tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Forgotten Realms

Forgotten Realms on roolipelien kampanjamaailma, joka on tarkoitettu Dungeons &amp; Dragons -roolipeliä varten. Sen pääasiallinen suunnittelija on Ed Greenwood. Varsinaisen roolipelikampanjan lisäksi Forgotten Realms -maailman pohjalta on laadittu satoja romaaneja sekä lukuisia tietokonepelejä, joista tunnettuja esimerkkejä ovat mm. "Baldur's Gate" -sarja, "Icewind Dale" -sarja, "Neverwinter Nights" -sarja sekä viimeisimpänä MMO-peli Neverwinter. Useita romaaneista on suomennettu. Kuuluisimpia Forgotten Realms -romaanien kirjoittajia ovat Ed Greenwood, R. A. Salvatore ja Elaine Cunningham.
Dungeons &amp; Dragonsin fantasiamaailmoista se on suosituin.
Historia.
Forgotten Realms -maailmasta on julkaistu yli 150 lähdeteosta ja seikkailua. Se oli olemassa jo ennen kuin maailma itse oli kuvattu missään kirjassa, ja toimi Ed Greenwoodin omien seikkailukampanjoiden näyttämönä. Greenwood julkaisi maailmasta artikkeleita aluksi Dragon -lehdessä.
Varsinainen virallinen Forgotten Realms -julkaisu oli laatikoitu kirjasarja (kaksi kirjaa ja neljä karttaa) vuonna 1987, ja pohjautui AD&amp;D:n ensimmäiseen laitokseen. Alun perin TSR:n suunnitelmissa oli, että Forgotten Realms korvaa Greyhawk-maailman AD&amp;D:n perustana, mutta vielä tänäkin päivänä Forgotten Realms on erillinen tuote. Toinen laitos julkaistiin vuonna 1993, pohjautuen AD&amp;D:n toiseen laitokseen.
AD&amp;D:n kolmannen laitoksen (joka palasi D&amp;D-nimeen) myötä Forgotten Realmsista julkaistiin kolmas laitos vuonna 2001. Tällä hetkellä maailma on kuvattu yhdessä kirjassa, "Forgotten Realms Campaign Setting" (Greenwood, Reynolds, Williams, ja Heinsoo; Wizards of the Coast, 2001; ), johon kuuluu lisäksi kartta. Kirja sisältää yleiskuvauksen koko maailmasta, historiasta, eri valtioista, jumaluuksista ja merkittävistä henkilöistä, sekä pelihahmojen luontiin ja kulttuuritaustan ymmärtämiseen liittyvistä asioista. Se keskittyy tarkasti vain muutamiin alueisiin. Tarkempia kuvauksia varten pelinjohtaja joutuu joko hankkimaan lisämateriaalia tai keksimään ne itse kirjan puitteiden pohjalta.
Forgotten Realms -maailma.
Forgotten Realmsin tapahtumapaikka on fiktiivinen Toril-planeetta. Pääasiallisesti pelitapahtumat sijoittuvat Faerûn-nimiselle maanosalle. Faerûnin lisäksi Toril-planeetalla on muita mantereita. Osa mantereista on jätetty tyhjäksi, joten pelinjohtajat voivat sijoittaa sinne omia valtioitaan ja seikkailujaan. Toiset mantereet taas on julkaistu omina D&amp;D-lähdekirjoinaan, jotka toimivat myös itsenäisinä roolipelimaailmoinaan. Näitä ovat mm. Oriental Adventuresin Kara-Tur ja Al-Qadimin Zakhara.
Tärkeimpiä Faerûnin alueita.
Nimien suomennokset ovat Forgotten Realms -romaanien suomennoksista ja saattavat vaihdella kääntäjän mukaan.
Lawrencium

Lawrencium on keinotekoisesti valmistettu alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Lr ja järjestysluku 103. Lawrencium on lyhytikäinen radioaktiivinen transuraaninen maametalli, jota on valmistettu ydinreaktioiden avulla kaliforniumista, eikä sillä ole tunnettua käyttöä. Se on aktinoidien sarjan viimeinen alkuaine jaksollisessa järjestelmässä.
Lawrenciumin ulkonäkö on tuntematon, mutta sen oletetaan todennäköisimmin olevan hopeanvalkoinen tai harmaa ja metallinen. On viitteitä siitä, että kemiallisesti se käyttäytyisi muiden aktinoidien tavoin. Sen tiedetään muistuttavan kemiallisesti lantanoidihomologiaan lutetiumia.
Lawrenciumin löysivät A. Ghiorso, T. Sikkeland, A. Larsh ja R. M. Latimer 1961 Berkeleyn säteilylaboratoriossa. Nimi tulee fyysikko Ernest O. Lawrencesta, joka keksi syklotronin.
Isotoopit.
Lawrenciumin pitkäikäisimpänä isotooppina on pitkään pidetty vuonna 1987 löydettyä 262Lr:ta, jonka puoliintumisaika on 216 minuuttia. Se hajoaa nobelium-256:ksi. Vuonna 2014 tennessiinin hajoamistuotteena löydetyn 266Lr:n puoliintumisaika on kuitenkin peräti 11 tuntia, ja sen arvellaan olevan stabiilisuuden saaren rajalla. Yhteensä 12 isotooppia sekä yksi isomeeri (253mLr) tunnetaan, lisäksi neljästä isotoopista on viitteitä. Muiden isotooppien puoliintumisajat ovat sekunnin murto-osista kymmeniin minuutteihin; tosin ennusteiden mukaan epävarmojen isotooppien 263–265 puoliintumisajat voisivat olla useita tunteja. Lawrenciumin kemian tutkimisen kannalta merkittävin isotooppi on 260Lr (puoliintumisaika 3 minuuttia), koska sitä on helpointa tuottaa tarvittavissa määrin.
Fermat’n luku

Fermat’n luku on luku muotoa formula_1, missä "n" on ei-negatiivinen kokonaisluku. Ensimmäiset Fermat’n luvut ovat:
Näistä luvut 3, 5, 17, 257 ja 65 537 ovat alkulukuja, mutta "F"5 onkin yhdistetty luku. Ei tiedetä, onko Fermat’n lukujen joukossa yhtään alkulukua "F"4:n jälkeen. Fermat’n luvut liittyvät läheisesti säännöllisten monikulmioiden konstruoimiseen: Gauss todisti, että säännöllinen monikulmio on mahdollista piirtää harpilla ja viivoittimella, jos ja vain jos monikulmion kulmien lukumäärä on muotoa formula_2, missä formula_3 ovat erisuuruisia Fermat’n alkulukuja.
Fermat’n luvut on nimetty harrastelijamatemaatikko Pierre de Fermat’n (1601–1665) mukaan. Tämä itse otaksui, että kaikki Fermat’n luvut olisivat alkulukuja. Otaksuman kumosi Leonhardt Euler vuonna 1732 osoittamalla, että formula_4. Myöhemmin suuremmillekin Fermat’n luvuille on löydetty alkutekijöitä ja moni lukuteoreetikko uskookin, että muita kuin Fermat’n tuntemia Fermat’n alkulukuja ei merkittävissä määrin ole olemassa.
Pépinin testillä voidaan selvittää annetusta Fermat’n luvusta, onko se alkuluku.
Maisteri

Maisteri (, 'suurempi', 'ohjaaja', 'opastaja'; lyhenne maist.) on tavallisin ylemmän korkeakoulututkinnon nimike Suomen yliopistoissa. Muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta tutkinnon laajuus on 120 opintopistettä, ja tutkinnon ohjeellinen suoritusaika on kaksi vuotta. Maisterintutkintoon sisältyy pro gradu -tutkielma, jota voidaan nimittää myös maisterintutkielmaksi. Maisterin tutkintoa edeltää pakollinen kandidaatin tutkinto, jonka laajuus on 180 opintopistettä. Myös ammattikorkeakoulun tutkinnolla voi edetä suoraan maisteriopintoihin pääsykokeen kautta. 
Kansainvälisesti tunnettuja maisterin tutkinnon nimityksiä ovat mm. M.Sc. (Master of Science) ja M.A. (Master of Arts).
Poikkeuksellisesti ylemmän korkeakoulututkinnon nimi on
Historia.
Yhteiskuntatieteellisten ja humanististen tieteiden tutkinnonuudistustoimikunnan (YHTT) asettamien suuntalinjojen mukaan 1970-luvulla yhtenäistettiin kaikkien nykyisten maisterintutkintojen nimike kandidaatiksi ja useimmat alemmat korkeakoulututkinnot poistettiin. Hieman alasta riippuen vuosien 1972–1994 välisenä aikana "maisteri" oli ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneille kandidaateille anomuksesta myönnetty arvonimi. Selkeimmin tämä näkyy humanistisella ja luonnontieteellisellä alalla, jossa alempana tutkintona on humanististen tieteiden tai luonnontieteiden kandidaatti (HuK, LuK) ja ylemmän tutkinnon nimike on vaihdellut filosofian kandidaatista maisteriin. Filosofian ja oikeustieteen kandidaatintutkinnot ovat siis aina olleet ylempiä korkeakoulututkintoja.
Suomalaiset maisterin tutkinnot.
Suomessa on mahdollista suorittaa seuraavat maisterin tutkinnot:
Riemumaisteri.
Riemumaisteriksi voidaan kutsua maisteria, jonka valmistumisesta ja promootiosta on kulunut aikaa 50 vuotta ja joka osallistuu promootioon uudelleen. Vasta promootion jälkeen henkilö on riemumaisteri. Osallistumisvaiheessa hän on riemumaisteripromovendi.
A+

A+ (oik. André Levins, s. 29. elokuuta 1982 Hempstead, New York) on yhdysvaltalainen rap-artisti.
Hänen uransa alkoi 12-vuotiaana vuonna 1995, kun hän voitti Def Jam Recordsin rahoittaman kilpailun. Levinsin esikoislevy "The Latch-Key Kid" ilmestyi vuonna 1996. Vuonna 1999 julkaistiin hänen toinen levynsä, "Hempstead High", joka sisältää hänen suurimman hittikappaleensa ”Enjoy Yourself”. Siihen on sämplätty Beethovenin viidettä sinfoniaa.
IPod photo

iPod photo on Apple Computerin valmistama kiintolevyllinen musiikkisoitin. Se julkaistiin 27. lokakuuta 2004 40 ja 60 gigatavun versioina.
Ominaisuuksiltaan iPod photo on melkein identtinen neljännen sukupolven iPodiin verrattuna. Harmaasävynäytön sijaan iPod photossa on 220x176 pikselin värinäyttö, joka mahdollistaa 65536 värin näyttämisen.
iPod photo tukee JPEG, BMP, GIF, TIFF ja PNG kuvaformaatteja ja sen voi kiinnittää televisioon tai projektoriin näyttämään kuvaesitystä musiikilla. Akun käyttöaika on Applen mukaan noin viisitoista tuntia musiikkia kuunnellessa ja noin viisi tuntia kuvia selatessa taustamusiikin kanssa.
iPod photo on poistettu markkinoilta ja sen ominaisuudet on integroitu iPodiin.
Sotamies (Suomen puolustusvoimien sotilasarvo)

Sotamies (lyhenne stm.; ruots. "soldat") on Suomen maa- ja ilmavoimissa alin sotilasarvo. Sotamiehet kuuluvat miehistöön. Sotamiestä vastaava arvo merivoimissa on matruusi (laivasto), tykkimies (rannikkojoukot) ja Rajavartiolaitoksessa rajajääkäri. 
Sotamiehestä käytetyt arvot.
Vaikka sotamies onkin sotilasarvo, sitä ei käytetä puhuttelussa, esittäytymisessä ynnä muussa, vaan sen asemesta alla mainittuja arvoja. Sotamiehestä voidaan käyttää puolustushaara-, aselaji- tai joukkokohtaisia arvoja:
Varusmiehestä käytetään palvelusaikansa alussa nimitystä alokas. Joukko-osaston komentaja nimittää alokkaat sotamiehiksi tai matruuseiksi peruskoulutuskaudella, yleensä sotilasvalan vannomisen jälkeen. 
Sotamiehestä ynnä muista vastaavista seuraava ylempi sotilasarvo on maa- ja ilmavoimissa sekä merivoimien rannikkojoukoissa korpraali, merivoimien laivastojoukoissa ylimatruusi, rajavartiolaitoksessa ylirajajääkäri.
Oppilas

Oppilas (lyhenne opp.) on se, jonka on tarkoitus oppia opetuksessa. Opetuksessa mukana on opettaja, joka ohjaa ja auttaa opiskelua. Oppilas-sanan passiivinen merkitysvivahde koetaan joskus ongelmalliseksi, joten oppilaan sijaan voidaan käyttää ilmaisua oppija tai oppiva, joka korostaa oppilasta aktiivisena subjektina.
Nuorista oppilaista voidaan käyttää arkinimityksiä koululainen tai oppivelvollinen, kun taas vanhemmista oppilaista käytetään nimeä opiskelija. Lakiteksti käyttää peruskoululaisista nimikettä oppilas ja tätä ylemmissä oppilaitoksissa nimikettä opiskelija.
Opettajan ja oppilaan suhde peruskoulussa on viimeisten vuosikymmenten aikana muuttunut niin, että opettajan rooli ehdottomana auktoriteettina suhteessa oppilaaseen on lieventynyt. Nykyaikaisen oppimiskäsityksen mukaan oppilasta ei nähdä pelkästään opetustapahtuman objektina, jolle opettaja siirtää tietoa, vaan subjektina, joka opettajan ohjauksessa aktiivisesti rakentaa omaa tietoaan.
Aliupseerioppilas

Aliupseerioppilas (epävirallisesti "oppilas") on Suomen Puolustusvoimissa käytetty aliupseerikurssia (AUK) käyvien varusmiesten palvelusarvo. Aliupseerioppilaat kuuluvat miehistöön.
Aliupseerioppilaat Suomen Puolustusvoimissa.
Aliupseerikurssin alkaessa kaikki varusmiehet ovat sotamiehen arvoisia oppilaita, mutta kurssin kuluessa on mahdollisuus saada nimitys korpraalin arvoiseksi oppilaaksi. Korpraalinimitykselle ei ole kovinkaan paljoa käytännön merkitystä palveluksessa; erityisesti ensimmäisten joukossa saatuna se on kuitenkin tunnustus opintomenestyksestä. Merkittäväksi nimitys muodostuu vain, jos oppilas keskeyttää kurssinsa. Tällöin hän palvelee jäljellä olevan palvelusaikansa varsinaisessa sotilasarvossaan, joka on joko sotamies tai korpraali. Korpraalin arvon, kuten muutkin sotilasarvot, voi nimittäin menettää vain tuomioistuimen päätöksellä.
Reservissä.
Reserviläiset, jotka suorittavat täydennyskurssia miehistöstä aliupseeriksi, palvelevat kuitenkin henkilökohtaisessa sotilasarvossaan, joka saattaa olla jopa alikersantti.
Perinteessä perusyksikköönsä takaisin "maitojunalla" lähetettyä aliupseerioppilasta, joka joutui palvelemaan miehistöarvossa tai korpraalina kahdeksan kuukauden sijasta yksitoista kuukautta kutsuttiin pilkallisesti "diplomisotamieheksi" (eli aselajista riippuen esimerkiksi diplomiviestimieheksi) muistutukseksi saamatta jäävästä alikersantin arvosta.
Toiminta nykyisin.
Kaikki aliupseerioppilaat palvelevat jollakin aliupseerikurssilla. Kurssin päätyttyä oppilaat ylennetään alikersanteiksi, joka on alin aliupseeriarvo. Aiemmin vain parhaiten menestyneet ylennettiin alikersanteiksi AUK:n päättyessä. Ylentämättä jääneet korpraalit ylennettiin alikersanteiksi vasta tietyn palvelusajan jälkeen perusyksikössään. Vielä 1960-luvulla aliupseerikoulun saattoi läpäistä tulematta kertaakaan ylennetyksi.
Tunnusmerkistö.
Aliupseerioppilaan arvomerkkissä on hopeinen kaluunanauha eli vaakaviiva vasemmassa hihassa. Suomalaisessa armeijaslangissa vaakaviivaa kutsutaan kusiraidaksi, kusirajaksi tai aamuraidaksi. Korpraalin arvoisella oppilaalla on lisäksi yksi arvomerkkikulma arvomerkissään, aivan kuten muillakin korpraaleilla.
Upseerioppilas

Upseerioppilas on Suomen puolustusvoimissa Reserviupseerikoulua (RUK) tai muualla järjestettävää reserviupseerikurssia käyvän varusmiehen palvelusarvo.
Upseerioppilaan lyhenne on "uo". Puhuttelussa RUK:n sisällä käytetään upseerioppilaan asemesta joissakin yksiköissä lyhyempää muotoa "oppilas", koska ei ole olemassa vaaraa sekoittumisesta aliupseerioppilaaseen, josta myös käytetään aliupseerikouluissa lyhyempää muotoa "oppilas".
Suhde muihin sotilasarvoihin.
Upseerioppilaat kuuluvat aliupseereihin ja heidät rinnastetaan alikersantteihin. 
Reserviupseerikurssia käyvät reserviläiset palvelevat nykyään henkilökohtaisessa arvossaan. Aiemmilla, 1950-luvulla järjestetyillä kursseilla he palvelivat upseerioppilaan arvossa. Osa vänrikeiksi tai aliluutnanteiksi opiskelevista reserviläisistä on sotilasarvoltaan jo opinnot aloittaessaan kersantteja tai sitä korkeammassa aliupseerin arvossa.
Arvomerkki.
Upseerioppilaan arvomerkissä kauluslaatassa on yksi vinoneliö, josta puhekielessä käytetään usein nimitystä "salmiakki". Hihamerkissä puolestaan käytetään yhtä kaarelle taivutettua arvomerkkikulmaa, joka on kansainvälinen upseerimerkki. Kaarelle taivutettu arvomerkkinauha pohjautuu alun perin laivastoon, jossa se oli aluksen kapteenin alaisuudessa toimivan upseerinarvoisen lääkärin tunnus. Merkki kuvaa painesidettä. Puhekielessä Suomessa sitä on myös kutsuttu henkariksi vaateripustinta tarkoittaen.
Reserviupseerikurssin jälkeinen palvelus.
Reserviupseerikurssin päätyttyä upseerioppilaat nimitetään upseerikokelaiksi. Ne, jotka eivät ole suorittaneet hyväksytysti reserviupseerikoulua tai muualla suoritettavaa reserviupseerikurssia, palvelevat loppuajan alikersantin arvossa. Upseerioppilasta, joka ei ole suorittanut onnistuneesti tutkintoaan, kutsutaan puhekielessä joskus diplomialikersantiksi.
'Maitojunalla kotiin'.
Sodanaikaisesta Upseerikouluksi muuttuneesta Reserviupseerikoulusta on muodostunut sanonta "maitojunalla palaamisesta". Ne Niinisalon upseerikoulussa sodanaikana palvelleet, jotka eivät suorittaneet kurssiaan hyväksyttävästi ja jotka jouduttiin erottamaan kurssiltaan, palautettiin Kankaanpäästä aamujunalla, joka huolsi varuskuntaa muun muassa elintarvikkeilla, kuten toimittamalla maitoa. Sanonta laajeni tarkoittamaan kaikkia puolustusvoimien kursseilta erotettuja, jotka palautettiin perusyksikköönsä kursseja suorittamattomina.
Upseerikokelas

Upseerikokelas, epämuodollisesti kokelas, on Suomen Puolustusvoimissa ja Rajavartiolaitoksessa käytetty reserviupseerikurssin suorittaneiden varusmiesten palvelusarvo.
Upseerikokelaat kuuluvat alipäällystöön, ja heidät rinnastetaan kersanttiin. Upseerikokelas on kuitenkin varusmieskersanttia vanhempi.
Upseerikokelaat Suomen puolustusvoimissa.
Huolimatta siitä, että upseerikokelaat kuuluvat aliupseereihin, on pelkästään varusmiehistä koostuvan osaston vahvuus tapana ilmoittaa kaavalla upseerikokelaat+ryhmänjohtajat+miehistö (jossa ryhmänjohtajiin lasketaan varusmieskersantit ja -alikersantit ja miehistöön sotamiehet, oppilaat ja korpraalit), joka vastaisi saman joukon vahvuutta reservissä, kun upseerikokelaat on ylennetty vänrikeiksi maa- ja ilmavoimissa tai aliluutnanteiksi merivoimissa. Upseerikokelaan tehtävänä on opetella joukkueenjohtajan tai jaoksenjohtajan, vänrikin tai aliluutnantin, tehtäviä.
Upseerikokelaan arvomerkissä kauluslaatassa on kaksi vinoneliötä, joista puhekielessä käytetään usein nimitystä "salmiakki". Vinoneliöt on asetettu allekkain kauluslaatan etuosaan, kuten ruusukkeet luutnantilla ja everstiluutnantilla vuodesta 1922 toiseen maailmansotaan. 
Varusmiesten M05-mallisessa takissa upseerikokelaan arvomerkit on asetettu "salmiakkimaisesti" allekkain arvomerkkilaatassa. Tätä aikaisemmin upseerikokelaiden arvomerkkien vinoneliöt asetettiin keskelle olka-arvomerkkilaattaa samalla tavalla viistoon allekkain, kuin kauluslaatoissa. Upseerikokelaan hihamerkissä puolestaan on lenkiksi taivutettu nauha, jonka alapuolella on korpraalin merkin kaltainen "kulmarauta". Ympyrällä varustettua kulmaraudan näköistä arvomerkkiä on kutsuttu puhekielessä "henkariksi". Merkki ei ole kuitenkaan peräisin aliupseereiden kulmaraudasta, vaan kuninkaallisesta laivastosta. Siellä päällystön merkkeihin otettiin upseerikokelaan hiha-arvomerkin kaltainen merkki päällikön (eli sota-aluksen kapteenin) alaiselle päällystölle. Merkki kuvasi laivalääkärin käyttämää verenvuotoa pidättävää painesidettä.
Upseerikokelaat ylennetään varusmiespalveluksen päättyessä vänrikeiksi ja merivoimissa aliluutnanteiksi. Mikäli ylennystä ei jostain syystä anneta, upseerikokelas kotiutuu kersantin arvoisena upseerikokelaana reserviin ja hän saa ylennyksen yleensä seuraavana lippujuhla- tai itsenäisyyspäivänä. Tämä on melko harvinaista, mutta näin toimitaan muun muassa niiden osalta, jotka ovat suorittaneet reserviupseerikurssin aliupseerikurssin täydellisen suorittamisen jälkeen (niin sanottuna jälki-RUK:na).
Moskovan välirauhan jälkeen reserviupseeriopetus päätettiin vuosien ajaksi. Tämän takia keskeytetyksi tulleelta kurssilta jouduttiin kotiuttamaan upseerikokelaita, koska he eivät voineet käydä kurssiaan loppuun.
Drumliini

Drumliini eli moreeniselänne on jääkauden muodostama pitkänomainen moreenista muodostuva maastonkohouma. Drumliinit syntyivät jäätiköiden edetessä.
Drumliinit voivat olla useita kilometrejä pitkiä. Niillä on usein kalliosydän. 
Drumliinit ovat yleinen pinnanmuoto myös Suomessa, ja niitä voi esiintyä joko yksittäin tai laajoina kenttinä. Muun muassa monet Savon, Pohjois-Karjalan ja Kainuun korkeat, luode–kaakko-suuntaiset mäet ovat drumliineja, ja muodoltaan virtaviivaisia drumliinimäkiä esiintyy yleisesti myös eteläisessä ja läntisessä Suomessa.
Drumliinien synty.
Drumliinien synnystä on ollut monia teorioita. Drumliinien synnystä on esitetty ainakin kolme käsitystä, joiden mukaan synnyn on aiheuttanut 1) este, 2) liian suuri pohjamoreenilasti tai se, että 3) drumliinit olisivat muuntuneet aikaisemmista kasautumista, esimerkiksi reunamoreeneista. Yleensä uskotaan, että drumliinit ovat syntyneet mannerjäätikön alle, kun jäätikön kuljettamaa moreenia on kerrostunut esimerkiksi kiven, kallion tai vanhan harjun ympärille ja taakse. Muodoltaan virtaviivainen drumliini muistuttaa hieman pituussuuntaan halkaistua kananmunaa tai sikaria, jossa näkyy tylppä ja terävä pää. Drumliinin pitkä halkaisija on lähes jäätikön virtauksen suuntainen. Tylppä, jäätikön tulosuuntaan osoittava pää on yleensä jyrkempi. Menosuuntaan jatkuu asteittain madaltuva "moreenihäntä", joka voi haarautua. Joidenkin drumliinien pinnassa on vakomaisia painumia. Tylppä pää voi olla poispäin viettävän suojasivunkin puolella tai drumliini voi olla molempiin suuntiin asteittain madaltuva. Drumliinilla on kallio- tai moreeniydin. Joidenkin drumliinien arvellaan jossain vaiheessa muokkautuneen jäätikön railossa olevan veden vaikutuksesta. Drumliineja esiintyy runsaspohjamoreenisilla, melko tasaisilla alueilla.
Drumliinien muotoja.
Drumliiniparvet voivat olla lievästi viuhkaantuvia kymmenien tuhansien drumliinien kenttiä. Drumliinit ovat yleensä useita satoja metriä pitkiä ja 5–10 metrin korkuisia.
Suurimmat drumliinit ovat 90–120 metriä korkeita, 2–7 kilometriä pitkiä ja 0,5–2 kilometriä leveitä. 
Suomessa on drumliinikenttiä muun muassa Pieksämäen lähistöllä sekä muualla Savossa. Kuusamossa on myös vakoutuneita drumliineja, kuten muuallakin Koillismaalla. "Pre-cragit" eli vastasivun drumliinit ovat sellaisia, joiden kalliosydän on takana. Näiden uskotaan olevan kuluneita drumliineja.
Suomen ja tiettävästi koko Euroopan suurin drumliini on Haukivuorella Etelä-Savossa sijaitseva Saksalanharju.
Douglas Mawson

Douglas Mawson (5. toukokuuta 1882 Shipley, Englanti – 14. lokakuuta 1958 Etelä-Australia) oli australialainen geologi. Hän teki muun muassa 1914–1916 kuuluisan naparetken Etelämantereelle Adélienrannikolle. Mawson oli myös mukana eräällä Scottin retkellä.
Elämäkerta.
Mawson syntyi Shipleyssä, lähellä Bradfordia, Englannissa. Hänen isänsä Robert Ellis Mawson oli ammatiltaan vaatekauppias ja äiti Margaret Ann, omaa sukuaan Moore, oli kotoisin Mansaarelta. Perhe muutti Sydneyyn vuonna 1884, missä Mawson varttui ja opiskeli Sydneyn yliopistossa. Hänestä tuli Adelaiden yliopiston dosentti vuonna 1904 ja professori 1921. Ensimmäisellä Antarktiksen-retkellään hän kävi jo 1907–1909 Ernest Shackletonin mukana. Tällöin hän saavutti magneettisen etelänavan ja kiipesi ensimmäisessä retkikunnassa Erebusvuorelle.
Toiselta retkeltään Mawson pääsi tuskin hengissä takaisin varusteiden pudottua railoon. Varusteiden mukana kuiluun putosi myös hänen kahdesta kumppanistaan kokeneempi ja vaeltajana osaavampi, brittiläinen luutnantti Belgrave Edvard Sutton Ninnis. Mawsonin kanssa paluuta yrittämään jäi sveitsiläinen tekniikan tohtori Xavier Mertz, joka kuitenkin kuoli paluumatkalla vetokoirien maksasta peräisin olleen A-vitamiinin liika-annostuksen aiheuttamaan sairauteen. Mawson itse selvisi nipin napin hengissä tukiasemalleen.
Mawsonin ansioksi luetaan, että Australia vaati osaa Antarktiksesta.
Kolme muskettisoturia

Kolme muskettisoturia () on Alexandre Dumas vanhemman kirjoittama romanttinen seikkailukirja, joka sijoittuu 1600-luvun alun Ranskan hovijuonittelujen pyörteisiin. Kirja ilmestyi vuonna 1844.
Dumas'n kirjoittamia Kolmen muskettisoturin jatko-osia ovat "Muskettisoturit seikkailevat jälleen" (myös nimillä "Kaksikymmentä vuotta myöhemmin" ja "Myladyn poika"), "Muskettisoturien viimeiset urotyöt" (myös nimillä "Bragelonnen varakreivi" ja "Kymmenen vuotta myöhemmin"). Teoksen "Viimeinen muskettisoturi" (1883, myös nimillä "Portoksen poika" ja "Aramiksen kuolema") on haamukirjoittanut Paul Mahalin. Myös muut kirjailijat ovat kirjoittaneet muskettisoturien seikkailuista. Kirja on sovitettu useita kertoja elokuvaksi.
Juoni.
Kirjan tarina sijoittuu Ranskaan ja Englantiin. Kirjassa liikutaan sekä kaupungissa (Pariisi) että maaseudulla, suurimmaksi osaksi kuitenkin aatelisten hoveissa. 
Tarina alkaa, kun nuori d'Artagnan lähtee kotoaan Pariisiin liittyäkseen muskettisotureihin. Häntä ei kuitenkaan hyväksytä suoraan muskettisotureihin, vaan häntä kehotetaan suorittamaan ensin asepalvelus jossain muussa komppaniassa. Hän sattuu loukkaamaan eräitä miekkamiehiä ja saa haasteen kaksintaisteluihin. Hän taistelee muskettisoturi Athoksen, Aramiksen ja Porthoksen kanssa. Mutta koska kaksintaistelut olivat kiellettyjä, paikalle tulevat kardinaali Richelieun kaartilaiset. Tässä taistelussa d'Artagnan siirtyy muskettisoturien puolelle ja ystävystyy heidän kanssaan.
Sen jälkeen tarinassa seuraa romansseja ja seikkailua. D'Artagnan rakastuu rouva Bonacieuxiin, jota hän on ollut etsimässä tämän miehen pyynnöstä. Kuningatar Anna Itävaltalaisen timanttineulojen takia käydään Englannissa asti. Buckinghamin herttua on rakastunut kuningattareen ja kardinaali juonittelee kaikenlaista. D'Artagnan suututtaa Mylady Winterin tämän rakastajaan liittyvillä asioilla ja saa tästä vihamiehen itselleen. Murhiakin tapahtuu ennen loppua, jolloin d'Artagnan vihdoin hyväksytään muskettisoturiksi.
Elokuvat.
Myös Neuvostoliitossa on tehty menestyksekkäitä elokuvia kyseiseen kirjasarjaan perustuen.
Aiheeseen perustuvat myös:
Muiden kirjoittamia teoksia.
Kolmesta muskettisoturista on tehty myös ankkaversio; neljä muskettisoturia jotka seikkailevat kirjassa Ankalliskirjallisuuden klassikot 2.
Robert Falcon Scott

Robert Falcon Scott (6. kesäkuuta 1868 Plymouth, Devon, Englanti – 29. maaliskuuta 1912 Rossin jäähylly, Etelämanner) oli Royal Navyn upseeri ja Etelämantereen tutkimusmatkailija. Scott ja hänen retkikuntansa hävisivät niukasti Roald Amundsenin ryhmälle kamppailun saavuttaa ensimmäisenä etelänapa. Scottin ryhmä kuoli Rossin jäälautalla yrittäessään palata takaisin tukikohtansa suojiin.
Kesäkuussa 1910 Scott aloitti matkansa kohti etelänapaa laivallaan "Terra Novalla". Matkalla Scott sai kuulla, että Roald Amundsen suuntasi myös etelään. Norjalaisen ja brittiläisen tutkimusmatkailijan välillä syntyi kilpajuoksu etelänavalle, vaikka Scott oli suunnitellut suorittavansa tieteellisiä tutkimuksia osana matkaa. Scott jatkoi tutkimuksiaan ja saikin paljon tietoa geologiasta eläintieteeseen ja meteorologiaan.
Saapuessaan etelänavalle tammikuussa 1912 viisimiehinen ryhmä tajusi Amundsenin käyneen siellä jo kuukautta aiemmin. Amundsen palasi tukikohtaansa ilman ongelmia, mutta Scottin ryhmä menehtyi palatessaan etelänavalta äärimmäisen kylmissä olosuhteissa. Sakea lumisade ja se, että Scott kieltäytyi luopumasta ryhmän keräämistä kivinäytteistä, olivat myös osaltaan hidastamassa ryhmän kulkua ja johtamassa tuhoisiin seurauksiin.
Scottin kuolemasta julkistettiin lokakuussa 2017 uusia tulkintoja, että kesken matkan paluumatkalle lähetetty Edward Evans olisi tyhjentänyt ruokavaraston, joka oli tarkoitettu Scottin väelle, kun he palaisivat navalta.
"Terra Novan" palattua retkeltä sen osti sen aiempi omistaja, ja aluksella oli pitkä historia retken jälkeen. Törmättyään jäävuoreen alus upposi Grönlannin rannikolla vuonna 1943 ja löytyi sattumalta vuonna 2012.
Homeomorfismi

"Tätä käsitettä ei tule sekoittaa homomorfismiin."
Homeomorfismi (kreikan sanoista "homeos" ’identtinen’ ja "morphe" ’muoto’) on topologiassa tietyt ehdot täyttävä kuvaus kahden topologisen avaruuden välillä. Kahta avaruutta kutsutaan homeomorfisiksi, jos niiden välillä on homeomorfismi.
Intuitiotasolla homeomorfismi on kuvaus, jolla voi rutistaa ja venyttää kappaleita kuitenkaan täyttämättä kappaleen reikiä tai repimällä uusia. Esimerkiksi neliö ja ympyrä ovat homeomorfisia. Vitsin mukaan topologi ei osaa erottaa kahvikuppia donitsistaan, sillä nämä kappaleet ovat keskenään homeomorfisia.
Määritelmä.
Olkoon "f" kuvaus "X":ltä "Y":lle. "f":ää sanotaan homeomorfismiksi, jos on voimassa
Viimeksi mainitun ehdon voi korvata jommallakummalla seuraavista ehdoista: 
Homeomorfismit jakavat topologiset avaruudet ekvivalenssiluokkiin. Saatua ositusta kutsutaan homeomorfismiluokiksi.
Keskenään homeomorfisten topologisten avaruuksien avoimet joukot ovat täydellisessä vastaavuussuhteessa. Koska topologia voidaan pohjimmiltaan palauttaa avoimien joukkojen tutkimiseksi (ks. topologian tekninen määritelmä), mikä tahansa tietylle topologiselle avaruudelle pätevä topologian tulos pätee myös sen kanssa homeomorfisille topologisille avaruuksille.
Luutnantti

Luutnantti (lyhenne luutn. tai ltn; ruots. "löjtnant") on Suomen puolustusvoimissa ja rajavartiolaitoksessa käytettävä upseerinarvo. Luutnantti-nimitys tulee alun perin ranskan kielestä "lieu tenant" (), mikä tarkoittaa "sijassa olevaa" eli (kapteenin) sijaista tai laajemmin apulaista. Luutnantista seuraava ylempi arvo on yliluutnantti. Luutnantin arvo on yliluutnantin arvon lisäksi ainoa upseeriarvo, joka on sama kaikissa puolustushaaroissa.
Suomessa.
Eräissä armeijoissa luutnantin arvo ei vastaa Suomen puolustusvoimien luutnanttia, vaan joukkueenjohtajaa, missä tehtävässä Suomessa toimivat vänrikit. Tällöin käytössä on myös ensimmäisen tai vanhemman luutnantin arvo, joka vastaa Suomessa yliluutnanttia.
Yliluutnantin nimitys tulee Suomeen Saksasta ("Oberleutnant") ja sitä käytetään myös muissa Pohjoismaissa. Mannerheim ei halunnut Suomen sisällissodan aikana yliluutnanttia itsenäisen Suomen sotilasarvoihin pitäen sitä saksalaisena käytäntönä. Yliluutnantin sotilasarvo tuli Suomen puolustusvoimissa käyttöön vasta Mannerheimin kuoleman jälkeen 1952.
Luutnantin arvoon voidaan ylentää puolustusvoimien tai rajavartiolaitoksen palkattuun henkilöstöön tai reserviin kuuluva vänrikki tai aliluutnantti. Upseerit, jotka ovat suorittaneet Maanpuolustuskorkeakoulussa sotatieteiden kandidaatin tutkinnon, aloittavat palveluksensa luutnantin arvossa ja yleensä joukkueen johtajina.
Luutnantin arvomerkissä kauluslaatassa on kaksi pientä kultaista heraldista ruusua. Vastaavassa hihamerkissä (ja merivoimien olkapolettimerkissä) on kaksi kultaista kaluunaa. Arvomerkin yläpuolella oleva keltainen leijona oli aiemmin kadetti- ja insinööriupseerien tunnus, mutta vuoden 2010 muutoksen jälkeen leijona korvasi opisto- ja teknikkoupseerien erikoismerkit. Erikoisupseereiden kaluunanauhojen välistä näkyvät ”pohjavärit” säilyvät ja ne ovat lääkintäalalla punaiset, insinööreillä ja teknikoilla violetit ja musiikkialalla vaaleansiniset.
Kapteeni (sotilasarvo)

Kapteeni (lyhenne kapt.; ruots. "kapten") on yksi vanhimmista sotilasarvoista. Nimi juontaa myöhäislatinan sanasta "capitaneus", joka tarkoittaa päällikköä. Kapteenin arvoinen upseeri on tyypillisesti eri armeijoissa komppanian, patterin tai vastaavan yksikön päällikkö, joskus myös tätä suuremman yksikön, kuten pataljoonan päällikkö. Suomen puolustusvoimissa arvoa käytetään maa- ja ilmavoimissa, merivoimissa vastaava arvo on kapteeniluutnantti. Suomessa kapteeni toimii rauhan aikana useimmiten perusyksikön päällikkönä tai esikuntatehtävissä, sodan aikana pataljoonan komentajana. 
Kapteeni on englanniksi "captain". Englannin kielestä käännettäessä on huomattava, että vaikka maa- ja ilmavoimien "captain" on suomeksi kapteeni, merivoimien ja rannikkovartioston "captain" vastaa suomalaista kommodoria. Tämän takia merkitään usein "captain (navy)".
Useimmissa maissa kapteenin arvomerkkinä on kolme tähteä tai vastaavaa symbolia, kolme nauhaa tms. Merkittävimmät poikkeukset ovat Yhdysvaltain armeijan arvomerkki (kaksi tolppaa) ja Itä-Euroopan maat, joissa tähtiä on neljä.
Suomessa kapteenin arvomerkissä kauluslaatassa ja maastopuvun rinnuksessa on kolme pientä heraldista ruusua. Kapteenin hihalaatassa käytettävässä arvomerkissä on kaksi 10 mm leveää kaluunanauhaa ja niiden välissä yksi 5 mm leveä kaluunanauha. Hihamerkkiä kutsutaan sotilasslangissa leikillisesti hampurilaiseksi.
Kapteenista seuraava ylempi arvo on maa- ja ilmavoimissa majuri, merivoimissa komentajakapteeni.
Käytöstä poistunut ratsuväen kapteenia vastaava sotilasarvo on ratsumestari.
Suomessa kapteenin arvoon voidaan ylentää vakinaisessa palveluksessa oleva Maanpuolustuskorkeakoulun, Maanpuolustusopiston tai Päällystöopiston käynyt yliluutnantti. Kapteeniksi voidaan ylentää myös reservissä oleva yliluutnantti. Kapteeni on opistoupseerien korkein palvelusarvo. 
Reservissä opistoupseeri voidaan ylentää sotilasarvoltaan majuriksi.
Esiupseeri

Esiupseerit on upseerien tehtäväluokka, johon Suomen puolustusvoimissa lasketaan kuuluvaksi 
Esiupseerit ovat esikuntaupseereita, jotka komentajina, esikuntapäällikköinä tai komentajien apulaisina toimivat esikunnissa. Esiupseerit ovat suorittaneet upseerin tutkinnon ja yleisesikuntaupseerin tutkinnon (YET) Sotakorkeakoulussa tai Maanpuolustuskorkeakoulussa tai upseerin tutkinnon ja esiupseerikurssin (EUK). 
Yleisesikuntaupseerien sotilasarvoja ovat majuri, everstiluutnantti, eversti ja kenraalit.
Esiupseerien sotilasarvoja ovat majuri ja everstiluutnantti. 
Nykyään sotakorkeakoulua kutsutaan Maanpuolustuskorkeakoulun jatkotutkinto-osastoksi muiden akateemisten oppilaitosten esimerkin mukaan.
Esiupseereita alempia upseereita kutsutaan komppaniaupseereiksi. Komppaniaupseereita ovat olleet vänrikit, luutnantit, yliluutnantit ja kapteenit. Laivastossa vänrikkiä vastaa aliluutnantti ja kapteenia kapteeniluutnantti.
Esiupseereita ylempiä ovat kenraalit.
Konstaapeli

Konstaapeli (lyhenne konst.) on poliisimiehistön jäsenestä käytetty nimitys. Konstaapeli työskentelee Suomen poliisin palveluksessa. Suomen poliisissa on käytössä nuoremman konstaapelin, vanhemman konstaapelin ja ylikonstaapelin virat.
Konstaapelin arvonimi on lähtöisin keskiajalta. Se tulee latinan sanoista "comes stabuli", joka tarkoitti keisarillisen hovin tallinhoitajaa. Marsalkka oli hänen alaisensa. 1000-luvun Ranskassa konnetaabelista tuli yksi valtakunnan viidestä mahtimiehestä, jonka vastuulla oli ratsuväki.
Englannissa konstaapeleiksi nimitettiin myös tärkeiden varuskuntien ja linnojen päälliköitä. Joskus nämä avustivat šeriffiä lain ylläpidossa, mistä tulee konstaapelin yhteys lainvalvontaan.
Jokaiseen kihlakuntaan (hundred) nimitettiin suurkonstaapeli joka vastasi lainvalvonnasta ja aseisti joukon tähän tarkoitukseen. Hänen alaisuudessan olivat jokaisen ruodun tai kylän (tithing) alikonstaapelit.
Poliisi.
Poliisi turvaa oikeus- ja yhteiskuntajärjestystä, ylläpitää yleistä järjestystä ja turvallisuutta sekä estää ennalta rikoksia, selvittää niitä ja saattaa ne syyteharkintaan.
Useimmissa läntisissä oikeusjärjestelmissä poliisin päätehtävä on tutkia rikoksia, etsiä epäillyt, pidättää heidät ja tiedottaa asiaankuuluvia tahoja.
Poliisin työ katsotaan yleensä hätäpalveluksi, mutta poliisi voi myös tarjota järjestyksenvalvontaa suurissa kokoontumisissa. Sitä tarvitaan myös hätätilanteissa, onnettomuuksissa sekä haku- ja pelastusoperaatioissa.
Nuorempi konstaapeli

Nuorempi konstaapeli () on Suomen poliisissa alin poliisivirka. Se on varattu poliisin perustutkintoa vielä suorittamattomille harjoittelijoille. Sitä seuraava ylempi virka on vanhempi konstaapeli.
Vanhempi konstaapeli

Vanhempi konstaapeli () on Suomen poliisin miehistönvirka. Sitä alempi virka on nuorempi konstaapeli ja seuraava ylempi virka ylikonstaapeli. Rikostutkinnassa toimivan poliisimiehen titteli voi olla myös rinnakkainen vanhempi rikoskonstaapeli ().
Suojelupoliisissa vastaava virka on etsivä ().
Ylikonstaapeli

Ylikonstaapeli on Suomen poliisin alipäällystönvirka. Sitä alempi virka on vanhempi konstaapeli ja ylempi virka komisario. Ylikonstaapeli on suorittanut poliisialipäällystön tutkinnon, jonka laajuus on 45 opintopistettä. 
Ylikonstaapeli toimii yleensä poliisiryhmän johtajana. Virka-asuisten poliisien kentällä toimiva esimies on kenttäjohtajana toimiva poliisimies, useimmiten ylikonstaapeli. Rikostutkinnan toimialalla toimiva ylikonstaapeli voi toimia esimerkiksi tutkintaryhmän johtajana tai joissain erityistapauksissa jopa tutkinnanjohtajana. Tällöin virkanimikkeenä voi olla rinnakkainen rikosylikonstaapeli.
Englanninkielisessä kulttuurissa ylikonstaapelia vastaava arvo on "sergeant" ().
Komisario

Komisario ja rikoskomisario ovat Suomen poliisin päällystövirkoja. Virat ovat poliisin alimpia päällystövirkoja ja hierarkkisesti saman tasoisia.
Tehtävät.
Sekä komisarion että rikoskomisarion keskeinen tehtävä on toimia tutkinnanjohtajana ja/tai yleisjohtajana poliisilaitoksensa alueella. Rikoskomisario toimii useimmiten tutkinnanjohtajana tutkintayksikössä. Komisario ja sitä ylempiarvoinen poliisivirkamies on pakkokeinolain nojalla pidättämiseen oikeutettu virkamies. Komisariota alemmat poliisivirkamiehet ovat oikeutettuja vain kiinniottoon.
Komisariota lähin alempi virka on ylikonstaapeli ja seuraava ylempi virka ylikomisario. Poliisihallituksessa tai sisäministeriössä toimiva komisario on hierarkiassa paikallispoliisissa toimivaa komisariota ylempänä.
Kelpoisuusvaatimukset.
Komisarion virkaan pätevöityy nykyisin suorittamalla poliisin ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon tai A-osan poliisipäällystön tutkinnosta. Poliisiammattikorkeakoulu vastaa näiden opintojen järjestämisestä, ja edellyksenä on poliisin ammattikorkeakoulututkinto.
Komisarioksi voi pätevöityä myös korkeakoulututkinnolla sekä perehtyneisyydellä poliisitoimeen. Poliisialan koulutus ei siis ole ehdoton vaatimus virkaan. Käytännössä korkeakoulutetuilla komisarioilla on oikeus- tai hallintotieteen tutkinto. Perehtyneisyys tarkoittaa tyypillisesti kokemusta poliisia koskevista tehtävistä. Viran toimenkuvasta riippuen perehtyneisyyttä voi osoittaa muunkin alan työkokemus, kuten syyttäjälaitoksen, tullin tai rajavartiolaitoksen tehtävät.
Kelpoisuusvaatimukset täyttää myös poliisipäällystön virkatutkinto taikka poliisin perustutkinnon tai poliisimiehistön virkatutkinnon lisäksi suoritettu korkeakoulututkinto. Nämä ennen poliisin tutkintouudistusta voimassa olleet tutkinnot tuottavat edelleen kelpoisuuden virkaan.
Surjektio

Surjektio on funktio, jonka arvojen joukko "täyttää" maalijoukon. Jokaiseen maalijoukon alkioon voidaan liittää jokin lähtöjoukon alkio. 
Muodollisesti kuvaus formula_1 on surjektio, jos kaikilla formula_2 on olemassa formula_3, jolle formula_4.
Jokainen kuvaus saadaan surjektioksi, kun poistetaan maalijoukosta B kaikki alkiot (merkitään siten saatua joukkoa B1), joille ei kuvaudu mitään. Täten formula_5 on surjektio. 
Etymologia.
Termi "surjektiivinen" ja siihen liittyvät termit injektio ja bijektio esitteli Nicolas Bourbaki, joka oli ryhmä pääasiassa ranskalaisia matemaatikkoja 1900-luvulla, jotka tämän pseudonyymin alaisuudessa aloittivat kirjoittamaan vuonna 1935 kirjojen sarjaa, joissa esiteltiin selityksiä sen ajan edistyneestä modernista matematiikasta. Käsite juontuu ranskan kielen sanoista "sur" mikä tarkoittaa ylitse tai yläpuolella sekä "inciter", "motiver" tai "ejecter" tai mitkä tarkoittavat "liikuttamista", "liikuttajaa" tai "ulos heittämistä", ja yhdistettynä muotoon "surjektio" käsite liittyy siihen tosiasiaan että määrittelyjoukon kuva surjektiivisesta funktiosta täydellisesti peittää funktion maalijoukon.
Esimerkkejä.
Funktio f: R → R, f(x) = x2, "ei" ole surjektio, koska esimerkiksi ei ole olemassa reaalilukua x, jolle x2 = −1. 
Jos kuitenkin annetaan funktiolle f maalijoukoksi epänegatiivisten reaalilukujen joukko, saadaan kuvaus g: R → [0, ∞[, g(x) = x2, joka "on" surjektio. Tämä johtuu siitä, että mille tahansa epänegatiiviselle reaaliluvulle y, voidaan ratkaista yhtälö y = x2, josta saadaan formula_6 tai formula_7.
Benchmarking

Benchmarking (esikuva-analyysi/vertailuanalyysi) tarkoittaa oman toiminnan vertaamista toisten toimintaan, usein parhaaseen vastaavaan käytäntöön. Benchmarkingin perusidea on toisilta oppiminen ja oman toiminnan kyseenalaistaminen.
Se on jatkuva systemaattinen organisaation tuottavuuden, laadun, työprosessien ja työtapojen tehokkuuden vertaaminen valioluokkaa edustavien yritysten ja organisaatioiden vastaaviin. 
Käyttö.
Benchmarking-toimintaa käytetään yleisesti yritysmaailmassa ja usein nimenomaan laatujärjestelmien kehittämisen ja prosessinkehittämisen välineenä. Benchmarking auttaa tunnistamaan oman toiminnan heikkouksia ja laatimaan niiden kehittämiseen tähtääviä tavoitteita sekä laatimaan kehitysideoita. Benchmarking voi olla strategioiden vertailua, prosessien vertailua tai datan (mittareiden) vertailua.
Benchmarking-kohteet.
Oppimisen kohteet voivat olla valittuja joko saman alan yrityksistä tai miltä tahansa toimialalta. Saman toimialan yrityksiä verrattaessa tulisi ensimmäisenä selvittää alan kriittiset menestystekijät, ja rakentaa yritysten profiilit näiden asioiden vertailun perusteella. Tavanomaisempia kohteita ovat olleet taloudellinen menestys, asiakastyytyväisyys sekä tuotteiden laatu.
Monet toimintaprosessit, kuten taloushallinto, tuotannonohjaus tai johtaminen ovat yleispäteviä kaikille aloille, jolloin vertailua ei tarvitse tehdä saman toimialan organisaatioiden kanssa. Usein onkin vielä hyödyllisempää tehdä vertailuja unohtaen oma toimiala, ja hakea parhaita käytäntöjä laajemmasta joukosta mahdollisia organisaatioita.
Toteutustapa.
Usein benchmarking toteutetaan vierailulla organisaatioon, jonka kanssa omaa toimintaa halutaan vertailla. Ennen vierailua tavoitteiden tulisi olla tarkoin selvillä, ja jotta vierailusta saataisiin kaikki mahdollinen hyöty irti, tulisi osanottajilla olla mietittynä tarkempi havainnointi/kysymyslista. Täten benchmarking-vierailu on systemaattisempi oppimistapa kuin normaali yritysvierailu.
Vertailua voidaan kuitenkin tehdä muillakin tavoilla, kuten etsimällä tietoa parhaista käytännöistä erilaisista julkaisuista kuten artikkeleista, kirjoista tai Internet-sivuilta. Mahdollisia Internet-tiedon lähteitä ovat uutiset, yritysten kotisivut, patenttisivustot sekä erilaisten järjestöjen sivut.
Parhaita käytäntöjä voidaan hakea esimerkiksi vertailemalla eri organisaatioiden tunnuslukuja (mittareita), ja täten löytää ne, joiden toimintaan halutaan perehtyä paremmin. Benchmarking-toimintaa voidaan tehdä yhteistyönä toimintaa kehittävien organisaatioiden välillä, verkostoissa, jolloin ne säännöllisesti vertaavat toimintaansa ja vaihtavat ajatuksia kehittämiskohteista ja -tavoista. 
Benchmarking-toiminnassa on hyvä aina varmistaa toiminnan laillisuus ja muistaa sopia tietojen salassapidosta asianmukaisella tavalla, esimerkiksi salassapitosopimuksella.
Runeberg-projekti

Runeberg-projekti () on hanke, joka julkaisee pohjoismaisen kulttuurin kannalta tärkeiden, vapaasti saatavilla olevien kirjojen digitoituja versioita Internetissä. Hanke sai alkunsa vuonna 1992 pohjoismaisilla kielillä kirjoitettujen kirjojen arkistoinnilla. Hankkeessa on julkaistu muun muassa nuotteja ja pohjoismaisten kirjoittajien latinankielisiä teoksia. Projekti on ottanut mallia Gutenberg-projektista, ja se toimii Linköpingin yliopistossa. Se on nimetty suomenruotsalaisen kirjailijan Johan Ludvig Runebergin mukaan.
Kataarit

Kataarit olivat keskiaikaisesta gnostilaisuudesta ja manikealaisuudesta polveutuvia lahkoja, jotka katolinen kirkko julisti harhaoppisiksi. Kataarilaisuus kehittyi 900-luvulla. Se vaikutti laajalti läntisessä Euroopassa, mutta sen ydinalueita oli Languedoc eteläisessä Ranskassa ja Lombardia Pohjois-Italiassa.
Historia.
Kataarilaisuuden arvellaan alun perin syntyneen Balkanilla noin vuonna 1000 (bogomiilit) ja levinneen sieltä muualle Eurooppaan, muun muassa Italiaan, Saksaan ja Ranskaan. Kataarilaisuus katosi Ranskasta viimeistään 1350-luvun paikkeilla. Katolinen kirkko kävi lahkolaisia vastaan niin sanotun albigenssisodan, ja myöhemmin uskovia vainottiin inkvisition avulla. 
Nimitys "kataari" tulee ilmeisesti kreikan sanasta "katharos", "puhtaat". Toinen ehdotettu alkuperä nimelle on latinan "cattus", "kissa". Kissa yhdistettiin katolisen kulttuurin piirissä yleisesti noitiin ja kerettiläisiin. Käsitteen kataari ensimmäisiä käyttöyhteyksiä on Eckbert von Schönaun kirjoitus Kölnin kerettiläisistä 1181: "Hos nostra germania catharos appellat."
Kataareita kutsuttiin myös albigensseiksi. Nimitys on peräisin 1100-luvun lopusta ja sitä käytti kronikoitsija Geoffroy du Breuil Vigeoisilainen vuonna 1181. Nimi viittaa eteläiseen Albin kaupunkiin (muinainen Albiga). Määritelmä on väljä ja se sijaitsi noin Toulousen tienoilla.
Oppi.
Tärkein katarismin ja kristinuskon välinen opillinen ero oli kataarien ehdoton dualismi. Kataarien mukaan henki oli hyvää ja liha saastaista. Heidän mukaansa oli olemassa kaksi toisistaan riippumatonta jumalaa: henkisen maailman luonut hyvä Jumala ja aineellisen maailman luonut paha Saatana.
Katarismin oppien uskollinen noudattaminen edellytti kieltäytymistä lähes kaikista maallisista iloista, sillä vain siten voitiin irrottautua kokonaan Saatanan vallasta. Käytännössä kuitenkin vain harvat kataarit noudattivat opinkappaleitaan ehdottomasti, ja kataarit jakoivatkin uskovat kahteen ryhmään, tavallisiin uskoviin ("credentes") sekä hyviin miehiin ja naisiin ("bons homs", "bonas femnas"). Hyvät miehet ja naiset olivat kataarien henkisiä johtajia, ja he elivät pidättyväistä elämää. He eivät saaneet harrastaa sukupuolisuhteita ja noudattivat tarkkaa ruokavaliota, johon ei kuulunut lihaa, vain kala ja kasvisravinto oli sallittua. Tavallinen kataarikansa sen sijaan sai viettää melko vapaata ja rajoituksetonta elämää. Vasta kuolinvuoteella uskovalle annettiin kaste, joka saattoi päättyä paaston aiheuttamaan kuolemaan. 
Katolinen kirkko koki kataarien vaikutusvallan Etelä-Ranskassa uhkaksi omalle toiminnalleen. Toisaalta kirkko myös muutti toimintatapojaan kataarivaikutuksen seurauksena ja alkoi määritellä oppiaan täsmällisemmin dogmein. Askeesillaan kataarit kiinnittivät kirkon huomiota köyhäinhoidossa tapahtuneisiin laiminlyönteihin. Köyhyyden ihanteen noudattamisessa kataareilla on yhtymäkohtia valdolaisiin.
Ylikomisario

Ylikomisario () on Suomen poliisin päällystövirka. Sitä lähin alempi virka on komisario ja seuraava ylempi virka poliisitarkastaja.
Rikostutkinnan vastaava päällystövirka on rikosylikomisario () ja Suojelupoliisissa ylitarkastaja ().
Fetissi

Fetissi tai fetisismi voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Apulaispoliisipäällikkö

Apulaispoliisipäällikkö () on Suomen poliisin päällystönvirka. Sitä lähin alempi virka on poliisitarkastaja ja seuraava ylempi virka poliisiylitarkastaja.
Helsingin poliisilaitoksen erityisaseman vuoksi sen apulaispoliisipäällikkö on poliisin hierarkiassa muun poliisilaitoksen apulaispäällikköä korkeammalla.
Rotoskooppaus

Rotoskooppaus on animointitekniikka, jolla elävien näyttelijöiden päälle animoidaan hahmo. Tekniikan kehitti animaattori Max Fleischer vuonna 1915.
Ralph Bakshi teki tekniikalla "Taru sormusten herrasta" -elokuvan vuonna 1978. 
Ennen digitaalisen elokuvanteon yleistymistä rotoskooppaus oli myös yleinen erikoistehostetekniikka monissa tieteisfiktioelokuvissa. Rotoskooppausta edustavat mm. "Tähtien sota" -elokuvien valosapelit.
Myös monet ihmishahmoja sisältäneet piirrossarjat (esimerkiksi "He-man") ja anime ("Aku no Hana") hyödynsivät rotoskooppausta.
Poliisipäällikkö

Poliisipäällikkö () on Suomen poliisin päällystönvirka, jonka tehtävänä on paikallispoliisilaitoksen johtaminen. Poliisipäälliköstä lähin alempi virka on apulaispoliisipäällikkö. Ylempiä virkoja on Poliisin valtakunnallisessa ja lääninjohdossa. Helsingin poliisilaitoksen erityisaseman vuoksi on sen poliisipäällikkö, poliisikomentaja, poliisin hierarkiassa muun poliisilaitoksen päällikköä korkeammalla.
Mega Man X7

Mega Man X7 on Mega Man X -sarjan seitsemäs osa ja ensimmäinen Sonyn PlayStation 2:lle julkaistu Mega Man -peli. Peli siirsi myös "X-sarjan" osittain 3D-ympäristöön (ensimmäinen kolmiulotteinen Mega Man peli oli "Mega Man Legends") ja hyödynsi Cel-Shading-tekniikkaa. Peli esittelee myös uuden pelattavan hahmon, Axlin, joka X:stä ja Zerosta poiketen käyttää käsiaseita.
Tarina.
Vuonna 21XX lähes koko planeetta on toipunut ”Eurasian” törmäyksestä ja kehitys on voinut jatkua. Rikollisuus on kuitenkin nousussa, ja X on ruvennut vastustamaan väkivaltaa siirtymällä pois aktiivisesta "maverickien" kanssa taistelemisesta ja pysyttelemällä sen sijaan päämajassa. Tämä on heikentänyt "Maverick Huntersin" toimintakykyä raskaasti. Samaan aikaan joukko lainsuojattomia "reploideja" on muodostanut oman vastineen MH:lle. Uusi ryhmä, "Red Alert" ja sen johtaja Red tunnetaan pian kaikkialla. Eräänä päivänä nuori reploidi Axl päättää lähteä Red Alertista liittyäkseen MH:Hn. RA kuitenkin lähettää Axlin perään suuren robotin, joka Zeron täytyy tuhota pidättäessään Axlin.
Myöhemmin Red ilmoittaa MH:lle haluavansa Axlin takaisin ja julistaa kilpailun; Red Alert vapauttaa vangitsemiaan maverickeja 8 eri paikkaan ja se, joka tuhoaa enemmän ja jää henkiin voittaa. Alia saa välittömästi ilmoituksia tuhosta ympäri maailmaa ja loukussa olevista henkiinjääneistä vaarassa. X kieltäytyy ottamasta osaa taas yhteen merkityksettömään konfliktiin ja Axl vaatii X:ää lupaamaan, että tämä päästää hänet MH:hn jos hän onnistuu voittamaan Red Alertin ja pelastamaan eloonjääneet Zeron kanssa.
Into (etunimi)

Into on miehen etunimi Suomessa. Kesäkuuhun 2025 mennessä Suomessa on Into-nimen saanut 1 937 miestä ja ainakin kolme naista. Suurin osa Into-nimisistä on syntynyt 1900-luvun alkupuolella, joskin 2010-luvulla nimi alkoi jälleen yleistyä.
Hiroo Kanamori

Hiroo Kanamori (, s. 17. lokakuuta 1936) on japanilainen seismologi, joka teki merkittävää työtä maanjäristysten fysiikan ja tektonisen prosessin ymmärtämisen hyväksi. Hänen näkyvin panostuksena on yhdessä Thomas C. Hanksin kanssa kehitetty momenttimagnitudi, jota käytetään maanjäristysten suhteellisen voimakkuuden mittaamiseen.