tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Michel Dussuyer

Michel Dussuyer (s. 28. toukokuuta 1959) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. 
Ura.
Dussuyer edusti pelaajaurallaan Rivieran kahta naapuriseuraa, AS Cannesia ja OGC Niceä sekä Olympique Alèsia. Hän debytoi Cannesin joukkueessa kaudella 1978–1979 ja pelasi jo seuraavalla kaudella 28 ottelussa Division 2:ssa. Hän ei kuitenkaan kyennyt vakiinnuttamaan asemaansa seuran ykköstorjujana ja siirtyi 1981 Niceen, josta edelleen Alèsin kautta takaisin Cannesiin kaudelle 1984–1985. Hän edusti kasvattajaseuraansa aina uransa loppuun, kauteen 1995–1996 saakka ja pelasi vuodet 1989–1992 seuran ykkösmaalivahtina pääsarjassa.
Valmennusuransa Dussuyer aloitti AS Cannesin apulaisvalmentajana vuonna 1996 ja toimi tehtävässä kuusi vuotta, kunnes nousi Guinean maajoukkueen peräsimeen. Hän luotsasi maan Afrikan mestaruuskisoihin 2004. Lopputurnauksessa Guinea oli alkulohkonsa toinen, mutta tie katkesi puolivälierätappioon Malille. Kisoujen jälkeen Dussuyer jätti tehtävänsä.
Vuonna 2006 Dussuyer palasi valmennustehtäviin ja toimi Henri Michelin apuvalmentajana Norsunluurannikon maajoukkueessa. Kaksikko luotsasi "Norsut" hopealle Afrikan mestaruuskisoissa. Kesän MM-kisoissa Saksassa tie katkesi kovaan alkulohkoon, jossa joukkue sijoittui kolmanneksi Argentiinan ja Alankomaiden jälkeen. 
MM-kisojen jälkeen Dussuyer siirtyi AS Cannesin päävalmentajaksi. Hän sai potkut tehtävästään toukokuussa 2007.
Kesäkuussa 2008 Dussuyer palasi Afrikkaan, kun hänestä tuli Beninin maajoukkueen uusi päävalmentaja. Dussuyerin johdolla Benin selvisi kolmatta kertaa historiassaan Afrikan mestaruuskisoihin. Angolassa pelattu lopputurnaus sujui kuitenkin kehnosti, ja Benin sai alkulohkossaan vain yhden pisteen pudoten jatkosta. Kisojen jälkeen Dussuyer sai potkut.
Kesäkuussa 2010 Dussuyer palasi Guinean maajoukkueen peräsimeen. Hänen johdollaan Guinea jäi alkulohkoon Afrikan mestaruuskisoissa 2012. Hän jätti tehtävänsä loppuvuodesta 2013, mutta liitto palkkasi hänet takaisin jo helmikuussa 2014. Afrikan mestaruuskisoissa 2015 Guinea eteni arvalla pudotuspeleihin, joissa kärsi 3–0 tappion Ghanalle. 
Kesällä 2015 Dussuyerista tuli Norsunluurannikon maajoukkuevalmentaja. Dussuyer johdatti Norsunluurannikon Afrikan mestaruuskilpailuihin 2017 karsintalohkonsa voittajana. Puolustavana mestarina kisoihin selvinneen Norsunluurannikon turnaus päättyi kuitenkin pettymykseen. Joukkue ei voittanut alkulohkossaan yhtään ottelua ja turnaus päättyi karsiutumiseen alkulohkovaiheessa. Kisojen jälkeen Dussuyer jätti tehtävänsä.
Dussuyer palasi Beninin maajoukkueen päävalmentajaksi elokuussa 2018. Hän luotsasi joukkuetta Afrikan mestaruuskisoissa 2019 ja johdatti Beninin puolivälieriin saakka. Dussuyer sai potkut kesäkuuss 2021, kun Benin ei selvinnyt Afrikan mestaruusturnaukseen 2021.
Trumpettiahvenet

Trumpettiahvenet (Latridae) on aurinkoahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Australian ja Uuden-Seelannin, Chilen ja eteläisen Afrikan rannikolta trooppisista ja lämpimän lauhkeista vesistä. Monet trumpettiahvenista ovat suosittuja urheilukalastuksen kohteita ja arvostettuja ruokakaloja.
Taksonomia.
Trumpettiahveniin kuuluu lähteestä riippuen 3–5 sukua ja 9–12 lajia. Trumpettiahvenet ovat läheistä sukua sormiahvenille (Cheilodactylidae) ja molekyylifylogeneettisten ja morfologisten tutkimusten perusteella osa naamioahveniin luokitelluista lajeista saattaa kuulua trumpettiahvenien heimoon. Esimerkiksi eräät tutkijat sijoittavat trumpettiahveniin suvut "Acantholatris" ja "Nemadactylus", jotka usein luokitellaan naamioahveniin.
Anatomia.
Ruumiinmuodoltaan trumpettiahvenet ovat pitkänomaisia kaloja. Kaloilla on pitkä ja hyvin piikikäs selkäevä ja selkäevän keskellä on syvä lovi, joka jakaa selkäevän piikikkääseen ja pehmytruotoiseen osaan. Pyrstöevä on lajeilla haarautunut ja vatsa- ja rintaevät ovat pienehköt. Trumpettiahventen suu on melko pienikokoinen ja hampaat ovat pienet ja terävät.
Patrice Neveu

Patrice Neveu (s. 29. maaliskuuta 1954) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. 
Ura.
Neveu pelasi urallaan Ranskan alasarjoissa saavuttamatta suurempaa menestystä. Hän lopetti uransa vuonna 1989 ES L’lle-d’Ellen joukkueessa.
Valmennusuransa Neveu aloitti heti pelaajauransa lopettamisen jälkeen vuonna 1989 AS Saint-Martin-de-Réssä. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi Vendée Fontenay Footin peräsimeen ja toimi amatööriseuran päävalmentajana aina marraskuuhun 1998 saakka. Vendéestä Neveu siirtyi Nationalissa pelanneen AS Angoulêmen päävalmentajaksi kauden 1998–99 loppuun ja johdatti seuran Coupe de Francessa aina puolivälieriin saakka. Angoulêmestä hän siirtyi Nigerin päävalmentajaksi ja jatkoi uraansa Afrikassa tunisialaisseura Club Olympique de Médeninen päävalmentajana. Neveun johdolla Médenine voitti kaudella 2000–2001 Tunisian 1. divisioonan mestaruuden ja nousi pääsarjaan. 
Kesäkuussa 2002 Neveu jätti Médeninen ja siirtyi kiinalaisen Dalian Shiden tekniseksi johtajaksi. Pesti päättyi kuitenkin jo joulukuussa, kun Neveustä tuli Shanghai Lianchengin päävalmentaja. Kiinasta Neveu palasi Afrikkaan kesäkuussa 2004, kun hänestä tuli Guinean maajoukkueen päävalmentaja. Hän johdatti joukkueen Afrikan mestaruuskisojen puolivälieriin 2006. Karsinnat seuraaviin kisoihin sujuivat kuitenkin kehnosti ja Neveu erosi tehtävästään joulukuussa 2006.
Helmikuussa 2007 Neveu jatkoi uraansa egyptiläisseura Ismailyn peräsimessä. Hän johdatti seuran liigassa hopealle kauden päätteeksi. Seura erotti Neveun elokuussa 2007, kun hän ei palannut lomaltaan johtamaan seuran harjoituksia. 
Maaliskuussa 2008 Neveu palasi maajoukkuevalmentajan tehtäviin Kongon demokraattisen tasavallan joukkueen peräsimessä. Maan jalkapalloliitto ei uusinut Neveun sopimusta huhtikuussa 2010 joukkueen heikon menestyksen vuoksi.
Helmikuun alussa 2012 Neveu teki kaksivuotisen sopimuksen Mauritanian maajoukkueen päävalmentajan tehtävästä. Neveun johdolla Mauritania kipusi FIFA-rankingissa sijalta 206 parhaimmillaan sijalle 133. Arvokisoihin asti Mauritania ei kuitenkaan Neveun alaisuudessa selvinnyt. Hän sai potkut elokuussa 2014 Mauritanian pudottua Afrikan mestaruuskilpailuiden karsinnoissa Ugandalle.
Joulukuussa 2015 Neveusta tuli Haitin maajoukkueen päävalmentaja. Neveu jätti tehtävänsä joulukuun lopulla 2016 maksamattomien palkkojen vuoksi.
Nordjobb

Nordjobb on pohjoismainen työmarkkinaohjelma, joka aloitti toimintansa vuonna 1985. Ohjelman omistaa Norden-yhdistysten liitto (NYL) ja sitä rahoitetaan Pohjoismaiden ministerineuvoston, kansallisten viranomaisten ja osin projektirahojen avulla. Nordjobbia koordinoi pohjoismainen sihteeristö Malmössä, mutta Nordjobbin toimintaa on kaikissa pohjoismaissa eli Tanskassa, Suomessa, Islannissa, Norjassa ja Ruotsissa, sekä itsehallintoalueilla Färsaarilla, Grönlannissa ja Ahvenanmaalla. Nordjobb ei tavoittele voittoa ja on puolueellisesti sitoutumaton. Vuosittain Nordjobb välittää noin 700-800 työpaikkaa 18-30-vuotiaille pohjoismaalaisille ja eurooppalaisille nuorille. Nordjobbin peruskonseptiin kuuluu työpaikan ja asunnon välittäminen ja kulttuuri- ja vapaa-ajan ohjelman järjestäminen osallistujille. Perustamisensa jälkeen Nordjobb on ehtinyt hankkia kesätyön yli 25 000 pohjoismaiselle nuorelle.
Tavoite.
Nordjobb tähtää nuorten liikkuvuuden parantamiseen pohjoismaisilla työmarkkinoilla ja erityisesti panostetaan nuorisotyöttömyyden torjumiseen Pohjoismaissa. Nordjobb lisää myös nuorten tietämystä Pohjoismaista sekä kiinnostusta pohjoismaisiin kieliin ja kulttuureihin.
Mrs. Soffel

Mrs. Soffel on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Gillian Armstrong. Se kertoo vankilanjohtajan vaimon ja erään vangin välisestä traagisesta romanssista, joka yltyy yhteiseksi pakomatkaksi. Tarina perustuu Pittsburghissa vuonna 1901 tapahtuneeseen Buck McGovernin ja the Biddle Boysin tapaukseen. Elokuvan pääosia esittävät Diane Keaton, Mel Gibson, Matthew Modine, Edward Herrmann, Trini Alvarado, Jennifer Dundas, Danny Corkill, Harley Cross, Terry O’Quinn ja Maury Chaykin. Elokuva oli mukana Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1985. Elokuva oli Harley Crossin ensimmäinen.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen kuvailee elokuvaa tyylikkäästi ohjatuksi mutta tavanomaisuuksiin puutuvaksi romanssiksi. Hän antaa "Mrs. Soffelille" kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Puttanjoki

Puttanjoki (myös nimellä Puttaanjoki ja "Puttanoja") on vähävetinen joki Vehmaalla. Joki saa alkunsa Vihtijärvestä ja laskee Saaristomereen Mynälahden länsiosaan. Puttanjoen valuma-alueen koko on 95 km² ja sen järvisyys on 1,3 %, metsäisyys 55 % ja peltojen osuus 36 %. Turvemaata ei valuma-alueeseen kuulu. Puttanjoen valuma-alueen tunnus on 82.056.
Vesistön tila.
Puttanjoen vesi on käyttökelpoisuudeltaan välttävä. Joen vesi on ajoittain hyvin hapanta johtuen valumalueen happamista sulfidimaista. Vehmaan jätevedenpuhdistamon vedet lasketaan Puttanjokeen, mutta niiden osuus kokonaiskuormituksesta on kuitenkin vähäinen. Joen vedenlaadussa on ajoittain ollut hygieniaongelmia ja talvella typpipitoisuus on noussut ajoittain hyvin suureksi. Lietelannan levitys vaikuttanee joen tilaan merkittävästi.
Puhas

Puhas Oy on kunnallinen jätehuoltoyhtiö, jonka omistavat Joensuu, Ilomantsi, Kontiolahti, Liperi ja Polvijärvi. Toiminta-alueella on noin 110 000 asukasta. Yhtiö aloitti tällä nimellä vuonna 2012; aikaisempi nimi oli Joensuun Seudun Jätehuolto Oy.
Puhas hoitaa keskitetysti kilpailutetut seka- ja biojätteen kuljetuspalvelut. Yhtiö omistaa Joensuussa sijaitsevan Kontiosuon jätekeskuksen. Lisäksi sillä on kotitalousjätteiden ekopisteitä, vaarallisten jätteiden ja käytöstä poistettujen sähkölaitteiden vastaanottopisteitä ja jätehuollon palveluneuvontaa.
ManpowerGroup

ManpowerGroup® on yhdysvaltalainen henkilöstövuokrausyritys. Konserni työllistää 600 000 ihmistä eri osaamisalueilla ja toimialoilla 80 maassa.
Manpower®, Experis®, Talent Solutions sekä Proservia palvelevat 400 000 asiakasorganisaatiota tarjoamalla HR-ratkaisuja henkilöstövuokrauksesta rekrytointiin ja ulkoistetuista palveluratkaisuista uramuutospalveluihin.
Vuonna 2020 yhtiö pääsi 11. kerran World’s Most Ethical Companies® -listalle.   
Yksiköitä.
Manpower.
Manpower® on Yhdysvalloissa vuonna 1948 perustettu rekrytointiin, henkilöstövuokraukseen ja henkilöarviointeihin erikoistunut kansainvälinen henkilöstöalan yritys, joka toimii 80 maassa ympäri maailmaa. 
Suomessa Manpower välittää työvoimaa mm. seuraaviin toimintoihin: toimisto-, asiakas- ja assistenttipalvelut; myynti, markkinointi ja viestintä; henkilöstöhallinto; taloushallinto, rahoitus ja vakuutus; kauppa; tekniikka ja tuotekehitys; tuotanto ja logistiikka.
Suomessa Manpower aloitti toimintansa vuonna 1997.[1] Vuonna 2020 Manpowerilla on Suomessa yhdeksän aluetoimistoa. 
Experis.
Experis™ on asiantuntija- ja johtotason henkilöstöratkaisuihin erikoistunut kansainvälinen yritys. Suomessa Experis aloitti toimintansa 1.10.2012. 
Experis on Suomessa erikoistunut IT- ja insinöörialan henkilöstöratkaisuihin sekä taloushallinnon, myynnin, markkinoinnin, viestinnän, juridiikan, kyberturvallisuuden ja henkilöstöhallinnon osaamisalueisiin. Globaalisti Experis toimii yli 50.ssä maassa.
Talent Solutions.
Talent Solutions auttaa yrityksiä parantamaan niiden henkilöstöresursointia sekä osaamisen hallintaa ja kehittämistä. Joustavien ja skaalautuvien rekrytointipalveluiden sekä työntekijän uran elinkaaripalveluiden avulla Talent Solutions pystyy tukemaan organisaatioita laaja-alaisesti. Talent Solutions tarjoaa globaaleja, dataan perustuvia ratkaisuja osaamisen houkuttelusta sen hallintaan, kehittämiseen ja pysyvyyden varmistamiseen.
Proservia.
Proservia tuottaa skaalautuvia ja korkealaatuisia Service Desk-, Lähituki-, ja Elinkaaripalveluita asiakkaille ja loppukäyttäjille. Globaalin organisaation ansiosta Proservia pystyy palvelemaan sekä paikallisia että kansainvälisiä asiakkaita.
Pukara (Mouhijärvi)

Pukara on kylä entisen Mouhijärven kunnan alueella nykyisessä Sastamalan kaupungissa Pirkanmaan maakunnassa. Samanniminen kylä on myös Ikaalisissa ja Honkajoella.
Historia.
Kun elettiin myöhäiskeskiaikaa noin 1420–1450-lukua, sai silloisen Ylä-Sastamalan eli Karkun ja Hämeenkyrön raja-alueella virrannut Pukaranjoen alajuoksu pysyvän asutuksensa. Pukarajoen pohjoisrannalle rakennettiin Kyrön pitäjään yhteyksiä omannut Pukaran talo. Epäillyn yhteyden perusteena on se, että Pukara maksoi veronsa Kyröön. Suurin piirtein samaan aikaan joen etelärannalle nousi Karkun pitäjään eli Ylä-Sastamalaan hallinnollisesti kuulunut Kourin talo. Talojen perustamisen kimmoke tuli todennäköisesti joen varren rantaniityistä, jotka oli helppo ottaa viljelykäyttöön. Ne tarjosivat myös mahdollisuuden karjanpitoon. Verotuksen suuntautuminen kylään kahdelta eri suunnalta saattaa kertoa asutuksen tulosuunnista ja asutusintressien törmäämisestä nykyisen Pukaran kylän vaiheilla. Pitäjien välinen raja kulki kyläyhteisön keskeltä.
Vuonna 1540 Kyrön puoleisessa Pukarassa oli kaksi Pukara-nimistä taloa. Toisessa oli isäntänä Erkki ja toisessa Mikko. Myöhemmin nämä talot tunnettiin Riukulan ja Pussin taloina. Lähteiden perusteella myöhemmin Riukulaksi kutsuttu Pukaran talo oli se alkuperäinen Pukara ja Pussin talo oli siitä lohkaistu uudempi talo. Karkun puoleisessa Pukarassa oli vuonna 1540 vain Heikki Kourin isännöimä Kourin talo, mutta vuodesta 1553 lähtien tunnetaan kaksi Kourin taloa. Vanhassa Kourin talossa oli isäntänä Esko Heikinpoika ja toisessa Grels eli Reko Kouri. Myöhemmin tämä talo tunnettiin myös Napan nimellä.
Mouhijärvestä tuli oma kirkkoherrakuntansa 8. lokakuuta 1639. Mouhijärven mukana Karkusta erkaantuneet Suodenniemi ja Lavia itsenäistyivät myöhemmin. Vuonna 1639 alkoi Pukarajoen etelärannallakin Mouhijärven aika. Aikaisemmin Hämeenkyrön pitäjään kuulunut osa Pukaran kylää yhdistettiin vuonna 1921 Mouhijärven pitäjään.
Vieressä vuoden 1910 mittauksiin perustuva senaatin kartta, jossa paikannimet on tosin merkitty kyrillisin aakkosin. Kartasta näkyy hyvin Pukarajoen ylittävän tien molemmin puolin ryhmittynyt vanha asutus. Joen ylittäneen sillan vieressä sijaitsi vanha mylly, joka löytyy ainakin 1800-luvun pitäjänkartasta. 
Maantiedettä.
Pukaran läpi virtaa Pukaranjoki, joka laskee Hahmajärveen. Pukaran naapurikyliä ovat entisen Mouhijärven kylät Hahmajärvi ja Tomula. Hämeenkyrön puolella lähimmät kylät ovat Parila ja Haukijärvi idässä ja Kintus pohjoisessa. Mouhijärven kunnan entiseen kuntakeskukseen Uotsolaan on matkaa noin kuusi kilometriä.
Kyläkoulu.
Pukaran vanha kyläkoulu, joka oli viime vuosinaan kylätalona, tuhoutui tulipalossa 5. marraskuuta 2013. Syyksi on epäilty sitä, että talon vieressä kaatui myrskyssä puu sähkölinjalle.
Multitude

Multitude (aiemmin Ferratum) on suomalaistaustainen kansainvälinen rahoitusalan konserni. Konsernin emoyhtiön, sveitsiläisen Multitude AG:n osake noteraataan Frankfurtin pörssissä. Konserniin kuuluu Maltalle rekisteröity Multitude Bank. 
Historiaa.
Jorma Jokela perusti Ferratumin perusti vuonna 2005. Jokela opiskeli laskentatointa Kuopion kauppaopistossa ja Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa Helsingissä. Hän perusti Helsingissä Jokela Capital Oy:n, jonka toimitusjohtajana hän toimi vuosina 1998–2000. Sittemmin hän myi Jokela Capitalin liiketoiminnan vuonna 2004. Vuonna 2005 hän perusti Ferratumin ja toimi sen toimitusjohtajana yrityksen perustamisesta lähtien. Toiminta alkoi pikalainojen myöntämisellä kuluttajille.
"Ferratum Oyj:n" nimi oli "JT Family Holding Oy" vuoteen 2014 asti. 
Ferratum listautui Frankfurtin pörssin päälistalle 6. helmikuuta 2015. Ferratum oli pörssin ensimmäinen finanssiteknologiayritys. Listautumisen yhteydessä Ferratum myi osakkeitaan kansainvälisille institutionaalisille sijoittajille. Osakkeiden myyntihinta oli 17 euroa, joilla yhtiön markkina-arvo oli noin 370 miljoonaa euroa. Yhtiölle kerättiin yhteensä 48 miljoonaa euroa sen tulevan kasvun rahoittamiseksi uusille tuotealueille ja liiketoiminnan laajentamiseksi.
Ferratum toimi 2010-luvun lopussa sekä Euroopassa että Euroopan ulkopuolisilla markkinoilla. 2020-luvun alussa yhtiö kärsi koronavirusepidemian vaikutuksista. Ferratum lopetti tuolloin Euroopan ulkopuoliset toiminnot.
Ferratum vaihtoi nimekseen "Multitude" vuonna 2021. Emoyhtiöstä tuli "Multitude SE". Ferratum jäi käyttöön liiketoimintayksikön nimeksi.
Konsernin emoyhtiönä toimi Suomeen rekisteröity, Frankfurtin pörssissä noteerattu "Multitude SE" aina 30.6.2024 asti. Tuolloin emoyhtiön kotipaikka muutettiin Helsingistä Maltalle ja yhtiön nimeksi vaihdettiin "Multitude P.L.C." Saman vuoden lopussa emoyhtiö vaihtoi uudelleen kotipaikkaa, tällä kertaa Sveitsin Zugiin. Yhtiön uudeksi nimeksi tuli "Multitude AG". Kotipaikan siirto toteutettiin Maltan kautta, koska suomalaisen eurooppayhtiön kotipaikkaa ei voinut siirtää Euroopan talousalueen ulkopuolelle.
Liiketoiminta.
Multitude-konsernin liiketoiminta koostui vuonna 2024 kolmesta liiketoimintayksiköstä: "Ferratum" (kuluttajapankkitoiminta), "CapitalBox" (pk-yrityspankkitoiminta) ja "Wholesale Banking". Aiemmin erillisenä yksikkönä toiminut "SweepBank"-pankkisovellus yhdistettiin Ferratumiin ja CapitalBoxiin. 
Ferratum tarjosi vuonna 2024 kuluttajaluottoja Suomen lisäksi 12 muussa Euroopan maassa. 
CapitalBox tarjosi vuonna 2024 luottoja ja rahoituspalveluita pk-yrityksille Suomessa ja neljässä muussa maassa. 
Wholesale Banking on vuonna 2024 perustettu liiketoimintayksikkö, joka käyttää Multitude Bank -brändiä. Yksikkö tarjoaa vakuudellista velkarahoitusta ja lisäksi maksuratkaisuja toisille pankeille ja maksulaitoksille.
Osakkeenomistus.
Yhtiön suurin osakkeenomistaja on Jorma Jokela. Hänen omistusosuutensa oli 55 % maaliskuussa 2025. Jokela sekä hallitus ja johtoryhmä omistivat tuolloin yhtiön osakkeista 60 %.
Ketjureaktio (vuoden 1980 elokuva)

Ketjureaktio (eng. "The Chain Reaction") on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut toiminnallinen trilleri tai katastrofielokuva. Sen pääosia esittävät mm. Steve Bisley, Arna-Maria Winchester, Ross Thompson, Ralph Cotterill, Hugh Keays-Byrne, Lorna Lesley, Richard Moir, Patrick Ward ja Laurie Moran. Nuori Mel Gibson tekee elokuvassa pienen roolin parrakkaana mekaanikkona. Elokuvan on ohjannut Ian Barry.
Attica (elokuva)

Attica (myös Attican vankilakapina) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut televisioon tehty draamadokumentti, joka kertoo syyskuussa 1971 New Yorkin osavaltiossa tapahtuneesta Attican vankilan vankilakapinasta. Elokuvan on ohjannut Marvin J. Chomsky.
Kapinaan johtaneet tapahtumat.
Elokuva on draamadokumentti joka tehtiin televisioon. Se käsittelee 9. syyskuuta 1971 Attican vankilassa alkanutta vankilakapinaa jossa vangit ottivat 38 vartijaa panttivangeiksi. Vangit kapinoivat vartijoiden mielivaltaa ja huonoja vankilaoloja vastaan. He eivät esimerkiksi saaneet käydä kun kerran viikossa suihkussa ja rullan wc-paperia kerran kuussa. Kapinan johtajat laativat luettelon vaatimuksista. Niihin kuuluivat paremmat vankilaolot, uskonnonvapauden lisääminen, postin sensuurin lopettaminen ja laajemmat puhelimen käyttöoikeudet. Vangit pyysivät joitakin tunnettuja ihmisiä neuvottelijoiksi ja tarkkailijoiksi. Heihin kuului muun muassa "New York Times"in kolumnisti Tom Wicker.
Kapina oli kuitenkin päätetty lopettaa hyökkäämällä vankilaan. Vangeille esitettiin uhkavaatimus antautumisesta 13. syyskuuta aamulla. He eivät siihen suostuneet ja helikopterit alkoivat pudottaa vankilaan kyynelkaasua vähän ennen kello 10, jonka jälkeen poliisi ja vartijat hyökkäsivät vankien hallussa pitämälle alueelle ja aloittivat silmittömän tulituksen. Tulituksessa kuoli vankeja 29 ja panttivankeja 10, jonka lisäksi 89 ihmistä haavoittui. Suurin osa kuoli heti alussa, mutta osa vangeista oli tapettu ensimmäisen tulituksen jälkeen. Vankilaviranomaiset väittivät että vangit olivat tappaneet vartijat jotka kuolivat, mutta ruumiinavaukset osoittivat päin vastaista.
Oikudenkäynnit korvauksista.
Vuonna 1974 1281 vankia nosti vankilaa ja valtion virkamiehiä vastaan ryhmäkanteen jossa he vaativat 2,8 miljardin dollarin korvauksia. Meni kuitenkin 18 vuotta ennen kun kanne pääsi oikeuteen asti ja sen jälkeen vielä viisi vuotta ennen kun päästiin neuvottelemaan vahingonkorvauksista. Vasta vuonna 2000 tammikuussa New Yorkin osavaltio, entiset ja nykyiset vangit sopivat 8 miljoonan dollarin korvauksista.
Näyttelijät.
Lähde: 
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Mikael Fränti kirjoitti "Attican" tv-esityksen alla 1983 sen vaikuttavan laskelmoidulta, kovalta, siekailemattomalta ja kyseenalaiselta: ”Kuusi minuuttia kestävä tulitus on näin jälkeenpäinkin kauheaa katsottavaa.” "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Hintikka kutsuu elokuvaa otteensa pitäväksi mutta hieman yksioikoiseksi panttivankidraamaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Liigacup 2012

Liigacup 2012 oli alkuvuodesta 2012 pelattu jalkapallokilpailu, johon osallistuivat Veikkausliigan 12 joukkuetta. Se oli järjestyksessään 16. Liigacup. 4. huhtikuuta pelatussa loppuottelussa Turun Palloseura voitti rangaistuspotkukilpailun jälkeen Helsingin Jalkapalloklubin.
Alkulohkovaihe.
Kilpailun alkulohkovaiheessa joukkueet jaettiin kolmeen neljän joukkueen lohkoon, joissa joukkueet kohtasivat toisensa sekä kotona että vieraissa. Kaksi parasta jokaisesta lohkosta ja kaksi parasta lohkossaan kolmanneksi sijoittunutta joukkuetta pääsi puolivälieriin. Jatkoon selviytyvät joukkueet saavat lisäksi aloittaa Suomen Cupissa 2012 myöhemmältä kierrokselta kuin muut pääsarjajoukkueet. Joukkueet jaettiin alkulohkoihin liigahallituksen kokouksen yhteydessä 28. marraskuuta 2011. Lohkovaiheen ottelut pelattiin 13. tammikuuta–17. maaliskuuta 2012 välisenä aikana.
Pudotuspelit.
Puolivälierät pelataan yksiosaisina. Kotiedun saavat lohkovoittajat ja paras lohkossaan toiseksi sijoittunut joukkue.
Maalintekijät.
Kuusi maalia:
Viisi maalia:
Neljä maalia:
Kolme maalia:
Kaksi maalia:
Yksi maali:
Oma maali:
Georg Kåhre

Ernst Georg Kåhre (26. elokuuta 1899 Maarianhamina – 12. joulukuuta 1969 Maarianhamina) oli ahvenanmaalainen opettaja ja kirjailija. 
Kåhre toimi ruotsin ja latinan kielen opettajana Ålands lyceumissa Maarianhaminassa. Hän julkaisi ensimmäisen kirjansa 1928. Kåhren tuotantoon kuului lyriikkaa, romaaneja ja historiateoksia. Hänen tunnetuin teoksensa "Den åländska segelsjöfartens historia" (1940) käsitteli Ahvenanmaan purjehdusmerenkulun historiaa. Kirjasta ilmestyi 1978 englanninkielinen käännös nimellä "The Last Tall Ships : Gustav Erikson and the Åland Sailing Fleets 1872–1947".
Kåhre sai jaetun 1. palkinnon Bonnierin romaanikilpailussa 1933 romaanillaan "Strandhugg". Siinä kuvattiin tositapaukseen perustuen Neuvostoliitosta Ahvenanmaalle palaavan miehen vaiheita. 
Teoksia.
Nimimerkillä "Stefan Sylvander":
Tellervo Laurila

Tellervo Laurila (o.s. "Killinen", 26. tammikuuta 1887 Kuopio – 7. tammikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja ja kirjallisuuden suomentaja.
Tellervo Laurilan isä oli kansanedustaja Kustaa Killinen ja äiti Tilta Killinen, ja hän oli naimisissa professori K. S. Laurilan kanssa.
Leon Panetta

Leon Edward Panetta (s. 28. kesäkuuta 1938 Monterey, Kalifornia) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän oli Obaman hallinnon puolustusministeri 2011–2013, mitä ennen hän työskenteli CIA:n johtajana vuosina 2009–2011.
Vuosina 1977–1993 Panetta oli edustajainhuoneen jäsen Kaliforniasta. Panetta toimi Valkoisen talon kansliapäällikkönä vuodet 1994–1997.
Norfolkinravuri

Norfolkinravuri on sukupuuttoon kuollut hevosrotu, joka oli kotoisin Norfolkin alueelta Englannista. Rotu oli "Norfolkin seudulta peräisin oleva kookas ravaava ajohevonen". Nimitys "norfolkinravuri" tuli käyttöön myöhemmin, kun rotu oli vakiintunut Norfolkissa. Tähän vaikutti Englannin kuninkaan Henrik VIII:n vuonna 1542 antama määräys, jonka mukaan varakkailla henkilöillä piti olla tietty määrä ravurioriita.
Rodun historian tärkein isäori oli puolirotuinen Shales (s. 1755), josta käytetään myös nimeä "Old Shales". Shalesin isä Blaze (s. 1733) oli englannintäysiverinen ja kuulun laukkahevosen Flying Childersin poika.
Shalesin aikoina norfolkinravurista tuli Englannissa yleiskäyttöinen matkahevonen. Rotua käytettiin ratsuna seuduilla, joilla ajokuntoista tiestöä ei ollut. Se tunnettiin kyvystään kantaa painavaa miestä pitkienkin matkojen päähän 16–17 mailin tuntivauhtia. Yorkshiressa sama rotu tunnettiin yorkshirenravurina, ja sitä kutsuttiin myös nimityksellä "roadster". Ravikilpailut erityisesti ratsastettuina olivat 1800-luvun alkupuolella suosittuja, ja norfolkinravuri menestyi niissä erittäin hyvin.
Vuonna 1822 Amerikkaan viety ori Bellfounder tuli poikansa Hambletonian 10:n kautta tärkeäksi vaikuttajaksi amerikanravuriin. Norfolkinhevonen vaikutti merkittävästi myös hackneyhevosen syntyyn.
Mundia elpenor

Mundia elpenor on sukupuuttoon kuollut lentokyvytön rantakanalaji, joita eli endeemisenä Ascensionin saarella eteläisellä Atlantilla.
Laji käytti ravinnokseen ilmeisesti pääasiassa nokitiiran munia. Laji hävisi todennäköisesti 1700-luvulla saarelle päässeiden rottien takia, mutta saattoi selvitä vuoteen 1815 asti ennen kuin saarelle pääsi kissoja.
Lajia pidettiin aiemmin erakkoluhtakanan lähisukulaisena, mutta uudemmat tutkimukset ovat osoittaneet lajien erojen olevan suuremmat kuin aiemmin luultiin.
Nokia Asha

Nokia Asha oli Nokian ja myöhemmin Microsoft Mobilen valmistama matkapuhelintuoteperhe. Tuoteperheen myynti aloitettiin lokakuussa 2011. Asha on hindiä ja tarkoittaa toivoa.
Vuonna 2014 Microsoft ilmoitti lopettavansa Asha-malliston.
Tammikuussa 2018 ilmoitettiin Asha-brändin siirtyneen HMD Globalin omistukseen.
Rösti

Rösti on perinteinen sveitsiläinen ruoka-annos, joka koostuu pääasiassa perunasta. Se oli alun perinen suosittu aamupalaruoka maanviljelijöiden keskuudessa. Jotkut pitävät röstiä Sveitsin kansallisruokana.
Suomessa puhutaan yleisesti röstiperunoista, kun viitataan (raakana tai kypsennettyinä ja kylminä) raastetusta perunasta ja sipulista pannulla levymäiseksi paistettuun ruokalajiin. Röstiperunoita voi syödä sellaisenaan tai lisukkeena. Tätä vastaa melko hyvin englanninkielinen käännös Hash browns.
Olavi Virta (vuoden 1970 albumi, Scandia)

Olavi Virta on Olavi Virran seitsemäs kokoelma-albumi vuodelta 1970. Albumi on julkaistu vain vinyylilevynä vuonna 1970 ja uudestaan vuosina 1975 ja 1978.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Jaakko Salo, ellei toisin mainita.
Häävalssi

Häävalssi on Tapio Rautavaaran levyttämä kappale. Se on yksi hänen suosituimpia levytyksiään, ja hänelle myönnettiin siitä kultalevy. Sähköasentaja ja mittarinlukija Friiti Ojala oppi "Häävalssin" sävelmän köyhäjokiseta Liisa Juhanintytär Forsnabbalta ja sovitti sen nykyiseen muotoonsa. Mistä Liisa Forsnabba oli sen oppinut, ei ole tietoa. "Häävalssi" tuli tunnetuksi instrumentaaliversiona Konsta Jylhän Kaustisen Purppuripelimannien radioäänitteenä, ja vuonna 1960 yhtye levytti sen.
Sanat Rautavaaran versioon on tehnyt Tuula Valkama. Rautavaaran levytyksen on sovittanut Toivo Kärki. Rautavaaran levytyksessä ovat mukana Pauli Granfelt ja Erkki Inkinen (viulut), Pentti Vuosmaa (kontrabasso) sekä Arthur Fuhrmann (harmoni).
Tapio Rautavaaran levytys "Häävalssista" nousi Suomen listaykköseksi keväällä 1965, ja pysyi listan kärkisijoilla kuukausia. Edes The Beatles -yhtyeen maailmanmenestys "Michelle" ei päässyt sen ohi. Menestyskappale syntyi hieman vahingossa, sillä singlen A-puolella oli kappale "Kuubalainen serenadi", ja "Häävalssin" levyttämisen Kärki keksi miettiessään Rautavaaran kanssa sopivaa kappaletta B-puolelle ja pyysi Valkamaa tekemään vanhaan pelimannisävelmään sanat. 
Myöhemmin "Häävalssin" ovat levyttäneet Rautavaaran lisäksi hanuristi Jorma Juselius vuonna 1968, Lasse Kuusela 1973, Kai Hyttinen 1978 ja Johanna Kurkela 2008.
"Häävalssin" menestys oli yllätys Tapio Rautavaaralle ja Toivo Kärjelle. Kärki tunnusti, että pitkästä kokemuksestaan huolimatta hän ei pystynyt aina käsittämään, miksi jostakin kappaleesta tuli suosittu ja jostakin toisesta – hänen mielestään paremmasta – ei. Nytkin hän olisi voinut vaikka lyödä vetoa, että yhteislaulutilaisuuksien suosikki "Kuubalainen serenadi" uppoaisi yleisöön paremmin. Rautavaaran mielestä taas "Häävalssin" sanoissa ei ollut järkeä: ne eivät kerro tarinaa, vaan toistavat muutamaa kielikuvaa. Esittäessään kappaletta keikoillaan hän joutuikin usein anteeksi pyytäen kaivamaan silmälasit taskustaan ja katsomaan lunttilapusta, miten sen sanat menivät.
Punaisen metsän hotelli

Punaisen metsän hotelli on Mika Koskisen ohjaama dokumenttielokuva. Elokuva käsittelee Kiinan valtion ympäristöpolitiikkaa ja puunistutuskampanjoita sekä metsäyhtiö Stora Enson Guangxin maakunnassa harjoittamaa eukalyptuspuuplantaasien viljelyä ja niiden vaikutusta paikallisten asukkaiden elämään ja elinkeinoon.
Dokumentin budjetti oli 266 770 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön tuen osuus oli 95 880 euroa. Elokuvan tuotti Luxian productions Oy ja levitti Pirkanmaan elokuvakeskus Ry. Elokuvan ensi-ilta oli 13. tammikuuta 2012.
Unohtumattomat (Olavi Virta)

Olavi Virta Unohtumattomat on Olavi Virran 19. kokoelma-albumi, joka julkaistiin helmikuussa 1976. Albumi on "Unohtumattomat"-sarjan ensimmäinen levy. Sarjaan julkaistiin tämän lisäksi kaksi osaa: toinen tammikuussa ja kolmas joulukuussa 1977.
Albumi julkaistiin Finnlevy-levymerkillä vinyylilevynä ja C-kasettina.
Albumi kohosi Suomen listaykköseksi helmikuussa 1976 ja pysyi ykkösenä yhteensä 7 viikon ajan. Suomen levylistoilla albumi pysyi yhteensä 28 viikon ajan. Se oli Suomen eniten myyty levy helmi- ja maaliskuussa 1976.
Unohtumattomat 2 (Olavi Virta)

Unohtumattomat 2 on suomalaisen Olavi Virran 20. kokoelma-albumi, joka julkaistiin tammikuussa 1977. Albumi on jatkoa edellisenä vuonna julkaistulle "Unohtumattomat"-albumille ja sisältää Virran tuotantoa vuosilta 1939-1962. Albumi julkaistiin vinyylilevynä ja C-kasettina Finnlevyn toimesta.
Albumi kohosi julkaisunsa yhteydessä tammikuussa 1977 Suomen levylistojen kolmannelle sijalle ja pysyi listalla yhteensä 16 viikkoa.
Kappaleet.
B-puoli.
Vinyylilevyn takakannessa on albumien tuottaja Erkki Pällin teksti:
Sinitaivas – 32 tunnetuinta

Sinitaivas – 32 tunnetuinta on suomalaislaulaja Olavi Virran kokoelma-albumi, joka julkaistiin maaliskuussa 1983. Kokoelma sisältää 32 Virran kappaletta vuosilta 1952–1965. Levy menestyi kohtalaisen hyvin ja oli parhaimmillaan Suomen musiikkilistojen 13. sijalla.
Kappaleet.
Lähteet:
B-puoli.
 
Tuotanto.
Lähde:
Tim – erilainen rakkaustarina

Tim – erilainen rakkaustarina () on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut australialainen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Michael Pate. Elokuva perustuu Colleen McCulloughin samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Piper Laurie, Mel Gibson, Alwyn Kurts ja Pat Evison.
Mel Gibson esittää elokuvassa lievästi kehitysvammaista työläiskodin poikaa ja Piper Laurie tämän itseään vanhempaa ihastuksen kohdetta.
Vastaanotto.
Gibson sai roolistaan Australian Film Instituten jakaman parhaan näyttelijän palkinnon.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen ei pitänyt "Timiä" aivan 1970-luvun parhaisiin australialaiselokuviin kuuluvana, mutta sanoi sen olevan ”lemmenviihteenä ihan hyvää laatua” ja toimivan paljolti Gibsonin roolityön ansiosta.
Lara Pulver

Lara Pulver (s. 1. syyskuuta 1980 Southend-on-Sea, Essex, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän on esittänyt Erin Wattsia televisiosarjassa "Erikoisjoukkue", Irene Adleria sarjassa "Uusi Sherlock", Claudinea sarjassa "True Blood" ja Clarice Orsinia sarjassa "Da Vinci's Demons". Pulver oli ehdolla Laurence Olivier -palkinnon saajaksi roolistaan "Parade"-musikaalissa Lontoossa.
Ura.
Pulver on esiintynyt useissa Lontoon West End -teatterien musikaaleissa. Hän oli ehdolla Laurence Olivier -palkinnon saajaksi Lucillen roolista "Parade"-musikaalissa vuonna 2008. Hän esiintyi myöhemmin samassa roolissa Los Angelesissa T. R. Knightin vastanäyttelijänä.
Pulver on näytellyt elokuvissa "Legacy", "Language of a Broken Heart" ja "The Special Relationship". Hän näytteli BBC:n televisiosarjassa "Robin Hood" vuonna 2009. Pulver esitti keiju Claudinea useissa yhdysvaltalaisen televisiosarjan "True Blood" jaksoissa vuosina 2010–2011. Tämän jälkeen hän alkoi näytellä brittiläisessä sarjassa "Erikoisjoukkue".
Pulver esitti Irene Adleria "Uusi Sherlock"-sarjan toisen tuotantokauden avausjaksossa. Jakson tarina perustui Arthur Conan Doylen novelliin "Kuningas ja laulajatar". Jakso herätti kohua Britanniassa Pulverin alastonkohtauksien vuoksi.
Pulver alkoi näytellä historiallisessa sarjassa "Da Vinci’s Demons" vuonna 2012. Hän esittää sarjassa valtiomies Lorenzo de’ Medicin vaimoa Clarice Orsinia. Vuonna 2014 hän oli mukana James Bond -kirjoistaan tunnetusta Ian Flemingistä kertovassa minisarjassa "Fleming: The Man Who Would Be Bond".
Yksityiselämä.
Pulver tapasi yhdysvaltalaisen näyttelijä Joshua "Josh" Dallasin vuonna 2003. He menivät naimisiin vuonna 2007. Joulukuussa 2011 Dallas vahvisti radiohaastattelussa parin muuttaneen erilleen. Liitto päättyi sittemmin avioeroon. Pulver jäi eron jälkeen asumaan Los Angelesiin.
ARA Santísima Trinidad (D-2)

ARA Santísima Trinidad (runkonumero D-2) on Argentiinan laivaston tyypin 42 hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 18. toukokuuta 1970 AFNElta Río Santiagosta, missä köli laskettiin 11. lokakuuta 1971. Se laskettiin vesille 9. marraskuuta 1974. Aluksen valmistumista viivästytti tiedon siirto Vickersiltä Argentiinaan sekä 22. elokuuta 1975 telakalle tehdyn terroristi-iskun aiheuttamien vaurioiden korjaaminen. Alus valmistui vasta heinäkuussa 1981.
Palvelus.
Aluksen helikopteri kuljetti 2. huhtikuuta 1982 Falklandin sodan alussa 150 kommandosotilasta maihin. Alus oli maihinnousuosaston lippulaivana. Huhtikuun lopun ja toukokuun alun se oli osa lentotukialusosastoa, jota se suojasi sisaraluksensa kanssa.
Alus oli sodan jälkeen pitkiä aikoja reservissä, koska varaosien hankinta Britteinsaarilta oli mahdotonta. Alusta tarjottiin 1986 Turkille, mutta kauppoja ei syntynyt. Vuonna 1987 alus palautettiin aktiivipalvelukseen.
Vihreät niityt – 32 unohtumatonta

Vihreät niityt - 32 unohtumatonta on suomalaisen Olavi Virran kokoelma-albumi vuodelta 1984.
Kappaleet.
A-puoli (levy 1)
B-puoli
A-puoli (levy 2) 
B-puoli
Charlie Hall

Charles ”Charlie” Hall (19. elokuuta 1899 Birmingham, Iso-Britannia – 7. joulukuuta 1959 North Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi muun muassa Laurelin ja Hardyn komediaelokuvissa 1920- ja 1930-lukujen aikana.
Hall syntyi Birminghamissa Englannissa. Hänen väitetään nuoruudessaan kuuluneen kuuluisan Fred Karnon vaudevilleseurueeseen, vaikkakaan siitä ei ole kirjallisia todisteita. Hall saapui Yhdysvaltoihin 1920-luvun alussa, ja siten hänelle sukeutuikin yli 30 vuoden elokuvaura Hollywoodissa ystävänsä, elokuvakoomikko Bobby Dunnin (1890–1937) avustuksella. Hänet nähtiin esimerkiksi Buster Keatonin ja Charley Chasen elokuvissa, mutta parhaiten hänet muistetaan yleisesti piskuisten ja pahantuulisten miesten rooleista Laurelin ja Hardyn Ohukainen ja Paksukainen -komediaelokuvissa. Hall oli muista Laurelin ja Hardyn elokuvien konnaroolien esittäjistä poiketen pienikokoinen, ainoastaan 164 senttiä pitkä. Hänellä oli myös vahva brittiaksentti, minkä vuoksi hänelle ei kirjoitettu heidän elokuvissaan paljoa vuorosanoja. 
Hall esiintyi Laurelin ja Hardyn elokuvissa vuodesta 1923 alkaen lähinnä pienissä sivurooleissa, kuten lyhytelokuvissa "The Second Hundred Years" (1927), "The Battle of the Century" (1927), "Two tars" (1928), "Hotellissa tapahtuu" (1929), "Kämppäkaverin kihti" (1934), "Kommellusten ketjukauppa" (1935) sekä kaksikon palkitussa lyhytelokuvassa "Muuttomiehet pulassa" (1932). Lyhytelokuvien lisäksi hän esiintyi useassa kaksikon kokoillan elokuvassa. Hall oli mukana Laurelin ja Hardyn elokuvien sivurooleissa 47 kertaa, useammin kuin kukaan muu. Hänen viimeiseksi kaksikon elokuvakseen jäi "Lattapäät lainehilla" (1940), missä hän esiintyi hotellivirkailijan roolissa. 
Hall näytteli urallaan kaikkiaan yli 250 elokuvassa, joista viimeiseksi jäi lyhytelokuva "So You Wanna Play Piano" (1956). Hän kuoli 60-vuotiaana vuonna 1959.
Espotel

Espotel Oy on vuonna 1987 perustettu suomalainen sulautettujen elektronisten järjestelmien alan yritys. Espotel kuuluu Etteplan-konserniin. 
Espotel toimii yritysten tuotekehityskumppanina ja ratkaisutoimittajana, sekä tukee kansainvälisten lääketiede-, teknologia- ja tietoliikenneyritysten tuotteiden ja järjestelmien kehittämistä. Espotel tarjoaa konsultointi- ja suunnittelupalveluita sekä testaus- ja laboratoriopalveluita Euroopassa. Toimintaan kuuluu mm. elektroniikka-, mekaniikka- ja ohjelmistosuunnittelu, tyyppitestaus ja prototyyppivalmistus sekä pilvipohjaisten ohjelmistojen toteutus. 
Espotel toimii Suomessa Espoossa, Tampereella, Jyväskylässä, Kuopiossa, Vaasassa ja Oulussa, Ruotsissa sekä Puolassa Wrocławissa ja Poznanissa. Yrityksen liikevaihto vuonna 2015 oli noin 25 milj. € ja sillä oli noin 300 työntekijää vuonna 2015 . Yrityksen toimitusjohtajana on toiminut​ Kari Liuska vuodesta 2013 saakka..
Etteplan Oyj osti koko yrityksen osakekannan keväällä 2016 tehdyssä yrityskaupassa. Siitä lähtien yritys on ollut osa Etteplanin Embedded Systems &amp; IoT palvelualuetta.
Historiaa.
Stonello Software yhdistettiin Espoteliin vuonna 2005 ja Stonello Software on edelleen Espotelin aputoiminimi. Vuonna 2006 Espotel valittiin vuoden uusmaalaiseksi palvelualan yritykseksi. Automaatiotoimintonsa Espotel myi vuonna 2011 Elomaticille. 
Sponsor Capital ja Espotelin johto ostivat Espotelin koko osakekannan 5.6.2013, jolloin Kari Liuska aloitti yhtiön toimitusjohtajana.
2016 Etteplan osti Espotelin koko osakekannan Sponsor Capitalin hallitsemalta rahastolta sekä yhtiön avainhenkilöltä.
Korttipakka (kappale)

Korttipakka on Tapio Rautavaaran esittämä musiikkiesitys vuodelta 1976. Rautavaara ei tosin laula kappaleessa, vaan kertoo puhuen tarinan taustalla kuuluvan musiikin päälle. Musiikin kappaleeseen on säveltänyt Jaakko Salo. Kappaleen sanat käänsi englannista Seppo Virtanen
Kertomus on vanha tarina, ja se on peräisin 1800-luvulta. Englanniksi sen ovat levyttäneet nimellä ”The Deck of Cards” ainakin T. Texas Tyler ja Tex Ritter. Tarinassa sotamies levittää korttipakan eteensä kirkon penkille ja joutuu vastaamaan teostaan kenttäoikeudessa. ”Perustelkaa tekonne tai muuten rankaisen teitä kovemmin kuin ketään koskaan”, sanoo sotatuomari. Sotamies selittää, ettei hänellä ole Raamattua tai rukouskirjaa, mutta korttipakan kortit muistuttavat häntä Raamatun henkilöistä ja kristinuskon uskonkappaleista:
Ässä: Yksi Jumala.
Kakkonen: Raamatun kaksi osaa: Vanha ja Uusi testamentti.
Kolmonen: Pyhä Kolminaisuus; Isä, Poika ja Pyhä Henki.
Nelonen: neljä evankelistaa: Matteus, Markus, Luukas ja Johannes.
Viitonen: viisaat ja tyhmät neitsyet, joita kumpiakin viisi.
Kuutonen: Jumala loi maailman kuudessa päivässä.
Seiska: Jumala lepäsi seitsemäntenä päivänä.
Kasi: Kahdeksan vanhurskasta, jotka säilyivät elossa vedenpaisumuksessa: Nooa vaimoineen, kolme poikaa vaimoineen.
Ysi: Jeesuksen parantamista spitaalisista ne, jotka eivät palanneet edes kiittämään.
Kymppi: Moosekselle annetut Kymmenen käskyä.
Kuningas: Taivasten valtakunnan kuningas, Jumala kaikkivaltias.
Rouva: Neitsyt Maria.
Sotilas: Paholainen.
364: korttipakan pisteet = yksi vähemmän kuin päiviä vuodessa.
52: kortteja pakassa = viikkoja vuodessa.
4 maata: viikkoja kuukaudessa.
12 kuvakorttia: kuukausia vuodessa.13 korttia kussakin maassa, yhtä monta kuin on viikkoja neljännesvuodessa. 
Laulu päättyy Rautavaaran vakuutukseen: ”Hyvät kuulijat, tämä tarina on "tosi".”
Parodioita.
Turo’s Hevi Gee teki kappaleesta parodian albumilla ”Santapaperia”, jossa santapaperi toimii vastaavalla tavalla, kuten:
Siinä on kolme kulmaa, yksi vähemmän kuin värikuvassa sairausvakuutuskortissa.
Sen toisella puolella on kirjaimia ja numeroita, aivan kuten Anttilan postimyyntiluettelossa,
kääntöpuolella on hiekkaa, aivan kuin on pappatunturin polttoainejärjestelmän sakkakupissa.
Eli hiekkapaperi toimii sairasvakuutuskorttina, postimyyntiluettelona ja pappatunturin huolto-ohjekirjana.
Jope Ruonansuun vuonna 1995 levyttämä kappale ”Hyvät kamat ja munat” parodioi tyyliltään Korttipakka-kappaletta. Kappale kertoo 1990-luvun keskusteluohjelmasta "Hyvät, pahat ja rumat". Ruonansuu imitoi kappaleessa Simo Rantalaisen äänellä.
Suolasorsimot

Suolasorsimot ("Puccinellia") on kasvisuku heinäkasvien heimossa. Se sisältää vähän yli 110 lajia, jotka ovat enimmäkseen monivuotisia, joskus yksivuotisia. Jotkin suolasorsimot voivat risteytyä pikkuhilpien ("Phippsia") lajien kanssa. Risteymälajit, kuten lumihilpiö, luokitellaan sukuun ×"Pucciphippsia".
Suolasorsimot Suomessa.
Suomessa kasvaa kolme suolasorsimolajia. Kujasorsimo ("Puccinellia distans") kasvaa Etelä- ja Keski-Suomessa esimerkiksi pihoilla ja asfalttiteiden reunoilla muinais- tai uustulokkaana. Luotosorsimo ("Puccinellia capillaris"), jota aiemmin on pidetty kujasorsimon alalajina, kasvaa rannikoilla. Rönsysorsimo ("Puccinellia phryganodes") esiintyy hyvin harvinaisena Perämeren alavilla savirannoilla.
Lefter Küçükandonyadis

Lefter Küçükandonyadis (22. joulukuuta 1924 Istanbul – 13. tammikuuta 2012 Istanbul) oli turkkilainen jalkapalloilija. Hän oli sukujuuriltaan kreikkalainen. 
Küçükandonyadis aloitti uransa Taksim SK:ssa, mutta siirtyi vuonna 1947 Fenerbahçe SK -seuraan. Hänestä tuli myöhemmin ensimmäinen ulkomailla pelannut turkkilainen jalkapalloilija; vuosien 1951–1953 aikana hänen seuroinaan olivat ACF Fiorentina Italiassa ja OGC Nice Ranskassa. Turkkiin palaamisensa jälkeen hän pelasi jälleen Fenerbahçessa. Kaikkiaan Küçükandonyadis teki sille 423 maalia yhteensä 615:ssä ottelussa. Hän oli paras maalintekijä Turkin Superliigassa kaudella 1953–1954.
Küçükandonyadis oli mukana voittamassa Turkin Superliigan mestaruutta vuosina 1959, 1961 ja 1964. Hän lopetti uransa Turkissa vuonna 1964 ja pelasi yhden kauden Kreikan AEK Ateenassa. Loukkaantuminen pakotti Küçükandonyadisin vetäytymään.
Küçükandonyadis pelasi Turkin jalkapallomaajoukkueessa 46 ottelua ja toimi myös joukkueen kapteenina. Hän osallistui jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 1954. Hän teki maajoukkueuransa aikana 21 maalia ja oli Turkin paras maalintekijä, kunnes hänet ohitti Hakan Şükür. Hän oli ensimmäinen turkkilainen jalkapalloilija, joka sai kultaisen kunniamitalin Turkin jalkapalloliitolta.
Küçükandonyadis toimi 1960–1970-luvuilla Egaleo FC:n (Kreikka), Supersport Unitedin (Etelä-Afrikka) ja lukuisien turkkilaisseurojen valmentajana. Hän kuoli vuonna 2012 kärsittyään sydämen vajaatoiminnasta.
Tapio Rautavaara laulaa ja laulattaa 2

Tapio Rautavaara laulaa ja laulattaa 2 on vuonna 1969 ilmestynyt Tapio Rautavaaran albumi. Se sisältää suomalaisia kansanlauluja ja laulelmia. Rautavaaran kaksi edellistä albumia Kansanlauluja 1 (1966) ja Tapsa laulaa ja laulattaa (1967) olivat samantyylisiä. Seuraavalla albumilla Muistoissain muuttumaton (1971) Rautavaara palasi taas suomalaisten lauluntekijöiden ja käännöskappaleiden pariin.
Levyllä ovat taustalaulajina Ragni Malmstén, Oili Vainio, Henry Theel ja Erkki Valaste. Säestävässä yhtyeessä soittavat Timo Vartiainen (viulu), Kalevi Nyqvist (harmonikka), Raimo Sarkio (kitara), Pentti Tiensuu (basso) ja Matti Oiling (rummut ja lyömäsoittimet). Kappaleet on sovittanut Toivo Kärki ja orkesteria johtaa Jaakko Borg.
Pikkuhilvet

Pikkuhilvet eli tunturihilvet ("Phippsia") on kasvisuku heinäkasvien heimossa. Se sisältää kolme sirkumpolaarisesti levinnyttä lajia. Jotkin pikkuhilvet voivat risteytyä suolasorsimoiden ("Puccinellia") lajien kanssa. Risteymäsukuun × "Pucciphippsia" kuuluu arktinen lumihilpiö (× "P. vacillans"), joka on tunturihilven ja routasorsimon ("Puccinellia vahliana") risteymä.
Lajit.
Lajit Suomessa.
Suomessa kasvaa tunturihilpi harvinaisena Pohjois-Lapissa Enontekiön pohjoisosassa.
Zhuangologia

Zhuangologia (Zhuangin.: Hagcueŋь / Hagcuengh; yksink.: 壮学, perint.: 壯學; pinyin: Zhuàngxué) on zhuangien kieltä, kirjallisuutta, historiaa, uskontoa, taidetta, taloutta, etiikkaa ja kulttuuria tutkiva monitieteinen ala. Nykyajan zhuangologia tieteellisen tutkimuksen muodossa sai alkunsa jo 1900-luvun, mutta todellisesti se alkoi kehittyä vasta, kun Huang Xianfan julkaisi teoksen "Zhuangin historiasta" (1957).
Teinistä tähdeksi

Teinistä tähdeksi. Kuinka Sarasta tuli Peppi on "Salatut elämät" -televisiosarjaan perustuvan kirjasarjan kuudestoista osa. Kirjan on kirjoittanut Aki Ryynänen, ja se julkaistiin vuonna 2009. 
Tässä päiväkirjassa Sara Säkkinen paljastaa, kuinka näyttelijän työstä uneksivasta tytöstä tuli yllättäen "Salatut elämät" -televisiosarjan Peppi Puolakka. Kirjaan on koottu runsaasti havaintoja ja kuvia kulissien takaa. 
Sara oppii pian, miten sarjan puvustus, lavastus, käsikirjoitus ja kuvaus hoidetaan, ja tekee myös huomioita näyttelijöiden ja heidän roolihahmojensa välisistä suhteista. 
Unelmiensa ylläpitämiseksi Sara joutuu sovittamaan lukiolaisen elämän ammattinäyttelijän arkeen.
Pahtanurmikka

Pahtanurmikka ("Poa glauca") on tuulipölytteinen, monivuotinen, matalakasvuinen heinäkasvi. Ulkonäöltään se muistuttaa lehtonurmikkaa ("Poa nemoralis"), mutta on tiheämmin mätästävä.
Suomessa pahtanurmikka on harvinainen. Se esiintyy Pohjois- ja Itä-Suomessa, Hämeessä, Satakunnassa ja Varsinais-Suomessa. Pahtanurmikka kasvaa kallioseinämillä, -pengermillä ja pahdoilla.
Muistoissain muuttumaton

Muistoissain muuttumaton on suomalaislaulaja Tapio Rautavaaran vuonna 1971 ilmestynyt albumi. 
Levy koostuu pääasiassa vuosina 1969–1971 tehdyistä singlejulkaisuista, lukuun ottamatta Toivo Kärjen säveltämää ja Vexi Salmen sanoittamaa ”Merta päin” -kappaletta, jota ei julkaistu singlenä.
Kappalemateriaali.
Albumin avaa Evert Tauben ja Reino ”Palle” Palmrothin ”Anttilan keväthuumaus”, jonka Rautavaara levytti ensimmäisen kerran jo vuonna 1955. Toivo Kärjen uuden sovituksen myötä laulu sai uuden, aiempaa kestävämmän tulkinnan. Elokuussa 1969 äänitettiin kappaleet ”Muistoissain muuttumaton” ja B-puolelta löytyvä ”Kultainen aika”. Kummatkin kappaleet ovat tyylilajiltaan valsseja ja kappaleiden säveltäjä Kärki teki kumpankin hyvin jousivoittoiset sovitukset. Vuonna 1970 Rautavaara levytti kaksi kappaletta, joista kummankin sovittajana ja kapellimestarina toimi nuori debytantti Markku Johansson. Näistä ensimmäinen ”Kiven sisällä” on peräisin yhdysvaltalaisen country-laulaja Johnny Cashin ohjelmistosta ja suomenkieliset sanat siihen laati Juha Vainio. Kappaleen tarina kertoo melko luettelomaisesti Suomen vankiloista. Kappaleen lopussa laulun kertojana toimiva vanki toivoo pääsevänsä Hämeenlinnan vankilaan. ”Toiset on luotu kulkemaan” on peräisin amerikkalaisesta musikaalista "Paint Your Wagon". Kappale tuli tunnetuksi musikaalista tehdyn elokuvaversion myötä, jossa näyttelijä Lee Marvin laulaa kappaleen hyvin möreästi ”örisemällä” nimellä ”Wand’rin’ Star”. Kappaleet sovittanut Johansson on kertonut olleensa häkeltynyt siitä, että Rautavaara ei tuntenut kappaleita ja artistillaoli suuria hankaluuksia saada laulettua niitä oikealla tyylillä. Siinä missä aiempina vuosina levytyksien takana soivat kevyet valssisoinnit, tällä singlellä kappaleiden keskiöt muodostuvat Heikki Laurilan särökitaroiden ympärille.
Albumia jouduttiin kuitenkin täydentämään vielä muutamilla kappaleilla ja niinpä vuonna 1971 äänitettiin vielä seitsemän kappaletta lisää. Aimo Mustosen säveltämä ”Tuhlatut päivät” on jäänyt elämään Rautavaaran jylhän tulkinnan ansiosta. Mustonen oli aikaisemmin kysynyt Rautavaaralta ideaa lauluun, ja Rautavaara oli antanut idean tuhlatuista päivistä. He kypsyttelivät ja viimeistelivät kappaletta vuosien ajan, ennen kuin laulu lopulta levytettiin. Kappaleen keskiössä ovat myös Esa Pethmanin huilu, Pauli Granfeltin viulu sekä Aaro Kurkelan harmonikka, joiden ympärille kappaleen perusrunko rakentuu. Se sisällettiin myös Rautavaaran seuraavalle albumille "Tänään ei lauluja synny". Kappale julkaistiin myös singlenä, jonka B-puolelta löytyvä ”Taikahuilu” on hiemaan unholaan jäänyt esitys. Markku Johansson sovitti kappaleen bossa nova -henkiseksi ja se on äärimmäisen harvinainen teos Rautavaaran tuotannossa. Kappaleessa huilua soittaa A-puolen kappaleen tapaan Esa Pethman. Muita levyn kappaleita ovat ruotsalaista alkuperää olevat ”Arholma-valssi” ja ”Kaunissaari”, kansansävelmään sanoitettu ”Kirje Karjalaan” sekä levyn päättävä Toivo Kärjen säveltämä ”Tähdet Piritan yllä”.
Juurtonurmikka

Juurtonurmikka ("Poa supina") on monivuotinen matalakasvuinen heinäkasvi. Ulkonäöltään se muistuttaa paljon kylänurmikkaa ("Poa annua"), mutta on pintarönsyllinen ja hennompikortinen.
Levinneisyys.
Juurtonurmikka esiintyy Euroopasta Aasiaan.
Juurtonurmikka Suomessa.
Suomessa laji on harvinainen. Se esiintyy muinaistulokkaana Ahvenanmaalla ja uustulokkaana Uudellamaalla. Juurtonurmikka kasvaa kosteilla ja varjoisilla tallatuilla paikoilla. Se on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi, mutta aiemmin silmälläpidettäväksi lajiksi.