Jukka Tuomikoski

Juho (Jukka) Arvid Tuomikoski (29. elokuuta 1884 Keuruu – 6. joulukuuta 1956 Nurmo) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1914–1917. Isänmaallisessa kansanliikkeessä myöhemmin vaikuttanut Tuomikoski oli Anton Kotosen ja Otto Piisisen ohella yksi entisistä sosialidemokraattien kansanedustajista, jotka 1930-luvulla siirtyivät poliittisesti äärioikealle.
Elämä.
Varhaiset vuodet.
Jukka Tuomikosken vanhemmat olivat Ylivieskassa syntynyt itsellinen Tuomas Tuomikoski (1854-1932) ja keuruulainen Vilhelmiina Lindgren (1860-1928). Tuomikoski syntyi Keuruussa, mutta varttui Oulaisessa, jossa hän kävi kansakoulun ja työskenteli 13-vuotiaasta lähtien renkinä. Vuosina 1899-1902 Tuomikoski oli maalarinoppilaana Kemissä, jonka jälkeen hän työskenteli eri puolilla Pohjois-Pohjanmaata, kunnes asettui Nurmoon vuonna 1908. Tuomikoski liittyi Kemin työväenyhdistykseen jo vuosisadan vaihteessa. Hän kiersi aktivistiliikkeen puhujana agitoimassa kutsuntalakkoja ja yleistä äänioikeutta. Suurlakon aikana Tuomikoski oli Haapajärven lakkokomitean jäsen.
Kansanedustajana ja sisällissodassa.
Vuosina 1911-1913 Tuomikoski toimi sosialidemokraattien piirisihteerinä Joensuussa. Hänestä tuli kansanedustaja elokuun 1913 vaaleissa, jolloin valittu eduskunta kokoontui vasta seuraavana talvena. Syksyllä 1915 Tuomikoski siirtyi Viipurin läänin itäisen vaalipiirin piirisihteeriksi Antreaan. Vuoden 1916 eduskuntavaaleissa hän ei asettunut ehdolle. Tuomikoski kuului SDP:n vasemmistosiipeen, joka keväällä 1917 vastusti puolueen menoa hallitukseen ja myöhemmin syksyllä uusien vaalien järjestämistä. Lokakuussa 1917 Tuomikoski valittiin jälleen eduskuntaan, kun puoluetoimikunta painosti hänet ehdokkaaksi.
Tammikuun 1918 puolivälissä Tuomikoski kävi piirisihteerin ominaisuudessa Ensossa selvittämässä Heikki Kaljusen aseistautuneen joukkion edesottamuksia ja rauhoittelemassa paikallista punakaartia. Vaikka Tuomikoksi vastusti aseellista kapinaa hän lähti sodan sytyttyä kansanvaltuuskunnan palvelukseen toimien liikenneasiainosaston alaisen rautatieneuvoston sihteerinä ja kanslistina. Huhtikuun alussa kansanvaltuuskunta evakuoitiin Viipuriin, josta Tuomikoski määrättiin 24. huhtikuuta maksamaan Karjalan radan rautatieläisen palkkoja. Viipurin taistelun käynnistyttyä hän ei enää palannut kaupunkiin vaan kierteli junalla Kotkan radalla ja majaili lopulta Haminan seudulla sijaitsevassa kruununtorpassa odottaen tilanteen rauhoittumista. Toukokuun alussa Tuomikoski kumppaneineen lähti lompsimaan kohti Viipuria ja joutui Virolahdella valkoisten vangiksi. Lokakuussa Tuomikoski sai 12 vuoden kuritushuonerangaistuksen, joka alennettiin myöhemmin kuuteen vuoteen. Hän pääsi ehdonalaiseen Tammisaaren pakkotyölaitoksesta joulukuussa 1921.
Takaisin politiikkaan.
Vapauduttuaan Tuomikoski palasi entiseen ammattiinsa maalariksi. Vuonna 1924 Tuomikoski palkattiin Vakuutusyhtiö Kansan piiritarkastajaksi Etelä-Pohjanmaalle, josta tehtävästä hän erosi keväällä 1929. Samana syksynä Tuomikoski aloitti "Työn Voiman" Seinäjoen konttorin hoitajana. Vuonna 1928 Tuomikoski valittiin Nurmon kunnanvaltuustoon ja hän oli myös SDP:n ehdokkaana seuraavissa eduskuntavaaleissa. Erottuaan SDP:sta Tuomikoski siirtyi 1930-luvun alkuvuosina äärioikeistoon. Vuodenvaihteessa 1934 hän alkoi kirjoittamaan "Vaasaan" sosialidemokraatteja arvostelevia "paljastuskirjoituksia" ja ryhtyi pian IKL:n agitaattoriksi. Eri puolilla maata kiertäneen Tuomikosken tarkoituksena oli houkutella puolueen kannattajaksi vasemmistoa äänestävää työväkeä. Tuomikoski oli IKL:n ehdokkaana vuoden 1936 eduskuntavaaleissa, joissa hän sai vajaat 300 ääntä. Myöhemmin samana vuonna hänet valittiin Nurmon kunnanvaltuustoon.
Perhe.
Jukka Tuomikosken puoliso oli nurmolainen Lisa Wilhelmiina Granskog (1882–1957), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1908. Heillä oli yksi poika.