007–2008. Helmikuussa 2010 Kalintvintsevistä tuli Ukrainan maajoukkueen apulaisvalmentaja. Päävalmentaja Myron Markevytšin erottua elokuussa 2010, nousi Kalintvintsev väliaikaiseksi päävalmentajaksi. Kalitvintsevin alaisuudessa Ukrainan esitykset eivät olleet mairittelevia ja lopulta liitto korvasi hänet huhtikuussa 2011 Oleh Bloh’inilla. 
Tammikuussa 2013 Kalitvintsev palasi valmennustehtäviin Venäjän liigassa pelaavan FK Volga Nižni Novgorodin päävalmentajana. Heikkojen esitysten myötä putoamiskamppailuun vajonnut Volga ja Kalitvintsev purkivat sopimuksensa maaliskuun lopussa 2014. 
Kesäkuussa 2016 Kalitvintsevistä tuli Venäjän 1. divisioonaan pudonneen FK Dynamo Moskovan päävalmentaja. Kalitvintsevin johdolla Dynamo voitti kaudella 2016/17 divisioonan mestaruuden ja palasi yhden kauden tauon jälkeen pääsarjatasolle. Liigakausi lähti liikkeelle kuitenkin alavireisesti ja liigan häntäpäähän juuttunut Dynamo erotti Kalitvintsevin lokakuun alussa 2017.
Henry Durnford

Henry Durnford oli englantilainen lintutieteilijä, joka keräsi lintuja Etelä-Amerikassa 1870-luvulla. Hän tutki Pohjois-Argentiinaa, pääasiassa Tucumánin seutua, mutta myös läheisiä Paraguayn ja Bolivian rajaseutuja. Hän kuoli 11. tai 13. heinäkuuta 1878 Campo Santossa lähellä Saltan kaupunkia Pohjois-Argentiinassa.
Durnford kuvaili tieteelle uuden rantakanan, pampahuitin ("Porzana spiloptera") vuonna 1877.
Podlasian voivodikunta

Podlasian voivodikunta () on yksi Puolan kuudestatoista voivodikunnasta. Se sijaitsee Koillis-Puolassa ja sen pääkaupunki ja samalla suurin kaupunki on Białystok. Voivodikunnan pinta-ala on 20 187 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 1 187 353.
Podlasian voivodikunta syntyi Puolan hallintouudistuksessa vuonna 1999 entisistä Białystokin, Łomżan ja Suwałkin voivodikunnista. Se vastaa alueeltaan vuosien 1944–1975 Białystokin voivodikuntaa.
Podlasian voivodikunta rajoittuu etelässä Lublinin voivodikuntaan, lännessä Masovian ja Warmia-Masurian voivodikuntiin, pohjoisessa Venäjän Kaliningradin alueeseen koillisessa Liettuaan ja idässä Valko-Venäjään.
Podlasian voivodikunnan kaupunkeja.
Taulukossa on lueteltu voivodikunnan 20 suurinta kaupunkia väkiluvun mukaan.
Harald Czudaj

Harald Czudaj (s. 14. helmikuuta 1963 Wemsdorf, DDR) on saksalainen entinen rattikelkkailija, olympiavoittaja ja Stasin agentti. Hän edusti uransa aikana Itä-Saksaa ja myöhemmin Saksan liittotasavaltaa. 
Ura.
Czudaj aloitti uransa "SG Dynamo Zinnwald" -seurassa. Ensimmäiset arvokisamitalinsa hän saavutti vuoden 1990 MM-kilpailuista St. Mortizista, kun hän saavutti miehistön kapteenina hopeaa sekä kahden että neljän miehen kilpailuista. Seuraavana vuonna Altenbergin MM-kisoista hän saavutti pronssia neljän miehen kilpailussa.
Vuonna 1992 Czudaj’n johtama nelikko (Tino Bonk, Axel Jang, Alexander Szelig) voitti Euroopan mestaruuden. Samana vuonna Czudaj myönsi toimineensa Itä-Saksan salaisen poliisin Stasin ilmiantajana salanimellä "Ralf Richter" ja lähettäneensä ainakin kymmenen raporttia seuratoveriensa tekemisistä vuosina 1988–1990. Czudaj pyysi tekemisiään anteeksi ja hänen annettiin kilpailla Albertvillen olympialaisissa. Hänen johtamansa nelikko sijoittui kuudenneksi.
Czudaj’n uran kirkkain kruunu olivat 1994 Lillehammerin olympialaiset, missä hän neljän miehen kelkan pilottina voitti olympiakultaa yhdessä Karsten Brannaschin, Olaf Hampelin ja Alexander Szeligin kanssa. Vuonna 1995 sama nelikko saavutti EM-pronssia. Samana vuonna hän saavutti pilottina neljän miehen kelkkailussa myös MM-pronssia. Czudaj voitti vielä neljän miehen kelkkailussa uransa toisen Euroopan mestaruuden vuonna 1998 sekä EM-pronssia vuonna 1999.
Czudaj lopetti aktiiviuransa vuonna 2001 ja on sittemmin toiminut valmentajana. Vuonna 2006 Torinon olympialaisissa hän valmensi Alankomaiden maajoukkuetta.
neljän miehen kelkka: kultaa (Czudaj, Brannasch, Hampel, Szelig)
Arvokisamitalit.
Maailmanmestaruuskilpailut
kahden miehen kelkka: hopeaa (Czudaj, Jang)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Czudaj, Bonk, Szelig, Jang)
neljän miehen kelkka: pronssia (Czudaj, Bonk, Jang, Szelig)
neljän miehen kelkka: pronssia (Czudaj, Voss, Lehmann, Szelig)
Euroopanmestaruuskilpailut
neljän miehen kelkka: kultaa (Czudaj, Bonk, Jang, Szelig)
neljän miehen kelkka: pronssia (Czudaj, Brannasch, Szelig, Lehmann)
neljän miehen kelkka: kultaa (Czudaj, Voss, Görmer, Szelig)
neljän miehen kelkka: kultaa (Czudaj, Voss, Lehmann, Embach)
Royal Rumble (2004)

Royal Rumble (2004) oli seitsemästoista Royal Rumble showpaini pay-per-view (PPV) tapahtuma, minkä tuotti World Wrestling Entertainment (WWE). Se pidettiin 25. tammikuuta, 2004 Wachovia Centerissä Philadelphiassa, Pennsylvaniassa.
Ottelut ja tulokset.
Royal Rumble sisääntulot ja eliminaatiot.
Punainen ja "RAW" tarkoittaa Raw supertähteä, sininen . ja "SD!" tarkoittaa SmackDown! supertähteä. Uusi sisääntuloaika oli noin joka 90 sekunti.
Smash-Tennis

Smash ry on Helsingissä, Espoossa ja Kotkassa toimiva tennis-, sulkapallo-, squash-, padel-, racketlon-, pickleball ja pöytätennisseura, joka edistää sekä harrastus- että kilpailutoimintaa edellä mainittujen lajien parissa. Toiminnan perusstrategiana on olla tehokkaasti toimiva kasvattajaseura pääkaupunkiseudulla ja Kymenlaaksossa. Smashin valmennustoiminta jakautuu kilpa-, juniori- ja aikuisvalmennukseen.
Smashin toiminta alkoi vuonna 1978, kun silloisessa Myllypuron Tenniskeskuksessa perustettiin Smash-Tennis ry. Vuoden 2017 alkupuolella Smash-Tennis ry muutti nimensä Smash ry:ksi tavoitteenaan palvella paremmin myös muiden mailapelien kuin tenniksen harrastajia ja valmennettavia. Nykyinen Smash Center Helsingin Myllypurossa (ent. Finland Tennis Club) toimii edelleen seuran pääasiallisena toimintakeskuksena. Smash Centerissä voi pelata ja osallistua valmennukseen tenniksessä, sulkapallossa, padelissa, squashissa, pickleballissa ja pöytätenniksessä. Smash järjestää myös Espoossa Olarin Tennishallissa sekä Kotkan Tennishallissa tennisvalmennusta, -kilpailuja ja -tapahtumia.
Parhaiten menestyneitä smashiläisiä vuosien varrella ovat muun muassa tennispelaajat Nanne Dahlman, Kim Tiilikainen, Piia Suomalainen, Katariina Tuohimaa ja Timo sekä Maarit Nieminen.
Smashissa oli 6. marraskuuta 2017 jäseniä 2 042, joista aikuisia miehiä oli 703, naisia 537, poikia 463 ja tyttöjä 339. Smash on Suomen suurin mailapeliseura.
Seuran puheenjohtajana toimii Sam Nieminen ja toiminnanjohtajana Tapio Totro.
Smashin tennisvalmennuksessa ainakin kerran viikossa käy noin 900 pelaajaa. Sulkapallossa on noin 105, padelissa ja pöytätenniksessa muutamia kymmeniä viikoittain harjoittelevaa pelaajaa. Smash järjestää vuosittain yli 30 kilpailua ja tapahtumaa jäsenilleen. 
Nuori Suomi on myöntänyt Smashille laadukkaasta juniorityöstä Nuori Suomi -sinetin vuonna 1995.
Wanhan partiomiehen unelma

Wanhan partiomiehen unelma on Santeri Ivalon kirjoittama historiallinen romaani, joka kertoo Ruotsin kuningas Kaarle IX:n unelmasta liittää Vienan Karjala valtakuntaansa. Kuningas kokoaakin noin 1 000-miehisen monikansallisen sotajoukon sotaretkeä varten, joka lähetetään matkaan 1610-luvun alussa Oulun linnasta. 
Kirjan päähenkilö on Hannu Krankka, joka oli taistellut aikaisemmin jo maineikkaan Juho Vesaisen alaisuudessa. Tähän talviseen sotaretkeen hän sai johdettavakseen pohjalaisista kootun hiihtojoukon, jonka vaiheista kirja pääosin kertoo.
Matthias Fahrig

Matthias Fahrig (s. 15. joulukuuta 1985 Wittenberg) on saksalainen telinevoimistelija. Fahrig on voittanut urallaan kaksi MM-pronssia ja kuusi EM-mitalia, joista kaksi kultaista.
Ateenan kesäolympialaisissa 2004 Fahrig kuului Saksan joukkueeseen sen sijoittuessa joukkuekilpailussa kahdeksanneksi.
Hietaunikko

Hietaunikko ("Papaver argemone") on unikoiden sukuun kuuluva, lähinnä Euroopassa tavattava kukkakasvilaji. Suomessa hietaunikko on harvinainen satunnaistulokas.
Ulkonäkö ja koko.
Yksivuotinen hietaunikko kasvaa 20–40 cm korkeaksi. Varsi on ainakin yläosastaan myötäkarvainen. Lehdet ovat pariosaisia ja alimpienkin lehtien liuskat ovat kapeita ja suippoja. Varren kärjessä oleva yksittäinen punainen kukka on noin 4–5 cm leveä. Kukan keskellä on musta piste. Kukan verhiö on kaksilehtinen, mutta verholehdet varisevat varhain. Terälehtiä on neljä kappaletta. Heteitä on paljon. Emiö on monilehtinen ja yhdislehtinen. Hietaunikko kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Siemenet kypsyvät pitkässä, nuijamaisessa kodassa, joka on matalauurteinen ja karkeasukasinen. Kodan päällä on tähtimäinen, monisäteinen luottilevy, jonka alle avautuvista rei'istä siemenet varisevat.
Muista unikkolajeista hietaunikko muistuttaa lähinnä silkkiunikkoa ("P. rhoeas") ja ruisunikkoa ("P. dubium").
Levinneisyys.
Hietaunikon levinneisyysalue rajoittuu pääasiassa Eurooppaan, jossa sitä tavataan Espanjasta Länsi-Ukrainaan, Puolaan ja Baltiaan saakka. Laji puuttuu Fennoskandian pohjoisosista ja Islannista. Euroopan ulkopuolella lajia kasvaa paikoitellen Pohjois-Afrikassa, Turkissa, Lähi-idässä, Irakissa ja Iranissa. Ihmisen mukana hietaunikko on levinnyt Yhdysvaltoihin. Suomessa hietaunikkoa on tavattu satunnaistulokkaana lähinnä Suomenlahden ja Pohjanlahden satamakaupungeissa sekä muutamassa paikassa sisämaassa. Ainoastaan Ahvenanmaalla laji saattaa kasvaa vakinaisena viljapelloissa, mutta on sielläkin hyvin harvinainen laji.
Elinympäristö.
Hietaunikko kasvaa viljapelloissa, tienvarsilla ja joutomailla. Suomessa sitä tavataan lähinnä satamissa, varsinkin painolastipaikoilla.
Keltasuolaheinämittari

Keltasuolaheinämittari ("Timandra comae") on lehtimittareihin kuuluva perhonen, jonka toukat elävät muun muassa suolaheinällä. Laji kuvattiin vuonna 1931 harmosuolaheinämittarin keltaisena värimuotona alalajiksi "Timandra griseata comai". Keltasuolaheinämittari kuitenkin eroaa harmosuolaheinämittarista paitsi väriltään, myös naarasyksilöiden genitaalien, lentoajan sekä esiintymisalueen suhteen, joten se on erotettu omaksi lajikseen vuonna 1995.
Koko ja ulkonäkö.
Laji muistuttaa runsaasti harmosuolaheinämittaria, jonka alalajiksi "Timandra griseata comai" laji alun perin kuvattiin vuonna 1913. Kuten harmosuolaheinämittarillakin, lajin siipien poikki kulkee selvä, punertava raita, joka päättyy etusiipien kärkeen. Myös siipien ripset ja reunaosat ovat myös väriltään punertavia. Koiraan tuntosarvet ovat kampamaiset.
Erotuksena harmosuolaheinämittariin on keltasuolaheinämittarin siipien pohjaväri kuitenkin selvästi kellertävä ja siipien harmaat suomut ovat selvästi vaaleampia. Kooltaan keltasuolaheinämittari on myös hieman pienempi. Naaraiden genitaaleissa on lajien välillä selviä eroja, sen sijaan koiraiden genitaalit ovat melko samankaltaiset. Näiden seikkojen ja lentoajan erojen vuoksi keltasuolaheinämittari on erotettu omaksi lajikseen vuonna 1995
Levinneisyys ja lentoaika.
Keltasuolaheinämittaria tavataan Suomessa vain maan etelärannikolla ja lounaissaaristossa, kun harmosuolaheinämittari on levittäytynyt aina Oulun korkeudelle asti. Laji on kaksisukupolvinen: ensimmäinen sukupolvi on lennossa kesäkuussa ja toinen pääosin elokuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Lajia tavataan muun muassa lämpimillä rinneniityillä sekä kedoilla, ahoilla ja kalliomaastossa. Lajia voidaan tavata myös kosteammissa ympäristöissä, kuten rantaniityillä. Pihoilla lajia ei juurikaan esiinny. Keltasuolaheinämittarin ensimmäinen sukupolvi talvehtii toukkana, mutta toisen sukupolven yksilöt kehittyvät samanvuotisista toukista.
Ravintokasvi.
Toukat elävät niittysuolaheinällä sekä muilla hierakkojen sukuun kuuluvilla kasveilla. Toukkien ravintokasveja ovat myös erilaiset tattaret.
Fabian Hambüchen

Fabian Hambüchen (s. 25. lokakuuta 1987 Bergisch Gladbach) on saksalainen telinevoimistelija, maailman- ja moninkertainen Euroopan mestari sekä olympiamitalisti.
Hambüchenin vahvin teline on ollut rekki, jolla hän voitti olympiapronssia Pekingissä 2008, olympiahopeaa Lontoossa 2012, maailmanmestaruuden Stuttgartissa 2007, kolme Euroopan mestaruutta vuosina 2005, 2007 ja 2008 sekä kultaa Euroopan kisoissa 2015. Hambüchen on kuitenkin pärjännyt arvokisamitalien arvoisesti myös muilla yksittäisillä telineillä ja moniottelussa.
Hambüchen valittiin Saksassa Vuoden urheilijaksi vuonna 2007.
Henok Goitom

Henok Goitom (s. 22. syyskuuta 1984 Solna, Ruotsi) on ruotsalais-eritrealainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa AIK:ta ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Goitom siirtyi kotimaastaan italialaiseen Udineseen vuonna 2004. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa 19. helmikuuta 2005 Internazionalea vastaan. Samaisessa ottelussa hän onnistui myös maalinteossa.
Kaudet 2005–2007 hän oli lainalla espanjalaisessa Ciudad Murciassa, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Toisella kaudellaan 2006–2007 joukkueessa hän teki pelaamassaan 38 ottelussa 15 maalia.
Kesällä 2007 Goitom teki nelivuotisen sopimuksen toisen murcialaisseuran Real Murcian kanssa. Joukkue maksoi hänestä 3 miljoonan euron siirtokorvauksen. Hän pelasi kauden 2007–2008 aikana 31 ottelua ja onnistui ainoastaan kaksi kertaa maalinteossa.
Seuraavaksi kaudeksi 2008–2009 Goitom siirtyi lainasopimuksella Valladolidiin, joka sisälsi osto-option kauden päätteeksi. Hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa joukkueen avauskokoonpanossa ja oli tärkeä osa hyökkäyspäässä kauden edetessä. 7. maaliskuuta 2009 hän teki kaksi maalia ottelussa Recreativoa vastaan. Kauden päätyttyä hän oli joukkueen paras maalintekijä 10 osumallaan.
Heinäkuussa 2009 Goitom vapautettiin sopimuksestaan Murcian kanssa ja niin hän siirtyi Almeríaan korvaamaan seurasta poislähtenyttä Álvaro Negredoa. Hänen teki kauden ainoan maalinsa kotiottelussa Tenerifeä vastaan. Kesällä 2012 Goitom siirtyi Allsvenskanissa pelaavaan AIK:hon.
Maajoukkueura.
Goitom edusti Ruotsia nuorisomaajoukkueissa. Vuonna 2015 hän sai FIFAlta luvan pelata Eritrean maajoukkueessa.
Weapons of Our Warfare

Weapons of Our Warfare on kristillisen thrash metal -yhtye Deliverancen toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1990 Intense Recordsilla. Retroactive Records uudelleenjulkaisi albumin remasteroituna vuonna 2008. Nimikappaleen musiikkivideo oli MTV:n Headbanger's Ball -ohjelman Top 3 -listalla 12 viikkoa perättäin. Eräs arvostelija kirjoitti, että kitaristi George Ochoan liittyminen yhtyeeseen vei tasoa esikoisalbumista selvästi eteenpäin, kun puhutaan laulunteosta, taidosta, tuotannosta ja ammattimaisuudesta. Albumin sanoitukset käsittelevät henkistä sodankäyntiä 2. korinttolaiskirjeen jakeita 10:4-5. mukaillen.
Jukka-Pekka Vainionpää

Jukka-Pekka Vainionpää (s. 7. tammikuuta 1990) on suomalainen pesäpalloilija, joka on pelannut vuodesta 2022 lähtien Vimpelin Vedossa. Vuosina 2009–2011 hän edusti Nurmon Jymyä ja vuonna 2012 Pattijoen Urheilijoita sekä vuosina 2013-2021 Seinäjoen JymyJusseja Vainionpää pelaa numerolla 10 lyöjäjokerina, mutta osaa pelata myös lukkarina. 
Vainionpää valittiin vuonna 2009 vuoden tulokkaaksi. Vainionpään kasvattajaseura on Vaasan Maila.
30. elokuuta 2020 Vainionpää saavutti kaikkien aikojen nuorimpana pesäpalloilijana tuhat lyötyä juoksua. Vainionpää voitti lyöjäkuninkuuden vuonna 2020 lyömällä 75 juoksua.
Vainionpää siirtyi kaudeksi 2022 Vimpelin Vedon paitaan
Simo Rouvali

Simo Rouvali (s. 13. marraskuuta 1975 Naantali) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka edusti koko SM-liigauransa ajan Turun Palloseuraa vuosina 1994–1999. Hän pelasi SM-liigan runkosarjassa yhteensä 207 ottelua tehoin 30+40=70. Jäähyminuutteja kertyi 178. Rouvali pelasi urallaan myös puolustajana.
Ura.
Rouvali oli TPS:n oma kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1994–1995, jolloin noin puolet kaudesta kului I-divisioonajoukkue Kiekko-67:ssä ja puolet Rouvali pelasi SM-liigaa TPS:ssä. Hän pelasi SM-liigan runkosarjassa 19 ottelua tehoin 4+1=5 ja pudotuspeleissä viisi ottelua ilman tehopisteitä. Rouvali voitti Suomen-mestaruuden keväällä 1995.
Kausi 1995–1996 oli Rouvalille ensimmäinen kokonainen SM-liigassa. Hän teki yhden kauden piste-ennätyksensä tekemällä 44 ottelussa tehot 10+11=21. Rouvalin kausi päättyi SM-hopeaan keväällä 1996. Kaudella 1996–1997 TPS pelasi myös European Hockey Leaguessa. Joukkue ja Rouvali voittivat Euroopan mestaruuden, kun TPS voitti kotonaan Moskovan Dynamon lukemin 5-2. Rouvalin kausi SM-liigassa päättyi hopeaan toisen kerran keväällä 1997.
Kaudella 1998–1999 Rouvali teki uransa toiseksi parhaat pisteet tehoilla 5+13=18 ja hän voitti keväällä 1999 toisen Suomenmestaruutensa.
Halvaantuminen.
12. kesäkuuta 1999 Rouvali oli mestaruuteen päättyneen kauden jälkeen viettämässä vapaa-aikaansa Samppalinnan maauimalassa, Turussa. Hän hyppäsi pää edellä uima-altaan matalasta päästä veteen ja löi sukeltaessaan päänsä altaan pohjaan. Rouvalin selkäranka vioittui neljännen ja viidennen nikaman kohdalta, minkä seurauksena hän neliraajahalvaantui. Samalla Rouvalin SM-liigaura päättyi vain 23-vuotiaana. 
Onnettomuuden jälkeen Rouvali kykeni liikuttamaan vain silmiään, mutta kovalla kuntoutuksella hän sai kädet toimimaan ja pystyy kelaamaan itse pyörätuoliaan. Rouvali käytti kuntoutukseensa Giselher Schalowin kehittämää rytmisdynaamista menetelmää, kunnes se kiellettiin Suomessa. Rouvali on nykyään tietokoneammattilainen.
Bio Huvimylly

Bio Huvimylly oli elokuvateatteri Raahessa. Se oli toiminnassa samalla paikalla vuosina 1937–2011. Huvimylly oli Raahen ainoa elokuvateatteri. Alkuperäinen, suojeltu rakennus on yhä olemassa, ja se on tarkoitus kunnostaa kulttuurikäyttöön vuoteen 2026 mennessä.
Historia.
Bio Huvimyllyn rakennustyöt alkoivat syyskuun vuoden 1936 loppupuolella ja rakennus valmistui maaliskuussa 1937. Suunnittelija on jäänyt tuntemattomaksi. Rakennus vastaa malliltaan 1930-luvulla elokuvateattereille suositeltua mallia. Se rakennettiin kuitenkin niin sanotulle välitontille, ei kulmatontille. 
1960-luvulla paikkamäärää vähennettiin talouden vuoksi. Pienempi paikkamäärä pienensi elokuvista maksettavia kopiovuokria. Se myös toi niin sanotun pienteatterilisän. 1960-luvulla rakennus sai myös sisävessat. Alkuperäisen rakennuttajan Kaarlo Siposen kuoltua vuonna 1962 rakennus siirtyi perikunnan hoidettavaksi. Vuonna 1973 Velikalle Siponen osti teatterin. Jyri Yli-Luoma pyöritti toimintaa vuosina 1992-2003. Myöhemmille omistajilleen teatteri siirtyi vuonna 2004.
Elokuvateatteri on säilynyt varsin hyvin alkuperäisenä rakennuksena, tosin sisäpuolella on melkein kaikki uusiutunut. Teatteri sai uudet istuimet, Dolby-stereot ja helmiäisvalkokankaan. Alun perin sisäänkäynti oli kadun puolelta pääovista ja uloskäynti takaa valkokankaan vasemmalta puolelta. Parvekekatsomosta poistuttiin rakennuksen vasemmalla puolella olevia tikkaita pitkin. Sittemmin sekä ulos- että sisäänkäynti on tapahtunut pääovista kadun puolella. 
Alun perin elokuvateatterissa oli yli 300 paikkaa, mutta sittemmin niitä vähennettiin muun muassa paloturvallisuussyistä. Lopullinen paikkamäärä oli 230. Huvimyllyssä oli myös parvekekatsomo ja aitiopaikat.
Toiminnan päättyminen.
Bio Huvimyllyn vuokrasopimus päättyi marraskuussa 2011. Tontin omistanut Soveliuksen apurahastosäätiö ei jatkanut vuokrasopimusta rakennuksen omistajan kanssa. Museovirasto on Bio Huvimyllyn säilyttämisen kannalla. Teatteriin on kuitenkin suunniteltu uutta toimintaa, ja kesällä 2022 Raahen kaupungille jätettiin toimintasuunnitelma Bio Huvimyllyn tulevaisuudesta. Huhtikuussa 2023 Huvimyllyssä järjestettiin konsertti. Rakennuksessa ei ollut esimerkiksi lämmitystä, kunnes ne palautettiin peruskorjauksen aikana vuonna 2024. Kesällä 2024 Soveliuksen apurahastosäätiö lahjoitti Bio Huvimyllyn raahelaiselle Tukea syöpätyölle ry:lle. Peruskorjauksen jälkeisiin suunnitelmiin kuuluvat sekä elokuvatoiminta että konsertit.
Veitsiluodon kirkko

Veitsiluodon kirkko on Kemin seurakunnan kirkko ja seurakuntakeskus Hepolan kaupunginosassa Kemissä.
Seurakuntataloa alettiin suunnitella Veitsiluotoon jo 1938, mutta sodan takia rakennushanke viivästyi. Lisäksi Karihaaran seurakuntatalon rakentaminen meni Veitsiluodon hankkeen edelle, koska Karihaarassa seurakunnan kokoustilana käytetty vanha koulu tuhoutui Lapin sodassa.
Kirkon suunnittelusta järjestettiin kutsukilpailu, joka päättyi 15. maaliskuuta 1950. Osallistujina olivat arkkitehdit Arvo Murama, Olli Pöyry, Heikki Siren ja Veikko Larkas. Ensimmäiselle sijalle nousi Larkaksen ehdotus "Orga pro nobis", jonka mukaan kirkko toteutettiin. Rahoitusongelmien vuoksi betonirunkoisen, tiilirakenteisen pitkäkirkon rakennustyöt päästiin aloittamaan vasta kesällä 1955. Kirkko valmistui syksyllä 1957 ja sen vihki Oulun hiippakunnan piispa Olavi Heliövaara 29. syyskuuta 1957.
Kirkkosalin pinta-ala on 500 m² ja siellä on 370 istumapaikkaa. Kirkon 18-äänikertaiset urut on rakennettu Kangasalan urkutehtaassa 1958. Samana vuonna Veitsiluoto Osakeyhtiö lahjoitti kirkolle arvokkaan hopeisen ehtoolliskaluston. Kirkosalissa on kuvanveistäjä Taisto Martiskaisen puureliefi "Pyhiinvaeltajat" vuodelta 1967. Veitsiluodon kirkon risti on niin sanottu Pietarinristi, jossa poikkipuu on alhaalla.
N’guigmi

N’guigmi (myös Nguigmi tai Ngigmi) on kaupunki N’guigmin departementissa Diffan alueella Nigerissä.
Kaupungissa oli vuoden 2001 väestönlaskennassa 15 922 asukasta. Vuonna 1977 N’guigmin väkiluku oli 8 267 ja vuonna 1988 puolestaan 9 537.
N’Guigmi oli alun perin kalastajakylä, mutta Tšadjärven kuivumisen takia se on jäänyt keskelle autiomaata. Kaupungissa on raja-asema ja varuskunta. Ravintoloita tai hotelleja ei ole. Eteläpuolella sijaitsee torialue.
Kaupunkiin johtaa huonokuntoinen tie Diffan kautta Zinderistä. Se on viimeinen asutuskeskus ennen Tšadin rajaa, jonne on noin 45 kilometrin matka. Julkista liikennettä rajan yli ei ole. N’guigmista Tšadissa sijaitsevaan Maon kaupunkiin kulkee viikoittain pari Land Cruiseria, joiden kyydissä on mahdollista päästä Tšadiin. N’guigmin ja Diffan välillä kulkee muutamia puskatakseja.
Globaali nälkäindeksi

Globaali nälkäindeksi (, lyhennys GHI) on moniulotteinen tilastollinen mittari, jolla kuvataan valtioiden ja alueiden nälkätilannetta. Mittari ottaa nykyisin (2021) huomioon neljä osatekijää:&lt;br&gt; 
(1) lasten (0-4 v) aliravitsemus (% lapsista),&lt;br&gt;
(2) lasten (0-4 v) hidaskasvuisuus (stunted growth; alhainen pituus ikään nähden; akuutti aliravitsemus),&lt;br&gt; 
(3) lasten (0-4 v) krooninen vakava aliravitsemus (wasting; alhainen paino-pituus-suhde; elimistö kuluttaa mm. omia lihaksia ravintonaan)&lt;br&gt; 
(4) lapsikuolleisuus. 
GHI mittaa nälänhädän vastaisen työn onnistumisia ja epäonnistumisia. Osatekijät 1 ja 3 otetaan indeksissä huomioon painolla 1/3 ja osatekijät 2 ja 3 painolla 1/6. Indeksiä päivitetään kerran vuodessa. 
Vuoden 2021 globaalin nälkäindeksin mukaan maailman valtioista 47:n nälkätilanne on äärimmäisen hälyyttävä, hälyyttävä tai vakavalla tasolla. Mittarin mukaan nämä maat eivät tule saavuttamaan vuodeksi 2030 asetettua kestävän kehityksen toista tavoitetta: Ei nälkää. Lisäksi 10 muussa valtiossa oli kohtalainen, vakava tai hälyyttävä nälkätilanne ja vuoden 2012 tasosta heikentynyt nälkätilanne. 
Ruokaturva on uhattuna monesta suunnasta. Tilannetta ovat heikentäneet muun muassa ilmastokriisi, COVID-19 -pandemia, ja vakavuudeltaan kasvaneet väkivaltaiset konfliktit. Väkivaltaiset konfliktit synnyttävät nälkää. Rauhan rakentaminen ja tokenemiskykyisten ruuan tuotanto- ja jakelujärjestelmien rakentaminen voivat osaltaan edistää sekä ruoka- ja ruokintaturvallisuutta että rauhaa. 
Indeksin kehitti "International Food Policy Research Institute," ja se otettiin käyttöön vuonna 2006. Vuodesta 2007 saksalainen voittoa tavoittelematon yhdistys "Concern Worldwide" on osallistunut indeksin julkaisuun. 
Indeksin laskentatapa pysyi samana vuosina 2006-2014, mutta sittemmin indeksiä on muutettu. Vuonna 2021 aineistoa kerättiin 135 maasta, jotka täyttivät GHI-indeksin tarpeen. GHI-indeksi saatiin laskettua 116 maalle vuosien 2016-2020 lähtöaineiston perusteella. 19 maasta ei ollut tarpeeksi dataa, mutta näistäkin 12 saatiin ehdollisesti luokiteltua GHI-indeksiin. Seitsemän maan osalta tiedonpuute oli niin vakava, ettei luokittelua voitu tehdä. 
Vuonna 2009 indeksi laskettiin 121 kehitysmaalle ja NIC-maalle. Indeksillä on vuosittain vaihtuva teema. Vuoden 2009 teema oli sukupuolten välisen tasa-arvon ja nälän välinen yhteys.
Maanpäällinen liike

Maanpäällinen liike kehittyi kun eläimet siirtyivät merestä maanpäälliseen ympäristöön ja kohtasivat erilaisia ongelmia kuin vedessä.
Maanpäälliseen liikkumiseen on kolme tapaa:
Jalkoja hyödyntävä tapa liikkua on yleisin maanpäällinen liikkumismuoto. Se on selkärankaisten ja niveljalkaisten liikkumismuoto.
Raajaton liikkuminen on yleistä selkärangattomilla, joilla ei ole ulokkeita, joita voisi hyödyntää liikkumisessa.
Pieni joukko eläimiä on myös kehittänyt tavan liikkua pyörimällä. Liikkuminen voi tapahtua joko painovoiman avulla, tai eläimen itse aikaansaaman energian avulla. Eläimet yleensä kiertyvät vaaran uhatessa kerälle ja vierivät vaaran ulottumattomiin huomattavasti nopeammin kuin normaalisti liikkuessaan.
Euroopan unionin motto

Euroopan unionin motto on "Moninaisuudessaan yhtenäinen". Se on Euroopan unionin virallinen motto ja yksi unionin uusimmista symboleista. Se otettiin käyttöön vuonna 2000. Unionin motosta oli ollut puhetta jo aikaisemmin, kun Patrick La Prairie ehdotti "Ouest-France" -lehdessä kilpailun järjestämistä toisen asteen opiskelijoille. 
Motto kuvastaa sitä, että erilaiset valtiot tulevat yhteen, koska ne jakavat samat arvot: ihmisarvon, vapauden, demokratian, tasa-arvon, laillisuusperiaatteen, ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamisen. 
Motto unionin 24 virallisella kielellä.
Lähde:
Avoin laitteisto

Avoin laitteisto () on avoimin periaattein kehitetty laitteisto tai laite, jonka suunnitteluasiakirjat, kuten raaka-ainelistat, piirikaaviot ja piirilevyjen johdatuskuviot ovat avoimesti kenen tahansa saatavilla, hyödynnettävissä, muokattavissa ja jaettavissa. Suunnitteluasiakirjat ja muu materiaali lisensoidaan avoimella lisenssillä. Lisäksi laitteen käyttämiseen tarvittava laiteohjelmiston ja laiteajurien tulee olla avointa lähdekoodia.
Volovo

Volovo on alternative metal -yhtye FM2000:n esikoisalbumi, joka julkaistiin omakustanteena vuonna 2004. Albumin saatesanoissa yhtye mainitsee albumin musiikin olevan ”hc-heviä äärimmillään”.
Vastaanotto.
Albumi sai suopean vastaanoton. Desibelin Mika Roth antoi albumille kolme ja puoli tähteä viidestä, kiitellen kappaleiden rakennetta sekä eritoten sovituksia, sekä vertasi musiikkia Mokoman ja Stam1nan kaltaiseksi ”hc-metalliksi”. Imperiumin Niko Kaartinen antoi albumille kolme tähteä viidestä, kehuen yhtyeen yhden vahvuuden olevan kolme vokalistia, ja kehui albumia iskeväksi. Molemmissa arvosteluissa musiikki tuomittiin ajoittain hieman puuduttavaksi. Lammaszinen Markus Veijalaisen mukaan ”FM2000 todellakin on synonyymi sanalle ruma”, myöntäen kuitenkin albumin löytävän kuulijakuntansa.
Finnkino Fantasia

Finnkino Fantasia on Finnkino-elokuvateatteriketjun elokuvateatteri Jyväskylässä. Se sijaitsee Jyväskeskuksessa kaupungin keskustassa. Fantasiassa on kuusi salia ja 803 paikkaa. Valmistuessaan vuonna 1993 se oli Suomen ensimmäinen elokuvakeskus tai monisaliteatteri.
Fantasian käyttöaste on Finnkinon teattereista korkein, kun elokuvissa kävijöiden määrä suhteutetaan alueen asukaslukuun. Vuonna 2012 kävijöitä oli yhteensä 292 230 ja ensi-iltoja 221.
Fantasialle on suunniteltu uusia ja suurempia tiloja remontoitavaan Kauppakulmaan.
Bogdan Musiol

Bogdan Musiol (s. 25. heinäkuuta 1957 Świętochłowice, Ylä-Sleesia) on saksalainen entinen rattikelkkailija, joka aktiiviaikoinaan edusti Itä-Saksaa.
Ura.
Puolassa syntynyt Musiol muutti Itä-Saksaan perheensä kanssa 1960-luvulla. Aluksi hän kilpaili kuulantyönnössä ennen siirtymistään rattikelkkailun pariin vuonna 1977. Aluksi hän kilpaili Horst Bernhardtin jarrumiehenä kahden miehen kelkkailussa. Vuonna 1978 hän voitti Lake Placidissa ensimmäisen maailmanmestaruudensa, Horst Schönaun johtamassa miehistössä neljän miehen kelkkailussa. Uransa mittaan hän kuului lähes kaikkien kansainvälisiä voittoja saavuttaneiden itäsaksalaisten pilottien, Bernhard Germeshausenin, Meinhard Nehmerin, Bernhard Lehmannin, Detlef Richterin ja Wolfgang Hoppen, miehistöihin. Hän kilpaili vuosina 1980–1994 viisissä olympiakisoissa ja saavutti kaikkiaan 24 aikuisten arvokisamitalia olympia-, MM- ja EM-kilpailuista. 
Ammatiltaan Musiol oli sotilas. Seuratasolla hän edusti "ASK Vorwärts Oberhofia".
neljän miehen kelkka: kultaa (Nehmer, Musiol, Germeshausen, Gerhardt)
kahden miehen kelkka: pronssia (Nehmer, Musiol)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Lehmann, Musiol, Voge, Weise)
kahden miehen kelkka: hopeaa (Lehmann, Musiol)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Schauerhammer, Musiol, Voge)
kahden miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Musiol)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Musiol, Kühn, Hannemann)
Arvokisamitalit.
Maailmanmestaruuskilpailut
neljän miehen kelkka: kultaa (Schönau, Bernhardt, Seifert, Musiol)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Lehmann, Wetzig, Musiol, Weise)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Musiol, Wetzig, Schauerhammer)
kahden miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Musiol)
neljän miehen kelkka: pronssia (Hoppe, Ferl, Musiol, Voge)
kahden miehen kelkka: pronssia (Hoppe, Musiol)
neljän miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Musiol, Kühn, Langen)
Euroopanmestaruuskilpailut
neljän miehen kelkka: pronssia (Schönau, Bernhardt, Seifert, Musiol)
neljän miehen kelkka: pronssia (Schönau, Bernhardt, Kirchner, Musiol)
kahden miehen kelkka: pronssia (Nehmer, Musiol)
neljän miehen kelkka: pronssia (Lehmann, Musiol, Wetzig, Weise)
kahden miehen kelkka: kultaa (Lehmann, Musiol)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Lehmann, Musiol, Voge, Weise)
kahden miehen kelkka: hopeaa (Lehmann, Musiol)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Lehmann, Trübner, Voge, Musiol)
neljän miehen kelkka: kultaa (Hoppe, Schauerhammer, Wetzig, Musiol)
kahden miehen kelkka: hopeaa (Hoppe, Musiol)
Bernhard Germeshausen

Bernhard Germeshausen (21. elokuuta 1951 Heilbad Heiligenstadt – 15. huhtikuuta 2022) oli saksalainen rattikelkkailija, joka aktiiviaikoinaan edusti Itä-Saksaa. Hänen seuransa oli "ASK Vorwärts Oberhof".
Germenhausen aloitti urheilu-uransa yleisurheilijana. Vuonna 1974 hän sijoittui kymmenottelussa DDR:n mestaruuskilpailuissa neljänneksi. Hänen ennätyksensä kymmenottelussa oli silloisella pistelaskussa 7534, mikä nykylaskutavalla vastaisi pistemäärää 7386.
Rattikelkkailun pariin Germeshausen siirtyi vuonna 1975, aluksi jarrumiehenä, ja voitti Meinhard Nehnerin kanssa Itä-Saksan mestaruuden. Seuraavana vuonna Innsbruckin olympialaisissa hän voitti olympiakultaa Nehnerin miehistössä sekä kahden että neljän miehen kilpailussa. Neljä vuotta myöhemmin Lake Placidin olympialaisissa hän uusi olympiavoittonsa neljän miehen kelkkailussa Nehnerin ohjaamassa kelkassa ja saavutti kahden miehen kelkkailussa hopeaa pilottina ennen pronssille jäänyttä Nehmeriä. Maailmanmestaruuksia hän saavutti uransa aikana kaikkiaan kolme, joista kaksi pilottina, ja Euroopan mestaruuksia kolme. Lisäksi hän saavutti useita himmeämpiä mitalisijoja arvokilpailuista.
Koulutukseltaan Germeshauser oli liikunnanopettaja. Hän eli ja työskenteli Erfurtissa.
Arvokisamitalit.
Olympialaiset
neljän miehen kelkka: kultaa (Nehmer, Babock, Germeshausen, Lehmann)
neljän miehen kelkka: kultaa (Nehmer, Germeshausen)
neljän miehen kelkka: kultaa (Nehmer, Musiol, Germeshausen, Gerhardt)
kahden miehen kelkka: hopeaa (Germeshausen, Gerhardt)
Maailmanmestaruuskilpailut
neljän miehen kelkka: kultaa (Nehmer, Germeshausen, Gerhardt, Bethge)
neljän miehen kelkka: pronssia (Nehmer, Germeshausen, Gerhardt, Bethge)
neljän miehen kelkka: hopeaa (Nehmer, Richter, Germeshausen, Gerhardt)
neljän miehen kelkka: kultaa (Germeshausen, Gerhardt, Gerlach, Trübner)
kahden miehen kelkka: kultaa (Germeshausen, Gerhardt)
Euroopanmestaruuskilpailut
neljän miehen kelkka: hopeaa (Nehmer, Gerhardt, Germeshausen, Bethge)
kahden miehen kelkka: hopeaa (Germesheuen, Gerhardt)
kahden miehen kelkka: kultaa (Germeshausen, Gerhardt)
neljän miehen kelkka: kultaa (Nehmer, Babock, Germeshausen, Gerhardt)
kahden miehen kelkka: hopeaa (Germesheuen, Gerhardt)
neljän miehen kelkka: kultaa (Germeshausen, Trübner, Gerlach, Gerhardt)
kahden miehen kelkka: hopeaa (Germesheuen, Gerhardt)
kahden miehen kelkka: hopeaa (Germesheuen, Gerhardt)
Nurmikeilailu Kansainyhteisön kisoissa 2010

Kansainyhteisön kisojen 2010 nurmikeilailu järjestettiin J.N. Sports complexissa 4.–13. lokakuuta 2010. Kilpailujen ohjelmassa oli kolme sarjaa sekä miehille että naisille.
Mitalistit.
Lähde: cwgdelhi2010.org