tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gilgit-Baltistan

Gilgit-Baltistan (), aiemmin "Pohjoisalueet" () on Pakistanin pohjoisin hallintoalue. Alueen länsipuolella on Khyber Pakhtunkhwan provinssi, pohjoispuolella Afganistanin Wakhanin käytävä, koillisessa Kiina, etelässä Azad Kashmirin alue, kaakossa Intian osavaltio Jammu ja Kashmir. Alueen pinta-ala on 72 971 km² ja asukasluku noin miljoona. Alueen hallinnollinen keskus on Gilgit.
Intia ja Euroopan unioni pitävät aluetta osana kiisteltyä Kashmirin aluetta, kun taas Pakistan pitää sitä erillisenä alueena.
Maantieteellisesti alue on vuoristoista Indus-joen ja sen sivujokien valuma-alueetta. Siellä on monia yli kahdeksan kilometriä korkeita vuorenhuippuja kuten K2, ja laaksonpohjatkin ovat 2500-3000 metriä merenpinnasta. Alueella on monia jäätiköitä, kuten Siachenin jäätikkö, jossa tapahtuu ajoittain kärjistyvä Siachenin konflikti.
Céline et Julie vont en bateau

Céline et Julie vont en bateau on ranskalainen elokuva vuodelta 1974. Se kertoo kahdesta naisesta, jotka kertovat toisilleen kauhutarinoita.
Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
P/S-luku

P/S-luku () on osakeyhtiön osakkeita kuvaava laskennallinen tunnusluku. Se määritellään seuraavasti:
P/S-luku = osakekannan markkina-arvo / tilikauden liikevaihto. 
P/S eli "price/sales" kuvaa yrityksen markkina-arvon ja liikevaihdon välistä suhdetta ja P/E-luku eli "price/earnings" kuvaa yrityksen markkina-arvon ja tuloksen välistä suhdetta. Molemmat luvut heijastavat sijoittajien yritykseen kohdistamia kasvuodotuksia. Mitä korkeampia arvot ovat, sitä arvokkaampana sijoittajat pitävät yritystä suhteessa sen nykyiseen liikevaihtoon ja tulokseen. Korkean arvostuskertoimen yritysten odotetaan siis tuottavan liikevoittoa tulevaisuudessa niin hyvin, että osakkeesta kannattaa maksaa enemmän nykyiseen voittoon/myyntiin nähden. Odotettua hitaampi kasvu voi tällöin johtaa osakkeen hinnan alenemiseen.
P/S-luvun etuna suhteessa P/E-lukuun on, että P/S on määritelty myös tappiollisille yrityksille. Lisäksi P/S-luvun liikevaihtoon ei sisälly satunnaisia tai liiketoimintaan kuulumattomia eriä, jotka voivat vaikuttaa yksittäisen tilikauden arvoon. Toisaalta P/S ei huomio yrityksen kannattavuutta.
Koska liikevaihtoa ei ole tapana ilmaista osakekohtaisena lukuna, P/S-lukua laskettaessa koko yrityksen markkina-arvoa verrataan sen liikevaihtoon. Lopputuloksen kannalta ei ole merkitystä käytetäänkö osakekohtaisia vai koko yritystä koskevia lukuja.
Kuten P/E-luvun, myös P/S-luvun tyypilliset arvot voivat vaihdella paljon eri toimialojen välillä.
Isot ja pienet

Isot ja pienet () on brittiläinen tilannekomediasarja, josta on tehty viisi tuotantokautta vuosina 2007, 2008, 2010, 2011 ja 2014. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1.
Sarja kertoo Brockmanin perheestä, johon kuuluu isä, äiti ja kolme lasta. Pääosissa esiintyvät vanhempina Sue (Claire Skinner) ja Pete (Hugh Dennis) ja lapsina viisivuotias Karen (Ramona Marquez), noin seitsemänvuotias Ben (Daniel Roche) ja murrosikää lähestyvä Jake (Tyger Drew-Honey). Sarjan dialogi perustuu osaksi improvisointiin.
Verkkopankki

Verkkopankilla tarkoitetaan pankin tarjoamia internetsivuja, joiden kautta pankin asiakas voi hoitaa raha-asioitaan sähköisesti. Verkkopankin palveluihin eli sähköisiin pankkipalveluihin kuuluvat esimerkiksi laskujen maksaminen, tilin saldon tarkastaminen ja lainananominen.
Verkkopankin palveluhinnat ovat yleisesti pankkikohtaisia. Nykyään käytännössä kaikilla pankeilla on verkkopankkipalvelu. Ennen nykymuotoisia Internet-pohjaisia verkkopankkipalveluita sähköiset pankkipalvelut perustuivat erillispuhelinverkkoyhteyksiin, ja niihin yhdistettiin puhelinverkkomodeemilla.
Suomen ja samalla Euroopan ensimmäinen verkkopankkipalvelu, OP-verkkopalvelu, avattiin vuonna 1996.
FA Trophy

The Football Association Challenge Trophy eli FA Trophy on Englannin jalkapalloliiton hallinnoima jalkapallokilpailu. Kilpailu on suunnattu 5-8. tasojen puoliammattilaisseuroille. Ensimmäinen FA Trophy järjestettiin 1969. Turnaus pelataan pudotuspelisysteemillä. Suurin osa loppuotteluista on pelattu Wembleyllä.
Ensimmäinen FA Trophy järjestettiin 1969–70 ja turnaukseen osallistui kahdeksan The Football Leagueen osallistuvaa joukkuetta, joista Macclesfield Town voitti. FA Amateur Cup järjestettiin viimeisen kerran 1974, jonka jälkeen turnaus on ollut puoliammattilaisseuroille mahdollisuus voittaa maanlaajuinen cup. Scarborough, Telford United ja Woking ovat voittaneet FA Trophyn kolmesti. Clive Walker on ainut pelaaja, joka on voittanut turnauksen neljästi.
Loppuottelut.
U = Uusintaottelu
Ari Tammivaara

Ari Tammivaara (s. 20. elokuuta 1966) on suomalainen koripallovalmentaja. Vuosina 2014–2016 hän toimi Suomen Koripalloliiton valmennuspäällikkönä ja 2018–2022 Koripalloliiton toimitusjohtajana. 
Ura.
Tammivaara aloitti pääsarjavalmentamisen Namika Lahdessa vuonna 1994. Hänen valmentamanaan seura voitti koripallon Suomen cupin vuonna 1994 sekä SM-hopeaa vuonna 1996. Samana kautena hänet valittiin Suomessa vuoden valmentajaksi. Tammivaara lopetti seuran päävalmentajana kauden 1997–1998 jälkeen ja siirtyi Bundesliigassa pelanneeseen USC Freiburgiin. Seura putosi pääsarjasta yhden kauden jälkeen, mutta Tammivaara jatkoi päävalmentajana helmikuuhun 2001 saakka, jolloin hän siirtyi Suomen koripallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Hän toimi maajoukkueen valmentajana kaksi kautta, mutta vuonna 2004 hän siirtyi alasarjoissa pelanneeseen Mitteldeutscheriin, joka oli vielä samana vuonna voittanut EuroCup Challengen. Seura oli kuitenkin ajautunut talousvaikeuksiin ja Tammivaara sai päävalmentajan paikan. Kolmen valmennuskautensa aikana Tammivaara nosti seuran 2. Bundesliigaan ja lähelle pääsarjapaikkaa. Kauden 2006–2007 jälkeen hän lopetti seuran valmentamisen. Tämän jälkeen Tammivaara toimi Suomen nuorten maajoukkueiden valmentajana, mutta joulukuussa 2010 hän siirtyi Kauhajoen Karhun päävalmentajaksi.. Hän toimi Karhun päävalmentajana yhteensä neljän kauden aikana, jolloin joukkue ylsi jokaisena keväänä pudotuspeleihin. Tammivaaran alaisuudessa joukkueen paras sijoitus oli neljäs, joka tapahtui kaudella 2012–2013. Suomen Koripalloliiton valmennusjohtajaksi Tammivaara siirtyi syksyllä 2014 tehtävää aiemmin hoitaneen Henrik Dettmannin siirryttyä Suomen Olympiakomitean Huippu-urheiluyksikköön palloilulajien vastuuvalmentajaksi. Vuoden 2018 alussa Tammivaara aloitti Suomen Olympiakomitean Huippu-urheiluyksikön joukkuepelien vastuuvalmentajana. Toukokuussa 2018 hän siirtyi Suomen Koripalloliiton toimitusjohtajaksi ja toimi tehtävässä lokakuuhun 2022 asti.
Kun Hunttalan Matti Suomen osti

Kun Hunttalan Matti Suomen osti on lokakuussa 1984 ensi-iltansa saanut suomalainen komediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Markku Onttonen. Elokuva perustuu Simo Hämäläisen romaaniin "Kättenpäällepanijat: Ilosteleva kertomus nuoresta miehestä matkalla jossain Suomessa" vuodelta 1982. Elokuvan pääosissa nähdään Pekka Laiho, Heikki Kinnunen, Ahti Kuoppala ja Leena Uotila.
Elokuvan tapahtumapaikkana toimii kuvitteellinen Hukansalmen kunta. Elokuva kuvattiin heinä-elokuussa 1984 Pornaisissa, Punkaharjulla, Tuusulassa, Helsingissä, Kirkkonummella, Vihdissä ja Korpilahdessa.
Elokuvan kaksi laulua julkaistiin myös Reijo Hirvelän laulamana maxisinglenä vinyylilevynä. Itse elokuva on julkaistu VHS-kasettina vuosina 1985 ja 1989 sekä DVD-levylle 2000-luvulla sekä vuonna 2015. Elokuvasta on nähtävillä 4K-restauroitu versio Elonet-internetsivustolla.
Soundtrack.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Rauno Lehtinen.
Karabudahkentin piiri

Karabudahkentin piiri (; kumykiksi Къарабудагъгент район, "Qarabudağgent raion"; dargiksi Къарабудагъкентла район, "Karabudagkentla raion") on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 1429,2 neliökilometriä. Asukkaita on 71 900 henkeä (vuonna 2010).
Karabudahkentin piiri sijaitsee Dagestanin keskiosassa Kaspianmeren rannikolla ja vuoriston reuna-alueella. Se rajoittuu pohjoisessa Mahatškalan ja Kaspijskin kaupunkeihin, lännessä Buinakskin ja Levašin piireihin ja etelässä Sergokalan ja Kajakentin piireihin sekä Izberbašin kaupunkiin.
Piiriin kuuluvat Manasin ja Atši-Sun kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä 12 maalaiskuntaa: Adanak, Agatšaul, Geli, Gubden, Gurbuki, Dorgeli, Kaka-Šura, Karabudahkent, Manaskent, Paraul, Ullubijaul ja Zelenomorsk. Hallinnollinen keskus on Karabudahkentin kylä, josta on 42 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 18. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 64,1 % piirin asukkaista on kumykkeja, 33,7 % dargeja ja 1,1 % lakeja. Kaupunkiväestön osuus on 10,0 % (vuonna 2010).
Piirin kautta kulkee Donin Rostovin ja Azerbaidžanin rajan välinen M29-valtatie, Moskovan ja Bakun välinen rautatie sekä Manasin–Sergokalan ja Karabudahkentin–Džangutain maantiet. Piirin alueella sijaitsee myös Mahatškalan kansainvälinen lentokenttä.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut karjanhoitoon sekä viinirypäleiden, viljan, hedelmien ja vihannesten viljelyyn. Piirin alueella toimii kaksi suurkanalaa. Teollisuus on keskittynyt maataloustuotteiden, varsinkin viinirypäleiden jalostukseen. Lisäksi on rakennustarviketeollisuutta. Lezzetin parantolan yhteydessä toimii kivennäisvesipullottamo. Seudulla on myös lukuisia lomakyliä.
Piirissä toimii 12 lastentarhaa ja 26 koulua. Kulttuurilaitoksia ovat 17 kerhotaloa, 18 kirjastoa ja neljä museota.
Nähtävyyksiin kuuluu luonnonkaunis Bekenezin lähde, Gentorunin (Ermenjurtin) ja Guržijurtin muinaislinnat sekä hunnien pääkaupungin Varatšanin (Urtsekin) jäänteet. Ullubijaulin kylässä on dagestanilaisen bolševikkivallankumouksellisen Ullubi Buinakskin kotimuseo.
Paikallislehtinä ilmestyvät kumykinkielinen "Rajonnu jašawu", darginkielinen "Šila djah" ja venäjänkielinen "Budni raiona" (”Piirin arkea”).
Valkohuulilehtisammakko

Valkohuulilehtisammakko ("Litoria infrafrenata") on suurimpia lehtisammakkolajeja kasvaen lähes 15 cm pitkäksi. Se on päältä yleensä vihreä, mutta voi olla pronssinvärinenkin. Vatsa on valkoinen. Nimensä mukaisesti sillä kulkee valkea juova ylähuulessa. Valkohuulilehtisammakolla on pitkät ja hoikat raajat ja tarttumalevyt varpaissa, joiden avulla se liikkuu ketterästi kasvillisuudessa, mutta on hidas maalla. Takajaloissa on raitoja, jotka ovat naaraalla valkoisia ja koiraalla vaaleanpunaisia. Koiraat kerääntyvät veden äärelle parittelemaan. Ne kurnuttavat 3–4 metrin korkeudessa oksilla. Munat lasketaan veteen. Valkohuulilehtisammakko elää melko yleisenä Uudessa-Guineassa ja ympäröivillä saarilla sekä Australian koilliskärjessä. Se elää metsissä ja puutarhoissa.
Bodøn lentoasema

Bodøn lentoasema on lentoasema Bodøn kaupungissa Norjassa. Lentoasema on Norjan seitsemänneksi suurin noin 1,5 miljoonalla vuotuisella matkustajalla. Asemalla on yksi kiitotie. Lentoasema valmistui vuonna 1937.
Lentoasemalta lennetään 18 kotimaan kohteeseen ja muutamiin ulkomaan kohteisiin, mutta kansainvälisistä reiteistä suurin osa on vain sesonkireittejä. Aseman omistaa ja sitä ylläpitää Avinor. Samalla lentokentällä toimi vuoteen 2022 Bodøn lentotukikohta, joka oli kylmän sodan aikana ja jälkeenkin Norjan ilmavoimien päätukikohta.
Evankelis-luterilainen tunnustuskirkko

Evankelis-Luterilainen Tunnustuskirkko () (ELBK) on evankelis-luterilainen vapaakirkko Ruotsissa ja Norjassa. Kirkko perustettiin vuonna 1974 ja sai nykyisen nimensä vuonna 1990. Kirkolla on kolme seurakuntaa Ruotsissa (Skellefteå, joka on perustettu 1975, Uppsala, Yxenhult) ja vuodesta 1978 yksi seurakunta Norjassa (Knapstad Hobølissa). Jäseniä oli noin 50 vuonna 2008 (110 vuonna 2006) .
Kuten Luterilainen Tunnustuskirkko (LBK) hyväksyy Evankelis-Luterilainen Tunnustuskirkko Tunnustuskirjat tunnustuksenaan. Kirkoilla on erimielisyyksiä koskien pappisvirkaa ja ehtoollista.
ELBK:lla on kirkolliset yhteydet vuodesta 2006 Evankelis-luterilaiseen vapaakirkkoon Tanskassa. Aiemmin sillä oli yhteys myös Luterilaisiin seurakuntiin Tukholman ja Uumajan alueella, mutta ELBK:n alettua tehdä yhteistyötä Missionsprovinsenin kanssa yhteys noihin seurakuntiin katkesi. Vuonna 2025 ELBK alkoi tehdä yhteistyötä myös norjalaisen Det evangelisk-lutherske stift i Norge:n kanssa, joka on edellä mainitun Missionsprovinsenin norjalainen sisaryhteisö.
Plan Bee

Plan Bee moottoripyörä-stunt show -ryhmä oli yksi Euroopan tunnetuimmista ryhmistä ja varmasti myös Suomen tunnetuin. Plan Bee ryhmä perustettiin vuonna 2001, ja silloin siihen kuului seitsemän jäsentä. He olivat Tane Tammela, Juho Puurunen, Jukka Suloranta, Samu Kemppainen, Janne Uskali, Jere Kivilaakso ja Joni Tammela.
Vuosien varrella ryhmä pieneni viiteen henkeen, Joni Tammelan ja Tane Tammelan lähtiessä tekemään Jonille soolouraa. Vuonna 2007 KTM-moottoripyörämerkki teki merkittävän liikkeen ja halusi Plan Bee tiimin siipiensä alle. Tästä lähtien tiimi ajoi KTM-merkkisillä moottoripyörillä. Keväällä 2008 Jere päätti lopettaa stunttailun ja hänen tilalle tuli Sami Dinler. Isoin esiintyminen Plan Bee -tiimillä oli Saksan Hockenheimin NitrOlympx tapahtumissa vuonna 2007 ja 2008. Katsomossa hurrasi reilut 80 000 katsojaa suomalaisille hurjapäille.
Jouluna 2009 tiimi päätti kuitenkin laittaa kypärät hyllylle, koska osalla kuskeista oli motivaatiot siirtynyt muihin lajeihin. Sami Dinler ja Janne Uskal, jatkoivat kuitenkin stunttiuraa uudella stunt-tiimillä nimeltä Dusters.
Rakkaat muistot

Rakkaat muistot on Terence Daviesin käsikirjoittama ja ohjaama brittiläinen elokuva vuodelta 1988. Se kertoo työväenluokkaisen perheen elämästä Liverpoolissa 1940- ja 1950-luvuilla, kun kevyt musiikki ja elokuvat ja muu viihde leviävät pikkukaupunkiin.
Elokuva voitti useita palkintoja eri elokuvajuhlilla.
Tämä elokuva valittiin 1900-luvun vaikuttavimpien brittiläisten elokuvien joukkoon BFI:n kyselyssä vuonna 1999.
Bjarozauka

Bjarozauka () eli Berjozovka (, , ) on pieni kaupunki Lidan piirissä Valko-Venäjän länsiosissa Hrodnan alueella. Kaupungin väkiluku oli lokakuun 2009 väestönlaskennassa 10 835.
Liikenneyhteydet.
Bjarozauka on Itämereen laskevan Niemenin itärannalla joen yläjuoksulla. Kaupunki on maanteitse 28 kilometriä Lidan kaakkoispuolella ja 27 kilometriä Navahrudakista luoteeseen. Kantatie P11 yhdistää Bjarozaukan 9 kilometriä kaupungin länsipuolella Liettuan Vilnasta Lidan kautta saapuvaan pohjois-eteläsuuntaiseen M11-valtatiehen (eurooppatie E85), etelässä tämä valtatie jatkaa Kobryniin ja Ukrainaan.
Lasitehdas.
Kaupungissa sijaitsee Valko-Venäjän tunnetuimpiin kuuluva perinteikäs Neman-lasitehdas.
Sievikkikasvit

Sievikkikasvit (Hydrophyllaceae) on Boraginales-lahkoon kuuluva koppisiemenisheimo, joka on aiemmin viety alaheimona lemmikkikasveihin (Boraginaceae).
Tuntomerkit.
Sievikkikasvit ovat enimmäkseen yksi- tai monivuotisia, karkea- tai rauhaskarvaisia ruohoja, joiden lehtiasento on tavallisesti kierteinen, harvoin vastakkainen. Lapa on liuskoittunut, harvoin lehdyköiksi jakautunut, ja tavallisesti hammaslaitainen, harvoin ehytlaitainen, sekä sulka-, harvoin kourasuoninen. Kukat ovat tavallisesti kiemura-kukinnoiksi järjestäytyneitä, harvoin yksittäin lehtihangoissa. Kukinnossa ei tavallisesti ole ylä- eikä tukilehtiä. Molemmat kehäkiehkurat ovat yhdislehtisiä, teriö voi toisinaan olla kierteinen eli kontortti ja teriön liuskat voivat olla sahalaitaiset. Heteiden tyvellä on tavallisesti suomut. Sikiäimessä on turvonneet istukat, ja sikiäimen kärkeen kiinnittyvä vartalo on enemmän tai vähemmän haarainen jopa tyvestä alkaen; haarojen päässä on tavallisesti pistemäinen, harvoin pallomainen luotti. Hedelmä on rakokota, harvoin sekä selkä- että liiteluomainen tai yhtä harvoin avautumaton. Siemenessä on runsas tai vähäinen endospermi, joka on joskus kirjava. Alkion imuelimissä eli haustorioissa on sivu-ulokkeet.
Levinneisyys.
Sievikkikasvit on amerikkalainen kasviheimo. Sen lajit kasvavat Pohjois- ja Etelä-Amerikan länsiosissa keskittyneinä Pohjois-Amerikan lounaisosien kuiville alueille.
Luokittelu.
Sievikkikasvit kuuluvat Boraginales-lahkon evoluutiopuussa haaraan, jossa ovat myös mihinkään heimoon sijoittumaton tribus Nameae, heimot karhepuukasvit (Cordiaceae), eeretiakasvit (Ehretiaceae) ja heliotrooppikasvit (Heliotropiaceae). Tämä haara on toinen lahkon kahdesta päähaarasta; toiseen kuuluvat lemmikkikasvit (Boraginaceae) sukulaisineen. Sievikkikasvien haaran kasveissa on joskus epämiellyttävä tuoksu ja eräitä sille ominaisia anatomisia piirteitä siemenkuoressa, endospermissä ja alkiossa, jonka suspensori eli ripustin on pitkä.
Suvut.
Sievikkikasveja tunnetaan 240 lajia, jotka luokitellaan 11 suvuksi:
Runsaslajisin suku on hunajakukat ("Phacelia") 210 lajillaan.
Kaitagin piiri

Kaitagin piiri (; dargiksi Хайдакьла район, "Haidakla raion"; kumykiksi Гьайдакъ район, "Ğaidaq raion") on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 678,24 neliökilometriä. Asukkaita on 34 600 henkeä (vuonna 2010).
Kaitagin piiri sijaitsee Dagestanin kaakkoisosassa vuoriston reuna-alueella. Se rajoittuu pohjoisessa Sergokalan ja Kajakentin, idässä Derbentin, etelässä Tabasaranin ja Agulin sekä lännessä Dahadajevin piireihin. Seudulla on runsaasti metsiä. Hyötykaivannaisiin kuuluu kalkkikivi, savi ja rakennuskivi.
Piiriin kuuluu 16 maalaiskuntaa: Ahmedkent, Baršamai, Džavgat, Džibahni, Džinabi, Džirabatši, Gulli, Jangikent, Karatsan, Kirki, Kirtsik, Madžalis, Santši, Šiljagi, Tšumli ja Varsit. Hallinnollinen keskus on Madžalisin kylä, josta on 121 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 45. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 90,4 % piirin asukkaista on dargeja ja 8,9 % kumykkeja. Suurin osa väestöstä on kaitageja, jotka puhuvat erityistä kaitagin kielimuotoa. Kaitagien, varsinaisten dargien ja kumykkien lisäksi seudulla on asunut myös vuoristojuutalaisia. Kaupunkiväestöä ei ole.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viinirypäleiden, hedelmien, viljan, vihannesten ja perunan viljelyyn. Teollisuus tuottaa viiniä ja hedelmäsäilykkeitä. Lisäksi on rakennustarvike- ja puunjalostusteollisuutta.
Piirissä toimii neljä lastentarhaa ja 40 koulua. Kulttuurilaitoksia ovat musiikkikoulu, 27 kulttuuri- ja vapaa-ajankeskusta sekä 36 kirjastoa. Paikallislehtenä ilmestyy darginkielinen "Haidakla zjahmatši" (”Kaitagin ahertaja”).
Vähänkyrön Viesti

Vähänkyrön Viesti (VäVi) on entisestä Vähänkyrön kunnasta tuleva nykyisin vaasalainen vuonna 1938 perustettu urheilun yleisseura. Sen yhdeksän jaostoa ovat ampuma-, ampumahiihto-, hiihto-, jalkapallo-, lentopallo-, paini- ja voimailu-, pesäpallo-, suunnistus-, ja yleisurheilujaosto.
Historia.
Seuran perustaminen.
VäVi perustettiin 10. huhtikuuta 1938 virallisella nimellään Voimistelu- ja urheiluseura Vähänkyrön Viesti. Seura rekisteröitiin 1. lokakuuta ja kolme kuukautta perustamisen jälkeen sen jäsenmäärä oli jo 117. Suurin osa jäsenistä oli miehiä. Aluksi seuran lajeja olivat muiden muassa pesäpallo, hiihto ja nyrkkeily. Viesti liittyi SVUL:n erikoisliittoihin vuoden 1939 tammikuussa.
Sotien jälkeen uuteen nousuun.
Toisen maailmansodan vuoksi Viestin toiminta laantui, mutta muutaman vuoden jälkeen seurassa alkoi uusi nousu. 1940-luvun lopussa Viestin miesten pesäpallon edustusjoukkue nousi maakuntasarjaan valmentajanaan Tauno Aho. 1950-luvulla Kyrölän pesäpallokenttä kunnostettiin ja se siirtyi VäVin omistukseen. Lisäksi VäVi rakensi tanssipaviljonki Huvikeskuksen, jossa vietti myös 20-vuotisjuhlaansa. 1950-luvun loppupuolella VäVi rakensi Saarenpäähän hiihto- ja urheilumajan, joka 1980-luvulla laajennettiin nykyiseen laajuuteensa.
Uuden kentän rakentaminen.
1980-luvun lopulla Vähäänkyröön alettiin toivomaan uutta urheilukenttää. Vähänkyrön kunta oli anonut miljoonan markan verran avustusta opetusministeriöltä ja hakenut 700 000 markan lainaa kenttää varten. Lainan loppusummaksi päätyi 722 000 markkaa, jotka hankittiin valtiokonttorilta. Työt aloitettiin vuoden 1989 loppupuolella ja kenttän kerrottiin valmistuvan seuraavana vuonna. Urheilukenttä kuitenkin vihittiin vasta 9. kesäkuuta 1991 pidetyssä yleisurheilukilpailussa, jossa kerättiin uuden kentän ennätyksiä eri lajeihin. Kentän lopulliseksi hinnaksi tuli 5,6 miljoonaa markkaa.
Vähänkyrön kunnan rakentama uusi kenttä Kyrölän lähelle paransi Viestin harrastusmahdollisuuksia jalkapallossa ja yleisurheilussa, mikä nousikin yhdeksi Viestin johtavista lajeista. 1990- ja 2000-luvuilla Viestillä on ollut toiminnassa yhdeksän jaostoa; ampuma-, ampumahiihto-, hiihto-, jalkapallo-, lentopallo-, paini- ja voimailu-, pesäpallo-, suunnistus- ja yleisurheilujaosto. Tosin välillä voimailujaosto toimi erillään, mutta käytännöllisyyden vuoksi se yhdistettiin painin kanssa. Vielä 1980-luvulla toiminut talousvaliokunta lakkautettiin vuosikymmenen vaihteessa ja sen tehtävät siirtyivät Viestin johtokunnalle.
Talous.
Vähänkyrön Viestin taloudellinen tilanne on lähes aina mennyt yhteiskunnan taloudellisen tilanteen mukaan. On mennyt hyvin, jos yhteiskunnallakin on mennyt hyvin, mutta seuralla on ollut myös vaikeuksia. Rahan hankkiminen seuran toimintaan on aina ollut tärkeässä asemassa. Jo ensimmäisenä toimintavuonnaan Viesti järjesti arpajaiset, joiden pääpalkintona oli 8000 markan arvoinen moottoripyörä. Talkootyön merkitys oli seuran alkuvuosina tärkeää ja viime vuosina sen merkitys on jälleen kasvanut.
Vain elämää – Kootut levytykset 1965–1990

Vain elämää – Kootut levytykset 1965–1990 on vuonna 2010 julkaistu kokoelmalevyboksi, johon on koottu lähes kaikki Irwin Goodmanin levyttämät kappaleet. Boksi sisältää 14 CD:tä, jotka sisältävät 327 laulua, sekä 228-sivuisen "Vain elämää" -kirjan. Kirja sisältää Veikko Salmen kirjoittaman muistelo-osuuden sekä Juha Rantalan kirjoittaman musiikillisen elämäkerran.
Green Card (liikennevakuutus)

Vihreä kortti eli Green Card on vakuutusyhtiön antama, kansainvälinen todistus voimassa olevasta liikennevakuutuksesta ajoneuvolle. 
Ajoneuvolla rekisteröintimaan ulkopuolella liikuttaessa vihreä kortti tulee olla mukana ajoneuvossa. Todistuksella voidaan osoittaa esimerkiksi rajaviranomaisille liikennevakuutuksen voimassaolo. Lisäksi vihreä kortti tulee näyttää mahdollisen liikennevahingon sattuessa.
Vihreä kortti on voimassa lähes koko Euroopassa sekä joissakin Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan maissa.
Saatu vakuutusturva voi poiketa eri sopimusmaissa toisistaan. Korvaustaso pelkän vihreän kortin kautta saadun vakuutuksen perusteella voi olla Suomeen verrattuna pieni.
Armfeltin koulu

Armfeltin koulu on peruskoulu Salon kaupungissa Halikossa. Koulun nimi oli Halikon kuntaan kuuluessaan, vuoteen 2009 asti nimeltään Halikon yläaste. Koulu palvelee Halikon, Kuusjoen, Pajulan, Hajalan ja osaa Ollikkalan alueiden 1.–9 -luokkalaisia, joita koulussa on yhteensä noin 910. Opettajia koulussa on 79. Armfeltin koulun tämän hetkisenä rehtorina toimii Jaana Talvitie.
Armfeltin koulussa on ensimmäisellä luokalla kaksi yleisopetuksen rinnakkaisluokkaa, toisella luokalla on kaksi rinnakkaisluokkaa, kolmannella luokalla on kolme rinnakkaisluokkaa, neljännellä luokalla on kaksi rinnakkaisluokkaa, viidennellä luokalla on kaksi rinnakkaisluokkaa ja kuudennella luokalla on kolme rinnakkaisluokkaa. Lisäksi koulussa on kolme erityisluokkaa vuosiluokilla 1.–6. Seitsemännellä luokalla on kahdeksan rinnakkaisluokkaa, kahdeksannella luokalla on kymmenen rinnakkaisluokkaa ja yhdeksännellä luokalla on yhdeksän rinnakkaisluokkaa. Lisäksi koulussa toimii joustavan perusopetuksen jopo-luokka ja kolme yksilöllistetyn opetuksen Y-luokkaa.
Märynummen koulu

Märynummen koulu on peruskoulun alakoulu Salon kaupungin Halikon pitäjän Märynummella. Koulun historia alkaa Nummen kansakouluna. Vanha alakoulurakennus valmistui 1914, ja sitä laajennettiin vuonna 1988.
Märynummen koulu on neljäopettajainen kyläkoulu. Vuonna 2019 peruskoulussa opiskeli yhteensä 63 oppilasta. .
Kouluun kuului aiemmin myös vuonna 1954 rakennettu yläkoulurakennus, mutta se poistettiin käytöstä sisäilmaongelmien vuoksi vuonna 2018, ja purettiin vuonna 2020. Tilalle Salon kaupunki rakennutti uuden hirsirunkoisen koulu- ja päiväkotirakennuksen, joka valmistui syksyllä 2021.
Vuoden 1914 alakoulurakennus säilyy kädentaitojen opetuksen sekä kylän eri toimijoiden ja iltakäytön, muun muassa kyläyhdistyksen ja nuorison käytössä. Täysin remontoidussa alatalossa on myös kaksi koululuokkaa.
Blindead

Blindead on puolalainen sludge metal/progressiivinen doom metal -yhtye, jonka perustivat vuonna 1999 Michał ”Zima” Zimorski ja Mateusz Maurycy ”Havoc” Śmierzchalski. Yhtyeen alkuperäinen nimi oli Incorrect Personality, mutta se vaihdettiin myöhemmin nykyiseen.
Diskografia.
EP:t
Jäsenet.
Entiset jäsenet
Eau Claire (Wisconsin)

Eau Claire on kaupunki Eau Clairen piirikunnassa Wisconsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 68 802. Vuosina 2010–2019 väkiluku kasvoi 3,9 prosenttia. Kaupungin pinta-ala on 83 neliökilometriä. Eau Claire sai kaupunkioikeudet vuonna 1872.
Pikkuraitahuuhkaja

Pikkuraitahuuhkaja ("Bubo poensis") on pöllöihin kuuluva lintu.
Sen esiintymisaluetta Länsi- ja Keski-Afrikassa ovat Angola, Kamerun, Keski-Afrikan tasavalta, Kongon tasavalta, Kongon demokraattinen tasavalta, Norsunluurannikko, Päiväntasaajan Guinea, Gabon, Ghana, Liberia, Nigeria, Ruanda, Sierra Leone ja Uganda.
Sen naaraan koko on 39–44 cm. Koiras on hiukan pienempi. Naaras painaa 685–815 g ja koiras noin 575 g.
Raitahuuhkaja

Raitahuuhkaja ("Bubo shelleyi") on huuhkajien sukuun kuuluva pöllölaji.
Raitahuuhkaja on väritykseltään tumma. Sen esiintymisaluetta ovat Keski- ja Länsi-Afrikka Sierra Leonesta Kongon demokraattisen tasavallan pohjoisosiin, mutta se on paikallinen ja yleensä harvinainen. Se luokitellaan vaarantuneeksi, koska se on todennäköiset melko vähälukuinen ja sen elinympäristöjä kaadetaan puutavaraksi ja maanviljelyksiä varten.
Se on kooltaan 58 cm ja kuuluu siten maailman suurimpiin pöllöihin. Afrikan sademetsien huuhkajista se on suurikokoisin.
HMS Opportune (G80)

HMS Opportune (viirinumero G80) oli Britannian kuninkaallisen laivaston O-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. syyskuuta 1939 ensimmäisessä hätälaivueessa () John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 28. maaliskuuta 1940. Alus laskettiin vesille 21. tammikuuta 1942 ja valmistui 14. elokuuta 1942. Valmistumista viivästytti tavarantoimittajien pommituksissa kärsimät vauriot sekä telakan ilmapommitus joulukuussa 1940.
Palvelus.
Toisen maailmansodan päätyttyä alus siirrettiin Portsmouthiin sukellusveneiden maalilaivaksi sekä paikallislaivueeseen. Vuonna 1950 alus siirrettiin modernisoitavaksi, mistä palattuaan se siirrettiin Noren paikallislaivueeseen. Se siirrettiin Chathamin reserviin marraskuussa 1952 ja heinäkuussa 1953 edelleen Portsmouthiin. Alus sijoitettiin poistolistalle 1954 ja myytiin BISCOlle marraskuussa 1955. Alus saapui 25. marraskuuta hinattuna T. W. Wardille Milford Haveniin romutettavaksi.
HMS Orwell (G98)

HMS Orwell (viirinumero G98) oli Britannian kuninkaallisen laivaston O-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. syyskuuta 1939 ensimmäisessä hätälaivueessa () John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 20. toukokuuta 1940. Alus laskettiin vesille 2. huhtikuuta 1942 ja valmistui vielä samana vuonna 17. lokakuuta, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 410 872 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus.
Vapauduttuaan operaatio Deadlightista alus liitettiin Portsmouthin paikallislaivueeseen. Se siirrettiin 1947 Harwichin reserviin, josta se siirrettiin vuoden 1947 huollon jälkeen edelleen Chathamiin. Alus päätettiin 1952 muuttaa Rosythissä tyypin 16 sukellusveneidentorjuntafregatiksi ja muutostöiden valmistutta se oli Clydessä sukellusveneiden maalilaivana.
Alus siirrettiin Devonportin paikallislaivueeseen, josta se määrättiin 1958 telakalle huollettavaksi. Huollosta palattuaan alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin Chathamissa reserviin. Rosythissa tehdyn huollon huollon jälkeen alus oli lyhyen aikaa palveluksessa ennen paluuta reserviin. Alus siirrettiin 1961 Portsmouthiin ja myytiin 1965 romutettavaksi. Alus saapui 28. kesäkuuta hinattuna J. Cashmerelle Newportiin romutettavaksi.
HMS Obdurate (G39)

HMS Obdurate (viirinumero G39) oli Britannian kuninkaallisen laivaston O-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. syyskuuta 1939 ensimmäisessä hätälaivueessa () William Denny and Brothersilta Dumbartonista, missä köli laskettiin 25. huhtikuuta 1940. Alus laskettiin vesille 19. helmikuuta 1942 ja valmistui vielä samana vuonna 3. syyskuuta miinalaivaksi varustettuna.
Palvelus.
Euroopan sotatoimien päätyttyä alus oli Portsmouthissa torpedokoulutusaluksena, kunnes se siirrettiin helmikuussa 1948 reserviin. Alus makasi ankkurissa Harwichissa lukuun ottamatta huoltoja Cammell Lairdin telakalla 1949 ja 1952. Alus palasi palvelukseen 21. heinäkuuta 1953 Liverpoolissa liitettynä Chathamin paikallislaivueeseen. Alus palautettiin reserviin 1957 ja sijoitettiin poistolistalle.
Alusta käytettiin räjäytysten koealuksena Rosythissa huhtikuusta 1959 alkaen 30. marraskuuta 1964 saakka, jolloin se myytiin BISCOlle. Alus saapui vielä samana päivänä T. E. Wardille Inverkeithingiin romutettavaksi.
HMS Obedient (G48)

HMS Obedient (viirinumero G48) oli Britannian kuninkaallisen laivaston O-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. syyskuuta 1939 ensimmäisessä hätälaivueessa () William Denny and Brothersilta Dumbartonista, missä köli laskettiin 22. toukokuuta 1940. Alus laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1942 ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 30. lokakuuta miinalaivaksi varustettuna.
Palvelus.
Alus sijoitettiin 1961 poistolistalle ja myytiin BISCOlle. Alus saapui 19. lokakuuta 1962 Hugh Bolcowille Blythiin romutettavaksi.
Ruukki (varhainen teollisuusalue)

Ruukki tarkoittaa historiallista teollisen metallintuotannon yksikköä Pohjoismaissa, etenkin Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa. Ruukkien ympärille kehittyi kokonaisia kyläyhteisöjä. Nykyäänkin tunnettuja, kunnostettuja ruukkialueita Suomessa ovat muun muassa Teijon ruukki, Noormarkun ruukki sekä entisen Pohjan kunnan alueella sijaitsevat Fiskarsin, Antskogin ja Billnäsin ruukit.
Suomen teollinen kehitys alkoi rautaruukeista, joista ensimmäisiä perustettiin jo 1600-luvulla. Suomalaisten rautaruukkien masuunit käyttivät järvimalmia pitkälle 1800-luvun lopulle, kunnes rautakaivosten rautamalmi syrjäytti sen raudan raaka-aineena.
Historia.
Ensimmäiset ruukkialueet muodostuivat Suomeen jo Ruotsin vallan aikana 1500-luvulla. Raudan ja kuparin lisäksi ruukeissa valmistettiin muun muassa erilaisia metallituotteita. Ruukit olivat lähes omavaraisia ja niillä oli tyypillisesti muun muassa oma kirkko, koulu ja lääkäri. Ruukit olivat ikään kuin valtioita valtion sisällä ja niiden yhteiskuntamalli oli hyvin hierarkkinen.
Ruukinisäntä, eli ruukinpatruuna oli arvojärjestyksessä ensimmäinen ja mestarit toimivat esimiehinä. Heidän jälkeensä tulivat ammattimiehet ja muut ruukin työntekijät. Ammatti opittiin oppipoika–kisälli–mestari-järjestelmän mukaisesti.
Ensin yhteisöt olivat melko pieniä, mutta ajan mittaan ne kasvoivat ja monet niistä muodostivat lopulta monipuolisia yhdyskuntia.
Ruukkien toiminta nykyään.
Suomessa on ollut ainakin 134 ruukkia.
Useimmat ruukki-alueista ovat hävinneet lähes jäljettömiin, mutta joissakin on käsityöläistoimintaa vielä nykyään. Suomessa ruukkeja on restauroitu Museoviraston johdolla. Kunnostettujen ruukkien alueella voi tutustua entisaikojen ruukkilaisten elämään ja työhön.
Tunnettuja ruukkeja Suomessa.
Tunnettuja ruukkeja, joita on restauroitu Museoviraston johdolla, ovat esimerkiksi Ahlströmin ruukit Noormarkussa ja Kauttualla, Leineperin ruukki Kullaalla, Möhkön ruukki Ilomantsissa, sekä Ruotsinpyhtäällä sijaitseva Strömforsin ruukki. Muita tunnettuja ruukkeja ovat esimerkiksi Teijon, Billnäsin, Fiskarsin, Haapakosken, Kurimon ja Ämmän ruukit.
Fairfield Shipbuilding and Engineering Company

Fairfield Shipbuilding and Engineering Company oli brittiläinen laivanrakennusyritys, joka toimi Govanin alueella Clyde-joen varrella Glasgowissa Skotlannissa. Fairfields, kuten yhtiötä usein lyhyesti kutsutaan, oli aikansa tärkeimpiä sotalaivojen valmistajia maailmassa, se myi maailmansotien välillä runsaasti aluksia Kuninkaalliselle laivastolle sekä laivastoille ympäri maailmaa. Yhtiö valmisti myös risteilyaluksia kuten ennätyksiä rikkoneita Cunard Linen ja Canadian Pacificin aluksia. Se valmisti myös Kanaalin liikenteeseen nopeita postialuksia sekä erilaisia lauttoja esimerkiksi Bosporin salmen liikenteeseen sekä Niilin turisimia varten.
Historia.
Charles Randolph aloitti 1834 yhtiön liiketoiminnan toimittaessaan valmistamiaan kaivostarvikkeita toiminimellä "Randolph &amp; Elliott". Hän valmisti tuotteensa Tradestonissa Glasgowissa. John Elder liittyi yhtiöön 1852 ja laivanrakennus eriytettiin 1858 Govanin vanhalle telakka-alueelle toiminimelle "Randolph, Elder and Company", jonka ensimmäinen alus "No 14" valmistui 1861.
Toiminta siirtyi 1868 uudelle Fairfieldin maatilalle rakennetulle telakalle, ja yhtiön nimi muutettiin 1886 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyksi. Tällöin yhtiön pääomistajana oli Sir William Pearce.
Yhtiö perusti 1905 Coventry Ordnance Worksin yhdessä Yarrow Shipbuildersin ja muutamien muiden kanssa. Yhtiö liitettiin 1919 Northumberland Shipbuilding Groupia, jolloin Alexander Kennedystä tuli toimitusjohtaja. Kennedystä tehtiin 1930 Fairfieldin hallituksen puheenjohtaja, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1935, jolloin Lithgows valtasi yrityksen. 
Yhtiöstä tuli 1968 osa Upper Clyde Shipbuilders konsernia, joka kaatui 1971. Yhtiö perustettiin uudelleen Govan Shipbuildersin nimellä, joka 1977 kansallistettiin sekä liitettiin osaksi British Shipbuilders yhtymää. Kansallistetun yhtymä myytiin 1988 paloina, jolloin entinen Fairfieldin telakka myytiin Kvaernerille. Telakasta muodostettiin Kvaerner Govan. Telakka myytiin 1999 edelleen BAE Systems Marinelle ja nykyisin se tunnetaan nimellä BAE Systems Surface Ships.
M/S Skandia

M/S Isla de Cubagua (entiseltä nimeltään M/S Skandia) oli alus, jonka Silja Line tilasi ensimmäiseksi varsinaiseksi autolautakseen. Se laskettiin vesille 28. marraskuuta 1960 Helsingin Wärtsilän telakalta. Lautassa oli ensimmäisenä Suomessa läpiajettava autokansi, johon mahtui 175 henkilöautoa tai vaihtoehtoisesti 100 henkilöautoa ja 20 rekkaa. Suunnittelussa oli panostettu myös viihteeseen; aluksessa oli esimerkiksi elokuvateatteri, ravintoloita ja parturi-kampaamo. 136 hyttipaikan lisäksi "Skandiassa" oli uutuutena 114 ”lentokonetuolia” kansimatkustajille. 
"Skandia" liikennöi vuodesta 1961 Turun ja Tukholman välisellä reitillä. Vuotta myöhemmin, vuonna 1962, tuli samalle reitille liikenteeseen "Skandian" sisaralus "M/S Nordia". "Skandia" myytiin vuonna 1974 Venezuelaan nimellä "Isla de Cubagua".
Rakentaminen.
Alus tilattiin Wärtsilän Hietalahden telakalta Helsingistä. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 369, ja se laskettiin vesille 28. marraskuuta 1960. Se luovutettiin 10. toukokuuta 1961 Siljalle.
Käyttöhistoria.
Alus liikennöi 28. toukokuuta alkaen Turusta Maarianhaminan kautta Norrtäljeen. Vaikean jäätilanteen vuoksi aluksen määräsatamana oli 20. helmikuuta – 2. maaliskuuta 1963 Tukholma. Alus oli poissa liikenteestä 16.–31. maaliskuuta, mutta se palasi reitilleen Turusta Norrtäljeen. Alus oli telakalla huollettavana 4.–23. syyskuuta 1965, minkä jälkeen se palasi Ruotsin ja Suomen väliseen liikenteeseen.
Silja Line päätti 4. joulukuuta 1973 poistaa palveluksestaan sisarukset "Skandian" ja "Nordian", jotka ankkuroitiin Turkuun odottamaan kohtaloaan. "Skandia" myytiin syyskuussa 1974 Pampatariin Venezuelaan rekisteröidylle Naviera Oriental C.A.:lle, joka kastoi sen "Isla de Cubaguaksi". Alus sijoitettiin Puerto la Cruzin ja Isla de Margaritan väliseen liikenteeseen. Aluksen hallinta siirrettiin vuonna 1980 Consolidata de Ferry CA:lle Caracasiin. 
Uppoaminen Atlantilla.
Alus myytiin maaliskuussa 1986 tuntemattomalle kreikkalaiselle varustamolle. Kun alusta hinattiin Atlantilla Puerto La Cruzista Pireukseen, se sai vuodon. Vuoto laajeni niin suureksi, että lautta upposi lähellä Madeiraa.
MTV Komedia

MTV Komedia (aiemmin "MTV3 Komedia") oli maksullinen MTV3 Kanavapakettiin ja myöhemmin MTV Total -kanavapakettiin kuulunut televisiokanava, jonka ohjelmisto koostui komediasarjoista, komediaelokuvista ja stand-upista.
Kanava aloitti lähetyksensä 15. joulukuuta 2010. Se korvasi MTV3 Kanavapaketissa MTV3 AVAn, joka siirtyi ilmaiskanavaksi kaapeliverkkoon. MTV Komedia näkyi kaapeli-, iptv- ja satelliittijakelussa. Antenniverkossa kanavaa ei ollut.
MTV Komedian, MTV Sarjan ja MTV Fakta XL:n lähetykset lopetettiin 31. maaliskuuta 2014 vähäisten katsojalukujen vuoksi.
Dharamsala

Dharamsala tai Dharamshala (, ) on Kangran piirikunnan pääkaupunki Pohjois-Intiassa Himachal Pradeshin osavaltiossa. Dharamsala toimii Tiibetin pakolaishallituksen keskuksena sekä maanpaossa elävän Dalai-laman asuinpaikkana, jonka seurauksena kaupunkiin on kerääntynyt suuri tiibetiläisyhteisö. Dharamsala on myös turistien suosima matkakohde, jossa sijaitsee runsaasti hotelleita sekä ravintoloita. 
Maantiede.
Dharamsala sijaitsee Intian Himachal Pradeshin osavaltiossa maan luoteisosassa. Kaupunki on Kangran laaksossa Dhauladhar-vuorilla, noin 500 kilometriä maan pääkaupungista Delhistä luoteeseen. Kaupungin korkeus merenpinnasta vaihtelee 1250–2000 metrin välillä.
Historia.
Dharamsala sai alkunsa brittien siirtomaavallan aikaina perustetusta vuoristotukikohdasta. Vuonna 1905 paikkakuntaa hävitti maanjäristys, mutta sittemmin Dharamsala jälleenrakennettiin. Kiinan kansantasavallan aloitettua Tiibetin integroimisen vuosina 1949–1951 kymmeniä tuhansia tiibetiläisiä pakeni Intiaan ja Nepaliin. Monet tiibetiläiset pakolaiset asutettiin pakolaisleireille Intiassa ja myöhemmin Intian pakolaishallitus antoi Tiibetin pakolaisille Dharamsalan. Vuonna 1960 Dharamsalaan asettui Dalai-laman ja häntä maanpakolaisuuteen seuranneiden virkamiesten perustama Tiibetin pakolaishallitus. Dharamsalasta muodostui näin tiibetiläisen pakolaisyhteisön keskus.
Väestö.
Dharamsalan asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 30 764.
Kulttuuri.
Dharamsalassa sijaitsee nykyisin esimerkiksi Dalai-laman kotiluostari ja pääasiallinen asuinpaikka Namgyal. Muita kaupungin tiibetiläisiä kohteita ovat Library of Tibetan Works and Archives, valtion oraakkelin Nechung-luostari, esittävien taiteiden instituutti Tibetan Institute of Performing Arts, tiibetiläisen lääketieteen instituutti Tibetan Medical and Astrology Institute, sekä monet eri kansalaisjärjestöjen keskustoimistot. Tiibetiläinen kulujärjestelmä eli Tibetan Childrens Village perustettiin Dharamsalassa ja sittemmin se on levinnyt myös muihin tiibetiläisiin pakolaisyhteisöihin.
Dokuzparan piiri

Dokuzparan piiri (, lezgiksi Докъузпара район, "Dokuzpara raion") on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 376,9 neliökilometriä. Lisäksi siihen kuuluu 57,0 neliökilometrin alue Tarumovkan ja 18,2 neliökilometrin alue Derbentin piirissä. Asukkaita on 14 900 henkeä (vuonna 2010).
Dokuzparan piiri on perustettu vuonna 1934. Vuonna 1960 sen alue liitettiin Ahtyn ja Magaramkentin piireihin. Uudelleen Dokuzparan piiri perustettiin vuonna 1993.
Piiri sijaitsee Dagestanin eteläosan vuoristoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Magaramkentin piiriin, etelässä ja kaakossa Azerbaidžanin tasavaltaan sekä lännessä Ahtyn piiriin. Etelärajana toimii Kaukasuksen pääharjanne. Seudun halki virtaa Samurjoki. Piirin alueella sijaitsee Venäjän eteläisin kohta, Bazardjuzjun vuori.
Piiriin kuuluu 8 maalaiskuntaa: Kaladžuh, Karakjure, Kiler, Kuruš, Mikrah, Miskindža, Novoje Karakjure ja Usuhtšai. Hallinnollinen keskus on Usuhtšain kylä, josta on 225 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 16. Ahtyn, Rutulin ja Hivin piirien asukkaiden vuonna 1967 perustama Avadanin kylä sijaitsee Derbentin piirin alueella. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 93,5 % on lezgejä, 2,7 % rutuleja, 1,6 % aguleja ja 1,6 % venäläisiä. Kaupunkiväestöä ei ole.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut rehukasvien, vihannesten ja hedelmien viljelyyn sekä karjanhoitoon. Tekipirkentissä on maailman ainoa lähdeveden voimalla toimiva vesivoimalaitos. Piirin kautta kulkee Ahtyn ja Rutulin piireihin johtava asfaltoitu maantie.
Piirissä toimii neljä lastentarhaa ja 11 koulua. Kulttuurilaitoksia ovat kaksi taidekoulua, 11 kerhotaloa ja 10 kirjastoa. 
Nähtävyyksiin kuuluu 900-luvun tienoilla rakennettu Karakjuren moskeija, Tepikirkentin moskeijat ja mausoleumi, Erenlarin pyhiinvaelluspaikka sekä vuorikiipeilyreitit.
Paikallislehtenä ilmestyy lezginkielinen "Erenlardin ses" (”Erenlarin ääni”).
Yellowstonen maanjäristys 1959

Yellowstonen maanjäristys tapahtui 17. elokuuta 1959 eteläisessä Montanassa. Järistystä seurasi mittava maanvyöry, joka surmasi 28 ihmistä ja aiheutti tieverkolle ja metsille 11 miljoonan dollarin vahingot. Maanvyörymä tukki Madison-joen virtauksen, mistä seurasi melkein 53 metriä syvän Quake-järven muodostuminen. Järistys, joka aiheutti Yhdysvaltain luoteisosien pahimmat maanvyöryt sitten vuoden 1927, huomattiin myös Wyomingissa ja Idahossa.
Amerikan Punainen Risti, Pelastusarmeija ja useat muut kansalliset ja paikalliset järjestöt lähettivät apua maanjäristyksen uhreille. Montanan ja Idahon kansalliskaartit hälytettiin myös paikalle.
Vaikutus.
Hebgen Laken alueella useat kesämökit vaurioituivat, maanteihin tuli murtumia ja episentrumin lähistöllä kolme siltaa vahingoittui pahasti. Yellowstonessa ilmaantui uusia geysireitä ja monet kuumat lähteet tulivat mutaisiksi.
Digitaalinen peli

Digitaalinen peli tarkoittaa peliä, joita pelataan jollakin digitaalisella laitteella. Tämä digitaalinen laite voi olla esimerkiksi tietokone, pelikonsoli, televisio tai matkapuhelin.
Digital Games Research Association (DiGRA) käyttää termiä "digitaalinen peli" ja sitä käyttävät myös Jason Rutter ja Jo Bryce teoksessaan "Understanding Digital Games" (2006). Termi "digitaalinen peli" on tarjottu vaihtoehtona hämmentäville ja keskenään vaihdettaville termeille kuten "tietokonepeli" ja "videopeli". Digitaalisen pelin käsitettä halutaan käyttää myös kun pelaamiseen liittyy kosketus ja äänimaailma eikä pelkkä visuaalinen elementti.
Digitaalisien pelien jakelu käyttää usein digitaalista jakelua, mutta myös fyysisten kopioiden keräilyä esiintyy edelleen.
Digitaalisia pelejä säilövät muun muassa Digital Game Museum Kaliforniassa.
Canon EOS 300

Canon EOS 300 on filmijärjestelmäkamera, jota valmistettiin huhtikuusta 1999 syyskuuhun 2002. 
Muiden edullisten SLR-kameroiden tapaan EOS 300:ssa oli peilityyppinen pentaprismaetsin "oikean" pentaprisman sijasta, sekä polykarbonaatista valmistettu runko.
Édouard Lartet

Édouard Armand Isidore Hippolyte Lartet (15. huhtikuuta 1801 Castelnau-Barbarens – 28. tammikuuta 1871 Seissan) oli ranskalainen tuomari, paleontologi, geologi ja arkeologi. Hän on yksi tärkeimpiä paleontologian perustajia. 
Elämäkerta.
Lartet syntyi eteläranskalaiseen tilanomistajasukuun. Hän opiskeli oikeustiedettä vuosina 1820-1830 Toulousessa sekä luonnonhistoriaa Collège de Francessa. Opiskelun lopetettuaan hän toimi hetken asianajajana. Tutkimustyö viehätti häntä kuitenkin enemmän. Hänestä tuli johtava vaikuttaja paleoliittisessa tutkimusperinteessä.
Lartet teki ensimmäisen fossiililöytönsä vuonna 1834 lähellä Auchia Lounais-Ranskassa. Vuonna 1836 hän löysi ihmisapinan "Pliopithecus" fossiilin. Hänen työtään tuki englantilainen Henry Christy, kun hän alkoi tutkia luolia ja asuinsijoja Dordognessa vuonna 1863. Hän sai muun muassa selville, että varhaisimmat ihmiset elivät samaan aikaan kuin mammutit, luolakarhut ja villasarvikuonot. He löysivät suuren määrän poronluita ja sarvia, joihin oli kaiverrettu hevosia, peuroja ja poroja. Vuonna 1864 Lartet löysi mammutin luunpalan La Madeleinen luolasta. Luunpalaan oli kaiverrettu elävän mammutin kuva niin taitavasti, että se osoitti sen, että ihmisten ja mammuttien on täytynyt elää samalla ajalla.
Hän ymmärsi, että paleoliittinen kausi ei ollut samanlainen koko ajan. Christy ja Lartet ymmärsivät, että kivikausi koostui ihmisen kulttuurin vaiheista, ja he julkaisivat tutkimuksen ensimmäisen osan "Reliquiae Aquitanicae" vuonna 1865; (). Massiivinen tutkimus julkaistiin kokonaisuudessaan vasta Lartet´n kuoleman jälkeen vuonna 1875 nimellä "Reliquiae Aquitanicae; Being Contributions to the Archaeology and Palaeontology of Périgord and the Adjoining Provinces of Southern France"
Vuodesta 1869 kuolemaansa asti Lartet toimi professorina pariisilaisessa Jardin des Plantes -museossa, jonka alaa paleontologia on.
Gliese 581 f

Gliese 581 f tai Gl 581 f on varmistamaton planeetta, joka kiertää tähteä Gliese 581 20 valovuoden päässä Maasta. Se on viides aurinkokunnasta löydetty planeetta ja kuudes planeetta tähdestä lähtien. Sen löytämisestä ilmoitettiin 29. syyskuuta 2010. Planeetta löydettiin säteisnopeusmenetelmän avulla HIRES -instrumentilla Keck 1 -teleskoopin avulla La Sillan tähtitornissa.
Planeetan massa on vähintään 7 Maan massaa, mikä viittaa siihen että se voi olla joko suuri maankaltainen planeetta (supermaa) tai Neptunuksen kokoinen kaasujättiläinen. Se kiertää tähteä 0,758 AU:n pääsytä, mikä on hieman enemmän kuin Venuksen etäisyys omasta Auringostamme. Planeetta on silti liian kylmä, että siellä voisi olla nestemäistä vettä, sillä Gliese 581 on punainen kääpiö. Muilla aurinkokunnan planeetalla voisi silti teoriassa olla nestemäistä vettä.
Porin puuvillatehtaan palo

Porin puuvillatehtaan palo oli aikanaan Suomen sodanjälkeisen historian tuhoisin tulipalo. Palo syttyi Porin Puuvillan kutomossa 20. toukokuuta 1981, ja sen taloudelliset vahingot kohosivat noin 100 miljoonaan markkaan. Vuoden 2011 rahassa laskettuna vahingot ovat lähes 42 miljoonaa euroa. Tulipalo oli vuoden suurin tehdaspalo koko Euroopassa. Henkilövahinkoja se ei kuitenkaan vaatinut.
Palon syttyminen.
Porin puuvillatehdas sijaitsee aivan kaupungin keskustan tuntumassa Kokemäenjoen pohjoisrannalla. Yritys oli perustettu 1898, palossa tuhoutunut kutomo oli valmistunut vuonna 1900. Kutomo oli suorakaiteen muotoinen 203 metriä pitkä ja 58 metriä leveä avonainen tehdassali.
Tehdassalissa oli yhteensä 360 kutomakonetta, joista yhden sähkömoottori syttyi tuleen 20. toukokuuta 1981 noin klo 21.20. Liekit levisivät nopeasti koneen yläpuolella olevaan liikkuvaan pölynkeräimeen. Siitä tulipalo eteni kattorakenteisiin. Samalla syttyi myös lattialla ja ulkoseinän tiilisaumoissa oleva pöly. Työntekijät yrittivät aluksi sammuttaa paloa onnistumatta kuitenkaan siinä.
Katossa ollut kiskoilla liikkuva pölynkeräin onnistui levittämään tulta hetken aikaa ympäri tehdassalia ennen kuin se pysäytettiin. Palon leviämistä vauhditti myös kutomon epäkuntoinen sprinklerijärjestelmä. Ensimmäiset sprinklerit alkoivat toimia vasta 20 minuuttia palon syttymisen jälkeen. Hälytys palokunnalle annettiin noin 6–7 minuutin kuluttua tulipalon syttymisestä, ja se saapui paikalle viittä minuuttia myöhemmin.
Sammutus.
Paloa olivat sammuttamassa Porin palolaitoksen lisäksi Porin VPK, Uudenkoiviston VPK sekä kaikki kaupungin tehdaspalokunnat sekä naapurikuntien palokuntia. Parhaimmillaan paikalla oli samanaikaisesti yli 170 palomiestä.
Sammutustöitä vaikeutti huomattavasti, että kattorakenteita oli korjattu useaan otteeseen vuosikymmenten aikana. Uutta oli aina rakennettu vanhan päälle; kattoa purkavilla palomiehillä oli vastassaan useita kerroksia puurakenteita, peltiä ja lasivillaa. Sisäkatolla oli avonaisia onteloita, jotka olivat vuosien saatossa keränneet ruudin lailla syttyvää puuvillapölyä. Lisäksi katossa ei ollut minkäänlaisia savunpoistoluukkuja, joten sammuttaminen rakennuksen sisällä oli erittäin vaikeaa.
Ponnistelut kutomon pelastamiseksi epäonnistuivat, ja 11 tuntia palon syttymisen jälkeen kaikki voimat keskitettiin viereisen kehräämön suojelemiseen. Lopulta kello 13 iltapäivällä ilmoitettiin palon olevan hallinnassa, ja tehtaan muut osat onnistuttiin säästämään liekeiltä.
Seuraukset.
Tulipalon johdosta lomautettiin välittömästi yhteensä 250 työntekijää, ja 150 sai lomautusvaroituksen. Kutomon palo oli myös vaikuttamassa koko puuvillatehtaan lopettamiseen. Toimintoja alettiin vähentää heti palon jälkeen. Lopullisesti tehdas sulki ovensa vuonna 1994.
Nykyään Porin Puuvillan tiloissa toimii muun muassa Porin yliopistokeskus, Kauppakeskus Puuvilla sekä useita muita eri alojen yrityksiä.