raruidol (NONE) commented on 2020-09-29 10:10:14:
Okay, I have splitted the crashing shards into individual sentences and some examples of the inputs that are causing the crashes are the following ones:


_4. DE L’ORGANITZACIÓ ESTAMENTAL A L’ORGANITZACIÓ EN CLASSES A mesura que es desenvolupava un sistema econòmic capitalista i naixia una classe burgesa cada vegada més preparada per a substituir els dirigents de les velles monarquies absolutistes, es qüestionava l’abundància de béns amortitzats, que com s’ha dit estaven fora del mercat i no pagaven tributs, pels perjudicis que ocasionaven a les finances públiques i a l’economia en general. Aquest estat d’opinió revolucionari va desembocar en un conjunt de mesures pràctiques de caràcter liberal. D’una banda, les que intentaven desposseir les mans mortes del domini de béns acumulats, procés que acostumem a denominar desamortització, i que no és més que la nacionalització i venda d’aquests béns eclesiàstics o civils en subhasta pública al millor postor. D’altra banda, les que redimien o reduïen els censos i delmes o aixecaven les prohibicions de venda, és a dir, les vinculacions. La desamortització, que va afectar béns dels ordes religiosos, dels pobles i d’algunes corporacions civils, no va ser un camí fàcil, perquè costava i costa trobar algú que sigui indiferent a la pèrdua de béns, drets i privilegis. I té una gran transcendència, va privar els antics estaments de les Espanyes, clero i pobles —la noblesa en queda al marge—, de la força econòmica que els donaven bona part de les seves terres i, en última instància, va preparar el terreny per a la substitució de la vella societat estamental per la nova societat classista. En aquesta societat, en teoria, les agrupacions socials són obertes, no tenen cap estatut jurídic privilegiat i estan definides per la possessió o no d’uns béns econòmics que són lliurement alienables. A les Espanyes la transformació va afectar poc l’aristocràcia latifundista, allà on n’hi havia. Aquesta situació va afavorir, en part, la persistència de la vella cultura de la societat estamental en determinats ambients, i això ha influït decisivament en la manca de democràcia que caracteritza la majoria de règims polítics que s’han anat succeint. Una manera de pensar que sempre sura en un moment o altre, i que de fet no acaba de desaparèixer del tot. 5. INICI DE LA DESAMORTITZACIÓ A LES ESPANYES Durant el segle xviii, dins d’aquesta visió lliberal, va agafar força en alguns cercles de les Espanyes el corrent d’opinió contrari a les mans mortes. Durant el regnat de Carles III, s’arbitraren les primeres mesures desamortitzadores proposades per alguns ministres il·lustrats. Aquestes disposicions foren modestes i poc eficaces, no van aturar l’acumulació de terres per part dels estaments que constituïen les mans mortes i varen afectar principalment béns dels pobles. L’Església no va ser tocada, excepte en el cas de 110_

_la revolució liberal, perquè, encara que havia perdut els seus drets jurisdiccionals, havia conservat la majoria de terres i fins i tot les havia incrementat amb d’altres que procedien de la desamortització. En la nova situació, les mans mortes del bosc públic eren l’Estat, que no cerca mai l’autofinançament de les despeses de gestió; els diners que manquin ja els posarà l’Estat. 9. DEFENSA I INTENTS DE RECUPERACIÓ DELS BÉNS COMUNALS DESAMORTITZATS El procés de centralització no era senzill, perquè, d’una banda, la nova organització apartava de la gestió moltes corporacions locals i molts veïns que l’havien portada des de l’edat mitjana, i, de l’altra, era difícil de coordinar la nova silvicultura amb moltes pràctiques forestals i drets tradicionals, com la pastura, fer llenya o tallar un arbre aquí i un altre allà quan tenia el gruix suficient, les pràctiques que s’havien fet sempre. Les primeres passes de la nova organització centralitzada varen tenir moltes dificultats en aquells indrets en què els terrenys municipals i comunals tenien un paper important en l’economia local. La desobediència a determinades normes imposades varen prendre formes diferents. Algunes institucions, com, per exemple, la Diputació de Lleida, varen retardar la tramitació d’alguns expedients i varen evitar la venda de béns municipals. Molts pobles permeteren deixar que els veïns continuessin amb les seves pràctiques tradicionals, d’altres varen boicotejar les subhastes d’aprofitaments. L’Estat va reaccionar encomanant a la Guàrdia Civil el compliment de les noves directrius. Imposar el nou règim va costar a l’Administració un grapat d’anys, però de mica en mica, amb molta, molta guarderia i gens de negociació, ho va aconseguir. La nova gestió estatal dels béns municipals va deixar, com hem comentat, molta gent sense uns recursos necessaris per a la supervivència, sobre tot en àrees on predominaven les grans propietats, i on els pagesos sense terra treballaven de jornalers temporers. Això va afavorir que, a bona part de les Espanyes, les primeres lluites camperoles de la segona meitat del segle xix defensessin la recuperació dels comunals desamortitzats; per a molts aquella expropiació i venda dirigida pels governs monàrquics era la causa de molta misèria. D’altres, més radicalitzats, varen entendre que l’eliminació de la propietat col·lectiva i la gestió estatal dels boscos no desamortitzats suposava una usurpació pura i dura. En les zones més afectades per la desamortització això va donar lloc a un imaginari centrat en la defensa del comunal. La Segona República va arribar en una conjuntura econòmica de crisi, generada pel crac del 1929. Al camp, aquesta situació va produir una forta caiguda dels preus dels productes agraris i un increment important de l’atur. QUADERNS AGRARIS 42 (juny 2017), p. 105-126_

I think that the main difference between the crashing samples and the rest is their length. Therefore, couldn't the length be causing the message errors? I hope with these samples you can identify what is causing the crashes considering that the 0.4.0 nlp library was loading them properly.