tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kolkku (järvi)

Kolkku on Keski-Suomessa Pihtiputaalla ja Viitasaarella sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 900 hehtaaria eli 9 neliökilometriä. Se on 9,4 kilometriä pitkä ja 2,5 kilometriä leveä. Järven rantaviiva on selväpiirteinen ja sillä on aava järvenselkä, mutta on silläkin pari niemeä. Luoteispäässä sijaitsee Kukasniemi ja keskivaiheilla Peltoniemi. Järven kaakkoispäässä järvi kapenee lahtimaiseksi pääksi. Rannoilta kohoaa vain kaksi mäkeä. Pohjoispään itärannalla järvelle näkyy Huhmavuori, joka kohoaa 35 metrin korkeuteen, ja länsirannalla yhtä korkea Kolkunmäki.
Järvessä on neljä saarta. Järven keskivaiheilla sijaitsevat lähekkäin Peltosaaret ja Koivukanta, ja järven pohjoisosassa länsirannan tuntumassa Rantalansaari. Rantalansaari on kapea, mutta lähes 200 metriä pitkä, joten se on suurin saari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 27 miljoonaa kuutiometriä eli 0,027 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,0 metriä ja suurin syvyys on 7,4 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven keskivaiheilla järven pituussuunnassa kulkevan syvänteen keskellä. Syvänteen kaakkoispäässä on mitattu toinen yhtä syvä syvänne.
Järven rantaviivan pituus on 27 kilometriä ja sen rannat ovat alavaa metsämaata, joka on monin paikoin soistunutta. Peltomaita on enää Kolkussa. Asutus on haja-asutusta, joiden välissä on harvaa vapaa-ajan asutusta. Niille johtaa tiet kyläteiltä, jotka haarautuvat yhdystieltä 6570. Viitasaaren ja Pihtiputaan kuntaraja ylittää järven niin, että se kuuluu puoliksi kumpaankin kuntaa.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Koliman alueella (14.47), jonka Kolkunjoen valuma-alueeseen (14.475) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,1 metriä mpy.
Järvi sijaitsee Viitasaaren reitin latvoilla, joten sen valuma-alue saa pääosan vedestään vain omalta alueeltaan. Kolkun valuma-alueella on kahdeksan yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, joista neljä laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Kukkanen (68 ha) ja Välkytinlampi (1 ha), jotka molemmat laskevat Neva- eli Kukaslahteen omia ojiaan myöten. Otralampi (2 ha) ja Saarilampi laskevat järven eteläpäähän. Huhmarvuoren la järven välissä olevalla suolla sijaitsee vielä Huhmarlampi (3 ha), joka on suo-ojien välityksellä yhteydessä järveen.
Kolkku laskee Kolkunjokea myöten 7,5 kilometrin päässä Kuorikoskella Kolimaan.
Kaarle Anton (Hohenzollern-Sigmaringen)

Kaarle Anton (, vuodesta 1869 "von Hohenzollern)"; (7. syyskuuta 1811 Krauchenwies – 2. kesäkuuta 1885 Sigmaringen) oli Hohenzollern-Sigmaringenin ruhtinaskunnan viimeinen ruhtinas vuosina 1848–1849 ja Preussin pääministeri vuosina 1858–1862.
Suku.
Kaarle Antonin vanhemmat olivat Hohenzollern-Sigmaringenin ruhtinas Kaarle (1785–1853) ja ranskalainen prinsessa Antoinette Murat (1793–1847). Joachim Murat oli hänen isoenonsa. Hohenzollern-Hechingenin suvun sammuttua vuonna 1869 Kaarle Antonista tuli koko Hohenzollernien svaabialaisen sukuhaaran päämies, jolloin hän otti käyttöön arvon Hohenzollernin ruhtinas.
Ruhtinas.
Kaarle Anton tuli isänsä seuraajaksi, kun tämä luopui kruunusta vallankumouksen keskellä elokuussa 1848. Kaarle Anton ei saanut maata kunnolla hallintaansa ja Saksan yhdistymisen kannattajana hän luovutti joulukuussa 1849 koko ruhtinaskuntansa kaukaiselle sukulaiselleen, Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV:lle. 
Preussin pääministeri, sotilaskuvernööri.
Kaarle Anton sai Preussia hallinneessa Hohenzollernin kuningassuvussa vuonna 1850 ”korkeuden” ja vuonna 1861 ”kuninkaallisen korkeuden” arvon sekä vuonna 1859 jalkaväenkenraalin sotilasarvon Preussin armeijassa. Preussin sijaishallitsijaksi tullut prinssi Vilhelm nimitti edistysmielisenä pidetyn Kaarle Antonin marraskuussa 1858 Preussin ministeripresidentiksi (pääministeriksi). Hänen hallituksensa ei onnistunut edistämään Saksan yhdentymistä ja menetettyään enemmistön tuen maapäivillä se erosi maaliskuussa 1862. Hän oli sen jälkeen vuosina 1863–1871 Reinin provinssin ja Westfalenin sotilaskuvernöörinä. 
Avioliitto ja jälkeläiset.
Kaarle Antonin puoliso vuodesta 1834 oli Badenin prinsessa Josephine Friederike Louise (1813–1900), joka oli Badenin suurherttua Karl Ludwig Friedrichin ja Napoleonin adoptiotyttären Stéphanie Louise de Beauharnais'n tytär. 
Heidän lapsiaan olivat:
Kihniänkylä

Kihniänkylä on kylä Seinäjoen kaupungissa entisen Peräseinäjoen kunnan alueella, noin 38 kilometriä Seinäjoen keskustasta ja 8 kilometriä Peräseinäjoen keskustasta etelään. Kylä sijaitsee Seinäjoen sivujoen Kihniänjoen ja seututien 694 varrella.
Kihniänkylän asukasluku oli vuoden 2022 lopussa 288.
Kihniänkylän jokivarsiasutus kuuluu yhdessä pohjoisempana sijaitsevan Viitalan kylän kanssa Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Kapealle peltonauhalle rakentuneen kylän maasto on niin avointa, että melkein kaikkien tilojen päärakennukset ovat näköyhteydessä toisiinsa. Museoviraston mukaan hyviä esimerkkejä pohjalaisesta rakennuskulttuurista ovat Yli-Kihniän, Rinta-Kihniän, Viitasaaren, Tuovilan ja Kallio-Kujalan tilat sekä jugendtyylisen seurojentalo Sampolan ympäristö Niemenmäessä. Kylän etelälaidalla toiminut Kihniän koulu lakkautettiin 2016.
Electronic Fields Festival

Electronic Fields Festival on Suomen suurin ilmainen EDM-musiikin festivaali. Sen kotipaikkana on toiminut Helsingin Maaherranpuisto Viikissä. Tapahtumassa esiintyy joka vuosi kymmeniä suomalaisia elektronisen musiikin tuottajia ja DJ:tä.
2016.
Vuonna 2016 järjestettiin ensimmäinen Electronic Fields Festival. Tapahtuma järjestettiin Helsingin Maaherranpuistossa 23.7.2016. Esiintymässä mm. The Second Level, Samlight, Flowjacks, Riku G ja Mike Anthony.
2017.
Tapahtuman toisena vuotena mittasuhteet tuplaantuivat. Tapahtumassa oli kaks lavaa ja neljä ruokapistettä sekä oma anniskelualue. Esiintymässä oli mm. Winning Team, Samlight, Ninth Floor, Alora Senii, Gas Gas, DJ Nikos, Crito, Riku G, NickyB, Mike Anthony, VIIO ja Sam &amp; Mike.
Vilkjärvi

&lt;mapframe latitude="60.9715" longitude="27.9748" zoom="14" width="400" height="300" align="right" /&gt;
Vilkjärvi on kylä, joka sijaitsee Lappeenrannassa, Vilkjärvi-nimisen järven vieressä. Vilkjärvellä asuu noin 300 henkilöä.
Vilkjärvellä on vanha, Y.A. Hagbergin suunnittelema, koulurakennus. Kyläkoulu aloitti toimintansa vuonna 1929. Koulu lakkautettiin vuonna 1966, koska oppilaita oli liian vähän.
Aihe Torisevalta

Aihe Torisevalta on Werner Holmbergin maisemamaalaus vuodelta 1859. Sen on sanottu kuuluvan Holmbergin parhaimpiin töihin.
Kesän 1859 Kurussa asunut Holmberg teki heinäkuussa muutaman päivän matkan Virroilla sijainneille Torisevan rotkojärville, jotka olivat jo tuolloin tunnettu nähtävyys. "Aihe Torisevalta" perustuu pääosin luonnokseen, jonka hän teki 20. heinäkuuta itäisimmän rotkojärven pohjukassa Inkerinkallion edustalla, tosin suuri mänty on peräisin jo vuonna 1857 Näsijärven rannalla tehdystä luonnoksesta. Lopullisen maalauksen Holmberg teki syksyllä 1859 Düsseldorfissa Saksassa. Romantiikkaa edustava maalaus esittää maiseman ja kallion todellista dramaattisempina. Teoksen oikeassa reunassa puutiheikkö luo vaikuttavan tunnelimaisen näkymän. "Aihe Torisevalta" on väritykseltään rikas ja valon käsittelyssään mestarillinen.
Maalauksen osti 1900-luvulla taiteenkeräilijä Ane Gyllenberg, ja se kuuluu nykyisin Gyllenbergin säätiön taidekokoelmaan.
Karhujärvi (järvi Sallassa)

Karhujärvi on Lapissa Sallassa ja Posiolla sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 900 hehtaaria eli 9 neliökilometriä. Se on 6,1 kilometriä pitkä ja 3,3 kilometriä leveä ja sillä on jähes koko järven kokoinen järvenselkä. Sen pohjoisrannalla työntyy länteen yli kaksi kilometriä pitkä Pitkäniemi, jonka takana sijaitsee yhtä pitkä Pitkälahti. Muita rannan piirteitä ovat pohjoisrannan Matti-äijän niemi, etelärannan Pikku Lehtoniemi ja länsirannasta puoli kilometriä ulos työntyvä nimetön niemi. Järvelle näkyviä mäkiä ovat etelärannassa järvenpinnasta yli 60 metriä korkeat Karhuvaara ja Leviäisenvaara sekä Pitkälahdella yli 70 metriä korkea Saltsinvaara.
Järvellä on kartasta laskien 54 saarta. Sen suurin saari Kotasaari sijaitsee sen länsipäässä yhdessä Peurasaaren, Joulukarin ja neljän muun saaren kanssa. Pitkäniemen etelärannasta alkaa järvellä rantasaarien ketju, johon kuuluvat Kokkolahden saaret, Matti-äijän niemen ympäristön saaret, näistä idempänä Vatisaari, Ruumissaari, Aittasaari ja lukuisat nimettömät saaret.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 43 miljoonaa kuutiometriä eli 0,043 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 4,8 metriä ja suurin syvyys on 21 metriä. Koska järven pohja on kumpulevaa käyden välillä lähellä pintaa ja sitten taas kymmenen metrin syvyydessä, ei sillä ole varsinaisia suuria syvänteitä. Syvin kohta sijaitsee tällaisen pienen syvänteen keskellä.
Järven rantaviivan pituus on 43 kilometriä ja sen rannat ovat alavaa ja soistunutta metsämaata. Etenkin järven koillisrannoille asti ulottuu laajat kosteikot, mutta muualla järven itäpuolella metsäsoita on raskaasti ojitettu. Karhujärven kylä sijaitsee järven länsipäässä laskujoen luusuassa. Kylän kautta kulkee järven ohi valtatie 5 ja siitä haarautuva yhdystie 9481. Nämä tiet mahdollistavat pääsyn järven länsiosan rannoille, mutta muut rannat ovat erämaata. Sallan ja Posion välinen kuntaraja käy järvenselällä olevalla saarella ja kulkee siitä itään ja lounaaseen päin. Pohjoisosa, jossa on suurin osa järveä, jää Sallan puolelle.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Kemijärven–Pelkosenniemen alueen (65.3) Jumiskon voimalaitoksen valuma-alueella (65.39), jonka Isojärven alueeseen (65.394) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 262,9 metriä mpy.
Karhujärvi kuuluu Kemijoen vesistön latva-alueisiin ja siksi järvi saa pääosan vedestään omalta valuma-alueeltaan. Isojärven alueella on 82 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, joista noin kymmenen laskevat suoraan tai välillisesti Karhujärveen. Niistä huomattavimpia ovat Kuvejärvi (26 ha), joka laskee suoraa ojaa myöten etelärantaan, Ukonmurronlammet (3 ha ja 1 ha), jotka kuuluvat itäpäähän laskevat Varpuojan valuma-alueeseen, Peräojan nimetön lampi, laskuojaton Kaivolampi (2 ha) pohjoispuolella, ja näiden lisäksi Likehinen (9 ha), Siltalampi (2 ha) ja Kaakkurilampi (2 ha), jotka laskevat järven länsipäähän.
Karhujärven laskuoja lähtee sen länsipäässä Karhujärven kylässä ja se laskee 700 metrin päässä Hietajärveen (191 ha), jonka vedenpinta on kolmetoista metriä Karhujärven vedenpintaa alempana.
Kainasto (Ylistaro)

Kainasto on Seinäjoen kylä entisen Ylistaron kunnan alueella. Se sijaitsee 5,5 kilometriä Ylistaron keskustasta Seinäjoen keskustan suuntaan, valtatie 18:n varrella. 
Kainastossa on noin 150 taloa. Entinen koulu toimii nyt päiväkotina. Koulun rinteeseen rakennettiin vuonna 2003 Kainaston hyppyrimäet. Kylällä on kaksi pientä järveä, Varrasjärvi ja Vähäjärvi.
Kylässä toimii Kainaston Nuorisoseura, jonka toimitalo on peräisin vuodelta 1928. Nuorisoseuran toimintaan kuuluu Jyrkän kesäteatteri 400 hengen katettuine ja nousevine katsomoineen. Nuorisoseuran lisäksi kylässä toimivat kyläyhdistys, maamiesseura, maaseutunaiset ja metsästysseura.
Kainaston teollisuusalue on nimeltään Teräsmäki. Se on saanut nimensä siellä toimivista terästukkuyrityksistä Oy Leppinen Steel Ltd ja Esko Leppinen Oy.
Kylän historiakirja "Kainastoa kansien välissä" (2002) oli ensimmäinen Ylistaron kylähistoriakirja.
Luettelo Jomalan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Jomalan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Jomalan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Untamala (Ylistaro)

Untamala on Seinäjoen kylä entisen Ylistaron kunnan alueella. Seinäjoen aluejaossa kylä kuuluu Kylänpään suuralueeseen. Untamala on Seinäjoen pohjoisin kylä ja sijaitsee lähellä Isonkyrön rajaa, noin 15 kilometriä Ylistaron keskustasta pohjoiskoilliseen. Seinäjoen keskustaan on matkaa noin 40 kilometriä, ja Isonkyrön, Ylihärmän ja Vöyrin keskustaan noin 20 kilometriä. Kylän keskipiste sijaitsee neljän tien risteyksessä. Untamala sijaitsee seututien 723 varrella, joka Untamalan keskeisen risteyksen kohdalla muuttuu Untamalantiestä Kosolantieksi.
Untamalan kyläläisten kokoontumispaikka on Yhteistalo. Kylässä on myös valaistu pururata ja latu, pesäpallokenttä ja luistelukaukalo. Uimarantoja on Lamminkankaalla ja Kokkokankaalla. Kylässä toimii kyläyhdistys ja sen naistoimikunta, maaseutunaiset, metsästysseura ja Herättäjä-Yhdistyksen paikallisosasto.
Topparla

Topparla tai Kylänpää on Seinäjoen kylä entisen Ylistaron kunnan alueella, noin kuusi kilometriä Ylistaron keskustasta Lapualle päin valtatien 16 ja Kyrönjoen varrella. Joki on kylän kohdalla erityisen leveä, ja Kylänpään sillan kohdalla kuohuu Kylänpäänkoski.
Seinäjoen aluejaossa kylä kuuluu Kylänpään suuralueeseen. Kylän virallinen nimi on Topparla, kun taas Kylänpäähän katsotaan kuuluvan sen lisäksi myös ympäristön pienempiä kyliä kuten Viitala, Kuivila, Hiipakkala ja Liipantönkkä.
Kylässä toimii noin 60 oppilaan ja kolmen opettajan Topparlan koulu, joka on perustettu 1884. Alueen yhdistyksiä ovat Ylipään Nuorisoseura, Ylipään maa- ja kotitalousnaiset sekä Ylipään Maamiesseura.
Alueen suurin työnantaja on kevyeen hirsirakentamiseen erikoistunut Luoman Puutuote Oy.
Valmet 602

Valmet 602 on vuonna 1978 esitelty takavetoinen traktorimalli, jonka valmistaja oli suomalainen Valmet-yhtiö. Se lanseerattiin kaventamaan vuosikymmenen alussa esiteltyjen Valmet 502 ja Valmet 702 välistä hyppäystä. Valmet 602 oli aikansa keskiluokan traktori. 
Sekä 502:n että 602:n mallisarjat korvattiin vuonna 1982 uudella punaisella 04-sarjalla.
Tekniset tiedot.
602:n moottori valmistettiin Valmet 1502 traktoriin suunnitellun 6-sylinterisen 611C moottorin pohjalta. 611C oli suunniteltu alkujaan siten, että siitä olisi tarvittaessa helppo tehdä puolitettu 3-sylinterinen moottori 311C. Valmet toi 602 mallistaan markkinoille turboahdetun mallin vuonna 1980. Valmet 602 turbon 311CS moottori tuotti 66 hv voiman ja 235 Nm väännön. 
Vuonna 1981 Valmet julkaisi 602 mallista nelivetoversiot sekä turboahdetulle, että ahtamattomalle versiolle. Nämä nelivetoiset 602 olivat verrattaen ketteriä. Nelivetoversioissa polttoainesäiliön koko pieneni entisestä 65-litrasta vaivaiseen 60-litraan. Paino lisääntyi vain 150kg.
Välipeippi

Välipeippi ("Lamium confertum") on huulikukkaiskasvien (Lamiaceae) heimoon ja peippien ("Lamium") sukuun kuuluva kasvilaji. Välipeippi on yksivuotinen, ruohovartinen kasvi. Välipeippi muistuttaa eniten sepopeippiä ("Lamium amplexicaule") sekä jonkin verran myös punapeippiä ("Lamium purpureum") ja liuskapeippiä ("Lamium hybridum"). Välipeippi eroaa sepopeipistä kukkien teriöiden ja verhiöiden ulkonäön perusteella sekä punapeipistä ja liuskapeipistä ylimpien lehtien ruodittomuuden perusteella.
Välipeippi voi kasvaa noin 40 senttimetriä korkeaksi asti ja sen varsi on tyypillisesti runsashaarainen. Välipeippi on kasvutavaltaan pysty tai koheneva ja sen lehtiasento on vastakkainen. Lehtien muoto vaihtelee leveänpuikeista munuaismaisiin ja lehtien laidat ovat leveän hammaslaitaiset. Alimmat lehdet ovat ruodillisia ja ylimmät ruodittomia sekä puoliksi sepiviä.
Välipeippi kukkii touko–syyskuussa purppuranpunaisin kukin. Kukat ovat kaksihuulisia ja sijaitsevat kiehkuroina varren latvassa. Verhiö on lajityypillisesti karvainen, ja verhiönliuskat ovat pitkiä sekä kapeita, verhiöputkea pidempiä. Välipeipin hedelmä on lohkohedelmä, jossa on möyheä lisäke.
Välipeippi kasvaa ihmisvaikutteisessa ympäristössä, mutta ei ole kuitenkaan kovin yleinen. Yleensä se kasvaa rikkaruohona pelloilla. Suomessa välipeippiä tavataan lähinnä vain Varsinais-Suomessa, vaikkakin siitä on tehty havaintoja sieltä täältä aina Oulun korkeudelle asti.
Nobody But You (Cesár Sampsonin kappale)

Nobody But You on itävaltalaislaulaja Cesár Sampsonin esittämä kappale, jolla hän edusti Itävaltaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 342 pistettä ja saavutti sijan 3.
Phyllis Francis

 
Phyllis Chanez Francis (s. 4. toukokuuta 1992 New York) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hän on 400 metrin juoksun maailmanmestari sekä 4 × 400 metrin viestin olympiavoittaja ja maailmanmestari. 
Francis saavutti alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2011 pronssia 400 metrillä ja kultaa 4 × 400 metrin viestissä. Hän voitti NCAA:n sisäratojen mestaruuden 400 metrillä 2014 Pohjois-Amerikan halliennätyksellä 50,46. Hän voitti IAAF World Relays -kilpailuissa 2015 kultaa 4 × 400 metrin viestissä. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui 400 metrillä seitsemänneksi ja juoksi alkuerissä 4 × 400 metrin viestissä, jossa Yhdysvallat sai loppukilpailussa toisella kokoonpanolla hopeaa.
Francis juoksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kolmannen osuuden Yhdysvaltojen joukkueessa, joka voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä ajalla 3.19,06. Samojen kisojen 400 metrillä hän sijoittui viidenneksi. Hän voitti sisäratojen Yhdysvaltojen-mestaruuden 300 metrin juoksussa 2017. Hän voitti IAAF World Relays -kilpailuissa 2017 kultaa 4 × 400 metrin viestissä sekä pronssia 4 × 200 metrin viestissä, jonka alkuerissä hän juoksi.
Francis voitti 400 metrin maailmanmestaruuden Lontoossa 2017 ennätyksellään 49,92. Lisäksi hän juoksi ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän juoksi avausosuuden Yhdysvaltojen kultajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä ja sijoittui 400 metrillä viidenneksi.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
AR = maanosan ennätys
Samuli Halonen

Samuli Halonen (s. 26. toukokuuta 1976 Ruokolahti) on suomalainen muusikko. Hän on toiminut rumpalina muun muassa yhtyeissä Marko Haavisto &amp; Poutahaukat, Jytäjyrsijät, Puolikuu, Turo’s Hevi Gee, Jaakko Rossi &amp; Aurinko Kioski, The ASAP’s ja Rok-Gryzuny. Lisäksi Samuli Halonen toimii freelancer-rumpalina.
Riitta Kylänpää

Riitta Kylänpää (s. 1957) on suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka sai vuonna 2017 Tieto-Finlandia-palkinnon kirjoittamastaan elämäkerrasta "Pentti Linkola – ihminen ja legenda" (Siltala 2017). Voittajan valitsi finalistien joukosta uutistoimittaja-kirjailija Matti Rönkä. 
Kylänpää työskentelee toimittajana "Suomen Kuvalehdessä". Hänen muita kirjojaan ovat "Kasvaako sisiliskoista saunassa krokotiileja – muistikuvia lapsuudesta" (Atena 2003) ja "Nyt vasta näen" (Otava 2009), jossa suomalaisvaikuttajat kertovat elämänsä tärkeistä hetkistä.
Jon Cleary

Jon Cleary (22. marraskuuta 1917 Sydney, Australia – 20. heinäkuuta 2010 Sydney, Australia) oli australialainen kirjailija. Clearyn teokset ovat juonenkerronnaltaan taitavaa viihdettä, mutta paikoin niissä liittyy seikkailuihin psykologisia, yhteiskunnallisia ja moraalisia ristiriitoja.
Clearyn köyhä katolinen perhe asui Sydneyn esikaupungissa Erskinevillessa. Hän kävi katolisen veljeskunnan koulua mutta joutui vähävaraisuuden vuoksi lopettamaan kesken. 1930-luvun lamavuosien sekalaisten töiden ja työttömyysjaksojen päätteeksi hän liittyi 1940 armeijaan ja palveli Lähi-idässä ja Papua-Uudella-Guinealla. Vuodesta 1941 hän kirjoitti viikoittain jutun sydneyläiseen Daily Mailiin. Hän tuli 1946 Sydney Morning Heraldin kirjoituskilpailussa toiseksi romaanillaan "You Can't See Round Corners". Palkintorahoilla hän lähti Englantiin ja asui sen jälkeen kymmeniä vuosia Euroopassa ja Yhdysvalloissa ja kirjoitti. Vuosina 1948–1951 hän teki juttuja Australian News and Information Bureaulle. Sinä aikana hän kirjoitti useita jännitys- ja seikkailuromaaneja.
Cleary palasi Australiaan ja asettui Kirribilliin. Hän kirjoitti Sydneyyn sijoittuvan poliisiromaanisarjan, jonka päähenkilö on poliisi Scobie Malone. Hänestä tuli vähitellen Australian tuotteliaimpia ja kaupallisesti menestyneimpiä kirjailijoita. Suomentamatonta romaania "The Sundowners " (1951) on myyty yli kolme miljoonaa. Hän kirjoitti käsikirjoituksia radiolle ja televisiolle. Monien hänen kirjojensa pohjalta on tehty elokuvia, kuten "Maankiertäjät" ("The Sundowners", 1960).
Hyvämuistisena Cleary kirjoitti vanhalla kirjoituskoneella sanoina mitattuna 1 500 sanaa päivässä. Hän harrasti aamukävelyjä satamassa, mutta tultuaan pahoinpidellyksi hän luopui retkistä. Clearyn kuoltua hänen elinikäisiin ystäviinsä kuulunut kirjailija Morris L. West piti muistopuheen.
Cleary oli vuodesta 1946 naimisissa kirjailija Joy Clearyn o.s. Lucas kanssa tämän kuolemaan (2003) asti. Joy Cleary kirjoitti yhden romaanin "Strike Me Lucky" (1959).
Elina Käsnänen

Elina Käsnänen (s. 15. huhtikuuta 1988) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa salolaista LP Viestiä. 
Käsnänen on voittanut LP Viestissä kaksi SM-kultaa (2009 ja 2017) SM-pronssia (2008, Salon Viesti) ja kolme Suomen Cupia (2007, 2008, 2016). 
Käsnänen debytoi Mestaruusliigassa 30.9.2006 LiigaEuran paidassa Pieksämäkeä vastaan. Euran kauden jälkeen hän siirtyi kahdeksi kaudeksi Saloon, jossa saavutti SM-pronssia, SM-kultaa sekä kaksi Suomen Cupin mestaruutta. Kauden 2009-2010 Käsnänen pelasi Pieksämäki Volleyssa kauden päätyttyä liigakarsintojen kautta sarjapaikan säilyttämiseen.
Viiden välivuoden jälkeen Käsnänen lämmitteli lajimuistojaan 2-sarjassa, kunnes palasi Mestaruusliigaan ja LP Viestiin kaudeksi 2016-2017 voittaen heti tuplamestaruuden.
Hänellä on LP Viestin kanssa sopimus voimassa vuoteen 2018.
Käsnänen on pelipaikaltaan passari ja hänen pituutensa on 179 cm.
Spider-pasianssi

Spider-pasianssi on yksi pasianssipelin variaatioista.
Tavoite.
Spider-pasianssin tavoite on saada kaikki pelikortit väreittäin suuruusjärjestykseen – kuninkaasta aina ässään asti.
Alkujärjestelyt.
Spider-pasianssissa 54 pelikorttia asetellaan kymmeneen pinoon seuraavasti: 
Säännöt.
Spider-pasianssissa kortteja siirrellään niin kuin muissakin pasiansseissa. Jos pelaa useammalla kuin yhdellä maalla, voi kortin siirtää oman maansa lisäksi myös toisen maan kortin päälle. Jos kortti on jonkun muun, kuin oman maansa kortin päällä, sitä ja sitä, jonka päällä tämä kortti on, ei voi siirtää yhtä aikaa esim. korttipinoa , , ja ei voi siirtää yhtä aikaa, mutta siinä olevat ja voi. Tyhjään sarakkeeseen voi laittaa minkä tahansa kortin tai korttipinon, jossa on vain samaa maata. Spider-pasianssissa jää pakka, kun on jakanut alkuasetelman. Kun pelaaja haluaa, hän voi uudelleenjakaa jäljellä olevasta pakasta kortteja kaikkien pinojen päälle yksi eli aina yhdellä jakamisella jaetaan kymmenen korttia pakasta. Kun kortteja jaetaan, kaikissa kymmenessä sarakkeessa täytyy olla vähintään yksi kortti.
Pelin päättyminen.
Kun kaikki pelikortit on aseteltu värisuoraksi kuningas-kortista ässään sekä siirretty kotikentälle, peli päättyy.
Vaikeustasot.
Kaikilla vaikeustasoilla pelataan samalla tavalla. Ainoa ero on, että niillä pelataan eri määrillä maita. Vaikka vaikeustasoissa on eri määrä maita, korttimäärä on silti sama.
Variaatiot.
Spiderette.
Spiderettessa käytetään kortteja puolet vähemmän kuin Spider-pasianssissa ja ne asetellaan Klondike-asettelulla. Peli toimii samoin kuin klassinen Spider-pasianssikin. Voidaan pelata yhdellä, kahdella tai neljällä maalla. Samoin kuin Spider-pasianssissa mitä vähemmän maita sitä helpompi.
Scandinavian Bank

Scandinavian Bank Ltd. on pohjoismaisten pankkien Lontooseen perustama pankki.
Scandinavian Bank perustettiin vuonna 1968 Lontooseen. Pankin perusti konsortio, johon kuuluivat Suomesta Yhdyspankki, Ruotsista Skandinaviska Banken, Tanskasta Den Danske Landmandsbank ja Norjasta Bergens Privatbank. Myöhemmin mukaan liittyivät vielä Den Danske Provinsbank ja Landsbanki Island. 
Pankin toiminta alkoi 1969. Se menestyi hyvin ja kasvoi. 1980-luvun puolivälissä sen taseen koko oli lähes puolet SYP:n taseesta. Menestyksen taustalla oli pankin etabloituminen kaikkialle maailmaan.
Omistuskonsortio purettiin, kun pankin osakaspankit itse asettautuivat Lontooseen. SYP myi oman osuutensa Skandinaviska Enskilda Bankenille. Kaupan neuvottelivat SYP:n puolelta Erik Stadigh ja Björn Wahlroos. Ostaja katui kauppoja jälkikäteen.
Natriumpersulfaatti

Natriumpersulfaatti eli natriumperoksodisulfaatti tai natriumperoksidisulfaatti (Na2S2O8) on natrium- ja persulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa hapettimena ja katalyyttinä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa natriumpersulfaatti on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen. Sekä kiinteä natriumpersulfaatti että sen vesiliuokset ovat voimakkaita hapettimia. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa natriumsulfaatiksi ja hapeksi. Natriumpersulfaatti ärsyttää voimakkaasti silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata oireina yskää, kurkkukipua ja pahoinvointia.
Valmistus ja käyttö.
Natriumpersulfaattia valmistetaan hapettamalla elektrolyyttisesti natriumsulfaatin vesiliuosta. Natriumpersulfaattia voidaan käyttää hapettimena muun muassa tekstiilien valkaisussa ja kyyppivärjäyksessä. Yhdistettä voidaan myös käyttää paristoissa depolarisoivana yhdisteenä, uima-altaiden desinfiointiin, metallien syövyttämiseen ja polymerointikatalyyttinä.
Palkka pankkiin

Palkka pankkiin -järjestelmä tarkoittaa Suomessa sitä, että palkka maksetaan pankkitilille. Järjestelmän käyttö on Suomessa nykyisin pakollista erityistilanteita lukuun ottamatta.
Palkka pankkiin -järjestelmä otettiin Suomessa käyttöön 1950-luvulta alkaen. Järjestelmä yleistyi erityisesti 1960-luvulla. Kehityksen kärjessä olivat Kansallispankki ja Postisäästöpankki. Lopullisesti järjestelmä yleistyi ja muodostui pääsääntöiseksi palkanmaksumuodoksi 1968. Pakolliseksi se tuli vuonna 2013.
Palkansaajan kannalta järjestelmän etuja ovat olleet mm. seuraavat Yhdyspankin mainostamat hyödyt:
Pankeille järjestelmä toi lisää henkilöasiakkaita. Sen avulla pankit saivat myös lisää likviditeettiä toiminnan pyörittämiseen. Kääntöpuolena oli pankkien työmäärän nopea kasvu, mikä kasvatti kustannuksia. Järjestelmän yleistyessä pankkeihin syntyi suuri joukko ilmaispalveluja, joiden muuttaminen myöhemmin maksullisiksi aiheutti palkansaajissa levottomuutta. Palkkatilit eivät ainakaan Yhdyspankille olleet kovin kannattavia: suuri tapahtumamäärä vaati työvoimaa, tietokonekapasiteetteja ja tiloja.
Roosa Heikkiniemi

Roosa Heikkiniemi (s. 30. joulukuuta 2000) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa LP Kangasalaa.
Heikkiniemi debytoi liigassa Kuortaneen valmennuskeskuksen joukkueessa 8. marraskuuta 2016 Pölkky Kuusamoa vastaan. Kauden 2017–2018 Heikkiniemi edusti kasvattajaseuraansa, Salon LP Viestiä. Kaudet 2018–2020 hän edusti Hämeenlinnan Lentopallokerhoa; koronavirusepidemia keskeytti jälkimmäisen kauden. Kaudella 2020–2021 Heikkiniemi edusti LP Kangasalaa, joka voitti liigan runkosarjan mutta joutui voitokkaan ensimmäisen välieräottelun jälkeen jättämään kauden kesken joukkueessa todetun koronavirustartunnan vuoksi.
Heikkiniemi on pelipaikaltaan yleispelaaja ja hänen pituutensa on 175 senttimetriä. Hänellä on LP Kangasalan kanssa sopimus voimassa vuoteen 2023. 
Heikkiniemi on perheen kolmas lentopallon pääsarjatason pelaaja: isä Sami Heikkiniemi pelasi 506 liigaottelua ja isosisko Ronja Heikkiniemi pelaa myös lentopalloa.
Sukapäät

Sukapäät ("Cynosurus") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi yhdeksän lajia, joiden lisäksi yhdeksän muun sukuun kuvatun lajin taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä. Sukapäät eroavat muista heinäsuvuista omanlaisensa kukinnon myötä.
Sukapäät ovat monivuotisia sekä matalakasvuisia heiniä, joilla on lyhyt ja paksu juurakko. Sukapäät kasvavat löyhinä mättäinä, ja niiden varret ovat kasvutavaltaan pystyjä. Lehdet ovat tasaisia sekä kapeita ja lehtitupet ovat avoimia. Kieleke on lyhyt ja kalvomainen. Sukapäiden kukinto on tähkää muistuttava, hyvin tiivis röyhy, jonka haarat ovat lyhyitä. Kussakin röyhyn haarassa on yksi tai useampia tähkylöitä, jolloin kunkin lisääntymiskykyisen tähkylän ympärillä on yksi marto tähkylä. Marroissa tähkylöissä on kampamaisesti järjestäytyneitä teräväkärkisiä suomuja. Lisääntymiskykyisissä tähkylöissä on kahdesta viiteen kaksineuvoista kukkaa. Tähkylöiden kaleet ovat keskenään yhtä suuria, yksisuonisia ja naskalikärkisiä. Ulkohelpeet ovat pyöreäselkäisiä ja niissä on lyhyt vihne. Heteiden ponnet ovat violetteja tai keltaisia.
Suvun lajeista Suomessa kasvaa otasukapää ("Cynosurus cristatus"), jota tavataan Suomessa nykyisin lähinnä vain Ahvenanmaalla. Suomessa on tavattu myös vihnesukapäätä ("Cynosurus echinatus"), mutta siitä ei ole tehty havaintoja Suomessa enää 1950-luvulla tai sen jälkeen.
Sukapäiden ("Cynosurus") suvun tieteellinen nimi tulee koiran häntää tarkoittavista kreikankielisistä sanoista "kynos" (suom. koira) ja "oura" (suom. häntä) viitaten sukapäiden omanlaiseen kukinnon ulkonäköön.
Ecuador kesäolympialaisissa 2016

Ecuador osallistui Rio de Janeiron kesäolympialaisiin 2016. Tämä oli Ecuadorin neljästoista osallistuminen olympialaisiin maan tehtyä debyyttinsä vuonna 1924.
Ecuador sai lähetettyä 38 urheilijasta koostuneen joukkueen, joista 23 oli miehiä ja 15 naisia. Kilpailijat osallistuivat 13 eri urheilulajiin. Joukkue oli suurin Ecuadorin koskaan lähettämä joukkue - edellinen ennätys oli vuodelta 2012 Lontoon olympialaisista. 
Ecuadorin joukkueessa oli 20 osallistujaa, joilla oli aiempaa kokemusta olympialaisista. Kahdella osallistujalla nämä olivat neljännet olympialaiset.
Maa valitsi lipunkantajaksi Andres Chochon mutta hän kieltäytyi kunniasta vedoten harjoitteluunsa. Maa vaihtoi lipunkantajaksi judoka Estefania Garcian, joka otti Chochon paikan viime minuuteilla johtaakseen maata avajaisseremoniassa.
Ecuador ei onnistunut saavuttamaan ensimmäistäkään mitalia. Parhaiten maan edustajista pärjäsi Alexandra Escobar, joka sijoittui neljänneksi painonnoston naisten 58 kiloisten sarjassa.
Yrjö Collan (yritysjohtaja)

Yrjö Wilho (Vilho) Rafael Collan (27. kesäkuuta 1887 Nurmes – 20. helmikuuta 1937 Turku) oli suomalainen osuustoimintamies ja yritysjohtaja.
Collanin vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori Johannes Collan ja Anna Charlotta Sallmén ja puoliso vuodesta 1909 Lyyli Vilhelmiina Sinisalo. Collan tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1905 ja valmistui agronomiksi 1908, filosofian kandidaatin tutkinnon hän suoritti 1909. Toimittuaan lyhyen ajan Tuusulan kansanopiston maatalousaineiden opettajana sekä Pellervo-Seuran osuusmeijereiden kirjanpidon ja taloudenhoidon konsulenttina Collan siirtyi Ilmajoelle karjanhoidon konsulentiksi 1910–1914 ja samalla karjanhoitokoulun johtajaksi 1912–1915. Julkaistuaan 1915 "Sianhoidon oppikirjan" hänestä tuli Suomen Sianjalostusyhdistyksen sihteeri ja konsulentti 1915–1917. Karjanmyyntiosuuskuntien perustettua keskusjärjestön Collan pyydettiin sen johtajaksi 1916–1919 ja hän toimi myös järjestön Helsingin liikekonttorin johtajana 1917–1918. Järjestön muotouduttua keskusliike Suomen Karjakeskuskunnaksi Collanista tuli sen toimitusjohtaja vuonna 1919. Tätä tehtävää hän hoiti aina vuoteen 1935 asti ja oli vielä sen jälkeen keskusliikkeen johtokunnan jäsen. Collan oli myös maanviljelijä, joka hoiti Korsossa omistamaansa tilaa.
Collanin sisaruksia olivat poliitikko ja sotilas Mikko Collan sekä kouluneuvos Anni Collan.
Tuuli Kukkonen

Tuuli Kukkonen (s. 19. syyskuuta 1999) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa salolaista LP Viestiä. Hän on Paimion Yrityksen kasvatti.
Kukkonen debytoi liigassa 22.10.2016 LP Viestin paidassa kotiottelussa Pieksämäki Volleyta vastaan.
Kukkonen saavutti heti ensimmäisellä liigakaudella sekä Suomen mestaruuden että Suomen Cupin voiton.
Kukkonen on pelipaikaltaan yleispelaaja ja hänen pituutensa on 175 cm.
Visage

Visage oli brittiläinen synthpop-yhtye, joka perustettiin Lontoossa vuonna 1978. Yhtye yhdistettiin läheisesti 1980-luvun alun New Romantic -tyyliin. Visage on tunnetuin hittikappaleestaan ”Fade to Grey”, joka julkaistiin vuoden 1980 loppupuolella. Britanniassa kaksi yhtyeen albumia, "Visage" ja "The Anvil", sijoittui Britannian albumilistan kahdenkymmenen parhaimman joukkoon ja viisi yhtyeen singleä sijoittui Britannian singlelistan kolmenkymmenen parhaimman joukkoon. Yhtye hajosi vuonna 1985 heidän kolmannen albuminsa "Beat Boy" epäonnistuessa kaupallisesti. 
Laulusolisti Steve Strange lämmitteli Visagea erilaisissa nostalgiabileet Britanniassa ja muualla Euroopassa. Vuonna 2013 ilmestyi kokonaan uutta musiikkia sisältänyt albumi ”Hearts and knives”. Vuonna 2014 julkaistiin vanhoja hittikappaleita lämmittelevä ”Orchestral” -albumi, jolla musiikin soittaa sinfoniaorkesteri. Visagen viides ja viimeinen studioalbumi ”Demons to diamonds” julkaistiin marraskuussa 2015 postuumisti, sillä Steve Strange kuoli 55-vuotiaana sydänkohtaukseen saman vuoden helmikuussa.
DOx

4-substituoidut-2,5-dimetoksiamfetamiinit (eli DOx-yhdisteet) ovat kemiallinen ryhmä substituoituja amfetamiinin johdannaisia, joissa metoksi ryhmät fenyylirenkaan hiilissä 2 ja 5 sekä alkyyli tai halogeeni hiilessä 4. Monet näistä yhdisteistä ovat voimakkaita ja erityisen pitkäkestoisia psykedeelisiä päihteitä, jotka sitoutuvat agonisteina hyvin valikoivasti serotoniinireseptorien alatyyppeihin 5-HT2A, 5-HT2B ja 5-HT2C.
DOx ryhmään kuuluvat ainakin alla olevassa taulukossa olevat yhdisteet.
DOx-yhdisteisiin kuuluvat myös seuraavat yhdisteet, joissa on useampi substitituutio:
DOB

2,5-Dimetoksi-4-bromoamfetamiini (DOB, bromolamfetamiini, bromo-DMA) on psykedeelinen päihde, substituoitu amfetamiini ja fenyylietyyliamiini johdannainen. DOB kuuluu DOx yhdisteisiin. DOB:n syntetisoi ensimmäisen kerran Alexander Shulgin kollegoineen 1967. Shulgin popularisoi DOB:n 1991 kirjassaan "PiHKAL: A Chemical Love Story", jossa aineen synteesi ja vaikutukset on kuvailtu.
Biokemia.
DOB on osittainen agonisti serotoniinireseptoreille 5-HT2A, 5-HT2B ja 5-HT2C. Psykedeeliset vaikutukset johtuvat agonismista 5-HT2A reseptoriin. DOB:tä käytetään tieteellisessä tutkimuksessa tutkittaessa 5-HT2 reseptoreiden alaluokkaa. DOB on TAAR1-agonisti ihmisissä.
On ehdotettu että DOB ei itsessään ole psykedeelisten vaikutusten pääaiheuttaja, vaan DOB on keuhkoissa metabolisoituva esiaste varsinaiselle psykedeeliselle aineelle.
DOB:lla on kiraliakeskus ja R-(-)-DOB on stereomeereistä biologisesti aktiivinen (eutomeeri).
Annostus ja vaikutusten kesto.
Erowid-sivun mukaan tyypillinen annos on 0.75–1.75 mg suun kautta. Kevyt annos on 0.2–0.75 mg ja vahva 1.75–2.5 mg. Täydet vaikutukset ilmenevät noin 1–2 tunnin jälkeen annoksen ottamisesta ja kestävät 8–24 tuntia, vaikka täysien vaikutusten kokemisessa voi mennä jopa 3 tuntia. 
Vaikutukset.
DOB:n aiheuttamia tuntemuksia on kuvailtu 2C-B:n kaltaiseksi ja energisiksi. DOB voi aiheuttaa vatsaan epämukavan tunteen, lihasjännitystä ja päänsärkyä.
Laki.
DOB on luokiteltu Suomessa huumausaineeksi.
2,5-dimetoksi-4-klooriamfetamiini

2,5-dimetoksi-4-klooriamfetamiini (DOC) on psykedeelinen päihde, substituoitu amfetamiini ja propan-2-amiinin johdannainen. DOC kuuluu DOx-yhdisteisiin. DOC:n popularisoi Alexander Shulgin 1991 kirjassaan "PiHKAL: A Chemical Love Story", jossa aineen synteesi ja vaikutukset on kuvailtu.
Biokemia.
DOC on agonisti serotoniinireseptoreille 5-HT2A ja 5-HT2C. Psykedeeliset vaikutukset johtuvat agonismista 5-HT2A reseptoriin.
Annostus ja vaikutusten kesto.
Erowid-sivun mukaan tyypillinen annos on 1,5–2,5 mg suun kautta. Kevyt annos on 1–1,5 mg ja vahva 2,5–5 mg. Täydet vaikutukset ilmenevät noin 0,5–2,5 tunnin jälkeen annoksen ottamisesta ja kestävät 8–20 tuntia.
Koska aineen käyttöön vaadittavat annokset ovat hyvin pieniä ja vaikutusaika pitkä, on yliannostuksen riski huomattava.
Sivuvaikutukset.
DOC-myrkytykseen liittyviä kliinisiä piirteitä olivat kiihtyneisyys, aggressiivinen käytös, hallusinaatiot, takykardia, rabdomyolyysi, kohtaukset ja hypertermia. Yhdessä tapauksessa joidenkin kliinisten piirteiden havaittiin jatkuvan jopa 33 tuntia.
Laki.
DOC on luokiteltu Suomessa valtioneuvoston asetuksessa huumausaineina pidettävistä aineista, valmisteista ja kasveista.
DOC on luokiteltu YK:n luettelossa I.
Hugo Jalava

Hugo Jalava (3. helmikuuta 1874 Pietari – 28. huhtikuuta 1950 Petroskoi) oli pietarinsuomalainen veturinkuljettaja, joka teki myös pitkän uran Neuvostoliiton kommunistisen puolueen hallinnollisissa tehtävissä. Jalava tunnetaan erityisesti Venäjän vallankumouksen tapahtumien yhteydestä, jolloin hän auttoi V. I. Leniniä aluksi pakenemaan Suomeen heinäkuussa 1917 ja myöhemmin palaamaan takaisin Pietariin juuri ennen lokakuun vallankumousta. Lenin teki molemmat matkat Jalavan kuljettamassa veturissa lämmittäjäksi naamioituneena. 
Elämä.
Jalava työskenteli Pietarissa tehdastyöläisenä vuodesta 1889 lähtien, mutta hänet erotettiin poliittisen toimintansa vuoksi 1898. Tämän jälkeen Jalava työskenteli Suomen asemalla, kunnes ryhtyi veturinkuljettajaksi 1901. Jalava oli mukana rautatieläisten ammattiliiton toiminnassa ja vuoden 1905 vallankumouksen aikana hän oli rautatieläisten lakkokomitean puheenjohtaja. Epäonnistuneen vallankumouksen jälkeen Jalava salakuljetti Venäjälle laittomia painotuotteita, aseita sekä auttoi vallankumouksellisia matkustamaan salaa. Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen Jalava liittyi 1906.
Vuoden 1917 vallankumouksen aikana Jalava kuljetti heinäkuussa viranomaisten etsimän Leninin turvaan Suomeen kuuluisalla höyryveturi nro 293:llä, jonka Suomen valtio lahjoitti Neuvostoliitolle vuonna 1957 lokakuun vallankumouksen 40-vuotisjuhlien yhteydessä. Nykyään veturi on esillä Suomen asemalla Pietarissa. Hieman ennen lokakuun vallankumousta Lenin matkusti Jalavan kyydillä takaisin Pietariin. Paluumatkalla mukana olivat myös Eino Rahja, Aleksanteri Schottmann sekä Rahjan appi Pekka Parviainen, joka luona Lenin oli piileskellyt. Pietarissa Lenin asui Jalavan asunnossa, jossa hän järjesti myös salaisia vallankumouksellisten kokouksia. Vallankumouksen käynnistyessä 7. marraskuuta 1917 Lenin siirtyi Jalavan asunnosta Rahjan saattamana vallankumouksellisten bolševikkien keskuspaikkaan Smolnaan. 
Suomen sisällissodan aikana Jalava toimi punaisten kansanvaltuuskunnan palveluksessa Yrjö Sirolan johtaman ulkoasiainvaltuuskunnan sihteerinä, ja pakeni sodan loppuvaiheessa takaisin Pietariin.
Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen Jalava liittyi 1925. Vuodesta 1930 lähtien hän työskenteli Karjalan tasavallan toimeenpanevassa keskuskomiteassa ja toisen maailmansodan aikana Sverdlovskin rautatiehallinnossa. Jalava palasi Petroskoihin sodan jälkeen ja ehti vielä ennen kuolemaansa työskentelemään Karjalan tasavallan ministerineuvostossa.
Perhe.
Jalava oli naimisissa suomalaisen Lydia (Lyyli) Hermanssonin (1886–1975) kanssa vuodesta 1903 lähtien.
Kunnianosoituksia.
Jalavalle myönnettiin työn sankarin arvonimi vuonna 1931 ja Leninin kunniamerkki 1948. Hän esiintyy myös Aleksandr Lopuhovin vuonna 1953 tekemässä historiamaalauksessa "Kohti Petrogradia" (В Петроград), jossa ovat Jalavan lisäksi ovat kuvattuna veturin ohjaamossa V. I. Lenin ja Eino Rahja. Maalaus on kuitenkin virheellinen, sillä Jalava lapioi siinä hiiliä, vaikka tosiasiassa höyryveturin polttoaineena olivat koivuhalot.
DOI (päihde)

2,5-Dimetoksi-4-jodoamfetamiini (DOI) on psykedeelinen päihde, substituoitu amfetamiini ja fenyylietyyliamiinin johdannainen. DOI on DOx yhdiste. DOI:n popularisoi Alexander Shulgin 1991 kirjassaan "PiHKAL: A Chemical Love Story", jossa aineen synteesi ja vaikutukset on kuvailtu. DOI:n syntetisoi A. Shulgin 1963 ja sen psykedeeliset vaikutukset ihmisissä havaittiin ensimmäisen kerran 1964.
Biokemia.
DOI on agonisti serotoniinireseptoreille 5-HT2A, 5-HT2B ja 5-HT2C. Psykedeeliset vaikutukset johtuvat agonismista 5-HT2A reseptoriin. DOI:tä käytetään tieteellisessä tutkimuksessa tutkittaessa 5-HT2 reseptoreiden alaluokkaa.
DOI aktivoi 5–12 kertaa tehokkaammin serotoniini 5-HT2A-reseptoria kuin 5-HT2C-reseptoria. DOI ei ole serotoniinia, dopamiinia tai noradrenaliininia vapauttava aine. DOI aktivoi myös ainakin rotan TAAR1-reseptoria.
Annostus ja vaikutusten kesto.
PiHKAL-kirjan mukaan tyypillinen annos on 1.5–3 mg suun kautta. Vaikutukset kestävät 16–30 tuntia.
Tutkimukset.
Useiden 5-HT2A-agonistien, erityisesti (R)-2,5-dimetoksi-4-jodiamfetamiini (R)-DOI, TCB-2, LSD ja LA-SS-Az, on myös odottamatta havaittu toimivan voimakkaina TNF-estäjinä, joista DOI on aktiivisin, yhdiste osoittaa TNF-eston jo pikomolaarialueella, suuruusluokkaa voimakkaammin kuin sen toiminta hallusinogeeninä. 2,5-dimetoksi-4-jodiamfetamiinin on osoitettu solututkimuksissa olevan erittäin voimakas tuumorinekroositekijä-alfa-tulehduksen estäjä pikomolaarisilla pitoisuuksilla. Tuumorinekroositekijä-alfa on tärkeä kohde rappeuttavien sairauksien, kuten nivelreuman ja Alzheimerin taudin, tutkimuksessa, jossa sairausprosessiin liittyy kudosvaurioita kroonisen tulehduksen kautta. Tämä voisi tehdä 2,5-dimetoksi-4-jodiamfetamiinista ja muista 5-HT2A-agonisteista täysin uuden alueen uusien hoitojen kehittämiseksi näihin sairauksiin. Tutkimus viittaa siihen, että (R)-DOI:n antaminen estää keuhkotulehduksen, liman ylituotannon, hengitysteiden ylireagoivuuden ja sammuttaa keuhkojen immuunivasteen avaingeenit. Nämä vaikutukset estävät allergisen astman kehittymisen hiirimallissa.
2,5-dimetoksi-4-jodiamfetamiinin on myös osoitettu lisäävän neuroplastisuuden parantumiseen liittyviä biokemiallisia tapahtumia, mm. denriittien haaroittumien ja synapsiyhteyksien uudelleen järjestäytymistä.
Laki.
DOI on luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi psykoaktiiviseksi aineeksi.
Suomen Ilotulitus

Suomen Ilotulitus Oy on suomalainen ilotulitealan yritys joka valmistaa ja maahantuo ilotulitteita kuluttaja- ja ammattilaiskäyttöön. Suomen Ilotulitus on pohjoismaiden suurin ilotulitealan yritys. Yrityksen toimitusjohtaja on Niila Rajala.
Ilotulitteiden oma valmistus loppui 2000-luvun alussa. 
Nykyisin yritys tuo ilotulitteet maahan pääosin Kiinasta. Liikevaihto vuonna 2018 oli noin 10 miljoonaa euroa. 
Yritys järjestää näytöksiä ja suunnittelee ja toteuttaa yritysten ja kuntien ilotuksia, vuosittain yli sata.
Historia.
Suomen ilotulitus perustui vuonna 2010 kun Lohjan Ilotulitus Oy (Tähtiraketti), Pyrostar Oy ja Ilotulitus Oy yhdistivät liiketoimintansa. 
Yrityksen edeltäjä, Ilotulitus Oy, toimi vuodesta 1948. Sen perusti insinöörimajuri Ali Mustonen, joka tuolloin osti sotatarvikkeita valmistavan Lataus Oy:n ja alkoi pian sotatarvikkeiden sijastaa valmistaa ilotulitteita nimellä Ilotulitus Oy. Yritys muutti 1960-luvun alussa tuotannon Helsingin Vartiokylästä Tuusulaan. Omistaja vaihtui välillä pari kertaa, ja vuonna 2004 yrityksen omisti monikansallinen Truebell Plc.
Ilotulitus Oy:n toiminnassa oli kotimaisuus keskeinen, ja vielä 2004 se tuoreen toimitusjohtaja Oiva Piiran mukaan suunnitteli laajentavansa tuotantoa. Tuolloin tuotteista noin 12 prosenttia valmistettiin Tuusulassa. 
Ilotulitus Oy voitti Suomenlinnassa järjestetyn ilotulituksen SM-kisan useita kertoja.
Vuonna 2011 alan johtavaksi yritykseksi mainitusta Suomen Ilotulitus Oy:n toiminnasta tehtiin silloin tutkintapyyntö, koska kilpailijan mukaan sen toiminnassa oli lainvastaisuuksia. Entinen tehtaanjohtaja halusi selvitettävän, oliko silloinen toimitusjohtaja Kalervo Kaarre syyllistynyt räjähderikoksiin, vero- ja työeläkevakuutuspetoksiin sekä työsyrjintään.
Nippon Kaigi

 () on japanilainen nationalistinen rekisteröimätön yhdistys. Se perustettiin vuonna 1997. Nykyisin yhdistyksellä on noin 38 000 jäsentä. Yhdistyksellä on paljon vaikutusvaltaa sen tytäryhtiöiden kautta Japanin hallituksessa ja se on yksi maan vaikutusvaltaisimmista lobbarijärjestöistä. Japanin entinen pääministeri Shinzō Abe toimi yhdistyksen erityisenä neuvonantajana Japanin parlamentissa.
Yhdistyksen tavoite on sen omin sanoin ”muuttaa sodanjälkeistä kansallista tietoutta, joka nykyisillään perustuu Tokion kansainvälisen sotarikostuomionistuimen käsitykseen historiasta”. Yhdistys pitää tätä historian käsitystä perustavanlaatuisena ongelmana Japanissa. Yhdistys näkee myös tehtävikseen isänmaallisen koulutuksen edistämisen, Yasukunin pyhäkköön suuntautuvan matkailun tukemisen ja Japanin perustuslain tarkistamisen. Yhdistys haluaa tarkastella uudelleen Japanin perustuslaista etenkin yhdeksännen artiklan, joka kieltää Japanilta pysyvän armeijan.
Nippon Kaigin vaikutusvaltainen jäsen Hideaki Kasen on sanonut, että yhdistys on vahvasti monarkismin puolella ja yhdistys on Japanin kansan kunnia. Jäsenistö otti myös vuonna 2018 kielteisen kannan lakimuutokseen, joka salli keisari Akihiton luopuvan vallasta.
Tavoitteet.
"Nippon Kaigi" yhdistyksellä on kuusi virallista tavoitetta, joita ovat:
Kriitikoiden mielestä Nippon Kaigi yhdistys ajaa mielipidettä jossa muiden Itä-Aasian maiden tulisi kiittää Japania niiden ”vapauttamisesta” länsimaiden imperialismin kynsistä toisen maailmansodan aikana. Kriitikoiden mukaan yhdistyksessä ajattellaan, että Tokion kansainvälinen sotarikostuomioistuin oli laiton sekä Nanjingin verilöyly on liioiteltu tai jopa kokonaan keksitty. Yhdistys on myös kieltänyt Japanin pakottaneen korealaiset ”lohtunaiset” seksuaaliseen orjuuteen toisessa maailmansodassa. Nippon Kaigi taistelee feminismiä, seksuaalivähemmistöjen oikeuksia ja vuoden 1999 sukupuolten tasa-arvoa koskevaa lakia vastaan.
Suhde liberaalidemokraattiseen puolueeseen.
Aben hallituksen 20 ministeristä 18 oli Nippon Kaigin jäseniä. Järjestöllä on vahvat suhteet Japanin liberaalidemokraattiseen puolueeseen. Puolueen jäsenet ovat olleet myös erilaisten skandaalien keskellä johtuen Nippon Kaigia myötäilevien mielipiteiden johdosta. Esimerkiksi varapääministeri Taro Aso on sanonut, että juutalaisten murhaaminen oli väärin, mutta Hitlerin motiivit olivat oikeutettuja..
Japanin nykyinen pääministeri Fumio Kishida on myös Nippon Kaigin jäsen.
Churruca-luokka

Churruca-luokka oli Espanjan laivaston kolmessa erässä 1920-luvun lopulta 1950-luvun alkuun valmistettujen alusten muodostama hävittäjäluokka.
Suunnittelu.
Luokan aluksista kolme "Sanchez Barcaiztegui", "Churruca" ja "Alcalá Galiano" tilattiin alun perin jo osana vuoden 1915 hankintoja, jolloin ne olisivat olleet todennäköisesti Alsedo-luokan paranneltuja versioita. Lopulta taloudelliset ja ensimmäisen maailmansodan aiheuttamat viiveet johtivat siihen, että alusten hankintapäätös uudistettiin vuonna 1922. Tällöin suunnittelun perustana oli Britannian kuninkaallisen laivaston Scott-luokan laivueenjohtajat, jotka olivat aikansa merkittävimpiä aluksia omassa luokassaan. Alusten suunnittelu oli lähes identtinen laivueenjohtajien kanssa lukuun ottamatta 42 000 hevosvoimaa tuottanutta propulsiojärjestelmää. "Churruca" ja "Alcalá Galiano" myytiin toukokuussa 1927 Argentiinalle ja alusten korvaamiseksi tilattiin osana vuoden 1926 hankintoja kolme uutta alusta. Lopulta tilattiin vielä yksi alus tammikuussa 1928.
Alusten pääaseina oli viisi 4,7 tuuman 45 pituuskaliiperin tykkiä, jotka olivat Carracassa lisenssivalmistettuja Vickersin tykkejä. Tykkien suojana oli vain osittain suojannut kilpi. Ilmatorjunta-aseistuksena oli yksi kolmen tuuman ilmatorjuntatykki ja neljä konekivääriä. Aseistuksen täydensivät kaksi kolmenputken 21 tuuman torpedoputkisarjaa.
Alusten propulsiojärjestelmänä oli kaksiakselinen Parsonsin turbiinimoottorit, joihin oli kytketty neljä Yarrow'n valmistamaa kattilaa. Järjestelmä tuotti 42 000 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 36 solmun huippunopeuden. Aluksilla oli 548 tonnia öljyä, mikä mahdollisti 4 500 merimailin toimintamatkan 14 solmun nopeudella.
Luokan osoittauduttua onnistuneeksi tilattiin Cartagenasta vielä seitsemän alusta vuonna 1929. Tilatut alukset erosivat ensimmäisestä sarjasta komentosillan etuosan pyöreähköstä muodosta ja kolmijalkaisesta päämastosta. Lisäksi pääaseet suojattiin täysmittaisin kilvin kuten Britannian kuninkaallisen laivaston palvelukseenotetuissa A-luokan hävittäjissä.
Kolmas erän hankinta vahvistettiin vuonna 1936, mutta sisällissodan vuoksi työt keskeytettiin. Työt jatkuivat vasta sotatoimien päätyttyä 1939, mutta ne keskeytyivät uudelleen vuonna 1940. Luokan alusten piti olla identtisiä aiempien kanssa lukuun ottamatta neliputkisia torpedoputkia, joiden käyttöönotto vähensi samalla yhden 4,7 tuuman tykin. Lisäksi alusten ilmatorjunta-aseistusta parannettiin asentamalla kaksi kaksiputkista 25 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Pääaseiden elevaatiota kasvatettiin 45 asteeseen. Toisen maailmansodan aikana alusten suunnitelmia muokattiin ja lopulta ne olivatkin lähinnä uusia aluksia - Linies-luokka.